trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Tusen takk for svaret, som var saklig og også hadde gode perspektiver. Jeg forstår at det er vanskelig å skille mellom bokstavene i rapporteringen, i hvert fall slik fokuset har vært til nå. Hensikten fra Stortingets side var at politiet skulle få et bredt spekter av redskaper. Man trenger å lykkes bedre i disse områdene med å fjerne narkolangermiljøene som befolkningen opplever er nesten like store som de var da man startet. Politiet har hele tiden vist til at de kommer tilbake og tilbake, og at det er vanskelig å få dem varetektsfengslet fordi det er mangel på fengselsplasser. En del vil også gjelde mindre alvorlige forhold, slik at man har vanskeligheter med å få til varetektsfengsling overfor domstolen. De får da kortere straffer og er raskt ute på gata igjen. Jeg vil spørre om ikke statsråden ser at man trenger mer enn bare varetektsfengsling og uttransportering som redskap, for i noen tilfeller vil dette være det som er realistisk å få brukt, og det burde brukes i større grad.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Jeg er helt enig i hva som er det beste alternativet hvis man skal lykkes, men politiet har jo klagd til oss politikere i lang tid over at de lykkes i for liten grad med det beste alternativet, altså å få dem fengslet og ut av landet. Det var under aksjonen mot åpne rusmiljøer fra 2012 til 2013 10 000 som ble bortvist fra Oslo sentrum for mindre forhold. Det er påfallende for meg at man i de tilfellene ikke i større grad bruker bortvisning, at man ved mindre alvorlige forhold der det ikke er realistisk med varetektsfengsling, ikke bruker metoden med meldeplikt ved mottak andre steder i landet, slik at vi har det riset bak speilet at kommer de tilbake til Oslo, Bergen eller hvor de nå er tatt, så blir det fengsling. Jeg er litt skuffet over Oslo-politiets holdninger som kom fram da jeg i morges hørte dem uttale seg om dette, for det virket som om de var imot å bruke denne metoden. De var ikke for metoden, og det hjelper ikke med rapportering hvis man ikke ønsker å bruke det.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
«Omstillinga av Luftforsvaret er den største gjennomføringsutfordringa i langtidsplanen(LTP) (LTP) Hva vil statsråden gjøre for å sikre Luftforsvarets styrkeproduksjon og operative evne, særlig knyttet til verksteder og økonomistyring i Luftforsvaret?»
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Jeg takker for svaret, hvor statsråden gjør rede for hvilke analyser og justeringer hun har gjort. Men mitt spørsmål handler om den operative evnen og hvilke skritt statsråden har tatt for å sikre den operative evnen. I Dagbladet kan man lese om bekymring for kapasiteten knyttet til våre Orion overvåkningsfly, og NRK har også presentert oppslag med bekymring knyttet til den operative evnen til våre F-16. Spørsmålet er: Hvordan vil dette slå ut på den operative evnen? Her har statsråden selv vært opptatt av åpenhet. Som hun sa i sin nyttårstale: Det må være «rom for mer åpenhet innenfor de rammene loven setter». Jeg utfordrer statsråden til å svare på hvorvidt dette vil styrke den operative evnen.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Det er viktig med flere flytimer, men det koster jo penger. Da nåværende statsråd satt i Stortinget, sa hun at langtidsplanen var underfinansiert – det måtte til en halv milliard ekstra. Så ble det ingen økning i budsjettet av vesentlig grad. Så er det nyttårstale, hvor statsråden sier at man må ta «nøkterne skritt mot gradvis større og varige bevilgninger», mens hun i forrige uke holdt en tale i London der hun snakket om at man skal bevare nivået for norske forsvarsutgifter. Forsvarsministeren har sagt at hun ønsker å «lukke gapet mellom retorikk og realitet», men til nå virker det som om hun først og fremst har lukket sitt eget gap med tanke på sine egne ambisjoner. Så mitt spørsmål er: Hvilket nivå ønsker forsvarsministeren å legge seg på, og hva slags ambisjoner har hun? Til nå har det vist seg at hun reduserer ambisjonsnivået med tanke på hvor mye dette vil koste – for flytimer koster penger.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-05-07:
Representanten Huitfeldt har rett i at omstillingen av Luftforsvaret som nå nettopp er begynt, er noe av det mest krevende vi kommer til å holde på med i Forsvaret i åra framover. Det er et stort puslespill, der det er nokså kritisk at brikkene faller ned på riktig sted til riktig tid. Noe av det aller første jeg iverksatte da jeg tiltrådte som forsvarsminister, var å få en gjennomgang av status på de tiltakene som langtidsplanen foreskriver. Det var for å sikre oss at vi gjør de riktige tingene i riktig rekkefølge og riktig tempo. Det medførte at vi har gjort to vesentlige justeringer på det opplegget som lå, og det er en justering i tidslinjene. Det ene er at vi utsetter flytting av Generalinspektøren for Luftforsvaret fra Rygge til Reitan til 2020. Det skulle egentlig ha vært en flytting i to trinn, i 2014 og 2016, men vi beholder Luftforsvarets ledelse samlet og til hoveddelen av omstillingen i Luftforsvaret forventes å være ferdig. Det andre er at vi opprettholder QRA med to F-16-fly i Bodø så lenge F-16 skal ha denne rollen. Det betyr altså at vi ikke oppretter en mellomliggende QRA for F-16 på Evenes, men går rett på F-35 der. Begge disse tiltakene er viktige, både for å hindre kompetansetap – det løser ikke alle utfordringer, men det bidrar i alle fall – og for det andre for å sikre bedre styring av omstillingsprosessen. For det er helt riktig som representanten sier, at det kommer til å bli krevende, og da er det viktig å ha god styring og ha Luftforsvarets ledelse samlet ett sted til mesteparten er gjennomført. I tillegg setter vi nå i gang for alvor med oppbyggingen på Ørland. Det ligger en investeringsproposisjon i Stortinget, i komiteen, som bl.a. omhandler bygg av skvadronsbygget på Ørland. Det er også veldig viktig at mye av den aktiviteten vi nå har, retter seg inn mot å få personellet over til Ørland og bygge opp Ørland. For vel så viktig som å sørge for en forsvarlig avvikling de stedene Luftforsvaret ikke lenger skal være til stede, er det å sørge for en fornuftig og forsvarlig oppbygging, sånn at vi er sikre på at alt er på plass når de nye kampflyene kommer.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-05-07:
Jeg gjør jo de grepene nettopp for å styrke den operative evnen, og fordi regjeringa har ansvaret for å sørge for en operativ evne som er god, gjennom hele omstillingsprosessen. Det har vært veldig viktig for meg å gjøre endringer og justeringer som skal bidra til det. La meg gi et eksempel på F-16, som representanten Huitfeldt er opptatt av. Antallet flytimer på F-16 har ikke vært høyt nok. Forsvarssjefen og den nye generalinspektøren for Luftforsvaret ønsker at man i 2014 skal komme tilbake til anslaget på 9 000 flytimer. Det har vært en jevn nedgang: fra 2011 med over 10 800 flytimer, via en nedgang i 2012 på 8 900 flytimer og i 2013 på 7 800 flytimer. Det var altså ikke under vår regjeringstid, men under representanten Huitfeldts regjeringstid. Vi har vært opptatt av at vi nå må komme opp igjen på det nivået der F-16 skal være, for å sikre den operative evnen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-05-07:
Det er alltid festlig å høre nylig avgåtte regjeringsmedlemmer klage på sitt eget budsjettnivå. Men jeg vil si det på den måten at vi la inn ekstra penger i vårt tilleggsbudsjett til det budsjettet regjeringa til Anniken Huitfeldt la fram, hvor vi styrket både Heimevernet, Kystvakten, og vi finansierte Marinejegerkommandoens stående beredskap. Det var viktige tiltak som ikke var finansiert, eller underfinansiert, i det budsjettet regjeringa til Anniken Huitfeldt la fram. Det andre er at vi nå snart legger fram et revidert budsjett. Vi kommer til å legge fram et budsjett til høsten. Jeg skal selvfølgelig ikke fortelle noe om hvordan det ligger an i de budsjettene. Men vårt mål, vår ambisjon, er å ha – og styrke – den operative evnen. Det kommer også til å innebære tøffe omprioriteringer. Det er sånn i alle budsjetter – det vet jo representanten Huitfeldt, som har vært statsråd selv – at det krever harde prioriteringer, vridning av midler fra mindre prioriterte til mer prioriterte formål. Det vil også denne regjeringa gjøre.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-04-03:
På vegne av representantene Trine Skei Grande, Pål Farstad og meg selv vil jeg sette fram et forslag om å sikre en tilfredsstillende satsing på rekrutteringsstillinger i langtidsplanen for forskning.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-04-03:
Justiskomiteen har nå lagt fram en enstemmig sak for Stortinget hvor man ber regjeringen om å fremme et lovendringsforslag for å oppheve foreldelsesfristen i straffesaker vedrørende incest, voldtekt og drap. Debatten kommer sånn sett på ny senere og i sin fulle bredde. Jeg tar derfor ordet kun for å gi en stemmeforklaring på vegne av Venstre. Venstre kommer til å stemme for II og IV i forslaget. Disse punktene i forslaget gjelder utskutt foreldelsesfrist i saker om menneskehandel og kjønnslemlestelse. Foreldelsesfristen vil etter forslaget ikke begynne å løpe før fornærmede fyller 18 år. De øvrige delene av forslaget omhandler opphevelse av foreldelsesfristen, og det vil vi gå imot. Foreldelse av straffbare handlinger er et grunnfestet prinsipp i vår liberale rettsstat. Selv om vi i dag har opphevet foreldelsesfristen for forbrytelser som folkemord, krigsforbrytelser, forbrytelser mot menneskeheten og terror, skal vi vokte oss for å skape en presedens som senker terskelen for å fjerne foreldelse for øvrige forbrytelser. Bevisene svekkes over tid, og faren for feiltakelser og justismord øker. Nettopp fordi beviskravet må være like strengt når det har gått lang tid, vil det være vanskelig å tenke seg at det vil være aktuelt å reise straffesak mer enn 25 år etter at en alvorlig handling er begått. Som kjent vil ikke ett teknisk bevis alene kunne føre til domfellelse. Det må kreves at det er en samlet vurdering av bevisene som gir sikkerhet for å konstatere straffeskyld. Selv om noen bevis kan være i behold, kan andre ha gått tapt eller blitt upålitelige. Behovet for straff i samfunnet og hos fornærmede og pårørende avtar etter hvert som tiden går. Mange fornærmede vil ha behov for å legge saken bak seg. Straffen vil også ha liten eller ingen funksjon overfor den skyldige som eventuelt stilles til ansvar for en ungdomssynd på slutten av et langt liv, f.eks. 50 år etterpå. Samlet sett må det avgjørende være at hensynene som taler imot straffeforfølgning, øker i styrke etter hvert som tiden går, og at faren for å ramme uskyldige ikke kan overskygge et eventuelt straffebehov i enkelte saker. I høringsrunden som gikk i 2013, var det flere faginstanser som stilte seg kritisk til å oppheve foreldelse på de aktuelle forbrytelsene. Enkelte av høringsinstansene pekte også på at noen av forslagene først og fremst hadde betydning som en politisk markering, mer enn en reell endring som vil medføre flere domfellelser. Vi kan ikke la media styre utviklingen av vår strafferett og vår straffeprosess. Venstre går derfor imot forslaget fra justiskomiteen, med unntak av II og IV, som vi har lyst til å stemme for.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-04-03:
Det er ikke sånn at Venstre ikke har sympati med ofrene for sånne kriminelle handlinger, og denne debatten er betydelig mer nyansert enn det forrige taler ga uttrykk for. Foreldelse har vært et grunnleggende prinsipp i vår liberale rettsstat helt fram til nå. Det er kun veldig få forbrytelser som foreldelsesfristen er opphevet for. Da vi spurte utredningsseksjonen her på Stortinget om en hadde eksempler på tilfeller der man hadde oppklart en forbrytelse etter at foreldelsesfristen var utløpt, fikk vi tilbakemelding om at det var det for det første ikke ført statistikk over, men at de utover det ikke kjente til noen tilfeller. Det er på en måte naturlig i og med at man ikke etterforsker en forbrytelse så lenge man ikke kan få noen straffedømt. Men de hadde ett tilfelle som de kjente til. Det var et drap hvor gjerningsmannen hadde stått fram etter at foreldelsesfristen var utløpt, og han hadde stått fram på grunn av at foreldelsesfristen var utløpt. Da fikk de pårørende svar på hva som hadde skjedd, og hvem som hadde gjort det. For noen betyr det òg noe, og for noen betyr det mest, mer enn det å kunne få dømt en person som har gjort en handling for veldig lang tid tilbake. Det er ikke sånn at ikke Venstre òg har stor sympati med dem som blir utsatt for disse overgrepene, men dette har som sagt vært et grunnleggende prinsipp i vår liberale rettsstat helt fram til nå, hvor det nå fravikes.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-03:
Eg vil på vegner av stortingsrepresentantane Ivar Odnes, Per Olaf Lundteigen og meg sjølv framsetja eit forslag om betring av rammevilkår for organisasjonseigde kulturbygg.
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Jeg mener det er riktig at partiene Høyre og Fremskrittspartiet selv redegjør for sitt syn. Jeg regner med at det kommer de også til å gjøre. Vi mener at det forslaget til vedtak som har blitt fremmet fra flertallet, er nødvendig og riktig. Det er ikke slik at det er ønskelig å vedta kritikk, det er ikke noe man gleder seg til å gjøre. Men når man har brukt så ekstraordinært mye penger på et prosjekt som man ikke har hatt kostnadskontroll med, som Riksrevisjonens rapport viser til, er dette nødvendig. Jeg noterer meg at representanten Kolberg starter med å gjenta det som jeg forsøkte å innlede med da jeg hadde ordet, om at det er forsøk på historieforfalskning når man forsøker å gi inntrykk av at det ikke har vært noen innvendinger mot prosjektet. Jeg redegjorde grundig for dette. Dette er det ikke anledning til å gå gjennom innenfor tidsrammen på 1 minutt. Jeg viser til det jeg sa fra talerstolen.
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Representanten Kolberg får tolke, og hans tolkning får stå for egen regning. Når det gjelder Venstre, vil jeg si – som jeg redegjorde for, hvis representanten Kolberg hørte tydelig etter – at vi allerede i budsjettet for 2013 valgte å mene at prosjektet skulle stanses, for vi så hvilken vei det bar. Det er noe av kritikken også, at regjeringen burde ha avsluttet dette prosjektet langt tidligere – når man så hvilken vei det bar. Det gjorde man ikke. Man har valgt å holde liv i et prosjekt ut fra prestisje og av partistrategiske grunner. Det som representanten Kolberg kanskje burde fokusert på, er hva som gjør at man selv ikke ser noe kritisk ved Riksrevisjonens rapport. Jeg regner med at representanten Kolberg legger til grunn at Riksrevisjonen som det organet det er, gjør grundige faglige vurderinger og konklusjoner, og at rapporten i sin form og det som kommer fram der, er ganske knusende for representanten Kolbergs egen regjering.
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Jeg må aller først, i løpet av dette ene minuttet, få lov til å reagere på at komitélederen, Kolberg, her altså selv velger å tolke det slik at saksordføreren ikke svarer på spørsmålet. Jeg svarte innledningsvis: Vi står samlet bak denne kritikken. Det er ikke bare Venstre alene – det er Høyre, det er Fremskrittspartiet, det er Miljøpartiet De Grønne, og det er Kristelig Folkeparti. Vi har etter en samlet helhetsvurdering kommet til at en rekke momenter som Riksrevisjonen tar opp – både isolert sett, men særlig sett under ett – gjør det nødvendig å fremme forslag til kritikk i vedtaket. Hvilken del av dette representanten Kolberg ikke skjønner, og hvilken del av det han ønsker å gjøre et retorisk poeng ut av, har jeg vanskeligheter med å se og skjønne, men han får eventuelt redegjøre for hvor han egentlig vil med dette. Nå har jeg sagt klart og tydelig at alle disse partiene står samlet bak denne kritikken. Årsakene til hvorfor Høyre og Fremskrittspartiet har valgt å komme til samme konklusjon, må de selv redegjøre for. Jeg har redegjort for det synet jeg står for.
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Slik jeg har sagt tidligere: Venstre ville allerede i budsjettet forutgående år legge ned Mongstad-prosjektet fordi vi så hvilken vei dette bar. Nå er det slik at det er ikke drømmen om, visjonen om, eller målet om å komme til månen med CO2-fangst og -lagring det er noe galt med, men det er oppfølgingen man har hatt av dette. Det er kostnadskontrollen med dette, det er de incitamentene man har stilt opp eller ikke stilt opp, eller at man ikke har fulgt opp utslippstillatelsen man har gitt. Det er det som er kritikkverdig, ikke at man har satt seg mål om det. Hvis representanten reagerer på begrepet «rensing»: CCS dreier seg selvfølgelig om fangst og lagring, men fagmiljøene bruker begrepet «rensing», og planen og poenget er selvfølgelig fangst og lagring. Men «rensing» er et begrep som går igjen i forskjellige fora, og det er ikke unaturlig å bruke det også i denne sammenhengen.
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Det er en rapport her fra Riksrevisjonen på godt over 120 sider som er full av momenter man kunne trukket fram, og deler av mange av disse momentene trakk jeg også fram i den innledningen jeg holdt. Kostnadskontrollen med prosjektet – som man ikke har hatt – er et veldig knusende moment som Riksrevisjonen trekker fram. Man har ikke hatt kontroll med kostnadene. Man har ikke stilt opp incitamenter for Statoil til å lykkes. Jeg stilte også dette spørsmålet til Helge Lund flere ganger under høringen, ikke om hvorvidt de selv hadde hatt noe med dette å gjøre, men hvilke incitamenter han så at regjeringen hadde stilt opp for dem for at de skulle komme i havn med målet. Det var et spørsmål han ikke kunne svare på. Men det er ikke uvesentlig med denne utslippstillatelsen. Når man først velger å se bort fra egen fagmyndighets tilråding – den gangen SFT – og selv velger å gjøre dette, må man ikke dermed i neste runde uthule den utslippstillatelsen som er den reelle muligheten til å komme i mål med dette. Utslippstillatelsen, slik vilkårene var satt, var godt tenkt, men det er ikke det som er å kritisere. Det som er å kritisere, er at man ikke har fulgt opp. Det er det også Riksrevisjonen løfter fram: en rekke av disse momentene som jeg har redegjort for i mitt lengre innlegg.
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Aller først er det å vise til at det er et spørsmål som flertallet stiller. Den kritikken som vi kommer med, som vi mener at det er grunn til at Stortinget skal fatte vedtak om, er basert på en samlet helhetsvurdering. Når det gjelder dette spørsmålet om når beslutningen reelt ble fattet i regjeringen, er det ikke noen tvil om at det har vært en rekke oppslag i pressen – som jeg regner med at også representanten Karin Andersen har fått med seg, deriblant også med representantens egen partifelle Bård Vegar Solhjell, og også daværende olje- og energiminister Ola Borten Moe har blitt omtalt – hvor det har framgått at den reelle beslutningen var tatt på et langt tidligere tidspunkt. Men man valgte av partistrategiske grunner, som mest sannsynlig skulle gagne SV mest – å skyve på beslutningen til etter valget. Det er ikke dokumentert, og derfor har heller ikke flertallet skrevet at dette er dokumentert. Men dette er et forhold vi stiller spørsmål ved, og det burde Andersen være glad for at man faktisk stiller spørsmål ved, for det er ikke slik at regjeringen selv kan bestemme på hvilket tidspunkt informasjon skal tilflyte Stortinget.
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Jeg mener det er helt nødvendig at vi lykkes med CO2-fangst og -lagring. For å få ned klimautslippene og for å nå de målene vi har satt oss i klimaforliket, er det nødvendig at vi fortsetter det arbeidet. Når det gjelder prisen: Da anslaget på 25 mrd. kr kom opp i 2009, var det et så stort anslag at det i seg selv burde ha foranlediget at man satte seg ned og tenkte igjennom om dette er pengene man ønsker å bruke. Men jeg mener at dette ikke er et realistisk anslag. Når vi ser på andre prosjekter i andre land, f.eks. i Canada, har SaskPower og Boundary Dam fått til dette på – jeg husker ikke det nøyaktige beløpet – rundt 5–6–7 mrd. kr. Jeg har hørt andre prosjekter bli nevnt i den størrelsesordenen, f.eks. raffineriet på Quest, og jeg mener at dette er en riktig og ikke minst akseptabel pris. Gjerne også noe mer: Jeg mener at vi, som et rikt land, må gå foran. Hvis det koster oss litt mer, så bør vi ta oss råd til dette.
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Representanten Kolberg forsøker selektivt å trekke et av mine spørsmål ut av den store sammenhengen og forsøker å skape inntrykk av at vi skal ha bedt om innsyn i interne drøftelser. Hvor representanten Kolberg har det fra, er jeg litt usikker på. Interne drøftelser er noe annet enn det vi setter spørsmålstegn ved, og jeg vil gjerne stille representanten Kolberg spørsmål om hva han tenker om når Stortinget har berettiget grunn til å få informasjon. Er det når de reelle beslutningene blir fattet, eller kan regjeringen – etter som det passer den selv, utfra hensynet til forestående valg – velge å skyve på de reelle beslutningene som er fattet, og av partistrategiske grunner, valgstrategiske grunner, velge å offentliggjøre beslutningene først etter et valg? Er det i tråd med hvordan representanten Kolberg ønsker at situasjonen skal bli? At den til enhver tid sittende regjering av strategiske grunner kan velge å la være å offentliggjøre de reelle beslutningene og skjule seg bak de formelle?
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Det er ikke det jeg stilte spørsmål om til representanten Kolberg. For å være helt konkret: Det har kommet opplysninger, som bl.a. Dagens Næringsliv i flere oppslag har brakt fram, at internt plasserte kilder i regjeringen har sagt at den reelle beslutningen var tatt. Man var enige. Men det var så vondt og vanskelig for det ene regjeringspartiet at man måtte av valgstrategiske grunner skyve på den formelle beslutningen og offentliggjøre dette etter valget. Hvis det medfører riktighet, representant Kolberg, at det vitterlig er slik at den reelle beslutningen ble tatt før revidert budsjett, hvordan vil du karakterisere det at man kom til Stortinget i forbindelse med revidert budsjett og varslet at fullskalaprosjektet kommer til å koste 35 mill. kr mer – om den reelle beslutningen faktisk ble tatt lenge før, hvis de opplysningene som disse kildene har oppgitt til Dagens Næringsliv, stemmer? Eller mener du at det Dagens Næringsliv skriver, er fullstendig feil?
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Normalt har jeg notert meg at representanten Kolberg knytter stor troverdighet til Riksrevisjonen og mener at de gjør et grundig og viktig arbeid. I denne sammenheng har Riksrevisjonen lagt fram en lang rapport og gått gjennom regjeringen Stoltenbergs arbeid med CO2-håndtering og på en rekke punkter kommet med kritiske merknader. Kostnadskontrollen med prosjektet har vært for dårlig, regjeringen har ikke stilt opp med incitamenter for å lykkes med prosjektet, osv., osv. Jeg er veldig interessert i å høre hva representanten Kolberg mener er den vanskeligste kritikken, den tyngste kritikken, Riksrevisjonen kommer med til den avgåtte regjeringen. Hva vil representanten Kolberg løfte fram i denne rapporten – for jeg regner vel med at det er noe?
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Det er skiftende statsråder fra Senterpartiet som har styrt Olje- og energidepartementet i hele den perioden Riksrevisjonens rapport omhandler. Hvilket ansvar føler Senterpartiet for at fullskalaprosjektet har vært et totalt havari? Ligger ansvaret først og fremst på Stoltenbergs manglende oppfølging med sine fagstatsråder, eller ligger ansvaret først og fremst på fagstatsrådenes egen manglende oppfølging?
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Takk til representanten Lundteigen. Jeg synes det var et veldig godt forsøk på faktisk å svare og også å ta noe selvkritikk. Det synes jeg er veldig fornuftig at man gjør, særlig når man har en så stor og grundig rapport fra Riksrevisjonen liggende på bordet. Jeg stilte et spørsmål til representanten Kolberg, men det kom ikke noe svar derfra, så jeg vil gjerne stille det samme spørsmålet til representanten Lundteigen. Riksrevisjonens rapport trekker jo fram en rekke kritiske ting. Kostnadskontrollen ved prosjektet har vært for dårlig, incitamentene som har blitt stilt opp, har vært for dårlig, oppfølgingen har vært for dårlig osv. osv. Hvor føler representanten Lundteigen at kritikken treffer best og hardest i forhold til den avgåtte regjeringen? Kunne representanten Lundteigen si noe om det?
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Da Gjennomføringsavtalen ble skrevet i 2006, var det Enoksen som var statsråd. Da Masterplanen ble lagt fram i 2009, var det Terje Riis-Johansen som var statsråd. Da Steg 2 Utviklingsavtalen kom, var det Ola Borten Moe som var statsråd, og det var han fra mars 2011 fram til skrinleggingen – altså i to og et halvt år. Er det dermed representanten Lundteigens syn at det er Ola Borten Moe som må bære store deler av ansvaret for at man ikke har hatt tett nok oppfølging av dette prosjektet, eller hviler ansvaret først og fremst på tidligere statsminister Stoltenberg, som jo presenterte dette store prestisjeprosjektet for nasjonen Norge i nyttårstalen?
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Jeg har hørt representanten Lundteigen si at han deler mye av det som har kommet fram i Riksrevisjonens rapport. Den rapporten er jo tindrende klar på veldig mange punkter – når det gjelder kostnadskontroll, incitamentene, avtalestrukturen, Gassnova, oppfølgingen osv. Da må man jo stille spørsmålet til representanten Lundteigen – som jeg nå gir en ny mulighet til å svare: Hviler ansvaret for denne svikten først og fremst på fagstatsrådene, eller er svikten først og fremst Stoltenbergs?
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Jeg er helt sikker på at SV virkelig har villet dette. Det er jeg helt overbevist om. Jeg har også lest boka til Kristin Halvorsen og jeg kjenner jo mange av SVs representanter, så jeg er helt sikker på at man har villet dette. Så er det dessverre også et faktum at det er SV som har styrt Miljøverndepartementet, og det var i strid med SFTs anbefalinger at man ga den utslippstillatelsen, slik man valgte å gjøre. Da var det Helen Bjørnøy som var statsråd. Så ble den utslippstillatelsen uthulet i desember 2010, da var det Erik Solheim som var statsråd, og så falt den altså helt bort mens Solhjell var statsråd. Da må man jo stille spørsmålet: Hvor kritisk er representanten Andersen til sine egne statsråders håndtering av dette i departementet?
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Jeg er enig med representanten Andersen i at vi må lykkes, og da er det jo viktig at man også har oppfølging, og det er vel det jeg finner også i Riksrevisjonens rapport, at man ikke har hatt nødvendig oppfølging av prosjektet, og det er dét som også er verdt å kritisere. Jeg har notert meg at representanten Bård Vegar Solhjell – som miljøvernminister – skrev en kronikk i Dagens Næringsliv i september i fjor. Der skrev han bl.a.: «Statoil har ikkje hatt naudsynt trykk på dette prosjektet. Vi har heller ikkje hatt ein god nok avtale med dei til å gje incitament, og bruke sanksjonar, for å drive arbeidet framover.» Jeg må stille dette spørsmålet til representanten Andersen: Er det da Statoil sin feil at man ikke har holdt trykket oppe, eller er det først og fremst statens oppgave å sørge for at den man har inngått avtale med, faktisk gjør den jobben man skal gjøre?
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Vi må benytte oss av muligheten, for det er jo den avgåtte regjeringen som har noe å forklare og forsvare her. Jeg har stilt dette spørsmålet også til representanten Kolberg, men der fikk vi ikke noe klart svar. Riksrevisjonen har jo lagt fram en stor og omfattende rapport, hvor en rekke momenter som de er kritiske til, har blitt trukket fram: Det gjelder regjeringens manglende kostnadskontroll med prosjektet, den nødvendige oppfølgingen av prosjektet, de dårlige verktøyene man har gitt Gassnova til å følge opp prosjektet, det manglende incitamentet for å drive prosjektet fram, osv., osv. Hva mener representanten Andersen er den mest treffende kritikken fra Riksrevisjonen, og hva er det som er vanskeligst for den rød-grønne regjeringen – den avgåtte rød-grønne regjeringen – å akseptere av den kritikken som er kommet fra Riksrevisjonens rapport?
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Jeg er veldig glad for det innlegget som representanten Rasmus Hansson holdt. Jeg er enig i det meste av det. Jeg er glad for at Stortinget nå er styrket når det gjelder partier som setter klimaspørsmålet høyt, og som forplikter seg og vil komme til å forplikte seg til å få ned de globale utslippene. Norge må ta et globalt ansvar, særlig som en rik nasjon, og særlig som en nasjon som i forhold til sin representasjon forurenser mye. Vi skal i gang med å få på plass et CO2-fangstanlegg. Jeg er litt usikker på om Miljøpartiet De Grønne mener at det først og fremst må komme et anlegg i Norge, eller om man mener at de norske pengene like gjerne kan brukes til å få på plass et anlegg et annet sted, det være seg i Sør-Afrika, Amsterdam eller i forbindelse med andre prosjekter der ute i verden.
Abid Raja (Venstre), 2014-04-03:
Jeg tillater meg å konstatere at vi nå ligger etter – på grunn av Mongstad – med å nå våre klimamål, som er satt. Mitt korte spørsmål til statsråden er dermed: Hvor langt etter ligger vi, og hva er regjeringens plan med å ta igjen klimakuttetterslepet etter den avgåtte rød-grønne regjeringen?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Jeg bestrider veldig tungt påstanden om at Stortinget ikke har stått bak regjeringa Stoltenbergs arbeid med Mongstad-anlegget. Jeg skal komme tilbake til det i mitt innlegg. Det som den første replikken til representanten Raja handler om, er at han stiller seg – som han har redegjort for – veldig tungt bak forslaget om kritikk av regjeringa. Slik har han begrunnet det. Det som er et ubestridelig faktum, er at de to regjeringspartiene, Fremskrittspartiet og Høyre, også har stått bak regjeringa Stoltenberg i hele dette løpet. Det som er mitt spørsmål, eller mitt resonnement, til saksordføreren, er: Hvilken mening har han om at det forslaget han nå stiller seg i spissen for, også rammer de to regjeringspartiene som hans parti er et støtteparti for?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Jeg merker meg nå at representanten Raja overhodet ikke svarer på min problemstilling. Det er jo behendig, for dette er en veldig sentral del av problemstillingen som diskuteres her i dag. Det er helt åpenbart et faktum at Stortinget – bortsett fra at det har vært diskusjoner, det skal jeg komme tilbake til i mitt innlegg – nærmest enstemmig har sluttet opp om Mongstad-anleggets framdrift og avslutning. Hans eget parti stemte også for denne avslutningen, uten at det i denne salen for bare noen måneder siden ikke ble fremmet noen form for kritikk. Nå er det altså en såkalt samlet opposisjon – eller posisjon, om man vil – som fremmer denne kritikken. Jeg spør en gang til, og etter som han ikke ville svare i første omgang, er det helt nødvendig å få klargjort hva som er den parlamentariske situasjonen: Hvordan mener representanten Raja at dette kritikkforslaget også rammer de nåværende regjeringspartiene Høyre og Fremskrittspartiet?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Da er Stortinget i den situasjonen at vi kan konstatere at sakens ordfører ikke klarer å redegjøre for de konsekvensene som forslaget til kritikk innebærer overfor de to regjeringspartiene. Det kan nå understrekes og konstateres – slik som det her svares. Det skal vi gå videre med utover dagen. Den andre problemstillingen som det er helt nødvendig å ta opp, er påstanden om at regjeringa reelt hadde truffet en beslutning tidligere enn det regjeringa selv redegjorde for. Det må jeg si er en veldig merkelig form for framføring av en stortingsrepresentant. Det er ikke på noe punkt godtgjort at det er noe sannhet i de påstandene han i dag har framført fra talerstolen, og jeg må spørre Raja: På hvilke punkt er det slik at han har en dokumentasjon for påstanden om at regjeringa Stoltenberg reelt hadde truffet beslutningen tidligere enn det statsråden og den tidligere statsministeren selv har redegjort for i en høring? Er det påstander om at de ikke snakker sant?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Svaret på det siste er nei. Det jeg sier og mener jeg har meget sterk parlamentarisk erfaring for å kunne si, er følgende – og det er ikke min personlige oppfatning, men Stortingets – Stortinget forholder seg til de vedtak regjeringa fatter, når de fatter dem, og når de presenterer dem for Stortinget. Det har noe med maktbalansen mellom storting og regjering å gjøre, som jeg for min del ikke ønsker å forrykke – nettopp fordi, som jeg sa i mitt innlegg, Stortinget ikke skal bli en del av saksbehandlinga i de sakene det tilligger regjeringa å ha ansvaret for. Dette knytter seg nemlig til et hevdvunnet og viktig prinsipp i norsk statsskikk, nemlig at regjeringa er den utøvende statsmakt. Hvis Stortinget skulle bli en del av regjeringas behandlingsapparat, ved at man fikk opplysninger underveis, ville man etablere en helt ny parlamentarisk situasjon, som Arbeiderpartiet ikke stiller seg bak. Det er det det handler om.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Dagens Næringsliv er blitt saksordførerens sannhetsvitne i denne saka. Det må jeg si er en veldig spesiell opplevelse her i stortingssalen. Her har vi en riksrevisjonsrapport, som naturlig nok ikke forholder seg til dette. Vi har hatt komiteens eget arbeid, som har vært ledet av representanten Raja. Vi har hatt høringer. Ikke på noe punkt er det som er spissen på saksordførerens kritikk av regjeringa, blitt godtgjort. Det er meget besynderlig. Likevel tillater han seg å gjenta disse beskyldningene mot regjeringa, nemlig at den ikke har snakket sant om når den tok beslutninga. Beslutninga ble tatt da den ble tatt. Den ble offentliggjort og bekjentgjort for Stortinget på riktig og reglementert måte i forbindelse med statsbudsjettet for 2013–2014. Stortinget fikk den riktige informasjonen. Stortinget sluttet seg enstemmig til det, uten kritikk. Men saksordføreren i denne saka finner altså grunnlag for å mene at der gjorde Stortinget åpenbart noe galt. Jeg mener det ikke.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Hvis denne problemstillinga indikerer at representanten Tetzschner føler at dette er et vanskelig punkt, har vi kommet et stykke på vei. Det er de første jeg vil si. Det andre jeg vil si, er at det framkommer flere steder i innstillinga at Høyre deltar i merknader og kritikk som åpenbart mistenkeliggjør Statoils intensjoner. Det kan jeg konkret komme tilbake til på et senere tidspunkt i debatten. Det er det jeg viser til. Jeg mener at det er meget overraskende at nettopp Høyre gjør det – det er derfor jeg har sagt det flere ganger – for Høyres representanter vet veldig godt at Statoil er et kommersielt selskap, at de har sine interesser å ivareta, og at Arbeiderpartiet for sin del har ment at det er helt legitimt. Men nå mener Høyre, iallfall på indikasjonsnivå, at her har ikke Statoil fylt sine intensjoner på en god måte. Det mener jeg det er all mulig grunn til å påpeke. Hvis representanten Tetzschner nå er på vei til å mene at jeg har tatt feil, og at Høyre ikke mener dette, er det bra.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Kritikken har gått ut på at man f.eks. ved flere anledninger har kritisert Gjennomføringsavtalen og Gjennomføringsavtalens innhold, hvor akkurat dette punktet er det sentrale, nemlig forholdet mellom Statoil, Gassnova og staten. Man har hele tida indikert at hvis det hadde vært en annen slags gjennomføringsavtale, hadde det vært lettere å gjennomføre prosjektet, til tross for at man må vite at Statoils interesser i dette bildet også er av kommersiell karakter. Det har man visst hele tida. Stortinget har blitt fortløpende og hele tida blitt informert om det. Høyre har aldri tidligere på noe tidspunkt kritisert dette. Nå er man med på disse merknadene, og det er helt betimelig av meg å påpeke dette. Jeg har nå pekt på dette med Gjennomføringsavtalen som noe av det konkrete. Jeg kan komme tilbake i senere innlegg og belegge dette ytterligere.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Det er riktig som representanten Grøvan sier, at vi sier at dette selvfølgelig har vært en utfordring. Jeg har redegjort veldig nøye for hvorfor det ble som det ble. Det er en del av replikkvekslinga mellom Tetzschner og meg, som er i samme gate, for å bruke et slikt uttrykk. Hva har man lært? Man har lært at man selvfølgelig skal være veldig nøye, at man skal sørge for at staten har et godt initiativ. Samtidig vil jeg understreke det som er blitt sagt mange ganger i høringa: Hvem andre skulle gjennomført dette enn Statoil? Hvilket annet teknologimiljø i Norge skulle hatt kapasitet til å gjøre denne jobben? Det har ikke vært noen andre. Det har vært full enighet i Stortinget om at Statoil måtte gjøre dette. Det var helt nødvendig at det ble som det ble. Det har på sin måte på noen punkter vært et problem, men ikke på en avgjørende måte. Jeg vil gjenta hva jeg sa: Jeg mener at Statoil har gjort hva de har kunnet, og at de ikke er å kritisere.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Jo, det mener jeg at man kan. Men om det var aktuelt i denne sammenhengen, skal jeg ikke ha sagt noe om her. Det som var intensjonen i den saka vi har til behandling, var å se om regjeringa Stoltenberg på noe sett og vis har opptrådt i strid med Stortingets vedtak, om den ikke har informert Stortinget riktig. På begge disse punktene er svaret nei. Alle de andre aspektene er selvfølgelig oppe til diskusjon, men i denne sammenhengen var det viktig at vi hadde Statoil som det teknologiske redskap for å kunne hjelpe oss å gjøre denne jobben, og de har gjort den etter beste evne. Det er det som er mitt poeng. Så kommer alle de andre aspektene som representanten Hansson nevner, som ligger litt utenfor vår sak, men som absolutt har å gjøre med at man ikke kan tvinge Statoil i den aktuelle situasjonen med bakgrunn i de avtalene som var gjort.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Jeg vil si at det alvorligste med dette – og som påpekes i alle fall indirekte i Riksrevisjonens rapport – og som vi alle sammen må ta inn over oss, er det problemet at det ikke ble realisert. Det er litt vanskelig. Det er det vanskelige. Jeg uttrykte i innlegget mitt at det er jeg skuffet over, også jeg – at vi ikke klarte det. Så er det spørsmål om det er noe i denne rapporten som er av en slik karakter at man virkelig kan si at det var bevisst – at det ble gjort ting som var slik at det førte til at vi ikke klarte det. På det spørsmålet vil jeg svare nei. Jeg har lest denne rapporten ut og inn og opp og ned – og jeg har stor tillit til Riksrevisjonen – og det er på noen punkter grunn til, slik som Riksrevisjonen påpeker, å kunne se det helt annerledes i etterpåklokskapens lys. Men man gjorde hele tiden alt man kunne, hele tiden så godt man kunne, og det er det som er mitt poeng – og at Stortinget sluttet seg til handlingsmåten ved alle viktige korsveier.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Det å høre Tetzschner snakke nå, er en veldig spesiell politisk opplevelse. Som et eksempel vil jeg bare si – og det er som et eksempel – at han nå sier det ikke var noen kritikk av Statoil det handlet om, det var en kritikk av Gjennomføringsavtalen, at den er for dårlig. Da kommer vi til det punkt at gjennomføringsavtalen jo ikke er noen ny sak, dette er noe Stortinget har kjent gjennom mange år, og hatt til diskusjon her. Hvorfor har ikke Høyre på et tidligere tidspunkt tatt opp spørsmålet om gjennomføringsavtalens innhold og form, og hvorfor stemte de ikke for Kristelig Folkepartis forslag i sin tid om at man skulle reforhandle gjennomføringsavtalen når den i dag er så kritikkverdig som den nå er? Det er et sentralt spørsmål.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Dette må formodentlig bety at representanten Tetzschner nå tar selvkritikk. Det er nå han har fått denne informasjonen, og det er derfor han kan mene det han mener. Tidligere har han ikke kunnet mene det til tross for at disse opplysningene har vært kjent hele tiden, så dette er bare en måte å forsøke å komme seg ut av det på. Hadde jeg brukt hans advokatspråk, hadde jeg sagt at det er en særegen måte å argumentere på, slik Tetzschner har en tendens til å si når han skal karakterisere det som blir sagt. Det som er realiteten her, utover det jeg nå har påpekt, er den sterke inkonsekvensen i Høyres opptreden i hele denne saka. Det handler først og fremst om at Høyre er med på alle de merknadene som Kristelig Folkeparti og Venstre har. De har i hvert fall en dekning i diskusjonen de har hatt i forhistorien. Nå er Høyre med, og jeg må bare spørre: Hva er det som har skjedd i Høyre som gjør at de nå mener noe annet en de har ment gjennom alle disse årene? Er dette en kritikk av Høyres medlemmer i energikomiteen også?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Dette er nytale i ansvarsfraskrivelse, selvfølgelig, og intet annet enn det. Det er bare å konstatere at dette er et forsøk på å komme seg ut av en veldig vanskelig problemstilling. Så gjentok representanten Tetzschner på sin måte det han er med på i merknadene, nemlig indikasjonen på at det var tatt avgjørelser på andre tidspunkt enn det regjeringas representanter selv har sagt. Dette må vi ha klarhet i fra Stortingets nest største parti, så da vil jeg bare spørre: Er det slik at Høyre mener at indre overveielser eller eventuell uenighet i regjeringa skal omfattes av opplysningsplikten til Stortinget? Er det slik at Høyre mener det? Jeg skal si vi venter spent på hva representanten for regjeringa, statsråd Tord Lien, skal si om dette senere i debatten. Det blir i tilfelle veldig interessant for oss som nå er i opposisjon, at vi kan be om disse opplysningene fortløpende, slik som det forventes fra Tetzschners side.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Statsråden sa i sitt innlegg at teknologien har vist seg vanskeligere og mer krevende enn man tidligere antok. Jeg registrerer den uttalelsen med stor oppmerksomhet, for det er akkurat det samme som regjeringa Stoltenberg har hevdet. Jeg bare noterer rett og slett at den nåværende statsråds mening sammenfaller med Stoltenberg-regjeringas mening om teknologien og utfordringene knyttet til den. Så vil jeg bare kort si at representanten Tetzschner, som representerer et av regjeringspartiene, har vært veldig tydelig på at han mener at Mongstad-senteret nærmest har vært bortkastet, og snakker om misbruk av skattebetalernes penger. Statsråden har ved flere anledninger – også i høringa – sagt det helt motsatte. Jeg vil gjerne at statsråden kommenterer regjeringspartirepresentantens meninger her i salen, for å få vite hva regjeringa mener om akkurat disse påstandene.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Det er viktig å få konstatert at statsråden mener at testsenteret har sin store nytte, og at vi er der at regjeringa mener at det skal drives videre. Det har regjeringa sagt. Dermed har den forrige regjering og den nåværende regjering en veldig sammenfallende holdning til akkurat dette. Det er viktig å få sagt i denne debatten. Så til det andre poenget, dette med informasjon til Stortinget. Jeg siterer her statsråden, fra høringa. Jeg spør ham om dette, og han svarer slik: «Det jeg prøver å svare på, er hvorvidt Stortinget har vært holdt informert om aktiviteten på Mongstad, både testsenteret og fullskalaprosessen.» Det «mener jeg at Stortinget har vært i 2006–2012». Statsråden har fulgt debatten. Hvordan vurderer han påstandene om manglende informasjon, i lys av den uttalelsen han kom med i høringa?
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
Det er opp til Stortinget å foreta en vurdering av dette, men dette er et veldig sentralt punkt for oss – som statsråden har hørt – nemlig det punktet at statsråden ble spurt om dette. Han svarte, som jeg har sitert ham på, og han sier på andre punkter: Det er ingen tvil om at Stortinget har fått den helt korrekte og tilstrekkelige informasjon – det er referat fra andre punkter i høringa. Jeg vil igjen bare spørre statsråden om hvordan han ser på sine uttalelser – i lys av hva som er blitt hevdet av regjeringsrepresentantene i denne debatten, at så ikke er tilfellet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Vi har nå hørt en sterk kritikk med høy stemme, det er fortsatt upresis begrepsbruk, og fortsatt snakker saksordføreren om fullskala rensing når det faktisk handler om CCS – fangst og lagring av karbondioksid. Det er CCS-anlegget som er det vesentlige. Det var stor risiko, det var dyrt, det var vanskelig, og det var mange forhold som måtte fungere sammen. Det er sagt til Stortinget, og det har alle vært enige om. Senterpartiet er enig i at man skal stille djerve mål for å redusere CO2-utslipp, bl.a. fangst og lagring, men vi har vært fullt klar over risikoen ved fangst og lagring ved CCS. Det har ikke vært noe samlet krav fra Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti om å utvikle saken annerledes, og mitt spørsmål er: Hvorfor brukte ikke Venstre ordet «kritikkverdig» i forbindelse med statsbudsjettbehandlingen her i salen høsten 2013?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Venstre har sagt at man ikke skulle ha akseptert at gasskraftverket ble satt i drift før den første kiloen med CO2 ble fanget og deponert. Sjølsagt ville det gjort saken annerledes. Men det er også en rekke andre forhold som var helt avgjørende for utviklinga i prosjektet, og Venstre har ikke kommet med et eneste grunnleggende punkt som man ellers har kritisert når det gjelder saken. Kan saksordføreren nå gi eksempler på hvilke andre grunnleggende forhold Venstre har kritisert, med unntak av at man ikke skulle startet opp gasskraftverket uten fangst og lagring fra første dag?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Representanten Tetzschner sa at staten ga fra seg styringsmulighet, og det viktigste, slik jeg forsto det, var Gjennomføringsavtalen fra 2006 og utslippstillatelsen på gasskraft. Representanten Tetzschner sa videre at siden det var regjeringa som var nærmest til å vurdere avtalen, stolte Høyre på regjeringa. Nå har vi fått fasiten, sa representanten, gjennom Riksrevisjonens rapport. Riksrevisjonens rapport ble framlagt til behandling før Stortinget behandlet statsbudsjettet for 2014 høsten 2013. På det tidspunktet i fjor høst så ikke partiet Høyre det som kritikkverdig det regjeringa hadde gjort. Hvorfor kom en ikke med slik sterk kritikk på det tidspunktet?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Bakgrunnen for mitt spørsmål er sjølsagt at når partiet Høyre bruker ordet «kritikkverdig», er en klar over hva det betyr. Det er det sterkeste uttrykket en kan bruke. Det må da ligge noe grunnleggende viktig bak at en bruker en så sterk kritikk mot den tidligere regjeringa. Hva har Høyre foreslått, og på hvilket tidspunkt, som er forskjellig fra det den tidligere regjeringa gjorde, som kan begrunne at Høyre kan bruke et så sterkt uttrykk mot noe de sjøl har vært med på hele tida?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Biologi, kjemi, geologi og meteorologi er viktige fag. Det er ikke minst viktige fag som danner basis for politiske beslutninger i spørsmål om klima. Fremskrittspartiet har tidligere vært kjent for at de ikke har trodd på disse faginstansene, og derfor opptrådt annerledes, ikke minst i denne salen. Mitt spørsmål er rett og slett: Mener Fremskrittspartiet i dag at eksos – for det er det vi snakker om, eksos som inneholder CO2 – er et klimaproblem? Og videre: Mener Fremskrittspartiet at slike CO2-utslipp må reduseres – kort og enkelt?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
Det vi snakker om her, er de menneskeskapte CO2-utslippene. Det er altså menneskene som beslutter at en skal forbrenne fossilt karbon, og dermed får en CO2 fra det fossile karbonet ut i luften. Så sier representanten at det er helt utrolig at CCS-anlegget på Mongstad ble stoppet, fordi det ligger sånn og sånn. Det er mange som har stilt spørsmål om det. Men det er faktisk stoppet. Når en da er veldig åpen og direkte på at det er helt utrolig at det er stoppet, er et nærliggende spørsmål: Hva skulle vært endret i rammebetingelsene for at en skal gå videre med CCS-anlegg på Mongstad? Det bør en ha klart for seg når en er så tydelig.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-03:
For det første må jeg si at den debatten som førte fram til at en skulle satse på fangst og lagring av CO2på Mongstad, var bra, det var Senterpartiet med på. Men det som da viste seg, var at de hensikter og de mål en hadde når det gjelder fullskala fangst og lagring, fikk en ikke til. Ansvaret for det påligger et samlet regjeringskollegium. Sjølsagt ligger det et spesielt ansvar på dem som var fagstatsråder, men som alle er kjent med i en regjering, opptrer en samlet. Det er ikke minst vesentlig at en her ser helheten i det. Og sett i ettertid ser vi altså at det ikke fungerte. Men jeg er stolt over at vi har vært med på å reise saken og fortsatt holder flagget for å realisere fullskala CCS-anlegg i Norge.