trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
La meg tilføye til det første spørsmålet at vi har bestilt den rapporten. Det er en rapport som vi nå går igjennom, for det er også viktig å se på hvordan det statlige barnevernet blir drevet, spesielt opp mot både de statlige institusjonene og de kommersielle institusjonene. Så til spørsmålet. Regjeringen har økt bevilgningene til det kommunale barnevernet med over 150 mill. kr de siste årene, og det har også vært en stor satsing på noe av det som er den grunnleggende kritikken av barnevernet, nemlig på manglende kompetanse. Vi ser at det barnevernsløftet som den forrige regjeringen satte i gang, og som vi nå viderefører med å styrke flere andre tiltak, er med på å redusere saksbehandlingstiden ved at flere saksbehandlere har færre barn i det kommunale barnevernet. Det et også viktig å understreke at kommunene har fått økte midler, og at de har en lovfestet plikt til å ha et forsvarlig barnevern og å satse på barnevern. Jeg er i likhet med representanten bekymret for at det er for store forskjeller ute i kommunene knyttet til det å satse på barnevern.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
Barnevernet er et av de viktigste områdene vi holder på å jobbe med. Det viktigste arbeidet for barnevernet skjer også ute i en kommune, at kommunen har et godt og trygt barnevern. Regjeringen har videreført satsingen på det kommunale barnevernet, som den forrige regjeringen la fram. Vi har fått på plass flere stillinger, som også har gjort at det er færre barn per saksbehandler. Jeg har lyst til å understreke at det viktigste vi kan gjøre for barnevernet, er å forebygge. Vi vet at omsorgsovertakelse er dyrt. Derfor har denne regjeringen satset på det forebyggende arbeidet: De kommunene som bruker mer på helsestasjoner, bruker mindre på barnevern. Det er å kunne komme tidlig inn og hjelpe familiene der de trenger det, og gjøre foreldrene trygge, slik at en ikke trenger en omsorgsovertakelse. Så er det viktig det som de rapportene som har kommet, viser, og som Helsetilsynets tilsyn viser, at det er manglende kompetanse. Det mangler også kompetanse i å praktisere det lovverket som er. Derfor har regjeringen også en storstilt satsing på kompetanse i det kommunale barnevernet, som vil komme barn og unge til gode.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
Regjeringen har i disse årene videreført den øremerkingen til det kommunale barnevernet som den forrige regjeringen satte i gang. Det har også vært viktig for oss å sikre at kommunene satser på flere ansatte innenfor barnevernet. Jeg har lyst til å understreke én gang til at kommunene har et selvstendig ansvar for ha et barnevern som er forsvarlig, som samarbeider med andre tjenester, og som jobber forebyggende og med tidlig innsats. Det er også målet med den barnevernsreformen som regjeringen har lagt fram. Regjeringen ønsker å gi kommunene et større ansvar for barnevernet, for vi vet at det er et incentiv til å kunne jobbe forebyggende, til å se flere tjenester under ett og å komme tidlig inn. Jeg har også lyst til å understreke – og det står veldig tydelig og klart i den barnevernsreformen som er lagt fram for Stortinget – at skal kommunene få et større ansvar, må de også få et større finansielt ansvar. Det er da overføring av penger. Jeg har tro på lokaldemokratiet, på at når kommunene får penger over rammen, vil de pengene gå til det viktige arbeidet med barnevern.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
Regjeringen har lagt fram en fosterhjemsmelding som ble behandlet i Stortinget for ett års tid siden, der det var mange gode tiltak, og der det også var anmodningsvedtak fra Stortinget som vi skal følge opp, og det er et arbeid vi jobber med. Vi vet at vi trenger flere fosterhjem. Det er vanskelig å rekruttere, og derfor er jeg glad for at også Kristelig Folkeparti har vært med på å øke budsjettene på rekrutteringsarbeidet opp mot fosterhjem. I tillegg ligger det inne i den barnevernsreformen at kommunene får en lovfestet plikt til å søke etter fosterhjem i nettverk og slekt, som vi vet også er gode fosterhjem. Så har jeg lyst til å nevne at vi nettopp har satt ned et utvalg som nå skal gå gjennom hele fosterhjemsomsorgen og også se på ordningene opp mot familiene, for vi vet at det er mange fosterfamilier som tar på seg et viktig arbeid, som ikke får den oppfølgingen og veiledningen som de må ha for å stå i det viktige arbeidet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
Det er til enhver tid viktig å sikre at barn og ungdom som har behov for en institusjonsplass, får den plasseringen som er det beste for dette barnet. Så må vi også være klar over at det er ca. 1 000 barn som bor på institusjon, og det vil være umulig å ha et spesialisert tilbud til det enkelte barn i hver eneste region og hver eneste kommune. Men det er viktig at både kommunene og staten lytter til det barnet og den ungdommen – som var det som sviktet i Ida-saken – for å finne det tilbudet som er der. Jeg har vært opptatt av at vi skal ha et institusjonstilbud som er et mangfold, og at kommunene nå i den nye barnevernsreformen får en større valgfrihet til å kunne velge den rette institusjonen. Det har de ikke muligheten til å gjøre i dag, de må ofte ta den institusjonen som er ledig. Men vi er opptatt av å ha et mangfold og ha god kvalitet på disse institusjonene, og også sikre at barna medvirker i valget av de institusjonene de trenger.
Trine Skei Grande (Venstre), 2017-05-03:
På bakgrunn av det helseministeren avsluttet med, har jeg lyst til å følge opp til statsråd Horne. Det er soleklart at vi har et politi i Norge for å bekjempe kriminalitet. Det kan være fristende å bruke det til noe annet, som helseministeren fikk inn. Vi har reglement for utelivsbransjen, vi har reglement for arbeidslivet vårt, vi har reglement for hvordan boligmarkedet vårt fungerer, og alle disse er felt der folk opplever diskriminering. Men på den andre sida ser vi at regjeringa og andre er veldig aktive i å bekjempe ekstremisme, bekjempe utenforskap, snakke fint om det på alle arenaer man har mulighet til å gjøre det, og lager handlingsplaner for å gjøre det. Men man er likevel redd for å bruke det som i hverdagen til mange ungdommer virkelig oppfattes som ekstremt urettferdig. Ser statsråden en viss konflikt mellom det helseministeren avsluttet sitt svar med, og den jobben hun har?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til barne- og likestillingsministeren, som har ansvaret for diskriminering. Ungdom med innvandrerbakgrunn dropper å dra til utesteder på vestkanten, med visshet om at de ikke kommer inn. Dette gjelder Oslo. Hva konkret har ministeren gjort for å se om dette også er en nasjonal utfordring og et nasjonalt problem?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kulturministeren: «Sangsolistene ved Den Norske Opera & Ballett er bekymret for framtiden i forbindelse med at ledelsen ønsker korttidskontrakter for framtidige sangsolister. I 2016 inngikk sangsolistene en avtale om ikke å øke antall fast ansatte pga. den økonomiske situasjonen. Nå brukes argumentet kunstneriske hensyn. Hva mener statsråden om at Den Norske Opera & Ballett ønsker mer bruk av midlertidige stillinger i Norges største musikk- og scenekunstinstitusjon?»
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Jeg hører antydninger til at statsråden har tillit til at styre og ledelse ivaretar tariffavtale og avtaler mellom partene. Men det er grunn til å påpeke at de signalene ledelsen har uttrykt, ikke er i tråd med den særavtalen som i dag finnes. Adgangen til midlertidige ansettelser er nettopp på grunn av antallet faste stillinger. Konsekvensen av å bryte dette er at arbeidsmiljøloven da vil være gjeldende. Ser og skjønner kulturministeren alvoret i situasjonen?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Det er grunn til å stille spørsmålet en gang til. Skjønner statsråden at det ligger et premiss for å kunne benytte seg av åremålsstillinger i den avtalen som man forholder seg til per i dag, det vil si minimum 15 faste stillinger for i det hele tatt å kunne benytte seg av åremålsstillinger? Skjønner statsråden at dette er et brudd på dagens avtale, og at alternativet er å ansette alle i faste stillinger? Det vil bety mange flere enn 15.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2017-05-03:
Mitt spørsmål går til helseministeren. Jeg synes det kanskje blir en litt vel overordnet debatt når man sier at diskrimineringsspørsmål innenfor skjenkenæringen egner ikke alkoholloven seg særlig godt til, det må vi ha andre lovmessige grunnlag for å ta fatt i. Jeg tror det er helt feil. Hvis man virkelig setter som et krav – for det er en rettighet å ha bevilling – at her skal det ikke skje diskriminering, er også sanksjonssystemet best tjent med at det går via samme lovgivning som bevillingen gis ut fra. Det er altså et faktum at etter lovendringen er det vanskeligere å ta fatt i næringen som diskriminerer på grunnlag av hudfarge. Så mitt spørsmål er: Når det nå skal evalueres, vil statsråden se på om den endringen som ble gjort, bør endres igjen, slik at man kan reagere mot den type atferd som vi har sett eksempler på?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-03:
Statsråden snakker om kompetansepakken, men vi snakker om folk som knapt har tid til å spise matpakken. Problemene har igjen hopet seg opp i barnevernet etter at dagens regjering stoppet Barnevernsløftet framfor å fullføre det. På statsråd Hornes post har det rundhåndet blitt gitt til landets økonomiske elite, mens barnevernet avspises med småpenger. Og vi hører nå at det ikke finnes kontroll med om penger satt av til barnevern går til utsatte unger eller til barnevernsbaroner – gjennom anbudskonkurransen, som er gjeninntatt i barnevernet, der vi ser at markedskreftene igjen skal rå. Jeg lurer på om statsråd Horne er tilfreds med utviklingen, som hun selv har ansvar for, eller om hun kanskje håper på SV i regjering igjen, slik at det kan bli et nytt løft for de mest sårbare gruppene her i landet.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Barnevernsbarn trenger trygge voksne i barnevernet som kan jobben sin. Under den rød-grønne regjeringa prøvde også vi å legge barnevernet inn i rammen, noe som viste seg ikke å virke. Deretter kom Barnevernsløftet, og der hadde vi stort hell med øremerkede midler. Det følges nå ikke opp. I den nye loven – som vi nå vi behandler – ser vi at flere oppgaver skal overføres til barnevernet i kommunene, og pengene skal legges inn i rammen. Jeg lurer på hva slags ny informasjon statsråden har som tilsier at rammetilskudd vil øke bemanningen og kompetansen i barnevernet framover. Jeg undrer om hun kan dele det med oss.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-05-03:
I familie- og kulturkomiteen behandler vi nå en proposisjon: Endringer i barnevernloven, en barnevernsreform. Proposisjonen gir en god oppsummering av utfordringene i norsk barnevern: mangel på fosterhjem, mange fosterhjemsplasseringer ender i brudd, og det står mange barn i fosterhjemskø. I tillegg er det store kommunale forskjeller og en mangel på differensierte tiltak til de barna som trenger det. Spørsmålet er om denne proposisjonen svarer på de utfordringene som er i barnevernet i dag. Hvordan vil statsråden sørge for at det blir færre brudd, og at vi får flere fosterhjem og mer støtte til fosterhjemsfamiliene i tiden framover?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-05-03:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kulturministeren: «Kulturdepartementet har i mange år kommunisert at de kommer til å legge fram forslag om å forandre loven som regulerer pensjonen til ballettdansere og operasangere ved Den Norske Opera & Ballett(operapensjonsloven) (operapensjonsloven) Hvordan er fremdriften i Kulturdepartementets arbeid med ny operapensjonslov?»
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-05-03:
Takk for svaret. Det som forundrer meg lite grann, er at regjeringen også har satt ned et annet utvalg, som ser på pensjonen for alle som har særpensjonsavtaler. Det som forundrer meg, er at man ikke har kunnet ta operapensjonsloven og de som har særavtaler i forbindelse med den, inn i det samme arbeidet. Man velger altså å behandle operasangere og ballettdansere for seg. Hva er grunnen til at man ikke har kunnet se dette i sammenheng med alle de andre som nå er under vurdering når det gjelder særpensjonsavtaler?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-05-03:
Jeg er fullstendig klar over at pensjonsutgiftene ved Den Norske Opera & Ballett har vært og er en krevende sak. Men samtidig handler dette også om å ivareta noen som faktisk har valgt å gjøre dette til sitt livsverk – og gått inn i dette under det pensjonsregimet som har vært fram til nå. I sitt første svar refererte kulturministeren til et møte som hadde vært med Operaens ledelse og arbeidstakerorganisasjonene. Kan hun si litt om hva denne overgangsperioden handler om? Og hvor lenge vil man ha en slik overgangsperiode?
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
For det første vil også jeg uttrykke at det var en fryktelig beskjed å få at vi har hatt en storulykke ved Samsung-verftet med tragisk utfall for arbeidere der, og det er grunn til å la våre tanker gå til dem som nå sitter igjen uten sine kjære. Det er riktig at vi har hatt en periode tilbake fra 2010, under den forrige regjeringen, der veldig mange store prosjekt knyttet til norsk olje- og gassbransje gikk til verft i Asia. Den trenden har vi sett en betydelig endring på de siste årene, og en stadig større andel prosjekt går til norske verft, norsk leverandørindustri. Det ser jeg på som et uttrykk for at olje- og gasselskapene både ser helheten i sine anskaffelser og også tar inn forsinkelser og eventuelle kostnadsoverskridelser i sine totale risikovurderinger når de tildeler kontrakter. Det er også gjort et godt stykke arbeid i norsk leverandørindustri sammen med oljeselskapene de to siste årene, etter oljeprisfallet, som bidrar til at norsk leverandørindustri er mer konkurransedyktig enn tidligere. Det har vært kostnadsreduksjoner, det har vært gjort grep på standardisering og kontraktsform mellom partene. Det har bidratt til at vi denne vinteren f.eks. har sett at norskandelen i nye tildelte kontrakter har vært veldig stor. Det er godt nytt for norsk leverandørindustri. Så vil jeg understreke at når det gjelder prosjekt som blir satt ut til andre land, er det myndighetene i de respektive land som har ansvaret for regulering og oppfølging av HMS-arbeidet, akkurat som det gjelder i Norge, at norske myndigheter har ansvaret for oppfølging av arbeidsmiljølov og HMS-arbeid ved norske leverandørbedrifter.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
Det er helt riktig at myndighetene har oppfølging av olje- og gassvirksomheten på norsk sokkel gjennom det regelverket vi har forvaltet gjennom 50 år, og som gradvis er utviklet. Når det gjelder arbeidsdelingen her, er det viktig å ha den tydelig og klar: Det er selskapene som er ansvarlige for sine anskaffelser, og som byggherre må de være det overfor de leverandører de velger, enten det er utenlandske eller norske. Fra myndighetenes side er vi tydelige på at selskapene skal utøve en virksomhet som er i tråd med de HMS-krav vi stiller – som er blant de strengeste i verden – for aktiviteten på norsk sokkel. Petroleumstilsynet har en rolle i utbyggingsfasen knyttet til å følge opp prosjekt og se til at de blir bygd på en måte som gjør at de kan bli godkjent for virksomhet på norsk sokkel når de kommer og skal settes i drift. Derfor har Petroleumstilsynet fulgt opp f.eks. utbyggingen av Martin Linge, som det ble referert til i hovedspørsmålet.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
Jeg vil understreke at de fleste utbyggingsprosjektene på norsk sokkel gjennomføres på plan, tid og kost og er gode prosjekter som er veldig samfunnsnyttige og gir inntekter til det offentlige. Utbygging av store olje- og gassprosjekter er komplisert. Disse prosjektene er noe av det mest kompliserte man kan tenke seg – ren ingeniørkunst! Det vil av og til oppstå utfordringer. Arbeiderpartiet går her inn på en helt ny modell som eventuelt vil bidra til at myndighetene skal være med og ta stilling til hvilken strategi de ulike selskapene skal velge for sine utbyggingsprosjekt. Det blir en sammenblanding av roller som jeg tror vi ikke er tjent med i den norske forvaltningen av olje- og gassressurser. Det er slik at man må han en ansvarsfordeling mellom selskapene som byggherre, og myndighetene som kan stille generelle krav til olje- og gassvirksomheten på norsk sokkel.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Jeg takker for svaret. Det er riktig at det har blitt gjort et godt stykke arbeid i industrien, og jeg håper at oljeselskapene har tatt inn over seg de resultatene vi har sett, med overskridelser og forsinkelser på tidligere prosjekter som har gått til utenlandske verft. Jeg tror ikke vi er ute av faresonen. Derfor ville jeg svært gjerne sett at vi fikk på plass et skikkelig regelverk og en hjemmel til å gå oljeselskapene nærmere etter i sømmene når det gjelder prosjektoppfølgingen. På samme måte som vi gjør når det gjelder utvinning og så langt ned som til drenering av de enkelte feltene på norsk sokkel, må vi kunne være sikre på at selskapene har kontroll på utbyggingsprosjektene. Derfor har vi sagt at vi ønsker å få utredet dette. Det samme gjelder for HMS. Vi kan gjennom plan for utbygging og drift stille vilkår om at det skal være god oppfølging av HMS under byggeperioden.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Jeg oppfatter egentlig ikke at statsråden svarer på det som er spørsmålet her. Han kommer med noen generelle betraktninger og generelle vendinger om utviklingen i bransjen, men vil ikke svare noe på det som er det alvorlige i spørsmålet som ble tatt opp. Vi ser at overskridelsene har blitt større, forsinkelsene blitt lengre og ulykkene – sist nå 1. mai – mer alvorlige. Jeg mener det nå har kommet til et kritisk nivå og at dette ikke kan fortsette. Jeg håper statsråden kan svare på om en ikke ser dette, at utviklingen nå har gått for langt, at det er behov for å ta grep, og at det trengs en slik hjemmel som Arbeiderpartiet har spurt om. Det ville være interessant å høre statsrådens bemerkninger om hvorvidt han i det hele tatt ser for seg noe som helst scenario. Fortsetter det med større ulykker og lengre forsinkelser? Skal en fortsette med den samme passiviteten? Eller vil en i noe som helst scenario se for seg at det kan være mulig å ta noen grep og få på plass en slik hjemmel?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
««Det kan ikke stå på pengene. Det får koste hva det koste vil», sa Siv Jensen i 2013 om Fremskrittspartiets eldreløfter. Gitt regjeringens politikk de siste fire årene, er det grunn til å hevde at de eldre har måttet vike for skattekutt til dem som har mest fra før. Statlig finansiert eldreomsorg forsøkes i seks kommuner, lovfestet rett til sykehjemsplass møtte massiv motbør fra faginstanser, KS advarte mot endring av investeringstilskuddet. Det er mange eksempler. Er statsråden og partilederen fornøyd med svarene hun nå gir landets eldre?»
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Jeg er ganske enig i at det er i kommunene kunnskapen er og skoen trykker. Derfor har det vært interessant at kongstanken til Fremskrittspartiet har vært at staten skal overta finansieringen av eldreomsorgen. Det forsøket var noe kommunene ikke var særlig interessert i – mange trakk seg fra det, og det har blitt stående som et ganske bortkastet løft, om man kan si det slik, for eldreomsorgen i kommunene. Regjeringen startet for ett år siden forsøket med såkalt statlig finansiering av eldreomsorgen i seks kommuner. Et stort antall hadde før det trukket seg fra forsøket, bl.a. fordi man mente man ville tape økonomisk på å delta. Så et spørsmål i oppfølgingen når det gjelder eldreomsorg, er: Hvordan er de gjenværende kommunene fulgt opp av regjeringen gjennom dette året? Kan statsråden redegjøre for status for prøveprosjektet så langt? Og er dette et prosjekt hun kan tenke seg å gå videre med og eventuelt utvide etter den mottakelsen det har fått i Kommune-Norge?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
I 2015 la Arbeiderpartiet fram fra opposisjon et ganske gjennomtenkt opplegg for bedre kvalitet i eldreomsorgen, hvordan vi kan måle innsatsen inn mot våre eldre på kvalitet og komme bort fra at det bare går på pengevolum. Det er ganske sammenfallende med hva denne regjeringen nå sier den vil gjøre – og nå skal den ut og lytte til kommunene. Jeg synes det er påfallende at etter fire år i regjeringskontorene og med noen uker igjen av sesjonen skal regjeringen altså ut og lytte og innhente erfaringer fra kommunene for å se hva som kan gjøres på kvalitet. Jeg har lyst til å spørre statsråden: Når det gjelder bygging av nye sykehjemsplasser, er statsråden fornøyd med takten på det, hva som har skjedd i virkeligheten som følge av det finansieringsopplegget regjeringen har valgt? Det er tall som tyder på at det ikke akkurat har gitt et løft. Mener statsråden da at man har truffet med det opplegget man har valgt fra regjeringens side?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
Siden denne regjeringen tok over i 2013, har vi lagt til rette for bedre tjenester og høyere inntekt for eldre. Regjeringen har redusert skatter og avgifter med 21 mrd. kr, som også har kommet eldre til gode. Personer med hovedinntekt fra pensjon har fått en gjennomsnittlig lettelse på 3 000 kr. Pensjonister på alle inntektsnivåer har i gjennomsnitt fått lettelser. Mange pensjonister har også høy netto formue og har nytt godt av lettelsene i formuesskatten. Samtidig sikrer et særskilt skattefradrag at pensjonister på minste pensjonsnivå ikke betaler skatt på pensjonsinntekten i det hele tatt. Vi mener at pensjonister skal få beholde mer av egen pensjon. Pensjonister har bygd Norge gjennom hardt arbeid i mange år. Derfor har også regjeringen redusert den urimelige avkortingen av pensjonen til gifte og samboende pensjonister. Det gjør at pensjonistpar i gjennomsnitt har fått 8 000 kr mer å rutte med i året. Samlet gir Regjeringens politikk en betydelig styrking av pensjonistenes inntekter. Så tar representanten Gahr Støre feil når han sier at eldreomsorgen har fått vike for regjeringens skattelettelser. De store pengene har under denne regjeringen gått til å styrke velferden – også for eldre. Det var store mangler i eldreomsorgen etter åtte rød-grønne år. Det er vi på god vei til å rette opp. Jeg vil minne representanten Gahr Støre om Arbeiderpartiets egne innrømmelser etter åtte år med helseminister fra Arbeiderpartiet. Denne perioden ble innledet med en erkjennelse fra Arbeiderpartiet av at de hadde sviktet eldreomsorgen. De siste fire årene har Arbeiderpartiet likevel brukt på å stemme imot regjeringens forslag for å sikre kapasitet og kvalitet i eldreomsorgen. Eldre har ikke tid til Arbeiderpartiets passive holdning i eldreomsorgen. Med Fremskrittspartiet og Høyre i regjering ser vi nå et taktskifte i eldreomsorgen. Bevilgningene til omsorgstjenestene har økt med 1,5 mrd. kr. Staten tar et større ansvar for utbygging av sykehjemsplasser. Staten tar halve regningen. Det har ført til at kommunene nå bygger ut mer. Vi har lagt til rette for fornying og bygging av over 9 000 omsorgsplasser. Vi har gitt tilskudd til over 3 000 nye dagaktivitetsplasser for personer med demens, som gjør at flere eldre kan oppleve livsmestring og livsglede i hverdagen, samtidig som behovet for sykehjemsplass utsettes. Vi lovfester retten til sykehjemsplass. Vi har redusert egenandelen for personer som ufrivillig bor på dobbeltrom. Vi har satt i gang et forsøksprosjekt med statlig finansiering av eldreomsorgen. Kommunene melder om stort læringsutbytte ved å delta i forsøket. De opplever at helse- og omsorgstjenestene, administrasjonen og politikerne samarbeider både mer og bedre enn før. Det vil kunne bidra til å øke kvaliteten. Nå starter regjeringen arbeidet med en eldrereform – Leve hele livet. Vi må tørre å tenke nytt også i eldreomsorgen. Vi greier ikke å viske ut forskjellene fra et skrivebord i Oslo. Derfor reiser vi ut for å snakke med dem som har skoene på. Det er i kommunene forskjellene oppstår, men det er også der de gode løsningene finnes.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
Dette svarte jeg egentlig på i mitt forrige svar, nemlig at de erfaringene som kommunene som deltar i forsøksprosjektet så langt har gjort seg, er veldig positive – bedre samarbeid, som danner grunnlag for bedre kvalitet i omsorgen i de kommunene som er en del av dette. Nå er altså ikke forsøksprosjektet avsluttet, men jeg mener som jeg sa, at vi må tørre å tenke nytt. Vi kommer til å stå overfor formidable utfordringer i eldreomsorgen fordi mange flere blir eldre i årene som kommer. Da må vi ikke bare være opptatt av antall plasser, men også opptatt av kvaliteten i det. Derfor legger vi også til rette for å bedre kvaliteten på den omsorgen som gis. Det vi ser Arbeiderpartiet gjør, som er mye mer urovekkende, er i kommunepolitikken aktivt å gå inn for å rekommunalisere sykehjem. Det reduserer mangfoldet. Det reduserer valgfriheten. Og man har begynt å bruke begrepet «velferdsprofittører» om aktører innenfor privat helse- og omsorgstjeneste, som bidrar til mer mangfold og bedre kvalitet i omsorgstjenestene. Jeg mener at Arbeiderpartiet tar et stort skritt i negativ retning når det gjelder å bedre kvaliteten i eldreomsorgen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-05-03:
For det første er det ikke sånn at regjeringen først nå har begynt å lytte til kommunene. Noe av det første vi gjorde, og det var det helseministeren som tok initiativ til, var å gå i dialog med KS for å få kartlagt hvordan de faktiske behovene ute i Kommune-Norge var. Under den rød-grønne regjeringen var det jo ikke mulig å få en oversikt engang over hva som var de faktiske behovene når det gjaldt sykehjemsplasser. Det var ikke lov for kommunene å føre ventelister. Nå har vi tatt aktive grep for å sørge for å vite hvor behovene er, og det er gjennom den kartleggingen av behov at vi også kan planlegge for en mye mer omfattende utbygging. Og parallelt med at vi får kartlagt det, har vi altså styrket innsatsen, økt den statlige finansieringen og fått opp farten i byggingen av nye sykehjemsplasser. Det er altså et taktskifte i bygging av nye sykehjemsplasser nå i forhold til under den rød-grønne regjeringen, og jeg synes det hviler på den erkjennelsen Arbeiderpartiet hadde etter åtte år i regjeringskontorene, at de hadde sviktet eldreomsorgen. Denne regjeringen gjør ikke det. Vi har beredt grunnen, og vi legger nå til rette for nok en reform som skal styrke kvaliteten i eldreomsorgen i årene som kommer.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
«Regjeringen har gang på gang stemt mot forslag som vil bedre innholdet i eldreomsorgen. Vi er spesielt bekymret for tilbudet til demente. Stortinget har vedtatt en plikt til å ha dagaktiviteter i alle kommuner, men det bevilges ikke nok penger. De som er rammet av sykdommen og deres pårørende blir skadelidende hvis ikke tilbudet trappes kraftig opp. Hvorfor har statsråden valgt å se bort fra de faktiske tallene, behovene hos dem som er rammet og konsekvensene for dem og deres nærmeste?»
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Takk for svaret. Me er einige om at Stortinget har vedteke at kommunane skal ha plikt til å etablera dagaktivitetstilbod til menneske med demens, og det skal vera på plass innan 2020. Men då vil det faktisk vera behov for om lag 5 400 fleire aktivitetsplassar for heimebuande med demens i perioden frå 2018 til 2020, og det er eit godt stykke igjen til ein når dette målet. Likevel valde regjeringa å redusera midlane til dagaktivitetstilbod i 2017. I årets statsbudsjett er det, som statsråden sa, lagt opp til 750 fleire plassar. Det er for lite, og utbygginga vil gå for sakte. Med dette tempoet – kan statsråden forsikra demente og deira pårørande at kommunane vert sette i stand til å oppfylla plikta si innan 2020?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Det vil då seia at statsråden kanskje ikkje trur at det kjem på plass innan 2020 at alle har eit tilbod i kommunen sin. Eit anna område, kulturuttrykk, song og dans, har vist seg å ha ein veldig positiv verknad på menneske med demens. Song i fellesskap bidreg til glede og trivsel, og det stimulerer språkevne og forankrar gode minne frå tidlegare år. Doktorgradsarbeidet til Tone Kvamme konkluderer med at musikkterapi kan ha stor positiv innverknad hjå demensramma med symptom på depresjon og angst. Lege og spesialist Audun Myskja har i sin doktorgrad fokusert på bruk av musikk i eldreomsorga. Han har bl.a. engasjert seg i eit spennande prosjekt ved Bergen Røde Kors Sykehjem, der musikk er teken i bruk i stellesituasjonar. Dette viser veldig gode erfaringar med omsyn til korleis dette roar pasientane og hindrar angst og slike ting. Trass i det føreslo dagens regjering at me skulle ta vekk Den kulturelle spaserstokken. Han vert heldigvis ikkje teken vekk, men eg ønskjer at statsråden kan forsikra at Den kulturelle spaserstokken framleis er eit tilbod.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-05-03:
La meg først si at jeg setter stor pris på det arbeidet som er gjort lokalt for laksefiskbestandene i Hardanger. Den typen lokalt engasjement er svært viktig i forvaltningen av de anadrome laksefiskene. Når det gjelder den planlagte genbanken for laksefiskbestander fra Hardanger, ble den omtalt i budsjettproposisjonen for 2017. Det kom nye kostnadsanslag i 2016 som viste at genbanken ville koste 66 mill. kr., som er en kostnadsøkning på over 50 pst. i forhold til tidligere anslag. Fordi prisen var økt så mye, besluttet regjeringen å ikke bygge genbanken. Ved Stortingets behandling av budsjettet ble det heller ikke bevilget penger til formålet. Den 4. april i år behandlet Stortinget et representantforslag om å ta vare på truede bestander av villaks og sjøørret i Hardanger. Ved behandlingen forelå det et forslag fra et mindretall i energi- og miljøkomiteen om å be regjeringen sikre fullføringen av arbeidet med å etablere en genbank for laksefisk fra Hardanger. Det forslaget fikk ikke flertall ved avstemningen i Stortinget. I 2015 og 2016 er det samlet inn materiale fra laksefiskbestandene fra Hardanger som kunne være aktuelle for en genbank. Det innsamlede materialet vil bli tatt vare på på Ims i Rogaland inntil videre. Laksefiskbestandene i Hardanger kommer fortsatt til å være omfattet av det øvrige arbeidet som drives for å ta vare på villaksen i Norge. I det arbeidet gjennomfører vi strenge regulereringer i fisket. Vi bruker også store ressurser på å bekjempe lakseparasitten Gyrodactylus salaris og på kalking i forsurede vassdrag. De viktigste påvirkningene på de ville laksebestandene i dag er lakselus og rømt oppdrettsfisk. Tiltak og virkemidler på dette feltet er fiskeriministerens ansvarsområde, og vi har tett dialog om disse utfordringene.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-05-03:
Som jeg har vært inne på, var altså situasjonen at den veldige økningen i kostnadene gjorde at vi ikke fant rom for genbanken i budsjettet. Siden budsjettforliket, hvor det heller ikke ble avsatt midler til en genbank, har vi satt trykk på å få til en midlertidig løsning med oppbevaring av det innsamlede materialet. Det gir oss et pusterom til å vurdere neste skritt, men ingen konklusjon er trukket i så måte.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-05-03:
Jeg legger nå vekt på å gjennomføre den midlertidige løsningen som vi har funnet for det materialet som ble samlet inn i 2015 og 2016. Hvis det ikke etableres en permanent genbank, vil det materialet være forsvunnet for ettertiden. Men det betyr ikke at vi ikke har en rekke andre tiltak for å forvalte det ansvaret Norge har for den atlantiske villaksen. Laksefiskbestanden i Hardanger er omfattet av det øvrige arbeidet vi gjør: strenge reguleringer i fiske, som jeg har vært inne på, bekjempelse av lakseparasitt, kalking og ikke minst det nye «trafikklyssystemet» for oppdrettsnæringen, som skal redusere påvirkningen på de ville laksebestandene.
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
«Arbeiderpartiet har fremmet et representantforslag om opprettelse av en tilskuddsordning til aktivitetsprosjekter for mennesker med hukommelsessvikt og demenssykdommer. Et godt eksempel på et slikt prosjekt, som viser hvordan frivillighet kan bidra til aktivitet og livsglede, er HamKams prosjekt Minneballen. Her brukes fotballinteresse som utgangspunkt for samvær og mimring. Vil statsråden støtte vårt forslag for å få i gang flere slike prosjekter?»
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Takk for svaret. Det er jo bra at de mål som Stortinget har satt for demensomsorgen, følges opp, og at det finnes en ordning. Det er noen bekymringer knyttet til den, bl.a. at den kun dekker en mindre del av kommunenes totale kostnader knyttet til både etablering og drift. I tillegg ser vi at det går sakte med byggingen av nye plasser. Det er også en utfordring at den ordningen som finnes i dag, kun retter seg mot hjemmeboende med demens. Vi ser at det er et behov for lett tilgjengelige penger som kan stimulere til tiltak og aktiviteter som vi vet virker innenfor f.eks. både kultur og fysisk aktivitet – ikke bare for hjemmeboende, men ikke minst også for personer i sykehjem og omsorgsboliger. Spørsmålet er om statsråden ser at en slik ordning som vi foreslår, ville ha vært viktig i kommunenes arbeid med å fylle nye dagsentre og dagtilbud med innhold.
Lasse Nordmelan Juliussen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Når vi ser at ordninger ikke blir fullt ut benyttet ut fra det som var målsettingen, er det mulig å stille flere spørsmål, bl.a. om ordningene treffer bra nok, og om de treffer det behovet som fins. Jeg viste i mitt første spørsmål til det prosjektet som HamKam har fått på plass sammen med Nasjonalforeningen for folkehelsen. HamKam sier selv at de håper å kunne drifte dette som et varig tiltak, men at prosjektmidlene de har fått fra Nasjonalforeningen, har vært utløsende. Vi ser at fotballklubber og andre frivillige aktører fra hele bredden av lag og foreninger kan være viktige samarbeidspartnere i demensomsorgen. Jeg mener at vårt forslag vil kunne gi kommuner og fylker et godt verktøy til å stimulere til og utløse den typen frivillig innsats. Ser statsråden at det å legge bedre til rette for samarbeid med frivillige kan være viktig for å nå de målene som vi har satt for demensomsorgen?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
«Som Norsk Sykepleierforbund viser til, er det stor sykepleiermangel, og vi står i fare for å mangle 30 000 sykepleiere innen 20 år. Samtidig har søkertallene til utdanning gått opp med 2,7 prosent, og det er totalt 3 566 flere søkere enn i 2016, ifølge Samordna opptak. Likevel foreslo Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen ingen flere studieplasser i statsbudsjettet for 2017. Hvordan vil statsråden da sikre nok sykepleiere i eldreomsorgen?»
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Her fikk vi høre om mange gode tiltak som gjøres for å bedre kvaliteten når det gjelder sykepleie som fag, hva vi kan gjøre i kommunene, og hva som kan gjøres på utdanningsinstitusjonene våre, osv. Men det jeg spurte om, var hvordan vi skal øke antall personer som faktisk jobber som sykepleiere, utover dem vi har i dag. Det synes jeg ikke statsråden svarte noe på. Vi trenger flere sykepleiere. Vi trenger ikke bare bedre kvalitet, men også flere sykepleiere. I likhet med en del andre områder hvor det er større behov for kompetanse i arbeidsmarkedet, for at flere tar fagskole, har det ikke kommet flere studieplasser. Det er så vidt det har kommet noen studieplasser innen IKT, hvor vi trenger massivt mange flere studieplasser. Der har det heller ikke blitt lagt fram noe fra regjeringen – svært få plasser sammenliknet med behovet. Hvorfor vil ikke regjeringen etablere flere studieplasser?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Hvorfor Arbeiderpartiet fremmer forslag om flere studieplasser, har åpenbart statsråd Røe Isaksen bedre svar på enn oss, tror han – at det handler om motkonjunkturpolitikk. Det handler om et behov. Statsråden kan jo spørre Sykepleierforbundet eller IKT-Norge om det handler om motkonjunkturpolitikk for dem. Nei, det gjør ikke det. Det handler om at det er ledige jobber som må besettes av fagfolk. Det er derfor vi må øke antall studieplasser også. Det er primærårsaken. I tillegg er det faktisk et veldig godt tiltak når det er så høy ledighet blant folk under 30 år, og når det attpåtil er sånn at sykepleierstudiet er blant de ti mest populære studiene i Norge. Man ville lett klare å fylle opp mange studieplasser med svært kompetente studenter. Det er riktig at det økes, men det er ikke i nærheten av behovet. Så fortsatt står spørsmålet ubesvart: Hvorfor gjør ikke regjeringen mer for å mette behovet vi har framover, ved å utdanne nok sykepleiere?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-03:
Tilgang på tilstrekkelig og kompetent personell er en forutsetning for gode og trygge helse- og omsorgstjenester. Som kunnskapsminister samarbeider jeg tett med helse- og omsorgsministeren for å få dette til. Fremtidige personell- og kompetanseutfordringer i helse- og omsorgstjenestene – også når det gjelder sykepleiere – kan ikke møtes bare med enkelttiltak, men må møtes med flere tiltak samtidig. Da spiller både utdanningskapasitet, gjennomføring, rekruttering, innovasjon, oppgavedeling, organisering og en rekke andre faktorer inn. Dette er sentrale temaer både i primærhelsemeldingen, Meld. St. 26 for 2014–2015, Fremtidens primærhelsetjeneste, og i Nasjonal helse- og sykehusplan, Meld. St. 11 for 2015–2016. Meldingene omtaler endrede og økende personell- og kompetansebehov også når det gjelder sykepleiere, og det fremmes tiltak for å møte behovene. God ledelse, kompetansehevende tiltak og muligheter til videreutdanning er viktig for å rekruttere og beholde sykepleiere i de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Regjeringen satser på dette i arbeidet med å få flere til å velge slike jobber, og dette er løftet frem i nevnte stortingsmeldinger. Jeg vil også fremheve at det er særdeles viktig at kommunene følger opp sitt ansvar for å tilrettelegge for god praksis. Det gir mange fordeler for kommunene å ta imot og veilede sykepleierstudenter i praksis. Gjennom relevante prosjektoppgaver forberedes studentene på sitt kommende yrke, ansatte i kommunesektoren blir oppdatert og stimulert til faglig refleksjon, og de får tilgang til bredere fagmiljøer ved utdanningsinstitusjonene. Dermed øker også muligheten for å utvikle fag- og forskningssamarbeid og innovasjon. Samlet sett kan dette bidra til økt kompetanse og bedre kvalitet i de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Positive erfaringer fra praksisstudier vil også kunne bidra til rekruttering av arbeidskraft gjennom at kommunene kan motivere sykepleierstudenter til å søke jobb hos dem når de er ferdig utdannet. Regjeringen har i årets statsbudsjett satt av om lag 1,2 mrd. kr til tiltak i Kompetanseløft 2020, som er regjeringens plan for rekruttering, kompetanse- og fagutvikling i de kommunale helse- og omsorgstjenestene frem mot 2020. Kompetanseløft 2020 omfatter i budsjettåret 2017 over 50 tiltak, fordelt på seks strategier. Vi har økt bevilgningene til videre- og etterutdanning av ansatte i de kommunale omsorgstjenestene. I dette ligger også økt bevilgning til den nasjonale lederutdanningen for primærhelsetjenesten, slik at det fra høsten 2016 var 160 ledere som begynte på dette studiet. Vi trenger ledere som vet hvor skoen trykker, som vet å etterspørre ansatte med riktig kompetanse, og som organiserer arbeidet godt. Når det gjelder opptak til sykepleierutdanningen, som er en del av dette rekrutteringsarbeidet, er det heller ikke der slik at det blir færre utdannede. Opptaket har økt siden 2010, og hvis man ser på tallene f.eks. fra 2010 til 2016, har de gått fra 4 885 til 5 422. Antallet som har fullført denne utdanningen, har også økt, med omtrent 20 pst. fra 2010 – fra 3 179 til 3 784 i 2016. Det går med andre ord i riktig retning.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-03:
Regjeringen er for å etablere flere studieplasser og har også gjort det. På helseområdet er det f.eks. aktuelt med studieplasser innenfor helseteknologi, som vi har bevilget penger til. Men den største diskusjonen med Arbeiderpartiet om studieplasser har vært at Arbeiderpartiet i hvert fall tilsynelatende har ønsket å bruke det som en slags motkonjunkturpolitikk. Det mener jeg har vært en dårlig idé og en dårlig politikk, for det er først og fremst nye arbeidsplasser man trenger. Når det gjelder det som er spørsmålet, er mitt poeng at hvis man ser på tallene, har det ikke vært en negativ utvikling. Snarere er det både flere sykepleiere som blir tatt opp på studiene, altså studenter, og flere kandidater, med en økning på 20 pst. fra 2010 til i dag. Det er også slik at fremtidens rekrutteringsutfordringer, som jeg redegjorde for, ikke bare kan løses gjennom å øke antall studieplasser. Og helt til slutt er det selvfølgelig sånn at hvert eneste år når vi skal sette sammen statsbudsjettet, vurderer vi behovet for flere studieplasser – og det kommer vi til å gjøre også i år.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-05-03:
Jeg mente ikke at økningen av studieplasser i seg selv er en motkonjunkturpolitikk. Mitt inntrykk etter å ha møtt dette flere ganger i løpet av denne stortingsperioden er at Arbeiderpartiet i hvert fall tidligere, da arbeidsledigheten var på vei opp – nå er den jo på vei ned – var veldig opptatt av det som et motkonjunkturtiltak. La nå det ligge, for nå er det sykepleierstudentene vi snakker om. Det enkle og kompliserte svaret er at regjeringen har brukt mest ressurser på andre rekrutteringstiltak som er viktig i helsevesenet og for den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Det er viktig for oss at når vi ser på tallene, går det i riktig retning – det blir flere sykepleierstudenter. Så er spørsmålet: Hvorfor har vi ikke lagt det frem tidligere? Nei, det er fordi vi har hatt andre prioriteringer som også har vært viktige innenfor helse og omsorg, innenfor helse og kunnskap, men i fremtidige budsjetter vurderer vi hvert eneste år – også fordi vi vet at det er et stort behov – om vi trenger flere studieplasser, både innenfor IKT og innenfor sykepleierstudiet.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
«Ny pleiepengeordning blir en forbedring for mange, men noen får det betydelig vanskeligere. Foreldre til utviklingshemmet ungdom over 18 år, som tidligere har hatt rett til pleiepenger når ungdommen har blitt alvorlig eller kritisk syk, mister nå denne retten. Dette gjelder få familier, men de rammes hardt. Det framstår som en uforståelig endring. Hvordan vil statsråden sikre at disse familiene ikke får enda flere belastninger som en konsekvens av denne innstrammingen?»
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Dette er en liten gruppe, men det er familier som allerede har det veldig tøft. Mange av disse barna – for det er kanskje det en må kalle dem selv om de har fylt 18 år – kan ikke klare å gjøre seg forstått. De er svært avhengig av noen som faktisk forstår dem. Da er det ikke bare å trylle fram mennesker som kan klare det. Hvem skal følge disse barna når de blir over 18 år, hvis foreldrene mister pleiepengerettigheter i lovverket? Blir det da kun opp til hver enkelt kommune å sørge for det? Ser ikke statsråden at den innstrammingen er uheldig og vil ramme disse familiene, og ikke minst brukerne, som er i en helt annen kategori enn andre syke ungdommer på 18 år som selv kan snakke sin sak, mens dette er ungdom som er helt avhengig av nære pårørende som kan bidra i en ekstra vanskelig situasjon?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Jeg er ikke sikker på om jeg deler den tilliten når en ser hvordan systemet faktisk fungerer i dag. Det fungerer veldig tilfeldig, og dette er svært utsatte familier. Dessuten er hjelpestønad en stønad som familien får fram til barnet blir 18 år. Da bortfaller hjelpestønaden. Omsorgsstønad, eller det som tidligere ble kalt omsorgslønn, er svært vilkårlig fra kommune til kommune, så det er heller ikke noen sikring i så måte. Jeg forstår at det har vært behov for forenkling. Jeg anerkjenner at det har vært en forbedring av pleiepengeordningen, men spørsmålet er om statsråden vil følge denne utviklingen nøye og se om disse familiene får en ekstra byrde og et ekstra problem når ungdommene deres kanskje skal legges inn på sykehus og ikke klarer å gjøre seg forstått. Vil statsråden følge dette nøye?
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-05-03:
Jeg er glad for at representanten er enig i at regjeringens forslag til ny pleiepengeordning blir en forbedring for de aller fleste. Det var det også stor enighet om her på Stortinget for et par uker siden da det ble vedtatt ny ordning. I dag er ordningen preget av et komplisert regelverk med mange krevende skjønnsvilkår og unntak. Det gjør det vanskelig å forstå for pårørende og utfordrende å saksbehandle for forvaltningen. I ny ordning ønsket vi derfor å forenkle regelverket, samtidig som vi ønsket å utvide ordningen slik at vi kunne innlemme flere foreldre og deres syke barn. Et av grepene var å slå sammen to ulike bestemmelser, der den ene hadde en aldersgrense på 12 år, og den andre hadde en aldersgrense på 18 år. Vi mente det var riktig at foreldrene skulle få pleiepenger så lenge barnet anses som barn etter folketrygdloven, og foreslo derfor en generell øvre aldersgrense på 18 år. Det er en betydelig utvidelse. Når barn fyller 18 år, regnes de som voksne og får selvstendige rettigheter i folketrygden som voksne. Dette gjelder for funksjonshemmede som for funksjonsfriske. Når en person fyller 18 år, vil vedkommende kunne få egen livsoppholdsytelse fra staten, som f.eks. uføretrygd, som skal sikre at personen kan få dekket sine nødvendige behov. Videre kan hjelpestønad ytes til varig syke personer med særskilt tilsyns- og pleiebehov, slik at disse kan få etablert privat pleie. Det gjelder selv om personen bor hjemme hos foreldre etter fylte 18 år. Vi foreslo derfor å oppheve dagens unntaksregel om at det kan gis pleiepenger til foreldre til hjemmeboende psykisk utviklingshemmede over 18 år i de perioder de har en svært alvorlig sykdom. Jeg vil påpeke at det er et kommunalt hovedansvar å tilby nødvendige helse- og omsorgstjenester til familier med store omsorgsforpliktelser. Den gruppen representanten omtaler, vil være kronisk funksjonshemmet og ha varige behov, også etter fylte 18 år. Disse familiene vil ha god tid til å planlegge og etablere et samarbeid med det kommunale hjelpe- og tjenesteapparatet, også om hvordan akutte situasjoner skal håndteres. Jeg har tillit til at kommunene og sykehusene i samarbeid med pårørende kan håndtere dette. Jeg vil også påpeke at vi nå inkluderer varig syke barn i pleiepengeordningen. Disse er i dag inne bare i snevre unntakstilfeller. Det er en stor utvidelse og vil komme mange familier med utviklingshemmede personer til gode.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-05-03:
Pleiepenger vil i framtiden, som i dag, være en midlertidig inntektssikring for yrkesaktive foreldre som skal pleie sine syke barn. I tillegg til det har vi hjelpestønad og den kommunale omsorgsstønaden. Det er et kommunalt ansvar i dag å sørge for gode og forsvarlige tjenester til sine innbyggere. Omsorgsstønad er nevnt. I tillegg kan kommunene også ha andre ordninger, hvor de sammen med familiene lager et opplegg rundt familiene. Det kan være andre behov for dem over 18 år som bor hjemme, enn for dem som bor i institusjon. De som bor i institusjon, kan også få hjelp av andre. Samtidig vil det veldig ofte være slik at det kan være bra for barn over 18 år å ha med seg sin familie. Jeg har tillit til at kommunene sammen med foreldrene og sykehusene vil kunne finne gode løsninger for de familiene det gjelder.
Anniken Hauglie (Høyre), 2017-05-03:
Jeg merker meg at representanten ikke levner kommunene mye tillit. Jeg velger å ha tillit til at kommunene vil finne gode løsninger sammen med familiene. Men til det konkrete spørsmålet om statsråden vil følge med på dette: Ja, det er åpenbart at vi må følge med på det. Vi gjennomfører nå en stor reform innenfor pleiepengordningen, hvor vi innlemmer mer enn dobbelt så mange brukere – anslagvis 9 000 flere brukere enn det som er i dagens ordning. Vi dobler budsjettet og gjennomfører betydelige forenklinger og forbedringer, også ved at vi lemper på sykdomskravet. At vi skal følge med på ordningen, er åpenbart. Det er viktig at vi også passer på at ikke reformen har utilsiktede konsekvenser. Den endringen som representanten tar opp, vil selvfølgelig være en av de tingene man vil måtte se på.