Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-30:
Jeg har lyst til å dra opp de litt større linjene i denne debatten. Jeg betrakter faktisk denne debatten som en verdidebatt. Hvorfor det? Hva slags samfunn er det vi ønsker oss? Hva er det vi skal bruke velstanden vår til, kjøpekraften vår til, inntektene våre, til denne rike staten, alle våre fond. Hva skal vi bruke alt dette til? Vi kan stille oss noen spørsmål: Skal vi bruke det på velferd? Ja, det tror jeg nok de fleste ville si er fint, men for hvem og til hva er neste spørsmål. Ta oss av de gamle, kanskje? Ja visst. Skape mindre forskjeller, kanskje, mellom de som ikke helt har fulgt med i denne digitale utviklingen, som ikke er på digitale plattformer, og de som er det? De fleste av oss her i salen er på de plattformene. Kanskje vi ønsker å utviske den forskjellen? Ja. At samfunnet tar seg av viktig infrastruktur og kommunikasjon – ja, det er jo sjølsagt, de fleste vil mene det. Kanskje vi skal opprettholde bosetning og trivsel i bygder og distrikter? Ja, sant nok. De fleste av oss kommer derfra, enten direkte eller som andre eller tredje generasjon. Kanskje skal vi ta vare på dem som er ensomme, dem som ikke får så ofte besøk, som er mye aleine og ikke så lett blir sett, som kanskje har mistet et sikkerhetsnett rundt seg? Ja, det høres fint ut. Kanskje skal vi bruke en del på kultur, er det ikke det som kjennetegner et høyt velstandsnivå? Jo. Er kanskje avisene en viktig del av det? Ja, det kan vi svare ja på. Er ikke en høy velstand og trivsel også kjennetegnet av høy grad av ytringsfrihet, som forutsetter god distribusjon av fri presse? Jo, kanskje det. Uten noen føringer, uten å ha denne saken i bakhodet, tror jeg 90 pst. av landets befolkning ville ha svart ja på disse spørsmålene, og da skjønner jo de aller fleste her i salen hvor jeg vil hen. Posten spiller en så viktig rolle på alle disse feltene – og så ser vi hva som skjer. Vi får dette spøkelset som går over Europa, ja, over hele verden, dette konkurransespøkelset, rasjonaliseringsspøkelset – inntjening, inntjening – og alle funksjoner i samfunnet skal måles i penger og avkastning, det skal ikke være tapsbringende, som det heter. Til og med helse, pasienter, passasjerer og nå postombæring og postbudene skal prises som utgiftsposter eller inntektsposter. Hører jeg et ekko i salen: marked, marked, marked? Jo, det er et ekko her. Jeg syns ikke det skal være en selvfølge at Posten skal gå rundt økonomisk, eller gå med overskudd. Det bør ikke være en selvfølge – like lite som andre viktige infrastrukturtiltak, som helse, skal gjøre det. Men i denne saken har jeg forsøkt å tenke nytt og finne nye innganger som kan berge hyppige ombæringer av post til distriktene, så de får sine 170 000 papiraviser. Det er det vi snakker om. Rundt 15 pst. av avisene blir distribuert av Posten. Dette er i en tid der vanlig brevpost stuper, vi erkjenner det. Det sier jeg til Fremskrittsparti-representanten som nylig var oppe på talerstolen og etterspurte SVs holdning til det faktumet. Selvfølgelig er vi klar over det. Det er derfor vi kommer med et forslag om å nedsette et bredt sammensatt utvalgt for å se på andre muligheter for Posten. Det er da veldig underlig at ikke flertallet her i salen har lyst til å få kunnskaper om hvordan vi kan bruke Posten – som er der, og som oppsøker alle husstander i landet – på en bedre måte. Vi kan slå flere fluer i en smekk. Vi kan kanskje tilby nye velferdstjenester. Vi kan opprettholde postombæring av aviser for næringslivet lokalt og for dem som trenger det i distriktene. Jeg syns det er underlig at man er så redd for kunnskap. Jeg kommer tilbake til nærmere fakta i andre innlegg. SV vil stemme subsidiært for Arbeiderpartiets forslag, hvis det fremmes.