Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 1999-12-13:
I årene som kommer, må vi som nasjon forberede oss på store utfordringer til vår omstillingsevne. Det offentlige må hele tiden søke å effektivisere og forbedre sin oppgaveløsning. Det blir reist krav til det offentlige om å tilby flere typer tjenester, parallelt med høyere krav til kvalitet på tjenestene. Det vil i en slik situasjon være avgjørende å finne alternative tiltak for omstilling og effektivisering av den offentlige tjenesteproduksjon. Programmet «Et enklere Norge» er et uttrykk for at Regjeringen ser det som vesentlig å fornye, forsterke og samordne innsatsen for å gjøre statsforvaltningen enklere og mer oversiktlig for alle typer brukere. Det er behov for forenklinger slik at den enkelte bruker bedre forstår og finner fram i offentlige ordninger, får sine saker behandlet, blir veiledet og hjulpet til å hevde sine rettigheter, og ikke minst nyter godt av offentlige tjenester. På vegne av Regjeringen har jeg en ambisjon om en mer brukerorientert forvaltning. Et viktig element her er å gi brukerne serviceerklæringer. Regjeringens mål er at alle statsetater skal gå ut med slike erklæringer innen utgangen av år 2000, og jeg er glad for å kunne si at arbeidet er i godt gjenge i våre statlige etater. Å gjøre det enklere for brukerne kan dessuten tilsi å omorganisere med utgangspunkt i brukernes opplevelse av forvaltningen. Samordning av førstelinjetjenesten i form av offentlige servicekontorer er et godt eksempel på dette. Flere kommuner, bl.a. min egen hjemkommune Askøy, har høstet gode erfaringer med en slik samordning av førstelinjetjenesten. Men det er også behov for å samordne internt i staten. Regjeringen vil nå samordne og effektivisere de statlige tilsynsordningene, og er i full sving med dette arbeidet. I forlengelsen vil jeg forsterke innsatsen når det gjelder effektivisering og forbedring av offentlig sektor også på andre områder, slik at den samlede ressursbruken blir så god som mulig. Storting og regjering har tillagt fylkesmannen viktige samfunnsoppgaver i offentlig forvaltning, ikke bare som tjenesteyter, men også som en sikkerhet for at enkeltindivider og grupper i samfunnet får en effektiv og korrekt behandling i møte med det offentlige. Fylkesmannsembetene må derfor ikke ses på som et kostnadsdrivende byråkrati, men som en garantist for rettssikkerhet i velferdssamfunnet, som flere her har vært inne på tidligere i dag. Flere av komitemedlemmene har merket seg at antall årsverk i embetene er redusert med nærmere 9 pst. de siste årene uten at oppgaveporteføljen er tilsvarende redusert. Alle embetene har i denne perioden effektivisert virksomheten gjennom omstillingsprosjekter både i forhold til organisasjonsutvikling og ved bruk av ny informasjonsteknologi. Gitt dagens teknologi og de oppgaver fylkesmannsembetene nå er pålagt, tror jeg at grensen for effektivisering er nådd, med mindre det tas ytterligere mer omfattende og helhetlige grep. Fylkesmannen løser oppgaver for åtte departementer. I Stortinget blir oppgaver som vedrører fylkesmannsembetene, behandlet av syv komiteer, og budsjettene behandles i tre komiteer. Jeg har derfor satt i gang et internt arbeid som skal se om det er mulig å gjøre dette enklere og mer oversiktlig for oss alle. I 1998-99 gjennomførte departementene en grundig gjennomgang av fylkesmennenes oppgaveportefølje med sikte på å komme fram til forslag til hensiktsmessige endringer. Flere av disse forslagene er tatt inn som delprosjekter i «Et enklere Norge», og vi er godt i gang med disse. Utfordringen framover vil både være å balansere oppgaver mot ressurser og å vurdere en hensiktsmessig fordeling av oppgaver mellom forvaltningsnivåene. Dette arbeider Oppgavefordelingsutvalget nå med. Jeg mener at det er riktig at man tar stilling til de faglige vurderingene først når dette utvalgets innstilling foreligger neste år. Stortinget vil da ventelig bli invitert til en diskusjon gjennom en stortingsmelding.