Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-04-08:
Litt av bakgrunnen for denne saken er at det ikke er klokt å reise til Brussel og snakke ned norske interesser, det er ikke klokt å reise til Brussel og si ting man ikke har ryggdekning for i Stortinget, og det er ikke klokt å la saker som i realiteten omhandler WTO, bli forsøkt gjort om til EU-spørsmål av konservative EU-parlamentarikere. Det er ingen tvil om at den endringen som ble gjort når det gjaldt ostetoll, var en endring som var fullt ut legitim etter WTO-avalen, og som også har blitt gjort av andre WTO-land – altså vekslingen mellom kronetoll og prosenttoll. Jeg synes nok at det som står, og som også sies av statsråden, om at tollsatsene som nå har blitt endret, vil ligge fast innenfor dagens regime med mindre Stortinget foretar endringer, også gir et grunnlag for at ikke Senterpartiet velger å fremme egne forslag i dag. Vi mener at når dette blir slått fast, vil man også kunne ha avklart denne typen spørsmål i Stortinget før man eventuelt skulle gjøre endringer. Med andre ord ligger politikken foreløpig fast. Det er sjølsagt slik at hvis man kommer til Stortinget og ønsker å gjøre endringer, er det håp om at Venstre og Kristelig Folkeparti vil stå like fast på dette med hensyn til framtidige eventuelle forslag som de har gjort i denne innstillingen, og som de også gjorde i budsjettinnstillingen til næringskomiteen i fjor høst. Jeg er helt enig med representanten fra Kristelig Folkeparti når hun sier at spørsmålet om et godt tollvern for basismatvarene er helt avgjørende for å kunne øke matproduksjonen i Norge, og også for å kunne øke sjølforsyningsgraden av våre basismatvarer. Vi har på mange måter en åpen handel i Norge, også når det gjelder mat. Vi importerer en stor andel av det vi spiser, men samtidig har vi som mål å øke matproduksjonen og sjølforsyningsgraden. Det er også sånn at topografi og klima i Norge fører til at det ikke lar seg gjøre å produsere mat på like konkurransevilkår som det man gjør i mange av de landene som er våre sterkeste konkurrenter. Vi må ha jordbruksoverføringer, men også et sterkt importvern. Det er ikke minst viktig for de største bøndene, som nettopp bør få mulighet til å få en best mulig pris for sine produkter og ikke gjøres altfor avhengig av budsjettstøtte. Det er også svært avgjørende for de mange tusen arbeidsplassene som finnes i næringsmiddelindustrien. Bare i meieriindustrien er det godt over 5 000 arbeidsplasser. Det interessante med denne saken er for så vidt hva som kommer til å skje framover. Vi fikk kanskje noen forvarsler om det i dag gjennom representanten Gundersens innlegg, der han grep til spørsmålet om framtidige artikkel 19-forhandlinger som en mulighet til kanskje å få til endringer som regjeringen foreløpig ikke har fått flertall for i Stortinget. Det skal bli interessant å se. Det skal også bli interessant å se om regjeringen i jordbruksoppgjøret vil legge inn denne typen finter eller forslag for å prøve å binde opp Venstre og Kristelig Folkeparti i ettertid, og det skal bli interessant å se på om det vil bli forsøkt gjort grep for å øke kvotene så mye at man i realiteten uthuler importvernet. Det er også noe vi kommenterer i merknadene. Det vil være noe som rett og slett vil ramme intensjonen bak hele spørsmålet om ostetollen, nemlig det å kunne ha et solid importvern. Jeg er veldig glad for at flertallet i komiteen – Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre – er enige om noen grunnleggende ting, og to av dem er at det trengs langsiktighet for landbruksnæringen, og at det trengs forutsigbarhet. De tre tingene jeg nå har nevnt av mulige framtidsscenarier det neste halvåret eller året, må måles mot den felles ambisjonen om langsiktighet og forutsigbarhet. Da er det viktig at man ikke nå forsøker å gjøre noen sprell for å uthule importvernet på andre måter enn gjennom ostetollen, som man ser at man ikke har flertall for i Stortinget.