Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-04-24:
Internasjonal solidaritet er viktig. Og vi må være sikre på at midlene kommer fram. Derfor er det nødvendig å ha gode rutiner og god kontroll. Det har Kristelig Folkeparti lenge og konsekvent arbeidet for. Interpellanten påpeker at vi i år bruker vel 20 milliarder kr på bistandsformål. Det er et stort beløp. Det er likevel verdt å minne om at det ikke er store andelen av vår rikdom som vi bruker på bistanden. Den utgjør faktisk mindre enn en hundredel av den årlige verdiskapninga i Norge. Stikkordene i interpellasjonen er effektivitet og kontroll. Hovedspørsmålet er hvordan vi kan sikre at midlene kommer dit de skal. Kristelig Folkeparti så gjerne at debatten hadde et litt breiere siktemål, noe jeg synes bistandsministeren bidrog til å utvide. Vi må ikke bare sikre at midlene kommer dit de skal. Vi må også sikre at de programmer og prosjekter vi fra norsk side velger å finansiere, gir god effekt i bekjempelsen av fattigdommen. Vi hadde tidligere i vinter kritiske medieoppslag rundt noen utrangerte lastebiler fra det norske forsvaret, som Røde Kors sendte til Afrika på bistandens regning. Bilene kom fram, men verdens beste bistand ble det vel neppe. En lærdom vi kan trekke, er at avhendingsproblemer i Norge bør ikke styre valg av bistandsprosjekter. Et annet eksempel er den famøse skipseksportkampanjen i slutten av 1970-årene. Verdensmarkedet ble støvsugd for å fylle tomme ordrebøker på norske verft. Mye gikk galt. Vi holder ennå på med å ettergi gjeld som Norge den gang påførte fattige u-land. Nei, utgangspunktet må ikke være hjemlige egeninteresser. Det må være u-landenes behov og forutsetninger. Hvordan kan vi hjelpe dem i deres arbeid for å overvinne fattigdom? Da må vi tenke langsiktig. Vi må prioritere utdanning i bistanden, for utdanning er en nøkkel til utvikling. Bedre folkehelse er en annen nøkkel. Ellers svekkes den arbeidskraften som trengs for å skape utvikling. Nok vaksiner og nok helsepersonell er det viktig å sikre. Derfor tok Kristelig Folkeparti nylig opp helsepersonellmangelen i u-land i en interpellasjon. Helsebistanden må økes. Men utviklingssamarbeid er mer enn vanlig bistand. Tyngende gjeld må slettes. Det har vi også vedtatt at Norge skal være med og gjøre. Det trengs også forbedringer av de fattigste landenes handelsvilkår. Det viktigste er globale løsninger gjennom WTO, men vi kan også gjøre mer nasjonalt. Derfor har Kristelig Folkeparti nylig fremmet en interpellasjon om handelslettelser for fattige u-land. Så til kontrollaspektet. Kommer pengene fram? For å sikre det har NORAD gjennom en årrekke utviklet kontrollmekanismer, gjennomført egne prosjektgjennomganger og uavhengige evalueringer. Riksrevisjonen bidrar også i denne kontrollen og gir kritiske og nyttige innspill til ytterligere forbedringer. For å unngå misbruk av norske midler – i strid med forutsetningene – må det satses både på forebygging, løpende kontroll og skarp reaksjon når slikt blir avdekket. Det gjelder ikke bare i bistand, men også i internasjonal handel og investeringer. Det finnes utro tjenere også i norske offentlige etater og norske selskaper. Det har vi nylig sett flere eksempler på, bl.a. fra tekniske etater og senest fra en sak om trygdemisbruk, om en skal tru mediene. Korrupsjon er et betydelig problem i flere av de fattigste landene. Derfor iverksatte tidligere bistandsminister Hilde Frafjord Johnson en egen handlingsplan for bekjempelse av korrupsjon. I den kampen må vi ha nulltoleranse. Når bistandsbevilgningene vokser, vokser også kravene til administrasjon. Men vi må ikke legge opp til at alt skal gå gjennom NORAD. Om norsk bistandsforvaltning har begrensede ressurser, har mange FN-organisasjoner for lite penger til sine utviklings- og nødhjelpstiltak. Også andre internasjonale utviklingsinstitusjoner har stor kapasitet, og de har egne kontrollrutiner og revisjonssystemer. Det undrer meg derfor litt at vi sender en mindre andel gjennom multilaterale organer nå enn da vi hadde lavere bistandsbudsjetter. De frivillige norske organisasjonene er også en viktig kanal. De fikk i år ingen reell økning i statsbudsjettet til sine langsiktige utviklingsprosjekt. Mange kanaler kan brukes i bistandssamarbeidet. Men uansett må vi forsikre oss om at bistanden følges opp med den nødvendige kontroll og evaluering. Skal Norge være ledende på bistand, må vi også være i front når det gjelder kontroll og kvalitet.