trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Denne regjeringen la fram forslag – ja, det skulle bare mangle. Stortinget ba om det. Og den gjorde det motvillig. Vi har tatt opp dette siden desember 2014, så det har vært en sak som både fagbevegelsen og partiene på Stortinget har vært opptatt av. Det regjeringen la fram, var ikke godt nok for Stortinget, slik at den ble presset til å utvide ordningen. Det som er tydelig her, er at det man er imot, følger man dårlig opp. Det er regjeringens klare ansvar å sørge for at Stortingets vilje blir fulgt opp. En av grunnene til at dette nå skjer der ute, er at tilsynet er altfor dårlig. Det bør jo være slik at når det kommer nye regler, må tilsynet være på plass med en gang for å slå ned på gammel atferd som skal endres, og spore til ny atferd som lovverket ber om. Oppfølgingen og kontrollen og tydeligheten av å sikre reglene følges for dårlig, og inntrykket som da kommer, er at man kan fortsette som før. Stortingsflertallet som vedtok innstramningene, åpnet for å gi tilsynsansvaret for ulovlig innleie til Arbeidstilsynet. Dessverre hoppet Kristelig Folkeparti av og stolte på regjeringens klare forsikringer om at de ville rydde opp. Nå har det gått ett år. Regjeringen har jobbet på lavgir, og eksempler fra media viser at det er store konsekvenser. Hvorfor har ikke regjeringen sikret at de nye innleiereglene følges opp gjennom godt tilsyn?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Det har aldri vært Arbeiderpartiets linje å forby vikarer eller innleie. Det er mulighet for det i deler av regionene hvor tilstanden er spesielt alvorlig. Men vi har ikke gått inn for det. Det som er interessant her, er: Ja, det trådte i kraft 1. januar, men det har vært et tema i ett år, og så skal man utrede kompetansen til tilsynsmyndighetene etter at det trer i kraft. Det syns jeg er gal rekkefølge og vitner igjen om at det er ganske motvillig. Det at det er ulikt syn mellom partene i arbeidslivet, er ikke overraskende. Det er jo deler av arbeidsgiversiden som har ønsket innleiesystemet. Andre deler av arbeidsgiversiden, som er seriøse aktører, ønsker det ikke. Men poenget her har vært å følge opp det arbeidstakere, de som sto foran Stortinget for ett år siden, påpekte, nemlig at mennesker på jobb får dårlige, utrygge jobber og ikke hele, faste stillinger med dette systemet. Og igjen må jeg stille spørsmålet: Hvorfor har man ikke fra dag én når et nytt regelverk kommer, hatt et tilsyn med kompetanse, myndighet og autoritet til å følge opp at reglene følges?
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
La meg først bare for ordens skyld minne representanten Gahr Støre om at det var denne regjeringen som la fram en proposisjon om å stramme inn på innleiereglene i fjor, bl.a. for å komme de såkalte nulltimerskontraktene til livs. Så ønsket helt riktig opposisjonen å gå lenger enn det regjeringen gjorde. Konsekvensene av det vet vi ikke ennå. Det er for tidlig å si, reglene har akkurat trådt i kraft. Det er også riktig at det har kommet en del oppslag i det siste om kontrakter på ned til 5 pst. Hvorvidt de er lovlige eller ikke, er det vanskelig for noen av oss å kommentere her, men det er åpenbart at ethvert forsøk på å omgå lov og regelverk er uheldig, og noe som vi selvfølgelig ikke ønsker. Hvorvidt det har vært en omgåelse av lovverket i de eksemplene, vet vi ikke, men det som er helt klart, og det som også lå til grunn i den proposisjonen som regjeringen la fram, er at enhver arbeidskontrakt skal være reell, stillingsomfanget skal være reelt, man skal vite hvor mye man skal jobbe, man skal kunne vite når man skal jobbe, og man skal vite hvor man skal jobbe, nettopp for å sikre den forutsigbarheten som man med de tidligere kontraktene ikke hadde opplevd. Det er viktig for meg å understreke at vi er enige om at faste ansettelser skal være hovedregelen. Vi er enige om at vi skal ha et trygt, seriøst arbeidsliv. Den kampen kjempes på mange arenaer. Det ene er å stramme til regelverket, det andre er også å bekjempe useriøse aktører gjennom den innsatsen som regjeringen legger ned, bl.a. i den nye strategien mot a-krim, som vi har utarbeidet sammen med partene og tilsynsmyndighetene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Innleiereglene trådte i kraft 1. januar 2019. De har akkurat begynt å virke. Og vi følger opp Stortingets vedtak – hvert eneste ett av dem følges selvfølgelig opp, det skulle bare mangle. Ett av vedtakene krever litt mer utredning, bl.a. fordi det innebærer at Arbeidstilsynets kompetanse sannsynligvis vil bli endret. Det må vi selvfølgelig utrede nærmere hvordan vi skal gjøre, og det skal vi gjøre sammen med partene. Det som representanten Gahr Støre hopper bukk over, er at det har vært stor uenighet mellom partene om hvordan man skulle løse innleiediskusjonen. Det er også bakgrunnen for at det forslaget som vi la fram for Stortinget, var et balansert forslag som tok hensyn til de ulike partenes ønsker og behov. Vi mente at vi klarte å finne en balansert løsning på det. Der var opposisjonen uenig og ønsket å gå lenger. Konsekvensen av det er for tidlig å si. Jeg ser allerede nå at det er flere som tar til orde for å forby all type innleie. Jeg tror det vil være svært uheldig for store deler av norsk ikke bare næringsliv, men også arbeidsliv, som i dag er avhengig av å kunne leie inn arbeidskraft for å kunne løse også de lovpålagte oppgavene sine.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Alle vedtak fattet i denne sal om innleie følges opp av regjeringen. Det er veldig vanskelig for regjeringen å skulle følge opp et vedtak som ennå ikke er fattet. I det øyeblikk vedtakene blir fattet, følger vi selvfølgelig opp. Noen av vedtakene som knytter seg til tilsyn, vil kunne endre Arbeidstilsynets kompetanse betydelig, og vi må selvfølgelig også utrede konsekvensene av det. Så er det viktig også å understreke, som jeg sa i mitt første svar, at mye av dette arbeidet gjøres også langs andre akser enn gjennom tilsynet til Arbeidstilsynet. Vi har en storstilt satsing nå mot arbeidslivskriminalitet, mot useriøse aktører, sammen med partene i arbeidslivet og sammen med tilsynsmyndighetene, som viser at vi nå klarer å ta langt flere useriøse enn det vi noen gang har klart å gjøre. Det er heller ikke riktig at vi ikke følger opp med tilsyn. Arbeidstilsynet har flere tilsyn nå enn tidligere og veileder flere enn tidligere. Og det vi ser, er at resultatene er gode: Man tar flere, og det blir tryggere og mer seriøst i norsk arbeidsliv nå enn det har vært tidligere.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
La meg si: Jeg er helt enig med representanten i at det er svært uheldig at denne type aktører kan drive. Jeg kjenner ikke saken utover det som blir sagt av representanten Grande, men vi ønsker ikke useriøse aktører i norsk arbeidsliv. Derfor har vi også intensivert arbeidet for å luke dem ut. Vi har levert tre strategier mot arbeidslivskriminalitet, i samarbeid med partene og tilsynsmyndighetene. Vi ser at det gir resultater. Noe av det vi har gjort, er bl.a. å stramme inn regelverket for offentlige anskaffelser, det som handler om antall kontraktledd, og også at man skal ha lærlinger. Vi har også i tildelingsbrevene i fjor og i år til alle offentlige virksomheter vært veldig tydelig på at de har plikt til å følge opp sine kontrakter, at de blir holdt – i motsetning til det som representanten her sier, at åpenbart det ene har blitt gjort. De skal følge opp kontraktene sine, og de skal også rapportere om det, for offentlig sektor må gå foran i arbeidet for å luke ut useriøse aktører. Dette er noe vi også kommer til å følge. Vi har nå flere tiltak i vår strategi mot useriøse aktører – for å luke ut de useriøse.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Det var litt hummer og kanari, vil jeg si, i dette spørsmålet. For det første er det ikke riktig at regjeringen ikke er opptatt av at offentlig sektor skal gå foran i kampen mot arbeidslivskriminalitet. Det er jo grunnen til at – punkt 1 – vi har strammet inn anskaffelsesregelverket for hva offentlige myndigheter skal legge vekt på ved inngåelse av kontrakter, ved anbud for offentlig sektor. Det var det denne regjeringen som innførte. Det andre er, som jeg sa i mitt forrige svar, at vi i tildelingsbrevene til alle offentlige virksomheter også har sagt at de har plikt til å følge opp sine kontrakter, og rapportere om det. Det er nettopp fordi vi skal forsikre oss om at det ikke er nok bare å inngå en kontrakt, den skal også følges opp, og det skal rapporteres om det, for å sikre at de useriøse aktørene lukes ut, at kontraktene følges. Det var det denne regjeringen som gjorde. Så antydes det av representanten Grande at bemanningsbransjen som helhet og som sådan er en gjeng med banditter. Det er ikke riktig. Nå er det kommet et helt nytt regelverk, som bemanningsbransjen skal tilpasse seg til – og selvfølgelig følge. Det skal vi også passe på at de gjør.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Representanten Lundteigen sier at flertallet i denne sal ønsker et velorganisert arbeidsliv, og holder posisjonspartiene utenfor. Vi er enige om at det er en enstemmighet i denne sal om at vi skal ha et velorganisert arbeidsliv med seriøse arbeidsgivere som ivaretar de ansattes rettigheter, hvor faste ansettelser skal være hovedregelen. La oss legge det til grunn. Det er også bra at vi tross alt har et arbeidsliv der de aller fleste trives og har det bra på jobb. Så ble det i forbindelse med innleieproposisjonen vedtatt et forslag som vil kunne endre Arbeidstilsynets kompetanse ganske betydelig, bl.a. ved at Arbeidstilsynet skal kunne føre tilsyn med privatrettslige avtaler, noe Arbeidstilsynet aldri har gjort. Det er min plikt som statsråd å følge utredningsinstruksen og gjøre de nødvendige utredninger av hva det vil si for Arbeidstilsynet, men også det som gjelder det rent prinsipielle. Når vi så har gjort den utredningen ferdig og er godt i gang, skal jeg selvfølgelig legge dette fram for Stortinget.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Jeg er for så vidt enig med representanten Lundteigen i at det ikke er ord som teller; det er fakta som teller. Det vi ser i norsk arbeidsliv, er at vi i all hovedsak har et veldig godt arbeidsliv, hvor ni av ti trives på jobb. Det er en stor grad av tillit mellom arbeidstaker og arbeidsgiver – det er helsefremmende for de fleste. Så ser vi at det ikke gjelder for alle, og det skal vi selvfølgelig ta tak i, men jeg vil advare mot å framstille norsk arbeidsliv som noe annet enn det det er – det er faktisk veldig godt. Etter at Stortinget fattet de ulike vedtakene i juni i fjor, satte vi i gang med å utrede det som går på Arbeidstilsynets kompetanse. Men det er en ganske stor endring som man vil måtte gjøre hvis man skal gjøre det som Stortinget har vedtatt, og det er viktig at vi utreder konsekvensene av det. Jeg er opptatt av at man skal bli hørt. Vi må sende det ut på høring for å få innspill og synspunkter, og vi skal også diskutere med partene hvordan man eventuelt skal kunne endre Arbeidstilsynet til å gå til å skulle føre tilsyn med privatrettslige avtaler, noe Arbeidstilsynet aldri har gjort. Det vil bli en annen type tilsyn. Vi skal legge fram saken så fort som mulig.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
La meg først tilbakevise det som representanten påstår om at dette ikke er prioritert fra statsrådens side. Selvfølgelig er det prioritert fra statsrådens side å følge opp Stortingets vedtak, og som jeg sier: Vi gjør et utredningsarbeid. Når utredningsarbeidet er ferdig, skal det ut på høring, og så skal man behandle høringsinnspillene. Det er ikke veldig lenge siden dette ble vedtatt, og det er et ganske grundig utredningsarbeid som må gjøres, så det er ikke riktig at man ikke prioriterer det. Men man må også ha respekt og forståelse for at man må gjøre det nødvendige utredningsarbeidet som skal til. Ja, Stortinget gjorde en rekke endringer i innleiebestemmelsene som gjør at det er vanskeligere for bemanningsbyråene nå sammenlignet med det tidligere regelverket. Det var også hensikten. Vi ønsker nettopp at flest mulig skal ha faste, ordinære stillinger også i bemanningsbyråene.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Det er mulig at ikke representanten Lysbakken følger så godt med på det som skjer i norsk arbeidsliv for tiden. Realiteten er at vi gjør mye for å bekjempe useriøse aktører. I begynnelsen av februar la vi fram den tredje strategien mot arbeidslivskriminalitet, sammen med partene og sammen med tilsynsmyndighetene, og den unisone tilbakemeldingen fra tilsynsmyndighetene og partene er at man ser at innsatsen hjelper, det gir resultater, man jobber bedre enn før, mer systematisk enn før, verktøykassen til tilsynsmyndighetene har blitt mer velfylt enn tidligere, og man har fått flere hjemler og muligheter til å kunne ta de useriøse. Til de stillingsprosentene det vises til: De er, slik de er beskrevet, sannsynligvis ulovlige. Det som regjeringen foreslo, og som Stortinget sluttet seg til, var nettopp at de nye kontraktene skulle gi forutsigbarhet for hvor mye man skulle jobbe, når man skulle jobbe, og hvor man skulle jobbe, nettopp for å sikre arbeidstakerne den forutsigbarheten som mange tidligere ikke hadde hatt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Vi trenger bemanningsbyråene i norsk arbeidsliv, vi trenger innleie i norsk arbeidsliv. Uten muligheten for innleie ville vi fått store problemer ikke bare i bygge- og anleggsbransjen, som mange snakker om her, men man ville få store utfordringer i skolesektoren, i helse- og omsorgssektoren – i sykehussektoren ville man hatt store problemer. Så man er helt avhengig av muligheten til å kunne leie inn, men det skal gjøres på skikkelige og ordentlige betingelser og prinsipper. Det er ikke riktig at det ikke er tilsyn. Det er et omfattende tilsyn ute nå for å ta useriøse aktører i norsk arbeidsliv. Man tar flere enn noen gang, man ilegger flere sanksjoner og bøter enn noen gang, man setter flere ut av spill enn noen gang. I tillegg har vi nå også et omfattende internasjonalt samarbeid nettopp fordi vi ser at mange av de useriøse og kriminelle aktørene er grenseoverskridende, og derfor må vi også samarbeide internasjonalt. Så det er rett og slett ikke riktig det representanten Lysbakken sier. Vi tar flere enn før, og enda godt er det, for vi ønsker å ha dem ut.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Det er ingen tvil om at enhver omlegging av velferdsordninger er krevende, og det er viktig at man gjennomfører endringene på en best mulig måte som rammer minst mulig negativt for dem som påvirkes av det. Representanten Lysbakken husker sikkert selv godt da han gjorde store kutt i overgangsstønaden for enslige forsørgere, som også hadde en del konsekvenser i sin tid, bl.a. at flere av dem som ikke kom i jobb, kom på sosialhjelp. Så endringer er veldig vanskelig. Det som er viktig å huske på, hvis man tar et skritt tilbake, er at da vi kom inn i regjering, hadde sysselsettingsandelen falt veldig mange år på rad. Vi så at antallet unge utenfor hadde økt år for år, fra 43 000 i 2008 til 70 000 i 2013. Vi så at to tredjedeler av alle nye jobber gikk til arbeidsinnvandrere. Utenforskapet, om man kan si det, av borgere i arbeidsfør alder hadde vært stort og stabilt selv i en oppgangstid. Det var store behov for å gjøre endringer for å sørge for at flere av dem som sto på utsiden, kom på innsiden. AAP-ordningen, som det vises til her, er blitt evaluert, og den viste store svakheter. Evalueringen viste, som Nav-ansatte selv også sa, at det for en del grupper antakeligvis var for lett å komme inn, men kanskje verre: Det var veldig vanskelig å komme ut. Man ble gående passiv år ut og år inn uten noen oppfølging, og Nav-ansatte mente at veldig mange av de gruppene som kom inn, ville få et langt bedre tilbud nærmest alle andre steder enn i denne ordningen, for ordningen var ikke ment for de gruppene som hadde kommet inn. Så endringer var nødvendig. Da vi la fram endringene våren 2017, var det mye diskusjon rundt dem. Arbeiderpartiets sentralstyre og ledelse ønsket å kutte fra fire til to år. Jeg synes det var altfor strengt. Landsmøtet i Arbeiderpartiet sa heldigvis nei til det. Senterpartiet var enig med oss i å kutte ned til tre år, og det var enstemmighet i Stortinget om at man måtte stramme til ordningen ved at man skulle tydeliggjøre helsefokuset i den. Det er for tidlig nå å felle en endelig dom. Jeg mener det har vært viktig og riktig å gjøre endringer også i lys av de evalueringene vi har sett.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Vi arvet en rekke ordninger som ikke fungerte godt nok. Vi arvet en AAP som ikke ga folk tilstrekkelig hjelp og oppfølging. Det viser evalueringer. Vi arvet et kvalifiseringsprogram som ikke var godt nok. Vi arvet en introduksjonsordning som heller ikke har gitt god nok hjelp til dem som kommer til landet. Det har vært behov for å gjøre en rekke endringer i våre ordninger for å kunne møte det som har vært utfordringen: For mange blir gående passive for lenge på ulike typer stønader som har det til felles at de skal være midlertidige, men for store grupper er de mer eller mindre permanente. Hovedutfordringen for mange av dem som kommer inn i ordningene, er at de mangler kompetanse og kvalifikasjoner som kreves i et norsk arbeidsliv. Det er der vi må begynne. Vi har også gjort en rekke forbedringer i AAP. Vi har ikke bare kuttet stønadsløpet. Vi har innført en lovpålagt plikt for Nav til å følge opp, lovpålagte stoppunkter; det var det ikke tidligere. Vi har gjort det lettere å prøve seg i jobb uten å miste AAP; det var det heller ikke tidligere. Vi har gjort det lettere å kunne beholde AAP mens man søker jobb, for tidligere mistet man dette. Vi har gjort en rekke forbedringer i ordningen som representanten Lysbakken aldri tidligere har tatt initiativ til. Jeg tror dette kommer til å bli bra, men det er litt tidlig nå fordi reglene ikke har virket så lenge.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Jeg tror kanskje representanten Lysbakken ikke hører så godt etter, for det jeg prøver å si, og det som er et faktum, er at vi forbedrer systemene ganske betydelig. Vi har fått bedre oppfølgingsrutiner i arbeidsavklaringspengeordningen. Vi har gjort det lettere å både prøve seg i jobb og beholde stønaden lenger når man skal søke jobb bl.a., i tillegg til de lovpålagte stoppunktene i AAP. Vi endrer kvalifiseringsprogrammet for å gjøre det lettere for unge å kunne gå inn, for veldig ofte er det kvalifisering disse trenger. Vi har varslet store endringer i introduksjonsordningen fordi vi har sett gjennom evalueringer at ordningen ikke har vært god nok. Vi ser også ganske mange gode resultater. Vi ser at sysselsettingsandelen har begynt å gå riktig vei for første gang på mange år. Vi ser også at andelen unge utenfor jobb, skole eller aktivitet går ned for første gang på mange år. Vi ser at det er færre unge under 30 år som mottar sosialhjelp, enn tidligere. Det er mange positive utviklingstrekk, men vi er ikke i mål. Det er fortsatt for mange mennesker som står utenfor arbeidslivet, som vi skal hjelpe inn, og det gjør vi med de konkrete tiltakene og reformene som vi har iverksatt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Nav fikk tilført ressurser for bl.a. å følge opp mottakerne av AAP etter at vi gjorde endringer, og Nav har også fått flere ressurser de siste årene. Vi la fram en egen melding som også skulle dreie Nav i en helt annen retning enn tidligere – dreie det i retning av arbeid. Nav fungerer bedre nå enn det de har gjort tidligere. Representanten Lysbakken startet sitt hovedspørsmål med å snakke om ulikhet og sosialhjelpsutgifter. De siste tallene vi har for sosialhjelp, er fra 2017. Hvis det er noen AAP-mottakere som har kommet over på sosialhjelp, er de antakeligvis ikke fanget opp i statistikken. Men det vi ser av statistikken, er at hovedøkningen av dem som kommer over på sosialhjelp, ikke så veldig overraskende er personer som går på introduksjonsprogrammet og får supplerende stønad i tillegg. I 2015 og 2016 kom det flere titalls tusen mennesker til dette landet, og de hadde behov for hjelp og oppfølging. Det beste vi kan gjøre for dem som mottar ytelser, om det er sosialhjelp eller annet, er å hjelpe dem til å bli kvalifisert nok til å kunne få seg en jobb og klare seg selv. Det er ikke noe som er så respektløst som å la arbeidsføre mennesker som kan og vil jobbe, gå på passive ytelser over mange år.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Denne runden startet med ulikhet. Ulikhet i Norge handler også i stor grad om innvandring, og det er ikke en innvandringsdebatt. Dette er ikke et ja eller nei til innvandring, men om hva som er årsakene til at mennesker faller utenfor viktige fellesskap i dette samfunnet. En årsak er at det kommer mennesker til dette landet som ikke har det de trenger for å kunne klare seg selv. Poenget med den kunnskapen er nettopp at vi trenger å sette inn de tiltakene som er nødvendige. Det handler om rask bosetting. Representanten Solveig Horne som statsråd er jo den statsråden som har bosatt flest – og langt flere enn det Lysbakken noensinne kunne drømme om da han selv var statsråd. Det handler om rask integrering. Det handler om rask kvalifisering. Det handler om rask arbeidstrening for å få folk i jobb. Det er derfor den kunnskapen er viktig. Det er ikke en innvandringsdebatt, men en diskusjon om hva vi må gjøre for å løse utfordringene. Det er riktig at vi har et spørsmål ute på høring. Vi har ikke tatt stilling til det. Årsaken til at vi har det på høring, er at det er et stort avvik mellom vedtak fattet i Nav og i Trygderetten, og der må vi få samsvar.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Som jeg sa i innledningen i et av mine tidligere svar, er det ikke noen tvil om at det å legge om velferdsordninger er krevende. Det å forsikre seg om at færrest mulig rammes negativt, er en viktig oppgave når man legger om ordninger. Det er også bakgrunnen for at Nav fikk ekstra ressurser for å følge opp endringene i dette regelverket, fordi vi visste at det ville være krevende. Nav forsikrer meg om at de nå setter inn alt de har av ressurser for å avklare disse personene raskere, og vi ser også at de nå avklarer ganske raskt, og det er viktig. Det som overrasker meg litt når man ser de evalueringene som var av arbeidsavklaringspengeordningen – tilbakemeldingene fra Nav-ansatte selv og fra forskere – er at de viste så store svakheter i ordningen, hvor man til og med sier at det var for lett å komme inn og vanskelig å komme ut, at man gikk årevis passivt på ytelser uten tilstrekkelig hjelp og oppfølging, og at de som kom inn, ikke burde vært der. Det er en kunnskap vi må forholde oss til.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Da regjeringen inviterte til en inkluderingsdugnad i fjor, ønsket vi å bygge den dugnaden på tre pilarer. En av dem er å bedre samarbeidet mellom arbeid og helse, og særlig mellom arbeid og den delen av helsetjenesten som handler om psykisk helse og rus, fordi vi ser at for svært mange som har disse diagnosene – psykiske lidelser – ville det å komme i arbeid og aktivitet være direkte helsefremmende. Det finnes knapt noe som er verre for et menneske som har lettere psykiske lidelser, enn å bli overlatt til seg selv og sitt i sin egen stue uten noen form for oppfølging. Man vet at for disse gruppene vil det være helsefremmende å komme i aktivitet, helt eller delvis. Det er ikke lenger sånn at disse gruppene bør få lov til å hvile i fred, som man gjerne gjorde i gamle dager. Tvert om vil det være til større skade for helsen til disse pasientgruppene. Så jeg mener det er viktig å inkludere ikke minst denne gruppen, fordi vi vet at det er helsefremmende for dem.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Det er riktig at myndige Nav-kontor – store fagmiljøer – er viktig, og det var det regjeringen la opp til i stortingsmeldingen om Nav, som Stortinget også behandlet og sluttet seg til i 2016. Det vi så på når det gjaldt unntaksbestemmelsen, var at den var i ferd med å bli en hovedregel, og vi så at det som skulle være en begrensning – unntaksbestemmelsen er alltid ment å skulle være en begrensning – var i ferd med å bli ubegrenset. Derfor ønsket vi å sette en ramme også for hvor lenge man kunne gå på unntaksbestemmelsen. Jeg har ingen planer om å gjøre endringer nå. Da vi innførte de nye reglene 1. januar 2018, ba vi også Nav i tildelingsbrevet om å gjøre en evaluering av endringene for å se hvordan disse ville slå ut. Det gjør også Nav. Jeg mener det er for tidlig å felle en endelig dom. Jeg mener det har vært riktig å gjøre vesentlige endringer i ordningen, fordi evalueringene viste at de var altfor dårlige, og dem det gikk ut over, var brukerne.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Som jeg har vært inne på i mine tidligere svar i denne spørrerunden, er det ulike årsaker til at sosialhjelpsutgiftene øker. De tallene som nå er publisert, er fra 2017, og det vi ser, er at hovedøkningen i sosialhjelpsutgifter gjelder personer som går på introduksjonsordningen, i kombinasjon med supplerende stønad. Det er kanskje ikke så overraskende at det er en økning i denne gruppen i en periode da det kom svært mange flyktninger til Norge som en følge av migrasjonsutfordringene. Det som jeg også har vært inne på i tidligere svar, er at når vi ser på statistikken og ser hvordan sammensetningen av den er, gir den også en indikasjon på hva det er vi bør gjøre for å kunne hjelpe dem som er der. Når økningen er blant personer som går på introduksjonsstønaden, sier det oss også noe om at introduksjonsprogrammet ikke er godt nok. For mange lærer ikke tilstrekkelig i programmet til at man kan gå ut i jobb og forsørge seg og sin familie selv. Det er bakgrunnen for at vi nettopp nå har varslet at vi ønsker å gjøre store endringer i introduksjonsprogrammet, for å gjøre det bedre, mer målrettet og for å sikre oss at de som kommer til landet vårt, også settes i stand til å kunne få de kvalifikasjoner som kreves for å kunne få seg en jobb og forsørge seg selv. De aller fleste som kommer inn på sosialhjelp, er der i svært kort tid. De fleste er der i kun én måned. Snittet er ca. fem måneder. Det er jo det siste sikkerhetsnettet man har, når alt annet er utprøvd. Vi har gjort en rekke endringer, som jeg har nevnt tidligere også. Introduksjonsordningen skal gjennomgås. Kvalifiseringsprogrammet er et annet program som vi nå endrer, nettopp for å bidra til at de som ikke klarer å stå på egne bein og er avhengig av stønader, skal settes best mulig i stand til nettopp å kunne få seg en jobb selv.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Det dette forteller meg, er hvorfor den rød-grønne regjeringen ikke klarte å løse det som var en stor utfordring. Det er riktig at innvandring ikke er den eneste årsaken til økt ulikhet, men det er en viktig årsak til økt ulikhet. Det er ikke et argument i innvandringsdebatten, slik jeg ser det, men det er viktig å vite hvordan sammensetningen er i de gruppene som står utenfor. Det vi ser, er at det er en stor økning blant dem som har innvandrerbakgrunn, og det betyr at vi må ta tak i det problemet som retter seg mot dem. Hva skal til for å få innvandrere ut i jobb? For mange handler det om raskere bosetting – det har denne regjeringen bidratt til. For mange handler det om et bedre introduksjonsprogram – det skal denne regjeringen nå ta tak i. Det handler om å bedre kvalifiseringen – det har denne regjeringen tatt tak i, både gjennom kvalifiseringsprogrammet i Nav og også gjennom opplæringstiltak i Nav og andre tiltak på skolesiden. Nå ser vi at det gir bedre resultater. Sysselsettingsandelen går opp, vi ser at arbeidsledigheten blant innvandrere går ned, og det er bra, for det betyr at flere kan forsørge seg selv på egen inntekt, og det bør være målet for oss alle.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Som jeg sa i et av mine første svar, ser vi nå at antallet og andelen unge utenfor jobb, skole og aktivitet går ned for første gang på mange, mange år, og det skal vi alle være glad for. Den økte under den rød-grønne regjeringen, men stabiliserte seg og har gått ned under vår regjering. Til den aktivitetsreformen som Arbeiderpartiet stadig vekk viser til: Det er en reform som ikke omfatter noen. Det siste tallet jeg så, var at den omfattet 253 mennesker, og det er klart at en reform som omfatter 253 mennesker – fordi inngangsvilkåret er så stramt – kan man neppe kalle en reform. Det er i beste fall et halmstrå som Arbeiderpartiet har klamret seg til. Det er riktig at det er en del flere unge med psykiske lidelser som kommer over på uføretrygd – kanskje ikke psykiske lidelser, men mer større psykiske utfordringer – bl.a. som følge av at vi lever i et land hvor fostermedisinen går fram, og det er flere som fødes med ulike former for misdannelser. Det er jo positivt, men det betyr også at flere kommer over i uførestatistikken. Ungdom med lette psykiske lidelser bør fortrinnsvis hjelpes over i aktivitet. Det vil være det mest helsefremmende tiltaket for dem.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Det skal representanten få en forklaring på, for vi har nemlig spurt: Hvem er det denne skal omfatte? Det er ungdom født etter 1990, det er ungdom på gradert uføretrygd, og det var et par andre kriterier også som jeg ikke husker i farten. Når man slår sammen alderskriteriet med gradert-kriteriet og de andre vilkårene som Arbeiderpartiet tidligere har presisert, er det ca. 253. Det kan være flere eller færre nå, det vet jeg ikke, men sist gang vi undersøkte på bakgrunn av de opplysningene vi fikk, var det det som var tallet. Jeg er enig i at det er viktig at ungdom får kvalifisering. Derfor har vi også endret kvalifiseringsprogrammet til at det kan omfatte yngre enn tidligere. Vi har foreslått å endre opplæringstiltaket til Nav, slik at det skal være mulig å få seg relevant opplæring som er etterspurt i norsk arbeidsliv. Vi har gjort flere endringer på skolesiden for å sørge for tettere, tidligere og bedre oppfølging. Vi ser nå at det er færre ungdommer som faller utenfor, flere ungdommer fullfører og består, flere ungdommer får lærlingplass, og vi ser at den innsatsen vi gjør, hjelper. Men vi er ikke mål i det hele tatt. Fortsatt har vi en lang vei å gå i å hjelpe enda flere av de unge som står på utsiden.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Det kan godt tenkes at Arbeiderpartiet har endret på hvem som skal omfattes og ikke omfattes av reformen, men vi ser at det de iallfall la fram i første omgang, angikk svært få. Enda viktigere er hva det er som gir resultater. Vi ser at innsatsen som regjeringen har lagt ned, både gjennom ungdomsinnsatsen i Nav, gjennom endringer i kvalifiseringsprogrammet som nå trådte i kraft fra nyttår, og gjennom de store endringene vi har gjort på utdanningssiden for å fange opp flere raskere, tidligere og bedre, fører til gode resultater ved at antallet og andelen ungdom som står utenfor jobb, skole og aktivitet, går ned. Det er bra. Det er færre ungdom under 30 år som er på sosialhjelp, det er bra. Flere fullfører og består skolen, det er bra. Det vi nemlig ser i sosialhjelpstatistikken og når vi ser på de unge som står utenfor, er at hvis man ikke har fullført skolen, hvis man har kun grunnskole som høyeste utdanning, er det dobbelt så stor sannsynlighet for å ende i mer eller mindre permanent utenforskap enn om man har fullført videregående skole. Derfor er nettopp de tiltakene som regjeringen har iverksatt, samlet sett det som gir best resultater.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Først og fremst vil jeg takke representanten for et viktig og dessverre fortsatt relevant spørsmål, kan man vel si. Arbeidsstyrken er samfunnets viktigste ressurs. Regjeringen ønsker å inkludere flest mulig i arbeidslivet, både kvinner og menn. Da vi tok over, jobbet 40 pst. av kvinnene deltid. I 2018 var tallet 37 pst. Andelen heltid har økt fra 60 pst. til 63 pst. Dette tilsvarer 61 000 flere kvinner på heltid, og stadig flere jobber lang deltid, dvs. mellom 20 og 36 timer per uke. I 2015 endret vi arbeidstidsbestemmelsene slik at det ble større adgang til å finne løsninger lokalt. Dette kan gi økte muligheter til dem som ønsker å jobbe lengre vakter mot å få fri tilsvarende lengre periode. Dette kan igjen bidra til større stillingsprosenter. For å styrke rettighetene til dem som jobber «ufrivillig deltid», har vi regler som gir deltidsansatte rett til å øke stillingen sin framfor at det ansettes nye. En lovendring som trådte i kraft fra årsskiftet, presiserer at deltidsansatte også kan ha fortrinnsrett til bare en del av en stilling. I 2014 ble det iverksatt flere lovtiltak for å redusere ufrivillig deltid. Arbeidsgiver skal minst en gang per år drøfte bruken av deltidsstillinger med de tillitsvalgte. Denne plikten er særlig viktig i bransjer hvor organisasjonsgraden er lav og omfanget av deltid stort, f.eks. hotell- og restaurantbransjen og detaljhandelen. Deltidsansatte har fått lovfestet rett til stillingsomfang tilsvarende faktisk arbeidstid. Bakgrunnen for bestemmelsen er at mange deltidsansatte jevnlig og over tid arbeider mer enn avtalt uten at det reflekteres i arbeidsavtalen. Mye skjer også på arbeidsplassene. Flere kommuner har bestemt at stillinger som lyses ut, i utgangspunktet skal være på 100 pst. KS, Fagforbundet, Delta og Norsk Sykepleierforbund har avtalt å videreføre arbeidet med å redusere deltidsarbeid. Tilsvarende arbeid er igangsatt mellom Spekter og Norsk Sykepleierforbund. Det er i flere år stilt krav til de regionale helseforetakene om at sykehusene skal ansette flest mulig i hele, faste stillinger. Bruken av deltid i sykehusene har også gått ned med mer enn 20 pst. siden 2011, og nedgangen fortsetter. Det er viktig å jobbe videre med de mange gode prosessene som er iverksatt for å styrke heltidskulturer, men det er også viktig at enda flere kvinner selv må ønske og ville gå fra deltid til heltid. Samtidig er det også viktig å understreke at alle verken kan eller ønsker å arbeide heltid. For mange som ellers ville ha falt ut av arbeidslivet, kan deltidsarbeid være avgjørende for at de fortsatt kan være i arbeid. I en del tilfeller er det også slik at virksomhetene ikke har nok arbeid til å kunne ansette folk i hel stilling.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Som jeg sa i mitt første svar, har regjeringen allerede gjennomført flere endringer for å styrke deltidsansattes rettigheter, både gjennom fortrinnsretten og gjennom at arbeidsavtalen skal reflektere det en reelt sett faktisk jobber. Man kan ikke ansette noen på lav stillingsbrøk og pålegge dem mer arbeid og på den måten undergrave dette. Så er det gjort flere endringer for å gjøre det mulig, og lettere, for ansatte med loven i hånd faktisk å kreve en større stillingsbrøk. Turnus er åpenbart viktig. Det er i utgangspunktet et forhold mellom partene, men vi ser at i flere kommuner, organisasjoner og virksomheter benytter man seg av andre turnusformer. Da er det også lettere å få på plass helere stillinger enn det man har fått til tidligere. Det er også et partsansvar. Men som jeg sa i mitt hovedsvar: Mange av de endringene vi har gjort, har jeg stor tro på. Vi ser også at flere og flere kvinner jobber helere stillinger, og det er bra. Så er det også kanskje litt et holdningsspørsmål der ute om at man skal jobbe heltid.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
En nasjonal strategi for kommunene ligger nok litt utenfor denne statsrådens kompetanseområde. Jeg mener at kommunene også må få stor grad av frihet til å organisere sine tjenester på best mulig måte. Men i stor grad er dette også et ansvar for partene – hvordan man ønsker å legge opp arbeidstiden, og hvordan man ønsker å legge opp turnusen – og man ser at der hvor man legger opp turnusen annerledes, altså at man har lengre, sammenhengende økter, øker også mulighetene for å kunne styrke heltidsstillingene. Det vil antageligvis også være en forutsetning for rekruttering framover, for man ser at de yngre kvinnene ønsker å jobbe helere stillinger enn det de godt voksne damene kanskje ønsker å gjøre. Det betyr at skal man rekruttere fagfolk framover, må man også legge til rette for dette. Representanten sier at dette er et spørsmål om kjønn og klasse. Ja, det er et spørsmål om kjønn. Jeg er ikke nødvendigvis like sikker på om det er et spørsmål om klasse. Man ser at også høytlønnsgruppene i offentlig sektor velger å jobbe deltid, og – dessverre, vil jeg si – det er for mange som også gjør det frivillig, sikkert av ulike og legitime grunner. Men vi trenger faktisk alle i arbeid, også alle kvinner.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
La meg først understreke at sikkerhetsnivået i petroleumsvirksomheten er høyt. Samtidig er sikkerhet ferskvare. Det må derfor arbeides målrettet hver eneste dag for å ivareta og videreutvikle dette. Men ansvaret for sikkerheten ligger hos selskapene. Helt siden oppstarten på norsk sokkel har næringen dekket utgifter til myndighetenes tilsyn. Og som representanten er godt kjent med, er det Stortinget som gjennom årlige utgifts- og inntektsbevilgninger fastsetter Petroleumstilsynets aktivitetsnivå. Petroleumstilsynets tilsynsoppfølging er risikobasert, og det betyr at tilsynet rettes mot de aktører eller innretninger hvor HMS-forholdene er mest utfordrende, mot forhold som kan gi økt risiko for uønskede hendelser, og hvor Petroleumstilsynets innsats vil ha størst effekt. Finansieringen av tilsynet rokker ikke ved dette. Et viktig grunnlag for Petroleumstilsynets risikovurderinger er prosjektet Risikonivå i norsk petroleumsvirksomhet, RNNP. Dette arbeidet er organisert i et samarbeid med næringen, myndighetene og relevante forskningsmiljøer og bidrar til en bred og omforent forståelse av utfordringene i sektoren. I april 2018 la jeg fram en melding til Stortinget om HMS i petroleumsvirksomheten. Her drøftes bl.a. Petroleumstilsynets tilsynsvirksomhet. Stortinget sluttet seg til signalene i meldingen. Som et viktig oppfølgingspunkt har jeg bedt Petroleumstilsynet gjennomføre et utviklingsarbeid for å tydeliggjøre og videreutvikle sin tilsynsstrategi og virkemiddelbruk. Jeg mener det er tilsynet selv som på faglig grunnlag må vurdere effektiv oppfølging av selskapene. Samtidig må Petroleumstilsynet være et sterkt og tydelig tilsyn som tar i bruk hele bredden av virkemidler om nødvendig. Som representanten trekker fram, la Riksrevisjonen fram sin forvaltningsrevisjon av Petroleumstilsynet i januar i år. Riksrevisjonens rapport peker på flere av de samme temaene som er tatt opp i den nevnte HMS-meldingen. Utviklingsarbeidet etter meldingen er derfor i stor grad dekkende også for Riksrevisjonens merknader og anbefalinger. Petroleumstilsynet er godt i gang med dette arbeidet. Jeg legger til grunn at Petroleumstilsynet følger opp arbeidet på en god måte, og vil følge utviklingsarbeidet bl.a. gjennom etatsstyringsdialogen.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Riksrevisjonens rapport er alvorlig. Samtidig vil jeg også si at de merknader og de analyser som Riksrevisjonen har gjort, i stor grad sammenfaller med det som man har sett tidligere. Goliat har vært en plattform som tilsynet har jobbet med over veldig mange år. Det var mye de erfaringene man hadde fått fra Goliat og andre plattformer, og de tilbakemeldinger man har fått fra næringen selv, både på arbeidstakersiden og arbeidsgiversiden, som var utgangspunktet for at vi satte ned det partssammensatte utvalget, ledet av Ole Andreas Engen, som også la grunnlaget for den HMS-meldingen som jeg nevnte, og som Stortinget har behandlet. Så vi har sammenfall mellom det som var bakgrunnen for det partssammensatte arbeidet vi satte i gang, og det som Riksrevisjonen også påpeker i sin rapport. HMS-meldingen sier også noe om hvordan tilsynsregimet skal være framover. Vi har fått bred oppslutning om det i Stortinget. Jeg legger merke til at også fagforeningene nå er fornøyd med det arbeidet som gjøres, og vi skal selvfølgelig følge opp tilsynet framover.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
HMS er helt åpenbart viktig. Petroleumsnæringen er jo en næring som i sin natur kan ha storulykkepotensial, med de ulemper og farer det kan medføre. Vi har høyt sikkerhetsnivå i norsk petroleumsnæring i dag, og vi ser også at utviklingen har vært positiv over tid. Det har vært et par år hvor det har vært ulike faktorer som har gjort at det har vært en nedgang, men det er nå tilbake igjen der det var, og det er en god utvikling. Det var på bakgrunn av den uroen som var i oljenæringen som følge av oljeprisfallet, at jeg satte ned et partssammensatt utvalg under ledelse av professor Engen, og som la grunnlaget for en HMS-melding som ble lagt fram på Stortinget i fjor, og som Stortinget sluttet seg til. Jeg registrerer at Industri Energi, en sentral fagforening, er fornøyd med den oppfølgingen som har vært gjort, og er fornøyd med de tiltakene som er initiert. Så er det viktig å understreke, også i lys av det forrige spørsmålet, at HMS-oppfølgingen, sikkerhet, det er næringens ansvar, og de må sørge for at det som Riksrevisjonen og andre nå påpeker, også blir fulgt opp i deres drift.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Representanten Lundteigen spør om jeg kan redegjøre for hvilken plan regjeringen har for å kutte køene i VTA. I Jeløya-plattformen signaliserte de daværende regjeringspartiene en målsetting om å styrke tilbudet om varig tilrettelagt arbeid. Dette ble gjentatt i Granavolden-plattformen. Statsbudsjettet for 2019 har fulgt opp dette ved å legge til rette for 700 nye plasser. Dette kommer i tillegg til en oppjustering på om lag 400 plasser i 2018 samt om lag 70 plasser til forsøk med VTA i kommunal regi som ble igangsatt i 2018. Dette er en historisk sterk økning. Eventuelle framtidige økninger i antall nye plasser må vurderes i forbindelse med den ordinære budsjettprosessen. Målgruppen for VTA-tiltaket er personer som mottar eller i nær framtid ventes å få innvilget uføretrygd, og som har behov for spesiell tilrettelegging og tett oppfølging. Det foreligger ingen nasjonal oversikt over hvor mange som har behov for en plass i varig tilrettelagt arbeid. En slik oversikt vil også være vanskelig å lage. Arbeidsforskningsinstituttet, AFI, gjennomførte i 2012 en undersøkelse som slo fast at det den gang var et økt behov for tiltaksplasser på varig tilrettelagt arbeid. Men AFI påpekte samtidig at det var ulike oppfatninger blant gruppene av interessenter om hvor stort dette behovet er, og det finnes ulike strategier for å møte det økende behovet for varig tilrettelagt arbeid. De lokale Nav-kontorene har regulert dette ulikt. Mens noen Nav-kontor opererer med en venteliste, velger andre Nav-kontor å tildele plasser etter en konkret behovsvurdering når det blir en ledig plass i tiltaket. I tillegg til en økning i antall plasser i landet som helhet kan det også være viktig å se på fordelingen. Opplevelse av underdekning forsterkes mange steder av en skjev fordeling av VTA-plasser mellom landets fylker og kommuner. Å rette opp de regionale skjevhetene er nødvendig for å oppnå rettferdighet og for å styrke varig tilrettelagt arbeid som helhet. Dette er en prosess Arbeids- og velferdsetaten er i gang med, og som vil måtte gå over noe tid.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Jeg kan nok ikke love at man automatisk skal få en VTA-plass. Det er jo avhengig av hvor mange VTA-plasser man faktisk har, men regjeringen har en tydelig ambisjon om å øke antallet VTA-plasser. Det har vi også vist. Vi har de siste årene økt antallet VTA-plasser – ikke bare med de 700 plassene som representanten Lundteigen viser til; vi har økt antallet VTA-plasser med om lag 1 500. Det er en betydelig økning i løpet av relativt kort tid sammenliknet med tidligere perioder. Det er fordi vi er opptatt av at de som kan, vil og har mulighet til å delta og bidra i arbeidslivet, skal kunne gjøre det. Jeg kan ikke nå forskuttere hvordan budsjettet for 2020 skal bli, men vi har tidligere vist en klar vilje til å prioritere VTA-plasser. Vi har sagt i Granavolden-plattformen at vi ønsker å gjøre det også framover, og det er fordi vi mener at det er viktig at også denne gruppen skal kunne delta i arbeid og aktivitet, på linje med alle andre.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Den AFI-undersøkelsen jeg viste til fra 2012, ga vel uttrykk for at man anslagsvis manglet 2 000–5 000 plasser i VTA. At den rød-grønne regjeringen ikke ville prioritere det, skal ikke jeg påstå, men det er et faktum at denne typen plasser er avhengig av at storting og regjering faktisk bevilger penger. Hvis man ikke bevilger penger til det, er det vanskelig å opprette plassene, de skal jo finansieres. Denne regjeringen har en tydelig ambisjon og viser også en klar vilje til å prioritere dette ved at vi i vår periode har oppjustert dette med 1 500 plasser. Det er en vesentlig økning sammenliknet med hva det var. Vi har ambisjoner om å øke dette ytterligere, fordi vi mener at også denne gruppen bør og må, så langt de kan, ha et tilbud om arbeid og aktivitet, på linje med andre. Vi har gående et forsøk i kommunal regi for å se om også kommunene kan være i stand til å ivareta dette på en god måte, men det gjenstår å se når resultatene kommer.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
ILO anslår at det er minst 67 millioner såkalte «domestic workers» på verdensbasis. Dette kan i mange land være en sårbar gruppe. ILOs Domestic Workers Convention gir en omfattende og detaljert regulering av de fleste sider av arbeidsforhold som angår arbeidstakere i private hjem. I Norge gjelder arbeidsmiljølovens regler fullt ut der arbeidstaker er ansatt i privat eller i offentlig virksomhet og utfører arbeid i private hjem, f.eks. som håndverker eller som kommunal hjemmehjelper. Arbeidsmiljøloven må anses å oppfylle konvensjonens krav. Det stiller seg annerledes dersom arbeidstaker er ansatt av en privat arbeidsgiver for å utføre arbeid i arbeidsgivers hjem. I slike tilfeller gjelder ikke arbeidsmiljøloven direkte. Slike arbeidsforhold er regulert i forskrift om arbeid i privat arbeidsgivers hjem. Forskriften er tilpasset denne gruppen og gir litt færre rettigheter enn arbeidsmiljøloven. Den oppfyller ikke konvensjonens krav fullt ut. I Norge antas det å være få «domestic workers» som ikke allerede har et vern etter arbeidsmiljøloven. Forskriften må likevel endres på ulike punkter dersom Norge skal kunne ratifisere konvensjonen. En eventuell ratifikasjon vil kunne styrke rettighetene til de «domestic workers» i Norge som i dag omfattes av forskriften, men også styrke konvensjonens internasjonale gjennomslagskraft. Departementet arbeider nå med en gjennomgang av aktuelle endringer med sikte på en høring for å kunne vurdere eventuell ratifikasjon av ILO-konvensjon nr. 189. På bakgrunn av høringen vil vi ta endelig stilling til spørsmålet om ratifikasjon.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Det er riktig at det har tatt tid, det har rett og slett vært et kapasitetsspørsmål – for å være helt ærlig, og det skal man jo være fra denne talerstolen. Dette har ligget lenger enn ønskelig. Vi jobber med det og skal få gjort det så fort som mulig – det er en prosess på gang. Samtidig er det viktig å understreke at i Norge gjelder dette veldig, veldig få. Når man kjøper private tjenester i hjemmet – det være seg håndverkertjenester, vaskehjelp eller hva det måtte være – er dette allerede omfattet av arbeidsmiljøloven. Når det stort sett brukes personlige assistenter, sannsynligvis au pairer og andre, er de omfattet av annet lov- og regelverk for å ivareta deres rettigheter og interesser. I Norge er det veldig få mennesker som er ansatt i et privat hjem, og som utfører tjenester der. Det betyr ikke at det ikke er viktig for de få det gjelder, men i Norge er det veldig få. Internasjonalt er det veldig mange, og internasjonalt sett er det viktig at man får denne konvensjonen på plass. Signaleffekten av at Norge ratifiserer, er også viktig. Men som sagt: Vi jobber med saken, men av kapasitetshensyn har den ligget lenger enn ønskelig.Den er imidlertid på trappene, og den vil komme.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-03-06:
Som jeg sa i mitt første svar også, vil ratifiseringen av konvensjonen åpenbart være et viktig signal internasjonalt, ved at man støtter oppunder det arbeidet som denne konvensjonen har til hensikt å løse, nemlig sikre de millioner av primært kanskje kvinner som jobber i private hjem verden rundt, og som kanskje også jobber under ganske dårlige forhold. Når det gjelder ratifikasjon av konvensjonen for Norges del, er det ikke av så stor betydning hvem den omfatter, for det sier seg jo selv at i Norge er det relativt få personer som har ansatt personer i eget hjem for å utføre oppgaver der. Men vi går nå igjennom konvensjonen. Vi ser hvilke tilpasninger vi må gjøre i norsk lov- og regelverk for å kunne imøtekomme konvensjonens krav. Jeg tør ikke love at det er gjort innen fredag, men jeg kan love at vi skal gjøre det raskt, ikke minst av hensyn til den signaleffekten det har internasjonalt at også et land som Norge ratifiserer en konvensjon som dette.