Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-02-16:
Arbeidsledigheten i Norge er rekordhøy. Størstedelen av veksten i arbeidsledigheten skyldes lavere aktivitet på norsk sokkel som følge av det dramatiske fallet i oljeprisen. Hele verdikjeden i oljenæringen er rammet av oljesjokket. Operatører, leverandører og rederi sier opp og permitterer ansatte. Norsk Industri sier de frykter at det i 2016 vil gå fra vondt til verre. Siden begynnelsen av denne krisen for ett år siden har næringen etterlyst mer handlekraft fra regjeringen. Like etter regjeringsskiftet i 2013 ble næringsministeren intervjuet av Finansavisen. Da ble hun spurt om hva hun ville gjøre hvis det ble dårligere tider. Svaret fra næringsministeren var da: Gitt den vanskelige situasjonen for norsk økonomi må vi som regjering kunne iverksette tiltak. Vel, tiltakene har latt vente på seg. Regjeringen er urovekkende passiv i sin tilnærming til utfordringene i oljesektoren. I sin iver etter å fraskrive seg alt ansvar ender regjeringen opp på tilskuerbenken framfor å være en aktiv aktør. Imens mister stadig flere jobben sin, og krisen blir tydeligere. Regjeringen har ikke skyld i oljeprisfallet, men kan gjøre noe for å dempe konsekvensene. Tiltakspakken på 4 mrd. kr som det stadig refereres til, er det mange som leter etter. I overskuelig framtid vil olje- og gassektoren og maritim næring bidra med stor verdiskaping for Norge. Da er det avgjørende at det sikres at den verdensledende kompetansen Norge har på dette feltet, ikke forvitrer som følge av en kortvarig nedgang i oljeaktiviteten. Det vil være svært kostnadsdrivende og kontraproduktivt om denne kompetansen må bygges opp på nytt. Usikre tider krever trygt lederskap, og måten vi håndterer denne krisen på, vil avgjøre hvordan vi er i stand til å møte en ny oppgang. Det den maritime verdikjeden nå erfarer, er dessverre ikke at vi kutter kostnader ved å jobbe smartere eller utvikle ny teknologi – tvert imot opplever næringen en dramatisk aktivitetsreduksjon og et voldsomt press fra operatørsiden for å kutte kostnader gjennom lavere marginer for å beskytte oljeselskapenes kontantstrøm. Dermed ryker også norske arbeidsplasser. Det er sikkert gode argumenter for å trimme bort fettet som har kommet på i gode tider, men det er forskjell på å være slank og anorektisk. I denne sammenhengen er det bra at det har blitt en debatt om det nå er riktig at det største og dominerende selskapet på norsk sokkel, Statoil, i denne situasjonen opprettholder sitt utbytte. Det maritime næringslivet rapporterer tydelig at det er den direkte eieravkastningen som er det som først rammes om bedriftene kutter kostnader. Om en ser utover oljesektoren, er det også behov for å styrke den maritime næringen, som nå har krevende tider som følge av nedtrekket i oljeaktiviteten. For næringen er det avgjørende å bevare kompetanse som skal bidra til verdiskaping når trendene på sikt snur. For å bevare kompetansen er det behov for en endring i permitteringsreglene. I tillegg er det behov for at de varslede endringene i maritim strategi kommer på plass raskt. Det samme gjelder de nye incentivordningene for kondemnering og kontrahering av skip. Dette vil skape sårt tiltrengte maritime arbeidsplasser langs kysten. Det er urovekkende at regjeringen somler med så viktige tiltak når næringen møter krevende tider. I Arbeiderpartiet har vi god dialog med partene i arbeidslivet og tar på alvor den situasjonen mange står oppe i. Vi følger med dem, og vi føler med dem. Våre tiltak for å imøtekomme situasjonen følger tre spor: tiltak overfor dem som mister jobben, tiltak for de bedriftene som sliter, og tiltak som bidrar til å skape framtidens arbeidsplasser. Helt konkret har vi fremmet forslag om en storstilt satsing på innovasjon, forskning og gründere. Vi mener vi må satse på klyngene, miljøteknologiordninger, tiltak for kompetanse- og teknologioverføring, mer fleksibelt permitteringsregelverk, kondemneringsordning, klimatiltakspakke og fergeanbud med fokus på klimateknologi. For ett og et halvt år siden gikk LO og NHO på banen og sa: Regjeringen må bedre permitteringsregelverket. Regjeringens svar kom ikke før i revidert, og da kom kun en reversering av regjeringens egne kutt. Statsministeren prøvde å berolige i situasjonen med at dette er en lenge varslet omstilling. Feil, svarte næringen. Og nå i helgen sa LO-lederen til VG at regjeringen beveger seg i sirup. I høst sa LO og Norsk Industri tydelig fra om at nå er det mange som kommer til å slite fordi oppgangen lar vente på seg. Derfor er 30 uker i permitteringsregelverket for kort slik situasjonen er. Arbeiderpartiet la inn en utvidet ordning på 52 uker i sitt alternative budsjett, uten å få regjeringens støtte for det. Når vi har spurt om hvorfor regjeringen ikke har imøtekommet partenes bønner om dette, har svaret vært: Vi følger situasjonen nøye. Vi får vente og se. Det er ikke lurt, fordi det er utestengt arbeidskraft. Det er noen fylker som er spesielt hardt rammet – ett av dem er Rogaland. Jeg spurte LO-sekretæren i Rogaland, Øystein Hansen, om han synes at å utvide permitteringsperioden til 52 uker er å utestenge arbeidskraft. Han sier at regjeringens argument ikke passer inn i den situasjonen Rogaland har. Der er det vanskelig å finne seg ny jobb. Bedriftene mangler oppdrag, men de venter å få inn nye prosjekt litt fram i tid. Og mange har nå brukt opp de 30 ukene de har anledning til å permittere sine ansatte. Som en konsekvens av det er de nå i ferd med å si opp ansatte. Utfordringen da er at de vil mangle opparbeidet kompetanse når pilen igjen peker opp. Vi ser mange signaler fra tillitsvalgte og bedriftsledere om at når bedriftene skal bemanne opp igjen, vil arbeidsmiljølovens adgang til midlertidige ansettelser gjøre at bedriftene vil rekruttere gjennom bemanningsbyrå. Enten henter de inn arbeidsledige som innehar den kompetansen som skal til, eller de henter inn utenlandsk arbeidskraft gjennom selskap i Øst-Europa. Fra mitt hjemfylke, Møre og Romsdal, har næringsministeren og arbeidsministeren fått de samme signalene i form av et brev fra de store næringsaktørene i maritim sektor – de vil ha nye regler for permitteringer. De viser til samme argumentasjon som i Rogaland. Næringslivets tydelige budskap viser at timeglasset til regjeringen med sin vente-og-se-holdning er i ferd med å renne ut. Så hva skal til av politiske tiltak? Vi trenger et styrket trepartssamarbeid. Så langt har regjeringen spilt ballen over til næringen og bedt næringen selv om å rydde opp og sikre lavere kostnader. For å få fart på arbeidet må myndighetene sette krav til prosessene og klare krav til rapportering rundt oppnådde resultat. Vi trenger å stimulere aktivitetsnivået gjennom motsykliske tiltak i en krevende tid. Det må opprettholdes aktiviteter ved å sikre aktivitet i lisensene, stimulere til bl.a. økt leting, feltutvikling og ytterligere utvinning av eksisterende brønner. Det er viktig at myndighetene også ser på hvordan de kan bidra aktivt til et lavere kostnadsnivå på norsk sokkel. Taket i nettolønnsordningen for skip i offshore bør vurderes hevet ytterligere. I den sammenhengen kan det også være fristende å spørre statsråden hvor det blir av lovfestingen av nettolønnsordningen. Utviklingen og endringene går nå i retning av at stadig flere alternative energikilder utnytter offshore, som f.eks. offshore vindmølleparker. Enkelte fartøy kan imidlertid ikke påta seg installasjonsoppdrag dersom det ikke er innenfor den norske rederiskatteordningen. En endring her kan være et bidrag til omstilling og grønn skipsfart. Ting tar tid – lang tid med denne regjeringen. For hvor blir det av oppfølgingen av maritim strategi? Hvor blir det av industrimeldingen? Hvor blir det av bioøkonomistrategien, reiselivsmeldingen og skogmeldingen? Hvor blir det av de store forenklingstiltakene? Så langt er mye av det regjeringen kaller forenklinger, dereguleringer og avvikling av støtteordninger. Hva gjør regjeringen med fergeanbudene for å bidra til flere miljøvennlige ferger? Hvor blir det av kondemneringsordningen? Spørsmålet mitt er: Hva har næringsministeren konkret tenkt å gjøre av strakstiltak overfor næringslivet langs kysten, og hva er de offensive tiltakene for grønn omstilling på sikt?