Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Det budsjettforslaget vi i dag behandler, blir et godt budsjett for helsearbeidet i Norge neste år. Det blir godt fordi budsjettet er stort, fordi innretningen bygger på en ideologi som ser fremover, og fordi budsjettet styrker områder og satsinger som tradisjonelt taper i en åpen konkurranse mellom sterke og svake aktører i helsetjenesten. Budsjettet er stort, med en ramme på vel 133 mrd. kr. Samtidig som våre nære samarbeidsland i Europa er i dype gjeldskriser og kutter i offentlig og privat velferd, kan vårt helsebudsjett vokse med 3,8 pst. Dette innebærer en reell vekst på 1 mrd. kr etter at økte kostnader og nye oppgaver er hensyntatt. Det er en hovedsatsing på sykehusene, med nye 970 mill. kr til mer pasientbehandling og kortere ventetider. Selv i et stort budsjett blir det ikke plass til alt. Det er fortsatt store og små områder vi ønsker å gjøre enda mer på. Men velferdssamfunnets suksess er vel så mye avhengig av hva vi får ut av bevilgningene, som hvor mye vi klarer å bevilge på toppen. Materiell vekst vil alltid ha grenser. Innovasjon, gode arbeidsprosesser, god ledelse og medmenneskelighet har ingen grenser. Riktig bruk av 133 mrd. kr er viktigere enn å konkurrere til seg ytterligere midler som nå har gått til viktig arbeid innen utdanning og samferdsel. Et godt budsjett har blitt enda bedre gjennom stortingsbehandlingen. Regjeringspartiene har merket seg de mange konstruktive innspillene fra ideelle og andre organisasjoner i høringene. Budsjettet er derfor styrket med 58 mill. kr i finansinnstillingen for øket innsats særlig for eldre og personer med demens. Et av de mange viktige samhandlingstannhjulene som har fått fullfinansiering, er sykehjemsprosjektet NOKLUS, som sørger for høy kvalitet på blodprøveanalyser i sykehjemmene. Budsjettet er også godt fordi det bygger på en solidarisk modell for fordeling av tjenestene. Når vi er friske, har vi mange behov og mange ønsker. Valg og muligheter styres bl.a. av personlig økonomi. Når vi blir syke, har vi bare ett ønske: å få hjelp og bli bedre. Derfor kan slik hjelp ikke styres av samme marked som selger forsikringer. For Arbeiderpartiet må derfor sykehusene i det alt vesentlige være offentlige. Høyrepartiene har grunnleggende en annen ideologi. I samtidsdebatten skryter ikke høyrepartiene av disse ideologier. Derimot er det ny tale om at private sykehustilbud som betales av fellesskapet, ikke er ordentlig private. Dette vil sykehusinvestorene være uenige i. Men det er ikke lønnsomt å snakke høyt om egen ideologi nå. Private forsikringsselskaper må tjene penger for å ha trygge arbeidsplasser og sikre skadeoppgjørene. Rike mennesker kan da ha gode livsforsikringer. Fattige mennesker kan ikke ha livsforsikringer. Slik følger ubemidlethet slekters gang. Lik rett til helsetjenester krever et annet verdisett. Da kan ikke sykehusene flyte i et marked. Da er fellesskapsløsninger det beste. Budsjettforslaget for 2011 har en hovedsatsing på sykehusene. Det skal bygges i Østfold, i Bergen og i Stavanger. Aktiviteten styrkes med 970 mill. kr. Vi har hatt en stor økning i behandlinger de siste årene, men nye muligheter og nye tilbud har dessverre ført til at ventetidene på mange områder ikke går ned – derfor større bevilgninger. Men mer penger er alene ikke nok. Det trengs utdanning av fagfolk, gode arbeidsmiljø og god ledelse. Samhandlingsreformen og stadig bedre kunnskap om ledelse i kunnskapsvirksomhet er nødvendig. Vi har en time eller halvannen igjen av debatten. Så begynner raskt prosessene for et godt budsjett også for 2012. Representanten Dåvøy tok i sitt innlegg opp behovet for forskning på demens. Jeg støtter det engasjementet. Vi bør derfor i tiden som kommer, debattere initiativer og tilnærminger for gjennombrudd i demensforskningen. Debatten bør inneholde både visjonære internasjonale grep og mindre, nasjonale grep.