trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2002-11-28:
Det virker som en del av dem som har hatt ordet, ikke helt tar innover seg hva dette forslaget egentlig innebærer. Det skal ikke være en generell ordning, det dreier seg om helt spesielle situasjoner som ikke kan møtes med et generelt regelverk, men hvor man må ta individuelle hensyn. SV sier at de ikke kan støtte forslaget fordi det ikke favner alt, det tar ikke opp pleiepenger, ikke grunnstønad, det er mange ordninger som skulle vært inne der, eller flere sykdomsforløp eller situasjoner enn det som er nevnt i punktene. Men det vi ber om tilslutning til, er et forslag som innebærer at Regjeringen faktisk kommer tilbake til Stortinget med saken, og da hadde det jo vært rimelig å se på alle de innvendingene som SV og Fremskrittspartiet har kommet med her i den sammenhengen. Men de er ikke villige til å sende alle de problemstillingene som de har nevnt selv i sine innlegg her, over til Regjeringen. Jeg har lyst til å sitere hva forslaget egentlig gjelder: «Stortinget ber Regjeringen vurdere å endre regelverket og praksis knyttet til folketrygdloven § 8-12 slik at antall sykepengedager kan forlenges på visse vilkår.» Det dere avviser, er å få dette tilbake til ny behandling. Ut fra den argumentasjonen og den forståelsen som dere har lagt til grunn fra denne talerstolen, kan jeg ikke med min beste vilje se hvorfor dere ikke kan støtte det. Hvis det bunner i en misforståelse, at man kanskje ikke har lest forslagsteksten godt nok, kan det vel være muligheter for at man kan ta det innover seg og kanskje endre holdning. Vi har ikke kommet til stemmegivningen ennå.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2002-11-28:
Det er rettet.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2002-11-28:
La meg først rette en feil som nok har oppstått ved en inkurie, og som jeg glad for at representanten Aarøen gjorde meg oppmerksom på. I Dokument nr. 8-forslaget vårt står det: «Stortinget ber Regjeringen vurdere å endre regelverket». Ved en inkurie er ordet «vurdere» uteglemt i det forslaget som er referert i innstillingen. Så herifra vil jeg be om å få rettet forslaget, slik at det lyder: «Stortinget ber Regjeringen vurdere å endre regelverket» – det er forslaget som ble fremmet, og det er som sagt skjedd en feil underveis. Helt til slutt har jeg bare lyst til å be representanten fra SV, som skisserer mange gode intensjoner som han gjerne vil ha realisert, ikke stille seg slik at det beste blir det nest bestes fiende – og oppfordrer ham til igjen å vurdere å gi sin stemme til det forslaget som foreligger.
Bent Høie (Høyre), 2002-11-28:
Jeg vil innledningsvis vise til innlegget til sakens ordfører, Magne Aarøen, og slutter meg til det han sa. Som representanten Hildeng var inne på, er det utarbeidet særskilte saksbehandlingsrutiner for å gjøre overgangen fra sykepenger til uførepensjon lettere for døende pasienter. Representanten Hildeng framstilte dette, ved den måten hun ordla seg på, og ikke minst ved stemmeleiet, så det nesten hørtes ut som at ordningen var uverdig slik den er i dag. Det er en framstilling som jeg absolutt ikke er enig i. Det er nettopp for å ivareta de hensynene som Britt Hildeng også var opptatt av, at man har foretatt disse endringene, slik at man skal få en lett overgang til uførepensjon for pasienter som er i terminal pleie – en ordning som bør fungere godt og som skjer etter smidige regelverk. Men vi ser at overgangen fra sykepenger med 100 pst. refusjon av lønn for de fleste til en uførepensjon vil innebære en reduksjon i inntekt. Men det er jo tilfellet for alle, og det ville ha vært veldig spesielt om man her innførte ordninger som differensierte ytelsen ut fra sykdommens alvorlighetsgrad eller tilstanden til pasienten. Det ville være et system som la til grunn at det var sykdomsbildet som skulle avgjøre ytelsen og ikke behovet. Vi har jo lagt til grunn at vi har en uføretrygd i dette landet som det skal være mulig å leve av. Dessuten har man nå lagt fram en proposisjon som viser til et nytt system som skal etableres, ordningen med midlertidig uføretrygd, som vil være en ordning for de pasientene som f.eks. vil være langvarig syke, men som har mulighet til å komme tilbake i yrkeslivet. Jeg viser til behandlingen av denne proposisjonen, som komiteen starter med til våren. Jeg kan ikke slutte meg til den framstillingen som representanten Britt Hildeng gav av saken. Jeg mener det systemet vi har i dag, samt det vi eventuelt har mulighet til å gjøre ved oppfølging av den proposisjonen som vi har til behandling, vil kunne fange opp dette området. Det er ikke, slik det prøves framstilt som, et område som er lovtomt, der folk faller igjennom i dag.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2002-11-28:
Sjelden har jeg vært med på å behandle en sak som har gjort meg mer opprørt enn denne – opprørt på vegne av alle de kjempesyke menneskene som i en krevende sykdomssituasjon må kjempe for å forsørge familien sin. Det er det dette handler om. Og ingen skal fortelle meg at vi har et lovverk som ivaretar den typen situasjoner. Mange pasienter jeg har truffet, har sagt: Jeg ønsker egentlig at jeg dør under operasjonen til uka, for jeg har en god forsikring, og da er i alle fall familien min sikret økonomisk for framtida. Det er dagens virkelighet. Det er for meg helt uforståelig at verken SV eller Fremskrittspartiet kan støtte dette forslaget. For det hjelper søren meg veldig lite å snakke med høy stemme for dem som har det vanskelig i samfunnet, når man ikke kan være med på forslaget om å be om en utredning. Til regjeringspartiene vil jeg si: Det hjelper lite med fattigdomspakker og midlertidig uføretrygd når man i virkeligheten er med på å utsette unge familier for tvangsauksjon fordi forsørgeren er rammet av alvorlig sykdom og ikke klarer sine økonomiske forpliktelser. Det er det som er virkeligheten. Det er altså ikke sånn at vi ikke har tenkt gjennom eller forstått hva dette dreier seg om. Det er ikke bare snakk om mennesker som skal dø, det er snakk om en del mennesker som er under krevende behandling som tar lengre tid enn 12 måneder. Det er også dem vi snakker om. For oss i Arbeiderpartiet er det helt uakseptabelt at vi skal ha et sånt system. Vi er selvfølgelig veldig glad for den støtten vi har fått fra Senterpartiet, men vi skulle gjerne sett at også flertallet kunne ha støttet oss, for det er skikkelig råttent at familier med forsørgere som snart skal dø, må gå på sosialen eller på attføring!
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-11-28:
fra salen: Jeg stemte feil. Jeg stemte for og skulle ha stemt mot.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-11-28:
Jeg skulle også ha stemt for forslaget.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Jeg vil på vegne av Christopher Stensaker, Øyvind Korsberg og meg selv fremme forslag om å avvente en eventuell flytting av Nordlandsdelen fra Statsarkivet i Trondheim til Statsarkivet i Tromsø.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2002-06-20:
Som jeg pekte på i mitt innlegg, vil det opplegget Regjeringen har, gi en større vekst enn det som har vært gjennomsnittet fra 1998 og fram til i år. Regjeringens opplegg vil altså gi en realinntektsvekst for Kommune-Norge på 2–2,5 milliarder kr. Som jeg også pekte på, er det nødvendig for oss å ha et helhetlig syn når vi tilnærmer oss økonomien. Så får jeg spørsmål om ordfører Gyllensten beskriver tingene korrekt. Jeg har sagt at vi tar signalene fra Kommune-Norge på alvor, men det ligger en vesentlig brist i forutsetningene som Regjeringen og samarbeidspartiene vil rydde opp i. Det er pensjonskostnadene som har vært den store trusselen for Kommune-Norge, og dette har vi nå tatt grep for å løse.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2002-06-20:
For Kristelig Folkeparti er frivillighet det grunnleggende prinsipp i spørsmålet om kommunesammenslåing, et vedtak som Stortinget fattet i 1995, og som senere aldri er blitt opphevet. Kristelig Folkeparti ønsker å stimulere til et bredere og dypere interkommunalt samarbeid på en rekke områder, og jeg minner om hva Regjeringen i kommuneproposisjonen har lagt opp til når det gjelder inndelingstilskuddet. Jeg var selv saksordfører i forbindelse med inndelingsloven, og det ble innført et tiårig inndelingstilskudd. Regjeringen har nå lagt opp til og fått støtte til at denne ordningen skal fortsette som en avtrappingsordning ytterligere fem år utover dette. Jeg tror dette er de virkemidlene vi trenger, og ikke det å sette ned en utredningskommisjon, som Fremskrittspartiet foreslår.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2002-06-20:
De funksjonshemmede skal fortsatt få hjelp. De funksjonshemmede vil fortsatt få hjelp i norsk skole. De som trenger hjelp til å komme seg på toalettet, skal fortsatt få den hjelpen, og det er ikke noe i kommuneproposisjonen som tilsier at det ikke skal være mulig. Jeg har gitt uttrykk for at det vil være en stram økonomi. Ingen vil være tjent med at vi raserer arbeidsplasser, at vi raserer den verdiskapning vi alle – også skolen – er avhengig av. Samtidig vet vi, selv om vi bor i et spredt bebygd land, at Norge er et av de landene som ligger på topp, på 5. plass etter OECDs beregninger, når det gjelder utgiftene til skole. Vi bruker altså mye penger til skoleverket. Jeg er ikke redd for at de funksjonshemmede ikke fortsatt skal kunne ha det godt i norsk skole.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2002-06-20:
Jeg beklager at jeg må ta en treminutter. Som saksordfører har jeg etterstrebet redelighet og ryddighet, respekt for de andre partier og deres standpunkter i arbeidet i komiteen. I komiteen fremmet Arbeiderpartiet det sterke ønske at de måtte bli kjent med avtalen så fort som mulig. Arbeiderpartiet bad også om å bli orientert om resultatet av møtet i Kommunal- og regionaldepartementet den 12. juni. Før avtalepartene gikk til pressen, gav man samtlige av komiteens medlemmer avtalen. Kl. 6.11 den 13. juni kom resultatet av møtet den 12. juni pr. faks. Jeg reagerer derfor med harme når representanten Karl Eirik Schjøtt-Pedersen påstår fra Stortingets talerstol at Arbeiderpartiet aldri ble kontaktet. Det er fulgt opp av representanten Signe Øye. President, løgn er muligens ikke et parlamentarisk uttrykk, men Schjøtt-Pedersens påstander er usanne. Som saksordfører og representant for regjeringspartiene gikk jeg først til Arbeiderpartiet. Vi avtalte prosedyrene. Jeg oppsøkte Arbeiderpartiet to ganger. Men når Arbeiderpartiet utover å påpeke to områder, nemlig pensjonskostnadene og mer penger, ikke kunne konkretisere størrelsen på kravet, meddelte jeg at jeg da for å få fortgang i saken måtte gå til Fremskrittspartiet og forhandle, i tråd med det vi hadde avtalt. Jeg reagerer sterkt på at det fra Stortingets talerstol frembringes usanne ting, når jeg virkelig har lagt vekt på redelighet og ryddighet i denne prosessen.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Representanten Østberg bør halde seg for god til å feilinformere Stortinget. Arbeidarpartiet har ei høgare økonomisk ramme for kommunesektoren enn Regjeringa. Det vil eg kome grundig tilbake til i hovudinnlegget mitt seinare i debatten. Mange ordførarar ropar varsku mot Regjeringa sitt kommuneopplegg for 2003. Framstegspartiet hjelper Regjeringa med sveltefôring av kommunane, seier ein ordførar. Bondevik må vere klar over at det går galne vegen for velferdstilbodet no, uttalar ordførar Jan Erik Gyllensten. Han tilhøyrer same parti som statsministeren. Spørsmålet mitt til representanten Østberg blir derfor: Gir ordførar Gyllensten eit korrekt eller eit forvrengt bilete av framtida for kommunane våre?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Det er ikkje slik som representanten Sanner prøver å framstille det, at vi har eit økonomisk opplegg for kommunane som ikkje er realistisk og truverdig. Vi seier at vi vil gi 1,5 milliardar kr høgare inntekter til kommunane neste år enn det regjeringspartia og Framstegspartiet går inn for. Det er eit standpunkt som står fast, uansett kva slags bodskap representanten Sanner prøver å få fram. Eg føreset at regjeringspartia òg har tenkt å bruke midlar til barnehagesatsing neste år. Det som vi eventuelt måtte ha behov for av meir pengar til vår barnehagesatsing, er differansen mellom Regjeringa sine kostnader og våre. Den finansieringa skal vi greie i vår kommuneramme for neste år. Elles synest eg at det som er det vesentlege i denne debatten, er at regjeringsmedlemmene, inkludert statsråd Svarstad Haugland, held seg til Stortinget sitt vedtak om barnehagesatsing. Det er det som er det politiske poenget no.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Jens Stoltenberg og eg har sjølvsagt samanfallande syn på effektivisering i kommunal sektor. Dersom ein les Kommunal Rapport for i dag, og held det som står der, saman med det eg sa i mitt innlegg, vil ein finne at det er fullt samsvar mellom bodskapane. Elles vil eg sterkt tilbakevise representanten Sandberg sin påstand om Arbeidarpartiet si feilprioritering. Eg har gjort greie for at vi no står ved eit ideologisk val i spørsmålet om kommuneopplegget for neste år. Det er valet mellom å satse på fellesgode, byggje velferd i kommunane våre, og å gi ei skattelette på over 30 milliardar kr i løpet av stortingsperioden. Det er det valet det står om no. I det valet har representanten Sandberg og Framstegspartiet valt feil side.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Arbeidarpartiet har sjølvsagt ikkje gløymt dei lovnadene som vi har gitt, og dei synspunkta som vi tidlegare har stått for. Vi vil auke den økonomiske ramma for kommunesektoren, inkludert fylkeskommunen, for neste år, og vi legg opp til ein vekst i dei frie inntektene. Det vil òg kome fylkeskommunane til gode. Elles vil eg streke under at denne saka har to hovudsider. Den eine er at den økonomiske ramma må utvidast utover Regjeringa sitt opplegg – det bidreg vi effektivt til med vårt opplegg. Den andre er å finne ei forsvarleg løysing på pensjonskostnadene, som har auka sterkt i kommunesektoren. Der har Arbeidarpartiet gått føre. Og eg registrerer med tilfredsheit at Sosialistisk Venstreparti og vi langt på veg er einige om opplegget. Det gir mange kroner ekstra både i kommunane og i fylkeskommunane rundt om i landet vårt.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Foreldre kjenner seg tvinga til å begynne med skulepengar for å få ein god skule for barna sine. Det uroar meg sterkt. Statsrådane Solberg og Clemet lèt tydelegvis ikkje slikt gå inn på seg. Frå dei er kommentaren at kommunane må prioritere annleis. Det gir ikkje meir pengar til den offentlege skulen, men private skular skal få betre vilkår, og dei private skulane skal bli fleire. Spørsmålet mitt til statsråden blir derfor: Var det Høgre sin plan at veljarane skulle bruke skatteletten til eigendelar i skulen? Elles må eg få lov å korrigere statsråden. Eg sa i mitt tidlegare innlegg at avtala mellom regjeringspartia og Framstegspartiet her i Stortinget ikkje hadde gitt ei krone ekstra til kommunane utover Regjeringa sitt opplegg. Det synspunktet står eg sjølvsagt fast ved, for det er i samsvar med dei faktiske forholda.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Eg har vore veldig restriktiv med å be om ordet i denne delen av debatten for å bidra til at taletida ikkje skal bli for lang, men det som provoserte meg til å be om ordet, var innlegget til representanten Rahm. Han framstilte det slik når det gjeld ei av dei aller svakaste gruppene, nemleg dei ressurskrevjande brukarane, at Regjeringa har følgt opp det som har vore Stortinget sin føresetnad. Det er dessverre ikkje rett. Eit vedtak i Stortinget hausten 2001 påla Regjeringa å fremme ei sak om statleg toppfinansiering, og å leggje den saka fram for Stortinget i kommuneproposisjonen for 2003. Det er ikkje gjort. Eg synest derfor det er ualminneleg dristig av representanten Rahm å komme med den påstanden som han gjorde. Dette er faktisk ei gruppe som vi har forsømt oss med å hjelpe tidlegare. Heller ikkje mitt parti har vore offensivt nok i den saka før. Det har vi teke lærdom av, og eg synest det er liten grunn til å kritisere når vi forbetrar politikken vår på dette området. Så sa òg representanten Rahm at noverande regjering har større ramme for kommuneøkonomien enn nokon gong før. Det er òg feil. Eg viser til at regjeringa Stoltenberg i fjor fremma forslag om at veksten i dei totale inntektene skulle vere 3–3,5 milliardar kr, og at veksten i dei frie inntektene skulle vere 1,5–1,75 milliardar kr. Regjeringa Bondevik foreslår no ein vekst i dei totale inntektene på 2–2,5 milliardar kr og ein vekst i dei frie inntektene på 0,75 milliardar kr. Det blir lett for mange tal i ein lang og krevjande debatt, men eit visst minimum av korrektheit synest eg at òg representanten Rahm sjølv kan vise når han kastar seg inn med ei slik tyngd som han gjorde.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Når Arbeidarpartiet i det heile ikkje godtek at det skal vere kommunal drift av vidaregåande opplæring, er det nettopp fordi vi vil stå vakt om det differensierte og breie tilbodet vi har på dette feltet, eit tilbod som er utvikla i nært samarbeid med næringslivet i forhold til dei behova som næringslivet har for arbeidskraft i åra som kjem. Arbeidarpartiet ønskjer sjølvsagt ikkje at fylkeskommunen skal vere ein overkommune, men eg vil seie til representanten Gitmark at eg aksepterer ikkje den innfallsvinkelen at fylkeskommunen har karakter av overkommune, slik som han for så vidt indikerer. Eg trur at folk flest og lokalpolitikarar flest ikkje opplever fylkeskommunen som ein overkommune. I den grad vi snakkar om eit overkommunepreg, er det nok heller byråkratiet hos fylkesmannen som har den rolla.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Arbeidarpartiet vil ha forsøk med einskapsfylke og stør Regjeringa på det punktet. Vi trur at det forsøket kan gi oss ny kunnskap som i neste runde vonleg kan resultere i eit redusert byråkrati, at vi brukar mindre midlar på regionalt nivå til administrasjon og meir midlar til tenesteproduksjon. Eg vil òg seie at eit slikt forsøk kan kanskje òg bidra til at vi vitaliserer det politiske nivået på regionalt nivå, fordi vi får nærare sambandsliner mellom dei som no er den statlege, tunge aktøren, og dei som er den fylkeskommunale aktøren. Eg trur faktisk at her er det ein effektiviseringsgevinst å hente ut.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-06-20:
Det er lite interessant å diskutere den saka som representanten Holmås no legg opp til å debattere, nemleg kven som skal vere sjukehuseigar i dette landet. I denne salen er det tidlegare bestemt korleis det skal vere, og det må vi halde oss til, uansett kva slags standpunkt vi har hatt. Det som er det gledelege, og det som er det framtidsretta, er at eit fleirtal i kommunalkomiteen lyftar blikket og peikar på nye utviklingsoppgåver, nye viktige tema å jobbe med på politisk nivå i dei ulike regionane. Eg trur at det er slik at vi ikkje har for mange politikarar som er med og styrer dette samfunnet vårt. Vi har heller for få. Derfor meiner Arbeidarpartiet at vi skal ha tre forvaltingsnivå, og vi treng då viktige oppgåver for desse personane som dei kan stelle med i sitt politiske arbeid.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Jeg vil først av alt få takke saksordføreren for et svært godt innlegg hvor han redegjorde greit for kommuneproposisjonen for 2003 samt avtalen med Fremskrittspartiet. Jeg vil faktisk ta av meg hatten for det arbeidet saksordføreren har gjort, og mye av det han har skrevet, kan Fremskrittspartiet absolutt stille seg bak. Jeg vil imidlertid påpeke at jeg nylig leste på Statistisk sentralbyrås sider at det kan være fra 3–4 milliarder kr å spare på kommunesammenslåing. Det vises altså til at det er betydelige summer å spare her. Fremskrittspartiet har fremmet forslag om at det bør framstilles en konkret, men selvsagt uforbindtlig, utredning av kommunestrukturen her i landet. Selvsagt må frivillighet ligge i bunnen dersom sammenslåing skal gjennomføres. Men jeg vil gjerne ha saksordførerens syn på hva han mener om Fremskrittspartiets forslag når det gjelder en mer rasjonell kommunestruktur i Norge, og på hvilke kommuner som bør slås sammen.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Arbeiderpartiet sier at Fremskrittspartiet ikke lenger støtter dette forslaget. Det er tull! Men når det gjelder bevilgningen til særlig ressurskrevende brukere i kommunene, stemmer vi – sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti – for III-forslaget, om å øke bevilgningen til denne gruppen med 50 mill. kr innenfor skjønnsrammen. I 2004 skal en fast finansieringsordning for dette komme på plass, noe som vi er med på et flertallsforslag om. Men vi vil altså avvente en høringsrunde når det gjelder denne arbeidsgruppens alternativer, for å være sikker på at vi får den aller beste ordningen. Derfor venter vi litt og gjennomfører ikke dette i 2003, men, som sagt, i 2004. I tillegg fremmer vi et eget forslag om egen toppfinansieringsordning for særlig ressurskrevende brukere. Jeg vil nå ha meg frabedt å høre at vi har snudd i denne saken. Med dette håper jeg å ha tilbakevist denne påstand ettertrykkelig.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Fremskrittspartiet er stolt av sin eldresatsing. Vi har lenge vært det partiet som har gått lengst når det gjelder å fremme forslag for å styrke nettopp forholdene innenfor omsorg og helse i kommunal sektor. Vi har også denne gang stilt forslag om at det i 2004 skal være på plass en økning på 300 000 kr når det gjelder tilskudd til å bygge nye sykehjemsplasser. For øvrig vil jeg vise til at vi i samarbeidsavtalen har økt rammen for sykehjemsplasser med 3 000 i tillegg til forslaget om 2 000, som opprinnelig kom fra Regjeringen. Når det gjelder dette med konkurranse, vil vi ha et finansieringssystem som er uavhengig av om det er god eller dårlig økonomi i den respektive kommune. Det rammer dette systemet i dag. Det rammer nettopp tilbudet til mange gamle. Staten skal finansiere, og da vil vi ha et system som er basert på objektive kriterier, slik at alle skal få hjelp. Vi vil ha lovfestede rettigheter for dem som er under omsorg i kommunene, slik at de skal være sikret tilstrekkelig og kvalitativt god hjelp.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
På spørsmålet om hvorvidt stykkfinansieringen vil innsnevre det lokale selvstyret, vil jeg svare nei. Det er altså slik at et statlig stykkprissystem kun er en økonomisk garanti for å sikre inntekter til de aktiviteter som kommunepolitikerne skal utføre. Og er det noe de mangler i dag, er det penger. Vi må huske at det er brukernes grunnleggende behov som må sikres først, ikke først og fremst politikernes mulighet til å forvalte penger. Derfor vil et statlig finansieringssystem, som vi vil ha, medføre at utsatte grupper ikke rammes, som jeg sa i stad, av god eller dårlig kommuneøkonomi. Slik er det i dag – dessverre. Derfor ønsker vi et nytt system her, og jeg kan ikke se at det er noen motsetninger mellom det og den lokale selvråderetten. Jeg tror at systemet vil sikre brukerne, kundene og pasientene. Det er dem vi primært vil hjelpe, og så får det heller være om ikke det lokale selvstyret får mer å si på dette området når det gjelder å prioritere penger til de vanskeligstilte gruppene.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Etter å ha hørt innlegget fra representanten Karin Andersen fra SV, er det en ting som slår meg, og det er at dette partiet egentlig burde være strålende fornøyd, for det er jo slik at norske kommuner – inntil i dag iallfall – stort sett har vært drevet etter de monopolprinsipper som SV liker så godt. Men allikevel fungerer det altså ikke. Og masse penger er altså den eneste løsningen SV er i stand til å se, og de skuffer i så måte opp 8–8,5 milliarder kr, og er dermed best i klassen. Disse pengene skal som vanlig hentes inn gjennom mer skatt fra de aller rikeste, som de sier. Jeg lurer på om det finnes så mange rike i dette landet at de vil være i stand til å betale SVs regning til syvende og sist! Men er det altså slik at SV ikke ser noe potensial for effektivisering i norsk kommunesektor? Har de virkelig ingen andre løsninger enn å bruke mer penger? Det er jo en forutsetning for velferdssamfunnet at vi har en konkurransedyktig, verdiskapende privat sektor, og at den ikke skattes i hjel. Ser en ikke sammenhengen her, at offentlig sektor er avhengig av en verdiskapende privat sektor?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Jeg har merket meg at representanten Magnhild Meltveit Kleppa fra Senterpartiet i sitt innlegg sa – og gjentok – at Fremskrittspartiet ikke vil være med på ordningen med utskriving av unge funksjonshemmede og en toppfinansiering for særlig ressurskrevende brukere. Dette aksepterer jeg ikke å bli beskyldt for. Når det gjelder utskriving av unge funksjonshemmede, sikrer vi denne gruppens interesser gjennom å fremme et klart forslag der vi øremerker 30 mill. kr gjennom skjønnsmidlene. Det skulle sikre denne gruppen. Og når det gjelder toppfinansieringsordning for særlig ressurskrevende brukere i kommune, går vi inn for å øke bevilgningene til denne gruppen med 50 mill. kr, og stiller oss sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti for å sørge for at dette faktisk skjer. Når det så gjelder vårt syn her, har vi helt klare linjer. Vi fremmer også eget forslag om at staten skal dekke over 600 000 kr for særlig ressurskrevende brukere i 2004.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Det var ikke min intensjon å forlenge denne debatten, men etter denne «grausame Salbe» som Fremskrittspartiet fikk seg servert av representanten Holmås fra SV, så jeg ingen annen mulighet enn å gripe ordet. Ordet «hykleri» ble brukt. Jeg synes den kritikken som ble fremført av representanten Holmås fra SV, er grunnløs. Jeg er meget sterkt uenig i den. Når det gjelder prioritering av de fattige, er det slik at Fremskrittspartiet skal være den største garantist for å ha gode velferdstilbud og tilbud for øvrig for de grupper i Norge som ikke har så mange ressurser som andre grupper. Jeg sikter bl.a. til at vi har et finansieringssystem som skal gi et likeverdig tilbud til alle over hele landet, uansett om kommunen har dårlig økonomi eller ikke. Det ser jeg på som en stor forbedring for de grupper som kanskje ikke blir prioritert så godt innenfor det lokale prioriteringssystemet som finnes i dag når det gjelder å tildele offentlig finansierte velferdstjenester. Men det er ingen tvil om at kommunesektoren står fast i gamle spor. Fremskrittspartiet ønsker å få kommunesektoren ut av det sporet og vil bidra til at vi kommer inn i en ny utvikling der vi ser en positiv trend når det gjelder kvalitet og nivå på de offentlig finansierte tjenestene. Men her henger dessverre SV etter, som de har gjort i så mange andre tilfeller. De står fast på de gamle prinsippene for hvordan norske kommuner og norske offentlig finansierte velferdstjenester skal produseres via dette monopolsystemet. Jeg gjentar igjen de fem hovedelementene som etter mitt syn må endres i norsk offentlig forvaltning: Finansieringssystemet må endres. Vi må få stykkpris og fri beskatningsrett, og vi vil dermed få likeverdige tilbud til alle.Konkurranseelementet må påbys og alminneliggjøres. Vi må få bort de offentlige tjenestemonopolene, som i stor grad er ineffektive.Forvaltningsstrukturen må rasjonaliseres. Vi må ha færre og større kommuner.Vi må ha lovfestede rettigheter – jeg ber representanten Holmås merke seg det – når det gjelder tilgang på og tilgjengelighet til offentlige velferdstilbud.Vi må ha et system basert på økt lokalt selvstyre. Det er behov for å revitalisere det norske lokaldemokratiet. Når det gjelder dette med høye skatter og avgifter, er det jo slik at SV tradisjonelt har vært et parti som vil ha meget høye skatter og avgifter. Og hvem er det som rammes av høye skatter og avgifter? Spesielt avgifter rammer dem som har lite å rutte med. Her har Fremskrittspartiet en mye bedre økonomisk resept for å hjelpe de svake grupper i dette landet.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Det skal bli særdeles kort. Etter det som er kommet fram i denne debatten, vil jeg gjerne be om at forslag nr. 35, fra Fremskrittspartiet, blir omgjort til et oversendelsesforslag, slik at dette skulle være i orden.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
«Det skal merkast kven som sit i regjering», skriver Valgerd Svarstad Haugland på Kristelig Folkepartis hjemmeside. Og de som får merke det nå, er skolebarna, som ikke får alternativ opplæring, og funksjonshemmede, som ikke får hjelp til det aller mest elementære. Vi har ikke mer handlingsrom, sier Kristelig Folkeparti og Ivar Østberg i dag, for det har vi brukt opp – ikke til det som Valgerd Svarstad Haugland på hjemmesiden sin sier, nemlig at vi som lever i overflod, skal dele mer, men til å dele ut skattelette i millionklassen til de aller, aller rikeste. Er det virkelig slik at Kristelig Folkeparti mener at det truer norsk økonomi, bl.a. med renteøkning – og det var visst også både spekepølser og spekeskinker som var truet – hvis skolebarna får alternativ opplæring og en god skole, og funksjonshemmede kan få komme seg opp og gå på do når de må?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Det forundrer SV litt at Arbeiderpartiet dramatiserer kommuneøkonomien så mye, men har såpass lite å by på sjøl. Det som har forbauset oss og som vi er bekymret over, er spesielt den store snuoperasjon Arbeiderpartiet har gjort i forhold til fylkeskommunenes økonomi og sjukehusoppgjøret. Hva er det som har skjedd? I Dagsavisen i går skrev fylkesordfører Ragnar Kristoffersen, Arbeiderpartiet i Akershus, om et lite raust og lite ryddig oppgjør. Så sent som i april var Arbeiderpartiet enig med SV i at tidligere underskudd fra sykehusdriften ikke skal trekkes inn i fylkeskommunale budsjett fra 2002. Det skjer nå. Nå får man gjort om dette underskuddet til en langsiktig gjeld som man skal dra med seg i mange år og betale på, og som kommer til å stenge for nødvendig låneopptak f.eks. i videregående skole, som er helt nødvendig. Hva i all verden er det som har skjedd med Arbeiderpartiet i denne viktige saken, og mener de at dette opplegget er raust og ryddig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Fremskrittspartiet greier verken å overbevise om at de står på løftene sine når det gjelder de funksjonshemmede, eller å tilbakevise det store eldresviket sitt. Fremskrittspartiet har hatt medansvar for de fleste budsjettene de siste årene. De er med på å beskrive elendigheten, at gamle folk ikke får nok hjelp og pleie; det er ansatte dette dreier seg om. De beskriver elendigheten. De har sjøl ansvaret. De har ansvaret for kommuneopplegget, som nå vil gjøre at mange gamle ikke får den hjelpen de trenger. Og så står de her på talerstolen og foreslår nærmest kvikkvask av gamle pleietrengende og fast-food – utsatt på konkurranse! Det er de gamle som får svi. Fremskrittspartiet har et eget finansieringsopplegg som de terper og terper på. Imens må de gamle og funksjonshemmede vente. Hadde det ikke vært best om Fremskrittspartiet hadde erkjent at dette er kommunale oppgaver, og latt de gamle og funksjonshemmede gå foran sitt eget finansieringssystem?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Det forundrer meg litt at representanten Rudihagen, som sitter i finanskomiteen, ikke har oppdaget i f.eks. siste revidert nasjonalbudsjett, som vi skal behandle i morgen, at SV faktisk bruker litt mindre penger enn Regjeringen. Ellers bruker vi akkurat like mye penger i våre opplegg som det Arbeiderpartiet gjør. Et par år i forrige periode har vi endog brukt mindre. Vi fordeler annerledes. Det er faktisk mulig, og det er det politikk dreier seg om. For SV er altså en god kommuneøkonomi, en god skole og en god eldreomsorg viktigere enn f.eks. en del av de prosjektene som Arbeiderpartiet har prioritert i forhold til Forsvaret. Når det gjelder pensjon, er SV medforslagsstiller på alle de forslagene som går på å få utredet om det er mulig å få noen ordninger for pensjonskostnadene som kan lette trykket noe. Jeg må si at jeg tror Arbeiderpartiet også må se i øynene at vi blir flere gamle, og at dette er en økning i kostnadene som vi er nødt til å ha et realistisk forhold til og være villige til å betale.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Jeg fortsetter å registrere at stortingsrepresentanter tydeligvis ikke setter seg inn i budsjetter og har sett at vi har den samme balansen som andre. Men vi er helt ærlige på hva det er vi prioriterer, og hva vi prioriterer ned. Vi bruker ikke mer penger enn Høyre, så jeg syns at Høyre kan slutte å si det nå, for det er ikke sant. Vi har altså penger til de gode formålene, men ikke til de formålene vi mener er dårlige, og som Høyre støtter. Det gjelder skattelette til de rikeste, fritak for skatt på aksjeutbytte og en del sløseprosjekter i Forsvaret. Når det gjelder lønnsoppgjøret, syns vi i ærlighetens navn det må være sånn at staten er med og betaler de lønnsoppgjørene som staten sjøl framforhandler, og så syns vi at kommunesektoren trenger de samme rammene for sitt lønnsoppgjør som staten har. I år har staten forhandlet over den rammen de sjøl la, men forlanger at kommunesektoren skal holde seg under. Det betyr at kommunesektoren skal kunne konkurrere dårligere om å ha gode lønns- og arbeidsforhold for sine ansatte. Det blir det dårligere tjenester av!
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Hvis man virkelig er opptatt av verdiskaping og næringslivet, så må man være steinhardt opptatt av at skolen skal være verdens beste, og man må ha en forsknings- og utdanningspolitikk som er fullt på høyde med andre lands, og moderne. Det har vi ikke i dag, det har ikke Fremskrittspartiet. SV ønsker å ha det, og det er absolutt det beste vi kan gjøre både for Norge som land, for enkeltindivider, for næringslivet og ikke minst for distriktene. Så mener SV at jo, det er rom for effektivisering i kommunene – det har vi sagt. Vi mener også at det er flott hvis noen kommuner vil slå seg sammen. Vi er ikke negative til det i det hele tatt – det står det her. Men vi er imot at man skal bryte opp offentlige virksomheter i småbiter som skal konkurrere med hverandre. Vi tror mye mer på samarbeid, og at man skal se tjenesten som en helhet, for det er nemlig det brukerne trenger. De trenger ikke å bli dratt imellom enheter som skal konkurrere med hverandre, men de trenger et helhetlig og enhetlig opplegg for de behovene de har.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Kommunalministeren er et ærlig menneske og innrømmer at det blir kutt. Hvorfor hadde det ikke da også vært riktig å innrømme at det hun egentlig ber kommunene om, er å bruke de samme pengene flere ganger til de samme tingene. Det går nemlig ikke. Hvorfor er det nødvendig at vi skal ha det så stusslig i Norge i dag, at vi skal behøve å sitte og rasjonere på slike ting, som statsråden nå sjøl sa? Så skylder man på at det er noen øremerkede penger som gjør det umulig. Det er helt umulig å forstå at Regjeringa i verdens rikeste land, som har verdens beste økonomi å ta av, ikke greier å løse de helt elementære, grunnleggende behovene for folk som ikke har noen muligheter sjøl til å hjelpe seg. Hva i all verden er det som gjør at denne regjeringen, som har slike ressurser, er nødt til å innrømme at det er slik, at slik må funksjonshemmede i Norge i 2003 fortsatt ha det, for vi kan ikke hjelpe dere.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-20:
Først har jeg nok behov for å bemerke til presidenten at debatten om kommuneøkonomien neste år er en meget stor og viktig debatt, og jeg håper inderlig ikke det er Presidentskapets syn at dette er en debatt som ikke fortjener taletid. Når det er sagt, har jeg behov for å kommentere et par av de viktige hovedpunktene. Det som går som en rød tråd gjennom det Fremskrittspartiet sier, og det som spesielt Høyre har sagt i denne debatten, er en enorm mistillit til folk på kommunalt nivå – de sløser bort penger, kaster dem i hytt og vær! Hvis de ikke vet hvordan de skal ordne opp med dette, så får de gå av. På den andre siden blir det sagt at vi som gjerne vil bruke penger på kommunesektoren, har en enorm mistillit til kommunesektoren. Bare man kunne fjerne noen få puslete øremerkinger på noen få millioner kroner, ville kommunene få så stor frihet at de kunne løse alle problemene sjøl. Dette er ikke særlig seriøst. SV har full tillit til kommunesektoren. Derfor mener vi at de er de best egnede til å disponere pengene. Vi bevilger pengene som en ramme, og vi mener det er riktig. Vi tror ikke at det er den enkelte representant her i Stortinget eller den enkelte statsråd som har best oversikt over hvordan dette er. Vi tror faktisk at folk som mottar tjenester og lokalpolitikerne har mye bedre oversikt over hvor skoen trykker, og hvordan ting kan gjøres, enn det vi som sitter i denne salen, har. Så til de særlig ressurskrevende brukerne: Dette har vært SVs kampsak i mange år, nettopp fordi dette er personer som ikke skal utsettes for svingninger i de kommunale tilbud. De har ikke mulighet til å bære det. De er totalt hjelpeløse og trenger hjelp til alt. Derfor har vi ment at de skal løftes ut og over i en statlig toppfinansiering. Det er en merkelig debatt som nå foregår mellom Arbeiderpartiet og Regjeringen, for ingen av dem har egentlig ønsket denne ordninga, og de trenger mer tid. Jeg har sittet i kommunalkomiteen i fem år, og hver eneste gang skal dette utredes mer, uansett hvilken regjering som sitter. Det synes jeg er veldig skuffende. Her kunne man ordnet opp for noen av dem som ikke har noen mulighet til å hjelpe seg sjøl. Og så til slutt til storbytilskuddet: Representanten Bror Yngve Rahm fra Kristelig Folkeparti tok til orde nettopp for det forslaget Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har sammen, nemlig at man skal yte storbytilskudd til de kommuner som har tilsvarende utgifter til rusfeltet og psykiatri som de fire bykommunene som er nevnt. Det er jo gledelig at representanter som ikke sitter i komiteen, er i stand til å se det, når de som sitter i komiteen, ikke er det.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2002-06-20:
Representanten Reidar Sandal skal i hvert fall ikke beskyldes for å være en gledesspreder. I det omtalte barnehageforliket går Arbeiderpartiet inn for en statlig stykkprisfinansiering av barnehagene. Det betyr ikke mer penger til kommunene, det betyr mindre. Milliardbeløp skal trekkes ut av kommunebudsjettene. Man kan mene at dette er bra for barnehagene, men det er ikke bra for den kommunale handlefriheten. En kommunal buffer endrer ikke dette hovedbildet. Reidar Sandal sier i sitt innlegg at man ikke skal trekke penger ut av kommunene. Det er stikk i strid med hva SV hevder, nemlig at det er et poeng i seg selv å overstyre kommunene i barnehagepolitikken. Reidar Sandal sier at Arbeiderpartiet skal bruke 1,5 milliarder kr mer til kommunene. Samtidig sier Hill-Marta Solberg, i Aftenposten i går, at den halvannen milliarden må ses i sammenheng med barnehageforliket. Dette er i beste fall dobbelt bokholderi. Nå må Reidar Sandal svare: Skal den halvannen milliarden gå til kommunene, eller er den del av barnehageforliket?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Jeg skal først gi ros til representanten Sandal, som gjennom hele sitt innlegg summerer opp ti år med vanstyre i kommunal sektor – av Arbeiderpartiet og Senterpartiet. For det var det representanten Sandal gjorde. Det kan ikke være slik at det i kommunesektoren plutselig over natten har blitt en slik krise. Dette har pågått over mange, mange år gjennom feilprioriteringer fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet – ikke bare fra Stortinget, men også fra Arbeiderpartiets ordførere ute i kommunene. Derfor er det interessant at representanten Sandal peker på rekruttering. Nå tilhører han et parti som opplever det motsatte, mens det er stor interesse fra våre rekker for å tre inn i lokalpolitikken. Og det er kanskje det som er nødvendig. Mitt spørsmål går på det som representanten Sandal sier om effektivisering. Jeg forstår det slik at Sandal i hvert fall er interessert i å hente ut effektiviseringspotensialet i kommunal sektor, mens Stoltenberg i dagens utgave av Kommunal Rapport(presidenten klubber) sier at det ikke er mer å hente. Er Jens Stoltenberg og representanten Sandal enig eller uenig i hvorvidt det går an å hente ut mer av ressursene i kommunal sektor? (presidenten klubber)
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Det er litt artig å høre på Arbeiderpartiets representanter som trekker fram enkelte ordførere fra Kristelig Folkeparti og Høyre, som nå på en måte er i opprør. Vi må ikke gå så mange år tilbake for å finne et samlet ordførerkorps fra Arbeiderpartiet som protesterte mot Arbeiderpartiets distriktspolitikk og kommuneøkonomi. Men til representanten Hogsnes: Han var inne på dette med skjevheter i forhold til inntektssystemet til kommunene. Og her vil jeg gjerne utfordre ham: Hva vil Høyre gjøre for å få mer rettferdighet og likhet i forhold til overføringen til kommunene? For situasjonen er jo faktisk slik som representanten Hogsnes var inne på: Forskjellene er så store at enkelte kommuner har 18 000 kr i inntekt pr. innbygger, mens andre kommuner har dobbelt så stor inntekt pr. innbygger. På et eller annet tidspunkt må vi gjøre noen grep for å utligne dette. Her er min utfordring til representanten Hogsnes: Hva vil Høyre gjøre på kort sikt for å utjevne de skjevhetene som allerede eksisterer?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Representanten Swensen fra Kystpartiet var innom dette med selskapsskatten. Kystpartiet har også fremmet et forslag som ligger på representantenes bord i dag. Fremskrittspartiets forslag nr. 35 er litt mer konkret. Nå vet vi at Regjeringen jobber med dette, og da kunne det ha vært interessant, for Fremskrittspartiet i hvert fall, å få vite hvor dette nå ligger i apparatet. Er det slik at Regjeringen kommer med en egen sak på det, eller er det mulig å få noe mer ut av dette i budsjettet for 2003? Årsakene til at Fremskrittspartiet ønsker at statsråden utdyper det litt mer, er at vi lurer på om vi kanskje må gjøre om forslag nr. 35 til et oversendelsesforslag, for vi har ingen interesse av å få nedstemt det forslaget som går på å tilbakeføre selskapsskatten. Derfor kunne det være interessant å få en litt større bekreftelse på at dette arbeidet er i gang, og at kommunene ganske snart får tilbakeført selskapsskatten.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV har min medlidenhet – ja, det mener jeg. Jeg forstår meget godt at disse partiene nå har panikk og bruker alle mulige former for uttalelser og påstander for å gi uttrykk for at dette går i feil retning. Det er ikke noen tvil om at vi er i ferd med å endre kurs, og det er Fremskrittspartiet stolt av å bli med på. Vi håper at Regjeringen vil stå fast på den kursen og fortsatt bevege seg i den retningen. Jeg må først få lov til å si at det er veldig artig at SVs tre representanter i salen bruker 90 pst. av sin taletid til å snakke om Fremskrittspartiet. Det vitner bare om at de ikke har noe å snakke om selv, for det eneste de kan si til Stortinget og til folket, er: Vi skal pøse ut penger uvilkårlig. Og når SVs representanter kritiserer mitt tidligere innlegg om krisemaksimering, så vil jeg si at vi har påpekt at det har vært dårlig omsorg for eldre, og det har vært på sin plass. Derfor kom det også en eldrepakke på 30 milliarder kr på plass. Men min påstand er at når det gjelder kommunal økonomi generelt, så er det nok penger. Her vil jeg dra fram historien til representanten Karin Andersen tidligere i dag, om dette dobesøket og disse fem kronene. Poenget er det at hvis SV hadde fått styre, hadde det ikke holdt med 5 kr. Da hadde dette dobesøket kostet 10 kr. Derfor hadde SV fortsatt hatt 5 kr i manko, selv om pengene ikke hadde falt på gulvet. Det er det som er situasjonen, men det sier altså SVs representanter ingenting om. Og så må jeg til slutt få lov til å si igjen – min kollega Torbjørn Andersen har påpekt det flere ganger – at nå må det bli slutt på, både fra komiteens leder og andre, å prøve å fremstille det som om Fremskrittspartiet har snudd i enkelte saker. I innstillingen fremgår det tydelig at Fremskrittspartiet i forliket har fått fram 80 mill. kr til disse gruppene, til særlig ressurskrevende grupper er det 100 mill. kr mer neste år, pluss at det kommer 30 mill. kr til funksjonshemmede i institusjon. Vi har altså en rekke forslag som ligger til behandling, som bekrefter det. At Senterpartiet og SV føler seg snytt fordi de ikke har blitt med på et forlik, det får stå for deres regning, men her sørger vi for å ta vare på de oppgavene vi har sagt at vi skal gjøre. Vi følger opp våre lovnader også i forhold til dette med pensjonsutgiftene for kommunene. Vi har blitt med på et forlik der vi har gitt mer penger til kommunene, rett og slett fordi vi har innsett at staten har et ansvar for de pensjonsutgiftene som kommunene har.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Jeg tar selvfølgelig opp de forslag som Fremskrittspartiet har i innstillingen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Nå er det slik at det foregår forsøk, og det er satt ned arbeidsutvalg i nesten alle fylker som faktisk fortsatt driver på med prosesser for å finne ut hvilken stilling de skal ha, om de skal slå seg sammen som fylker eller hva. Her er det brukt millioner av kroner for å komme fram til ingen ting! Hvis det blir slik, som Arbeiderpartiet nå har presset fram i komiteen, at det skal dras i gang forsøk med flere fylker, vil man bruke en hel masse millioner kroner på forsøksordninger og utredninger i utgangspunktet – bare for å legitimere fylkeskommunen. Hvorvidt det blir besparelser i forhold til byråkrati, gjenstår jo å se, men det som er helt klart, er at hvis en hadde lagt ned fylkeskommunen, så hadde en i hvert fall fått besparelser. Da hadde en vært helt sikker på det. Det som er poenget her, er problemet med fylkeskommunen og fylkesmannens rolle. Det blir slik at fylkesmannen skal være saksforbereder til fylkestinget, og så skal han få saken tilbake i ettertid for å kontrollere hvorvidt saken er riktig behandlet! Det er for meg meget, meget farlig.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
La meg slå fast med én gang at Fremskrittspartiet ønsker ikke BU-midler. Dette er uansett vår subsidiære holdning. Vi ønsker å fjerne BU-midlene. Men når vi har falt ned på det vi har gjort nå, kan jeg utdype det ved igjen å bruke Nord-Trøndelag som eksempel. Det er jo også slik i dag at det er deler av BU-midlene som går til andre næringer, men en veldig stor del av dem går til landbruket. Det er jo fordi det er en del av jordbruksoppgjøret. – Så det er det ingenting vi kan gjøre noe med her i hvert fall. Situasjonen er slik at Nord-Trøndelag får mellom 20 og 30 mill. kr, og hvis dette skal strøs over på alle 24 kommunene i Nord-Trøndelag, blir det ingenting igjen i den enkelte kommune. Men så har jeg konkludert med at hvis en i hvert fall får hele potten samlet, kan det være mulig å gjøre et eller annet krafttak en eller annen plass, slik at en får igjen et eller annet av de midlene. Jeg er redd for at hvis vi skal spre dette på kommunene, blir det småpenger, som forsvinner enten til en ansatt næringsutvikler eller til byråkratiet i selve kommunen. Det er årsaken til at vi har konkludert slik vi har gjort.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-06-20:
Det er nesten riktig. I vår oppgavefordeling er det slik at vi legger ned fylkeskommunen, og at de oppgavene som fylkeskommunen sitter igjen med, kan fordeles på primærkommuner og staten. Når det gjelder videregående opplæring, sitter faktisk enkelte bykommuner og store kommuner med større ressurser og større kompetanse enn det enkelte fylkeskommuner samlet sett gjør. Da kan det ikke være vanskelig å la disse – bykommunene og de store kommunene med sine ressurser – få mulighet til å drive videregående skoler. Jeg kan ikke se noe kontroversielt i det. Med vår finansiering på skolesektoren ser jeg heller ikke noe problem i at pengene følger eleven. Hvem som helst kan drive skoler dersom elevene selv velger dem. Det kan være organisasjoner, og det kan faktisk være private. Det er vår politikk på dette feltet. Da vil tilbudet også legges til rette ut fra det behovet den enkelte eleven har, i motsetning til slik som i dag, at eleven blir tvunget. Vi hadde nettopp en undersøkelse i Nord-Trøndelag. 14 pst. av elevene ønsket å velge skole selv, og det må vi lytte til.