Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-13:
Dette er en sak jeg er veldig glad for å kunne legge fram for Stortinget. Årets trygdeoppgjør ble, takket være pensjonistorganisasjonene og funksjonshemmedes organisasjoners vilje til å omfordele, et lavtlønnsoppgjør for dem som er trygdet som vi ikke har sett maken til før. Organisasjonenes vilje til å omfordele, kombinert med statens vilje til å øke ytelsen til unge uføre og løftet om å trappe opp minsteytelsene i folketrygden til 2 G i 2010 gjorde det altså mulig å få til et løft for dem med laveste ytelser, noe som var veldig nødvendig og riktig. Dette er et krav som pensjonistorganisasjonene har fremmet i mange år, og som SV har vært enig i. Totalt sett er det 1,9 milliarder kr som omfordeles i år fra det som var overhenget fra 2007. Minstepensjonistene har fått et løft på ca. 16 000 kr. Unge uføre fikk et løft på ca. 13 000 kr, og nå løftes altså minsteytelsene for rehabiliteringspenger, attføringspenger, tidsbegrenset uførestønad og stønad til enslige forsørgere og supplerende stønad til 1,97 G, altså 138 404 kr, og det ligger i innstillingen et løfte om at opptrappingen til 2 G skal skje i 2010. Pengene er altså benyttet til dem med minsteytelsene, og det er en fordeling som SV og Regjeringen er veldig glad for. I budsjettforslaget for 2009 som nå ligger til behandling, er det en økning for å følge opp disse løftene som ble gitt i trygdeoppgjøret i år, på 2,1 milliarder kr for en videre opptrapping av ytelsene, slik at de når målet om 2 G i 2010. Det var veldig viktig, og det var riktig å få dette på plass. For mennesker som av ulike grunner ikke er i arbeid, må ytelsene sikre en verdig levestandard. Når vi vet at mellom 30 pst. og 40 pst. av dem som må supplere jevnlig med sosial hjelp, er mottakere av trygd, viser det at det er viktig å løfte dem med de laveste ytelsene. Sammen med økningen i bostøtten som også er lagt inn i budsjettet for 2009, som i volum vil ha en årsvirkning på ca. 1 milliard kr, og som vil gi 50 000 flere husstander rett til bostøtte, er dette et nødvendig og riktig løft for noen av dem med dårligst råd. Det er en viktig del av Regjeringens satsing mot fattigdom. Jeg vil allikevel understreke spesielt at jeg er særlig glad for at denne økningen også gjelder de enslige forsørgerne. Det gjelder noen av de barnefamiliene i Norge som er mest vanskeligstilt, og som det er særdeles viktig at vi som bevilgende myndighet sikrer har en økonomi som gjør at disse barna får muligheter til å delta i dagligliv, hverdagsliv, skole og fritidsliv på linje med andre barn, slik at de ikke av økonomiske årsaker blir stilt i en annen situasjon enn vanlige barn og opplever å bli ekskludert. Det vet vi kan sette varige spor. Så har det vært en diskusjon knyttet til den supplerende stønaden. Det er en diskusjon som nok fører tilbake til da stønaden ble innført, og da som nå er Fremskrittspartiet opprørt over at mennesker som har lovlig opphold, bosettingstillatelse – mange er statsborgere – skal få en ytelse når de blir gamle og ikke har rett på minstepensjon, fordi de ikke har bodd her lenge nok. Alternativet til denne ytelsen er jo at kommunene får hele det økonomiske ansvaret og må drive med sosialhjelp hver måned, med masse saksbehandling og stor utrygghet. Derfor har det vært veldig viktig for oss, og det var det for den forrige regjeringen også, å sikre at staten tok på seg dette ansvaret for folk som man hadde gitt tillatelse til å bo i Norge, og at det ansvaret ikke skulle skyves over på kommunene. Det følger vi opp nå. Det er ingen rimelig grunn til at denne gruppen skulle stilles i en annen situasjon enn andre borgere i Norge når det gjelder minsteytelsene. De har like store behov som andre, og det er like riktig nå som før at staten bærer utgiftene til den supplerende stønaden og sikrer at den ikke blir en fattigdomsfelle for mennesker som er over 67 år. Det er ikke rimelig at samfunnet krever av dem at de skal gå ut i inntektsgivende arbeid for å ha noe å leve av. Jeg vil også understreke at denne supplerende ytelsen har gitt et livsopphold til mange nordmenn som har bodd utenfor landet i lang tid og ikke gjennom botid har hatt rett til minstepensjon. Blant annet kan jeg nevne de såkalte Kola-nordmennene som bodde i Russland i mange år, og som kom tilbake og endte opp med nesten null å leve av. Det er mange som har trengt denne ytelsen. Jeg er veldig glad for at denne minsteytelsen også nå økes, slik at vi kan tette igjen noen av de fattigdomsfellene som kan gjøre at man har altfor dårlig råd.