Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-13:
Treholt-saken er den mest omtalte spionsaken i norsk etterkrigshistorie. Den har vendt tilbake i offentlighetens søkelys i mange omganger, med mange ulike vinklinger. Siste runde i saken om den spiondømte Arne Treholt kom i forbindelse med lanseringen av boken Forfalskningen i september 2010. Det fremkom påstander i boken om at bevis fremført mot Treholt var forfalsket, og i den etterfølgende mediedebatt ble det også satt fokus på Politiets overvåkingstjeneste og metodebruken under etterforskningen av saken. Det er grunn til å presisere at EOS-utvalgets undersøkelser har vært begrenset til nettopp å gjelde metodebruken til POT under etterforskningen av Treholt. Verken EOS-utvalget eller komiteen har gått inn i de andre delene av saken. I korte trekk betyr det at konklusjonene som kontroll- og konstitusjonskomiteen støtter opp om, ikke vil ha noen form for betydning for dommen mot Treholt eller noen sider av Treholt-saken for øvrig. Rettsstatens utgangspunkt er at staten er bundet og begrenset av rettsregler. En rettsstats grunnleggende premiss er legalitetsprinsippet. Det sier at den utøvende makt aldri kan gripe inn overfor eller dømme landets borgere uten å ha hjemmel til dette i gjeldende rettsregler. I noen tilfeller kan det tenkes at legalitetsprinsippet fravikes i nødrettstilfeller, men det oppstilles strenge vilkår for at slike betraktninger skal hjemle slike inngrep overfor borgerne. Jeg synes det er viktig å understreke dette innledningsvis, fordi metodebruken rettet mot Treholt var av svært inngripende karakter: Det ble gjennomført telefonavlytting, hemmelige husransakelser, hvor bl.a. Treholts nøkkel ble kopiert, romavlytting og videoovervåking. I tillegg er det naturligvis også brukt spaning og andre mer ordinære politimetoder, som det ikke er grunnlag for å gå nærmere inn på. Det fremstår som klart at det etter at EOS-utvalget har gjennomført sine undersøkelser, har vært vanskelig å finne dokumentasjon på den overvåkingen som ble brukt under etterforskningen av Treholt. Verken lydopptak eller videoopptak er funnet, mens andre deler av etterforskningen er underlagt stor grad av notoritet, f.eks. forhold knyttet til telefonavlytting. Komiteen mener det fremstår som noe spesielt at så store deler av etterforskningsmaterialet synes å være forsvunnet eller makulert. EOS-utvalget har innhentet en juridisk betenkning fra professor Husabø knyttet til hjemmelsgrunnlaget for de ulike typene av metoder som ble brukt under etterforskningen av Treholt. Betenkningen er vedlagt EOS-utvalgets melding til Stortinget, og jeg vil derfor ikke gå dypt inn i den i dette innlegget. Men jeg finner likevel grunn til å peke på at romavlytting var straffbart på dette tidspunktet. Det fantes imidlertid ikke tilsvarende lovforbud mot videoovervåking, men det er vanskelig å se at man kunne vurdere videoovervåking som mindre inngripende enn romavlytting. Derfor deler komiteen Husabøs konklusjon om at det er klart at denne formen for overvåking trenger hjemmel i henhold til legalitetsprinsippet. Komiteen er også enig med Husabø – og dermed også med EOS-utvalget – i at en heller ikke ved bruk av nødrettsbetraktninger kan hjemle denne konkrete overvåkingen. Komiteen har merket seg at det under etterforskningen var tett kontakt mellom POT og Justisdepartementet. Departementet var kjent med at det ble kjøpt en egen leilighet til det formål å overvåke Treholt, og det ble brukt teknisk utstyr under overvåkingen. Ingen deler av dokumentasjonen viser at det har vært noen diskusjon knyttet til metodebruken i kontakten mellom POT og Justisdepartementet. Det fremstår som overraskende at hjemmelsgrunnlaget for utradisjonelle etterforskningsskritt av denne typen ikke ser ut til å ha blitt diskutert. Det er på det rene at metodebruken ikke bare rammet Treholt, men i like stor grad hans kone og barn. Bruken av slike metoder er i dag regulert på en helt annen måte enn midt på 1980-tallet, og det er også gjort svært store endringer i kontrollen med de såkalte EOS-tjenestene. Etter Stortingets behandling av Lund-kommisjonens rapport, som avdekket omfattende illegitim overvåking av norske borgere, ble det gjennomført endringer i lovverket og i kontrollsystemene. Lovgiver har fylt lovtomme rom og tiltatt seg en viktig kontrolloppgave gjennom EOS-utvalget. Jeg vil til slutt peke på at komiteen er tilfreds med at EOS-utvalget gjennomførte undersøkelsen av denne delen av Treholt-saken, og at komiteen presiserer det jeg tidligere gjorde klart, nemlig at de funn som er gjort, ikke vil ha noen innvirkning på den strafferettslige delen av saken for øvrig eller på dommen mot Treholt. Det er nok mange som opp gjennom tiden skulle ønske at Treholt-saken fikk sin endelige avslutning. Jeg tror at vi med Gjenopptakelseskommisjonens siste avgjørelse og EOS-utvalgets undersøkelse, som ender med denne stortingsbehandlingen, ser gode bidrag til at endelig punktum kan settes.