Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2009-02-12:
Fjoråret fikk den verst tenkelige avslutningen, og det året har fått den verst tenkelige starten, med krigen i Gaza. Menneskelig lidelse, store ødeleggelser, frykt og hat – det er forferdelig å starte et nytt år med at konflikten over alle konflikter tilsynelatende står lenger fra en løsning enn noen gang. Det opplevdes som helt forferdelig å sitte her hjemme å følge krigen via nyhetene, men samtidig ikke få nok tilgang til informasjon fra krigssonen fordi Israel ikke tillot journalister å rapportere fra Gaza. Det var godt å se det folkelige engasjementet som ble mobilisert her hjemme i de ukene krigen pågikk. Det betyr mer enn vi tror. En gruppe palestinske parlamentarikere gjestet Oslo i begynnelsen av januar, og de vektla flere ganger hvor viktig nettopp denne typen markeringer og støtte er for det palestinske folk. Vi vet at dere er med oss, det får oss til å tenke at vi skal klare oss til og med gjennom dette også, sa de til oss gjentatte ganger. Gaza, som var en humanitær katastrofe også før krigen brøt ut, ligger nå i ruiner. Enorme mengder menneskeliv har gått tapt, enda flere er skadd, infrastruktur er ødelagt, og alt det var mangel på før krigen, matvarer, medisiner, ja, det meste, er det enda større behov for nå. Nå må vi sette i fokus akutt humanitær hjelp, gjenoppbygging av Gaza og å få en granskning av brudd på folkeretten, og så, i et langsiktig perspektiv, må vi forsøke å stable en fredsprosess på beina igjen. En forutsetning for at vi i det hele tatt skal kunne ha håp om en løsning på konflikten, er at palestinernes hverdag forbedres. Å bli okkupert, murt inne og holdt kvelertak på av naboen avler bare mer hat. Det var gledelig at Fremskrittspartiets utenrikspolitiske talsmann tilsynelatende endret holdning til konflikten og virkemidlene etter å ha besøkt Gaza, og dermed beveget seg bort fra Fremskrittspartiets politikk. Mangel på engasjement for palestinernes sak har vært det som har preget Fremskrittspartiets politikk, og partiets ønskede norske posisjon overfor konflikten slik den har vært og er uttrykt i partiets programmer og alternative budsjetter, er en politikk som ville bidratt til å forverre konflikten og lidelsene som i altfor mange år har fått utspille seg. Ensidig støtte til Israel, ønske om fullstendig boikott av Hamas samt grove kutt i bistanden til de palestinske områdene ville definitivt gjort situasjonen verre. Fremskrittspartiet foreslår hvert eneste år enorme kutt i regionbevilgningen til Midtøsten og til UNRWA. For årets budsjett, det året man kanskje er avhengig av mest støtte, foreslo de å kutte 85 pst. i regionbevilgningen og over 50 pst. i støtten til UNRWA. Disse kuttene er ikke bare tall i et budsjett, det er kutt som ville ha betydd kutt i skolegang til palestinske barn, kutt i helsetiltak for syke folk, kutt i nødhjelp, medisiner, mat, energiforsyning, lønninger og demokratistyrking. Dette er fakta bak Fremskrittspartiets kutt. Som jeg har sagt, foreslo Fremskrittspartiet å kutte over 50 pst. i støtten til UNRWA, en FN-organisasjon for palestinske flyktninger, som verdenssamfunnet er enig om er med på å stabilisere situasjonen i Midtøsten. Organisasjonen støttes offentlig både av Israel og av palestinske selvstyremyndigheter, av Kvartetten og av omverdenen som helhet, men altså ikke av Fremskrittspartiet. Også her står Fremskrittspartiet på sidelinjen. Det var gledelig at representanten Høglund tilsynelatende skiftet standpunkt, men det er dessverre lite sannsynlig at Høglunds endringsprosess smitter over på hans partifeller, og at vi får se en snuoperasjon i praktisk handling i programmer og budsjetter framover, da resten av partiledelsen raskt gikk ut og avkreftet at det var foregåttt noe politisk holdningsskifte. Norges aktive økonomiske støtte til et sterkere palestinsk samfunn er mer enn bare nødhjelp. Det er en forutsetning for å kunne få etablert en levedyktig og demokratisk palestinsk stat. For det å styrke økonomien i områdene og sørge for å bedre den prekære humanitære situasjonen for det palestinske folk er helt nødvendig dersom man skal kunne komme noen vei med å løse konflikten. Fremskrittspartiets politikk bidrar dessverre bare til det stikk motsatte.