trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2015-03-24:
Jeg regner med at representanten Fredric Holen Bjørdal er enig med meg i at en av de største forskjellene i Norge i dag går mellom de som har en jobb, og de som står utenfor arbeidslivet og vil inn. Det er en kjensgjerning at når man har falt utenfor arbeidslivet og har fått noen hull i cv-en som man må svare for, eller hvis man ikke har vært i jobb og ikke har praksis eller referanser å vise til, blir ofte jobbsøknaden lagt nederst i bunken – arbeidsgiver tør ikke å satse på en. Hvorfor er Arbeiderpartiet så negativ til å åpne opp for midlertidige ansettelser for en begrenset periode med karantenetid, når alternativet ikke er fast ansettelse, men midlertidig ansettelse og mulighet til å vise seg fram, eller ingen ansettelse? Det er dette som er tilfellet for mange av dem som står utenfor arbeidslivet.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2015-03-24:
Representanten tar feil. Vi er også interessert i meldingsdelen og arbeidslivspolitikken, og jeg er litt nysgjerrig på hvilke ambisjoner og hvilken nytenkning Arbeiderpartiet har når det gjelder å inkludere flere av dem som sliter, slik at de kan få en fot innenfor arbeidslivet. Jeg opplever en veldig avventende holdning – det er mye ord og lite handlekraft. Alt er bra som det er, vi trenger ikke å endre på noe, og det vises kun til tidligere handlingsplaner og tidligere meldinger fra da partiet satt i regjering. Når det gjelder funksjonshemmede, er det fortsatt slik at bare 43 pst. i yrkesaktiv alder står i arbeidslivet, mot 75 pst. i befolkningen som helhet. Det har ikke skjedd noen positiv utvikling de siste ti årene, og i åtte av dem satt den rød-grønne regjeringen med ansvaret. Hvilken ny tilnærming ser Arbeiderpartiet for seg med hensyn til å få flere funksjonshemmede inn i arbeidslivet?
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2015-03-24:
Jeg ble oppfordret til å ta ordet igjen for å svare når det gjelder dette med usannheter. Det jeg sa i mitt innlegg, var at jeg viste til de usannheter og den massive kampanjen som har vært ført de siste månedene av LO og venstresiden. Det går på at regjeringen mener at det skal bli mer søndagsjobbing, det skal bli flere arbeidstimer, at man skal jobbe lenger, mer overtid. Det er ikke sant. Det er det samme antall søndager som man har med dagens lovverk, som ligger i det nye forslaget. Det er bare snakk om at man kan jobbe litt mer i grupper – altså, man kan ha flere søndager etter hverandre fri, mot at man da jobber tre søndager etter hverandre. Det samme gjelder overtid. Det er det jeg viste til, som har vært usannheter som har vært spredt de siste månedene.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2015-03-24:
Jeg stemte feil. Jeg skulle stemme mot.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg skjønner at dagen i dag må være litt trist for Arbeiderpartiet når mye av skremselspropagandaen som har kommet, nå blir tydelig tilbakevist. Også foregående spørsmål handlet om aldersgrenser, for Arbeiderpartiet har jo vært et parti som har prøvd å gi inntrykk av at de ønsker å styrke rettighetene til arbeidstakerne, og påtar seg æren for å være det partiet som har sørget for det historisk. Her i dag har vi et konkret forslag som handler om at eldre arbeidstakere skal få økt stillingsvernet sitt, som altså styrker rettighetene til eldre arbeidstakere – ikke en plikt – og som flytter makt fra arbeidsgiver til arbeidstaker. Da er mitt spørsmål: Hvorfor er Arbeiderpartiet imot å styrke rettighetene til eldre arbeidstakere, hvorfor vil de heller styrke rettighetene til arbeidsgiverne?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Vi er klare på at man, hvis man blir utsatt for urimeligheter, selvfølgelig skal kunne reise sak om det. Men det er en vesensforskjell her: Vi er klare på at rettsstaten har noen grunnleggende prinsipper, og det er at hvis noen ønsker å gå til søksmål på vegne av en, må man ønske det selv. Vi er imot at noen skal kunne gå til søksmål på vegne av andre som ikke ønsker det selv.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Nei, og det er derfor Fremskrittspartiet og regjeringen – og nå samarbeidspartiene – styrker straffenivået for arbeidslivskriminalitet. Med det sender vi et tydelig signal til de useriøse arbeidsgiverne om at dette er oppførsel vi ikke tolererer, og som vi kommer til å slå hardt ned på. Det er også derfor at dagens regjering har valgt å styrke Arbeidstilsynet betydelig mer enn det Lise Christoffersen og hennes regjering gjorde, for vi mener det er viktig å ha en uavhengig og god instans til å kontrollere arbeidslivet. Representanten Lise Christoffersen og Arbeiderpartiet ønsker å hvile alt, i stor grad, på enkelte fagforeninger og la dem ha kontrolloppgaven – og de gjør en god jobb med å kontrollere. Men fortsatt er det mange som står utenfor det organiserte arbeidsliv, opp mot 60 pst. Da er det viktig at vi har et sterkt arbeidstilsyn, det er derfor vi styrker det, og jeg synes det er rart at ikke Arbeiderpartiet gjorde det.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Ja, det er mange grunner til det. Men det jeg sier er at vi har et sterkt fokus på arbeidslivskriminalitet: Vi styrker instansene som kontrollerer og avdekker dette, og vi øker straffenivået. Men jeg synes det er interessant at representanten Christoffersen tar opp utfordringer med underbetaling, for det er ikke lenge siden vi behandlet en sak her om at det kanskje var på tide å utrede en nasjonal minstelønn, noe som ville sørget for at ingen ville kunne bli underbetalt. Det valgte da representanten Lise Christoffersen å stemme imot, å få i hvert fall en utredning av det spørsmålet, noe som ville sørget for at vi ikke ville hatt mennesker som blir underbetalt.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Det er muligens forskjellen på Lundteigen og undertegnede. Jeg ønsker ikke å legge meg opp i hvordan mennesker velger å organisere sitt liv, hvilke jobber de ønsker å ha eller når de ønsker å jobbe. Jeg mener det bør være opp til den enkelte arbeidstaker selv å bestemme hva som passer for den enkelte istedenfor at vi i denne sal skal bestemme hva som er best for 5 millioner nordmenn.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg oppfattet ikke akkurat spørsmålet i den siste replikken. Men la meg slå fast at når det gjelder de forslagene vi behandler her i dag, er det ikke snakk om at noen skal jobbe flere søndager totalt, men det handler om at mennesker i forskjellige livsfaser kanskje ønsker å jobbe noen flere søndager i noen perioder i bytte mot fri andre søndager. Jeg synes det er underlig at Lundteigen og Senterpartiet er imot at en student som er hjemme på ferie, skal kunne jobbe tre søndager på rad. Det mener Fremskrittspartiet og jeg er positivt, og ikke minst er det også positivt av hensyn til dem som har andre ønsker og andre valg. De som ønsker å ha fri på en søndag, vil lettere kunne få det når det f.eks. er studenter som har mulighet til å jobbe på en søndag.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
La meg si at jeg blir litt overrasket, for nå har SV først gjennom åtte år og så nå i perioden i opposisjon snakket om at arbeidsmiljøloven vi har, er så perfekt, det trengs ikke endringer og justeringer, og den er godt tilpasset, og man mener den er moderne. Og så kommer SV her nå og mener at dagens arbeidsmiljølov ikke virker, og at den rammer uhensiktsmessig mange mennesker. Ja, jeg er enig i virkelighetsbeskrivelsen om at dagens arbeidsmiljølov ikke er god nok for mange, om det er renholdsarbeideren som kanskje ønsker å jobbe noe mer i noen perioder i bytte mot fri i andre perioder. Så jeg er helt enig i at dagens arbeidsmiljølov ikke gir nok fleksibilitet på det området. Hvis det er personer, f.eks. en student eller en annen, som kanskje ønsker å jobbe noe mer i perioden man ikke har ansvaret for barna sine i bytte mot fri i de periodene man har barna, er jeg helt enig i at dagens arbeidsmiljølov ikke gir nok fleksibilitet. Det er interessant, som sagt, at SV nå mener at dagens arbeidsmiljølov ikke er godt nok tilpasset.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Det var jo et interessant innlegg å høre – i hvert fall at Sosialistisk Venstreparti er klare på at de er imot enhver form for svekking av vernet til arbeidstakerne. Med respekt å melde: I de sakene vi behandler i dag, er det ingen svekking av vernet til arbeidstakerne. Tvert imot, forslaget om aldersgrensene handler om å styrke vernet til arbeidstakerne. Det stemmer SV imot. Jeg må også si at jeg stusser på at Sosialistisk Venstreparti nå mener at likestillingen i Norge vil svekkes ved at kvinner får mer makt. Det er en holdning som Fremskrittspartiet er helt uenig i. Vi mener tvert imot at likestillingen styrkes ved at kvinner får mer makt og myndighet til å bestemme over sitt eget liv. Men representanten Bergstø hevdet også at nå må folk jobbe mer, og da har jeg et klart spørsmål til Bergstø: Må folk – med endringen i dag – jobbe mer enn man gjør i dag i løpet av et år?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg fikk i utgangspunktet ikke svar på spørsmålet mitt fra Sosialistisk Venstreparti. Representanten hevdet at endringen i dag vil medføre at mennesker må jobbe mer i løpet av et år – mot sin vilje. Da ber jeg representanten vise til hvilke forslag vi har til behandling i dag, som innebærer at mennesker må jobbe mer – mot sin vilje?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg hørte foregående taler, og det kan av og til være en god idé, tror jeg, å oppdatere talepunktene til realitetene. Når det blir påstått fra denne talerstol at vi i dag legger opp til at mennesker blir pålagt lengre vakter, blir pålagt mer overtid, så er det, med respekt å melde, feil. Hvis man leser innstillingen, står det tydelig at alle endringene krever lokal enighet. Ingen kan pålegges noe. Det faller inn i tradisjonen man har hatt i denne saken, at noen har hevdet – og selv fra talerstolen i dag hevdet SV – at nå skal vi rive ned gjerdene. Folk har brukt ord som løsarbeidersamfunn, at man skal stå med lua i hånda, man skal fjerne overtidsbetaling, 13 timers arbeidsdag skal folk bli pålagt. Dette er påstander som ikke stemmer. Derfor vil jeg anbefale flere å lese innstillingen, slik at man faktisk ser at oppmykningene vi gjør, handler om at man skal ha mulighet til å avtale seg til å jobbe mer i noen perioder i bytte mot fri i andre perioder. Representanten Anette Trettebergstuen nevnte et eksempel med en mor som ønsker å følge sitt barn til fotballtrening. Ja, det er akkurat denne fleksibiliteten som loven vil kunne gi. Hvis du har delt omsorg for barna dine, kan du f.eks. den uken du ikke har omsorgen for barna, jobbe noe mer i bytte mot å jobbe mindre i de periodene du har omsorgen for barna. Som jeg var inne på i mitt hovedinnlegg, er Fremskrittspartiet veldig glad for at vi nå styrker oppsigelsesvernet for eldre arbeidstakere. Det burde være en selvfølge. Arbeiderpartiet kritiserer oss. De sier ja, dette kan være fornuftig, men de må få godkjennelse fra LO først. Det er en underlig holdning. Man har hatt åtte år på seg hvis man ønsket å styrke stillingsvernet for eldre arbeidstakere. YS ønsker dette. Så det er folk på både arbeidsgiver- og arbeidstakersiden som ønsker dette. Da er det underlig at ikke Arbeiderpartiet er klar til å gjøre dette i dag. Det er snakk om hvem som kjenner arbeidslivet best. Jeg har lyst til å komme med et par sitater som tidligere statssekretær i Arbeiderpartiet, Stein Lier-Hansen, kom med i Dagsavisen. Han tilhører som kjent Norsk Industri nå og kjenner næringslivet godt. Da han ble utfordret på hva han mener om Arbeiderpartiet og fagbevegelsens reaksjoner på endringene i arbeidsmiljøloven, sa han følgende: «Jeg synes de overdriver saken veldig.» Dette utsagnet er jeg helt enig i. Det siste utsagnet som han kom med, er: «Jeg synes endringene som foreslås, er en modernisering som tilpasser loven til et mer moderne og fleksibelt samfunn.» Der er jeg også helt enig med tidligere statssekretær i Arbeiderpartiet, Stein Lier-Hansen.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
For å ta den første delen av spørsmålet, om forskning og representanten Anette Trettebergstuen som hevder at midlertidige ansettelser ikke har noen effekt i det hele tatt. Det er jo veldig underlig at Arbeiderpartiet i de åtte årene de styrte, valgte å ha en betydelig åpning for midlertidige ansettelser og en enda videre åpning i statlig sektor hvis midlertidige ansettelser er så ille. Men forskningen er klar på effektene det har i Norge: Når to av tre midlertidig ansatte får fast jobb, viser det at dette er et springbrett inn i arbeidslivet. Forskningen viser også klart at mennesker som ikke ville hatt mulighet til å få en fast jobb, nå får mulighet til å få en fot innenfor arbeidslivet og får mulighet til å bygge opp CV-en sin. Så ja, midlertidige ansettelser er et springbrett, og vi har også sørget for klare rammer, så det ikke skal misbrukes.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
For det første når man snakker om springbretteffekten: Ja, det har en springbretteffekt. Men vi ønsker også at mennesker skal få fast jobb tidligere enn Arbeiderpartiet tydeligvis har ønsket. Mens Arbeiderpartiet mente det var greit å være midlertidig ansatt i fire år, sier vi at det er tre år som skal være hovedregelen. I den nye ordningen vi nå innfører, setter vi en grense på tolv måneder. Jeg synes det er veldig underlig da å få kritikk av Arbeiderpartiet, all den tid de synes det er greit å være midlertidig ansatt i fire år.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Som jeg var inne på i mitt hovedinnlegg, er det ofte vanskelig å sammenligne land på flere områder på grunn av at det er forskjellig lovgivning fra land til land. Jeg registrerer at Lundteigen mener at regjeringspartiene sier at midlertidige ansettelser er svaret på alle mulige spørsmål, men vi har i hvert fall et svar. Medisinen til Lundteigen og de rød-grønne partiene har vært prøvd ut, og den resulterte i at 650 000 mennesker i arbeidsfør alder sto utenfor arbeidslivet. Jeg synes det er litt underlig at man skal lukke øynene for det og dermed avvise ethvert annet forslag som kommer, og i hvert fall når forskningen selv fra Norge viser at to av tre midlertidig ansatte får fast jobb innen to år.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Ja, man har flere eksempler. Man kan ta f.eks. Spania, som har et veldig strengt oppsigelsesvern. Der ser man i utgangspunktet utfordringen for mange unge som ikke kommer inn, og ikke får mulighet til å få fast jobb. Det er derfor vi ønsker et fleksibelt arbeidsliv her i Norge, der alle skal få mulighet til å prøve seg, der mennesker skal få mulighet til å få en fot innenfor, men at faste ansettelser skal være hovedregelen, og også at man skal ha krav på fast ansettelse raskere enn det Lundteigen tidligere ønsket.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg synes dette var et godt eksempel på fordelen ved at vi nå rydder opp og forenkler tiltakssystemet. Vi satser f.eks. på økt bruk av lønnstilskudd inn i ordinære bedrifter, noe som f.eks. vil gjøre det lettere for en bedrift å ansette en person som har nedsatt funksjonsevne, som muligens vil ha noen andre utfordringer enn en funksjonsfrisk arbeidstaker. Så det er et godt eksempel på en arbeidstaker som vil nyte godt av de endringene vi gjør nå. Men som sagt: Det det handler om for mange, er at de har et alternativ – det er ingen jobb. Det er resultatet i dag: mennesker som ønsker å få en jobb, men ingen arbeidsgiver tør prøve å ansette dem. Vi gir dem nå muligheten til å få en fot innenfor, da vi mener det er bedre å ha en fot innenfor enn ingen føtter innenfor.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Det er to hovedgrunner til at man nå innfører en generell adgang til midlertidige ansettelser. Det ene er av hensyn til bedriftene. Det vil gjøre det enklere for bedrifter som kanskje ønsker å ekspandere, som ønsker å satse enda mer – noe som kan generere enda flere faste arbeidsplasser. Vi ønsker å gi dem en mulighet til å kunne teste ut om markedet er der for å kunne ekspandere, slik at en får flere faste arbeidsplasser. Den andre grunnen har jeg vært godt inne på: Det er å gi mennesker som står utenfor arbeidslivet, en fot innenfor. Men jeg må si at det er litt underlig når Sosialistisk Venstreparti mener at alt er bra nå med dagens system. Dagens system rundt midlertidige ansettelser er perfekt, ifølge Sosialistisk Venstreparti. Men det jeg synes er underlig, er: Hvorfor er det da 650 000 mennesker i arbeidsfør alder utenfor arbeidslivet? Hvorfor er vi helt i toppen i OECD når det gjelder mennesker utenfor arbeidslivet, hvis dagens system er så perfekt?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Spørsmålet mitt handler om aktivitetsplikt. I denne debatten og i den foregående var det mye snakk om forskning. Frischsenteret har ganske entydig slått fast at det å få unge sosialhjelpsmottakere opp om morgenen har en betydelig effekt. Jeg registrerer også at man i merknadene til Arbeiderpartiet når det gjelder aktivitetsplikt – man gjentar det også fra talerstolen i dag – sier: Gjør din plikt, krev din rett. Det er noe Fremskrittspartiet er helt enig i, men utfordringen er at når det kommer til praktisk politikk, er Arbeiderpartiets politikk: Krev din rett, gjør din plikt – hvis du vil. Jeg synes det er en underlig oppfølging av det spesielt tidligere arbeidsminister Bjarne Håkon Hanssen sa, for han var helt klar på at folk skulle opp om morgenen, og at man skulle gi folk et meningsfullt tilbud å stå opp til. Hva er egentlig grunnen til at Arbeiderpartiet mener at unge mennesker ikke skal ha et krav på seg til å stå opp om morgenen og ha noe meningsfylt å gjøre?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg synes det var et interessant svar, for det er egentlig det samme svaret vi får på alle spørsmål vi stiller Arbeiderpartiet om arbeidslivspolitikken, nemlig at alt er perfekt, ingen endringer trengs, ingen nye tanker trengs. Det at man har 650 000 mennesker i arbeidsfør alder utenfor arbeidslivet, er tydeligvis ikke noe man bør komme med nye tiltak for å rette opp i. For når vi ser økningen i antallet sosialhjelpsmottakere, når vi ser økningen i antallet unge sosialhjelpsmottakere, og når vi ser antallet unge uføre som kommer via sosialhjelp, viser det at dagens system ikke har virket. Da er mitt enkle spørsmål til Fredric Holen Bjørdal: Betyr det at Arbeiderpartiet nå er uenig med Bjarne Håkon Hanssen, som er enig i det som regjeringen foreslår, og som Stortinget kommer til å vedta i dag?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Spørsmålet mitt handler om aktivitetsplikt. Én ting jeg er helt enig med representanten Kirsti Bergstø i – og som regjeringen og stortingsflertallet legger opp til – er at aktivitetsplikten skal være basert på den enkeltes behov, muligheter og evner. Så det er ikke noen motsetning der. Men det jeg lurer på, er om representanten Bergstø er enig med tidligere sosialpolitisk talskvinne i SV, Karin Andersen, som har kalt aktivitetsplikten for tvangsarbeid. Jeg lurer på om representanten Bergstø mener at et tilbud som gis til mennesker – ja, vi skal hjelpe deg, men du må motta f.eks. rusbehandling, videreutdanning, gå på kurs eller gjøre forefallende arbeid – er tvangsarbeid. Og hvis hun mener det er tvangsarbeid, hvordan samsvarer det da med at Sosialistisk Venstreparti er for dette ute i flere kommuner?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg fikk i utgangspunktet ikke svar på spørsmålet mitt. Det ble hevdet fra representanten Bergstø at vi har gjort så store endringer når det gjelder aktivitetsplikten. Da lurer jeg på: Hvilke endringer mener representanten Bergstø at Stortinget har gjort når det gjelder utformingen av selve aktivitetsplikten? Det er det ene. Det andre går på: Når man kaller det tvangsarbeid, mener da representanten Bergstø at Sosialistisk Venstreparti i kommuner som har innført dette, bedriver tvangsarbeid?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Det har vært en lang og interessant debatt, og det ser ut til å bli en lang dag, så jeg håper vi rekker spørretimen i morgen tidlig. Det har kommet opp en god del paradokser i løpet av debatten. Ifølge Arbeiderpartiet er det greit med midlertidige ansettelser så lenge man blir ansatt på de vilkårene Arbeiderpartiet mener er greie. Det er også greit for Arbeiderpartiet at man er midlertidig ansatt hvis man blir det via Nav, men hvis man finner seg en egen jobb, utenom Nav, er det ikke greit å være midlertidig ansatt. Det er en underlig logikk. Det har også vært mange spesielle argumenter her i dag. Man har kunnet høre at vi nå skaper et løsarbeidersamfunn, noen mener at det er udemokratiske endringer vi gjør, det vil øke kriminaliteten, det vil gjøre at arbeidstakere blir stående med lua i hånden, vi raserer velferdsstaten, vi demonterer den norske modellen, vi vil drive med tvangsarbeid – det er ikke måte på til skremselspropaganda. Men det kanskje rareste argumentet vil jeg si er likestillingsargumentet – at det at vi nå gjør at flere mennesker skal få muligheten til å komme inn i arbeidslivet, vil svekke likestillingen. Enkelte av representantene fra Arbeiderpartiet har gått så langt som til å si at etter i dag kan ikke Norge lenger skryte av å være et likestilt land på grunn av at vi gjør noen forsiktige oppmykninger i arbeidsmiljøloven. Jeg er en sterk tilhenger av likestilling, men jeg trodde at et av de viktigste grepene for å ha likestilling er å sørge for at mennesker er økonomisk uavhengige, sånn at man kan foreta sine egne valg, uten å være avhengig av andre. Er det noe vi legger til rette for i dag, er det at flere av dem som står utenfor arbeidslivet, nå skal kunne få seg en jobb og dermed være økonomisk selvstendig. Dermed vil det faktisk bidra til å styrke likestillingen. Det har også kommet andre argumenter, f.eks. at forslagene vi fremmer i dag – som vil hjelpe til med å få flere folk i arbeid – av en eller annen spesiell grunn vil føre til at vi vil miste skatteinntekter. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre tenker nytt og er villige til å justere og forbedre de ordningene man har. Det gjør vi fordi vi kjemper for at flere mennesker skal få muligheten til å få seg en jobb. Men jeg registrerer også at opposisjonen av taktiske grunner kjemper imot og velger å svikte de 650 000 menneskene som står utenfor arbeidslivet, og som virkelig ønsker og kunne trenge en jobb.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg forstår hintet fra presidenten. Jeg skal bare avslutte debatten rundt likestilling, for likestillingsargumentet har jo ikke blitt brukt kun mot delen om midlertidige ansettelser. Likestillingsargumentet har også blitt brukt mot gjennomsnittsberegningen, det har blitt brukt mot turnusordningene, det har blitt brukt mot vetoretten som vi fjerner, osv. Mitt enkle spørsmål er da: Hvordan taper kvinner på at man innfører aktivitetsplikt? Hvordan taper kvinner på at man, hvis de selv ønsker det, kan jobbe mer i noen perioder i bytte mot mer fri i andre perioder? Hvordan taper kvinner på at lokale tillitsvalgte får mer makt og innflytelse på bekostning av sentrale tillitsvalgte? Det viser at det ikke er hold i de argumentene. Representanten Else May Botten var heldigvis veldig ærlig, for man har hatt en stor diskusjon om hvor mange som egentlig står utenfor arbeidslivet, og Arbeiderpartiet har kritisert regjeringen og undertegnede for å ha hevdet og vist til at over 600 000 står utenfor arbeidslivet – noe også den rød-grønne regjeringen var tydelig på i perspektivmeldingen. Så jeg er veldig glad for at Else May Botten i hvert fall på slutten av debatten ga oss rett i at det er 600 000 som står utenfor. Men representanten Dag Terje Andersen snakket også om forskning og lurte på hvilken forskning som eksisterer. Alle er enig i at det er vanskelig å sammenligne forskning på tvers av landegrensene, fordi det er forskjellige regler som gjelder. Men vi kan gå til Norge. To av tre får fast ansettelse etter å ha vært midlertidig ansatt i to år. Det viser som sagt at midlertidige ansettelser er et springbrett. Da er jeg glad for den loven vi vedtar i dag, og jeg legger også til grunn at den loven skal tolkes fleksibelt, til beste for både arbeidsgiver og arbeidstaker. Men en god oppsummering av debatten kom da den tidligere statssekretæren i Arbeiderpartiet som jeg nevnte i sted, Stein Lier Hansen – jeg registrerer at ingen fra Arbeiderpartiet har kommentert hans utsagn – var tydelig i Dagsavisen. Han sa: «Jeg synes de overdriver saken veldig.» Da snakket han altså om Arbeiderpartiet og LO, og han fortsatte med: «(…) jeg synes endringene som foreslås er en modernisering som tilpasser loven til et mer moderne og fleksibelt samfunn». (…) Det er det Stortinget gjør her i dag.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg hadde i utgangspunktet ikke tenkt å delta i debatten, men det er jo en viktig debatt det med hvordan barn blir behandlet i forskjellige konflikter. Men grunnen til at jeg tok ordet, er at jeg synes det har vært en veldig skjev debatt, der det har vært et ensidig fokus på den ene parten, altså Israel. Jeg er ikke den som nødvendigvis skal forsvare alt staten Israel gjør, men jeg synes det er underlig at man ikke snakker om bruken og misbruken av barn fra motpartens side. Vi vet hvordan f.eks. terrororganisasjonen Hamas bruker barn helt kynisk i sin kamp mot staten Israel og det jødiske folk, og det synes jeg er galt at ikke blir nevnt fra denne talerstol her i dag, for enhver form for misbruk av barn er galt, uavhengig av hvilken side i konflikten det foregår på. Så reagerer jeg også litt på den manglende respekten for velgernes dom i Midtøstens eneste demokrati, det at israelske velgere gjennom et demokratisk valg, der også arabiske israelere har full stemmerett – noe som skulle være en selvfølge, men heldigvis har de det – nå har tatt et valg. Da bør vi som folkevalgte i Norge i høyeste grad respektere det og forholde oss til den til enhver tid sittende israelske regjering og også vise noe større forståelse for at Israel er et land som er under konstant trussel, en eksistensiell trussel fra visse nabostater, og ikke minst fra terrororganisasjoner. Så jeg håper at man kan ha en noe mer balansert debatt som viser at det er to sider i denne konflikten. Det er to sider som lider i denne konflikten. Det er da vanskelig å sitte stille og høre på at man angriper det ene demokratiet, rettsstaten, mens den andre parten, som helt kynisk bruker barn som levende skjold, ikke blir nevnt fra denne talerstol.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Jeg har merket et stort engasjement fra representanten Trettebergstuen og andre i Arbeiderpartiet mot endringene som kommer til å bli vedtatt i dag. Jeg har iallfall registrert at de ønsker å reversere endringene som gjelder midlertidig ansettelse. Det jeg helt konkret lurer på, er: Hva tenker representanten om endringene for gjennomsnittsberegning, overtid og varslervern, straffebestemmelsene for å bekjempe arbeidslivskriminalitet, osv.? Er det sånn at Arbeiderpartiet ønsker å reversere alt som blir vedtatt i dag?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Takk for spørsmålet. Nei, absolutt ikke, og den observante leser kan gå inn i Kristelig Folkepartis partiprogram og lese de bestemmelsene som angår nettopp de punktene. Senere skal vi nok diskutere en annen sak der Kristelig Folkeparti hadde et annet programpunkt når det gjelder midlertidig ansettelse, men så å si fullt ut er Kristelig Folkepartis program oppfylt gjennom disse endringene. Det handler om at vi har ønsket det familievennlige, fleksible arbeidslivet som gir rettigheter til arbeidstagerne. Derfor var det, som representanten også påpeker, viktig for oss å stanse eksempelvis den biten som angikk pålagt overtid, men også dette med å gjøre søndagen mer til en vanlig hverdag gjennom for så vidt kanskje en mindre, symbolsk endring – nemlig at det ikke skulle være forbudt; forslaget var at det skulle være tillatt. Vi fryktet at det kunne bli en endring som iallfall kunne lede til at søndagen ble mer av en hverdag, og det er noe vi ikke ønsker.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Jeg skulle ønske jeg kunne svare ja på det, men det kan jeg dessverre ikke. Kristelig Folkeparti har i hvert fall gjort det vi kan for både å synliggjøre og for å kjempe mot regjeringas varslede forslag om søndagsåpne butikker. Det er det regjeringa selv som har valgt å utsette, og vi har dessverre ikke noen hemmelig avtale om at det ikke skal skje. Men jeg skal ikke legge skjul på, som jeg var inne på i stad, dette med at vi stoppet forslaget om at en skulle endre bestemmelsen med at det ikke lenger skulle være forbudt, men tillatt når arbeidets art gjør det nødvendig. Det mener vi er viktig for iallfall ikke å legge til rette for de varslede endringene. Men jeg vil også ta avstand fra at det blir mer søndagsarbeid. Det gjør jeg fordi det i dag er 13 søndager en kan jobbe i halvåret, og det vil fremdeles være 13. Så er det sånn at det blir mulighet til å jobbe en søndag mer på rad enn nå. Det tror jeg faktisk kan være bra, for som noen tidligere har vist, kan da f.eks. en student som er hjemme på ferie, jobbe noen flere på rad.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Jeg vil takke for nok en god replikk og et viktig tema. Det som vi har vært opptatt av, er at en som arbeidstager kan avtale med arbeidsgiver en noe annen måte å organisere arbeidet sitt på. Dersom det er sånn at en har behov for å hente i barnehagen, og en kanskje må gjøre det to–tre dager i uka – eller hver dag i uka – må vi kunne legge til rette for det, hvis det er mulig på arbeidsplassen. Da gis det, gjennom de lovendringene som gjøres her, noe større adgang til at en som arbeidstager kan avtale direkte med arbeidsgiver og gjennomsnittsberegne arbeidstiden på en annen måte. Vi mener at det legger makten over til arbeidstageren, sånn at man faktisk kan legge til rette for den typen alternativer. Eller man kan si: De som har behov for å ha en hel fridag i uka, kan da måtte jobbe mer andre dager mot å få fri den ene dagen. Derfor vil jeg også understreke at den biten som gikk på at arbeidsgiver kan pålegge deg mer arbeidstid, nå er tatt vekk fra regjeringas forslag, og det er nettopp med tanke på dette, som har vært viktig for oss.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Først vil jeg få takke for sammenlikningen med Ola T. Lånke, som er en hedersmann. Den satte jeg pris på. Jeg mener at det helt sentrale spørsmålet som blir stilt, spørsmålet om hvilken retning samfunnet går i, og hva vi skal gjøre med den delen av arbeidslivet som ikke er seriøst, er kjempeviktig. Men som jeg prøvde å få fram i innlegget mitt: Vil debatten her være med på å styrke den seriøse delen, eller vil den svekke den og bidra til mer svekking? Mitt utgangspunkt er at de endringene vi gjør, er med på å legge til rette slik at den seriøse delen av norsk arbeidsliv får det enklere. Den som er useriøs, vil være useriøs, og den vil bryte loven uansett. Det er der vi må sette inn de sterke virkemidlene. Som jeg opplever det, er dette med på å styrke det seriøse arbeidslivet, det er med på å styrke rettighetene til arbeidstakerne, og så er det viktig at en parallelt med det styrker Arbeidstilsynet, styrker tiltakene for å unngå sosial dumping og ser på andre regler utover dem vi diskuterer her i dag.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
For det første var vi imot kollektiv søksmålsrett den gangen det ble innført. Det står i programmet at vi ønsker å reversere det, så langt jeg husker, og vi støtter det nå. Bakgrunnen for det er for det første at det er tunge juridiske, prinsipielle innvendinger mot ordningen med at noen kan gå til søksmål på vegne av andre. Og for det andre er det også slik at fagforeningen kan erklære partshjelp, og slik sett hjelpe arbeidstakaren dersom det er behov for det. Meg bekjent er det brukt én gang til nå. Derfor mener jeg heller ikke at dette er virkemidlet som skal bidra til å rydde opp. Som sagt mener jeg at man må kunne hjelpe den enslige arbeidstakeren, som jeg oppfatter at en tenker ikke er tøff nok til å gå til sak på egen hånd, på andre måter. Jeg vil også si at en også i bemanningsbransjen har useriøse aktører, og en har seriøse aktører. Hovedmålet vårt må være å bekjempe de useriøse aktørene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Nei, absolutt ikke. Det er derfor jeg sier at det er fullt mulig for fagforeningene å erklære partshjelp dersom de ønsker det, og det er nesten ikke blitt brukt. Meg bekjent er det brukt én gang, og den gangen det ble brukt, fikk man ikke medhold fordi det gjaldt i feil sak. Derfor mener jeg at dette er en debatt som gjør at man mister fokuseringen på det som er viktigst. Vi har et forslag om f.eks. å se på antall underleverandører, for man vet at utfordringene i f.eks. ulike offentlige kontrakter er hvis det er for mange underleverandører til å klare å ha kontroll med hva som skjer nedover i kjeden. Et annet forslag er å stille krav om lærlinger, nettopp for å luke ut de seriøse fra de useriøse aktørene. Sånn jeg ser det – som jeg sa i sted – mener jeg at det å fjerne kollektiv søksmålsrett ikke er noe problem med tanke på sosial dumping. Det er andre tiltak som vi i fellesskap må løfte fram for å bekjempe den lille biten av arbeidslivet som dessverre ikke er seriøs nok.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Jeg vil takke representanten Holen Bjørdal for et godt innlegg, for iallfall når en tar vekk retorikken og kritikken mot Kristelig Folkeparti, var det mye bra. Som representanten pekte på, er kanskje noe av det viktigste Stortinget diskuterer og jobber med i dag, hvordan en kan inkludere flere mennesker i arbeidslivet. Jeg har lest igjennom Arbeiderpartiets merknader og vil si at det er mye bra der, og så vidt jeg har skjønt, kommer Arbeiderpartiet til å støtte alle endringene som er på tiltaksfeltet når det gjelder meldingsdelen. Jeg har også lest den meldinga – som regjeringa i sin tid trakk – som kom høsten 2013. Jeg ble skuffet over at den ble trukket, og min kritikk gikk på at det trengte å skje noe. Derfor var jeg glad for det som kom fra regjeringa, for jeg opplevde det som at det endelig ble handling, ikke bare utredninger og fine ord, for min opplevelse under den rød-grønne regjeringa var nok at det knapt skjedde noe. Så når det nå endelig skjer noe, synes jeg det er bra. Men for å utfordre Arbeiderpartiet: Hva er visjonene videre for å inkludere flere i arbeidslivet? Hvilke tiltak savner Arbeiderpartiet?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Jeg er nok fremdeles skeptisk til om det vil føre til det, men samtidig er det nettopp det vi skal evaluere, og se om det faktisk gir en inngang. Som jeg la vekt på i mitt innlegg, tror jeg det er de som er nærmere arbeidslivet som får de midlertidige ansettelsene. De som er et lenger stykke unna arbeidslivet, trenger andre typer tiltak for å hjelpes inn, tror jeg. Men det er ingen tvil om at det er bra å kunne få en fot innenfor – få lov til å prøve seg ut midlertidig. Når det gjelder f.eks. mennesker med nedsatt funksjonsevne, innvandrere og andre grupper som har slitt med å få foten innenfor, tror jeg de viser at de er dyktige arbeidstakere når de får prøvd seg ut. Så i den forstand tror jeg det vil hjelpe, for å sikre at flere også ender opp med fast ansettelse til slutt.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Ja, det vil jeg være med på. Mitt mål med – eller totalen av – det vi vedtar i dag, er å sikre at flere inkluderes i arbeidslivet. Når man ser på de innstrammingene som vi sender beskjed om at vi ønsker i tjenestemannsloven, vet man at 11–12 pst. av de midlertidige er i offentlig sektor, mot ca. 6 pst. i privat sektor, og i høyere utdanning og forskning tror jeg andelen er opp mot 20 pst. – der ønsker vi en reduksjon. Grunnen til at vi sier ja også til det som går på generell adgang, er de tydelige begrensningene som ligger der, og i tillegg det som ligger i treårsregelen. Men hvis det viser seg at man istedenfor å utvide antall sysselsatte bare øker andelen midlertidige og reduserer andelen faste, har vi ikke lyktes med grepet. Hvis evalueringa dermed viser at dette ikke fungerte, har jeg ingen prestisje på det, og jeg er ikke redd for å reversere det og heller satse på noe annet.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Vi har jo programfestet en toårsregel, så egentlig burde jeg kanskje heller ha foreslått det. Nei, det er slik at vi har inngått en avtale med regjeringspartiene og med Venstre. Vi er veldig godt fornøyd med at vi klarte å rikke det som virket som en hellig regel, fire år. Derfor anser vi dette som en start. Så handler det om balanse. I visse jobber, f.eks. vikariat, vil det kanskje være uhensiktsmessig å dra dette for langt ned. Hvis en er ute i fødselspermisjon osv., vil små bedrifter plutselig sitte med to ansatte. Så jeg ser også noen utfordringer med det. Men det at en iallfall har fått treårsregelen for en del av stillingene, er en stor seier for Kristelig Folkeparti og for Venstre. Det er noe vi er godt fornøyd med. Vi skulle gjerne ha fått til en enda tidligere regel enn det vi gjør i dag.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Hvis jeg oppfatter spørsmålet riktig, er vel ikke det vi gjør gjennom vedtak i dag, en blankofullmakt til at alle som står i kø, vil få tiltaket. Men vi har gitt tydelig signal om at vi ønsker større bruk av lønnstilskudd, også det at en får nye former for både midlertidige lønnstilskudd og tidsubestemte lønnstilskudd, og at en øker satsen på dette. Jeg kan love representanten Lundteigen at når vi kommer til budsjettforhandlinger osv., er dette et av de tiltakene som vi ønsker å satse på, for jeg tror – som representanten sier – at dette er et av de virkemidlene som kan føre til at en får sikret flere inn i arbeidslivet. Som jeg også sa i mitt innlegg, er det en balanse her, for en ønsker heller ikke en innelåsing – at en ser at arbeidsgiver, som kanskje kunne klart å ansette en person 100 pst. og betalt ham 100 pst. selv, nyter godt av et tilskudd fra staten. Derfor er dette også en side av det med lønnstilskudd som jeg ønsker å følge tett.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Takk for spørsmålet. Jeg la merke til at det kom i proposisjonen fredag. I utgangspunktet burde vel både Kristelig Folkeparti og Senterpartiet si at det var flott at man ønsker å overføre oppgaver til kommunene, men jeg må si at Kristelig Folkeparti er mer skeptisk til den overføringen, fordi vi frykter at det å overføre ansvar for VTA-tiltak til kommunene kan bety nedprioritering av tiltakene. En skal ha like rettigheter, som det ble referert fra Victor D. Norman. Jeg har lært meg at når det kommer et sånt forslag og saken ligger i Stortinget, er det lurt å ikke uttale seg på vegne av hele partiet før vi har diskutert det. Men i utgangspunktet er det vår holdning at vi ønsker å ha det statlig.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Nei, det kan en ikke. Karantenetida vil være slik at når året er gått, vil bedriften måtte ta stilling til om en ønsker å ansette fast. Hvis en da ikke ønsker å ansette personen som er inne på vilkår om generell adgang, fast, betyr det at en får 12 måneders karantene. Så kan en igjen velge å ansette en ny på generell adgang. Det betyr, som jeg sa i mitt innlegg, at i stedet for at en kanskje går tre – i dag fire – år før en får den faste stillingen, presser en arbeidsgiver til å måtte ta stilling til om en ønsker å ansette fast allerede etter ett år. Det er riktig at man kan veksle. For eksempel etter ett år på generell adgang kan man velge å ansette som vikar, men da slår treårsregelen inn, sånn at man i alle fall etter tre år skal ha rett på en fast ansettelse.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Først vil jeg rose foregående talere for gode innlegg og takke regjeringspartiene og Venstre for at en klarte å legge fram en så viktig sak som dette i fellesskap på den gode måten, og at den har fått så bred tilslutning i salen. Så vil jeg også si til representanten Aasland fra Arbeiderpartiet at for Kristelig Folkepartis del er vi beredt til å diskutere tiltak. Problemet har jo ikke vært ambisiøse mål – det har vi vært gode nok til å sette – men det har vært å komme med tiltakene og følge opp målene. Det er vi beredt til. Men nå er denne saken først og fremst om tilknytninga til EUs klimamål. Også gjennomgangen som statsråden hadde for å se på gapet som gjelder utfordringene i forbindelse med klimagassutslipp, viste jo med all tydelighet at vi trenger flere tiltak. Den viste at det vil bli et gap på 8 millioner tonn i 2020, dersom en fortsetter som i dag. Derfor er det helt avgjørende for Kristelig Folkeparti at det følger klare og tydelige forpliktelser for de målene vi setter oss. Hvis vi sammenligner EUs og Norges faktiske utslippsreduksjoner i løpet av de siste ti årene, ser vi at mens norske utslipp har fortsatt å øke fram til 2013, har EU redusert sine utslipp siden 2005. Der Norge brukte kvotekjøp i u-land for å oppfylle Kyoto I-forpliktelsene, har EU overoppfylt sine forpliktelser med omtrent 50 pst. bare gjennom reelle utslippskutt fra eget territorium. Dette viser at norsk klimapolitikk nå inkluderes i et rammeverk som rent faktisk har bedre resultater for reelle utslippsreduksjoner enn det norske myndigheter har oppnådd. Vi tror at en juridisk bindende avtale med EU kan bidra til at vi i sterkere grad forplikter oss til å nå de ambisiøse målene. Derfor er vi veldig glade for at Stortinget nå fatter dette vedtaket. En utslippsreduksjon på 40 pst. i 2030 er i tråd med en utslippsbane for togradersmålet og anbefalinga fra FNs klimapanel. Et kutt på 40 pst. er minst like ambisiøst for Norge som for EU og vil være mer krevende for oss, for som sagt, mens EU har redusert sine utslipp siden 1990, har Norge økt sine. Prosentvis må vi derfor kutte mer fra dagens nivå enn det EU må. Norge skal ta sin del av ansvaret og bidra til utslippskutt. Vi kommer til å få et nasjonalt kuttmål. Målet vil gjelde ikke-kvotepliktig sektor, dvs. områder som transport, bygg og jordbruk. Klimautslippene må ned, og Norge må gå foran og vise at det er mulig å kutte betydelig i egne utslipp gjennom konkrete tiltak hjemme. Vi tror at dette er nok et vedtak som flytter oss enda litt nærmere de klimamålene vi bare er nødt til å nå.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-03-24:
Det vil jeg gjerne.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-24:
Arbeidarpartiet har varsla i innstillinga at dei går imot absolutt alle forslag til meir fleksibilitet rundt arbeidstid for den enkelte arbeidstakar, og utviser med det ein betydeleg mistillit til den enkelte arbeidstakar, lokale fagforeiningar og Arbeidstilsynet. I januar, då debatten gjekk som høgast i alle kanalar og det var demonstrasjonar, gjennomførte Centio Research ei meiningsmåling der dei spurde folk – arbeidstakarar – om dei meinte at fleksibel arbeidstid var eit gode for arbeidstakarar, og om dei meinte at det var eit gode for arbeidsgjevarar. Eit stort fleirtal svarte ja på det. På spørsmålet om dei ønskte å ha høve til å jobbe meir i periodar mot å få meir fri i andre periodar, sa eit stort fleirtal seg einige i det. Spørsmålet mitt til Arbeidarpartiet er: Dersom representanten Trettebergstuen hadde vorten ringd opp i januar av Centio, ville ho sagt seg einig eller ueinig med fleirtalet i folket?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-24:
Først må eg seie at det er gledeleg at representanten Lundteigen er positiv til dei opne grensene i Norden, og at han har kome på betre tankar sidan partiet hans kjempa mot dette den gongen det vart innført. Men spørsmålet mitt går på fleksibel arbeidstid. Eg oppfattar at Senterpartiet er eit parti som har ei særleg forankring i og eg vil seie forståing for utfordringane innanfor primærnæringane våre. Då snakkar vi om ein del av norsk næringsliv som definitivt har forståing for at av og til er det eit ønske om og behov for å jobbe mykje i periodar for så å jobbe mindre i andre. Spørsmålet mitt er om ikkje Senterpartiet og Lundteigen har ei forståing for at dette er eit behov som også gjeld i andre næringar, eksempelvis i ei viktig distriktsnæring som reiselivsnæringa, der det er ei kjensgjerning at ein er sesongavhengig. Av og til må ein jobbe mykje, og så kan ein ta meir fri seinare. Kvifor vil ikkje Senterpartiet tillate at ein eksempelvis i høgsesongen kan jobbe meir enn to søndagar på rad i ei så viktig distriktsnæring?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-24:
Eg vil takke for svaret. Eg er i og for seg heilt einig – det er ikkje alltid ein ønskjer eller har glede av det å jobbe mykje i periodar. Derfor bør ein heller ikkje påleggjast det. Men i den einigheita som i dag blir presentert for Stortinget, føreset ein lokal einigheit om at dette er noko som er ønskjeleg, dette er noko ein vil. Då har eg større problem med å sjå kvifor Senterpartiet, som eg ser på som eit parti som er oppteke av viktige distriktsnæringar, som er næringsvenleg, ikkje ser det store ønsket og det store behovet frå lokale tillitsvalde og frå arbeidstakarar, frå lokale bedrifter og næringsorganisasjonar, som seier at vi vil gjerne kunne jobbe meir i periodar for å jobbe mindre i andre, slik at vi kan skape verdiar, slik at vi kan ta unna dei arbeidstoppane som kjem, for så å ta fri i andre periodar. Eg synest ikkje representanten Lundteigen gjev eit tilfredsstillande svar på kvifor Senterpartiet ikkje ønskjer den fleksibiliteten, men han skal gjerne få ein ny sjanse til å svare.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-24:
Problemet med spørsmålet til representanten Andersen er nok, som det har vore sagt før, at spørsmålet er feil stilt. Det er aldri eit problem at ein tek tak i alvorlege og ulovlege forhold ved ein arbeidsplass. Men eg synest det er overraskande at ein beskriv som ei viktig moglegheit ei ordning som vart innført mot store protestar, og som aldri har vorte nytta på ein vellykka måte i rettssystemet – aldri. Det prinsipielle i dette slår inn i det at ei foreining skal kunne gå til sak på vegner av nokon som ikkje er medlem i foreininga, som ikkje ønskjer å vere medlem i foreininga, og som ikkje ønskjer at ein skal reise sak. Det er grunnen til at Advokatforeningen og andre var så kritiske då dette vart innført, fordi det strir mot den tradisjonelle tankegangen rundt vår sivilprosess, og det er grunnen til at dei same støttar at fleirtalet i Stortinget no fjernar den heimelen frå loven.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-24:
Men då har ikkje representanten Andersen forstått Venstres tilnærming til dette. Det som gjer at ein i merknadane, slik mange andre har gjort i høyringa, stiller spørsmål ved den menneskerettslege sida ved det, handlar jo om organisasjonsfridomen, altså retten til å vere medlem i ein organisasjon og retten til ikkje å vere medlem i ein organisasjon. Så kan ein tenkje seg mange grunnar til at eit menneske ikkje ønskjer å reise ei sak, bl.a. at ein ikkje ønskjer den belastinga det er å måtte vere i ein domstol og vitne. Det vil nokon sannsynlegvis kunne bli pålagd dersom det blir reist sak mot deira vilje. Det er grunnen til at så mange har vore kritiske til dette. Så vil eg seie at når denne moglegheita, som vart innført mot sterke protestar, aldri har vorte nytta, kan ein spørje seg om kor viktig det eigentleg er, eller om det berre er symbolpolitikk for Arbeidarpartiet. På den andre sida vil eg seie at det er positivt at Arbeidarpartiet varslar ei positiv haldning til noko av det vi gjer i denne innstillinga, trass i at dei er imot det meste, eksempelvis at dei iallfall vil vere opne for den styrkinga av varslarvernet som vi no slår fast og vedtek. Det er eit viktig grep for å sikre den enkelte arbeidstakar.