Siri A. Meling (Høyre), 2011-06-15:
Oppdatering av forvaltningsplanen for det marine miljøet i Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten er et omfattende og viktig dokument. Formålet er å tilrettelegge en balansert utvikling hvor vi benytter oss av de mulighetene havområdene gir oss for verdiskaping, og samtidig gjør dette innenfor en bærekraftig ramme som tar hensyn til den økosystembaserte forvaltningen som også Høyre stiller seg bak. Bondevik II-regjeringen la fram det som den gang var verdens første havmiljømelding, nemlig St.meld. nr. 12 for 2001–2002 Rent og rikt hav, og introduserte med dette en helhetlig økosystembasert tilnærming i forvaltningen av våre havområder. Forvaltningsplanene har kommet som en oppfølging, og disse har vært gode verktøy for å se både verdiskaping og naturhensyn i et helhetlig perspektiv. Det er gledelig at miljøtilstanden i disse havområdene betegnes som å være i hovedsak god, selv om det for enkelte arter er en mer krevende situasjon. Dette gjelder noen fiskearter, og det gjelder sjøfugl. Årsakssammenhengen ved at disse artene har utfordringer, er til dels ikke helt klarlagt. De store fiskebestandene er i god forfatning, og dette vitner om at det har vært gjort gode forvaltningsmessige grep både med hensyn til beskatning og med hensyn til kontrollregimet og samarbeid med bl.a. Russland. Det er mye spennende som skjer i de havområdene denne forvaltningsplanen omfatter. Dette gjelder ikke minst innenfor det som er Norges største og viktigste næring, nemlig petroleumssektoren. Statoil gjorde nylig et funn på Skrugard i Barentshavet, og dette funnet har på mange måter gitt nytt håp og inspirasjon til fornyet optimisme i forhold til hva disse havområdene kan inneholde av petroleumsressurser. Avtalen mellom Norge og Russland om delelinjespørsmålet bidro også til økt optimisme i området, og det er positivt at Oljedirektoratet har varslet at de i løpet av få uker vil gå i gang med seismikkinnsamling i dette området for å kartlegge ressurspotensialet med hensyn til mulige olje- og gassforekomster. Det er bra at Norge kommer tidlig på banen, og at vi på denne måten kan bidra til å sette miljø- og sikkerhetsstandarder i dette området. Et viktig spørsmål knyttet til denne oppdateringen av forvaltningsplanen dreide seg om hvorvidt en konsekvensutredning for olje- og gassaktivitet i områdene ved Lofoten og Vesterålen skulle igangsettes. Høyre er skuffet over at regjeringen, og kanskje særlig Arbeiderpartiet, ikke ønsker en konsekvensutredning i inneværende stortingsperiode og heller tar til orde for en såkalt kunnskapsinnhenting i disse spørsmålene. Hvorfor er Høyre skuffet? Høyre har en tydelig politikk innenfor dette området. Vi ønsker en petroleumsaktivitet utenfor Lofoten og Vesterålen velkommen. En konsekvensutredning for oss er mer et spørsmål om på hvilken måte områdene skal åpnes, og hvilke krav som skal stilles i den forbindelse. Norsk oljeproduksjon har vært fallende fra toppåret 2001. Siden den gangen har produksjonen falt med om lag 45 pst. Samtidig er det ventet fall i gassproduksjonen fra 2020. Jakten på nye funn må derfor trappes, først og fremst ved at det åpnes nye leteområder. Dersom vi ikke klarer å få frem nye gassfunn, vil volumene på gass produsert fra norsk sokkel altså avta allerede fra 2020. I disse dager legger Europa sine strategier innenfor energiområdet. Ulykken ved kjernekraftverket i Fukushima har gjort at store land i Europa nå har besluttet å stenge ned sin kjerneproduksjon eller å la være å realisere planlagte prosjekter. Dette innebærer at de viktigste av våre markeder kommer til å ha store energibehov framover. Og selv om veksten i fornybarproduksjonen kommer til å være til stede, vil også behovet for norsk gass sannsynligvis øke siden klimautslippene fra denne type energiproduksjon er under halvparten av de utslippene produksjon basert på kull, representerer. Dersom EU skal våge å satse på ytterligere bruk av gass i forhold til sin egen forsyningssikkerhet, må disse ha en viss grad av sikkerhet for leveranser i et langsiktig perspektiv. Regjeringens utsettelse av spørsmålet om konsekvensutredning og åpning av områdene ved Lofoten og Vesterålen sender dessverre et signal i feil retning. Det vitner ikke om en regjering som i handling ønsker å sende et tydelig signal til EU om at Norge skal være leveringsdyktig på volum gass i flere tiår fremover. Dette beklager Høyre. Også for industrien ville en konsekvensutredning og åpning av områdene være et positivt signal. Det er faktisk ikke lagt ut nye områder siden 1994. Vi har fra Høyres side definert noen hovedutfordringer for norsk petroleumspolitikk fremover. Den første av disse er å sikre næringen tilgang til nye, attraktive områder. Havområdene utenfor Lofoten og Vesterålen er definert som attraktivt område. Oljedirektoratet har gjennom seismikkinnsamling også estimert ressursene til å være betydelige. Vi tror at en olje- og gassaktivitet kan forenes med hensynet til både miljø og andre brukergrupper av havet, enten det dreier seg om fiskeri, reiseliv eller andre aktiviteter. Nye teknologiske løsninger bidrar ofte til dette, slik at det fra vår side handler mer om å stille krav til denne aktiviteten. Så vil de ulike selskapene kunne komme opp med løsninger som innfir disse kravene. En spesiell utfordring i disse områdene er kystnær beliggenhet og til dels en smal sokkel. Arealkonflikt med fiskerinæringen må tas på alvor, og det er kanskje spesielt i perioder med seismikkinnsamling at dette problemet er størst. Høyre mener at dette må kunne løses gjennom strenge krav til hvilke perioder seismikkinnsamlingen kan foregå samt å gi pålegg om en samordnet innsamling. Ofte er det i seismikkinnsamling at konfliktnivået er høyest i forhold til fiskerinæringen. Derfor er det samarbeidet og de tiltak som bl.a. Oljedirektoratet og Fiskeridirektoratet har jobbet frem sammen ved å kurse fiskerikyndige for å gi disse økt kompetanse, viktige bidrag for å få ned konfliktnivået mellom disse to ulike næringene. Høyre er også skuffet på vegne av landsdelen. Området Lofoten og Vesterålen er en region som generelt er preget av en befolkningsnedgang, og som etter hvert møter store demografiske utfordringer. Høyre ønsker å bidra til at denne regionen kan få utnytte olje- og gassressursene til lokale og regionale ringvirkninger. Dette vil gi ny optimisme i området, og ungdommen vil ha mulighet til interessante jobber i sitt nærmiljø på en annen måte enn det som er tilfellet i dag. Dagens utsettelsestaktikk rammer regionen unødig. Energi- og miljøkomiteen var nylig på komitéreise i Lofoten og Vesterålen. Der ble det stilt spørsmål om hvorfor eiendomsprisene på Sortland lå overraskende høyt. Svaret var at få tør å investere i ny bolig fordi innbyggerne er usikre på fremtiden – altså om det blir olje- og gassaktivitet i området eller ikke. Blir det petroleumsaktivitet, tør innbyggerne investere. Blir det ikke denne type aktivitet, vil heller ikke innbyggerne satse i dette lokalsamfunnet gjennom den langsiktige investeringen et husprosjekt faktisk er. Høyre er tydelig på at vi ønsker lokale og regionale ringvirkninger som følge av at det åpnes for petroleumsaktivitet i disse områdene. Vi har tidligere foreslått et næringsfond, eller infrastrukturfond, på 5 mrd. kr, og i inneværende års statsbudsjett foreslo vi å bevilge 200 mill. kr til kompetanse- og leverandørutvikling, nettopp for å bidra til at næringsaktørene i dette området får muligheten til å utnytte en petroleumsaktivitet. Det har vært lagt frem ulike rapporter om hvilke lokale og regionale ringvirkninger en petroleumsaktivitet vil kunne ha. Jeg vil gjerne fremheve den såkalte industriskissen til Statoil som etter min oppfatning går langt i å love både ilandføring, landbasert aktivitet, lokale arbeidsplasser og store inntekter til de ulike kommunene. Noen vil hevde at dette er løse ideer, men jeg mener at vi etter å ha opplevd hvilke ringvirkninger Snøhvit-prosjektet, og nå senere Goliat, har hatt for Hammerfest-området, vitner dette om at petroleumsaktivitet gir muligheter i et nærområde. Disse mulighetene ønsker vi fra Høyres side også å kunne tilby lokalsamfunn i Lofoten og Vesterålen. I tillegg har den norske stat store inntekter fra denne sektoren. En utvikling av olje- og gassressursene i området vil gi store inntekter også til staten og til videreutvikling av velferdssamfunnet. Et siste moment er at det ved aktivitet kan tenkes at infrastrukturen fra Norskehavet forlenges nordover og kan representere et viktig bidrag på veien til infrastrukturkobling helt opp mot Barentshavet.