Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-12-16:
For at det ikke skal være noen tvil: Hvis presidenten tillater det, kan vi godt ta tre ganger tre hurra for statsråden som har gjort dette, vi kan godt synge kongesangen, og vi kan godt synge Et barn er født i Betlehem, hvis det bringer munterhet og glede for de rød-grønne partiene. Det er ingen her som er imot dette! Jeg er kjempeglad hver gang regjeringen snur i politikken sin og gjør at noe blir mulig. Jeg gledet meg stort da regjeringen snudde fra sitt nei til å ha en kraftlinjedebatt i Stortinget til nå å si ja. Jeg gledet meg stort da regjeringen gikk fra å si nei til å ha småkraftverk i ordningen med grønne sertifikater til nå å si ja. Da fikk vi ting på plass. Jeg gledet meg stort da regjeringen gikk fra å si nei til å ha en oljemelding til nå å si ja. Jeg gleder meg til de neste snuoperasjonene som kommer, for en ser at det en slo fast i Soria Moria I og i Soria Moria II, ikke hørte til i denne verden, fordi det var umulige retoriske kompromisser mellom Arbeiderpartiet og SV, som ikke klarer å forene seg på særlig mange områder. Jeg er glad hver gang regjeringen ser lyset. Men det tar likevel ikke vekk opposisjonens rett til å påpeke at et forslag som vi har fremmet utallige ganger – som en har hatt masse rare argumenter for ikke å ville vedta – ikke henger sammen med den retorikken en bruker for at nå er plutselig tiden inne. Det er en tid for alt. Ja, det er en tid for alt, men altså: Logikken som regjeringen brukte da klimameldingen ble framlagt, var at nå skal vi først bli enige om de overordnede målene fram mot 2020 og 2050 – og så skal vi fylle opp med virkemidler. Når Erik Solheim de siste månedene har fått kritikk for at klimaforliket ikke ble innfridd – og den kritikken har kommet fra Bondevik II-partiene – så har argumentet vært at vi fylte ikke klimameldingen med virkemidler nettopp fordi dette var ting som måtte gå seg til. Men når det gjelder energipolitikken, er altså argumentasjonen fra de rød-grønne partiene det stikk motsatte – da skal vi først bli enige om virkemidlene i regjeringen, og så skal vi legge fram strategien. Det er jo bare fjas å ha den form for retorikk. Det viser jo bare at det har vært helt andre ting som har gjort at energimeldingen ikke er lagt fram. Det har vært det som statsråden selv har innrømmet i replikkordskiftene, at først måtte en bli enige internt, og det tok altså fem og et halvt år. Jeg tviler sterkt på at denne regjeringen fortsatt er blitt enige, men en har kommet et viktig skritt videre på veien. La meg håpe at den utredningen som nå kommer, vil være grunnlag nok for at de siste store uenighetene internt i regjeringen blir lagt til side, slik at vi kan få en overordnet strategidebatt som både forplikter og gir inspirasjon for politikere og for bransjen til å begynne å gjennomføre mange av de felles målene vi tross alt har. Vi er ikke på særlig mange områder uenige om hvor vi vil, men vi har vært politisk uenige om hvilke virkemidler som funker, men der går en stadig mer i retning av det som opposisjonen har ønsket, nemlig markedsbaserte virkemidler. Det gleder jeg meg over. La oss håpe at vi får slike snuoperasjoner også i de neste sakene vi skal diskutere i dag.