Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2011-06-07:
Siden det er konstitusjonskomiteen som har saker til behandling i dag, har jeg lyst til å gratulere oss alle med dagen. Den 7. juni 1905 vedtok representantene i denne salen at vi skulle løsrive oss fra svenskekongen Oscar II. Derfor har jeg lyst til å gratulere oss med dagen. Så til saken. La meg først få takke saksordføreren for et godt arbeid med innstillingen, som er nesten enstemmig. Det er et par punkter der vi skiller lag. Det kommer jeg litt tilbake til. Ikke minst vil jeg takke for saksordførerens innsats for at komiteen nå har fulgt opp de merknadene vi har hatt tidligere, både når det gjelder sivilombudsmannen og berørte departementer. Så synes jeg at på en dag som dette er det rimelig å avgi sivilombudsmannen en aldri så liten hyllest. Jeg tror mange undervurderer den rollen sivilombudsmannen har. Derfor synes jeg det er viktig å understreke at vi ser på sivilombudsmannen som vår forlengede arm og som en slags siste skanse for borgerne når forvaltningen ikke forholder seg til Stortingets vedtak og forutsetninger. Jeg undrer meg fortsatt over den effektiviteten som faktisk råder i sivilombudsmannens lokaler. Når det nå nærmer seg omtrent 3 000 årlige klagesaker, og man har en realitetsbehandling på nærmere halvparten av disse, er det imponerende at man klarer å håndtere det med de rammene sivilombudsmannen har til rådighet. Jeg synes det er viktig å si det også. Det er selvsagt ikke et klart mål at klageantallet skal gå opp, men det er et mål at borgerne skal være godt kjent med klageordningen til sivilombudsmannen, så godt kjent at de faktisk kan benytte seg av den når de har behov for det. Jeg mener det fortsatt er et godt stykke å gå før vi har kommet dit. Kanskje betyr det at sivilombudsmannen bør engasjere seg mer i media i konkrete saker hvor det faller naturlig. Det er mye som tyder på at forvaltningen stort sett fungerer bra. Samtidig opplever mange at kontakten med forvaltningen er en slags kamp mot vindmøller. Det er ingen enkel kamp, og sivilombudsmannen bidrar til å gi mange av disse et slags pusterom, hvor det blir tatt på alvor og man får saken sin vurdert av en objektiv instans. Det er svært viktig. Jeg vil også kort gi honnør for den nye formen på sivilombudsmannens årsmelding. Kort er vel egentlig det rette ordet å bruke, for den er blitt betydelig kortere. Den er oversiktlig og enkel å forholde seg til, samtidig som man kan gå inn på de enkelte klagesakene via nettsidene. Det synes komiteen også er en bra utvikling. I 2009 tok komiteen opp at Norge har undertegnet, men ikke ratifisert OPCAT. Under behandlingen fikk komiteen forsikringer om at dette skulle følges opp av Utenriksdepartementet. Det er egentlig ikke skjedd, men det er på nytt kommet en lovnad om at ratifiseringen er nært forestående. Komiteen skriver i innstillingen at vi er tilfreds med svaret fra Utenriksdepartementet hva gjelder fremdrift på ratifiseringen. Men jeg synes likevel det er verd å merke seg at det kan umulig være akseptabelt om dette spørsmålet også kan bringes på banen om et år som et uløst spørsmål. Jeg vil også minne om at Stortinget for et år siden i tilsvarende sak avklarte at en mente at sivilombudsmannen skulle ha rollen som nasjonal forebyggende instans. Jeg regner med at Utenriksdepartementet følger opp det. Det er også omtalt i innstillingen at partiene, som saksordføreren var inne på, vurderer å fremme et privat lovforslag om å endre sivilombudsmannsloven § 7, slik at annet ledd utgår. Bakgrunnen er å sikre sivilombudsmannen innsynsrett uten de begrensningene som noen mener følger av dagens lov. Dette vil vi komme til på egnet og ordinær måte. Men det er viktig å understreke at utgangspunktet for sivilombudsmannens kontroll er at han har rett til innsyn i de opplysningene og dokumenter han selv mener er viktige for å foreta kontrollen på Stortingets vegne. På to punkter er komiteens innstilling ikke enstemmig. Det ene dreier seg om den litt merkelige diskusjonen som vi fikk demonstrert gjennom saksordførerens innlegg i dag, nemlig om sivilombudsmannens kjønnsnøytralitet, eller rettere sagt tittelens manglende kjønnsnøytralitet. Jeg synes egentlig det er litt trist at man år etter år skaper en stor diskusjon om tittel. I fjor så vi også at enkelte medier synes den uenigheten var viktigere enn hele årsmeldingen samlet sett. Det er ikke bra. Den andre uenigheten er knyttet til dagens regler for dekning av saksomkostninger i saker der sivilombudsmannen anbefaler søksmål. Jeg er litt overrasket over at alle partier er tilfreds med at statsråden henviser til dagens regler og har et ønske om å presisere disse. Hele problemet med dagens ordning er at saksøker risikerer saksomkostninger. Det er risikoen som er avgjørende for om vedkommende faktisk våger å gå til søksmål eller ikke. En ordning hvor idømte saksomkostninger eventuelt kan ettergis fra statens side, er naturligvis ikke tilfredsstillende i et slikt bilde. Utgangspunktet for de fleste som klager til sivilombudsmannen, er nok at de ikke har den største tilliten til forvaltningen. Det å tro at borgere med denne grunnleggende misnøyen våger å stole på at «storebror stat» skal være velvillig hvis klageren taper saken i retten, fremstår etter vår vurdering som litt underlig. Derfor mener Fremskrittspartiet at en må se dette i et annet lys, og vi vil følge opp dette videre ved en senere anledning. Så vil jeg til slutt sende en liten hilsen til finansministeren: Kildeskatten har ført en del skattytere opp i situasjoner som det er vanskelig å håndtere, rett og slett fordi den dokumentasjonen som Skatteetaten krever for å dokumentere at vedkommende skatter til det landet vedkommende bor i, ikke lar seg oppdrive. Derfor er det et sterkt signal når komiteen i innstillingen tar til orde for at dokumentasjonskravene må vurderes, slik at en kan sikre mindre byråkrati og unngå urimelige dokumentasjonskrav. Jeg regner også med at regjeringen følger opp dette.