Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-05-13:
Denne saken gjelder rett til asyl og er fremmet som grunnlovsforslag fra Trine Skei Grande og Hallgeir H. Langeland, jf. Dokument 12:14 for 2011–2012. Forslaget inneholder en rekke alternativer med alternative plasseringer i Grunnloven. Forslagene er basert dels på de alternativer som er vurdert av Menneskerettighetsutvalget, Lønning-utvalget, dels på Dommerforeningens menneskerettighetsutvalg og videre bl.a. på tidligere fremsatt grunnlovsforslag fra Alvhild Hedstein og Anne Margrethe Larsen, jf. Dokument 12:17 for 2007–2008. Denne saken gjelder ikke ja eller nei til retten til å søke asyl og få asyl, men hvorvidt denne retten skal grunnlovfestes. Norge har sluttet seg til menneskerettskonvensjonene og ratifisert disse, og retten til å søke asyl og retten til å få asyl på visse vilkår er allerede gjeldende rett i vårt land. I det fremsatte forslaget viser forslagsstillerne til at Menneskerettighetsutvalget, også kjent som Lønning-utvalget, konkluderte med at det ikke ville foreslå «grunnlovsfesting av rett til asyl eller rett til å søke asyl». Forslagsstillerne mener dette var en uheldig konklusjon, og deler ikke Menneskerettighetsutvalgets oppfatning. Asyl er ikke et presist juridisk begrep, men betegnes som et fristed for personer som har behov for beskyttelse mot forfølgelse på grunn av rase, religion, nasjonalitet, medlemskap i en spesiell sosial gruppe eller politisk oppfatning. Det er konvensjonen om flyktningers rettslige stilling av 28. juli 1951, flyktningkonvensjonen, med tilleggsprotokoll fra 1967 som er den mest sentrale internasjonale avtalen om beskyttelse mot forfølgelse og overgrep . Konvensjonen inneholder bestemmelser om hvem som anses som flyktning, hvilke rettigheter en flyktning har, og hvilke forpliktelser statene har til å ta imot flyktninger. En av de mest sentrale bestemmelsene er retten til ikke å bli returnert til områder hvor vedkommendes liv eller sikkerhet er i fare, jf. konvensjonens artikkel 33, «non refoulement»-prinsippet. Personer som ikke oppfyller vilkårene i flyktningkonvensjonen, kan likevel ha rett til vern mot utsendelse etter andre menneskerettskonvensjoner, og de mest sentrale bestemmelsene i denne sammenheng er Den europeiske menneskerettskonvensjonen, EMK, artikkel 3, FNs konvensjon mot tortur og annen grusom, umenneskelig eller nedverdigende behandling eller straff artikkel 13 og FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter artikkel 17. Disse bestemmelsene er i dag reflektert i lov om utlendingers adgang til riket og deres opphold her, utlendingsloven, av 15. mai 2008 nr. 35 § 28. Menneskerettighetsutvalget avga sin rapport til Stortinget l9. desember 2011, og en eventuell grunnlovfesting av asylinstituttet ble grundig drøftet i denne rapporten under punkt 34.3. Utvalget mener det finnes gode argumenter for en grunnlovfesting, og jeg siterer fra rapporten, Dokument 16 for 2011–2012: «Tar man utgangspunkt i at menneskerettighetsbestemmelsene i Grunnloven skal markere og konkretisere de verdier det norske samfunn er bygget på, kan det argumenteres for at retten til å søke asyl bør tas inn i Grunnloven. Asylretten er en del av vår kristne og humanistiske arv, som det vises til i Grunnloven § 2, ved at det gis beskyttelse til mennesker på flukt fra forfølgelse. Slik beskyttelse kan bare gis dersom disse menneskene også har en rett til å søke asyl.» Utvalget mente imidlertid at det er vanskelig å regulere retten til asyl i Grunnloven, og viste til at en detaljert regulering av retten til asyl på grunnlovsnivå vil samtidig gjøre asylretten lite fleksibel for de faktiske endringer som fortløpende inntreffer på dette feltet. Utvalget mente også at retten til å søke asyl, vil ha begrenset innhold. Menneskerettighetsutvalget konkluderte med at det ikke ville foreslå «grunnlovsfesting av rett til asyl eller rett til å søke asyl». Komiteen viser til at retten til å søke tilflukt i et annet land er internasjonalt anerkjent. I FNs verdenserklæring artikkel 14 er den enkelte gitt rett til å søke asyl fra forfølgelse, og denne lyder: «Everyone has the right to seek and enjoy in other countries asylum from persecution». Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Venstre, Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne, viser til at Menneskerettighetsutvalget påpekte at det også var gode grunner som talte for grunnlovfesting, og de deler forslagsstillernes syn om at retten til å søke asyl og få asyl dersom man faktisk risikerer forfølgelse, er en rett som bør lovfestes på et høyere konstitusjonelt nivå enn dagens utlendingslov. Flertallet mener at ved å grunnlovfeste retten til å søke asyl vil denne rettigheten være bedre beskyttet mot skiftende politiske strømninger. Komiteens medlemmer fra Høyre, Fremskrittspartiet og Senterpartiet har merket seg konklusjonen til Menneskerettighetsutvalget, som var at det ikke ville foreslå grunnlovfesting av rett til asyl eller rett til å søke asyl. Disse medlemmene deler dette synet og anbefaler at forslaget, samtlige alternativer, ikke bifalles.