Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2010-06-10:
Jeg må innrømme at av og til når jeg hører på representanten Fredriksens beskrivelser av regjeringen, så også i denne sak, minner han meg litt om Hamsun på sitt mørkeste. Jeg har lyst til å komme med et Hamsun-sitat som jeg synes passer veldig godt: «Og slik er det: den blotte nåde at man får livet er den rike forhåndsbetaling for livets alle elendigheter, hver eneste en. Nei man skal ikke tro at man har ret til mere sukkertøi end man får.» Det er fra boken «En vandrer spiller med sordin», og det er Hamsun på sitt beste – og også som vi ofte opplever representanten Fredriksen, så også i denne sak. En utredning av jernbanestrekningen mellom Nikel og Kirkenes er et godt forslag, og det er derfor regjeringen allerede er i gang med utredningen. Jeg deler beskrivelsen som Fredriksen ga, men jeg kan overhodet ikke forstå hans påstander om at det er «full stopp» i denne saken, når regjeringen visselig satte i gang den utredningen i god tid før Fredriksen fremmet et forslag om det samme i Stortinget. Men vi nøyer oss ikke bare med det, vi skal utrede de fulle infrastrukturbehovene i nord, med tanke på både bane, vei, båt og fly. Komiteen fikk på godt nordnorsk vis demonstrert fire gode jernbaneprosjekter da vi var på vår komitéreise. Det var Nikel–Kirkenes, det var Rovaniemi–Kirkenes, det var Kolari–Skibotn, og det var Narvik–Tromsø. Vi fikk en beskrivelse av samtlige fire banestrekninger. Da blir det feil å skulle plukke ut én banestrekning og kun se på den strekningen. Vi er nødt til å ha en helhetlig tilnærming til alle disse banestrekningene. Det er gode begrunnelser for alle. Alle vil være viktige for næringslivet. Kolari–Skibotn eller Rovaniemi–Kirkenes er også viktige med tanke på å knytte Østersjøen tettere sammen med de viktige havneområdene og kysten langs Barentshavet. En tromsbane vil være viktig for den oppbyggingen som vi ser av en bane gjennom Sverige og ned til kontinentet, som, i hvert fall hvis de rød-grønne har makta til høsten, vil bety at man skyter inn 70 milliarder kr, og man vil da få en rød-grønn transportåre fra Luleå i nord og ned til kontinentet. Derfor kan ikke vi utrede én strekning alene. Dette betyr ikke at det er noen «stopp» – tvert imot, vi har startet et viktig arbeid. Skal vi satse på nordområdene, skal vi ha vekst i nordområdene, skal vi ha utvikling i nordområdene, er vi nødt til å ha gode kommunikasjonsløsninger og gode infrastrukturløsninger, og da må vi se alt under ett. Ikke minst vil en mulig åpning av Nordøstpassasjen være viktig i dette bildet. Hva slags havnestruktur skal vi ha? Og hvordan skal vi løse den transportutfordringen det eventuelt vil skape? Så Fredriksens ord om at dette er en «stopp», er helt feil. Vi begynte det arbeidet lenge før Dokument nr. 8-forslaget ble fremmet i Stortinget. Det er ikke en uvesentlig uenighet, som Fredriksen prøvde seg på når det gjaldt formuleringen av hvilken status nordområdene skal ha. Denne regjeringen har gjort en klar prioritering. Den rød-grønne regjeringen sier at nordområdene er det strategisk viktigste satsingsområdet i utenrikspolitikken. Det betyr at vi ser på enigheten med tanke på delelinjen, vi ser på den geopolitiske statusen som nordområdene har, og vi ser på ressurssituasjonen i nordområdene som det viktigste for denne regjeringen å prioritere i utenrikspolitikken. Derfor har vi også fått på plass slike løsninger som delelinjeavtalen. Det er ikke en uvesentlig krangling med ord. Vi merker oss at opposisjonen ikke er med på denne formuleringen. Men jeg synes det er veldig godt, jeg synes det er bra at vi endelig har fått svart på hvitt at opposisjonen ikke synes at utviklingen i nordområdene er det viktigste når det gjelder de utenrikspolitiske satsingene. Jeg tar til slutt opp forslaget fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet.