trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
Svaret på det spørsmålet er ja, og det er i tillegg også i samsvar med kommunenes eget ønske. Jeg hadde et møte med ordførerne på Fosen for å diskutere situasjonen nettopp fordi det på Fosen har vært en diskusjon gjennom mange år om man skal gå sammen to og to eller om man skal bygge ett sterkt Fosen med én sterk kommune, hvor man både kan styrke lokaldemokratiet, kan legge bedre til rette for arbeidsplasser og også gi bedre tilbud til innbyggerne sine. Med den bakgrunn hadde jeg et møte med ordførerne på Fosen, og på det møtet ble vi enige om at det skulle settes i gang en utredning for å se på fordeler, eventuelt ulemper, med én kommune på Fosen, så dette er et resultat av en god dialog mellom statsråden og ordførerne på Fosen. Vi har ikke tatt stilling til den rapporten, men jeg må få gi uttrykk for at rapporten peker på mange fordeler ved å tenke én kommune på Fosen, bl.a. ved at man kan styrke lokaldemokratiet, ved at man kan flytte mye av det interkommunale samarbeidet tilbake til et kommunestyre, og ved at man kan drive bedre samfunnsutvikling på hele Fosen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
Det er vel få steder i Norge hvor kommunestruktur har vært diskutert så lenge, så mange ganger, og hvor det har vært så mange folkeavstemninger og så mye innbyggerinvolvering som nettopp på Fosen. Min oppgave i dette er å ha god dialog med ordførerne på Fosen, som representerer sine innbyggere. Vi hadde et møte, og vi ble enige om at vi nå også skulle utrede om én kommune på Fosen kunne være et bedre alternativ enn å gå for to: at Rissa og Leksvik går sammen, at Åfjord og Roan går sammen – og Ørland og Bjugn. Regjeringen har lagt frem et forslag for Stortinget, det er det flertall for her i Stortinget. I tillegg var det et ønske fra kommunene selv at vi utredet én Fosen-kommune. Det er nå gjort. Det skal være et møte på Fosen i morgen kveld, der kommer også Kommunal- og moderniseringsdepartementet til å være til stede. Vi kommer til å lytte, og jeg legger til grunn at Stortinget konkluderer før sommeren, enten med det forslaget regjeringen har lagt frem, eller med én Fosen-kommune.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
La meg kort minne om at fylkesmennene opererer med bakgrunn i føringer gitt av Stortinget. Stortinget er landets øverste folkevalgte organ, og fylkesmennene har fått sine føringer av meg med bakgrunn i vedtak som er gjort i Stortinget. Fylkesmennene har god lokalkunnskap, de følger godt opp. Jeg synes vi heller som nasjonale politikere skal gi honnør til alle de lokalpolitikerne fra alle partier som jobber godt med kommunereformen. Det er om lag 20 senterpartiordførere som nå bygger ny kommune, og de gjør ikke det fordi de vil sentralisere. De gjør det fordi de vil skape bedre tjenester til sine innbyggere, de vil styrke lokaldemokratiet. Alternativet til sterkere kommuner er sentralisering, det er statlig overstyring, det er mer statlig detaljstyring. De som er glad i lokaldemokratiet, bør være for sterke kommuner. Jeg er glad for at det er mange senterpartiordførere som er med på det laget.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
Representanten vet svaret på det spørsmålet, og svaret er selvsagt nei. Rissa og Leksvik har gjort en god jobb, de har gått foran, og de kommer til å gjennomføre sammenslåingen fra 1. januar 2018. Så har det kommet opp et ønske fra flere Fosen-kommuner, bl.a. fra Arbeiderparti-styrte Åfjord, og også fra Bjugn, om at man også skal se på én Fosen-kommune i stedet for de sammenslåingsforslagene som nå ligger til behandling i Stortinget. Og når det ønsket kommer opp, er det statsrådens oppgave å se om vi kan legge til rette for en prosess som gjør det mulig. Det har vi gjort. Nå skal dette diskuteres på Fosen, og så blir det til syvende og sist opp til Stortinget å konkludere med om man skal gå for én Fosen-kommune eller for det forslaget som er lagt frem for Stortinget, som det er et flertall for.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
Jeg tror jeg skal svare på det spørsmålet ved å sitere Sandøy-ordfører Oddvar Myklebust fra Arbeiderpartiet. Etter Arbeiderpartiets landsmøte sa han følgende til Aftenposten: «Jeg mener Ap-ledelsen ikke vet hva de snakker om. Jeg tror ikke de aner hvor mye arbeid vi legger ned i en kommunesammenslåing. Hadde de visst det, så hadde de ikke foreslått reversering.» Dette er en ordfører som har gjort en god jobb med å være med på å bygge en ny, sterk kommune rundt Ålesund. Og når man skal bygge ny kommune, involverer ikke det bare lokalpolitikerne; det involverer også alle de ansatte i kommunene. Derfor mener jeg at det er vår oppgave nå som nasjonale politikere å legge til rette for, bygge opp om og backe opp de mange lokalpolitikere fra alle partier som har gjort en god jobb i å bygge nye, sterke kommuner for fremtiden.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
Det er riktig som representanten Ketil Kjenseth sier, at det skal foretas store, viktige investeringer i Innlandet i årene som kommer. Representanten peker også på behovet for å se statlige sektorer og fylkesoverskridende tiltak i sammenheng. Dette er en problemstilling som regjeringen er opptatt av. Som representanten påpeker, vil det å se ulike tiltak i sammenheng i en regional kontekst kunne gi større effekt av alle investeringene samlet sett. I proposisjonen om regionreform foreslår regjeringen flere tiltak som skal legge til rette for at ulike tiltak og prioriteringer i forvaltningen drar i samme retning. Dette er tiltak som regjeringen samarbeider godt med Venstre om. Det vi foreslår, er for det første, i tråd med avtalen med samarbeidspartiene, å slå sammen Hedmark og Oppland. Regionreformen innebærer at dagens 19 fylkeskommuner foreslås sammenslått til 10–11. Samtidig har regjeringen vedtatt at fylkesmannsembetene i all hovedsak skal følge de nye fylkesgrensene. Dette innebærer at nye fylkeskommuner og fylkesmannsembeter vil legge til rette for at mange av dagens grenseoverskridende utfordringer kan ses i sammenheng. For det andre vil fylkessammenslåinger gjøre de nye og større fylkene sterkere, med økt gjennomføringsevne som samfunnsutviklere, økt regional og nasjonal påvirkningskraft og økt samordningsevne. Større fylker vil også gjøre det enklere å koordinere regionale interesser når det gjelder statlig lokalisering på landsdelsnivå. For det tredje vil regjeringen gjøre regional planlegging mer forpliktende. Regjeringen vil styrke dialogen mellom fylkeskommunene og departementene med sikte på at sektorovergripende problemstillinger og nasjonale og regionale mål ses i sammenheng. Regjeringen vil at regional planlegging skal bli et tydeligere virkemiddel for samhandling og samordning mellom fylkeskommune og stat og mellom ulike deler av staten innad i fylket. For det fjerde vil regjeringen gjennomgå de statlige regionale inndelingene i lys av de nye fylkesgrensene. Formålet med denne gjennomgangen er å styrke samhandlingen mellom staten og regionalt folkevalgt nivå. Til sist bør det pekes på at bildet av statlige etater og fylker som ikke planlegger sammen, ikke er helt riktig. Jernbaneverket og Statens vegvesen har hatt omfattende samarbeid og samplanlegging når det gjelder utbygging av jernbane og vei, både langs Mjøsa med intercitybane og ny E6 og for Ringeriksbanen og ny El6.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
Det er viktig at denne typen initiativ også kommer fra lokalt hold. I Oppland og Hedmark er det sterke teknologiske miljøer flere steder, bl.a. rundt Raufoss, hvor det er spennende miljøer som har vist evne til nytenkning og innovasjon og klart å skape mange nye, spennende arbeidsplasser. Det vi kan gjøre nasjonalt, er å sørge for at strukturene ikke er i veien for de gode løsningene. Det har jo vært litt av utfordringen, ved at man har hatt to fylker i Innlandet, at man har hatt ulike regionale strukturer. Nå sørger vi for å få det på plass, i godt samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti. Så er det viktig at vi har verktøy for å fremme innovasjon. Der er strategien å få mer innovative innkjøp. Det mener jeg er et godt verktøy for å utløse mer innovasjon i et samspill mellom offentlig og privat sektor.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
På dette området er regjeringspartiene og Venstre helt enige. Vi ønsker å desentralisere makt. Vi ønsker ikke at mer makt skal sentraliseres slik vi ser fra rød-grønn side. Vi ønsker å flytte makt, ansvar og handlingsrom til det lokale nivået i et samspill med innbyggere og næringsliv. Så svaret på spørsmålet er ja – statsråden både vil og tør. De gode forslagene må komme opp, og så er vi selvsagt innstilt på å ha en dialog der det er et ønske om å gå nye veier.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
Regjeringen tar selvsagt på alvor de utfordringene norsk byggenæring og arbeidslivet står overfor når det gjelder useriøse foretak. Regjeringen la derfor i januar 2015 frem en strategi mot arbeidslivskriminalitet med en rekke samordnede og konkrete tiltak. En revidert versjon ble lagt frem 13. februar 2017. Strategien følger bl.a. også opp forslagene fra byggenæringen i rapporten Enkelt å være seriøs. Den rapporten kom på plass etter et initiativ fra meg, og strategien mot arbeidslivskriminalitet er blitt utarbeidet i et godt samarbeid med partene i arbeidslivet og er et godt eksempel på trepartssamarbeidet. Seriøsitetsregisteret er et virkemiddel jeg i november 2016 besluttet å innføre. Registeret skal først og fremst være en lavterskelordning for foretak, der underleverandører og foretak i ROT-markedet gis mulighet til å vise at de er seriøse. Vi arbeider nå sammen med Direktoratet for byggkvalitet for å meisle ut hvordan registeret bør innrettes. Det legges opp til at registeret vil være i drift fra 1. januar 2018. Før det vil vi ha en god prosess rundt opprettelsen av registeret, herunder en alminnelig høring av forskrifter for ordningen, bl.a. med hjemler for innhenting av opplysninger om foretakene. Det er flere ting som er viktig for meg når vi skal opprette et slikt register. Det er avgjørende ikke å skape mer byråkrati. Det er samtidig viktig at registeret har troverdighet. Derfor er det prinsipielle utgangspunktet at det i første omgang kun tas inn opplysninger som er elektronisk tilgjengelige og verifiserbare. Dette vil innebære at seriøsitetsregisteret vil inneholde opplysninger om foretakene fra Brønnøysundregistrene og om skatte- og avgiftsbetaling fra Skattedirektoratet. På lengre sikt, når mer informasjon er elektronisk tilgjengelig, kan det være aktuelt å utvide med andre opplysninger, f.eks. om kvalifikasjoner, HMS-krav, opplæringsbedrift og andre tiltak. Jeg vil presisere at dette vil bli et seriøsitetsregister og ikke bare et foretaksregister. Opplysninger om foretakenes lovlydighet vil gi oppdragsgiverne anledning til å føle seg tryggere på foretakenes seriøsitet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
På det tidspunktet var ikke beslutningen tatt. Jeg setter stor pris på utålmodigheten fra Stortinget, men dette er et område hvor denne regjeringen har handlet, og vi har handlet i samarbeid med byggenæringen og fagorganisasjonene. Det er viktig. Gjennom rapporten om seriøsitet fikk vi på plass felles tiltak, og vi jobber nå konkret med å oppfylle denne. Da vi presenterte beslutningen om å opprette seriøsitetsregisteret, ble det svært godt mottatt av både byggenæringen, altså BNL, og Fellesforbundet, som var godt fornøyd med både beslutningen, at vi starter med det som er lett tilgjengelig, og at dette vil bli utvidet etter hvert. Det er viktig at vi unngår at det blir mer byråkrati, og det er viktig at vi unngår at dette blir et register som er vanskelig å praktisere. Vi må få på plass det som er lett tilgjengelig, og så vil vi utvide dette etter hvert.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-04-26:
Jeg er litt overrasket over tonen fra representanten Andersen, for dette er et område hvor denne regjeringen handler, og det er et område hvor denne regjeringen har et svært godt samarbeid med partene i arbeidslivet, både i utviklingen av strategien og i oppfølgingen av denne. At vi fikk på plass rapporten om seriøsitet, var resultatet av et initiativ jeg tok, i samarbeid med partene. Og vi følger nå dette opp. Representanten vet også utmerket godt at når man skal ha på plass et slikt register, må man også ha forskrifter på høring. Dette må gjøres på skikkelig og ordentlig vis. Og nettopp for å komme raskt i gang og for å få dette på plass, tar vi utgangspunkt i opplysninger som er tilgjengelig. Om et foretak har betalt skatt, er jo noe av det grunnleggende. Om det har betalt skatt, er viktig for oss som forbrukere å vite. Derfor vil dette bli et godt register, et seriøsitetsregister, og vi er innstilt på å utvide dette over tid. Men det er viktig for meg at vi kommer raskt i gang og får dette på plass.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-04-26:
Arbeidet med kommunereforma har gått frå gale til verre til kaos. Høgre–Framstegsparti-regjeringa med kommunalministeren i spissen og fylkesmenn som lojale våpendragarar opptrer respektlaust overfor folkevalde i kommunane. Ein kan sjå på tidslinja: Fyrst var 1. juli 2016 absolutt, så var det flytta til hausten, så til jul, og no ser me at etter at regjeringa har lagt det fram, fortset ein råkøyret ute i kommunane i godt samspel med fylkesmenn og NIVI Analyse, som òg er ein viktig støttespelar. Embetsmannsstaten er på veg attende med Høgre i regjering. Fylkesmannen i Sogn og Fjordane har med sine ymse faglege tilrådingar teikna nye kommunekart som spriker i alle retningar, overlappar kvarandre og stemmer dårleg med terrenget. I Bremanger er folket imot samanslåing, kommunestyret er imot samanslåing. Der vart ein hasteinnkalla til eit telefonmøte der ein fekk vite at fylkesmannen vil tilrå samanslåing med Vågsøy og Flora. Mellom dei to sentera er det altså to timar reisetid og ferje. Kva slags funksjonell kommune får ein med dette? Kvifor pressar statsråden fylkesmannen i Sogn og Fjordane til å overkøyre lokale folkestyre for å skape ein kommune med så dårleg infrastruktur?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Jeg er fra Rissa. Rissa og Leksvik kommuner har fra starten av vært med på statsrådens hurtigspor i kommunereformen og har gjort akkurat det de har fått beskjed om. Det har vært grundige prosesser, det har vært utredninger og folkemøter og folkeavstemninger i begge kommunene, og 23 arbeidsgrupper har vært i sving for å få på plass en ny organisasjonsstruktur i den nye kommunen. Mye ressurser og ikke minst mye tid har blitt brukt på arbeidet som nå resulterer i at Indre Fosen blir en ny kommune fra 1. januar 2018. Statsråden har hele tiden gitt Rissa og Leksvik mye skryt og ros for å gå foran og for rett og slett å gjøre det vedtaket han ønsker seg. Men etter at tilleggsutredningen nå har kommet om en ny storkommune på Fosen, tyder likevel ganske mye på at sammenslåingen av Rissa og Leksvik kanskje ikke var helt det statsråden hadde ønsket seg aller mest. Så da må jeg spørre: Har statsråden rett og slett holdt en skinnprosess for Rissa og Leksvik?
Iselin Nybø (Venstre), 2017-04-26:
Menneskerettigheter er noe som er viktig for utenriksministeren. En av de første meldingene han leverte til Stortinget, var på det området. Det er et område vi som nasjon er opptatt av at vi skal være gode på. Vi skal være best i klassen på menneskerettigheter. Det er et område der vi reiser rundt i verden og snakker med land om hvor viktig det er. Vi har en viktig rolle som nasjon innen det med menneskerettigheter. Vi er ingen stormakt, men vår posisjon gjør at vi har stor troverdighet på det området, og vi spiller en viktig rolle i verdenssamfunnet. På dette området er det mye som går rett vei. Det er mange lyspunkter og mye som er bra, men det er også en del krevende ting som skjer. En av de tingene er det som er oppe i debatten nå, at Saudi-Arabia er valgt inn i FNs kvinnekommisjon, en kommisjon som skal fremme og styrke likestilling. Vi ser i verden nå en internasjonal allianse mellom muslimske land, katolske land, ortodokse og Trump, og de fronter et annet kvinnesyn enn det vi står for. Det handler om alt fra kvinners rett til å bestemme over sin egen kropp til kvinners selvstendighet, kvinners rett til utdannelse, kvinners rolle i familien osv. Jeg mener det er viktig at vi står sammen med de landene som mener det samme som oss, og kjemper like hardt for det vi tror på, og de sakene som er viktige for kvinner i hele verden. Mitt spørsmål til utenriksministeren er: Synes ministeren, ut fra sitt eget engasjement når det gjelder menneskerettigheter, og statsministerens engasjement rundt kvinners rett til utdanning, f.eks., at det er fornuftig, at det er en god idé, at det er bra for likestillingen at Saudi-Arabia har fått en plass i FNs kvinnekommisjon?
Iselin Nybø (Venstre), 2017-04-26:
Statsråden nevner en rekke områder og en rekke menneskerettigheter som krenkes, og der det ikke går rett vei. Noen av de menneskerettighetene som han ikke nevner, men som nå brytes, er retten til liv og retten til fravær av tortur. Vi ser at i USA, som er en av våre viktigste og nærmeste allierte, ønsker de å henrette en rekke mennesker før utgangen av april på grunn av datostempling – best før-stemplingen. Nødvendige medikamenter i forbindelse med henrettelser går ut på dato i slutten av måneden. Det er vanskelig å finne ord som beskriver en situasjon der et land tar livet av sine egne borgere, men det er makabert, det er grotesk, og det bør ta slutt umiddelbart. Spørsmålet mitt er: Er ministeren villig til å bruke sin posisjon til å ta dette opp med vår allierte USA og be dem om å avvikle denne praksisen?
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Det er helt riktig at denne regjeringen har tatt offensivt tak i det som dreier seg om menneskerettigheter. Vi fremmet den første stortingsmeldingen om menneskerettigheter på ti år, og jeg tror det var Venstres partileder som var saksordfører for denne meldingen i Stortinget. Det er også riktig, som representanten understreker, at vi står faktisk overfor en rekke problemer på menneskerettighetsområdet. Jeg hadde håpet jeg kunne sagt at mye var på rett vei, men det er det ikke. Vi opplever faktisk at en god del av de kampene vi trodde vi hadde vunnet, også ganske nært oss selv, er satt under press. En ting er kvinners rettigheter og likestilling. Vi har nå sett at dette med seksuell helse har opplevd tilbakeskritt. Vi ser også at mange av de tingene vi oppnådde i Beijing under kvinnekonferansen på 1990-tallet, settes det nå spørsmålstegn ved. Vi opplever tilbakeslag innenfor ytringsfrihet, pressefrihet og forsamlingsfrihet. Pressefriheten er jeg veldig bekymret for, og jeg har også lansert et eget program på utviklingssiden for å styrke uavhengige journalister og redaktører rundt omkring i verden. Når det gjelder Saudi-Arabia og for den saks skyld Iran, er det to land som har en helt uakseptabel politikk innenfor dette området med kvinner og likestilling. I Saudi-Arabia er det jo sånn at man til og med må ha samtykke fra en mannlig verge for å kunne gjøre en rekke ting. Dette er spørsmål som vi tar opp med Saudi-Arabia hele tiden. Sverige og Norge er kanskje de to landene som står fremst internasjonalt også i å kritisere både Saudi-Arabia og Iran, og vi ser f.eks. i gjennomganger at i Menneskerettighetsrådet er Norge og Canada de som har tatt opp flest saker med Saudi-Arabia når det er helt uakseptabel kvinneundertrykking.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Norges syn på bruk av dødsstraff er vel kjent. I tillegg har vi også på dette området tatt internasjonal ledelse. I fjor sommer inviterte jeg til en stor, global, internasjonal konferanse i samarbeid med den franske utenriksministeren, Ayrault, her i Oslo, hvor vi samlet veldig mange land for å både diskutere dødsstraff og vise hvor uakseptabelt dødsstraff er. Vi opplever ikke bare hos våre allierte at dette er et økende problem, men vi opplever faktisk også at dødsstraff brer om seg i det 21. århundre. Jeg mener at dødsstraff er en totalt inhuman og uakseptabel måte å gå frem på, og dette var også et viktig punkt på den dødsstraffkonferansen som Norge initierte som en oppfølging av menneskerettighetsmeldingen.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Det er helt riktig som representanten påpeker, at i over seks år var det ingen reell politisk og diplomatisk kontakt mellom Norge og Kina. Det mener jeg var en situasjon som gjorde at norsk diplomati også var svekket, både når det gjaldt klima, i handelspolitikken, og også i mange andre viktige saker hvor Kina sitter mer og mer med en nøkkel til å løse utfordringer, fred og forsoning i FN-sammenheng. Så det at vi nå har fått reetablert fulle diplomatiske og politiske forbindelser med Kina, gir oss mulighet til rett og slett både å diskutere og snakke om et bredt spekter av saker. Vi ble i Beijing enige om nå å reetablere også en plattform og politiske konsultasjoner årlig mellom Kina og Norge, noe som gir oss mulighet til å ta opp også spørsmål hvor vi ser ulikt på ting, deriblant menneskerettigheter.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Det var noen av disse premissene jeg ikke var helt enig i, men jeg har bare ett minutt til å svare, så derfor må jeg gå rett på det som var spørsmålet. Jeg har avlagt to besøk til Saudi-Arabia i løpet av disse snart fire årene, og et av hovedelementene i disse besøkene har vært spørsmål om menneskerettigheter. Jeg har aldri møtt saudiarabiske ledere uten at dette spørsmålet har kommet opp. Det kanskje aller viktigste spørsmålet i så måte er kvinners situasjon i Saudi-Arabia, som er helt uakseptabel, som jeg sa. Man kan jo ikke ha en situasjon hvor kvinner ikke engang kan reise utenlands uten å ha tillatelse fra mannen, ikke har arverett, ikke engang kan kjøre bil, som representanten var inne på. Dette ble tatt opp i de møtene jeg hadde nylig i Riyadh, og senest i går var den saudiarabiske ambassadøren i Norge i samtaler i Utenriksdepartementet om disse spørsmålene.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Representanten Lysbakken hørte akkurat hva jeg sa om forholdene i bl.a. Saudi-Arabia og Iran når det gjelder kvinners rettigheter. Men denne regjeringen følger den samme praksis som den regjeringen representanten Lysbakken satt i: Vi offentliggjør ikke hva vi stemmer ved hemmelige valg. Det gjør heller ikke våre naboland, som f.eks. Sverige, som er i samme situasjon. Men det kunne være interessant, ettersom representanten Lysbakken har valgt å være så høy og mørk i denne saken, å komme med en opplysning knyttet til da Lysbakken var konstitusjonelt ansvarlig for disse spørsmålene, bl.a. Kvinnekommisjonen, sammen med den daværende utenriksministeren. Daværende barne-, likestillings- og inkluderingsminister Lysbakken var ansvarlig da Iran ble innvalgt som medlem av Kvinnekommisjonen i perioden 2011–2015. Stemte Norge imot Irans medlemskap på det tidspunktet, under Lysbakkens ledelse? Jeg respekterer at man ikke går ut med det offentlig, jeg tror ikke det tjener saken, men det bare viser at dette er rett og slett å forsøke å endre norsk FN-politikk i en sammenheng hvor dette dreier seg om Saudi-Arabia. Å offentliggjøre det gjør ikke vi, slik som heller ikke Sverige gjør.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Det er en gryende debatt om hvorvidt Menneskerettighetsrådet har et fokus på Israel som er større enn det situasjonen skulle tilsi i forhold til andre menneskerettighetsbrudd. Den diskusjonen pågår. Israel står ofte på dagsordenen. Israel har også sitt å svare for, når det gjelder å ikke forholde seg til folkeretten, når det gjelder Vestbredden o.l. Men det må jo være en forholdsmessighet i dette. Situasjonen f.eks. i Saudi-Arabia og Iran når det gjelder kvinners situasjon, likestillingspolitikk, situasjonen for f.eks. seksuelle minoriteter, er nok ikke like ofte oppe. Det er et paradoks, og det er jeg enig med representanten i.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Takk for et viktig spørsmål. Det er også i nordområdepolitikken, når det gjelder Arktis, resultatene som teller. Resultatene etter fire år må man jo si er gode. Vi er ikke fornøyd med det, så vi vil mer. Derfor har vi nå fremlagt en oppdatert nordområdestrategi. Men veksten i nord er nå høyere enn i resten av landet. Arbeidsledigheten i nord, etter fire år med denne regjeringen, er lavere enn i resten av landet. Vi har økt nordområdesatsingen til 3,4 mrd. kr i år. Det er en kraftig økning sammenlignet med det som var satsingen under de rød-grønne. Vi har økt nordområdesatsingen med mer enn 25 pst. Vi har også tilrettelagt for en ny oppgradering av flyplassen i Bodø. Som også representanten Huitfeldt fikk med seg, har det vært stor glede i Mo i Rana gjennom at de skal få en oppgradert flyplass. Vi opplever også at det er mange nye bedrifter i nord. Bare i 2015 kom det til over 4 000 nye bedrifter og selskaper i nord. Det har vært 25 pst. økning i sjømateksporten og -produksjonen. Polarkoden, som skal sikre trygge seilingsleder i nord, har kommet på plass gjennom International Maritime Organization, hvor Norge har vært en pådriver. Vi har økt satsingen på Barentssekretariatet og folk til folk-samarbeidet, som er viktig. Vi tok initiativ til det nye FRAM-bygget, som er helt avgjørende for polarforskning og arktisk forskning. Vi har også tilrettelagt for et kompetansesenter for oljevernberedskap og marin forsøpling i Vesterålen og Lofoten. Listen er lang, og resultatene er gode. Jeg hadde ønsket at også Arbeiderpartiet i hvert fall hadde kunnet innrømme at det går godt i nord, og hadde vist en viss form for optimisme.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Situasjonen i nord er håndtert på en god og forutsigbar måte i disse fire årene. Vi må ikke glemme at oljeprisen er halvert, noe som har gjort at ting så noe annerledes ut i nord. For eksempel ble Stockman-utbyggingen droppet fra russisk side. Vi har hatt en situasjon hvor Russland for første gang siden den annen verdenskrig har brutt folkeretten i Ukraina. Så vi har hatt en håndtering av lavere oljepris og et strategisk bilde med Russland som har vært mer krevende. Men selv i en slik situasjon opplever vi, gjennom målrettede tiltak, vekst i fiskerisektoren, vekst i mineralnæringen og ikke minst vekst i reiselivsnæringen, som opplever en renessanse i nord. Så vi opplever at veksten er god, arbeidsledigheten er lav, og Norge har fortsatt en strategisk ledelse i det arktiske globale samarbeidet. Vi har til og med fått på plass en havmelding og en havstrategi, som til og med adresserer det havrommet som Arbeiderpartiet er så opptatt av.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Kortsvaret på det er at i nord møtes innenriks- og utenrikspolitikken. Derfor har Utenriksdepartementet et strategisk ansvar for vår nordområdepolitikk. Representanten har sikkert også fått med seg at i de senere årene har det vært noe kritikk i nord, både fra Nordlys og også i Avisa Nordland, om at det har vært for lite søkelys på det som har vært tiltak i Norge. Jeg mener vi har bøtt på det gjennom en storstilt samferdselssatsing, en dobling av riksveibevilgningene som går til nord, gjennom svære universitets- og høyskolesatsinger, satsing på lærerutdanningen, hvor vi nå ser 40 pst. økning i søkningen, og vi ser også at det er økt satsing på reiseliv og de marine næringene. Men i tillegg har Norge beholdt det strategiske globale lederskapet i Arktis. Vi har fått på plass det arktiske sekretariatet for næringsliv i Tromsø, og vi ser først og fremst at det går godt i nord. Det har vi fått til, selv i en situasjon med halvering av oljeprisene og et vanskeligere forhold til vår nabo i øst. Så jeg hadde faktisk forventet at Arbeiderpartiet her hadde vært litt fornøyd.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Kjernen i Norges arbeid for likestilling er å øke jenters og kvinners handlingsrom, selvbestemmelse og makt. Dette er grunnlaget for at jenter og gutter, kvinner og menn skal ha like rettigheter og like muligheter. Handlingsplanen mot negativ sosial kontroll, tvangsekteskap og kjønnslemlestelse ble lansert av statsministeren 8. mars. Kvinners posisjon i Saudi-Arabia – som også er blitt diskutert tidligere her i dag – er uakseptabel. Saudiske kvinners selvstendighet er svært begrenset. Familien har avgjørende innflytelse over viktige livsvalg. Dette er satt i struktur gjennom det mye omtalte vergesystemet, som krever at kvinner må ha samtykke fra sin mannlige verge – vanligvis en far eller ektemann – for å foreta en rekke gjøremål, som f.eks. å gjennomføre en utenlandsreise eller inngå ekteskap. Det er helt surrealistisk for oss. De vesentlige ulikheter i menns og kvinners situasjon medfører at kvinners rettigheter står sentralt i Norges kontakt med Saudi-Arabia, som jeg også redegjorde for i mitt svar til representanten Huitfeldt tidligere. Under mitt besøk i Riyadh i januar var situasjonen for menneskerettigheter generelt, og kvinner spesielt, viktige temaer for samtalene. Jeg hadde bl.a. inngående drøftinger om kvinners rettigheter med National Society for Human Rights, en lokal menneskerettighetsorganisasjon. Dette var også tema i de politiske samtalene. Norge uttrykker ikke bare bekymring for generelle trekk ved samfunnet, men tar også jevnlig opp enkeltsaker med saudiske myndigheter – også slike tilfeller som representanten peker på. Saudi-Arabia er under internasjonalt press for sin behandling av kvinner. Dette har bl.a. resultert i en beslutning fra 2013 om at kvinner skal utgjøre 20 pst. av medlemmene i det rådgivende organet Shura-rådet. I 2015 deltok kvinner for første gang i lokalvalg. Enkelte kvinnelige representanter ble innvalgt i kommunestyrer. Kvinnelig deltakelse i arbeidslivet øker, og nye yrkeskategorier åpnes for kvinner. I landets omfattende økonomiske reformplaner ligger det samtidig en erkjennelse av at det vil medføre store fordeler for samfunnet å inkludere kvinner i større grad. Der har de mye å lære, ikke minst av vårt land. Vi arbeider sammen med saudiske myndigheter for å støtte opp om denne utviklingen. Blant annet arrangerte Norge et seminar i desember i fjor om kvinners deltakelse i arbeidslivet, der likestillingsombud Hanne Bjurstrøm deltok, tilsvarende har vi et tilbud om å bistå med studietur til Norge om samme tema. Selv om endringene i Saudi-Arabia er helt utilstrekkelige, er de samtidig viktige signaler om at regjeringen i landet ser at det er behov for omfattende reformer på området. Ett av punktene i handlingsplanen mot negativ sosial kontroll, tvangsekteskap og kjønnslemlestelse er å utarbeide en internasjonal strategi mot barne- og tvangsekteskap. Dette arbeidet er i gang. Jeg noterer meg representanten Bøhlers innspill i den sammenheng.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Som jeg sa i mitt svar til representanten, uttrykker Norge ikke bare bekymring for generelle trekk ved samfunnet i Saudi-Arabia, men tar også jevnlig opp enkeltsaker med saudiske myndigheter – også slike tilfeller som representanten peker på. I tillegg til dette er vi veldig konkrete i FNs ulike organer. I Menneskerettighetsrådet og i forbindelse med landgjennomgangen av Saudi-Arabia, Universal Periodic Review, er Norge og Canada de to landene som mest konkret og oftest har tatt opp disse spørsmålene, med kritikk av uakseptable forhold i Saudi-Arabia.
Børge Brende (Høyre), 2017-04-26:
Det som jeg også sterkt understreket i mitt svar, er at Norge har tatt en ledende posisjon internasjonalt – kanskje sammen med Sverige – når det gjelder kvinners rettigheter og likestilling. Vi ligger helt i fremste rekke, og vi har mange virkemidler i så måte. Jeg redegjorde for hva vi gjør i Saudi-Arabia, det at vårt likestillingsombud nylig var der, at jeg i forbindelse med to besøk også har drøftet dette. Vi har også tilbudt ressurspersoner fra Saudi-Arabia å komme til Norge. Men det er også riktig – som representanten påpeker – at wahabismen, den spesielle formen for praktisering av islam, og disse gruppenes innflytelse i Saudi-Arabia gjør landet til noe helt spesielt. Det er viktig å støtte opp om de reformkreftene i Saudi-Arabia som nå forsøker å kjøre tilbake mot wahabismen. Det blir viktig fremover.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-04-26:
Fra én stormakt til en annen: Norge har vært seks år i Kinas fryseboks etter Nobelkomiteens fredspris til Liu Xiaobo i 2010. I de årene har det smeltet mye is på verdens tredje pol, Himalaya-platået. Store deler av det ligger i Tibet, hvor det i den siste tida har blusset opp igjen med ildspåsettelser fra tibetanske munker som slett ikke er fornøyd med situasjonen i Tibet. Norsk næringsliv har vært utålmodig etter å få tint opp det norske forholdet til Kina, få tilgang til verdens største marked og få økt vekst. I går møtte jeg mange tibetanere på Egertorget, som markerte at det er 22 år siden den 6 år gamle Panchen Lama, altså etterfølgeren til Dalai Lama, ble tatt til fange, som verdens yngste politiske fange. For mange i Kina haster det med å gjenoppta dialogen med Kina, også om menneskerettigheter. Når og på hvilket nivå vil denne dialogen komme?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-04-26:
«Innlandet står foran investeringer på nær 50 mrd. kroner bare innen cyberforsvaret og sivil cybersikkerhet, sykehus og tog(dobbeltspor til Lillehammer) de neste 15 årene. Men ingen av de statlige etatene planlegger sammen, fylkene har ingen felles plan, og næringslivet er ikke koblet på for mulig næringsutvikling knyttet til disse gigantiske samfunnsinvesteringene. (dobbeltspor til Lillehammer) Har statsråden en plan for modernisering og samhandling av slike investeringer, slik at de kan gi større ringvirkninger og meravkastning?»
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-04-26:
Jeg takker for svaret og også for noen av de tiltakene som en i samarbeid med Venstre meisler ut. Det å gjøre en region geografisk større skaper ikke nødvendigvis kapasitet til innovasjon og næringsutvikling. Den kompetansen er ikke nødvendigvis i front i offentlige etater, selv om vi politisk og på annet vis prøver å ta initiativ til at offentlige anskaffelser skal bli mer offensive og også skape en merverdi. Forsvaret er på sin måte innadvendt og har sine behov. Cyberforsvar er forholdsvis nytt i Forsvaret også, mens det innenfor samferdsel er stor digitalisering på gang – viktig der – og sykehusene i Innlandet er veldig effektive, men ligger på bunnen når det gjelder forskning, utvikling og innovasjon. Hvordan skal en få dette til å smelte sammen og skape kapasitet til innovasjon?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-04-26:
Statsråden nevnte regional planlegging og det å gi de nye fylkene et større og tydeligere mandat, men også mer dialog med departementer. Dagens samarbeidspartier har gått i front for å gjøre forsøk på mellomnivå i offentlig sektor, altså i fylkene, med forsøk i Møre og Romsdal. Men det var også, under Bondevik II-regjeringen, et forsøk i Oppland, Fritt Fram, hvor flere departementer samordnet sine midler til regional utvikling og overførte dem til Oppland fylkeskommune til fordeling. Dette handler også om at staten kanskje må avgi litt mandat, myndighet, penger og ressurser og ha tillit til de regionale myndighetene. Er det noe statsråden tør å gå videre med og forsøke å lete etter muligheter for at det handlingsrommet skal bli større lokalt, og har han tillit til dem som sitter lokalt?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Under de åtte rød-grønne årene var det en vedvarende kritikk fra Høyre at menneskerettigheter ikke ble tatt direkte nok opp. Med en utenriksminister som Brende har vi fått en utenrikspolitikk som i stor grad ligger midt i feltet. Det er vel ikke en utenriksminister som har vært den mest offensive i disse sakene. Saudi-Arabia er et land hvor det ikke er lov for kvinner å kjøre bil, og hvor det ikke er lov til å åpne bankkonto. Mitt spørsmål er egentlig ikke hva Utenriksdepartementet har tatt opp. Mitt spørsmål er hva utenriksministeren selv har snakket med Saudi-Arabia om, for det er jo det som viser om utenriksministeren virkelig har initiativ og mot til å ta opp vanskelige spørsmål med Saudi-Arabia.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Mitt spørsmål går til utenriksministeren. Regjeringa presenterte sist fredag en ny nordområdesatsing. Denne satsingen innebærer på en rekke områder en videreføring av Stoltenberg II-regjeringas stortingsmelding om nordområdene fra november 2011 – og det er jo vel og bra. Samtidig beit jeg meg merke i noe statsråd Bakke-Jensen sa under framleggelsen. Ifølge NRK Nordland sa han at det ikke var regjeringas hovedoppgave å stake ut kursen, men å heie fram den som ville noe. Jeg mener at denne uttalelsen vitner om total passivitet. Skal vi mene alvor med nordområdesatsingen, som etter min mening er vårt viktigste strategiske satsingsområde, trenger vi en regjering som viser lederskap. Regjeringa må være en pådriver nasjonalt og internasjonalt, og resultatene kommer ikke med et politisk lederskap som sier at de ikke skal stake ut kursen. Det vi trenger å gjøre, er å tenke langsiktig og ikke bare stå på sidelinjen og heie. Det konkrete som den forrige regjeringa gjorde, var å gjøre noe med det ulovlige, uregulerte fisket og delelinjen. Tromsø, Bodø og Alta ble styrket som kunnskapsbyer. Arktisk råd fikk sitt sekretariat i Tromsø, og BarentsWatch ble etablert. Derfor lurer jeg på om utenriksministeren kan avklare om det er regjeringas oppgave i nordområdepolitikken primært å være heiagjeng og hvilke konkrete, nye tiltak, ideer og satsinger som egentlig ligger i den nye strategien.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Det som var talende ved utenriksministerens svar, var at han ikke snakket noe om nordområdene som et strategisk satsingsområde. Da den nåværende regjeringa gikk på, hadde man et slagord for nordområdene: Fra dialog til handling. Når det gjelder «fra dialog», har man lyktes ganske godt. Det har blitt mindre dialog. Men de nye handlingene er det vanskelig å få øye på. Alle de satsingene som utenriksministeren nå presenterer, handler ikke om satsinger på Utenriksdepartementets budsjett eller deres initiativer. Det handler om resten av nordområdesatsingen, som var initiativer som Arbeiderpartiet satte i gang. Så mitt spørsmål er: Er dette resirkulering av gamle ting, og hva er det nye som Utenriksdepartementet har satt i gang, i en spent utenrikspolitisk situasjon, med sikte på å styrke nordområdene som et strategisk satsingsområde?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2017-04-26:
Det er neppe noe land i verden som har en mer kvinnediskriminerende lovgivning enn Saudi-Arabia. I dette islamistdiktaturet undertrykkes og umyndiggjøres kvinner systematisk, og det er en bisarr beslutning å velge et slikt regime inn i FNs kvinnekommisjon, som altså skal overvåke og fremme kvinners rettigheter og likestilling rundt om i verden. Så er det jo ikke uvanlig at tvilsomme regimer får posisjoner i FN. Ofte er det ikke mulig å hindre det heller, men denne gangen ble det bedt om votering, og Norge var ett av landene med stemmerett. Og når anledningen bød seg, ville jeg tenke at det ville være naturlig å bidra til det signalet som saudiregimet får, når vestlige land markerer seg mot dem. Jeg forventer at utenriksministeren nå kan være åpen med Stortinget om et spørsmål som veldig mange lurer på. Det er rett og slett: Stemte Norge for eller imot at Saudi-Arabia skulle bli medlem av Kvinnekommisjonen?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Nordområdepolitikken har vært en nasjonal og internasjonal satsing på toppen av den vanlige politikken. Nå frykter jeg at med denne nordområdestrategien gjør regjeringa nordområdepolitikken i større grad til vanlig distrikts- og regionalpolitikk, der tiltak som ellers i landet vil defineres som vanlig politikk, framstilles som nordområdepolitikk – så lenge det skjer i Nord-Norge. En økning til Universitetet i Oslo er vanlig høyere utdanningspolitikk, det er ikke sørområdepolitikk. Samme satsing til Tromsø defineres som nordområdepolitikk. Når man utbedrer en vei eller et sykehus, framstilles det som nordområdepolitikk, i stedet for at det handler om at Nord-Norge får sin rettmessige andel av midlene. En offensiv nordområdepolitikk er å ta nye initiativ. Det er ikke bare å pakke om vanlig politikk og kalle den nordområdepolitikk. Derfor vil jeg spørre utenriksministeren: Hvor går etter hans syn egentlig skillet mellom nordområdepolitikken og den vanlige regional- og distriktspolitikken?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Mitt spørsmål er som følger: «Hvorfor har regjeringen valgt å svekke skattefradraget for fagforeningskontingent hvert eneste år, og dermed valgt å svekke incentivene til å organisere seg, når vi vet hvor viktig høy organisasjonsgrad er for samfunnsutviklingen?»
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Det er en alvorlig situasjon når flertallet i norsk arbeidsliv snart står i fare for å være uorganisert. Statsråden skriver godt i perspektivmeldingen om hvor viktige fagforeningene er, særlig frontfaget, som vi vet er avhengig av de brede fagsammenslutningene mellom konkurranseutsatt industri og offentlig sektor, hvordan de kan ta ansvar og ta avgjørelser på tvers, hvor viktig det er at vi har de store sammenslutningene som er avhengige av å ha veldig mange organiserte. Når man da ikke prisjusterer og ikke har andre tiltak, svekker man over tid incentivene til å være fagorganisert. Det at man gir skattelette til alle, gir jo ingen spesielle incentiver til å være fagorganisert og ta på seg den belastningen det er å bidra til det viktige verktøyet for samfunnet som fagorganisasjonene og frontfaget representerer.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Da tror jeg ikke statsråden hørte særlig godt etter hva jeg sa. I mitt innledende spørsmål etterspurte jeg også hvordan incentivene til å være fagorganisert, var svekket. Et incentiv er noe som man gir til noen for at de skal utføre en helt spesiell handling, ikke noe man gir til alle fordi det er en del av ens generelle politikk. Jeg synes statsråden skriver godt i perspektivmeldingen om hvor viktig frontfaget er, og hvor viktig frontfaget har vært også for at Norge ikke skal ha den lønnsutviklingen som i en del andre europeiske land, hvor forskjellene mellom lavlønnsgrupper og høylønnsgrupper har blitt større. Det er gripende godt, det som skrives i perspektivmeldingen. Det er bare så synd at statsråden ikke følger det opp med tiltak for å styrke incentivene for at folk skal organisere seg. Spørsmålet er: Vil vi se noe av dette i revidert? Kommer statsråden til å endre politikk nå som hun har fått denne åpenbaringen i perspektivmeldingen?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-04-26:
Regjeringen legger til rette for et organisert arbeidsliv og ikke minst et velfungerende trepartssamarbeid. I tilleggsproposisjonen som ble lagt frem da regjeringen tiltrådte høsten 2013, fremgår det at beløpsgrensen for fradrag for fagforeningskontingent og fradrag for yrkes- og næringsorganisasjoner er blitt mer enn doblet siden 2005. I tråd med Sundvolden-erklæringen foreslo regjeringen å videreføre beløpsgrensen for slike fradrag på 2013-nivå, dvs. 3 850 kr. I de etterfølgende budsjettene har fradragene blitt videreført på det samme nivået. Jeg antar at svekkelsen som representanten Wickholm sikter til, er den reduserte skattesatsen for alminnelig inntekt som følger av skattereformen som Arbeiderpartiet selv har inngått forlik om. Generelt vil redusert skattesats redusere skatteverdien av alle fradrag i alminnelig inntekt, og det er ikke naturlig å øke fradragsgrensen for å motvirke denne effekten av lavere skattesats. Den reduserte skattesatsen fra 28 pst. til 24 pst. har heller ikke gitt store utslag på fagforeningsfradraget. Den reduserte fradragseffekten utgjør ca. 150 kr på årsbasis, eller for å bruke Arbeiderpartiets egen favorittregneøvelse – dele på antall dager – 40 øre per dag. Jeg kan også være så raus å regne inn at vi ikke har oppjustert fradraget med prisstigning, da er tallet 70 øre per dag. Det er heller verdt å heve blikket og se på det store bildet for regjeringens skattepolitikk. Regjeringen har hittil redusert skatter og avgifter med 21 mrd. kr, og vi har lagt vekt på at brede grupper av befolkningen skal få lettelser. Lønnstakere har i gjennomsnitt fått redusert skatten med om lag 6 000 kr, og jeg tror mange fagorganiserte er godt fornøyd med det. Regjeringen reduserer skattene for å gjøre det mer lønnsomt å arbeide. Skattelettelsene kommer også fagorganiserte til gode. De kommer altså alt i alt godt ut.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-04-26:
Det viktigste budskapet jeg hørte fra representanten Wickholm nå, er at det har effekt å redusere skatten. Det spesielle er at dette er et av de få områdene der Arbeiderpartiet mener at skattelette er bra – men det skal altså gå til en avgrenset gruppe i samfunnet. Jeg er av den oppfatning at brede skattelettelser er bedre fordi det kommer alle til gode. De skattelettelsene denne regjeringen har gjennomført, kommer både de fagorganiserte og de uorganiserte til gode, og de kommer brede grupper av befolkning og næringsliv til gode. Det mener jeg er en god måte å innrette skattepolitikken på. Så er jeg enig med representanten Wickholm i at det er viktig at vi har et organisert arbeidsliv og et velfungerende trepartssamarbeid. Det har regjeringen vektlagt hele denne perioden. Vi har en god og tett dialog med partene, inkluderer dem i mange viktige spørsmål og har et godt og produktivt samarbeid.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-04-26:
Revidert nasjonalbudsjett blir lagt frem 11. mai, og da får representanten Wickholm svar på det han måtte lure på i den sammenheng. Men det er ikke riktig – regjeringen har ikke svekket incentivene. Regjeringen har valgt å opprettholde fradraget på 2013-nivå, det har vært videreført i hvert eneste budsjett denne regjeringen har lagt frem. Så henviser jeg til representantens syn på at målrettede skattereduksjoner virker. Jeg er enig i det. Jeg skulle bare ønske at Arbeiderpartiet var villig til å se at den effekten kan komme på andre områder enn kun knyttet til fagforeningsfradraget. Det er derfor denne regjeringen har vært opptatt av å rydde opp i store deler av skatte- og avgiftsområdet – vi mente det var behov for det. Det er derfor vi har fjernet en del avgifter, det er derfor vi har redusert skattene, og det er derfor vi har vært opptatt av å redusere formuesskatten, som forskjellsbehandler utenlandske og norske eiere av norske bedrifter. Det er målrettede tiltak, men da er tonen en ganske annen fra Arbeiderpartiets side.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «I Saudi-Arabia praktiseres ekstrem kjønnsapartheid og kvinneundertrykking. Nylig prøvde den saudiarabiske kvinnen Dina Ali å rømme fra tvangsekteskap i hjemlandet. Men på Filippinene ble hun fratatt dokumentene og ifølge venner, vitner og en internasjonal støttekampanje bortført tilbake til Saudi-Arabia, hvor ingen siden har sett henne. Vil regjeringen se det som en del av oppfølgingen av handlingsplanen mot sosial kontroll, tvangsekteskap m.m. å ta opp Dinas sak og lignende saker med Saudi-Arabia og andre berørte stater?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Jeg takker utenriksministeren for klare standpunkter mot kjønnsapartheid i Saudi-Arabia. Det er viktig at Norge tar en så klar stilling. Når det gjelder denne konkrete saken, har jeg fått e-poster, Facebook-meldinger osv. fra selv kvinner i Saudi-Arabia som er glad for at man tar dette opp også andre steder i verden og kan bidra til et press – som utenriksministeren var inne på. De forteller at regimet nå har forbudt hashtag-en #SaveDinaAli – som mange har engasjert seg i på Twitter – og at Dina Ali sitter i fangenskap og kan bli drept når som helst. Det er veldig opprørende å følge denne historien. Hun har selv lagt ut en melding på Facebook om de 13 timene hun satt innesperret på flyplassen før hun ble ført tilbake til Saudi-Arabia. Jeg vil spørre: Er det ikke viktig for Norge å signalisere overfor verdens kvinner at man(presidenten klubber) tar opp en slik sak konkret? Utenriksministeren nevnte …(presidenten avbryter) at man også hadde tatt opp en enkeltsak. (presidenten klubber) (presidenten avbryter)
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-04-26:
Jeg takker også for tilleggssvaret. I tillegg til det utenriksministeren er inne på, har det også stor betydning at den retningen det saudiarabiske regimet står for innen islam, er toneangivende for store miljøer ute i verden. I andre land, som Norge, har dette betydelig påvirkning på noen miljøer. Når de praktiserer denne typen kvinneundertrykking og lar tvangsekteskap foregå, påvirker det på en viktig måte også utenfor deres egne landegrenser. Så jeg vil spørre: Den typen kjønnsapartheid som vi ser i Saudi-Arabia, som utenriksministeren tar veldig sterkt avstand fra, og som er et veldig sterkt brudd på FNs kvinnekonvensjon, tilsier ikke det at Norge også bør vurdere andre initiativer enn å ta opp saken? Vi vet at overfor andre typer apartheid, som den de hadde i Sør-Afrika, gikk det internasjonale samfunnet til andre skritt enn bare å ta opp saken.