Mette Tønder (Høyre), 2016-06-13:
Det er skrevet hyllemeter om familiens støttende, kjærlige, men også nedbrytende egenskaper. Frode Grytten sier: «Kjernefamilie resignerer og gir opp å rydde heime. Etter eit par år blir det ikkje meir rot likevel. Dei finn ingenting, men dei finn lykka.» Leo Tolstoj sier i starten på Anna Karenina: «Alle lykkelige familier ligner hverandre, hver ulykkelige familie er ulykkelig på sin egen måte.» Nils-Fredrik Nielsen legger i Tristesser i utvalg mer lakonisk til: «Uten familien hadde han aldri klart å være så mye hjemmefra.» En ting er sikkert: Familien berører oss og irriterer oss. Familien støtter, men skaper også traumer. Familier bygges på kjærlighet, men noen bygges på hat. Familien er for noen det største, for andre noe de helst ville vært foruten. Dette er den første familiemeldingen siden Bondevik II-regjeringen la frem sin. Mye har skjedd i årene som har gått. Familiene har blitt mer mangfoldige og til en viss grad mer åpne. Malen som jeg vokste opp med, med mamma, pappa og to barn, gjerne en jente og en gutt, er blitt utvidet med medmødre og -fedre. Det er blitt fosterforeldre og adoptivforeldre. Besteforeldre lever lenger, og vi får barn senere, så besteforeldre blir mer inkludert i familien. Barn opplever også ofte at familiebegrepet utvides etter at foreldrene går fra hverandre. Familiene har blitt mer digitale. Det gir muligheter, men også utfordringer. At barn har egne rettigheter og ikke bare er en del av familien, har også blitt forsterket på disse årene. Avveiningene rundt dette ser en klart i den sterke debatten vi har rundt barnevernet, og i det offentlige ordskiftet om oppdragelsesmetoder. Det har altså skjedd mye de siste årene siden siste melding, og meldingen som nå er fremlagt, speiler dette. Meldingen er kunnskapsbasert og bygger på forskning og erfaring fra mange samfunnssektorer. Samlet gir dette retningen til den fremtidige politikken. Samtidig er meldingen et verdidokument, som løfter regjeringens, og dette partiets, syn på familien som grunnleggende enhet og byggestein i samfunnet vårt. Tittelen Familien – ansvar, frihet og valgmuligheter viser til de verdiene som bør være grunnsteinen i familiepolitikken. Noen av hovedpunktene i meldingen er at familiene tar de beste valgene selv at familierettede ordninger skal være fleksible og gi valgfrihet at familier som strever, skal få riktig hjelp til rett tid at forebygging av konflikter og dårlig helse er viktig og samfunnsøkonomisk riktig at trygge foreldre som mestrer egne liv, gir trygge barn at deltakelse i arbeidslivet gir gode rammer rundt familiers liv Informasjonsteknologien løftes frem som viktig for familielivet og familiers hverdag. Meldingen drøfter muligheter og ulemper ved teknologien og peker på behovet for økt foreldrekompetanse i å snakke med barn og unge om utfordringene, som f.eks. mobbing og vold på nett. Dette er tema som ikke var høyaktuelle da siste melding ble laget, men som i høy grad er det nå. Meldingen tar ikke bare opp spørsmål rundt de første småbarnsårene, men drøfter også utfordringene for storbarnsforeldre og barn og voksne med funksjonsnedsettelser. For første gang er også besteforeldre omtalt i en stortingsmelding om familier. Familiepolitikken skal være med på å bygge fundamentet slik at hjemmets fire vegger står støtt, men det er allikevel viktig at husets fire vegger ikke blir så ugjennomtrengelige at vi ikke ser når noen har det vondt. Vold i nære relasjoner gjør det trygge utrygt, og det er viktig at de som ønsker hjelp, raskt får det, men også at man på de møtepunktene samfunnet har med voksne og barn, på helsestasjoner, i barnehager, på skoler, hos Nav eller andre steder, er lydhøre, tør å spørre og ikke er redde for å gripe inn. En barndom med foreldre som ikke makter å ta vare på barn, er vond der og da, men skaper også ringvirkninger til neste generasjon. Meldingen tar opp dette temaet og sammenstiller alle tiltak som er satt inn for å nå voksne og barn i denne situasjonen. Det har skjedd store endringer i barns posisjon i samfunnet. Fra å skulle ses, men ikke høres, regnes barn nå som individer med egne rettigheter, i tråd med FNs barnekonvensjon. Det er viktig at barn høres og medvirker i saker som angår dem. Dette er et viktig og gjennomgripende perspektiv i meldingen.