Olemic Thommessen (Høyre), 2009-06-08:
Etter å ha grublet over Regjeringens forslag i snart ett år, har regjeringspartiene i Stortinget – heldigvis, får jeg si – kommet til at dette var et ganske dårlig forslag, noe som det i og for seg ikke tok fullt så lang tid for oss andre å konstatere. De har et stykke på vei imøtekommet rasende – som jeg vil si er berettiget – foreldre i de private barnehagene landet over. Denne kuvendingen bærer sterkt preg av tilstundende valgkamp. De lovnadene som er gitt, tilfredsstiller jo først og fremst dagens foreldre, mens de foreldrene som skal ha barn i barnehage etter 2011, i og for seg ikke har kommet så veldig mye lenger når det gjelder det å ha trygghet for rammene om det å skape og drive en privat barnehage. Høyre mener det er viktig at vi har en ganske stor andel med private barnehager. Det gir dynamikk i tilbudet. Det gir en tilvekst der det trengs, både når det gjelder antall plasser og plasseringen av disse, og det gir kort og godt et bedre tilbud til foreldrene ved at man har et korrektiv til de kommunale plassene som, som regel, er godt planlagt og plassert der de er, og med en stor treghet i forhold til hvordan befolkningen ellers utvikler seg. Det gir også et bredere pedagogisk tilbud, og dermed også en kvalitet i den totaliteten barnehagene representerer, altså gir det kort og godt valgfrihet for foreldrene både i det praktiske og i det kvalitative og pedagogiske. Regjeringens politikk vil gjøre at det blir mye strammere å drive og etablere private barnehager. De kommunene som ønsker det, og det er det grunn til å tro at de rød-grønne gjør, har alle kort på hånden for mer eller mindre å fase ut det private tilbudet. Hvis man vil skvise ut og stoppe private fra å etablere seg, vil man ha full mulighet til å gjøre det etter 2011. Etableringsretten er et viktig poeng her, i tillegg til finansieringen. Deri ligger også Høyres hovedkritikk. Høyres grep om barnehagepolitikken er klart. Vi går inn for kommunal stykkpris. Det betyr at kostnaden pr. barn må være den samme innenfor en kommune, enten barnet går i en kommunal eller i en privat barnehage. Når vi ikke går inn for den statlige løsningen som Fremskrittspartiet gjør, er det fordi vi mener at det er store forskjeller i Kommune-Norge, og at vi ikke tror at det blir enkelt å finne frem til en statlig nøkkel å styre etter, uavhengig av kommunene. Før vi går inn for å flytte dette over i den kommunale rammen, er det en klar forutsetning fra Høyres side at vi skal ha på plass et system som sikrer likebehandling. Det dreier seg om sentrale forskrifter, med en nøkkel for hvordan dette skal beregnes. Det er helt sentralt for oss å ha en lovfestet rett til lik behandling. Uttrykket «lik behandling» er viktig til forskjell fra regjeringspartienes forslag om «likeverdig behandling», som for oss rett og slett fremstår som ullent. Her ligger selvfølgelig en oppjustering av den nøkkelen som i hvert fall gjelder mange steder, nemlig 85 pst. dekning til de private barnehagene i forhold til 100 pst., som er utgangspunktet for de offentlige. Det arbeidet har Høyre begynt på. I de siste to budsjettene har vi kommet med ekstra bevilgninger og foreslått en økning på noen prosent hver gang. Det er et arbeid vi selvsagt er innstilt på å videreføre og jobbe frem til full 100 pst. dekning i løpet av kommende periode. Det ble sagt herfra – jeg tror det var fra saksordføreren – at fri etableringsrett ville føre til kaos og store vanskeligheter for kommunene. Det tror jeg kanskje er å ta munnen en smule for full. Realiteten er at vi snart har full barnehagedekning. Det skal vi være glad for. Det betyr at det er ganske marginalt i hvilken grad det vil være rom for å skape nye barnehager. Ønsker man å opprettholde kvaliteten på og tilfang av bredde i de private barnehagene, er vi avhengig av at det er tilflyt av nye. Det vil alltid være noen som gir seg av forskjellige årsaker. Hvis vi ikke gir godt rom for å komme i gang og trygghet for å investere og satse på å drive barnehager, vil vi langsomt, men sikkert trappe ned det private initiativet, noe som vil ha en negativ smitteeffekt på de offentlige barnehagene, både i det arbeid kommunene må legge ned for å sørge for at de har et godt pedagogisk tilbud og den bredden som de private representerer knyttet til kvalitet og pedagogisk tilnærming. Vi har merket oss at Regjeringen har kommet på en smule bedre tanker, men slett ikke så gode som de burde ha vært. Ellers vil jeg nok si at det er tankevekkende å se hvordan regjeringspartiene i denne saken nå har stort behov for å flagge hvor høyt de setter de private barnehagene, hvor flott det er å ha et rikt tilfang av private barnehager, og hvilken verdi de mener det har at vi også skal ha private barnehager i fremtiden. Det er kanskje påfallende å notere seg den inkonsekvensen som ligger i akkurat dette, i forhold til alle de andre omsorgsoppgavene som Regjeringen ikke synes det er så veldig god idé å ha private tilbud til – for ikke å snakke om spørsmålet om friskoler, som jo bekjempes med nebb og klør. Hva er egentlig den prinsipielle forskjellen på en privat barnehage og en friskole? Det er ikke så lett å se. Men dette hører nok til en annen debatt, med utgangspunkt i skolen. Nå får vi holde oss til etablering og drift av barnehager. Der har Høyre mer enn et toårs perspektiv. Vi ønsker å sikre et mangfoldig barnehagetilbud også i fremtiden.