Willy Pedersen (Arbeiderpartiet), 2011-05-03:
Jeg ønsker å takke interpellanten for å bringe opp de palestinske flyktningers situasjon i de mange flyktningleirer som er i Libanon, i Gaza, på Vestbredden, i Jordan og i Syria. Som representanten Haugli har påpekt, er det en svært vanskelig situasjon mange av flyktningene lever i i disse leirene. Jeg er enig med representanten i at de 4,6 millioner flyktningene som har levd i eksil snart i 6l år, snarest bør få et permanent hjem i en palestinsk stat. Deres situasjon og deres framtid avhenger av, slik jeg opplever det, de løsninger og de forhandlingsresultater som må komme i framtiden for at det palestinske folket igjen skal kunne samles. Nylig har vi hørt at Fatah og Hamas sammen har kommet fram til et forslag som kan samle fraksjonene i Palestina, hvor de også legger opp til nyvalg og omforente politiske prosesser for det palestinske folk. Dette er positivt, og jeg mener dette er gode signaler som man må ta med seg og støtte opp under fra norsk side. Arbeiderpartiet framhever at det er viktig at de palestinske fraksjonene forsones, slik at palestinerne i framtiden skal kunne bygge sin egen stat. Videre kan en forsoning bidra til at fraksjonene også respekterer en tostats løsning mellom Israel og Palestina, og at tidligere inngåtte avtaler også respekteres. Dette kan etter vårt syn også skape en felles framtid for de om lag 4,6 millioner flyktinger i et palestinsk hjemland. Jeg mener Norge skal være en pådriver for en slik prosess, og at Norge fortsatt skal vise et solidarisk ansvar overfor flyktningene i de ulike flyktningleirene. Når representanten Haugli har problematisert forhold knyttet til UNRWA og deres arbeid i leirene, deler jeg representantens bekymring for utviklingen i leirene. Videre mener jeg at i en situasjon der antallet flyktninger øker, så øker også behovet for den internasjonale solidariteten og Norges ansvar for å bidra. UNRWA har et svært viktig mandat fra FN, et mandat som skal sikre kunnskapen og helsen til en befolkning på størrelse med hele Norges befolkning – en oppgave vi i Norge bruker langt flere milliarder på enn det UNRWA har til rådighet. Derfor er situasjonen som utenriksministeren beskriver, urovekkende vedrørende FN-organisasjonens økonomiske utvikling. UNRWAs reformering og ønske om innspill til nye effektiviseringstiltak viser en organisasjon som ønsker dynamikk og å vise til egne resultater – resultater som igjen handler om menneskers levevilkår, utdanning og framtid, i en svært vanskelig regional situasjon. Derfor er jeg glad for at regjeringen fortsatt ønsker å jobbe sammen med UNRWA. Jeg er glad for at Norge som en rik nasjon tar et økonomisk ansvar for UNRWA, og at vi gjennom vårt engasjement i UNRWA også viser solidaritet med de palestinske flyktningene. Livene i leirene kan ikke stoppe opp selv om mange av de politiske prosessene har gjort det, noe som gjør en «resettlement» av palestinere til en umulighet i dag. Utviklingen i leirene kan likevel ikke stoppe opp, og arbeidet til UNRWA må derfor få fortsette. Skal UNRWAs arbeid få fortsette, mener jeg det avhenger av den internasjonale solidariteten vi må vise med de palestinske flyktningene. Avgjørende er den økonomiske oppfølgingen, men også engasjementet for en politisk løsning for regionen. Norge har tidligere spilt en viktig rolle, og vi har vist et solidarisk ansvar. Jeg er glad for at utenriksministeren her ønsker å følge denne politiske linjen videre. Jeg er også fornøyd med at regjeringen i denne saken viser tålmodighet overfor dem som over lang tid har hatt behov for internasjonal solidaritet og hjelp, samtidig som man presser på for politiske løsninger, som til slutt kan få en slutt på de palestinske flyktningers behov for UNRWA og bringe palestinerne sammen som ett folk.