trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-05-19:
Hvis vi ser denne åtteårsperioden under ett, der Kristelig Folkeparti har forhandlet fram alle bistandsbudsjettene, og på et ganske høyt nivå, ser vi at det har vært en systematisk nedgang i støtten til palestinske flyktninger gjennom FN-organisasjonen UNRWA. Det går til sykehus, det går til skoler for millioner av palestinske flyktninger. Og selv om Kristelig Folkeparti ofte er uenig med Fremskrittspartiet i utviklingspolitikken, er jo dette noe Kristelig Folkeparti forhandlet fram den gangen Fremskrittspartiet satt i regjering: kutt til palestinske flyktninger. Og når Fremskrittspartiet forhandler fram budsjettforlik, er det også enighet om at det skal kuttes til palestinske flyktninger. Så det har vært en betydelig nedgang siden 2013. Hvorfor er Kristelig Folkeparti enig med Fremskrittspartiet i at det er riktig å kutte til palestinske flyktninger?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-19:
I forslag til revidert budsjett skriver regjeringen at Norge vil øke bevilgningene til ambassaden i Israel med 1 mill. kr. Samtidig har regjeringen vedtatt at organisasjoner som støtter fredelige tiltak mot Israels folkerettsbrudd, skal ekskluderes fra norsk bistand. Nå ser vi at Israel bomber tettbygde strøk, dreper sivile. På lørdag bombet de bygningen som huset Associated Press og også andre internasjonale medier. Mener bistandsministeren virkelig at det er riktig å svarteliste organisasjoner som tar til orde for fredelige sanksjoner mot Israels folkerettsbrudd, slik at disse ikke kan bidra med bistand til palestinske sivile som nå utsettes for Israels krigføring?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-19:
Dette dreier seg om at regjeringen har vedtatt å ekskludere organisasjoner som støtter fredelige tiltak mot Israels folkerettsbrudd, som støtter BDS-kampanjen på fredelig vis. De ekskluderes fra å motta norsk bistand. Dette ligger, etter hva jeg kan skjønne, under bistandsministerens departement og budsjett, ikke under næringsministerens budsjett. Mitt spørsmål er: Er det riktig å ekskludere disse fra å motta bistand og kunne hjelpe palestinske sivile? Dette gjelder ikke minst når vi nå ser hvordan Israel går fram med brutal krigføring som rammer veldig mange sivile, ikke minst barn, som vi har sett de siste dagene – over 60 barn er drept av bomber. Norge har gjennom politiske vedtak vedtatt å ekskludere organisasjoner fra å motta bistand fordi de ønsker fredelige sanksjoner mot Israel. Er det riktig?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-19:
Det var et interessant svar jeg fikk nå. Det kan tolkes sånn at regjeringen nå vil revurdere vedtaket som er gjeldende, som ekskluderer viktige organisasjoner fra å motta bistand fra Norge dersom de støtter den internasjonale BDS-kampanjen, som tar til orde for fredelige sanksjoner mot Israel for å legge press på okkupasjonsmakten om å stanse okkupasjonen og trekke seg tilbake fra okkuperte områder. Dette er virkemidler som vi vet har vært viktig tidligere mot andre regimer – fredelig boikott og sanksjoner var viktig for å legge press på det daværende apartheidregimet i Sør-Afrika. Forstår jeg det riktig at statsråden nå sier at regjeringen vil revurdere denne politiske sensuren av dem som støtter BDS-kampanjen, og kanskje starte å gi penger igjen til disse organisasjonene, selv om de støtter fredelige tiltak mot staten Israel for å legge press på okkupasjonsmakten?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-05-19:
Spørsmålet går til statsråd Astrup. Vi får inn bekymringsmeldinger fra mange kommuner om utfordringen de nå begynner å se ved langtidsvirkningene av koronasituasjonen. Det gjelder utfordringer med å hjelpe lokalt næringsliv opp å stå igjen, det gjelder utfordringer på grunn av skolestenginger, og det gjelder selvsagt de utfordringene vi ser innen psykisk helse, og med sterk vekt på den yngre delen av befolkningen. Så ser vi at regjeringen har startet historiefortellingen om hvor god kommuneøkonomien er, og at regjeringen har levert gode økonomiske rammer for kommunene. Det å si at regjeringen sminker liket, er vel å dra det langt, men at de pynter bruden så mye at det du ser, ikke er det du får, det er nok riktig. Det at vi ser gode økonomiresultater i kommunene i stort, er et resultat av regjeringens feilanslag for skatteinngang, lavere rente enn beregnet og lavere pensjonskostnader enn beregnet – flaks for kommunene der, altså. For tredje året på rad legger regjeringen opp til et i beste fall nullbudsjett for kommunene, i kommuneproposisjonen for 2022, og de gjør det mens kommunene melder sine bekymringer for hvordan de skal normalisere og reparere koronaskadene de ser kommer. Kommunene ber om langsiktighet, og de ber om en styrking av kommuneøkonomien. De ber ikke om nok et nulloppgjør, slik statsråden og regjeringen legger opp til – altså for tredje året på rad. Ser ikke statsråden at det er et åpenbart behov for å styrke kommunenes økonomi utover hva regjeringen foreslår i kommuneproposisjonen?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2021-05-19:
Kommunene har hatt flaks med denne regjeringen, som er dårlig på å beregne skatter og pensjoner. Slik er det. Jeg skal bare sitere fra Unios kommentarer til revidert budsjett for 2021 og kommuneproposisjonen for 2022: «Kommuneopplegget for 2022 går 2 mrd. kroner i minus når vi ser på netto økonomisk handlingsrom i frie inntekter. Liten vilje fra regjeringen Solberg til å bruke kommunesektoren i kampen mot den høyeste arbeidsledigheten vi har hatt siden krigen kan føre til at innhentingen går saktere når smitteverntiltakene etter hvert oppheves. Mange kommuner melder om stramme budsjetter og at de må kutte i kjernetjenestene. KS melder det samme.» Så fortsetter Unio: «Det reelle handlingsrommet for kommunesektoren i 2022 med regjeringens opplegg blir så trangt at det vil føre til innstramminger på de viktige kjernetjenestene utdanning, helse og omsorg.» Nå er det bare regjeringspartiene som tror på sin egen historie om en god kommuneøkonomi. Hvorfor vil ikke statsråden på noen måte lytte til dem med skoene på, som f.eks. Unio og KS, som representerer dem som står i førstelinjen hver eneste dag?
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-05-19:
La meg starte med å takke representanten for spørsmålet. Jeg begynte å bli bekymret for at jeg ikke skulle få noen spørsmål. Heldigvis kom representanten meg til unnsetning. Siden 2013 har vi tilført kommunesektoren 35 mrd. kr. I 2013 var det 46 kommuner på ROBEK-listen, nå er det 13 kommuner. Det er et uttrykk for at det fra regjeringens side gjennom de siste årene både har vært gitt solide bevilgninger til kommunesektoren, og at det har vært høyere skatteinntekter enn det som har vært lagt til grunn. For 2022 ser det altså ut som at skatteinntektene kommer til å bli 3,2 mrd. kr høyere enn det vi trodde da vi laget statsbudsjettet for 2021. Det blir altså for i år, men det tar de jo med seg inn i 2022, og det vil være en varig og betydelig styrking av kommuneøkonomien. På toppen av det kommer en økning i de frie inntektene på mellom 2 mrd. kr og 2,4 mrd. kr, slik at de frie inntektene til kommunesektoren nå vil være 412 mrd. kr. Det er penger, det også – selv i representantens parti. Det reelle handlingsrommet slik vi legger opp til i kommuneproposisjonen, vil da øke med mellom 0,5 mrd. kr og 0,9 mrd. kr, noe som vil gi en mulighet for kommunene til å videreutvikle tjenestetilbudet til innbyggerne. Sektoren gikk med 3 pst. overskudd i fjor, og KS er tydelig på at regjeringen har stilt opp som lovet når det gjelder håndteringen av koronapandemien.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-05-19:
Jeg lytter til både Unio og KS og har jevnlige møter med dem begge, og de gir et litt annet bilde enn det representanten her tegner. Representanten gir åpenbart et lite utdrag av en reaksjon på et eller annet som jeg ikke vet hva er. Men ser vi det store bildet, er KS tydelig på at regjeringen har stilt opp for kommunesektoren når det gjelder håndteringen av koronapandemien. Så kan gjerne representanten velge å se bort fra faktum, men faktum er altså at kommunesektoren hadde rundt 30 mrd. kr på bok i 2013. Nå har de nærmere 70 mrd. kr på bok. Antall kommuner på ROBEK har gått fra 46 i 2013 til 13 nå. Det er klart at hvis representantens beskrivelse av regjeringens opplegg for kommuneøkonomien hadde vært riktig, hadde jo ikke det vært mulig.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-05-19:
Vi er opptatt av å gi kommunene solide, gode økonomiske rammer som gjør det mulig å videreutvikle tjenestetilbudet også innenfor psykisk helse. Det er ingen tvil om at det er grunn til å bekymre seg for situasjonen på vei ut av pandemien når det gjelder psykisk helse. Jeg er derfor opptatt av at kommunene skal ha solide økonomiske rammer, slik at de kan videreutvikle tjenestetilbudet også innenfor dette området.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-05-19:
I håndteringen av en pandemi sier det seg selv at ikke alt har vært perfekt, og at det er behov for å lære for å kunne forbedre seg i tiden fremover. Det gjør vi også i kommunikasjonen mellom stat og kommune. Når det er sagt, mener jeg at vi har hatt tett og god kontakt med kommunene gjennom hele denne krevende perioden med jevnlige møter og god dialog om vanskelige saker – også om TISK-arbeidet, om prioriteringen av sårbare barn og unge og andre viktige temaer. Så er jeg ikke enig i representantens beskrivelse av at dette er et nulloppgjør for kommunene. Det er bare i 2015 og 2016 at man har hatt et større reelt handlingsrom i kommuneopplegget enn det vi legger opp til i 2022, så dette er et solid opplegg som vil gjøre det mulig for kommunene å videreutvikle tjenestetilbudet. På toppen av det kommer også 3,2 mrd. kr i anslått høyere skatteinntekter.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-05-19:
Dette er jo et spørsmål som vi har belyst nå gjennom de to siste ordinære spørretimene her i huset, hvor jeg har svart utførlig på spørsmål om dette fra en rekke Senterparti-representanter. Men la meg ta tak i noen av de påstandene som representanten kommer med i sitt innlegg. Det er ikke riktig at økningen i byråkratiet har vært størst i sammenslåtte kommuner, for den statistikken som representanten viser til, går frem til 2019. Kommunereformen trådte i kraft 1. januar 2020. Den viser også at den største veksten i byråkratiet er i store byer styrt av rød-grønne partier. Så jeg vet ikke helt, men det er mulig at representanten bør hyre inn noen konsulenter til å gå igjennom de tallene for seg, slik at vi får et enda mer presist svar. Når det gjelder kommunereformen, er jeg opptatt av at vi ikke må se oss tilbake til Senterpartiets foretrukne kommunestruktur, som så dagens lys i 1965, fordi vi er nødt til å se fremover for å kunne gi innbyggerne de tjenestene som de forventer, fortjener og har krav på. Det viktigste kan ikke være hvordan vi organiserer oss, men at vi organiserer oss på en slik måte at vi klarer å gi innbyggerne gode tjenester. Vi vet at 90 pst. av de mest spredtbygde kommunene i landet melder om at de ikke klarer å få tak i den kompetansen de trenger for å kunne fylle viktige stillinger. 67 pst. av bedriftene i de samme kommunene melder om det samme. Dette er utfordringer som vi må løse. Men jeg hører ingen svar fra Senterpartiet på hvordan vi skal løse disse utfordringene, annet enn å se seg tilbake og håpe at ting skal gå over. Men alt var ikke bedre før – før er en tid som vi aldri får igjen, og jo før Senterpartiet erkjenner det, jo bedre blir det, tror jeg, for norske kommuner, som da kan se fremover istedenfor å se seg tilbake.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-05-19:
Inntektssystemet for kommunene er noe som vi nå har under vurdering. Vi har satt ned et inntektssystemutvalg som skal se på helheten i inntektssystemet for å sikre at vi har et inntektssystem som treffer de behovene som kommunene faktisk har, og reflekterer de utgiftene som kommunene har med å tilby de lovpålagte tjenestene som de skal tilby. Jeg har ikke tenkt å forskuttere det arbeidet, men jeg har likevel lyst til å si at hensikten med inntektssystemet er å sørge for at det er nøytralt, og at alle kommuner kan tilby de tjenestene de skal tilby. Da må vi også kompensere noe, særlig de minste kommunene med størst avstander som får noen smådriftsulemper. Det blir kompensert i systemet i dag. Representanten stilte meg spørsmål om kommunereformen, og vi legger selvfølgelig frivillighet til grunn, som det aller, aller beste, når det er snakk om nye kommunesammenslåinger. Jeg ser at det er stor bevegelse i Senterpartiet mange steder i landet, hvor man lokalt ønsker å slå seg sammen fordi man ser at det er mer fremtidsrettet. Jeg håper representanten kan lytte og lære av det.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-05-19:
Det må være opp til hver enkelt kommune å finne ut av hvem man skal slå seg sammen med, og hvor mange kommuner det da blir til sammen, er ikke opp til meg å ha en mening om. Men at det bør bli færre kommuner, mener jeg. Det skyldes rett og slett at verden har endret seg siden 1965, og at kommunene bør samarbeide tettere, også gjennom kommunesammenslåing, for å kunne levere gode tjenester til innbyggerne sine. Noen steder kan det være alternativer til kommunesammenslåing som kan være like aktuelt. Vi ser nå at en del kommuner i Finnmark har gått sammen om en klar funksjonsdeling av oppgaver mellom kommunesentrene i en veldig omfattende form for interkommunalt samarbeid. Det kan være et alternativ, men jeg mener likevel at det aller beste vil være å slå seg sammen. Men hvorfor har de gjort dette? Jo, nettopp fordi de har problemer med å rekruttere kompetanse, til å opprettholde gode fagmiljøer som gjør det attraktivt for unge mennesker å flytte dit og jobbe der, men også for å kunne tilby de tjenestene som folk forventer og fortjener.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-05-19:
Jeg er helt for at man dyrker sin egenart, og det kan man gjøre enten man slår seg sammen med nabokommunen eller ikke. Som Senterpartiets tidligere ordfører i Andebu så godt sa det: Andebu kommer fortsatt til å være Andebu, selv om vi nå er en del av Sandefjord. Det tror jeg er et viktig perspektiv å ta med seg. Jeg er ikke opptatt av å telle antall rådhus, jeg er opptatt av å telle hvor mange lærere man har, hvor mange sykepleiere man har, og hvor god eldreomsorgen er. Det må være mye viktigere enn hvor mange rådhus det er i kommunen. Og hvis din egenart består i at du ikke klarer å rekruttere det personellet som du faktisk trenger for å kunne yte gode tjenester til innbyggerne, hvis din egenart består i at du lider av fraflytting og ikke klarer å bygge opp under et levedyktig lokalsamfunn, så er kanskje tiden kommet for å tenke nytt, slik jeg heldigvis ser at mange Senterparti-ordførere landet rundt gjør. Men her er altså Senterpartiet mer opptatt av å kritisere regjeringen enn å lytte til sine egne, som har skoen på og vet hvor den trykker, og ser at her er det nødvendig å gjøre noe. Jeg møtte f.eks. Senterparti-ordføreren i Lyngen, som var helt tydelig på at det burde være mange kommunesammenslåinger i den delen av Troms og Finnmark som han bor i. Andre Senterparti-ordførere sier akkurat det samme. Så her skjer det heldigvis noe lokalt, men det må også skje noe sentralt.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2021-05-19:
Myndighetene tok i liten grad hensyn til psykisk helse i sine planer, skriver koronakommisjonen. Vi i Arbeiderpartiet mener det trengs en særskilt innsats og en varig kapasitetsøkning for psykisk helsehjelp nå for å hindre at unge drar med seg problemene videre i livet. Regjeringens tiltak i revidert nasjonalbudsjett og den kommunerammen vi nå kjenner, inneholder små summer til lavterskeltilbud og til hjelpetilbud fra helsefrivilligheten. De fleste ordningene er midlertidig finansiert, men vi vet at kommunene vil få langsiktige og varige utgifter til psykisk helsehjelp som følge av denne pandemien. Hvordan mener statsråden at kommunene skal kunne bygge ut en varig kapasitetsøkning innen psykisk helsehjelp med den kommunerammen som er lagt fram? Eller er det rett og slett et ønske fra regjeringen at dette skal være engangssatsingen?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2021-05-19:
Det er ingen tvil om at norske kommuner har levert godt og improvisert godt under denne pandemien, og det er nok flere av oss som har lagt inn kommunelegen i kveldsbønnen gjennom dette året. Men det er også en del som har fungert dårlig der statsråden og regjeringen har det overordnede ansvaret. Det har vært en manglende digital infrastruktur, som har skapt forsinkelser i smittevernarbeidet. Det har vært dårlig kommunikasjon til kommunene. Nevnte kommuneleger måtte også følge med på regjeringens pressekonferanser, og som representanten før meg også påpekte, har det vært manglende støtte til TISK-strategien i kommunene. Kommunene melder om store sårbarheter fortsatt. Kommunerammen som er lagt fram, er et nulloppgjør i et ekstraordinært krevende år. De økonomiske konsekvensene for kommunesektoren er langt fra dekket med dette. Det sier KS, og det sier flere tydelige stemmer som kjenner et kommuneregnskap. Hvorfor er ikke flere av lærepunktene fra koronakommisjonens første rapport tatt med i beregningene når man legger fram rammen for neste år for norske kommuner?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-05-19:
Mitt spørsmål går til utviklingsministeren. Norge begynte med bistand på 1960-tallet. Ifølge Norads tilskuddsportal har Norge i perioden 1960–2020 gitt hele 678 mrd. kr i bistand. Bare i 2020 ga vi 39,5 mrd. kr. Hovedtanken bak bistand er at land skal komme seg ut av fattigdom og bli i stand til å klare seg selv. Bortsett fra Sør-Korea er det så vidt jeg har kunnet registrere, ingen andre mottakerland som er blitt uavhengig av bistand. Det indikerer at bistanden har mislyktes i sitt hovedmål, men ettersom regjeringen fortsetter å gi milliarder i bistand, antar jeg at statsråden mener at bistanden brukes etter hensikten. I 2018 presenterte det britiske konsulentselskapet Itad i samarbeid med Chr. Michelsens Institutt en rapport som slaktet norsk bistandspolitikk. I rapporten ble det fremhevet at UD og Norad ikke engang gjør forsøk på å klargjøre hva mål- og resultatstyring betyr innenfor en helhetlig norsk bistand. Som det etter hvert har blitt rutine for i norsk forvaltning, ble rapporten mottatt med entusiasme, og statsrådene skulle straks sette i gang arbeidet med å forbedre rutinene. Den gangen gjaldt det utviklingsminister Astrup og utenriksminister Søreide. Rapporten ble lagt i en skuff, men jeg antar at dagens utviklingsminister er godt kjent med den, og at den nedslående lesningen har gitt ham initiativ til eller ønske om virkelig å gjøre en endring for å få ordentlig styring og ordentlige mål. Hva har statsråden konkret gjort for å gjøre bistandspolitikken mer transparent? Hvilke konkrete krav og mål stilles til organisasjonene som mottar våre skattepenger, og hvordan dokumenteres dette?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-05-19:
Poenget med bistand er jo på sikt at en blir uavhengig av bistanden. Det er ikke hvor mange som eventuelt kan gå på skole, og at det er enda flere som skal gå på skole neste år – det må jo være at landet skal klare seg selv. Hele ideen bak bistand er jo at folk skal komme seg ut av fattigdom og klare seg selv, og det skjer ikke. Det er dokumentert at det er flere fattige, flere som sulter, mer korrupsjon, flere konflikter, flere flyktninger. Samtidig er befolkningsveksten eksplosiv. Det blir bare verre og verre og verre. Det hjelper ikke at flere får gå på skole hvis de ikke etter denne skolegangen kan klare seg selv. Hva er det statsråden mener man skal gjøre? Er det vellykket dersom man klarer å redde noen fra sultedøden dersom det totale bildet er at enda flere sulter, enda flere flykter og enda flere driver med korrupsjon? Er det suksess? Eller er det slik at statsråden vurderer antall istedenfor det som er det store makrobildet når det gjelder bistand?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-05-19:
Jeg forstår at statsråden snakker på mikronivå, men skal man løse et problem, må man snakke på makronivå, slik at folk kan bli uavhengige av bistand. Statsråden sier at han redder 20 millioner mennesker fra sultedøden, mens han i neste omgang vil redde 50 og så 100 – og så vil befolkningsveksten bli eksplosiv. Da er ikke det vellykket bistand, det er bistand som gjør vondt verre. Det hjelper ingenting å sitte her og si at man redder så og så mange barn når det er enda flere barn som sulter neste år. Vi må gi ansvar til dem som styrer landene sine, til å styre landet. Hvis man får skolegang, men ikke klarer å bruke den kunnskapen man lærer i skolen, til å gjøre sitt eget land uavhengig av bistand, gjøre det demokratisk og slik at man kan skape vekst, næring og initiativ og investeringer i sitt eget land, da er ikke det vellykket bistand. I så fall har vi totalt ulikt syn på hva bistand faktisk er, og da er det altså ingen resultatmål, og det er ingen styring.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-05-19:
Jeg registrerer at befolkningsveksten eksploderer, og det er jo et resultat av noe, det også. Men jeg skal komme med et tilleggsspørsmål om et litt annet tema. TV 2 melder om at Johann Olav Koss har mottatt en millionlønn fra bistandsorganisasjonen Right To Play hele fire år etter at han gikk av som leder. Han skal ha mottatt 4 mill. kr i perioden. Norge har bidratt med 500 mill. kr til Right To Play over bistandsbudsjettet. Og Koss er ikke alene om å få godt betalt i bistandsbransjen. Tidligere har det kommet frem at lederen av Flyktninghjelpen, Jan Egeland, hadde en årslønn på 1,3 mill. kr i 2017, en lønn som plasserer Egeland blant de aller høyest lønnede i offentlig sektor, og som henter sin lønn fra skattebetalerne. Hva tenker statsråden om at sjefer i bistandsindustrien har så høy lønn, og vil han sette rammer for lederlønningene i bransjen? Jeg vil gjerne vite hvorvidt bistandsministeren holder oversyn over hvor mange ansatte de ulike bistandsorganisasjonene har, hvor stor andel av bistandsbudsjettet som går til lønnsutbetaling og reiser, og hvor mye som går til det som skal gjennomføres med organisasjonens mandat.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2021-05-19:
Kommunalministeren skal få muligheten til å komme opp en gang til! Siden regjeringen og Fremskrittspartiets kommunereform ble innført i 2015, har antallet ansatte i kommunebyråkratiet økt med over 5 000, til 63 500 ansatte i 2019. Tallene fra Statistisk sentralbyrå viser at sammenslåtte kommuner har en markant høyere vekst av byråkrater enn de kommunene som ikke har slått seg sammen. Det er utbetalt over 1,4 mrd. kr til dekning av engangskostnader, og det er i tillegg utbetalt 200 mill. kr til infrastrukturtiltak – penger som kunne vært brukt til bedre tjenester for alle. Det bekrefter mye av det vi i Senterpartiet har hevdet, nemlig at sentralisering og kommunesammenslåinger fører til mer byråkrati og ikke bedre tjenester nær folk. Regjeringen minner oss stadig på alle de stordriftsfordelene de mener sammenslåinger fører med seg, men de snakker sjelden om smådriftsfordeler og heller ikke om stordriftsulemper. Byråkrativekst er jo en av ulempene. Mellomledernivået eser ut. Det samme gjør kommunikasjonsavdelingen og hele det apparatet som skal yte service til stadig større ledergrupper. Da har vi ikke engang begynt å snakke om konsulentutgiftene, som skyter i været på en måte som vi aldri tidligere har sett i det offentlige Norge. Det pågår nå en konsulentbonanza i Norge, og en av de største driverne bak dette er regjeringens sammenslåingsmani, enten det er kommunereformen, den minst like mislykkede regionreformen eller andre sentraliseringsreformer. Høyre vedtok i helgen å videreføre kommunereformen, til tross for de åpenbare ulempene og selv om det er stor motstand mot dette. Spørsmålet mitt er egentlig: Kan kommunene og lokalpolitikere og innbyggere forvente at en kommunalminister fra Høyre vil videreføre kommunereformen, om nødvendig med tvang, med de ulempene det medfører?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2021-05-19:
Jeg registrerer at statsråden ikke ville svare på om han ønsker å bruke tvang eller ikke for å videreføre kommunereformen. Da regjeringen Solberg lanserte sin reform, gjaldt ennå frivillighetsvedtaket fra 1995. Det skulle være en reell frivillighet for kommunene som deltok i prosesser. Likevel har denne regjeringen brukt en rekke mer eller mindre tvilsomme økonomiske gulrøtter, som jeg var inne på, bl.a. 1,4 mrd. kr, og når det ikke virker, er det overkjøring som har vært det viktigste redskapet til å presse igjennom det toppstyrte prestisjeprosjektet. Stortinget har fattet et vedtak om at inntektssystemet som fordeler penger til kommunene og fylkene, ikke skal brukes til å framprovosere sammenslåinger. Dette er det svært mange kommunepolitikere som ikke kjenner seg igjen i, og budsjettundersøkelsene viser at stadig flere får det stadig mer krevende med å få budsjettene til å gå i hop. Spørsmålet mitt er derfor: Mener statsråden at det systemet som fordeler penger til kommunene, gir de små og mellomstore økonomisk handlingsrom til å levere gode tjenester til folk, rekruttere riktig kompetanse, eller favoriserer systemet de største kommunene?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2021-05-19:
Jeg registrerer at man påstår at inntektssystemet nå skal revideres og ses på, men det gjøres altså endringer hvert eneste år, helt uavhengig av den større gjennomgangen som nå er bebudet. Verken kommuners eller regionreformens endringer av godt innarbeidede grenser kan sies å være veldig godt faglig forankret, om man da ikke skal legge de ulike konsulentrapportene som jeg snakket om innledningsvis, til grunn, og disse er ofte sterkt kritisert. Resultatet av de reformene regjeringen har gjennomført, er at man har endt opp med mange løsninger rundt omkring som ikke er ønsket, og som har vært svært uheldige, og som har tatt vekk fokuset fra å levere gode og likeverdige tjenester – det var vel ordene statsråden brukte. Tvangssammenslåingen av Troms og Finnmark er jo ett sånn eksempel, og rariteten Kinn kommune er et annet. Jeg hører at statsråden mener at kommunereformen må fortsette, at man skal legge frivillighet til grunn, men det har også Høyre ment tidligere. Spørsmålet er egentlig: Hvor mange kommuner og hvor mange innbyggere må hver av de nye kommunene til Høyre ha før statsråden og regjeringen er fornøyd?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2021-05-19:
Regjeringen har satt ned to utvalg for å se på distriktspolitikken, bl.a. det såkalte demografiutvalget, som var ledet av tidligere Høyre-statsråd Victor Norman. Utvalget konkluderer med at kommunesammenslåing ikke er løsningen for demografiutfordringen i distriktet, snarere tvert imot. Fordelen ved at det er flere kommuner som dyrker sin egenart, som har sin egen identitet, og som gjør at det er et mangfold av tilbud i en region, vil være en forutsetning for at vi skal klare å snu sentraliseringstrenden. Det har Victor Norman bekreftet i flere runder og i flere forskjellige fora. Hvordan har regjeringen tenkt å forholde seg til dette ekspertutvalgets konklusjoner? Eller er det sånn at regjeringen mener at tidligere Høyre-statsråd Victor Norman er helt på bærtur?
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-19:
Representanten Gjelsvik viser til anmodningsvedtaket fra Stortinget i forbindelse med behandlingen av politimeldingen i februar i år. I komiteens innstilling til meldingen går det fram at «det har vært et klart innsparingspotensial hva gjelder ressursbruk knyttet til arrester». Det er dette kombinert med ny arrestinstruks som er grunnen til at vi har færre politiarrester enn tidligere, med tolv sentralarrester, ett i hvert politidistrikt. Det er viktig å tenke helhetlig rundt bruken av politiets ressurser. Faktum er at med de nye og tydeligere kravene til politiarrester som ble fastsatt i 2018, krever én politiarrest like stor bemanning som døgnkontinuerlig drift av én politipatrulje. Det er da også grunnlaget for den avveiningen som politimestrene må gjøre. Nøkkelen er nettopp begrepet «uforholdsmessig». Hvordan bruker vi ressursene best og til størst nytte for lokalbefolkningen? Er det ved å spare enkelte transportoppdrag av arrestanter, eller er det ved å være på veien med en patrulje til, hele døgnet? Denne avveiningen kan nok være mer krevende i distriktene enn i sentrale strøk. Derfor har vi også en praktisk løsning når det er behov for det. De gamle, lokale arrestene kan åpnes midlertidig i inntil fire timer – noe som benyttes og er praktisk i forbindelse med større hendelser eller arrangementer. Når det gjelder representantens konkrete spørsmål om gjenåpning av arresten i Sandvika, er det slik at dersom politimesteren i Oslo ønsker å ha en arrest i Sandvika, er det opp til politimesteren å avgjøre det. Jeg er opptatt av at det er politimesteren som må gjøre en vurdering av hva som er «uforholdsmessig», og som disponerer ressursene deretter. Så vil jeg føye til at jeg er selv bosatt i Vest politidistrikt, og for de fleste av oss er ikke knappe to mil veldig lang vei av betydning. Men det er ikke min vurdering som legges til grunn. Det er de politifaglige vurderingene som politidistriktet skal gjøre, som avgjør det.
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-19:
Hvis representanten nå spør om jeg politisk vil avgjøre hvor og hvordan det skal bygges arrester, oppfatter jeg ikke at det var Stortingets vedtak. Jeg oppfatter at Stortinget mener at det skal være en politifaglig vurdering av hvordan ressursene brukes best, og at der det var uforholdsmessig bruk av ressurser på grunn av lange avstander eller mye tid knyttet til arrestanttransport, kan politimesteren gjøre en annen vurdering. Det kan politimesteren selvsagt gjøre. Jeg tror vi må bestemme oss for hvem som er politimester, og hvem som ikke er det. Vi skal legge rammebetingelsene. Vi skal ha forventninger. Vi skal ha måloppnåelse politisk, men jeg mener det er opp til politimesteren i Oslo å vurdere om den tiden man bruker på transportoppdrag, er fornuftig, sett hen til den ressursen det vil være å ha døgnåpen arrest i Sandvika. Det er veldig strenge krav til hvordan en arrest skal være. Derfor krever det mye ressurser. Derfor må det være en politifaglig avveining hvordan disse ressursene brukes.
Monica Mæland (Høyre), 2021-05-19:
Det blir spesielt å snakke om sentralisering når eksempelet som kommer, er et krav om en arrest i Sandvika, knapt to mil unna Grønland, hvor man har Sentralarresten. For de fleste av oss i andre deler av landet blir det veldig spesielt, og det blir et Senterparti som snakker på automatikk. Jeg sa ikke at det ikke ville kunne bli åpnet arrester. Jeg sa det var en politifaglig vurdering av ressursbruken. Jeg mener det er politimesteren som skal vurdere det, om en skal ha en politipatrulje eller en politiarrest. Så er det mulig representanten er uenig i det. Vi ser at Senterpartiet i sitt nye stortingsprogram er opptatt av å gi større ansvar og innflytelse til politimestere lokalt når det gjelder å bestemme bemanning og disponere ressurser ut fra lokale analyser og prioriteringer. Jeg synes det er veldig godt sagt, men de lever ikke opp til det virkelige liv hvor man vil sitte i Stortinget og beslutte hva som er politifaglig uforholdsmessig bruk av ressursene.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-05-19:
«Det er kommet spørsmål om tryggheten for at det ikke kan foregå kryssubsidiering mellom selskapene Spordrift AS og Spordrift Prosjekt AS. Kan statsråden forsikre Stortinget om at det er etablert sikre rutiner for å forhindre enhver form for kryssubsidiering når Spordrift AS og Spordrift Prosjekt AS leverer tilbud på fornyelse- og nybyggprosjekter til jernbanesektoren, og kan han i tilfelle redegjøre for disse og gjøre dem tilgjengelig slik at bransjen og skattebetalerne kan være trygge på at dette er under kontroll?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-05-19:
Takk til statsråden, jeg oppfattet at han var ganske klar og tydelig i hvert fall på intensjonen her. Jeg vet jo at det har vært dialog mellom bransjen, Samferdselsdepartementet, Næringsdepartementet og Bane NOR rundt akkurat dette med kryssubsidiering og faren med det. Tilbakemeldingen og oppfattelsen til bransjeforeningene er at de opplever at det er mye usikkerhet rundt dette, og at det er store problemer. Da er spørsmålet om det er naturlig at det er hemmelighold rundt offentlige selskaper – statsråden var inne på at man mente det var riktig med hemmelighold. Man skulle tro at rutiner for å unngå kryssubsidiering burde vært offentlig informasjon, og at man i hvert fall kunne svare på hvem som har ansvaret – for å forsikre seg om at dette blir ivaretatt på en god måte. Jeg hørte at statsråden sa at Bane NOR nå skulle gjøre noe med det, men man burde kanskje vært enda mer objektiv for å forsikre seg om dette.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2021-05-19:
Takk til statsråden for at han er så tydelig på dette, det gjør meg litt beroliget, for det er viktig å være tydelig på akkurat det transparente og sikkerheten om at det ikke foregår kryssubsidiering. Noe av utfordringen her er hvordan disse to selskapene er organisert – begge rapporterer til samme ansatte. Da kan man fort stille spørsmål rundt dette. Man må også se på anbudsutlysninger som har vært, det er veldig stor forskjell på det dette selskapet leverer, kontra konkurrent, og man stiller spørsmål om hvordan man kan klare dette – at det ikke er ting som gjør at det er kryssubsidiering mellom selskapene. Det er noe jeg er opptatt av, og som statsråden kommer til å merke at representanten vil følge opp hvis man ikke ser det. Og så er jeg opptatt av at det skal være et selskap som skal få lov til å konkurrere. Vi ønsker konkurranse og mener det er bra at private skal kunne få lov til å konkurrere med dette egeneide selskapet.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-05-19:
Eg takkar for eit godt spørsmål, og eg er opptatt av at konkurransen innanfor jernbanesektoren skal bidra til velfungerande og føreseielege leverandørmarknader. For å få dette til er det viktig at konkurransen om drift og vedlikehald skjer på like vilkår, er føreseieleg og har stor tillit i marknaden. Departementet har derfor hatt fleire møte om konkurranseutsetjinga med både Bane NOR, Spordrift og bransjen. Eg oppfattar det slik at bransjen er bekymra for at Spordrift ikkje skil klart mellom prosjektarbeid som er bunde i marknadskonkurransen av Spordrift Prosjekt og aktivitetane Spordrift utfører etter ein direktekjøpsavtale med Bane NOR. Direktekjøpsavtalen mellom Bane NOR og Spordrift byggjer på ein føresetnad om at avtalen skal vareta krava som følgje av statsstøttereglane. Bane NOR har etter avtalen ein rett til å peike ut ein uavhengig autorisert representant som skal ha innsynsrett i informasjon som er nødvendig for bl.a. å kunne kontrollere at det ikkje føregår kryssubsidiering. Bane NOR vil starte den første kontrollen 21. mai. Spordrift og Spordrift Prosjekt er etablert som to ulike selskap for å sikre eit tydeleg organisatorisk og rekneskapsmessig skilje mellom direktetildelt og konkurranseutsett verksemd. Selskapa har utarbeidd rutinar og dokument som skal sikre ei armlengds prising mellom selskapa. Dokumenta byggjer på OECDs prinsipp for internprising og er revisorgodkjende. Internprisingsdokumenta mellom Spordrift og Spordrift Prosjekt er ikkje offentlege. Årsaka til det er at dei inneheld forretningssensitiv informasjon. Eg forventar at Spordrift har sett til beste praksis når dei har utforma rutinane som skal hindre kryssubsidiering. Eg forventar òg at Spordrift er seg bevisst når det gjeld det ansvaret som kviler på ein monopolist som gradvis skal konkurranseutsetjast. Spordrift har ansvar for å opptre transperent overfor dei andre marknadsaktørane samtidig som selskapet må tilpasse seg eit konkurranseutsett tilvære. Det kan vere ein krevjande balansegang som nødvendigvis må ha stor merksemd frå styret og leiinga i selskapet. Kryssubsidiering er ulovleg og skal ikkje førekome. Verken eg eller nokon annan statsråd kan forsikre oss om at dei statseigde selskapa til ei kvar tid følgjer lover og reglar, men det må leggjast til grunn at dei gjer det. Det er oppgåva til styret å utføre kontrollfunksjon overfor selskapet. Det er dessutan i Spordrift si eiga interesse å overhalde regelverket, for ikkje å bli ekskludert frå komande konkurranse. Så svaret på spørsmålet er at eg opplever at det er gjort eit godt arbeid for å sikre nettopp det representanten Hoksrud er opptatt av, at det ikkje skal førekome kryssubsidiering.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-05-19:
Me er opptatt av at det me kan ha transparent og ope, det skal me ha ope. Men det er klart at det er ein litt spesiell situasjon at fleire og fleire prosjekt skal konkurranseutsetjast, samtidig som Spordrift har nokre prosjekt dei har direkteavtale på. Dei vil jo òg på eit stadium bli konkurranseutsette, så det er ein overgangsfase, men det er òg sånn at det er i Spordrift si interesse å forhalde seg til dette regelverket. Viss dei ikkje gjer det, vil dei ikkje få lov til å vere ein del av framtidige konkurransar. Eg opplever at det som representanten er opptatt av, er det gjort ein ganske god jobb med. Men det er viktig å ha bevisstheit rundt dette – at naturleg nok departementet har det, og at styret har det – for me ønskjer jo at dette skal lykkast på ein best mogleg måte. Eg opplever at det er laga rutinar for å følgje opp dette, men det er viktig at me har bevisstheit rundt det kontinuerleg framover.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2021-05-19:
Eg er einig i det representanten Hoksrud seier. Me er nøydde til å følgje dette tett. Og så er det komplisert, det er balansegang. Me hadde dette på vegsida, me ser at det har fungert betre og betre der, men det var òg ein overgangsfase, og det er ein marknad som går frå å ha vore ganske lukka til å bli meir og meir open. Me ønskjer som sagt å vere mest mogleg transparente, ha det mest mogleg ope. Dette er eit selskap som skal få lov til å konkurrere, me kan ikkje gi all informasjon til konkurrerande partar heller. Men me har vore opptatt av å ha ein god dialog med både bransjen og marknaden, som stiller seg positive til dette. Eg trur at når me har kome eit godt stykke av garde, kjem dette til å vere positivt. Det ligg òg verksemdsoverdraging i ein del av kontraktane, det meiner eg òg er naturleg, i alle fall i ein startfase, og så vil det bli vurdert for kvart anbod som kjem ut.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-05-19:
«Regjeringen kommer verken med nye studieplasser eller store nok tiltak for å bøte på den tøffe situasjonen mange studenter står i. Mange studenter sliter psykisk. Over tid kan dette påvirke studieprogresjon og fullføring av studier. Studentfrivillighet og studentsamfunn er viktige møteplasser. Vil statsråden gjøre mer for å forebygge og sikre god helse hos studentene, eller er manglende studieplasser i revidert nasjonalbudsjett et signal om at regjeringa ikke mener at flere bør studere høyere utdanning denne høsten?»
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-05-19:
Det er nettopp langtidsvirkningen av pandemien som gir grunn til bekymring, altså hvilken vei det er snakk om. Til VG sa leder i Akademikerne, Kari Sollien, 11. mai: «Mange søker seg nå til høyere utdanning fordi det er høy arbeidsledighet og et svakt arbeidsmarked. Det er skuffende at regjeringen ikke legger opp til flere studieplasser i høst.» Verken studentene eller fagorganisasjonene jubler for regjeringens reviderte budsjettframlegg. Det er bred politisk enighet om at flere bør studere, og at kapasiteten i utdanningssektoren må økes i tråd med behovene. Hva er da grunnen til at regjeringen ikke prioriterer studieplasser for å imøtekomme søkningen, og hva er statsrådens svar til de mange tusen søkerne som i sommer må forberede seg på å få nei på søknaden om studieplass?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2021-05-19:
Senterpartiet skulle bl.a. ønsket seg flere studieplasser innen fagskolene, som Stortinget også har vedtatt og bestilt. Men jeg ønsker å grave litt i dette som gjelder Studentenes helse- og trivselsundersøkelse, som viser at 54 pst. av studentene som svarte, opplever ensomhet. Flere har kjent på alvorlige psykiske helseplager og vurdert å ta sitt eget liv! Norsk studentorganisasjon, NSO, etterspør tiltak for studentfrivilligheten og tiltak for å følge opp Kjøs-utvalget, for det har regjeringen ikke lagt fram. NSOs leder, Andreas Trohjell, flere studentledere, Mental Helse, fastleger og professorer har gått ut og kritisert rammene Kjøs-utvalget fikk til å legge fram et godt kunnskapsgrunnlag for oppfølging av studentenes psykiske helse. Det ble toppet da Kjøs sa til VG 30. april at studentene ikke er psykisk syke, men har en kjedelig hverdag. Hvordan skal studenter som sitter og teller på knappene for videre studier eller å begynne på studier et annet sted i landet, få visshet om at de blir satset på og gitt trygghet videre, om ikke regjeringen ytrer noen større framtidstro og satsing på studentene?
Henrik Asheim (Høyre), 2021-05-19:
«Før pandemien var jeg lei av å være med folk. Nå er det å være med folk det eneste jeg vil.» Dette sitatet kommer fra en student som ble intervjuet om livet under korona. Sitatet er et godt bilde på kontrasten mellom livet før og under denne pandemien. Mange sosiale og faglige møteplasser har blitt borte det siste året. Mange studenter har tilbragt mye tid alene på sin studenthybel. Det har vi sett i flere undersøkelser. Ikke minst viste tallene fra SHoT-undersøkelsen dette. Altfor mange har psykiske helseplager og vanskelige tanker – og altfor få søker om hjelp. Det er ikke vanskelig å forstå at studentene har blitt mindre motiverte, og at flere er ensomme under koronapandemien. Jeg er bekymret for konsekvensene av korona både på kort og på lang sikt. Derfor har jeg stilt krav til institusjonene om at de må følge opp studentene bedre, samtidig som vi har gitt penger til å rigge opp sosiale og faglige tilbud. Regjeringen har lagt frem en studentpakke som bl.a. inneholder 200 mill. kr til å ansette studenter til å følge opp andre studenter faglig og sosialt, 30 mill. kr til studentsamskipnadene for å styrke det sosiale lavterskeltilbudet til studentene og 10 mill. kr for å styrke det psykiske helsearbeidet. Vi har også styrket studentsamskipnadene med ytterligere 20 mill. kr nå. I år blir Utdanningsløftet videreført med til sammen rundt 2,8 mrd. kr. Blant annet videreføres og trappes det opp med opptak av nye kull – 4 000 nye studieplasser i høyere utdanning og 1 600 plasser ved fagskolene. Bransjeprogrammene videreføres. I RNB kom det penger til et kompetanseløft for luftfarten. Midlene til desentralisert og fleksibel utdanning økes med ytterligere 45,7 mill. kr i RNB. Utdanningsløftet samlet sett vil kunne gi anslagsvis rundt 80 000 personer tilbud om mer utdanning og kompetanseheving. Så er det verdt å minne Stortinget om at den samlede kapasiteten i høyere utdanning har økt betraktelig under denne regjeringen. Bevilgningen til universiteter og høyskoler har økt med over 13 mrd. kr fra 2013 til 2021. Over 20 000 flere studenter i høyere utdanning møtte til studiestart høsten 2020 enn i 2013. Koronakrisen har ført til høy arbeidsledighet og mange permitteringer. De som sto først i permitteringskøen, var mennesker med lav eller ingen formell utdanning. Derfor har regjeringen vært opptatt av å øke kapasiteten i utdanningene på alle nivå. Utdanningsløftet har utvidet kapasiteten i videregående opplæring, ved fagskoler, høyskoler og universiteter og på kompetansetiltak slik at mange har fått og fortsatt får muligheten til utdanning og kompetanseheving i en krevende tid. Jeg mener dette er kraftfulle tiltak som viser at denne regjeringen legger til rette for at flere skal kunne ta utdanning og få kompetanseheving også denne høsten.
Henrik Asheim (Høyre), 2021-05-19:
Nå er det en stund siden representantens parti har sittet i regjering, men det kan jo skje igjen. Det er sjelden jubel når en regjering legger frem budsjett eller alternative budsjett, fordi det man er opptatt av, er selvfølgelig hva man vil ha mer av, av det som foreslås. Men det vi gjorde høsten 2020, var å øke antallet studieplasser ganske raskt. Det var fordi pandemien rammet fra midten av april, og det betyr at det var i RNB man gjorde det. Men det er ikke en ideell måte å trappe opp antallet studieplasser på. Det betyr veldig lite forutsigbarhet, det betyr vanskelig omstilling for institusjonene på kort tid. Derfor varslet vi allerede i budsjettet for 2021 at høsten 2021 kommer det et nytt kull med 4 000 studieplasser på høyere utdanning og 1 600 studieplasser på fagskolene. Det har gitt institusjonene tid, i en vanskelig tid, til å rigge seg om og få opp disse. Så jeg mener at det at vi tar inn 20 000 flere studenter denne høsten enn det vi gjorde da vi kom til makten, viser at det også er flere studieplasser. Men at det er flere søkere enn det er plasser – det kommer det nok til å være også høsten 2021.
Henrik Asheim (Høyre), 2021-05-19:
Jeg håper vi kan gi det inntrykket bl.a. i det toppmøtet som helseministeren og jeg skal arrangere i fellesskap onsdag om en uke, med studentene, med institusjonene, og hvor også Kjøs selv vil delta, for å se på hva vi kan gjøre på kort sikt, men også på lengre sikt. Jeg er enig med representanten i at én ting er selve koronapandemien, jeg tror de aller styggeste tallene vil vi se går ned når man åpner mer opp. Det er derfor vi også har skjøvet de unge fram i vaksinekøen, nettopp for at studiestarten skal bli mer som normalt. Men vi har med oss SHoT-undersøkelser fra før pandemien som viste at mange unge slet også da. Det er grunnen til at vi også har bevilget penger f.eks. til flere stillinger på lavterskeltilbud, men også 10 mill. kr til å ruste opp det helsefaglige tilbudet på samskipnadene. Når vi har hatt kontakt med dem før RNB f.eks., så har deres ønske egentlig vært å få lov til å bruke de pengene de har fått, også på høstsemesteret. Det skal de selvfølgelig få lov til, for de har ressursene, de mangler hendene. Det er derfor vi skal gi dem mulighet til å ansette studenter høsten 2021, med de pengene de har fått. Så følger vi denne utviklingen.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2021-05-19:
«Etter vedtak om nullutslepp frå turistskip- og ferjer har investeringar m.a. i miljøteknologi, hamn og destinasjonen Flåm ikkje kunna realiserast, som følgje av uvisse knytt til framtidig trafikkgrunnlag og av at finansieringsløysingar ikkje er etablerte. Sidan bestillinga for 2026 byrjar i november i år, kven kan bestille cruiseanløp til Flåm i 2026 i tråd med stortingsvedtak nr. 691 i sesjonen 2020–2021, og kva er tydinga av stortingsvedtaket «[...] staten sikrer etablering av landstrøm i Flåm som planlagt innen 2022»?»
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2021-05-19:
Dette var, med respekt å melde, ikkje noko svar. Statsråden seier at han kjem tilbake, men no må folk få vite kor tid ein kjem tilbake, for noverdiberekningar for landstraum ville jo vere positive i dag viss ikkje det var for særregelverk og nullutsleppsvedtak. Det er vedtak som er fatta mot faglege råd, og eit regelverk som ikkje vart tilrådd av marknadsomsyn for resten av landet. Eg vil vite konkret korleis staten vil sikre etablering av landstraum i Flåm, og om ein vil gjere det sånn at det er klart i 2022. Sameleis må ein jo innan november i år ha på plass det regelverket som eventuelt opnar for cruisetrafikk, i og med at ein i november startar å ta opp bestilling nettopp for 2026. Det er for seint å kome tilbake «innan rimeleg tid». Det må skje no.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2021-05-19:
Statsråden nemnde Tier-reguleringa i sitt hovudsvar. I 2022 trer Tier II inn, som er eit problem for lasteskip og cruise i verdshavområda. Trafikken i Flåm og Geiranger vil då falle med 25 pst., og det er stipulert at det vil falle med inntil 80 pst. i 2025, når Tier III-kravet kjem. Det er òg rykte om at departementet vil sjå bort frå lastebåtar, men beheld det kravet som Tier set, til cruiseskip. Dette vil bl.a. kome trafikken til statsråden si heimbygd, Eid, til gode, som vil få ein sterk auke – kanskje over 100 pst. auke i cruisepassasjerar. Vil det ha noka betydning for CO 2 -utsleppa i verda om dei cruiseskipa går til Flåm eller til Eid?