Bent Høie (Høyre), 2014-03-20:
Først vil jeg takke saksordføreren for en grundig gjennomgang av saken og innstillingen. Riksrevisjonen har foretatt en forvaltningsrevisjon av Helsedirektoratets effektivitet og resultatoppnåelse. Den framlagte rapporten er svært grundig og alvorlig, og departementet har i all hovedsak sluttet seg til Riksrevisjonens merknader og anbefalinger. I styringsdialogen med Helsedirektoratet og i tildelingsbrevet for 2014 har departementet stilt krav til Helsedirektoratet om oppfølging. For å illustrere dette vil jeg redegjøre for hvordan rapporten følges opp, og trekke fram enkelte av de tiltakene som direktoratet nå har iverksatt. Ansvaret for oppfølging av Riksrevisjonens merknader er forankret i toppledelsen, og det er egne prosesser for de tyngst berørte divisjonene. I år implementerer direktoratet et eget styringsverktøy for planlegging, utføring, ledelse og styring. Direktoratet har utarbeidet en ny strategisk plan for perioden 2014–2018, og denne planen revideres årlig. Flere elementer i den strategiske planen er direkte knyttet opp til Riksrevisjonens funn. Prioriterte satsingsområder i 2014 er bl.a. å styrke den normerende rollen, altså arbeidet med retningslinjer, veiledere og rundskriv, samt behovet for helhetlig ledelse og styring. Det vil også bli etablert et eget prosjekt i Helsedirektoratet for ytterligere å styrke kvaliteten på tilskuddsforvaltningen. Det skal anskaffes et verktøy for tilskuddsforvaltning i 2014. Dette skal bidra til en mer effektiv oppfølging og evaluering. Dette vil gi bedre metoder og verktøy for å vurdere innretning, oppfølging og effekt av tilskuddene. I tillegg etableres det et system for spredning av gode resultater med nasjonal overføringsverdi. Jeg vil arbeide for å forbedre styringsdialogen med Helsedirektoratet. Det er viktig å sikre riktig balanse i hvordan virksomheten utfører sine tre hovedroller, som er faglig rådgivning, iverksetting av vedtatt politikk og utføring av faste forvaltningsoppgaver. I tildelingsbrevet for 2014 har jeg redusert antall oppdrag betydelig sammenliknet med 2013. Det er også et mål å etablere en mer hensiktsmessig målstruktur for virksomheten og å gjøre rapporteringsrutinene mellom direktoratet og departementet enklere. Men jeg må allikevel understreke at vi står overfor et betydelig sammensatt utfordringsbilde. Som det framkommer av Riksrevisjonens rapport, hadde Helsedirektoratet i den aktuelle revisjonsperioden ansvar for 52 nasjonale faglige retningslinjer, 153 veiledere, 36 nasjonale planer og 40 ulike tilskuddsordninger rettet mot kommunene. I tillegg forvaltet etaten 28 helserelaterte lover med tilhørende forskrifter. Listen over oppgaver kan suppleres med en rekke andre faste forvaltningsoppgaver samt store og viktige utredningsoppdrag for departementet. Helsedirektoratets oppgaver er delegert av departementet, og omfanget er akkumulert over mange år, under skiftende regjeringer. Det er ikke gjort i en håndvending å redusere eller å legge ned etablerte oppgaver. Helse- og omsorgssektoren er veldig omfattende og legger beslag på store ressurser. Nye tilbud etableres, befolkningens rettigheter og forventninger øker, og kostnadene til tjenesteyting henger sammen med også den teknologiske utviklingen. Det er krav til effektiv ressursutnyttelse, god kvalitet og nedgang i ventetider, og det er behov for å prioritere på alle nivåer. Dette bildet gjør at det hele tiden er behov for kontinuerlig omstilling i tjenesten. Det gjennomføres stadig nye tiltak i tjenesten og i forvaltningen for å få svar på utfordringer som følger av utviklingen. Men samtidig er det viktig at Helsedirektoratet prioriterer bedre blant oppgavene fra departementet, også for å begrense veksten i den sentrale helse- og omsorgsforvaltningen. I 2014 har også Helsedirektoratet fått et effektiviseringskrav på vel 20 mill. kr, samtidig som det stilles krav om bedre rapportering om effekten av tilskuddsordningene. Dette vil igjen medføre at både kommuner og private som mottar tilskudd, får en større rapporteringsbyrde enn det de har i dag. Dette skjer fordi Helsedirektoratet skal kunne rapportere oppnådde resultater videre til departement og storting. Det er også ressurskrevende å gjennomføre nødvendige evalueringer for å vurdere effekten av de ulike tilskuddsordningene. Jeg vil understreke at jeg vil ha en tett oppfølging av Helsedirektoratets arbeid med å lukke de avvikene som Riksrevisjonen her avdekker. Jeg har hatt et eget møte med ledelsen i Helsedirektoratet og de ansatte denne uken, der jeg også trakk fram betydningen av at direktoratet følger opp Riksrevisjonens rapport. Så til spørsmålet om nasjonale tilsyn. Jeg har stor tro på nasjonale tilsyn når nasjonale tilsyn brukes til det som nasjonale tilsyn er ment som, nemlig å gi oss en god oversikt over gjeldende regler, og at faglige retningslinjer følges opp, sånn at vi har et godt verktøy for å forbedre tjenesten. Vi får årlig oppsummering av de nasjonale tilsynene. Jeg vil bare understreke at nasjonale tilsyn hører ikke inn under denne saken eller Helsedirektoratets ansvarsområde, men under Helsetilsynets ansvarsområde, men siden representanten Andersen tok dette opp, fant jeg det nødvendig å svare. Vi får også en årlig oppsummering av de nasjonale tilsynene. Denne regjeringen har som målsetting å lage en egen årlig stortingsmelding om pasientsikkerhet og kvalitet. Da er det naturlig at de nasjonale tilsynene inngår som en del av den årlige stortingsmeldingen, på samme måte som Datatilsynets nasjonale tilsyn inngår i den årlige stortingsmeldingen om personvern og datasikkerhet. Nasjonale tilsyn gir oss et situasjonsbilde basert på et utvalg av representative enheter i helsetjenesten. Det å markedsføre nasjonale tilsyn som et virkemiddel for å få oversikt over hvilke fastleger som i dag reserverer seg i strid med regelverket, er altså å markedsføre nasjonale tilsyn som noe annet enn det det er. Det er utfordringen med SVs forslag. Så beskriver en videre dette som at en skal be fylkesmennene om å kartlegge situasjonen i kommunene. Vel, det var det den forrige regjeringen ba om at fylkesmennene gjorde, og fylkesmennene er altså Helsetilsynet lokalt. Denne rapporteringen ga en – for å si det sånn – veldig liten oversikt over det en etterspurte, og det har vel også den forrige regjeringen erkjent. Da må en komme til den erkjennelsen at det regelverket som er i dag, ikke fungerer etter hensikten hvis målet er å ha en oversikt over hva som er praksisen hos de enkelte fastlegene. Men når vi har fått på plass et nytt regelverk som ansvarliggjør kommunene i større grad til å ha oversikt over fastlegenes praksis på dette området, utelukker jeg ikke at det er helt naturlig å ha et nasjonalt tilsyn som undersøker om det nye regelverket fungerer etter hensikten. På den måten er et nasjonalt tilsyn et utmerket verktøy, men på den måten som det markedsføres fra Sosialistisk Venstreparti, vil det være et svært dårlig verktøy.