Sylvi Graham (Høyre), 2013-02-12:
Det er fristende for en representant å benytte anledningen – når samferdselsministeren er i salen – til å være litt regional og litt lokal. Jeg må si at til nå har denne debatten overrasket – eller i hvert fall skuffet – meg lite grann. Jeg trodde vi i denne sal var enige om at vi vil tog. Vi vil satse på jernbaneutbygging. Vi vil få til noe som f.eks. vi her i hovedstadsregionen, Østlandet, kan si er i henhold til målene i den vedtatte felles areal- og transportstrategien for Osloregionen: «en konkurransedyktig og bærekraftig» hovedstadsregion med et miljøvennlig transportsystem som «på en rasjonell måte» knytter «den flerkjernede regionen sammen, til resten av landet og til utlandet». Det synes jeg vi skulle ha fokusert enda litt mer på. Det må være lov å ta opp ting knyttet til hele denne store debatten når man synes ting går for sakte, eller det ser ut som ting sporer av. Debatten er stor, og det handler mer om hva vi virkelig vil få til for nasjonens samferdselsutfordringer enn den blå-blå regjeringserklæringen, selv om den har vært et viktig tema her i dag. Det handler om klimapolitiske mål og CO2, det handler om støy og folkehelse i regionene, det handler om hovedstadsregionen som en bolig- og arbeidsregion som vokser kraftig, det handler om pendlerreiser, det handler om sterk vekst i antall innbyggere og det handler om en godsøkning på over 300 pst. i årene som kommer. Jeg må få lov til også å komme med et lite hjertesukk. Det handler om en historie, en planleggingshistorie, som begynner å bli vanvittig lang. Da jeg tiltrådte som ordfører i Oppegård kommune, hadde jeg mitt første bekjentskap med dette. Vi laget en kommunedelplan for ny dobbeltsporparsell gjennom Oppegård – det vi nå omtaler som Follobanen – som ble godkjent og vedtatt i kommunestyret den 27. november i 1996. Jeg skal snart begynne å lage små markeringer på kontoret mitt, tror jeg, for åremålene. Det er grunn til å minne om, akkurat når jeg står her, president, at den daværende rådmannen i Oppegård kommune var med til et planleggingsmøte i Bane Øst da vi skulle snakke om dette. Vi skulle ta toget fra Oppegård og inn til Oslo for å gå i dette planleggingsmøtet for det nye dobbeltsporet, og toget kom ikke. Toget kom ikke, det var 20 minutter forsinket. For å rekke møtet måtte den daværende rådmannen og ordføreren i Oppegård ta taxi. Da vi kom til jernbaneregionen, ble vi møtt med et hyggelig og hjertelig velkommen, og de håpet vi hadde tatt toget inn til møtet. Det var en stor opplevelse. Det har kommet videre utredninger. Det kom rapport om de tre traseene gjennom Kolbotn når det gjelder Follobanen i 2006, Jernbaneverkets vedtak om konseptvalg for Follobanen kom i 2009, Norconsult har vært engasjert til å utarbeide konseptskisser, som forelå i 2012, og det har vært konsekvensutredninger og andre oppgaver som venter. Befolkningen lurer jo på hvor det nå blir av dette her, hva som skjer og hvorfor det ikke skjer. Det må være legitimt å ta opp debatter av denne kategorien her. Det som ligger meg særlig på hjertet, er den fremtidige bruken av den eksisterende Østfoldbanen i lys av ny Follobane. Slik det ser ut nå, hvis man ikke legger til rette for Bryndiagonalen, vil all veksten i transport- og godstrafikken gå på de eksisterende togskinnene. Mellom Ski og Oslo er det tolv stasjoner. De fleste av disse stasjonene er befolkningens primære kollektivtilbud. Allerede i dag bor det flere tusen mennesker i støysonen, og spesielt i Oppegård er det lagt til rette for fortetting langs jernbanen, som vi har blitt bedt om. Da planlegger man altså for at godstrafikken, som rett og slett er helsefarlig, kan komme i konflikt med den nye folkehelselovgivningen ved å gå gjennom tettbebygde områder. Det har jeg ikke sett noen aktiv holdning til, og de spørsmålene undrer vi også på hvordan det skal gå med.