trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Helleland (Høyre), 2000-12-15:
Når Høyre har et prinsipprogram der det står klart at vi ønsker å avvikle den offentlige pressestøtten, er det naturlig at vi følger det opp gjennom de årlige budsjettene. Men representanten Enger Lahnstein, som har vært kulturminister, vet også at når Høyre er i en posisjon der vi kan bidra til å få i havn et budsjett og et flertall, er vi villig til å forhandle om dette. Vi er naturligvis fleksible. Det håper jeg at også Senterpartiet vil være fremover, slik at det går an å få til spennende løsninger. Så til pressestøtten og det eksempelet representanten Enger Lahnstein viste til, om avisen i min egen hjemby Drammen, Drammensavisa, som den nå heter, tidligere Fremtiden, som nå har gått inn. De siste forsøkene på å få den i gang igjen har visst strandet. Man kan si at hadde vi kuttet pressestøtten, så ville den gått inn før. Men pressestøtten har utviklet seg jevnt de siste årene. Den har gått litt ned, men samtidig har altså opplaget til den avisen gått kraftig ned. Da blir spørsmålet for meg: Hvor mye skal vi holde i gang gjennom offentlige tiltak? Nå ser vi at nærradioer, lokalradioer, Internett-aviser og andre begynner å etterspørre pressestøtte. «Mediestøtte» er det nye ordet nå. Da har jeg et spørsmål tilbake, som representanten ikke får anledning til å svare på, men som jeg synes det er interessant å drøfte: Vil flertallet ha en mediepolitikk der vi går inn med selektive støttetiltak til uavhengige, frie aviser, nettaviser, radiostasjoner osv.? Jeg mener at vi har ett hovedmål i vår mediepolitikk når det gjelder offentlig støtte, og det er å sørge for at vi har en god allmennkringkastningskanal, både en ikke-kommersiell og et alternativ, som vi nå har diskutert gjennom dette med TV 2-konsesjonen. Der har vi et særlig ansvar, for det er svært dyrt å produsere fjernsyn, og vi trenger kvalitetsprogrammer. Når det gjelder det andre, er Høyre mot den typen selektive tiltak.
Trond Helleland (Høyre), 2000-12-15:
Jeg registrerer at den tidligere generalforsamling i NRK nå plutselig har inntatt en holdning her i Stortinget der det hun selv advarte mot, nå blir gjort til et poeng, nemlig et forsøk fra Stortinget på å styre og dirigere NRK. Jeg har lyst til å vite hvilke erfaringer representanten Enger Lahnstein gjorde seg da hun selv satt som kulturminister. Hvor lydhør var NRK for signaler fra generalforsamlingen og det politiske miljøet? Og hvilke signaler gav representanten Enger Lahnstein Einar Førde og NRK, for det er mye av det som vi nå ser skje i NRK, som har bygd seg opp gjennom flere år? Var f.eks. kulturminister Enger Lahnstein opptatt av at NRK er grovt overadministrert – 3 600 stillinger? Hvilke signaler gav den daværende kulturministeren? Det kunne det vært interessant å høre, for det vi nå ser, er en konsekvens av manglende omstilling i NRK. Det dreier seg altså om et budsjett på over 3 milliarder kr! Mener representanten Enger Lahnstein at det burde være mulig å produsere gode distriktsprogram, kulturprogram og utenriksstoff innenfor et såpass stort budsjett? Ellers har jeg lyst til å påpeke én ting, som egentlig ikke forundrer meg – jeg kjenner jo Senterpartiet ganske godt etter hvert. Det forslaget til kontantstøtte som Senterpartiet nå lanserer i sin programdebatt, og som jeg håper representanten Enger Lahnstein vil motarbeide, er et forslag som er skreddersydd for én gruppe, nemlig for dem som har sitt arbeid hjemme, f.eks. på gården. De vil være de eneste som får kontantstøtte med Senterpartiets nye opplegg. Er det en tilfeldighet? Og vil ikke Senterpartiet og Anne Enger Lahnstein jobbe for at kontantstøtten skal være en ordning som kan kombineres med barnehage? Det er jo det vi har blitt enige om her i Stortinget. Senterpartiets forslag utelukker det. Etter min mening er det et klart tilbakeskritt i forhold til den løsningen som vi nå har lagt oss på, som gir muligheten for å kombinere barnehage og omsorg i hjemmet.
Trond Helleland (Høyre), 2000-12-15:
Jeg er glad for at barne- og familieministeren har et så stort engasjement når det gjelder barnehager, og den pågående debatten om denne arbeidsgruppen kontra referansegruppen er for så vidt ganske uinteressant hvis det er slik at familieministeren kan love at de private barnehagene får full innflytelse på det arbeidet som blir gjort. For det er jo det som er vårt poeng. Hvis en skal lage en mal for samarbeidsavtalen mellom private barnehager og kommuner, er det selvsagt at de private barnehagene må ha en hånd på rattet, at det ikke er kommunene som dikterer vilkårene sammen med departementet. Så jeg tror statsråden på hennes ord, at hun er positiv til dette, og da håper jeg at departementet følger opp også i de møtene som er, uten at statsråden deltar. Når det gjelder barnehagepolitikken, var vi enige om barnehagemeldingen, og det er vi fortsatt. Det er viktig at vi får til en økning av statstilskuddet. Men det som jo er problemet, er at slik opplegget for neste år er, har Arbeiderpartiet sagt at nå kan det være grunnlag for at foreldrebetalingen skal gå ned. Og jeg lurer på om barne- og familieministeren fortsatt tror at foreldrebetalingen vil gå ned. Med bakgrunn i de tall jeg har, og de tall som ministeren selv refererte til, er det nå en rekke kommuner som foreslår kraftige påplussinger, bl.a. min egen kommune Drammen, der det fra rådmannen var foreslått 29 pst. økning neste år, mens Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti, som har flertall i Drammen, nå gikk ut med gladmeldingen om at det bare blir 10 pst. økning. Det er altfor mye, og det som blir poenget da, er jo det barne- og familieministeren før har vært inne på, nemlig at det blir en ytterligere opptrapping av statstilskuddet, på sikt gjerne også på bekostning av overføringene til kommunene, for å få en stykkpris på barnehager som vil gjøre at alle står likt, uavhengig av hvor de bor i landet og uavhengig av om det er en privat eller kommunal barnehage. Jeg håper at barne- og familieministeren går videre på det dersom det viser seg at denne kostnadsøkningen fortsetter.
Trond Helleland (Høyre), 2000-12-15:
Kulturministeren virker nærmest likeglad med at Stortinget har forkastet auksjonsprinsippet knyttet til den nye konsesjonen for riksdekkende, kommersiell allmennkringkasting. Jeg er veldig glad for at et bredt flertall nå har gått vekk fra dette. Likevel sitter jeg igjen med et spørsmål som jeg ikke har fått svar på, og det er: Hvilke kulturpolitiske fordelinger ble gjort i departementet da man valgte auksjonsprinsippet? Det kan være greit for komiteen og for Stortinget å vite hvilke vurderinger som ble gjort i Kulturdepartementet knyttet til denne nye måten å drive inn midler på på kultursektoren, eller mediasektoren. Kulturministeren selv sa jo nettopp i stad at det ikke var markedskreftene som skulle styre mediefeltet utelukkende; vi trenger allmennkringkastere. Høyre er faktisk enig i dette. Vi gikk tidlig ut og sa nei til auksjonsprinsippet, nettopp fordi dette først og fremst er et kulturpolitisk spørsmål der vi snakker om norsk språk og kulturidentitet. Da overrasker det meg veldig at Kulturdepartementet – v/kulturministeren – lanserte en modell som Stortinget forkastet i vår, nemlig auksjonsmodellen. Jeg er veldig interessert i å høre hvilke kulturpolitiske vurderinger som ble lagt til grunn, for hvis vi får disse på bordet, kan det hende at vi kan diskutere dette ved en senere anledning. Eller er det slik at auksjonsprinsippet nå er forlatt for godt på kultursektoren? Så til NRK: Statsråden sa at NRK måtte stå fritt, og da gjennom lisensinntektene. Men samtidig ser vi nå at stadig flere her i huset og delvis også statsråden – hun har jo mulighet til det som generalforsamling – prøver å påvirke NRKs prosess når det gjelder antall distriktskontorer, når det gjelder utenriksnett osv. Hvor fritt står egentlig NRK, og hvor fritt bør det stå etter statsrådens mening?
Trond Helleland (Høyre), 2000-12-15:
Det er fristende å gå videre i debatten om NRKs distriktskontorer og nytten av og gleden ved å ha et slikt distriktskontor. Det finnes i dag en felles sending, NRK 4, som sender fra Østfold, Vestfold, Buskerud og Telemark. Jeg registrerer at det er stor oppmerksomhet knyttet til Østfold her, og så litt til Telemark, men det er faktisk et par andre fylker som heller ikke har eget distriktskontor. Jeg håper kulturministeren håndterer dette på en måte som gjør at også NRK har visse fullmakter til å finne det mønsteret som redaksjonelt sett fungerer best. Det er langt fra Haugastøl til Halden, og det er det dekningsområdet som denne senderen har. Så bare som et lite innspill: Det er faktisk et par fylker som ingen har tenkt på i denne sammenheng. Men allikevel, det som er konklusjonen min på dagens debatt, er at det er ganske bred enighet om mange av utfordringene, særlig på kulturområdet. Jeg er glad for at akkurat på det området står Høyre og Fremskrittspartiet langt fra hverandre. Jeg skulle gjerne sett at Fremskrittspartiet nærmet seg Høyre når det gjaldt kultur, men slik dagens virkelighet er, synes jeg at det er greit å kunne si at Høyre har et helt annet syn på kulturpolitikken og viktigheten av å ha sterke nasjonale institusjoner f.eks. enn det Fremskrittspartiet betoner. Så en stemmeforklaring. Representanten Sandberg ville gjerne støtte Høyres forslag under rammeområde 1. Problemet er at det forslaget aldri burde ha stått der. Så jeg trekker forslag nr. 1, fordi det forslaget er utenfor rammen. Det har blitt en feil i innstillingen, fordi det mangler 400 mill. kr. Så da er ikke det noe vi skal votere over. Ellers har Høyre egne forslag under rammeområdene 2 og 3, og vi vil selvsagt stemme for de forslagene.
Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Representanten Helleland fra Høyre startet med å skryte av at forliket mellom Arbeiderpartiet og sentrum gav 75 mill. kr mer til kultur. Jeg har lyst til å høre hvilken karakteristikk han har av Høyres alternative kulturbudsjett, der man i stedet for å putte på 75 mill. kr, kutter 125 mill. kr, når man holder pressestøtten utenfor – et sprik på 200 mill. kr. Den karakteristikken gleder jeg meg til. Høyre står i spissen for en kulturpolitikk der man nettopp vil kutte kraftig i kulturformål, ikke bare i pressestøtten, som man ofte skjuler seg bakom. Etter fire år i kulturkomiteen er det vanskelig ikke å legge merke til hva slags resultater det blir av små midler og det utøverne av store private engasjementer får. Det ser vi at representanten Helleland har sett, i forbindelse med at han er nødt til å forholde seg til de pengene som Arbeiderpartiet og sentrum bevilger. Da er det ikke måte på hvordan alle kulturområder skal styrkes, som innlegget også bar preg av. På den måten bidrar man til å skjule Høyres egentlige kulturpolitikk. For hadde man forholdt seg til sin egen politikk – og det har man muligheten til – kunne man ha synliggjort hva Høyre egentlig ønsker på kulturområdet, og det er det jeg lurer på: Hva er egentlig Høyres kulturpolitikk når Høyre skal kutte så mye når det gjelder kulturformål – også når man holder pressestøtten utenfor? Hvilke områder er det som skal få disse kuttene?
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-12-15:
Jeg tror faktisk det er rett når Trond Helleland peker på at det er vilje i Høyre til å satse på kultur. Men det er klart vi synes dere tar i, når dere skal fordele hele den romslige rammen som ble resultatet etter at vi i sentrum fikk kjempet fram mer til kultur i budsjettet for 2001. Jeg har lyst til å utfordre Helleland litt på pressestøtten. Det er riktig som Helleland husker, at i budsjettet for 1999 – altså i 1998 – ble det foretatt et kutt i produksjonsstøtten på 35 mill. kr. Det ble ganske mye støy i forbindelse med det, som forventet. Jeg klager ikke på det, for jeg mener det var rett å ta det kuttet framfor å kutte i et veldig sårbart kulturbudsjett for øvrig. Men jeg synes det var riktig å opprette Pressestøtteutvalget for å få en gjennomgang av dette. Jeg ser at det fremdeles vises til kuttet i 1998 nå når enkelte aviser får problemer og til og med må legges ned, også i Trond Hellelands egen hjemkommune. Høyres forslag innebærer et kutt i pressestøtten på ca. 250 mill. kr for neste år. Det eneste som skjermes, er 16,8 mill. kr til tilskudd til ymse publikasjoner, altså partipressestøtte. Jeg vil gjerne høre om Trond Helleland har tenkt igjennom konsekvensen av å kutte ca. 250 mill. kr i pressestøtte fra 1. januar 2001, og hvordan han kan forsvare, når han prinsipielt er imot pressestøtte, at partiene skal få sine penger.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-12-15:
Vi er selvfølgelig villig til å betale en høy pris for å «holde liv i» – som representanten kalte det – og ta vare på sentrumsalternativet, som jo er det eneste realistiske alternativet til arbeiderpartiregjeringen. Jeg vil for øvrig også i den sammenheng si at jeg synes vi har fått til et godt budsjettforlik i høst mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet. Så var det spørsmålet om kontantstøtten. Den er litt kontroversiell i mange sammenhenger, men det er riktig, som komitelederen pekte på, at den har blitt meget populær, og det er mange som har glede av den, og som har basert sin hverdag på den. Nå er det slått fast at ordningen ikke skal utvides utover tre år – i hvert fall ikke i første omgang. Og det som altså er viktig, er at det både fra den forrige og fra den nåværende regjering og statsråd er bebudet en gjennomgang, en evaluering, som kommer til våren. Så får vi se hvordan dette faktisk fungerer. I likhet med den programkomite som Åslaug Haga har ledet for Senterpartiet, er jeg ikke fremmed for at man bør se på kravene med hensyn til denne muligheten for sjøl å være hjemme hos barna. Valgfriheten er viktig, og valgfriheten skal sikre at de som ønsker det, kan være hjemme hos sine egne barn. Det har vært vårt poeng. Så vi får avvente evalueringen. Jeg regner med at dette også blir et tema på Senterpartiets landsmøte, for det har programkomiteen vår lagt opp til.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-12-15:
La meg ta det siste først, om hvor langt vi er villig til å gå når det gjelder operaen. Stortinget har bestemt at operaen skal ligge i Bjørvika. Fremskrittspartiet var imot det. Stortinget har videre godkjent et opplegg og gir i dag sin tilslutning til en økning i anslaget, slik at summen nå er 2 050 000 000 kr. Regjeringen har lagt opp til en meget stram prosjektstyring av dette, og vil komme tilbake til Stortinget med et forprosjekt i 2002. Da er ikke jeg her, men kanskje representanten Bredvold er her. Jeg tror i hvert fall at det er viktig å understreke at dette prosjektet skal fullføres, og jeg er ikke bekymret for at dette skal komme ut av kontroll. Tvert imot er jeg overbevist om at man i denne sammenhengen har lagt opp til en lang planleggingsfase og en veldig god oppfølging av prosjektet hele veien. Så sa Bredvold at det er mye som skiller Fremskrittspartiet og Senterpartiet på kulturområdet. Det gjelder nok generelt, vil jeg si. Det er mye som skiller oss, og det er jeg fornøyd med. Når det gjelder pressestøtten, er det vel en kjent sak at vi har ulikt syn på det. Vi synes det er viktig å ivareta mangfoldet, og da tenker jeg på det skriftlige – altså avisene. Vi er ikke innstilt på at skal bli en mediestøtte generelt, som det ble nevnt her i sted. Og det er jo slik at det er de meningsbærende landsdekkende avisene som tar den største andelen av pressestøtten. Pressestøtteordningen ble gjennomgått av et pressestøtteutvalg, og vi avventer nå i Senterpartiet Regjeringens oppfølging av det. Når det gjelder NRK og NRK2, er også jeg enig i at det er et stort problem at ikke alle får NRK2. Stortinget har godtatt at det er slik det må være, men da setter jeg et spørsmålstegn ved den programprofilen som går på at f.eks. kvalitetsfilmer bare sendes i NRK2.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-12-15:
Når det gjelder kontantstøtten, vil jeg gjerne avvente den gjennomgangen og evalueringen som kommer fra Regjeringens side. Vi får først se på den. Og når det gjelder debatten om Senterpartiets program, er det vel ikke urimelig at jeg også avventer landsmøtet i partiet. Så utfordrer Helleland meg som tidligere kulturminister og generalforsamling i NRK på hva jeg faktisk sa og gjorde i den sammenheng. Det er et morsomt spørsmål, vil jeg jo si. Jeg får kanskje minne representanten fra Høyre om at jeg i hvert fall hadde gleden av å utnevne et nytt styre med Kåre Willoch som styreleder. Ved den type konstruksjon som et statlig AS er, er det slik at det selvfølgelig er styret som i samråd med administrasjonen legger opp opplegget og sørger for at det er balanse i rammene. Det presiserte jeg som generalforsamling overfor styreformann Willoch. Jeg tror det kan bekreftes. Det var for meg en litt spesiell situasjon, men jobben ble gjort. Ellers sa jeg i mitt innlegg at NRK er et statlig aksjeselskap, og det er viktig at styret gis spillerom til å foreta nødvendige innsparinger og omprioriteringer for å bringe driftsresultatet i balanse. Det er derfor det nå er viktig å ikke styre NRK herfra etter den nye modellen, men vi må kunne ha en offentlig debatt om hvordan disse 3 milliardene faktisk brukes. Lisensfinansiering har med legitimitet å gjøre, og jeg mener at NRK er en utmerket kulturinstitusjon. De utfører oppdraget sitt bra på mange måter, men de har et problem med administrasjon, og de har et problem – kanskje – med å se på hvordan man skal prioritere og profilere NRK i en tid hvor muligheten for lisensfinansiering kanskje endres på grunn av den teknologiske utvikling.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-12-15:
Det er ikke helt vanlig at jeg tar replikk på en såkalt sentrumskamerat, så jeg har en god grunn for å gjøre det. Og det er ikke fordi dette har noen brodd mot Venstre eller Terje Johansen, men rett og slett fordi jeg vil bruke anledningen til å presisere en sak jeg ikke kom inn på i mitt innlegg, nemlig Rikspolitisk Senter på Eidsvoll. Der er det nemlig slik at sentrumspartiene i komiteen har splittet opp på ett punkt, og jeg forstår nå at Venstre gir sin tilslutning til Kristelig Folkeparti, mens Senterpartiet sikrer flertallet! Grunnen til det er ikke at ikke jeg er opptatt av å ivareta Stortingets intensjon om utviklingen av Rikspolitisk Senter på Eidsvoll, men rett og slett at jeg er overbevist om at den saken, realiseringen av Rikspolitisk Senter på Eidsvoll – det har vært en vanskelig ferd – nå har kommet inn i et godt spor. Vi gir vår tilslutning til 10 mill. kr ekstra til brannsikring av Eidsvollsbygningen, som det er behov for. Hele komiteen sier seg tilfreds med at man har klarlagt nytt lokaliseringsalternativ, og mener det er viktig å sette fart i den videre prosjektering mot full realisering av det viktige nasjonale kulturbygget. Det skal stå ferdig til nasjonaljubileet i 2005, og jeg er overbevist om at en ny gjennomgang av romprogrammet bare vil forsinke denne saken og være helt unødvendig. Jeg mener at komiteen her har uttalt seg på en slik måte at Regjeringen har full ryggdekning, i hvert fall fra et flertall, til å gå videre med arbeidet for å realisere planene i tråd med Stortingets intensjoner.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-12-15:
Jeg vil gjerne berømme kulturministeren for engasjement og for uttrykt forhåpning om at det blir et løft for kulturen. Jeg ønsker og håper også at det kan bli et større gjennomslag for kulturministeren. Jeg er sikker på at hun kjemper for disse sakene innad i Regjeringen. Det er et stramt budsjett som ble lagt fram, og statsråden avsluttet sitt innlegg med å vise til at vi også skal markere hundreårsjubileet for Norge som nasjon fram mot 2005, og det ligger i proposisjonen at Tusenårsselskapet-Norge 2000 nå blir Norge 2005 AS fra 1. januar neste år. Det jeg vil henlede oppmerksomheten på, er et svar som departementet har gitt på spørsmål fra komiteen, om bruken av pengene som er øremerket og innenfor tilsagnsfullmakten for Tusenårsselskapet-Norge 2000 AS, som altså endrer navn nå. Her står det nemlig at det er et stramt budsjett. Så har altså Regjeringen valgt å ta 15 mill. kr til fylkenes tusenårssteder – og begrunner for så vidt det. I et stramt opplegg vil jeg forstå det. Men det jeg mener det ikke er dekning for, er når det står at det ikke forelå «forutsetninger om at Tusenårsskiftet-Norge 2000 AS ikke kan bidra til finansieringen av tusenårsstedene i fylkene». Dette mener jeg er feil. Jeg har gått tilbake og sett både i proposisjonen, i innstillingen og i debatten, og jeg mener at prosjektene som ligger i selskapet, er utenom tusenårsstedene. Jeg vil gi statsråden anledning til å rette opp det jeg oppfatter som en misforståelse. Jeg vil også gi statsråden mulighet til å gi en respons på om hun ikke ser behov for å komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett med penger til Norge 2005 AS.
Anne Enger (Senterpartiet), 2000-12-15:
Jeg bad om ordet fordi jeg ble utfordret så kraftfullt av Arbeiderpartiets fraksjonsleder når det gjaldt NRK. Det er klart jeg mener at den betydning som NRK har og har hatt som samfunnsinstitusjon og kulturinstitusjon, nesten ikke kan overvurderes. Det er et viktig politisk spørsmål, selv om NRK også er blitt et AS. Statsråden sa at hun var ydmyk i forhold til NRK. Jeg vil nok ikke bruke det uttrykket, men jeg har selvfølgelig stor forståelse for kompleksiteten i de utfordringer som ledelsen og styret står overfor. Jeg ble også utfordret på dette med at jeg var kulturminister. Og jeg kan innrømme at jeg hadde litt vanskelig med å håndtere den saken som har vært et tema her i dag, nemlig distriktskontorene i Nordland og Østfold. Derfor sa jeg også i mitt innlegg at man kan diskutere om flertallsmerknader er bindende. Jeg er faktisk i tvil om det i utgangspunktet. Men når Stortinget har foretatt det etterspillet som her har vært, mener jeg at det signalet som nå gis, bør følges opp fra NRKs side. Så tok jeg også med det som ble påpekt her fra Telemark, nemlig det uheldige i om Stortinget fremhever to distriktskontorer, som ble nevnt, før NRK ble AS, og så organiseres det i NRK slik at utviklingen på disse områdene skjer på bekostning av de andre. Jeg synes det må være min plikt, eller i hvert fall min rett, å si ifra om det. Så har vi i innstillingen sitert fra Ellen Horns svar i Stortingets spørretime i oktober. Hun sa da at dersom NRKs styre skulle komme med forslag som vil føre til endringer i den distriktspolitiske struktur, vil saken nødvendiggjøre politisk behandling. Arbeiderpartiet har vært med på en merknad hvor for så vidt denne formuleringen er brukt, men den er forsterket ved at man sier «omfattende». Jeg sa ikke det i mitt innlegg, men jeg siterte statsråden riktig. Når det gjelder dette med å nødvendiggjøre politisk behandling, er jeg selvfølgelig klar over at det er ulike definisjoner av hva som er politisk behandling. Og jeg tipper at Arbeiderpartiet, og kanskje Regjeringen med statsråden i spissen, vil mene at generalforsamling er politisk behandling. Det kan vi diskutere hvis den saken dukker opp. Til slutt vil jeg gjerne understreke at jeg er helt enig i de synspunktene som Tom Thoresen gav uttrykk for når det gjelder NRK. Her står vi overfor en institusjon som har meget, meget viktige samfunnsoppgaver, som vi på en måte må bry oss med, og ikke unnskylde oss med at dette er et AS som vi ikke har noe med. Vi må engasjere oss, uten dermed å legge politiske føringer og bry oss med styringen direkte.
Frank Willy Larsen (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Vi er på vei inn i det siste budsjettåret i en stortingsperiode som startet med en heftig og tilspisset debatt om kontantstøtten. Den kontantstøtteordningen vi har i dag, ble vedtatt med Senterpartiet som den avgjørende tyngden på vektskålen. Det er derfor med stor interesse jeg registrerer utspillet til nestlederen i Senterpartiet, Åslaug Haga, om at kontantstøtten kun skal gå til de som rent faktisk er hjemme med barna. Dette må jo bety at man langt inn i Senterpartiets ledelse ser at den kontantstøtteordningen vi har i dag, ikke fungerer etter hensikten og slett ikke er veldig god. Med bakgrunn i dette vil jeg få lov til å stille representanten Enger Lahnstein følgende spørsmål: Antar Senterpartiet at Venstre og Kristelig Folkeparti vil endre sitt syn i forhold til kontantstøtten, eller er Senterpartiet villig til fortsatt å betale 3 000 mill. kr i året for å holde liv i sentrumsalternativet?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-12-15:
Det er mye som skiller Fremskrittspartiet og Senterpartiet på kulturområdet, men det er også en del ting vi har felles. Blant de tingene som vi ikke er enige om, er f.eks. pressestøtten, som vi har pratet litt om her i dag. Den er på 180 mill. kr. Når en ser hvem som får tildelt denne pressestøtten, ser en at det er de fem-seks største avisene i Norge som tar mer enn halvparten av den. Synes representanten at dette er en riktig fordeling? Kan representanten forsvare dette med frie, uavhengige aviser når disse avisene nettopp er så avhengig av denne statlige støtten? Så til dette med garantiinntekter, som er på ca. 75 mill. kr. Det er en særordning for en gruppe selvstendig næringsdrivende – som i hvert fall jeg velger å kalle dem – som får en garantiinntekt som varer ut hele deres yrkesaktive liv. Av disse 75 mill. kr er det kun 2 436 000 kr som er til disposisjon for dette året som vi nå går inn i, og det viser hvor mye av denne posten som allerede er bundet opp. Er dette riktig? Så til NRK og NRK2. Senterpartiet sier at de er et distriktsparti, og det har jeg full respekt for at de sier. Men så har vi dette med dekningen av NRK2, som det er svært mange som ikke får inn. Lisensen betaler vi for å ha et apparat, men samtidig krever en jo at det skal komme et visst produkt ut av dette apparatet. NRK tar jo betaling for dette, likevel er det såpass mange som ikke får ut NRK2. Så litt om det nye operahuset, som hadde en økonomisk ramme på et visst beløp. Vi hører nå at det kanskje blir 1 milliard kr dyrere. Det konkrete spørsmålet til Senterpartiet er: Hvor langt kan Senterpartiet være med – rent økonomisk, i kroner – for at vi skal få et nytt operahus?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-12-15:
Nå kommer en annen Per istedenfor Peer Gynt. Det kan jo være spennende å høre på den Per-en også! Vi la merke til at statsråden sa at det i hvert hjem finnes et fjernsynsapparat. Det er riktig. Men det statsråden ikke sa, var at dette var et skatt og avgifts-apparat, som den enkelte må betale for å ha. Nok om det. Det er selvfølgelig noen punkter som Fremskrittspartiet ikke er enig med statsråden i, og noen vi delvis kan være enig i. Noe av det jeg ønsker å si litt om, er bl.a. innkjøpsordningen for våre biblioteker. 55 mill. kr bruker Norge hvert år på å kjøpe inn litteratur, som så blir fordelt til de enkelte biblioteker – ofte til stor skuffelse for biblioteksjefen, som må ta imot bøkene og sette dem i hylla, og der blir de stående. Kan statsråden være villig til å se på denne ordningen, slik at det enkelte bibliotek får disse pengene og selv kan kjøpe inn bøker som de vet de kan få lånt ut? Neste punkt gjelder TV 2-konsesjonen, som har vært mye i mediene i det siste. Vi har sett at Arbeiderpartiet og kanskje – jeg understreker kanskje – også statsråden har snudd når det gjelder dette med auksjonsprinsippet. Jeg vil gjerne høre noen ord om auksjonsprinsippet. Så litt om operaen – som også statsråden var inne på – som hun ønsker å følge nøye, og som skal ha høy prioritet. Jeg vil stille et helt konkret spørsmål: Hvor mye, i kroner og øre, synes statsråden at en ny operabygning er verdt? Litt om NRK: Jeg så av Nettavisen i går at Førde kanskje har et litt annet syn enn enkelte andre. Han sier: «I de aller fleste land med liknende lisenssystem som vårt, diskuteres det hvor lenge denne skatten» – jeg understreker skatten – «kan opprettholdes. Det er derfor viktig at NRK også diskuterer dette og planlegger en fremtid der man ikke er 100 prosent avhengige av en lisensavgift.» Og han framholdt: «Og jeg er fremdeles ikke sikker om politiske vedtekter er den beste måten for en medieorganisasjon å overleve i fremtiden.»
Terje Johansen (Venstre), 2000-12-15:
Jeg må si at tiden til å gjennomføre prosjektet «Et enklere Norge» ble noe i korteste laget. Vi skulle gjerne ha fortsatt arbeidet som ble påbegynt. Jeg er ikke fornøyd med tempoet og hvor langt vi er nådd. Men det ble lagt ned et betydelig arbeid bl.a. i Næringsdepartementet under statsråd Lars Sponheim, hvor man i første omgang klarte å kartlegge alle de 12 000 lover, regler og forordninger som grep inn i bl.a. næringslivets daglige liv. Det som ble oppnådd i denne statsrådens regjeringstid, var bl.a. å starte Enhetsregisteret i Brønnøysund. Tidligere var man nødt til å rapportere samme data tre ganger til tre forskjellige instanser, men nå er disse samlet på ett sted. Når det er sagt, må jeg si at det er all mulig grunn til å intensivere arbeidet. Jeg vil tillate meg å peke på en hovedårsak til at dette arbeidet går veldig langsomt: Det er vi som sitter i denne sal som forårsaker mesteparten av den pine som folket plages med i sitt daglige liv. Det siste eksemplet her, som jeg har registrert nå, var noe bl.a. Fremskrittspartiet var med og bejublet her for halvannet år siden da vi drev igjennom finansavtaleloven, som hele Stortinget syntes var en begavet oppfinnelse som skulle beskytte vergeløse forbrukere mot disse «fæle» finansinstitusjonene. Det har ført til et skjemavelde uten like igjen, fordi bankene selvfølgelig for å sikre seg har sørget for at deres jurister nå kommer med bunkevis av kontrakter med små skrift, som representanten Sandberg og jeg må undertegne for i det hele tatt å ha bankkonto. Der har vi sammen skylden, og jeg håper at vi sammen kan prøve å finnen en løsning på dette, for jeg tror folk har godt av større frihet på en del områder. De er i stand til å beskytte seg selv, iallfall kan de klare seg uten den form for beskyttelse som dette huset av og til påfører dem.
Terje Johansen (Venstre), 2000-12-15:
Det er med udelt begeistring jeg lar meg utnytte av representanten Lahnstein. Det er dessverre et faktum at det rike Norge ikke engang er skikkelig i stand til å ta vare på sine nasjonale klenodier, og det synes jeg er beklagelig. Jeg sitter jo i finanskomiteen, og kjenner ennå pinen i kroppen etter lange netter for å finne penger til å gjøre ting som vi anser for å være høyst nødvendige. Når det gjelder Rikspolitisk Senter på Eidsvoll, synes jeg det er beklagelig at vi ikke kan forfølge de ambisjonene som Stortinget la opp til, og jeg synes at det er grunn for Stortinget til å ta en diskusjon om det igjen. Derfor slutter vi oss til den merknaden som Kristelig Folkeparti har lagt inn i innstillingen. Jeg håper vi har muligheter for å vise noe større ambisjoner enn det stortingsflertallet nå har lagt opp til.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Jeg ser jo hva Fremskrittspartiet skriver i sine merknader i komiteinnstillingen. Det er heldigvis kun de som skriver det, for jeg mener at dette er en sak som ble opp- og avgjort da vi fattet beslutning om dette i vår. Det var en del av tariffoppgjøret, og det er en del av det arbeidet og de bestrebelsene som må gjøres for å kunne rekruttere meget verdifull arbeidskraft til staten, og i et slikt rekrutteringsarbeid har pensjonsspørsmålene betydning. Det skal selvsagt gjelde for dem som ansettes på de nye vilkårene. Fremskrittspartiet ønsker altså at det skal være gjeldende også for alle andre tidligere høytlønte i staten som var ansatt på de tidspunktene, at de blir omfattet av «knekkpunktene». Jeg må bare si at hvis vi med de utfordringene vi har i Velferds-Norge i dag, skulle bruke ½ milliard kr ekstra på pensjonsutgifter, ville jeg i hvert fall ikke bruke dem på den gruppen. Jeg anser at dette spørsmålet er opp- og avgjort gjennom den behandlingen som vi hadde i Stortinget i vår.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Endringen i Konkurransetilsynets virksomhet og oppbyggingen av det apparat som Konkurransetilsynet skal ha for å kunne gjennomføre en politikk til beste for forbrukeren, er en del av Regjeringens fornyelsesarbeid. Jeg beklager at vi ikke fikk fullt gjennomslag for dette i Stortinget, men det er slike små nederlag som livet gir. Men jeg mener faktisk at med dagens konkurransesituasjon, og slik Stortinget har bestemt gjennom konkurranselovgivningen at Konkurransetilsynet skal opptre, skal ikke Konkurransetilsynet drive pristilsyn. De skal sørge for at vi har et marked som fungerer, og at dette markedet fungerer på en slik måte at det tjener forbrukernes interesser – enten det er forbrukernes interesse i konkurranse mellom bedrifter, eller det er for å forhindre konkurransevridende tiltak eller overprising. Dette gjør vi best ved å styrke de enhetene som skal sørge for å holde kontroll med de store, ledende enhetene. Jeg ser at det er behov for å styrke forbrukerrettighetene både på lokalt og regionalt nivå, og derfor mener jeg at denne ressursen vi frigjør, bør overføres til forbrukerarbeidet ved forbrukerkontorene ute i regionene. Dette mener jeg bestemt gir en mye bedre utnytting av ressursene til beste for forbrukerne. Når det gjelder det andre spørsmålet, om Pensjonskassen, jobber Pensjonskassen selv intenst for å bli bedre. Her er det mange gamle synder de drar med seg, særlig gjelder det kvaliteten på det materiale man hadde for å ha god oversikt over pensjonsforpliktelsene overfor de enkelte medlemmene. Jeg synes dette går i riktig retning. Jeg kan ikke angi noe tidspunkt for når vi kan si at vi føler oss fornøyd, men arbeidet går i riktig retning, og det at vi skal greie å utbetale rett pensjon i rett tid, har den høyeste prioritet både fra departementets side og fra Pensjonskassens side.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Jeg mener faktisk at det med Stortingets tilslutning skal være mulig å gjennomføre den store omstillingsprosessen i offentlig forvaltning. Men det betyr at Stortinget må være villig til å medvirke til å få slutt på regelstyringen. Det betyr at Stortinget må være villig til å slippe kommunene mer fri, kutte ut øremerkede tilskudd, gi befolkningen i kommunene større mulighet til å kunne ta frie valg uten at kommunen til enhver tid skal være hengt opp i regler og styringsverktøy som presenteres fra statlig side. Det betyr at vi i vår politikk må være villig til å delegere makt og myndighet til en tjenesteproduserende enhet uten at vi skal stille krav om rapportering og kontroll i enhver sammenheng. Hvis vi er i stand til å få til den politiske og administrative nytenkning, så er det det som vil gi noe verdi, for da gir vi faktisk de ansatte mulighet til å kunne utnytte sin kompetanse, sin kunnskap, til å gjøre den jobben de er satt til, til beste for forbrukeren, istedenfor å drive med administrativt byråkrati som vi pålegger dem. Det er dette som vil være det viktigste tiltaket. Og så vil det, når man har fått på plass de nye styringssystemene, være opp til den enkelte kommune, som har ansvaret for velferdsproduksjonen i dette landet, i veldig stor utstrekning å bestemme hvordan de skal gjøre det. Det synes jeg faktisk ikke Stortinget skal ha ambisjoner om at vi skal bestemme, verken gjennom lov eller på annen måte. Men jeg er overbevist om at hvis vi gir de offentlig ansatte, enten de er i kommunen eller i staten, mulighet til å utnytte kompetansen sin bedre, så får vi den effektivitet og den bedring i tjenesteproduksjonen som vi ønsker. Det gir et bedre resultat enn det som er Høyres medisin, konkurranseutsetting og privatisering. Hvis det er én ting som er verre for forbrukeren enn statlige monopoler, så er det private monopoler. Det skal vi i hvert fall ikke ha.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Jeg mener faktisk det er sunt at man gir seg til å tenke noe også i bedriftsøkonomisk retning i det offentlige. Jeg sier ikke at vi skal ta innover oss alle de bedriftsøkonomiske regnemodellene som man bruker i det private næringsliv, for de passer ikke i det offentlige, der vi skal sørge for å fordele til befolkningen gjennom velferdstjenester. Det er det som er hovedårsaken til den virksomheten vi driver. Men vi må også lære oss til å stille noen økonomiske krav til hvordan virksomhetene skal fungere. I det bildet kan det være fornuftig, særlig i virksomheter som driver høy grad av direkte tjenesteproduksjon, å fristille virksomhetene på en slik måte at de selv kan ta ansvar for den tjenesteproduksjonen de skal yte. Jeg mener faktisk at et sykehjem som er fristilt fra kommunen – ikke som en egen selvstendig enhet, ikke som et aksjeselskap, men som er fristilt til å kunne gjøre jobben sin uten innblanding fra kommuneadminstrasjonen og kommunestyret i ethvert henseende – vil kunne produsere bedre tjenester for befolkningen enn et sykehjem som skal være regelstyrt og detaljstyrt. Men det betyr ikke at jeg mener at sykehjemmet skal drives etter ren bedriftsøkonomisk tenkning. Så sier representanten at jeg har hastverk. Siden man endret prisloven og gikk bort fra Statens pristilsyn, da vi drev og gikk rundt i butikker og kontrollerte priser, har det vært en kontinuerlig prosess i et forsøk på å få bygd om Konkurransetilsynet til å bli et aktivt instrument nasjonalt sett. Men man har hele tiden blitt stoppet av distriktspolitiske hensyn. Nå har vi heldigvis greid å få gjennomført dette, og det er ikke under hastverk, det har tatt ti år.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Vi fører forhandlinger med partene i arbeidslivet i forbindelse med tarifforhandlingene i det offentlige. Som oftest er det slik at resultatet blir en sum av det som de enkelte arbeidstakerorganisasjonene har som krav, og det som arbeidsgiveren – i dette tilfellet staten – har som tilbud. Ved årets tariffoppgjør, som ved tidligere tariffoppgjør, har det vært et krav fra de ansattes organisasjoner om å oppheve knekkpunktet. Det var et viktig element hos dem for på sin side også å sørge for at de gruppene hvis medlemmers interesser de ivaretar, fikk pensjonsvilkår som de mente stod i stil med de lønnsvilkårene de hadde. Dette ble derfor tatt inn som en del av Riksmeklingsmannens møtebok som et resultat av meklingen. Denne meklingen godtok vi, og det er mitt ansvar å sørge for at hele tariffoppgjøret, inkludert også dette, blir presentert for Stortinget i forbindelse med behandlingen. Vi kan ikke bare ta ut enkeltheter av dette uten at det sannsynligvis ville hatt betydning for helheten i opprøret – unnskyld, oppgjøret, jeg hadde nær sagt for å unngå at det ble et opprør! Derfor mener jeg faktisk det som jeg skrev i det brevet. Fordi dette var en del av et samlet resultat av tariffoppgjøret, var det viktig at det ble gjennomført slik som det var forutsatt gjennomført av partene.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Først vil jeg si at Arbeiderpartiet har mer på dagsordenen enn kun likestilling og barnehager, og jeg la i mitt innlegg veldig stor vekt på å fokusere på de fattigste barna. Jeg tror at er det noe vi er nødt til å ta tak i i tiden som kommer, er det å få til et løft for de aller svakeste. Det vil være en krevende øvelse. Men i motsetning til Fremskrittspartiet ønsker vi faktisk å komme med målrettede tilbud i stedet for å kjøpe oss ut av det ved å gi en sjekk og så å si at da har vi klart oss. Vi ønsker faktisk å målrette tiltakene, slik at vi er sikre på at vi klarer å gi dem som faktisk har et behov for det, hjelp. Det er akkurat det samme i barnehagepolitikken. Det er velkjent, og det er ikke kun statsministerens eller mitt anliggende, det er faktisk et flertall i Stortinget som mener at Fremskrittspartiets svar i barnehagepolitikken er å gi en sjekk, og så skal en klare seg så godt en kan. Vi vet hvilke konsekvenser det vil ha. Dessuten hørte vi i stad meget godt dokumentert hva slags svar Fremskrittspartiet vil ha i forhold til sin familiepolitikk. Jeg har hørt det før. Men jeg må spørre: Hva er Fremskrittspartiets svar i forhold til de problemene vi opplever som samfunn, i forhold til at vi skal ta et ansvar for ungene våre? Mener virkelig Fremskrittspartiet at løsningen er at en av foreldrene skal gå tilbake til hjemmet og bli der? Det synes jeg det er på høy tid at Fremskrittspartiet gir et svar på. Da kan en ikke i neste runde si at man er veldig for barnehager, når en faktisk mener at omsorgen skal foretas i hjemmet, og at det blir helt feil at foreldre skal få muligheten til å delta i arbeidslivet. Barnehager er faktisk bra for barn. De er et gode. Det er ikke slik at vi ønsker å sette barn i en vanskelig situasjon. Derfor synes jeg at Per Sandberg tok meget kraftig i. Jeg hadde håpet at han hadde nyansert innlegget sitt.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Jeg ber om at komitelederen leser den redegjørelsen jeg gav i stad. Det er direkte feil å si at vi har ment at PBL ikke skulle delta i utformingen av en mal for likestilling mellom private og kommunale barnehager. Jeg må gjenta at det i dag kl. 12 har vært et møte i det utvalget der PBL har vært deltaker. Det blir helt feil hvis komitelederen går ut og på et vis prøver å gi et annet bilde av dette. Jeg håper at vi kan sette punktum for det, slik at det avsluttes her og nå, og at vi ikke gjentar og gjentar nettopp den øvelsen på nytt. Jeg har også en liste over deltakerne som sitter i utvalget, som komitelederen etterpå godt kan få av meg, og det kan redegjøres ganske klart for hele komiteen hvis de ønsker det. Når det gjelder å få fortgang i forhold til de konkrete resultatene, må jeg si at vi jobber under fullt trykk i forhold til å legge fram de ulike oppfølgingene som Stortinget har vedtatt i forbindelse med barnehagemeldingen. Jeg lover at vi skal gjøre det vi kan. Med en gang vi er ferdige, blir det lagt fram for Stortinget. Men vi klarer ikke å gjøre det over natta. Jeg må si at jeg synes det er veldig OK at komitelederen er utålmodig på nettopp det feltet. Jeg kan love henne at jeg kommer til å gjøre det jeg kan for å legge fram et resultat så fort som mulig.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Jeg vil igjen forsikre om at departementet og jeg har hatt en meget tett kontakt med PBL i den tida jeg har vært statsråd, og jeg har også en ambisjon om å ha det videre. Jeg kan forsikre komiteen om at tolkningen her er direkte feil, det er ingen grunn til å tro noe annet. Når det gjelder situasjonen for barnehagene, er det ingen tvil om at det er et problem. Det er det absolutt. Vi har et nasjonalt mål, men samtidig har vi kanskje ikke de sterke virkemidlene i dag som gjør at vi klarer å sikre oss det som et flertall i Stortinget hadde ønsket. Det blir et dilemma som vi har uansett politisk parti. Vi ønsker alle at vi skal ha økt statstilskudd, opptil 50 pst., med en foreldrebetaling på 20 pst. Men da må vi samtidig først bruke de virkemidlene som er nevnt i innstillingen, en kommunal utbyggingsplikt, en generell lovfesting av barnehagene. Hvis ikke det er godt nok, må vi vurdere sterkere lut. Men så langt er det ingen partier i Stortinget, med unntak av SV, som ønsker sterkere tiltak enn hva vi har. Jeg ønsker – og håper faktisk – at kommunene ser verdien i at vi satser på barnehager, for jeg tror kynisk sett at kommunene har godt av å satse på barnehager. Hvis vi i framtida skal få nok arbeidskraft, er vi helt avhengig av å ha barnehageplasser slik at vi klarer å gi folk et ordentlig tilbud.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Når det gjelder det budsjettet vi har lagt fram for barnehagesektoren, er det første gangen på en del år at vi har klart å legge fram såpass mye penger. Det har faktisk også både Norsk Lærerlag og PBL gitt oss honnør for, og de har faktisk vært fornøyd med det vi har lagt fram. I denne sektoren vil det bestandig være stort behov for bedre økonomi. Men vi har startet en opptrappingsplan her, og Stortinget er jo enig i den opptrappingsplanen vi har lagt. Gjennom det budsjettet vi nå la fram, klarte vi å få på plass en økning, men vi er selvfølgelig nødt til å følge opp dette målbevisst videre. Når det gjelder det siste spørsmålet som representanten Ågot Valle stilte, i forhold til vold mot kvinner, kan jeg si at det er et felt som hele Regjeringen er opptatt av. Jeg kan også si at både kommunalministeren og justisministeren følger meget nøye opp nettopp denne problemstillingen. Så vi vil komme tilbake igjen til det, men det ligger også innenfor andre departement enn vårt. Men jeg kan love at det vil være en sak som vi ikke skal glemme i vårt departement.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Jeg må si at det er ikke helt sammenheng i det representanten Per Sandberg sier. I det første innlegget han holdt i dag, fokuserte han veldig sterkt på de problemene som familiene fikk, og grunnen til det var nettopp at vi på et vis tvangsdirigerte barn inn i de offentlige oppbevaringsinstitusjonene istedenfor at foreldrene selv tok vare på dem. Nå sier representanten Per Sandberg at barnehager er bra og positivt. Da må jeg stille dette spørsmålet tilbake: Hva mener egentlig Fremskrittspartiet? Hvis foreldrene hadde hatt et reelt valg, sier Fremskrittspartiet, så hadde foreldrene valgt å være hjemme. Da har jeg lyst å spørre: Betyr det at Fremskrittspartiet nå vil komme til å gå inn for en vanlig lønn og gi et beløp på f.eks. 200 000 kr til den av foreldrene som velger å være hjemme, slik at de får den muligheten som representanten Per Sandberg etterlyste i sted? Når det gjelder det representanten Per Sandberg sier i forhold til dokumentasjon av konsekvensene av deres barnehagepolitikk, gir jeg ikke Per Sandberg det svaret han ønsker å høre. Jeg mener, og det er det mange som gjør i denne sal, at hvis vi følger Fremskrittspartiets løsninger når det gjelder barnehager, så vil vi ikke ha aktører som bygger barnehager. Barnehager blir ikke bygd av seg selv, og vi er nødt til å ha noen virkemidler som gjør at både det offentlige og de private barnehagene i framtiden tar et ansvar for å bygge ut et tilbud. Vi kan godt gi et kontantbeløp, men vi vet at det ikke vil være nok. Og det har vi faktisk sett eksempel på etter at vi fikk innført kontantstøtten. Det som skjedde da, var faktisk at en del barnehager slet, en del lot være å bygge ut sine barnehager slik de tidligere hadde tenkt, nettopp på grunn av usikkerhet ved innføringen av en slik kontantoverføring.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Jeg registrerer at Bredvold er imot innkjøpsordningene på litteraturfeltet i likhet med en rekke andre støtteordninger for våre kunstnere. Innkjøpsordningen blir i dag evaluert av Kulturrådet, og jeg kan ikke på det nåværende tidspunkt på noen som helst måte gå inn for å gå vekk fra den nåværende ordningen, som gjør at våre biblioteker får en rik tilgang på alt somskrives på norsk i dag. Internasjonalt får vi stor berømmelse for disse ordningene. Når det gjelder TV 2, har jeg sagt i mitt innlegg at vi tar til etterretning det flertallet i komiteen går inn for. For oss har det vært viktig å ha programkrav og å få et vederlag. Måten pengene skal tas inn på, er av mindre betydning for oss. Det var spørsmål om operaen. Jeg sa i mitt innlegg at jeg vil følge nøye med på kostnadssiden og styre prosjektet stramt, og jeg kan selvfølgelig ikke på øren si hva budsjettet kommer til å ende opp på, men jeg er sikker på at vi styrer dette på en sterk og stram og god måte, og at vi vil få en opera som vi kan være stolte av. Når det gjelder lisensen, er jeg klar over at Fremskrittspartiet helst hadde sett at alle våre kanaler var drevet med privat finansiering. Jeg er selvfølgelig uenig med Fremskrittspartiet på dette feltet, og viser til det jeg sa i mitt innlegg, at jeg mener det er en stor offentlig oppgave å sørge for at NRK får skikkelige muligheter til å stå fritt også i fremtiden.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-12-15:
Jeg er glad for å få denne muligheten til å slå fast at min hensikt aldri har vært å bruke 15 mill. kr på informasjonsmateriell i forbindelse med den kulturelle skolesekken. Jeg har merket meg de ulike komitemerknadene vedrørende forslaget om bevilgning til den kulturelle skolesekken. Merknadene stiller spørsmål ved behovet for særskilt organisering og tiltak overfor den aktuelle målgruppen, idet man formoder at etablerte aktører innenfor kulturfeltet og skoleverket vil kunne ivareta disse oppgavene. Men samtidig har jeg med tilfredshet merket meg at det er bred politisk enighet om viktigheten av å formidle kunst og kultur overfor barn og unge, og det er selvfølgelig mitt og Regjeringens mål. Jeg er overbevist om at vi skal kunne fylle sekken med reelt innhold. Vi vil umiddelbart gå i gang med å planlegge en idékonferanse, og vi vil så fort som mulig samordne den virksomhet som allerede fins, og benytte oss av eksisterende ordninger. Jeg er også glad for den påplussingen som kom til rikskonsertordningene, det er en utmerket ingrediens i en kulturryggsekk som jeg er sikker på vil kunne bli til berikelse for vår oppvoksende slekt i årene som kommer.