Trine Skei Grande (Venstre), 2011-02-08:
Venstre har tatt opp dette saksområdet en rekke ganger, så jeg trenger ikke å holde noen lang innledning. Men det er viktig å få sagt fra denne talerstolen at det største offer man kan gjøre for noe land, er å være villig til å stille i krig for de oppgavene som parlamentet bestemmer. Jeg føler at de siste årenes debatt – kanskje det siste årets debatt – har vært med på å endre holdningene i Norge til norske soldater, og at en innser at norske soldater gjør en viktig jobb for fellesskapet. Vi er ikke representert i komiteen, derfor syns jeg det er viktig å ta ordet både for å redegjøre for vår stemmegivning og også for å komme med noen kommentarer til merknader. Venstre kommer til å stemme for forslagene nr. 2, 3, 4 og 5, og det som framgår som innstillingen her i dag. Grunnen til det er at jeg syns det er mange gode forslag som handler om den forskjellsbehandlingen som mange har opplevd, men også om respekten for den jobben som faktisk er gjort. Jeg er også helt enig i at man må ha mye bedre registreringsordninger – registreringsordninger som gjør det lettere å følge opp, men som også gjør det lettere å få oppfølging i rettsapparatet med de skadene man har fått. Vi har jo rettssaker som går i dag på akkurat dette feltet som jeg syns ikke burde vært i rettssystemet, som burde vært soleklare saker. Jeg er enig i Høyres og Kristelig Folkepartis merknad om at man trenger oppfølging i mer enn ett år. Mange som opplever sterke traumer, opplever det lenge etter utført tjeneste, og kanskje er det andre ting i livet som gjør at dette kommer tilbake igjen. Derfor er det så viktig også å ha en større oppfølging over lengre tid, og en oppfølging som handler om at man faktisk må mase litt på folk for å finne ut hva det er som kan være ettervirkningene. I tillegg vil jeg si at det er viktig å ha oppfølging av familie. Det er viktig å ha oppfølging av barn som opplever å få mamma eller pappa hjem med noen livserfaringer som gjør dem litt annerledes. Det er viktig at barn får den forklaringen, og det er viktig at koner og ektemenn får den forklaringen. Og ut fra alle de henvendelsene jeg har fått, er det også viktig at soldatenes mødre og fedre får den oppfølgingen som de trenger når de får soldatene hjem, soldater som faktisk trenger en familie som kan stille opp, som har ressurser, og som har kunnskap til å gjøre det på en ordentlig måte, for veldig av dem vil faktisk gjøre det. En av psykologene jeg har snakket med som jobber innenfor Forsvaret, sier at vi er for dårlige til å forberede, vi er for dårlige til å debrife, og vi er for dårlige til å følge opp. Nå tror jeg kanskje at vi er blitt bedre i felt til å debrife. Kanskje er vi også bedre til å forberede folk før de blir sendt ut. Men jeg tror det er viktig at Forsvaret har en grunnleggende tone som handler om at det som vil møte dem i en krig, faktisk ikke er noe å kimse av. Det er noe som man bør være forberedt på. Det er noe man ikke bare skal snakke pent om, men som man faktisk skal snakke sant om. Det er en viktig utfordring for Forsvaret å gjøre det på en måte som gjør at folk mentalt er forberedt på det som møter dem. Så er det slik at helsevesenet vårt har lite kunnskap, som flere har tatt opp, bl.a. representanten Dåvøy. Det tror jeg er en kjempestor utfordring. Vi i Venstre har prøvd å gjennomføre noen stikkprøver rundt omkring i landet ved å få våre kommunestyrerepresentanter til å spørre hvor mange veteraner det er i kommunen. Ikke i noen kommune har en hittil vært i stand til å svare Venstres kommunestyrerepresentanter på det. Vi finner altså ingen oversikt over i noe kommunalt helsevesen om det fins veteraner blant de fastlegepasientene som de har ansvaret for. Det sier jo litt om hvordan vårt helsesystem er i stand til å ta vare på dem, når de ikke engang vet at de er der. Og så er det mange som har skrytt av regjeringa, over ting den har gjort. Jeg kunne ha sagt at den gjør masse fint, men jeg kan også si: Det skulle bare mangle!