Erik Skutle (Høyre), 2015-05-19:
Denne saken og denne debatten dreier seg om hvorvidt justis- og beredskapsministeren har overholdt opplysningsplikten regjeringen har overfor Stortinget etter Grunnloven § 82. Det er tradisjonelt to ting i norsk parlamentarisk tradisjon som har vært grunnlag for mistillitsforslag. Det ene er hvis det er et betydelig avvik mellom det Stortinget har vedtatt i en sak, og det regjeringen klarer å levere. Det er det ingen som påstår i denne saken, så da gjenstår spørsmålet: Har statsråden brutt opplysningsplikten overfor Stortinget? Har statsråden villedet Stortinget? Har denne sal blitt forsøkt ført bak lyset? Svaret på det er etter min oppfatning nei. Jeg vil legge til at det er ganske åpenbart at Justis- og beredskapsdepartementet kunne gjort ting annerledes i denne saken. Det har denne debatten vist ganske klart, og det har statsråden også sagt. De som har fulgt denne saken, har fått med seg at årsaken til at vi har denne debatten, er at Politiets utlendingsenhets prioriteringer skulle endres fra 2013 til 2014. I 2013 styrte Politiets utlendingsenhet etter den forrige, rød-grønne regjeringens føringer, som lød: «Saker som omfatter barn som har oppholdt seg lenge i Norge uten tillatelse skal prioriteres.» Dette ble i 2014 endret til: «Saker som omfatter barn skal prioriteres.» Vi snakker ikke om en endring av hvem som skal få opphold eller ikke, men en endring av hvordan Politiets utlendingsenhet skal prioritere sine tildelte ressurser for tvangsutsendelse. Det er altså en endring som regjeringen har fullmakt til å gjøre på egen hånd. Endringen ble tatt inn i tildelingsbrevet til Politidirektoratet, men da de sendte instruksene videre til Politiets utlendingsenhet, var det de rød-grønnes tekst som fortsatt sto igjen. Det er fortsatt uklart hva som er den konkrete, spesifikke årsaken til denne feilen. Burde Justis- og beredskapsdepartementet sørget for at denne endringen ble markert tydeligere i dokumentet for å helgardere seg mot en sånn type feil? Kanskje det. Iallfall er komiteen orientert om at rutinene endres noe, slik at sånne feil ikke gjentar seg. Burde Justis- og beredskapsdepartementet vært enda tydeligere i sitt svar til Politidirektoratet, etter å ha mottatt brevet i mars, der de ba om en presisering? Ja, er svaret på det. Det skriver også statsråden til komiteen i sitt brev til oss 19. desember. Burde Justis- og beredskapsdepartementet gjort mer for å forsikre seg om at POD formidlet korrekt informasjon i brevet som ble grunnlaget for statsrådens brev til komiteen 19. desember? I høringen ble det avklart at den informasjonen ikke var riktig, men vi har jo sett korrespondansen mellom departementet og Politidirektoratet, der departementet spør: Har Politidirektoratet forstått? Og Politidirektoratet sier ja, vi har forstått. Hva annet skal en statsråd gjøre enn å formidle et så tydelig svar? Mitt poeng med dette er at det selvfølgelig er ting som kunne vært gjort annerledes i Justis- og beredskapsdepartementet. Det mener også departementet selv, det har de nevnt i høringen, det har vært nevnt i brevs form, og statsråden er også inne på det her i dag. Men det er jo et hav av forskjell på å si at departementet kunne gjort noen ting annerledes, til å si at statsråden har villedet Stortinget i henhold til Grunnloven § 82. Jeg forstår det virkelig ikke, at det er mulig å se samvittighetsfullt på sakens faktum og komme til den konklusjonen. Jeg forstår det ikke. Grunnloven § 82 lyder: «Regjeringen skal meddele Stortinget alle de opplysninger som er nødvendige for behandlingen av de saker den fremlegger. Intet medlem av statsrådet må fremlegge uriktige eller villedende opplysninger for Stortinget.» Hvis vi ser på hva de partiene som kommer til å stemme for denne mistilliten i dag, trekker fram som grunnlag for å si at opplysningsplikten er brutt, ser vi at argumentasjonen er tynn – svært tynn. Trontaledebatten 6. oktober ble trukket fram. Der sier statsråden at «det vi har gjort i så henseende, er at vi egentlig har myket opp fokuset i vårt tildelingsbrev i forhold til den forrige regjeringen». Det har jo departementet helt uomtvistelig gjort. Problemet er at beskjeden beklageligvis ikke har nådd fram. Noen har også hengt seg opp i formuleringen om at det åpnet seg en mulighet for returer til henholdsvis Nigeria og Afghanistan i 2014. Det hevdes altså at når det åpner seg en mulighet, så må det bety en konkret enkelthendelse. De mener altså at det er helt utenkelig at en mulighet kan oppstå som følge av en dialog over tid, etter en samlet vurdering. Faktum er at det åpnet seg en mulighet for returer til Afghanistan i 2014. Det at folk i det hele tatt ble returnert, tatt imot, og at returavtalen fortsatt står ved lag, er jo et logisk bevis på det. Hvis det var sånn at det ikke var en mulighet, må jo den logiske følgen være at ingen kunne blitt returnert. Men det ble altså foretatt tvangsutsendelser til Afghanistan. Det trekkes også fram at statsråden på et skriftlig spørsmål innsendt av representanten Karin Andersen 29. september i fjor ikke tok med en statistikk for tvangsutsendelser for september, men stoppet framleggelsen av tallene 31. august. Statistikken gikk altså fram til og med 31. august. Vi kan se av dokumentene at statsråden svarte representanten Andersen den 3. oktober, og vi vet at departementet ikke hadde kvalitetssikrede tall før 8. oktober. Hvilken statsråd hadde vi hatt hvis man på skriftlige spørsmål fra stortingsrepresentanter skal svare ved å gjette tall? Man kan altså ikke forvente at statsråden skal vite hvilken statistikk som gjelder for en spesifikk måned før den statistikken faktisk foreligger. Så er det også noen som har nevnt at statsråd Anundsen i brevet til kontroll- og konstitusjonskomiteen 19. desember sier at politiet har forstått endringen. Nei, det er ikke det som står i brevet. Jeg vil sitere: «… vil jeg vise til brev fra politidirektoratet 8. desember d.å. hvor det står: «Vi vil likevel understreke at politiet har forstått og lagt til grunn Justisdepartementets føringer i tildelingsbrevet for 2014 når det gjelder uttransporter. Ut fra dette er det vår oppfatning at feilen i vårt disponeringsskriv til Politiets utlendingsenhet ikke har hatt til følge at noen barn har blitt uttransport som ikke skulle vært det.»» Det henvises altså til et svar fra Politidirektoratet. Det er selvfølgelig helt naturlig, for når det er uklart om noen har forstått noe eller ikke, da spør man dem. Det er det Justis- og beredskapsdepartementet har gjort, og de har fått et svar som de har videreformidlet til komiteen. Det har også – som representanten Christensen var inne på i sitt innlegg – politidirektøren sagt helt eksplisitt i offentligheten, til Bergens Tidende, at Politidirektoratet har forstått føringene, til tross for at det er en feil i disponeringsskrivet. Vi kan ikke forvente at verken statsråder eller andre skal ha synske evner. Vi kan ikke forvente at noen skal ha en statistikk som ikke er ferdig utarbeidet. Det vi derimot kan forvente, er at medlemmer av statsrådet opplyser Stortinget på en måte som ikke er villedende, basert på den informasjonen de faktisk har på det aktuelle tidspunktet. Det er klart for alle at det var høringen som avdekket at Politiets utlendingsenhet ikke har fått med seg politikkendringen, og at statsråden heller ikke visste dette før høringen. Det er kanskje ikke så rart, all den tid Politidirektoratet har gitt beskjed om at politikkendringen var forstått nedover i systemet, både gjennom media og i brevs form til Justis- og beredskapsdepartementet, som Justis- og beredskapsdepartementet har videreformidlet til kontroll- og konstitusjonskomiteen. Vi har sett all korrespondansen, vi har sett brevene, statsråden videreformidlet hva som er Politidirektoratets oppfatning. At vi i dag vet at de hadde gal oppfatning på det tidspunktet, det er på det rene. Men det statsråden har gjort, er altså å videreformidle den vurderingen i et brev til oss 19. desember. Det var, tross alt, den beste vurderingen som forelå, man spurte dem det faktisk gjaldt. Så har jeg også lyst å si – som andre også har vært inne på – at det er ikke ansvarsfraskrivelse når man forklarer hva som faktisk har skjedd. Statsråden har helt korrekt alltid understreket at det er han som har ansvaret for alt som skjer i hans underliggende etater. Når Stortinget spør – på direkte spørsmål – hva som faktisk har gått galt, må vi også tåle å få beskrevet det faktiske hendelsesforløpet, utover en understrekning av at statsråden selvfølgelig har ansvaret, både konstitusjonelt og i høyeste grad også reelt. Jeg må også få legge til at det er litt spesielt å høre representanter fra de tidligere rød-grønne regjeringssamarbeidspartiene snakke med en voldsom patos om de enkeltmenneskene som kan ha blitt berørt av denne endringen. Jeg må minne om at det var Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Arbeiderpartiet som innførte denne prioriteringsordningen for Politiets utlendingsenhet, den samme prioriteringen som de nå er opprørte over at ikke ble fjernet raskt nok. Representanten Helga Pedersen slo også på Dagsrevyen for kort tid siden fast at Arbeiderpartiet fortsatt står ved denne gamle formuleringen. Det må også da bety at de vil reversere det dersom de får muligheten. Jeg hadde håpet at jeg skulle slippe å ta dette sidesporet som egentlig ikke handler om saken vi diskuterer i dag, men dette måtte tas opp av noen. Så til representanten Kolberg, som kommer med sine spekulative teorier om at statsråden egentlig ikke ville endre noe. Jeg vil minne representanten Kolberg om at det vi skal konkludere med her i dag, er om statsråden har overholdt opplysningsplikten etter Grunnloven § 82. Jeg vil si at i dag har Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet senket terskelen for å fremme mistillitsforslag i Stortinget til et historisk bunnivå. De har gitt opplysningsplikten et helt nytt innhold som vi ikke har sett før. De mener at statsråden har villedet Stortinget fordi han ikke har presentert statistikk som ikke eksisterte på det tidspunktet han skulle ha presentert det. De mener han har villedet Stortinget ved å si at det åpnet seg en returmulighet til Afghanistan, noe det helt logisk beviselig har. De mener at han har villedet Stortinget simpelthen ved å viderebringe informasjon og opplysninger fra Politidirektoratet i brevet 19. desember, dette til tross for at det var den beste og mest pålitelige informasjonen som eksisterte på tidspunktet, og at det var lagt inn et forbehold om at dette var sitat fra Politidirektoratets brev. Justisministeren har ikke brutt Grunnloven § 82. Han har ikke villedet Stortinget. Det er å trekke strikken altfor langt. Det setter en ny standard for hvor listen for mistillitsforslag ligger i norsk parlamentarisk skikk, og det vil ikke Høyre være med på.