Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-10-23:
Som flere andre har nevnt i sine innlegg, er det slik at når venner er i nød, rekker vi ut en hjelpende hånd. Og i den nordiske vennekretsen er det i dag spesielt ett land, Island, som er i alvorlige problemer på grunn av finanskrisen. Det vakte undring da vi så meldinger om at Island så seg nødt til å innlede forhandlinger med Russland om et større lån. Vi hadde forventet at en fra norsk og nordisk side hadde vært mer aktiv, raskere for å bidra til å hjelpe vårt broderfolk over denne vanskelige kneiken. Nå er endelig en norsk delegasjon reist for å drøfte hva en kan bidra med på Island. Det er bra, men det burde skjedd lenge før. Nordisk solidaritet må stå sin prøve når en trenger det som mest. Premissene for nordisk samarbeid ble endret da noen nordiske land ble medlem av EU, men i senere år er det nordiske samarbeidet revitalisert på en rekke områder. Det gjelder samfunnssikkerhet, beredskap for sivil krisehåndtering, miljøutfordringer, forsvarssamarbeid, globalisering og tiltak mot internasjonal kriminalitet og terror. Innstillingen fra utenrikskomiteen viser at det er tverrpolitisk enighet om mye når det gjelder nordisk samarbeid. Men det er også viktig at vi legger nok trykk på noen prioriteringer og noen saker, slik at vi får til praktiske resultater. Gjennom fjoråret hadde vi norsk formannskap i Nordisk Råd, da min kollega Dagfinn Høybråten var president. Fra vår side brukte vi det året til å løfte noen saker spesielt, og la meg nevne tre. For det første vil jeg nevne samarbeidet for å fjerne praktiske grensehindringer mellom nordiske land, som flere har vært inne på i dag. Det er fortsatt praktiske problemer som bør forenkles, det gjelder norske pendlere, det gjelder retten til uførepensjon og andre forhold. Stortingsmeldingen viser at arbeidet her går tregt, men vi må opprettholde trykket for å få til bedre og enklere løsninger. Det er etablert et pilotprosjekt mellom grensekommunene Lierne og Røyrvik og deres svenske nabokommuner. Dette er et spennende prosjekt som jeg håper Nordisk Råd vil ta fatt i. Det handler om å samarbeide både om næringsutvikling og om offentlige tjenester, som politi, skole og helsetjenester. Det er snakk om distriktskommuner på begge sider av grensen der en kan gjøre mye for å hindre fraflytting om en samarbeider over grensene. For det andre vil jeg nevne arbeidet med å løfte fram nordområdene i det nordiske samarbeidet. Regjeringen Bondevik II la i 2005 fram St.meld. nr. 30, Muligheter og utfordringer i nord. Den innebar et nytt løft når det gjelder å sette nordområdenes muligheter i fokus. Etter regjeringsskiftet er dette fulgt opp med en nordområdestrategi, og utenriksminister Støre har virkelig bidratt til å spenne forventningene høyt. Nå er festtalenes høye forventninger ikke innfridd, selv om det gjøres en del viktig arbeid. Men hverdagen er kommet, og det er skuffelse, for det nye statsbudsjettet innfrir ikke. Jeg har notert meg at flere nordnorske politikere fra Arbeiderpartiet offentlig gav uttrykk for sin frustrasjon over mangelfull oppfølging. Jeg tror to lærdommer må trekkes: Demp festtalenes forventninger, og styrk den praktiske innsatsen. La meg trekke fram én konkret sak som kan vitalisere samarbeidet i nordområdene. Det er tanken på New Corridor, en transportkorridor over Narvik mellom Kina og USA. Det avgjørende spørsmålet nå er om prosjektet har Regjeringens støtte, og om Utenriksdepartementet bidrar aktivt nok til å drive fram prosjektet i dialog med Kina og Russland. Dette har vi fra Kristelig Folkepartis side reist spørsmål om, og vi håper på et positivt svar. Den tredje utfordringen jeg vil peke på, er forholdet til Hvite-Russland. Den politiske situasjonen i dette nærliggende landet er mildt sagt forstemmende, valgene er en farse, opposisjonen har trange kår. I denne situasjonen må vi som nordiske naboer holde kontakten med dem som kjemper for demokrati og menneskerettigheter, men ingen av de nordiske landene har ambassade i Hviterussland. Kristelig Folkeparti ønsker at vi nå gjør alvor av forslaget om å opprette et informasjonskontor for Nordisk Ministerråd i Hviterussland. Det kan gi en nyttig kontaktflate i arbeidet for mellomfolkelig samkvem, demokratisering og menneskerettigheter. Til slutt: Det er viktig at vi konsentrerer kreftene om nordiske samarbeidstiltak som er viktige og tidsrelevante, og som kan realiseres. Da kan det nordiske samarbeidet gjøre mest gagn for innbyggerne. Vi må ha færre prosjekt som har større trykk, og ikke spre oss på altfor mange prosjekt, som vi har holdt på med i altfor mange år.