trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ivar B. Prestbakmo (Senterpartiet), 2021-10-21:
De siste åtte årene har vært preget av en økende sentralisering i landet. All skyld skal selvfølgelig ikke gis til den avgåtte regjeringen, men den har definitivt gitt sine bidrag. Det var åtte år med sentralisering av statlige tjenester og funksjoner, der staten forsvant fra mange lokalsamfunn, med sine tjenester, sin beredskap og sine arbeidsplasser, og faktisk ble fraværende. Det merket folk, det merket lokalsamfunn. Eksempel på det er kommuner som har opplevd en mangedobling av ekstrakostnader til brann og redning fordi de oftere må rykke ut når politi og ambulanse har vært lenger unna og har brukt lengre tid – eller ikke kommer. Kommuners ekstrakostnader er én ting – folk og lokalsamfunns opplevelse av utrygghet, økt avmakt og mindre tillit er mye verre. Det handler om likeverdige tjenester for alle i hele landet, det handler om trygghet og framtidstro. Det handler om noen av de viktigste kvalitetene i det norske samfunnet, slik vi har kjent det. Til dem som mener at det ikke er slik at mange flere opplever avmakt og har mindre tillit til at man stiller opp som samfunn og stat og opplever økende forskjeller, anbefales virkelig en virkelighetssjekk i hele landet og en titt på valgresultatet. Jeg er særdeles glad for at noe av det den nye regjeringen og Hurdalsplattformen fokuserer mest på, er å sette vanlige folks interesser først og å ha en politikk som gir rom for et godt liv i Norge i framtiden. At vi nå har en regjering med ambisjoner for hele landet og de mange lokalsamfunnene i hele landet, er det mange som gleder seg over og har forventninger til – også jeg. Det er imidlertid trist å registrere at representanter fra partiet Høyre både i og utenfor denne salen delvis harselerer med viktigheten av eksempelvis økt pendlerfradrag og gratis ferge for samfunnsutviklingen i hele landet. De må ta seg en tur til Nord-Troms og Distrikts-Norge og sjekke ut realitetene. Dette er viktige tiltak for å sikre verdiskaping og sysselsetting som faktisk gir landet gode inntekter. Men noen har dessverre ikke glemt hvordan man skal sentralisere enda mer, og står fortsatt for det. Det tenker jeg at folk kommer til å huske. Derfor er jeg og mange andre veldig glad for at Arbeiderparti–Senterparti-regjeringen nå skal få gode år til å legge til rette for en utvikling av hele landet og for alle i dette landet.
Ragnhild Male Hartviksen (Arbeiderpartiet), 2021-10-21:
I dag, i mitt aller første innlegg her på Stortinget, er jeg både ydmyk og glad for å kunne holde et innlegg om en av mine hjertesaker. I Hurdalsplattformen slås følgende fast: Regjeringen vil «[g]jennomgå og betre ordningar for familiar med barn med særskilte behov, og sørgje for at barn med særskilte behov også i skulefritidsordninga får oppfølginga og tilrettelegginga dei har behov for.» Hva betyr dette? Både i Asker kommune, der jeg har vært lokalpolitiker, og i Drammen kommune, der jeg har jobbet i PPT i en årrekke, har foreldrene kontaktet meg om dette viktige temaet, at barna deres må få den hjelpen de trenger også i SFO-tiden. Det er nemlig slik at barn i barnehagealder kan få denne retten gjennom en sakkyndig vurdering. Det gjelder også elevene på skolen. Men ved overgang mellom barnehage og skole er denne retten kun gjeldende i deler av barnas skolehverdag. Når skoledagen er ferdig, ofte så tidlig som kl. 12 eller 13, står elevene, som ofte har oppfølging gjennom hele dagen, uten rettigheter i SFO-tiden. Barn som benytter tegnspråk, som trenger emosjonell eller adferdsmessig regulering, eller som har andre funksjonsnedsettelser som gir dem rett til oppfølging, slutter ikke å ha disse behovene fordi skoletimene er over. Foreldrene til funksjonsreduserte barn gruer seg også ofte til skolestart, og mange blir svært overrasket når de skjønner at barnas rett til oppfølging kun gjelder i de timene skoledagen varer. Mange, ofte mødre, vurderer da om de kan stå i fullt arbeid, og for de fleste er denne usikkerheten, selv om skolene og SFO tilrettelegger så godt de kan, en enorm bekymring disse foreldrene ikke trenger på toppen av omsorgsbyrden. Vi snakker om de aller mest sårbare barna i Norge og deres familier. Jeg er stolt over at Arbeiderpartiet sammen med Senterpartiet i Hurdalsplattformen slår fast at dette er noe vi skal endre på. Barn med spesielle behov skal få den oppfølgingen de trenger også i SFO-tiden – en sak alle foreldre til barn med funksjonsnedsettelser og de ansatte i skole, barnehage og SFO vet viktigheten av, og ikke minst barna selv.
Frode Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2021-10-21:
Når jeg står her på Stortingets talerstol for første gang, har jeg tenkt over: Hvorfor engasjerer jeg meg i politikken? For meg er politikken et redskap for å skape trygge nærmiljøer og for å sikre at menneskene rundt oss har like muligheter uansett bakgrunn. Jeg tror at verden, Norge, byen min og bomiljøet mitt rundt meg på Bøler er tjent med at forskjellene ikke er for store. Det er bra for meg, for min familie og for mine naboer at folkene rundt oss har det bra. Her er trygghet et nøkkelord – trygghet for at ungene våre har gode barnehager, en god skole, like muligheter for utdanning, meningsfulle fritidsaktiviteter og til etter hvert å kjøpe seg sin egen bolig. Det er trygghet for at vi har en jobb å gå til, og at arbeidslivet kjennetegnes av seriøsitet, en lønn til å leve av og et trygt fellesskap, og trygghet for at vi får en god omsorg når vi blir syke eller gamle, eller når vi av andre grunner trenger at fellesskapet er der for oss. For meg er den politiske retningen viktig for hvilket samfunn jeg ønsker meg: trygghet, sterke fellesskap, små forskjeller, like muligheter. Jeg er en oslogutt og stolt av byen min. Jeg er stolt av retningen byen har tatt de siste årene, med et Arbeiderparti-ledet byråd. I regjeringsplattformen ser jeg tydelige tegn til at kursen i Oslo, med utbygging av velferd, sosial utjevning og kutt i klimagassutslipp, nå skal bli nasjonal politikk. Det er bra for dem som bor på Tøyen, i Tana eller på Tynset. I Hurdalsplattformen sier regjeringen at staten skal dekke 70 pst. av kostnadene i de store kollektivprosjektene. Det betyr mye når vi skal bygge ny T-banetunnel. Mange sykler, går eller kjører bil, men de fleste i Oslo reiser med T-banen. Husk at T-banen i Oslo har 120 millioner passasjerer i året – til sammenlikning frakter alle toglinjene i landet 80 millioner reisende. I morgen åpner det nye Munch-museet her i byen. Gled dere til det, og gled dere til sommeren, når vi kan bade fra Munch brygge og den nye Operastranda – og det i en fjord som regjeringen lover handling for å redde, det haster. Jeg vil i likhet med representanten Mathilde Tybring-Gjedde oppfordre alle representantene til å gjøre seg kjent i Oslo. Fjorden er nevnt, men marka er fantastisk. Når regjeringen i plattformen slår fast at det skal legges godt til rette for friluftsliv i byene, bl.a. ved universell utforming av turveier, er det veldig gledelig. Regjeringen slår fast at de vil forsterke og utvide områdesatsingene og forebygge barnefattigdom. Det er viktige tiltak for å bekjempe sosial ulikhet. Faren til kompisen til sønnen min kjører drosje. Hos taxisjåførene i denne byen er gleden stor over at regjeringen skal stoppe frislippet i drosjenæringen og samarbeide med næringen og fagbevegelsen for å bekjempe sosial dumping. Jeg elsker dugnad og har brukt mye tid på det. Det skaper samhold og er gøy og meningsfullt. Når regjeringen nå lover full momskompensasjon for frivilligheten, skaper det jubel hos korpset i Bø og på Bøler, Grorud og Grue, og Hol og Holmlia.
Odd Harald Hovland (Arbeiderpartiet), 2021-10-21:
Regjeringa si plattform er tydeleg på at me skal leggje til rette for industri og nye arbeidsplassar. Me skal kutte klimagassutslepp og skape jobbar i heile landet. Det skal me bl.a. gjere ved å bruke moglegheitene som ligg i dei naturressursane me har i Noreg. Eg vil nemne havbruksnæringa. Næringa har stor betydning for norsk matproduksjon og verdiskaping. Det er veldig bra at regjeringa er så tydeleg på at dei vil leggje til rette for vidare vekst i næringa, for å skape fleire arbeidsplassar, meir foredling, større verdiskaping og auka eksportinntekter. Den avgåtte regjeringa la i sommar fram sin havbruksstrategi. Strategien legg opp til vekst i næringa, men tema som bearbeiding eller foredling er ikkje spesielt nemnde eller vektlagde. Eg vil understreke at auka verdiskaping ikkje berre handlar om auka produksjonsvolum, det må i høgaste grad også handle om større grad av foredling, og då sjølvsagt i Noreg. Det er dessverre slik at mykje fisk vert eksportert frå Noreg utan at han er foredla. Det betyr at fisken vert foredla ein annan plass i verda, og me går glipp av verdifullt restråstoff. Ikkje minst vert klimaavtrykket unødvendig stort. I verste fall kan me oppleve at fisk vert transportert ut av landet og importert tilbake i foredla tilstand. Potensialet for auka verdiskaping i foredling er stort. Me får betre betalt for kvar kilo fisk, me beheld verdifullt restråstoff, klimaavtrykket vert sterkt redusert, og det gjev moglegheit for mange fleire arbeidsplassar. For å illustrere kva volum me snakkar om her, kan eg ta eit eksempel. Bremnes Seashore, som ligg i min eigen heimkommune, Bømlo, og som bl.a. produserer salmalaks, produserer fisk tilsvarande ein halv million middagsporsjonar – ikkje i året, ikkje i veka, men kvar dag – ein halv million middagar kvar dag. Berre 30 pst. av dette er foredla vare. Når me veit at dette kanskje er den beste bedrifta på foredling i Noreg, viser det at potensialet for auka verdiskaping i næringa er enormt. No vil denne bedrifta foredle ein større del av produksjonen. Det krev at det vert lagt til rette for godt samarbeid mellom næringa og myndigheitene. Det er difor eit veldig godt signal for næringa at regjeringa signaliserer at dei vil leggje til rette for forenkling, opprydding i regelverk og betre samarbeid mellom myndigheitene og næringa for å skape ei meir heilskapleg forvaltning. Det er svært bra at regjeringa er så tydeleg i plattforma, at havbruk er eit satsingsområde. Me skal utnytte dei naturlege fortrinnet som ligg i oppdrett av fisk i kystnære strøk og fjordar, og samtidig stimulere til innovasjon og bruk av ny teknologi. Dersom me skal få til meir foredling i Noreg, krev det føreseielege rammevilkår og god dialog mellom myndigheitene og næringa. Det får me til med denne regjeringa.
Linda Monsen Merkesdal (Arbeiderpartiet), 2021-10-21:
Me bur i eit land som er i bevegelse, og me som er frå Vestlandet, er godt vane med at dei bratte fjella og liene våre kjem rasande ned heilt utan førevarsel. Me har til og med utvikla vår eigen nakkepositur for å sjå etter ras når me køyrer bil. Berre i desse dagar kan me lesa om fylkesvegar og riksvegar som blir råka av eller stengde av ras og flaum, spesielt i Hordaland. Dette er vegar som er i dagleg bruk av barn, arbeidsfolk og yrkessjåførar. Desse vegane er ei påkjenning å ferdast på, for me veit at det kjem ras, men sjeldan når. Vestlandet har i dei siste åra fått kjenna på ei regjering som ikkje har prioritert dei rasutsette strekningane. Fylkeskommunen har fått mindre midlar til samferdsel og har måtta kutta i staden for å sikra. Eg er difor glad for at me no har fått ei regjering som tek dette på alvor. Denne regjeringa skal saman med fylkeskommunane utarbeida ein nasjonal gjennomføringsplan for ras- og skredsikring av alle riksvegar og fylkesvegar med høg og middels skredfaktor. Dette er godt nytt, for her trengst det handling. Stengte vegar har store samfunnsøkonomiske konsekvensar. Dette er samferdselsårer som næringslivet er avhengig av. Betre vegar vil auka nytten for samfunnet i form av reduserte kostnader for vegbrukarane som følgje av betre framkome. Regjeringa meiner at utbygging av infrastruktur må gjennomførast på ein måte som gjev mest mogleg igjen for pengane, og at store offentlege satsingar på infrastruktur skal bidra til lokale og regionale arbeidsplassar. Betre vegar gjev tryggleik og stabilitet for dei som ferdast der, gjev moglegheiter for næringslivet, og gjer ikkje minst kvardagen betre for vanlege folk, som skal leve livet sitt i bygd og by. Det kjende ordtaket seier: Rom blei ikkje bygd på éin dag. Det blir heller ikkje vegane på Vestlandet. Men den nasjonale gjennomføringsplanen for ras- og skredsikring blir eit viktig verkemiddel i rett retning for å sikra folk ein trygg og føreseieleg kvardag på vegen.
Per Martin Sandtrøen (Senterpartiet), 2021-10-21:
Vi vil flytte makt til vanlige folk på alle områder i samfunnet. Dette er en av de klare målsetningene i Hurdalsplattformen. Endelig har Norge fått en regjering som vil gi vanlige folk mer innflytelse over lokalsamfunnet sitt og landet sitt. De siste årene har stadig mer makt blitt flyttet lenger unna folk. Et eksempel er den såkalte nærpolitireformen. Den ga tidenes sentralisering av norsk politi. Men hvordan skjedde det? Jo, Politidirektoratet og politidirektøren, som ikke har fått én eneste stemme i ett eneste valg, fikk makten til å bestemme hvor det skulle ligge lensmannskontor, og hvor det ikke skulle gjøre det. Nå snur vi utviklingen. Istedenfor å legge ned, skal vi opprette 20 nye polititjenestesteder. Vi skal styrke tjenestesteder over hele landet, og vi skal gå grundig gjennom Politidirektoratets ressurser og makt. Rovdyrpolitikken er et annet eksempel hvor det er nødvendig å flytte mer makt nærmere folk, nærmere dem som bor nærmest rovdyrene. Det sier litt om frustrasjonen som var når en av de største politiske demonstrasjonene i moderne tid ikke var imot et stortingsvedtak, men for et stortingsvedtak. Det var for at regjeringen skulle følge opp et vedtak fattet i Stortinget. Regjeringsplattformen slår tydelig fast at det skal føres en mer restriktiv rovdyrpolitikk. Vi vil redusere belastningen for beitenæringen og lokalsamfunnene, og ikke minst skal vi styrke de regionale rovviltnemndenes rolle. Nå skal det heldigvis bli slutt på enhver form for tvang eller press om kommune- eller fylkessammenslåinger. Sentralisering av makt fører til sentralisering av folk. Det finnes ikke i dag en eneste kommune som ikke har en skole, en barnehage, et sykehjem, men det finnes mange nedlagte kommuner hvor det ikke lenger er igjen noen av disse tjenestene. Forsvarere av kommunesammenslåinger har tidvis forsøkt å latterliggjøre motstanden med at det handler om identitet og følelser. Men det er ikke et problem at folk er stolt over kommunen sin, stolt over hjemplassen sin, det er bra. Vi ønsker at flest mulig skal brenne for å ta vare på og utvikle kommunen sin. Gjennom Hurdalsplattformen har vi nå gitt de tvangssammenslåtte kommunene muligheten til å få tilbake selvstendigheten. Vi vil fjerne de delene av inntektssystemet som straffer kommuner som ikke slår seg sammen. Denne regjeringen vil flytte makt tilbake til folk over hele Norge. Det arbeidet er allerede begynt.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2021-10-21:
Vi har bare denne stortingsperioden og en til på oss for å nå klimamålene våre for 2030. Det haster, men hvis vi styrer omstillingen og gjør dette til et rettferdig grønt skifte med en aktiv statlig industripolitikk og en storstilt utbygging av klima- og miljøvennlig infrastruktur, kan vi skape store verdier samtidig. Østfold er et veldig godt eksempel på dette. Vi har store prosjekter for både klima- og verdiskaping som virkelig kan bygge fylket for framtiden. Å bygge ut jernbanen med dobbeltspor hele veien til svenskegrensa for å frakte folk og gods på en mer effektiv og miljøvennlig måte kutter utslipp og skaper verdier. Eller karbonfangst og -lagring for sirkulærøkonomibedriftene på Øra og distriktet rundt: Det gir store potensielle klimakutt og høyteknologiske arbeidsplasser samtidig. Eller Borg havn: De tar imot store mengder gods på kjøl i stedet for trailertrafikk på veiene våre, som er avgjørende viktig for tusenvis av arbeidsplasser i distriktet. Men de har også år etter år ventet på at staten skal bevilge penger til å mudre i farleden. Nå er det flere og flere skip som ikke kan legge til kai. Dette er et veldig typisk eksempel, for disse store prosjektene for klima og verdiskaping i Østfold har blitt systematisk nedprioritert av høyreregjeringen. I stedet for å bygge ut dobbeltsporet på jernbanen for å få raskere tog, flere avganger og færre forsinkelser, har den forrige regjeringen avlyst 20 år med løfter og heller prioritert store nye motorveiprosjekter. Derfor er det nå skyhøye forventninger til et politisk skifte for å bygge landet og Østfold for framtiden. Og SV er tydelige: Vi har fullfinansiert mudringen i Borg havn. Regjeringsplattformen nevner ikke det. Her vil vi være en pådriver. Vi har foreslått midler til karbonfangst og - lagring på Øra. Regjeringsplattformen nevner ikke Øra, men andre prosjekter andre steder, og der vil vi være en pådriver også for Fredrikstad. Og vi har foreslått full utbygging av dobbeltsporet på jernbanen hele veien til Halden og svenskegrensa. Der står det i plattformen at man skal «opprettholde ambisjonene». Det er bra, men også der vil vi være en pådriver for at det skjer mer enn bare enn opprettholdelse av ambisjonene. Utbyggingen må gjennomføres også. I det hele tatt skal SV bruke vår nøkkelrolle på Stortinget konstruktivt til å være en pådriver for et rettferdig grønt skifte som bygger landet, bygger Østfold og fyller ambisjonene med politisk innhold, og kutter utslipp samtidig som vi skaper nye verdier.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-10-21:
Nå er det vanlige folks tur. Mange av representantene fra de fire tidligere regjeringspartiene, Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti, har prøvd å plukke fra hverandre begrepet «vanlige folk», men folk skjønner godt hva det betyr. Valgresultatet viser det. Folk vil ikke ha mer forskjellspolitikk; folk vil ha arbeid, velferd og rettferdig klimapolitikk. Valgresultatet er historisk. Vi har fått et storting med 100 rød-grønne representanter – nesten 60 pst. Støre-regjeringas rød-grønne erklæring bygger på et uttalt mål om å samle et rød-grønt flertall i Stortinget, i tråd med velgernes ønske. Nå er det opp til oss å forvalte dette flertallet slik velgerne forventer av oss. SVs leder, Audun Lysbakken, trakk i sitt innlegg i går linjene tilbake til kriseforliket i mellomkrigstida, og det var ganske interessant, for hva var situasjonen da? Jo, en enorm fattigdom i byer og på landsbygda, et arbeidsliv preget av gjentatte arbeidskonflikter i form av streiker og lockout. Da tok arbeidslivets parter ansvar, og den første hovedavtalen så dagens lys. Sammen med kriseforliket mellom Arbeiderpartiet og Bondepartiet var grunnlaget for trepartssamarbeidet lagt, og det ga oss det velferdssamfunnet vi kjenner i dag. Stilt overfor vår tids store utfordring, klimakrisa, vil Arbeiderpartiet bygge videre på denne tradisjonen, sammen med våre rød-grønne venner i storting og regjering. Vi vil ha en rettferdig klimapolitikk som skaper jobber, ikke avvikler dem, basert på den kompetansen som ligger hos partene i arbeidslivet, og i samarbeid med en aktiv stat. Bare på den måten kan vi redde klima og natur for våre etterkommere og samtidig styrke velferden i hele landet. I valgkampen lanserte Arbeiderpartiet egne vekstplaner for hvert enkelt valgdistrikt, med utgangspunkt i det som allerede er av fortrinn å bygge videre på. Og vekstplanene ble positivt mottatt, også i Buskerud, som jeg representerer, der vi valgte å framheve høyteknologisk industri, skog, jord, vann, reiseliv, gjenvinning – for å nevne noe. Og vanlige folk og næringsliv kjente seg igjen. Mange har allerede tatt kontakt og er klare til å bidra til det grønne skiftet, forutsatt at staten også bidrar. Det illustrerer et viktig poeng. Opposisjonen påstår at regjeringserklæringen ikke er konkret nok, men det er feil. De konkrete svarene på vår tids største utfordringer finnes verken i Stortinget eller regjeringskontorene alene. Løsningene finner vi bare ved å samarbeide tett med de kompetansemiljøene vi har i fagbevegelse, næringsliv og forskning, sammen med en aktiv stat – og ikke med en passiv og næringsnøytral stat, som dessverre har preget Norge de siste åtte årene.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2021-10-21:
En trontale- og erklæringsdebatt skal selvfølgelig peke fremover mot hva det er vi nå skal jobbe med for å løse utfordringene, men det er mange av innleggene i denne debatten som har pekt bakover. Ja, vi som har representert posisjonen, har vært stolte, og vi har snakket om hva vi har fått gjennomført disse åtte årene, men de nye posisjonspolitikerne har også beskrevet en del om det som har skjedd. Jeg undrer meg når Arbeiderpartiets helsepolitiske talsperson, Cecilie Myrseth, sier at det har vært altfor svak satsing på psykisk helse i disse åtte årene. Da kan man ikke ha registrert at det er nærmere 2 600 flere årsverk i kommunalt psykisk helse- og rusarbeid enn det var i 2016. Det er den sterkeste veksten i årsverk siden opptrappingsplanen som ble avsluttet i 2008. Vi har gjennomført et enormt løft på helsestasjons- og skolehelsetjenesten og styrket disse bevilgningene med 1,3 mrd. kr. Det er innført psykologkrav i kommunene. Arbeiderpartiet fjernet kravet til kompetanse før de gikk ut av regjeringskontorene i 2013. Vi har innført krav om at det skal være tilgang til psykolog i kommunene. Det er 487 flere stillinger siden 2013, og 93,8 pst. av kommunene har nå psykologkompetanse på plass. Jeg kunne ha nevnt mer. Så fortsetter Cecilie Myrseth med å si at nå står man her, etter åtte år med underprioritering av helsetjenesten. Det er vanskelig å kjenne seg igjen i også når det gjelder spesialisthelsetjenesten. Arbeiderpartiet gikk f.eks. til valg i 2013 på at de innen 2017 skulle sørge for én million flere pasientbehandlinger i norske sykehus. Det målet nådde vi to år tidligere, i 2015. Da hadde vi samtidig også redusert helsekøene med 56 000. Hvordan har vi gjort dette i spesialisthelsetjenesten? Jo, vi har fjernet taket på hvor mange pasienter offentlige sykehus kan behandle. Vi har økt betalingen for sykehusenes aktivitet. Vi har kjøpt mer ledig kapasitet fra privat, og vi har innført reformen fritt behandlingsvalg. Evalueringen viser at de som har benyttet seg av den ordningen, har fått kortere ventetid, og ordningen har bidratt til økt valgfrihet og mangfold. Jeg kunne sagt mye mer, men jeg har lyst til å avslutte med å si at jeg ønsker også å se fremover. Nå er det viktig at vi jobber godt. Dette stortinget vil oppleve et Høyre i opposisjon som kommer til å ta vare på pasientens helsetjeneste og utfordre regjeringen på å sikre at ventetidene går ned, at aktiviteten går opp, og at norsk helsetjeneste fortsetter å være like god som den er nå når de har fått overta.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-10-21:
De siste to dagene har vi hørt mange ideologiske innlegg fra representanter fra regjeringspartiene – ikke de løse og lite forpliktende fyndordene om at det er vanlige folks tur over hele landet som vi er så glad i, men om ideologi i næringspolitikken. Representant etter representant fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet har entret talerstolen og snakket om behovet for en mer aktiv næringspolitikk i dette landet. Jeg har forsøkt å lytte veldig nøye til hva som kommer i neste leddsetning, men det virker nesten som at ideologien om en mer aktiv næringspolitikk ikke er fylt med innhold. Det kommer ikke eksempler på hvordan en mer aktiv næringspolitikk skal spilles ut i praksis. Resonnementet stopper ved at forrige flertall førte en passiv næringspolitikk, mens dagens flertall skal føre en aktiv næringspolitikk. Retorikken som brukes, er til gjengjeld ganske kraftfull: Det skal en ny kurs til. Men det skal altså ikke handle om skatte- og avgiftslettelser, som næringslivet er opptatt av. Det kan ikke handle om investeringer i infrastruktur, noe som etterspørres på hvert bedriftsbesøk. Det kan heller ikke handle om styrking av virkemiddelapparatet, næringsrettet forskning og utvikling, et bedre utdanningssystem, flere som fullfører videregående opplæring, eller forenklinger i regelverk og byråkrati. Alt dette er fulgt opp av forrige flertall, men det var jo passiv næringspolitikk. Nå skal den aktive næringspolitikken inn. Er det noe som bør skremme skattebetalerne, er det nettopp det, for det har vi forsøkt før. Den aktive næringspolitikken handler, tror jeg, om at staten og regjeringen skal plukke vinnere i næringslivet – at 19 mennesker i den innerste sirkelen av stortingssalen er bedre enn markedet til å forutse hva som vil være lønnsomt og ikke i årene framover. Riktignok har både statsministeren og næringsministeren gjort det godt både på aksjemarkedet og som bedriftsledere, men det er likevel et stykke fra det til å forvalte vår felles kapital, vår felles sparekasse. Vi har flere eksempler på feilslått aktiv næringspolitikk fra forrige gang Arbeiderpartiet og Senterpartiet styrte landet. Da gikk staten inn på eiersiden i en dørfabrikk i Årdal. Den skulle erstatte tapte arbeidsplasser. Det endte med at skattebetalerne tapte 80 mill. kr. Staten kjøpte seg også inn i Aker Holding AS; heller ikke det endte med kjempesuksess, hverken finansielt eller omdømmemessig. Det klokeste skattebetalerne kan gjøre i denne situasjonen, hvor det igjen varsles en mer aktiv næringspolitikk, er å spleise på en skredder som kan sy igjen lommene til Kjell Inge Røkke og andre smarte kapitalister som står klar til å plukke opp gratis penger fra staten på gata.
Tom Kalsås (Arbeiderpartiet), 2021-10-21:
Endelig har vi fått en Arbeiderparti-ledet regjering som vil sørge for at Norge får en ny og mer rettferdig kurs. Med Hurdalsplattformen setter vi vanlige folks interesser først og gjør det mulig å leve et godt liv i hele Norge. Jeg gleder meg til å ta fatt på arbeidet med å bekjempe økende ulikhet og gi folk mer makt over egen hverdag. Arbeid til alle i et trygt arbeidsliv er nøkkelen til mer rettferdig fordeling og frihet for den enkelte. Derfor står det tydelig i regjeringsplattformen at vi vil bekjempe sosial dumping, bl.a. i transportsektoren, hvor vi vil få på plass en lenge etterspurt handlingsplan mot sosial dumping. I tillegg lytter vi til drosjesjåfører over hele landet og vil derfor stoppe frislippet i drosjenæringen – både for at kundene skal være trygge, og for at sjåførene skal kunne leve av jobben sin. Skal vi klare å skape arbeidsplasser og legge til rette for bosetting i hele landet, må vi investere i god infrastruktur. Her er gode, og ikke minst trygge, veier en helt avgjørende forutsetning. Derfor er jeg glad for at den nye regjeringen nå vil ta initiativ til at det sammen med fylkeskommunene utarbeides en nasjonal plan for rassikring og skredsikring av alle riksveier og fylkesveier med stor rasfare. I tillegg skal en få på plass en helhetlig og forpliktende plan for å redusere det vedlikeholdsetterslepet vi ser på riksveiene og fylkesveiene i hele landet. Til disse arbeidene må vi sørge for at anbud blir utformet sånn at lokale og regionale aktører kan delta, sånn at vi bidrar til aktivitet og arbeidsplasser også lokalt. Det er aktiv næringspolitikk, det. Til slutt: Hvis det er én ting koronapandemien har vist oss, er det viktigheten av å ha på plass en robust og effektiv infrastruktur, en digital infrastruktur. Det blir helt avgjørende skal vi klare å bygge landet i tiden som kommer. Hurdalsplattformen er derfor tydelig på at staten må ta et større ansvar for utbygging i områder der det ikke er lønnsomt å bygge ut, for å sikre at alle husstander der det bor folk, skal ha tilgang til høyhastighetsbredbånd innen 2025, og gjøre tilgangen til høyhastighetsinternett til en rettighet på lik linje med strøm. Jeg tror ikke det kan bli så mye mer tydelig og konkret enn det. På denne måten prioriterer Arbeiderpartiet og Senterpartiet hverdagen til vanlige folk i hele landet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-10-21:
Vi må holde oss med egne arbeidsfolk. Pandemien har lært oss det. Regjeringa vil ruste Norge for å takle mer uvær, i dobbelt forstand. Beredskapen må styrkes på alle plan. Fagfolk som kan gjøre hverdagsjobbene, er helt avgjørende. Vi må holde oss med egne fagfolk, for som arbeidsfolk har vi også et liv utenfor arbeidstida. Livet utenfor arbeidstida fremmer familielivet, bygger de mange lokalsamfunn med familie, venner, dugnad, fellesskap, frivillige organisasjoner og politisk engasjement. Vi må bygge bedre samfunn, tryggere samfunn, flere må delta. Vi må derfor som land gjøre oss langt mindre avhengig av gjestearbeidere som ikke deltar i norsk samfunnsliv. Vi må sikre tryggere og mer forutsigbare arbeidsforhold for både bedriftsledere og ansatte. Folk må få tryggere inntekt, sånn at bl.a. banken stoler på din betalingsevne. Vi må få sterkere fagorganisering. Et mer velorganisert arbeidsliv er forutsetningen for et trygt familieliv. Vi må styrke lønns- og arbeidsvilkår for arbeidsfolk som under pandemien ble karakterisert som kritisk viktig arbeidskraft. Vi må slutte å snakke om dugnadsinnsats fra dem i arbeidslivet som tjener minst. Mange yter mye ekstra i kritiske tider, men det skal betales. Vi må heve statusen for fagutdanning og snakke fram omdømmet til slaktere, helsefagarbeidere, gartnere, sveisere, ansatte i varehandel, reiseliv og fiskeforedling, gårdbrukere, sagbruksarbeidere og lastebilsjåfører – alle som utfører sitt arbeid med moderne teknologi. Regjeringa vil arbeide for større jevnbyrdighet økonomisk, sosialt og statusmessig mellom folk. Det er avgjørende viktig for å sikre tilliten i samfunnet, og det er nødvendig for bedre å kunne oppfylle de mange ungdommers drøm om en framtid i praktiske yrker. Regjeringa skal sette i gang et lovarbeid for å begrense bemanningsselskapenes omfang og rolle. Bemanningsselskapene må erstattes av vikarbyråer, etter Senterpartiets syn – vikarbyråer som også kan drive arbeidsformidling mellom arbeidssøker og bedrift. Vikarbyråene må ha fast ansatte som brukes for midlertidig å dekke opp konkrete vikariater, etter arbeidsmiljøloven § 14-9 andre ledd bokstav b. Denne omstillingen krever en overgangsperiode, f.eks. to år, slik at norsk nærings- og arbeidsliv kan gis forutsigbarhet og nødvendig fagutdanning kan komme på plass. Næringslivet må få de fagfolk det trenger etter en slik omstilling. Regjeringserklæringa har gitt en klar retning. Parolen må bli at vi som land må holde oss med egne arbeidsfolk.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2021-10-21:
Når man leser regjeringens erklæring, er det nesten fascinerende å se hvordan man i svært stor grad er villig til å gå tilbake på det som har vært en retorikk gjennom mange år: politiske lovnader i valgkampen om reversering, som nå er endt i en taktisk retrett. Og nei, jeg snakker ikke om Andøya. Jeg snakker faktisk om justis- og beredskapsfeltet. Når jeg leser plattformen, er det mye som Fremskrittspartiet kan slutte seg til. Men på noen viktige områder der særlig Senterpartiet har lovet å reversere – da snakker jeg om politireformen – har man altså endt med ingenting av det man har lovet. Det er bra, det er for all del veldig positivt, for politireformen var viktig, den var nødvendig, den var godt begrunnet, og den er i all hovedsak riktig gjennomført – bortsett fra på noen punkter som også vi har vært kritiske til, med at man ikke har vært tydelig nok for å sørge for at det er mer tilstedeværelse ute i distriktene. Men når man leser denne plattformen, ser man altså at politireformen skal evalueres. Ja, det er vel noe som alltid gjøres i forbindelse med viktige, store reformer. All den retorikken som vi har hørt år ut og år inn, er altså redusert til at man skal opprette 20 nye tjenestesteder. Det fremstår ikke som noe annet enn et totalt mageplask, hvis vi husker tilbake til hvordan tidligere representant – nå finansminister – Trygve Slagsvold Vedum dag ut og dag inn fortalte oss hvordan vi var nødt til å reversere politireformen. Men det er godt at det ikke skjer. Vi skal være innstilt på å samarbeide for å finne gode løsninger for å bygge norsk politi også i årene som kommer. Det som derimot er beklagelig, er at regjeringen legger opp til en reversering av en reform som ingen har bedt om, bortsett fra noen svært få som har en sterk egeninteresse i det. Det handler om domstolsreformen. Det er en viktig og riktig reform. Jeg håper at regjeringen før den eventuelt setter i gang en reversering av domstolsreformen, i hvert fall kan lytte til de ansatte, for de ansatte kommer med tydelige tilbakemeldinger: nemlig at dette er en reform som fungerer, at den gir bedre muligheter til å løfte frem og løse saker lokalt, og at man velger å tenke praktisk og ikke ideologisk.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-10-21:
I Hurdalsplattformen skriver regjeringen om hvordan man skal sikre frihet til alle slags familier og hvordan man skal redusere forskjellene. Hvordan man skal sikre dette, synes jeg imidlertid framstår som en gåte. Er det gjennom økte diesel- og bensinpriser for foreldre som er avhengig av bil i en hektisk hverdag? Er det ved å ta fra vanlige barnefamilier valgfriheten ved å gå til kamp mot private barnehager? Eller er det ved fortsatt å tenke at det er politikere og ikke familiene selv som er best egnet til å ta egne avgjørelser hva gjelder foreldrepermisjon? Eller er det kanskje gjennom å avvikle deler av kontantstøtten framfor å stille krav? Dette er bare noen av veldig mange spørsmål man kan stille seg. Det lille som er skrevet om familiepolitikk, ser for meg ut som en innskrenking av familiers frihet. De er vel også vanlige folk? Jeg kan i hvert fall i dag love at Fremskrittspartiet også i årene som kommer vil fortsette å ta kampen for familiene og for at de skal få mer frihet og mulighet til å ta valg i eget liv, og at vi vil gjøre folks hverdag enklere og ikke kjipere. I både plattformen og under debatten her har det vært snakket varmt om ytringsfriheten. Festtaler om demokratiets grunnsteiner er veldig flott, men jeg må innrømme at jeg er usikker på hvordan regjeringen vil forsvare dette når det stormer som verst. I 2006 sto Vebjørn Selbekk midt i den norske karikaturstriden. Han fikk kjenne på konsekvensene av det å stå opp for ytringsfriheten. Daværende utenriksminister Jonas Gahr Støre burde ha gitt Selbekk sin uforbeholdne støtte, men snakket heller om ytringsansvar. Gahr Støre ville roe striden, men det nytter ikke å vingle i debatter som handler om prinsipper. Når ulike aktører opp gjennom de siste 15 årene har tatt til orde for ny blasfemilov, med ønsket om f.eks. å forby karikaturer av profeten Mohammed, håpet man nettopp på støtte fra Gahr Støre. – Jeg håper virkelig at regjeringen, en gang for alle, vil slå fast at man ikke vil vingle i slike prinsipielle spørsmål igjen.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-10-21:
Landet har fått en ny regjering, som har en ny plan for hva slags Norge vi vil ha, en regjering som vil lytte til folk, en regjering som har en tydelig plan for at en skal redusere forskjellene både sosialt og geografisk, en regjering som vil ta et oppgjør med den sentraliseringspolitikken en har hatt gjennom de siste åtte årene, og som legger til rette for at folk skal kunne, bo, arbeide og leve gode liv i hele Norge. Jeg merket meg at representanten Erna Solberg tidligere i dag kommenterte og mente at Hurdalsplattformen var ullen og lite konkret. Vel, jeg tror faktisk at for mange rundt omkring i Norge i dag har den betydning, den nye politikken som regjeringen allerede har varslet at den vil komme med, at den vil ta grep når en ser de kraftig økende strømprisene. Det er ikke noe nytt som har kommet i løpet av de siste dagene. Den avgåtte regjeringen hadde hatt mulighet til å varsle og komme med konkrete tiltak. Vi har allerede varslet og tatt konkrete grep. Jeg er også glad for at en sikrer flertall i Stortinget for helt nødvendige tiltak knyttet til bostøtte og sosialhjelp og at vi må sørge for å få avgiftene på området ned. Men for en del rundt omkring i Norge er det kostnader som per i dag er enda mer krevende å bære, og der den nye regjeringen i sin plattform konkretiserer tydelige tiltak. I øysamfunn rundt omkring i Norge – som Hasvik, Loppa, Værøy og Røst – skal ferjene bli gratis. Og for alle rundt omkring i Norge som er avhengige av fly på kortbanenettet, skal en sørge for at det blir halv pris på flyrutene. Så registrerer jeg at representanter går på talerstolen og sier at det er få ambisjoner knyttet til politiområdet. Det er en god start å si at en nå skal åpne flere lensmannskontor, konkret tjue, etter at en har hatt tidenes sentralisering av norsk politi. En skal også sørge for at en gir reelt innhold til de lensmannskontorene som en har rundt omkring i Norge, og også sørge for flere politipatruljer. Vi skal ha et tilstedeværende politi i hele Norge. Dette er en plattform som ikke er slutten, men starten, på en ny tid, der vi skal sørge for å spille på lag med bevegelser og organisasjoner rundt omkring i Norge for å redusere forskjeller og ta hele Norge i bruk. Det skal bli en glede å fortsette det arbeidet.
Turid Kristensen (Høyre), 2021-10-21:
Vi var mange som var veldig spente på hva Hurdalsplattformen kom til å inneholde. Jeg forventet ikke at jeg skulle være enig i alt som stod der, men det var også punkter jeg kunne nikke fornøyd til, punkter vi er tverrpolitisk enig i, og punkter som er en videreføring av den forrige regjeringens politikk. Det er bra. En ting som forundrer meg, er hvor stor avstand det er mellom det som blir sagt her i salen, og det som faktisk står i plattformen. Noe av det første statsminister Gahr Støre sa da han la fram regjeringserklæringen på mandag, var: «Regjeringen skal flytte makt til vanlige folk på alle områder i samfunnet.» Det høres jo fint ut, det er et veldig godt prinsipp, men hva mener regjeringen egentlig med det? For meg er det åpenbart at dette betyr at folk bør få bestemme mest mulig over sitt eget liv, og at vi må ha tillit til at mennesker kan ta det valget som er best for dem. Det ser dessverre ikke ut til at regjeringen legger det samme i dette som meg, og det legges i hvert fall ikke opp til det i denne plattformen. I Høyre er vi mest opptatt av menneskene, ikke av systemene, og av at vi har et mangfold. Systemet må tilpasse seg dem som skal bruke systemet. Det er pasienten vi må ha tillit til i helsetjenesten, eleven vi må vise tillit til i skolen, og foreldrene vi må ha tillit til at tar valg som er best mulig for dem og deres familie. Hvis regjeringen mener alvor med at den skal flytte makt til vanlige folk, hvorfor vil den da frata elever mulighet til selv å velge hvilken skole de skal gå på, makt til å velge seg bort fra et miljø der de kanskje har blitt mobbet eller har et dårlig nettverk? Hvis regjeringen mener alvor med at den vil flytte makt til vanlige folk, hvorfor vil den da ikke la mennesker som sliter med f.eks. anoreksi, rus eller psykisk helse, få velge det behandlingstilbudet som passer for dem, behandlingstilbud som redder liv? Hvis regjeringen mener alvor med at den skal flytte makt til vanlige folk, hvorfor vil den si nei til at mennesker som er avhengig av brukerstyrt personlig assistent, kan velge det tilbudet som passer best for dem, uavhengig av om det er offentlig, privat eller ideelt? Hvorfor vil den gjøre det vanskeligere for foreldre å velge det barnehagetilbudet som er best for dem, barnehager de er veldig fornøyd med? Dette viser dessverre at Hurdalsplattformen og regjeringens retorikk rett og slett ikke henger sammen, og at det er stor forskjell på ord og handling. Hvis den nye regjeringen skal gjøre alvor av det statsminister Gahr Støre trakk fram som noe av det aller første da han la fram regjeringserklæringen på mandag, må den også ha tillit til at folk vet bedre enn politikere hva som er best for dem. Hvis regjeringen vil flytte makt til vanlige folk, må den også vise det i handling, ikke bare i ord.
Abid Raja (Venstre), 2021-10-21:
Venstre mener at norsk skole trenger kvalitet og mangfold. Venstre har lagt mye arbeid i å gi barn og unge i Norge en bedre skole. Det ser vi resultatene av: flere kvalifiserte lærere, flere som fullfører videregående, flere lærere per elev i klasserommene, flere helsesykepleiere og flere og bedre digitale verktøy enn noensinne før i norsk skole. Venstre sørget for 4 000 flere kvalifiserte lærere i norsk skole. Vi sørget for flere lærere i hvert eneste klasserom i norsk grunnskole gjennom en lærernorm. Vi sørget for at 50 000 lærere har fått et tilbud om etter- og videreutdanning. Alt dette har gitt barn og unge i norsk skole lærere med mer kompetanse i fagene og med større faglig trygghet. Samtidig støttet vår regjering elevenes psykiske helse med flere tiltak, der det viktigste er flere helsesykepleiere. På vår vakt kom det inn mer enn 500 nye årsverk med helsesykepleiere i skolen og i de lokale helsetjenestene i kommunene og fylkeskommunene. Vi er også særlig fornøyd med at mange flere fullfører videregående skole – det er noe av det aller viktigste – og det gjorde de da vi var i regjering. 79,6 pst. er ny rekord for hvor mange elever som fullførte videregående skole. Men alt dette er ikke nok, vi vil mer og vil gi elevene kvalifiserte lærere i alle fag og timer. I en ellers utredende og grå Hurdalsplattform er tiltakene på utdanning relativt konkrete, men så peker de dessverre i feil retning – vekk fra kvalitet og vekk fra mangfold. For hva starter denne Senterparti- og Arbeiderparti-regjeringen med? Jo, de skal ikke stille krav til at elever skal ha undervisning fra kvalifiserte lærere. Kravet til lærerne om at de skal ha formell kompetanse, skal bort. Kvaliteten skal ned. For lærerstudentene ser man den samme tendensen. Flere studenter enn før fullfører faktisk lærerstudiet etter at det ble et krav at man skal ha karakteren 4 i den enkleste matematikken fra videregående skole. Nå skal Arbeiderpartiet og Senterpartiet fjerne dette kravet. Paradokset er at det i regjeringsplattformen for næringsliv og industri presiseres klart og tydelig at man er helt avhengig av oppdatert og formalisert kompetanse. Regjeringsplattformen sier at de vil innføre en kompetansereform som gir oppdatert og formalisert kompetanse, eller for å sitere plattformen: «Det er òg eit av våre fremste fortrinn.» Da er det litt underlig at for denne regjeringen er formalisert kompetanse viktig innenfor industri og næringsliv, men ikke overfor lærere som skal undervise elever, barna våre, i skolen. Da er det til å undre seg over hvorfor elevene og skolen ikke regnes som «våre fremste fortrinn» av denne regjeringen, i denne plattformen.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2021-10-21:
Når jeg hører representanter fra de tidligere regjeringspartiene, skulle man nesten tro at de har glemt at det ikke har gått mange timene siden de selv pakket ut av regjeringskontorene. Hvis det er så dårlig stilt i norsk skole, er det påtagelig at man ikke har brukt tiden bedre i regjering. Men jeg deler bekymringen for situasjonen og ikke minst synet på viktigheten av kompetanse og det å ha gode lærere som har tid til den enkelte, for etter to perioder med en Høyre-ledet regjering er situasjonen urovekkende. Det er tidligere estimert at Norge kunne mangle 5 800 lærere innen 2040 hvis vi ikke gjør noe nå. Det var ved skolestart i fjor 42 pst. flere ukvalifiserte lærere som underviste i skolen, enn i 2013. Det glemte forrige taler å nevne. Arbeiderpartiet og Senterpartiet i regjering har helt andre ambisjoner for norsk skole. Etter åtte år med en Høyre-ledet regjering kreves det strakstiltak – strakstiltak som vi leverer på. Vi vil fjerne avskiltingen av lærere, nettopp fordi det i vår skole er rom for dyktige, erfarne lærere som er der og gjør en forskjell ute i norsk skole, og ikke minst når vi vet at mangelen er reell der ute. Det er en forutsetning at vi har nok lærere hvis vi skal lykkes med å få til tidlig innsats og mer praktisk læring i skolen. Dette haster, og Arbeiderpartiet og Senterpartiet leverer. Vi lanserer tre grep her og nå som handler om at vi skal rekruttere, utdanne og beholde flere konkrete lærere. Foreldrene skal være trygge på at barna deres får en god utdanning. De skal være trygge på at barna blir sett, og da er vi helt avhengig av en skole som har tid til den enkelte, og som har tid til å investere i barna. Det er et kunstig skille som blir satt opp mellom en skole som prioriterer kompetanse, og en skole som prioriterer barn som trives når en lærer. Vi i Arbeiderpartiet anerkjenner at barn faktisk er hele mennesker. Skal de kunne lære, og skal de kunne være mottagelige for både matematikk, naturfag og alle andre fag, er de faktisk nødt til å ha det godt i livet også. Det handler om at vi er nødt til å styrke skolehelsetjenesten, vi vil ha fysisk aktivitet i skolen, og vi skal sørge for at vi gradvis skal innføre et skolemåltid. Dette står ikke i kontrast til en skole hvor man lærer, dette sørger for at barna våre er mottagelige for læring, og anerkjenner at barn og ungdommer er hele mennesker som trenger å ha gode rammer for nettopp det å være mottagelig for læring.
Henrik Asheim (Høyre), 2021-10-21:
Jeg skal også gi en kort stemmeforklaring på vegne av Høyre. Men la meg bare aller først – siden debatten går mot slutten – si tusen takk for en veldig spennende diskusjon og en politisk debatt over to dager med mange som har havnet i nye roller. Noen er helt nye på Stortinget, noen som satt på Stortinget, har blitt statsråder og motsatt. Det har vært en veldig god diskusjon som jeg føler har gjort at man har fått frem mange av uenighetene, men også enighetspunktene, som er mellom oss. Så til stemmeforklaringen fra Høyre: Høyre kommer til å stemme for SVs endrede forslag nr. 6 om bostøtte og sosialhjelp på grunn av strømprisene. Ettersom SV har endret sitt forslag til å være svært likt Høyres opprinnelige forslag nr. 13, trekker Høyre det forslaget. Så kommer Høyre også til å stemme for SVs forslag nr. 8 om oppfølging av Jenssen-utvalget. Utover det stemmer vi naturligvis for de opprinnelige forslagene fra Høyre.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2021-10-21:
Jeg tror «gratulerer» må være det mest brukte ordet i denne debatten, og det er jo all grunn til å gratulere alle som er valgt inn, og ikke minst alle dem som ble utnevnt til statsråder for en uke siden. Men det som bare skulle være en lykkelig dag, ble jo en dag med et veldig stort alvor etter det grufulle som skjedde på Kongsberg. Fortsatt vet vi ganske lite om hva som egentlig rammet oss. Jeg håper vi får flere svar de neste uker og måneder, men det vi vet, er at det verste kan skje. Jeg tok ordet igjen nå for å dvele litt ved det jeg mener har vært den viktigste debatten vi har hatt dette året, og det var debatten som varte gjennom hele våren fram til tiårsmarkeringen av terrorangrepet 22. juli. Mange stemmer har satt ord på hvordan mange i Arbeiderpartiet, og kanskje spesielt de av oss som da kom fra AUF, har følt oss alene gjennom disse ti årene – at det politiske oppgjøret med hatet aldri kom, og at anerkjennelsen av hva det gjorde med oss som folk, med oss som parti og med hver enkelt, ikke har vært der. I år var det noe som var annerledes. Flere stemmer kom til og sa at vi måtte snakke mer om dette, spesielt blant ungdomspartiene på høyresiden. De fortalte om dårlig samvittighet og berøringsangst, og sa at dette var et ansvar de var villige til å ta. Jeg vil si tusen takk til alle som gjorde det, og som sa at de ikke ville misforstå med vilje. De skjønte at de som ikke er med i Arbeiderpartiet, har et ansvar for ikke å la Arbeiderpartiet stå alene i denne saken. Vi ber ikke om sympati; vi ber om at dette må snakkes mer om, at det må diskuteres og mobiliseres sånn at det ikke kan skje igjen. Vi lovet «aldri mer 22. juli», men så skjedde det igjen 10. august for to år siden. Jeg er utrolig glad for at regjeringsplattformen tar med seg debatten om 22. juli og ikke lar det bli et blaff med de riktige ordene hver sommer. Plattformen slår fast at vi skal ta vare på de synlige sporene i Høyblokka, så konspirasjonsteoriene ikke skal få vokse fram. Vi sier at alle elever skal lære om hat og rasisme, og det er et mål at så mange som mulig kommer seg til Utøya eller til 22. juli-senteret. Man trenger ikke å dra til utlandet for å lære om hva hat og ekstremisme er. Vi sier at vi skal slutte å finansiere hatefulle og rasistiske blogger, for vi vet at de er farlige. Kanskje viktigst av alt: Justisministeren får nå i oppdrag å ta opp AUFs forslag om det som på mange måter blir en ny 22. juli-kommisjon. Gjørv-kommisjonen var utrolig viktig, den tok debatten om beredskap og politi, men vi trenger en ny kommisjon som ser på hvordan dette kan skje. Hva får unge mennesker til å radikalisere seg, og hvordan kan vi unngå at det skjer igjen? De snakker om soloterrorister, men de er ikke alene – de har hverandre. Jeg ser fram til det utrolig viktige arbeidet den kommisjonen skal gjøre. Jeg håper den får bred støtte her i Stortinget, og at vi alle kan følge opp det arbeidet, så vi med rette kan si: Aldri mer 22. juli, og aldri mer 10. august.