Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2001-05-08:
Jeg synes det har vært en veldig konstruktiv debatt på bakgrunn av utviklingsministerens redegjørelse. Jeg vil bare gripe fatt i et par punkter, og det første dreier seg om det Hilde Frafjord Johnson sa om avbinding. Hvis jeg husker Frafjord Johnsons innlegg riktig, mente hun å vite at i Innst. S. nr. 28 for 1999-2000 hadde Arbeiderpartiet og Høyre stått sammen om å være motvillige til å gå til full avbinding, mens andre partier hadde vært for full avbinding. Jeg finner da grunn til å sitere fra Innst. S. nr. 28 om Hilde Frafjord Johnsons egen utviklingspolitiske redegjørelse, der et flertall bestående av alle partier unntatt Fremskrittspartiet – også Kristelig Folkeparti – «viser til at det har vært bred enighet om avbinding av norsk bistand. Flertallet vil imidlertid understreke at avbinding av norsk bistand av hensyn til norske bedrifters konkurransesituasjon må sees i nær sammenheng med andre OECD-lands avbinding». Jeg vil også vise til det som nå har skjedd i OECD, hvor man har kommet et stykke videre. Hvis vi går tilbake til Innst. S. nr. 28 for 1999-2000, viser flertallet til «at det å presse fram det laveste anbudet både kan svekke kvaliteten på bistanden og «de myke verdiene» i bistandspolitikken». Flertallet sier videre: «… avbinding og dermed økt konkurranse internasjonalt illustrerer behovet for robuste anbudsprosesser med vekt på krav til miljø og sosialt ansvar; for å unngå at man premierer anbud som ikke ivaretar slike hensyn.» Jeg antar at representanten Frafjord Johnson ikke mener at vi skal gå til fullstendig markedsliberalisme innen internasjonal bistand. Det vil si: Hvis man går for 100 pst. avbinding, er det ikke slik, hvis man går for raskt fram, at det er bedrifter i u-land som får disse anbudene. Det er tvert imot multinasjonale selskaper, som vi har hatt en beskrivelse av i et tidligere innlegg, som tar stadig mer av disse anbudene. De er i stand til å presse prisene langt ned fordi de har lave lønninger, mangel på sosiale utgifter og driver med ren utbytting og barnearbeid. Det er ikke denne typen bedrifter vi vil skal få disse anbudene og dermed levere produkter til utviklingsland som en del av norsk bistand. Men det viktigste var altså at i denne innstillingen stod alle partier, unntatt Fremskrittspartiet, sammen om merknadene om at det er enighet om en avbinding av norsk bistand, at dette må gjøres i nær dialog med berørte parter i nærings- og arbeidsliv, og at man må passe på at respekten for grunnleggende faglige rettigheter reflekteres i strategien for næringsutvikling. Det er altså ikke slik at Arbeiderpartiet har stått på den ene siden og Kristelig Folkeparti har stått på den andre siden. Dette har det vært bred enighet om i Stortinget. Jeg antar også at det er og kommer til å være bred enighet om dette videre, slik at vi får til en gradvis avbinding, men at vi samtidig passer på miljøhensyn, faglige rettigheter osv. Så kan man sette spørsmålstegn ved hvorfor andre land går fortere enn oss. Har de tatt de samme miljøhensyn og har de tatt vare på dette med sosiale utgifter? Jeg mener nok at den norske holdningen er veldig balansert og at den er til u-landenes beste, samtidig som den også sikrer at vi har en dialog med de norske aktørene innen norsk bistand.