Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2001-06-05:
Innstillingen fra kontroll- og konstitusjonskomiteen om Riksrevisjonens undersøkelse vedrørende hovedflyplass og Gardermobanens bedriftsøkonomiske lønnsomhet, Dokument nr. 3:10 for 1997-98, er utgangspunktet for denne omfattende saken. Svært mange ulike grupper og enkeltpersoner har vurdert denne store byggesaken, som vel er et av de største landbaserte prosjekter i Norge. Formålet med Riksrevisjonens omfattende undersøkelse har vært å vurdere om Samferdselsdepartementet har gitt Stortinget korrekt og tilstrekkelig informasjon om prosjektets bedriftsøkonomiske lønnsomhet og usikkerheten knyttet til denne. Riksrevisjonen har spesielt rettet søkelyset mot om alle vesentlige kostnader og inntektsfaktorer er inkludert i bedriftsøkonomiske beregninger i de mange saker som Stortinget har fått seg forelagt i denne byggesaken, og da på en slik måte at informasjonen gav godt nok grunnlag for beslutningene. Stortinget fikk Riksrevisjonens rapport til behandling 8. juni 1998, hvorpå kontroll- og konstitusjonskomiteen besluttet å utsette behandlingen av denne i påvente av departementets utredning vedrørende Mydske-utvalgets innstilling. Dette utvalget hadde som mandat å se på planlegging og utbygging og fokusere på beslutningsprosessen, ansvarsforhold, organisering av arbeidet, økonomiske anslag, kostnadsstyring, kvalitetsrutiner og informasjonsflyt. I tillegg skulle det legges vekt på miljøet. Mydske-utvalgets kritikk var sterk ut fra flere forhold som har bidratt til at Gardermobanen ikke er blitt så lønnsom som forutsatt i St.prp. nr. 90 for 1991-92, forhold som burde vært avdekket på planstadiet og dermed fremlagt for Stortinget før de endelige vedtak ble fattet. Komiteen besluttet å videreføre sitt arbeid bl.a. via åpne høringer, hvor summen av dokumentasjon og uttalelser dannet utgangspunkt for ønske om en ekstern gransking. Smith-kommisjonen ble oppnevnt. Kommisjonen avgav sin rapport 1. mars 2001. Mandatet for kommisjonen var omfattende. Komiteens medlemmer, alle bortsett fra Arbeiderpartiet og SV, mener at det var riktig å få utført en omfattende gransking for om mulig å få satt en sluttstrek for alle påstander og teorier knyttet til utbyggingen av ny hovedflyplass for østlandet og for Gardermobanen. Komiteen konstaterer at Smith-kommisjonens hovedkonklusjon tilsier at det ikke er grunnlag for å hevde at det er benyttet illegitime metoder under lokaliseringsprosessen. Flertallet i komiteen mener derfor at granskingskommisjonen har medvirket til på en god måte å avmytologisere de mange påstander knyttet til Gardermo-utbyggingen. Kommisjonens behandling av Hobøl- og Hurum-alternativenes grundige fremstilling tilsier at det ikke er belegg for påstander om manipulering eller sabotasje. Dog påviser kommisjonen at det er enkelte forhold der det er blitt stilt spørsmål ved kvalitetssikring og blanding av roller i forbindelse med målingene på Hurum. Stortingets mindretall, Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti, ønsket ingen granskingskommisjon, da de mente at all informasjon var og er kjent. Hva angår påstanden om at tidligere statsråd Lie skulle være kjent med at Luftfartsverket ønsket i brevs form å informere Samferdselsdepartementet om ulike faglige vurderinger knyttet til den aktuelle flyplassutredningen, det såkalte Brevik-brevet, har ikke dette blitt bekreftet under komiteens arbeid med saken. Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet og SV og representanten Vidar Kleppe, mener at det er lite som tyder på at kjennskap til holdninger innad i Luftfartsverket ville hatt avgjørende betydning for regjeringskollegiets konklusjon om å gå videre i utredningen med alternativene Gardermoen og delt løsning. Flertallet har forståelse for at det var et politisk ønske om å holde tempoet i flyplassutbyggingen som bl.a. var avgjørende for saksbehandlingen. Tidligere statsråd Lie uttalte under høringen at hele hans statsrådstid var en planfaseperiode for hovedflyplass for østlandet, og at det til slutt var værmålingene ved Hurum som førte til at dette alternativet ble lagt bort, bl.a. etter konklusjonen fra Hafnor-rapporten. På dette tidspunkt stod en så tilbake med to alternativer: Gardermoen eller delt løsning. Kravet om alternative utredninger ble forkastet av et stort flertall i Stortinget. Ut fra dette mener et flertall, alle unntatt representantene fra Fremskrittspartiet og representanten Vidar Kleppe, at Stortinget «ikke har behov for å vurdere om det er grunnlag for å gå videre med spørsmål om å reise riksrettstiltale» mot tidligere samferdselsminister Lars Gunnar Lie for brudd på opplysningsplikten. Riksrevisjonens rapport omfatter hele Gardermoprosjektet, hvor der er gitt en god vurdering av totalprosjektet inklusiv Gardermobanen. Både Riksrevisjonens undersøkelse og Mydske-utvalgets evaluering har avdekket svakheter ved det underlag som Stortinget baserte sitt vedtak på om å bygge ut Gardermoprosjektet. I denne forbindelse kan det henvises til Mydske-utvalget, som har konkludert med at de fleste forhold som har bidratt til at Gardermobanen ikke har blitt så lønnsom som forutsatt i St.prp. nr. 90 for 1991-92, burde ha vært avdekket på planstadiet, og at det derfor bør utvikles bedre rutiner for å sikre god kvalitet på det beslutningsgrunnlag som oversendes Stortinget ved behandling av større byggesaker. I samme rapport fremgår det at flere kostnader er utelatt, både på det tidspunkt da Stortinget fattet vedtak om utbygging av Gardermobanen, og i de senere års budsjettproposisjoner. Ikke minst er det grunn til å merke seg at kostnadene knyttet til merverdiavgiftsbelastning og grunnervervskostnader ikke er tatt med. Videre ble det i St.prp. nr. 90, som tidligere statsråd Kjell Opseth hadde ansvar for, klart tilkjennegitt at utbygging av jernbane til Gardermoen skulle være en lønnsom investering som helt eller delvis kunne finansieres gjennom brukerbetaling. Mye tyder på at Stortinget på dette området ikke fikk et godt nok beslutningsgrunnlag, fordi prognosene var for positivt stipulert. Her mener Riksrevisjonen at Stortinget burde ha hatt klarere informasjon i forbindelse med sitt beslutningsgrunnlag. I denne forbindelse uttaler Mydske-utvalget at beregningene var en skivebom hva angår trafikk og inntektsvekst på Flytoget, investeringskostnadene og passasjerutviklingen. Lønnsomheten for Gardermobanen ble betydelig undervurdert i St.prp. nr. 90. Det er grunn til å reise sterk kritikk for prosjektering og bygging av Gardermobanen hva angår den miljømessige konsekvens, tekniske løsninger og økonomiske beregninger. Ikke minst er det, som det fremgår av Mydske-utvalget, grunnlag for å stille spørsmål ved om stortingspolitikerne hadde vært villig til å bruke om lag 9 milliarder 1998-kroner, hvis de på vedtakstidspunktet hadde visst at store deler av investeringskostnadene ville måtte betales over statsbudsjettet og ikke som forutsatt i St.prp. nr. 90 gjennom billettinntekter. Videre er det grunn til å reise sterk kritikk når overskridelsene løper til 55 pst. i forhold til Stortingets opprinnelige vedtak. Av den grunn burde Stortinget fått seg forelagt nye kalkyler og vurderinger. Kristelig Folkeparti har under hele behandlingen av denne saken ønsket å få satt sluttstrek for en rekke rykter, påstander og til dels konspirasjonsteorier. Vi håper derfor at det arbeidet som nå er avsluttet, bidrar til dette, og at vi sitter tilbake med lærdom om at så store byggeprosjekt er kompliserte og mangesidige, og at det derfor er behov for grundige prosjektbeskrivelser med bedre kvalitet enn det dette prosjektet hadde, av miljømessige, tekniske og økonomiske konsekvenser. Kristelig Folkeparti støtter flertallets forslag til vedtak, og finner ikke behov for videre forføyninger i saken.