Ingjerd Schou (Høyre), 2004-03-04:
Jeg vil besvare interpellasjonen på vegne av Regjeringen. Fattigdom kan grovt sett avskaffes på to måter: Man kan øke trygder og stønader, selv om det kan innebære en fortsatt passiv mottakertilværelse, eller man kan hjelpe folk til å klare seg selv gjennom eget arbeid. Regjeringens hovedfokus er å gjøre flere i stand til å forsørge seg selv gjennom eget arbeid. Arbeid gir følelsen av å være til nytte og å høre til. Det er også den sikreste veien ut av fattigdom og den beste måten å forebygge fattigdom på. For dem som ikke kan delta i arbeidslivet, er det viktig å sørge for en tilstrekkelig inntektssikring. Svaret på Hagas spørsmål er derfor: På lang sikt vil flere klare seg selv fordi Regjeringen satser på målrettede tiltak. Flere langtids sosialhjelpsmottakere vil kunne forsørge seg selv. Flere rusmiddelmisbrukere vil få nødvendig helsehjelp og hjelp til å komme i aktivitet, og flere enslige mødre vil få hjelp til å fullføre utdannelse. Dette er i tråd med de målene vi har satt. Tiltakene Regjeringen har foreslått, bygger opp under dette. Regjeringen foreslo en rekke tiltak rettet mot fattigdom i budsjettene for 2002 og 2003. De videreføres i 2004 i tillegg til en ytterligere satsing på 239 mill. kr i 2004. Satsingen til disse formål har aldri vært større. Regjeringens ekstrainnsats overfor fattige og tunge rusmiddelmisbrukere er på nær 2 milliarder kr. Det er bred politisk enighet i Stortinget om dette. Stønadsordninger og tjenester har vokst frem over en lengre tidsperiode, med til dels andre sosiale problemer og utfordringer enn dem vi står overfor i dag. Vi er forpliktet til kontinuerlig å ha et søkelys på om ordningene treffer, eller om ordningene over tid har fått en annen innretning og et annet omfang enn det som opprinnelig var tilsiktet. Vi kan ikke tillate oss ukritisk å videreføre alle ordninger. I år bruker vi 183 milliarder kr på sosiale formål. Folketrygdens utgifter øker med 15 milliarder kr bare i år. Aldri før har det vært brukt mer på sosiale formål. Jeg ser at dette ikke gjør inntrykk på Haga. Det burde det. Langt det meste av dette går til sykepenger og uføretrygd. Det må være et mål å iverksette tiltak som så raskt som mulig får folk tilbake i arbeid. Her er arbeidet med inkluderende arbeidsliv viktig, men også den nye uførereformen. 700 mennesker har fått innvilget tidsbegrenset uførestønad og får en særlig oppfølging med tanke på å kunne komme tilbake i arbeid når de er klare for det. Det er viktig å skille mellom generelle velferdsordninger ment for alle, uavhengig av økonomi, og målrettede tiltak til dem som faller utenfor. Det er f.eks. ikke slik at barnehageforliket som ble fremforhandlet i fjor høst, først og fremst kommer dem med dårligst råd til gode. Skal velferdsordningene gi velferd og trygghet også i fremtiden, må alle som kan bidra til fellesskapet, gjøre det, mens velferdsordningene forbeholdes dem som midlertidig eller på varig basis trenger hjelp fra det offentlige. Regjeringen har foretatt et systematisk og grundig arbeid, hvor målgruppene og tiltakene er klart definert. Hva er det Regjeringen gjør? Vi har etablert og styrket nye plasser i arbeidsmarkedstiltak for langtidsmottakere av sosialhjelp, innvandrere og flyktninger. De som før har stått utenfor, får nå arbeidstrening og en ny sjanse.Pr. 31. januar 2004 er 1 637 på tiltak, mens 1 390 er under avklaring med sikte på plass, til sammen nesten 3 400. Nær 60 pst. har kommet i arbeid eller er i gang med egenfinansiert utdanning. I 2003 var 5 074 meldt til Aetat fra sosialtjenesten med behov for tiltak.Enslige forsørgere under utdanning får en bedret stønadsordning. For eksempel vil en alenemor som fikk barn i ung alder, nå kunne gå på skole ett år lenger. Utdanning øker muligheten for arbeid.Satsingen på oppfølgingstjenester i bolig for bostedsløse og rusmiddelmisbrukere i storbykommunene økes, og rammene for boligtilskuddet utvides.Barnefamiliene får forbedret sine bostøtteordninger. Arealkravet for barnefamilier i kommunale utleieboliger fjernes. Anslagsvis vil 4 500 nye barnefamilier få støtte. Boutgiftstaket i storbyene heves, og det er slutt på at det kun er familier med husbankfinansiert bolig som får bostøtte.Det legemiddelassisterte rehabiliteringstilbudet styrkes og videreutvikles. I 2003 får 2 431 behandling. Dette er 1 000 flere enn i 2001.I 2001 ble det gitt 8 mill. kr til lavterskel helsetiltak i åtte kommuner. I 2004 gir vi 43,4 mill. kr til dette, og det er etablert lavterskel helsetilbud i 35 kommuner. Dette er livreddende tiltak for de tyngste misbrukerne, og de virker. Overdosetallene er drastisk redusert i samme periode.Vi oppretter 85 nye plasser i arbeidsmarkedstiltak for dem som deltar i slikt opplegg. Vi snakker her om å gi de mest slitne rusmiddelmisbrukerne som er på vei tilbake til livet, noe meningsfylt å fylle dagene med.Kompetansen i sosialtjenestens arbeid overfor langtidsmottakere av sosialhjelp styrkes. Utjamningsmeldinga viste klart at de største levekårsforskjellene i Norge går mellom dem som er i arbeid, og dem som ikke er det. Utjevning er viktig, men det gjøres best ved å løfte dem som har minst. Regjeringen har i tillegg fulgt opp med en rekke målrettede tiltak rettet mot de vanskeligst stilte med det for øye å redusere fattigdom. Universelle velferdsordninger er viktige, men det er ikke nok. Vi ser at enkelte faller utenfor. Fattigdom kan ikke bare avhjelpes gjennom universelle ordninger og en bred utjevningspolitikk. Dagens utfordringer krever i tillegg en mer målrettet innsats overfor de svakest stilte. Men vi må også våge å se på ordningene med nye øyne. Når vi f.eks. nå korter ned tidsperioden man kan motta rehabiliteringspenger, og gjør oppfølgingen bedre, er det for å få den enkelte raskere tilbake i jobb. Over en halv million mennesker i arbeidsfør alder i dette landet er utenfor arbeidslivet. De er uføretrygdede, sykmeldte, arbeidsledige. De er på attføring, på rehabilitering eller er sosialklienter. Regjeringen har iverksatt en rekke slike tiltak for å få folk tilbake i arbeid, til å klare seg selv. Vi har begynt å se resultater: Siden 2001 har trygdeetaten vært i kontakt med 60 000 mennesker. 20 000 har hatt en samtale med etaten. Nær 4 200 har kommet helt eller delvis tilbake i arbeid. Dette fører til at de får bedre økonomi, men også en rekke andre positive effekter som arbeid har.Som nevnt har vi igangsatt et målrettet arbeid for å få langtidsmottakere av sosialhjelp tilbake i jobb. Også her ser vi resultater.Vi har innført retten til individuell plan. Dette er et viktig verktøy når den enkeltes utfordringer skal løses. Målet er å få flere i arbeid og virksomhet og færre på trygd og sosiale ytelser. Tjenester og ytelser må utformes slik at de samlet bidrar til at den enkelte får den hjelp og oppfølging som er nødvendig for å komme i arbeid. Nye og endrede regler for yrkesrettet attføring fra 1. januar i år, som ett eksempel, har nettopp det mål for øye at den enkelte raskere skal komme tilbake i arbeid. Arbeidet for et mer inkluderende arbeidsliv, bedre samordning av velferdsetatene og det å sørge for rammebetingelser som gjør bedriftene levedyktige, er også viktige innsatsområder for Regjeringen. Jeg tror målet om å få flere i arbeid og færre på trygd er i samsvar med folks ønsker og mål for eget liv. En ensidig satsing på å utvikle stønadsordninger som inntektssikring vil kunne bidra til at personer forblir stønadsmottakere i en vanskelig livssituasjon, med lav inntekt gjennom hele livsløpet. Fattigdom, og risikoen for å havne i en situasjon med vedvarende lav inntekt, er i stor grad knyttet til manglende eller liten tilknytning til arbeidslivet. Skal vi prioritere alle og gjøre alt for alle, gir vi ikke tilstrekkelig til dem som trenger det mest, vi prioriterer ikke. Dette kan bety at noen får mer, og noe annet, enn andre. Regjeringen fører en politikk som tar utgangspunkt i individets naturlige ønske om å stå på egne ben, og som samtidig bereder grunnen for at våre velferdsordninger er bærekraftige på lang sikt.