Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-02-12:
Jeg slutter meg til dem som sa at det var en veldig bred redegjørelse av utenriksministeren. Han dekket jo veldig mye. Finanskrisen og det skiftet vi har sett i USA med Obama, ble dekket ganske grundig, og det samme gjelder situasjonen på Island. Jeg tror vi som sitter i denne sal, ikke kan tenke oss hvordan situasjonen er der oppe. Det er jo et land som nærmest har gått konkurs ved å basere sin velferd på en næring som var bygd på sandgrunn. Det får rimelig dramatiske konsekvenser. Faren med dette er at det utvikler seg proteksjonistiske strømninger, som mange har vært inne på. Det lekes da med ganske farlige krefter. Obama var jo langt inne på den banehalvdelen spesielt i valgkampen, og det blir spennende å se om han klarer den balansegangen framover. Han har ikke helt enkle forhold å spille på i Senatet og Representantenes hus. Jeg merker meg også at i denne sal snakker vi som om det er en amerikansk problemstilling, men det er faktisk en ganske norsk problemstilling. Vi har hørt sitater tidligere i debatten i dag som viser at det er klare tendenser i samme retning her i Norge. Vi kan nok si at vi har ganske mye kunnskap om hva proteksjonisme vil føre til i den situasjonen vi er i i dag. 1930-årene et godt eksempel. Nå var det mange ting som dro i retning av at verden den gang gikk nedenom, men det er også ganske sterke krefter som jobber for beskyttelse i den situasjonen vi er i i dag. Og hvis den snøballen begynner å rulle, er vi ille ute. Norge er et lite, åpent land i den sammenheng og er ganske så sårbart. Utenriksministeren snakket om markedets ufeilbarlighet. Det synes jeg egentlig ikke burde være et tema. Jeg tror ingen har trodd på markedets ufeilbarlighet. Markedet er nødt til å overvåkes, og det er nødt til å ha visse reguleringer. Snarere burde man ha fokuset der, for markedet må faktisk være der. Det vil alltid være der, uansett om man liker det eller ikke. Det er bare spørsmål om i hvilke former det vil være der. Det er intet alternativ til en effektiv ressursfordeling i verden. Og da er vi inne på det temaet som er interessant, for det har blitt snakket mye om behovet for overordnede internasjonale kjøreregler. Men jeg hørte ingen antydninger fra utenriksministeren om man her ville ta noe initiativ, hva Norge vil bidra med for å få den type spilleregler. Det er intet lett arbeid man der skal i gang med, for jo mer detaljert man lager slike reguleringer, jo større muligheter gir man også til dem som har lyst til å finne veier rundt dem. Det er mye som tyder på at situasjonen i USA viser akkurat det. Jeg kunne derfor tenke meg å høre litt om hvilke initiativ utenriksministeren har tenkt å ta for å komme videre i den prosessen, slik at man kan bevare det beste i markedet uten at man dyrker markedets svakheter som vi har sett, og som vi nå ser resultatene av. Så litt tilbake til proteksjonisme. Jeg hoppet også i stolen da jeg hørte Senterpartiets tidligere leder Åslaug Hagas innlegg, for der ble det snakket om kvoter og alternative måter å gjøre dette på som skulle sikre at man unngår den sterkestes rett. Da kan jeg tenke meg å si at jo mer bilaterale avtaler man får i dette markedet, jo mer spillerom gir man for den sterkeste. Og jo mindre overordnede og velregulerte systemer og markeder man har på området, jo mer spillerett gir man til den sterkeste. Og WTO er jo et godt eksempel på noe som Norge er helt avhengig av må fungere veldig godt, skal man unngå at proteksjonisme brer seg. I den sammenheng kan vi ta et lite tankespill: Hva om oljeavhengige land begynner å innføre toll på olje? Tanken bør jo ikke være helt fjern for oss. Den oljeimporterende verden ville løse to problemer samtidig: Klimakrisen er en stor utfordring, og handelsbalansen er en stor utfordring. Men jeg er rimelig sikker på at det i hvert fall ikke ville fremme norske landbruksinteresser hvis så skulle skje. Det ville få ganske dramatiske konsekvenser for prisen på olje. Så her bygger man Norge på helt andre ideer enn det som vi er nødt til å fremme internasjonalt for å kunne leve godt, og jeg vil spørre: Er utenriksministeren like skremt av sin regjeringspartner som det jeg er?