Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-05-08:
Representanten Holmberg har rett i at Norge nå opplever den sterkeste tilstrømningen av asylsøkere siden 2004. Samtidig er det viktig å understreke at prognosene for asyltilstrømningen er, og vil være, usikre. Dersom de slår til, vil det komme om lag 10 500 asylsøkere til Norge i 2008, mens anslaget var på 5 500. Vi har også tidligere sett store endringer; Eksempelvis økte asylankomstene under Bondevik I-regjeringen fra 2 300 i 1997 til 8 500 i 1998. Det ser ut som svingningene er relativt større i Norge enn i de fleste andre vestlige mottakerland. Men også en del andre land har hatt store svingninger, eksempelvis økte tilstrømningen til Nederland med 89 pst. fra februar 2006 til februar 2007. Antallet personer som oppgir å være enslige mindreårige asylsøkere, økte fra 349 i 2006 til 403 i 2007, mens andelen som oppgir å være enslige mindreårige, var henholdsvis 6,6 pst. i 2006 og 6,2 pst. i 2007. Per 31. mars i år var det kommet 211 som oppgav å være enslige mindreårige asylsøkere, en andel på 8,5 pst. I 2006 og 2007 ble i overkant av 40 pst. av dem som oppgav å være enslige mindreårige, vurdert å være mer enn 18 år på vedtakstidspunktet. Det siste året har mange vestlige land fått flere asylsøkere enn de foregående årene. Totalt sett er det for de vestlige landene en økning på om lag 10 pst. Irak har vært det største opprinnelseslandet de siste to årene, men utgjør en mindre andel i Norge enn i en del andre land, som Sverige. De neste store gruppene er tsjetsjenere, eritreere, serbere og statsløse - i hovedsak palestinere. Det var en økning for alle disse gruppene fra 2006 til 2007. Innvilgelsesprosenten vil variere noe over tid. Utviklingen i 2008 viser at andelen som får avslag, har økt fra 39 pst. pr. 31. mars 2007 til 55 pst. pr. 31. mars 2008. Økningene i Norge skyldes altså en økning i ankomstene fra mange land, og ikke som tidligere en dramatisk økning i ankomstene fra noen få land, som Bosnia-Hercegovina i 1993 og Kosovo i 1998-1999. Den store tilstrømningen i 2001 og 2002, på henholdsvis 14 780 og 17 480 asylsøkere, var også fordelt på mange land. Til forskjell fra i dag kom det da store grupper asylsøkere fra Øst-Europa og tidligere Sovjetunionen. Dette var grupper som ikke hadde behov for beskyttelse, og en stor andel fikk avslag på sin asylsøknad etter en såkalt hurtigprosedyre. De siste årene fordeler ankomstene seg på opprinnelsesland der andelen innvilgelser er stor. Tiltak som har effekt, er derfor ikke like innlysende. Det er vanskelig å si noe sikkert om årsakene til den økte asyltilstrømningen til Norge og enkelte andre europeiske land. Én av hovedårsakene er trolig en negativ utvikling i mange opprinnelsesland, som Irak, Afghanistan, Palestina, Kosovo, Sri Lanka og Eritrea. Hvordan politikken i Norge på dette området oppfattes utad i forhold til andre sammenlignbare land, som f.eks. Sverige og Danmark, har nok også stor betydning. Denne regjeringen har ikke foretatt vesentlige endringer i innvandringspolitikken de senere årene. Det er gjort noen justeringer i liberaliserende retning, bl.a. når det gjelder barn. På den annen side ble UDIs praksis for etniske tsjetsjenere uten tilknytning til russisk føderasjon endret i august 2007. I tillegg endres nå praksis i UDI for kosovoserbere, slik at asylsøknader kan vurderes opp mot både Kosovo og Serbia som opprinnelsesland. Dette er tiltak som innebærer innstramninger. I Sverige er det gjort enkelte innstramninger den senere tid. Praksis er endret for asylsøkere fra Irak, slik at den nå i all hovedsak tilsvarer den praksis vi har her i landet. Sverige har også fått en avtale om returer til Irak, mens Norge i flere år har returnert asylsøkere til Irak uten en tilsvarende avtale - riktignok i begrenset omfang. Selv om det altså ikke er gjort vesentlige endringer i norsk politikk på området de siste årene, kan endringene i Sverige likevel bidra til at det utad dannes et bilde av en relativt mer liberal norsk politikk på området nå. De økte asylankomstene er utfordrende å håndtere, både med tanke på saksbehandlingskapasitet, opprettelse av nye statlige mottaksplasser og bosetting og integrering. Det er bl.a. behov for å etablere 3 000 nye statlige asylmottaksplasser. De økte asylankomstene gjør også at vi har behov for å gjennomgå om vår praksis overfor bestemte grupper atskiller seg fra praksis i våre naboland og andre sammenlignbare land. Jeg vil komme nærmere tilbake med en første redegjørelse om årsaker og eventuelle tiltak i revidert nasjonalbudsjett for 2008. Samtidig vil jeg understreke at asylpraksis og vurderingen av behovet for beskyttelse i stor grad er regulert av Flyktningkonvensjonen og andre menneskerettskonvensjoner Norge er forpliktet av, f.eks. Den europeiske menneskerettskonvensjonen. Personer som har et reelt beskyttelsesbehov, skal selvsagt få det. Jeg vil derfor avslutningsvis bemerke at det allerede er satt i verk enkelte tiltak som vil kunne få betydning for asyltilstrømningen. Jeg vil spesielt nevne arbeidet for å returnere personer med endelig avslag på sin asylsøknad eller med ulovlig opphold. Det ble i 2007 gjennomført tvangsmessige returer til 109 land. Vi returnerer en større andel av dem som får avslag, enn mange andre land. Vi har sendt anmodning til en rekke land om inngåelse av tilbaketakelsesavtaler, og vi er i ferd med å styrke flere norske utenriksstasjoner med spesialmedarbeidere som skal arbeide med å verifisere ID-opplysninger, forhindre menneskesmugling og legge til rette for gjennomføring av returer.