trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-02:
En av de viktigste endringene som er skjedd i justis- og beredskapsdepartementet etter regjeringsskiftet i høst er – etter min oppfatning – at vi tenker i sammenheng, at vi ser ting i kjeder. Det er helt riktig, som representanten Klinge påpeker, at hvis du styrker en del av kjeden, men lar være å styrke andre deler av kjeden, skaper du utfordringer. Jeg tror en av konsekvensene av jobben med å fokusere på få deler av straffesakskjeden nå er at vi får en del utfordringer på andre områder. Det er helt åpenbart, og det er et riktig fokus. Det burde ha vært et viktig fokus, også for den forrige regjeringen, å se hele kjedeperspektivet og styrke påtalejuristsiden og påtalemyndigheten som sådan, sånn at en sikrer at den jobben nyutdannede politifolk gjør med å oppklare mer kriminalitet, også får konsekvenser i andre deler av kjeden. Det er frustrerende når man opplever å få gode resultater i én del av en stor organisasjon, men sliter i en annen del. Jeg tror også representanten Klinge har et godt poeng når hun peker på at dette er et lederansvar, også på politimesternivå.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-02:
Den rapporten jeg nevnte i mitt første svar, adresserer en del av de utfordringene på etterforskningssiden. Det er helt åpenbart at vi må se sammenhenger, og at turnover i seg selv er en utfordring. Jeg mener at mye av dette kan løses ved et ledelsesansvar hvor man bidrar til å sørge for at fokuseringen på etterforskning, påtalejuristene og påtalesiden økes. Det kan handle om oppfølging. Det kan handle om lønn. Som representanten helt riktig sier, driver vi ikke med lønnsforhandlinger fra Stortingets talerstol. Men det er helt åpenbart at det foreligger en del virkemidler på politimesternivå som kan brukes for å sikre at turnoveren ikke er så høy som den er en del steder. Det som også er et viktig element, er at effektiviteten i straffesaksbehandlingen ville vært bedre hvis turnoveren var lavere, fordi man har mer erfarne påtalejurister. Jeg er helt enig i representantens bekymring. Vi adresserer utfordringene i vår dialog, både med påtalemyndighetene og med Politidirektoratet. Det er helt avgjørende at vi løser opp i en del av den utfordringen høy turnover skaper.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-04-02:
«Den siste tida har det vore fleire oppslag i media knytte til bemanningssituasjonen i påtalemakta. Særleg har det vorte peikt på problem knytte til påtalejuristane i politiet. Høg turnover og stort arbeidspress hos den enkelte jurist pregar kvardagen til denne viktige yrkesgruppa, noko som er alvorleg. Juristforbundet har åtvara mot utviklinga. Er statsråden einig i at situasjonen er slik media har formidla, og kva slags tiltak vil statsråden i så fall iverksetje?»
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-04-02:
Eg takkar for svaret frå statsråden. Dei juristane vi talar om her, behandlar særleg krevjande saker. Dei har ansvaret for bruken av straffeprosessuelle tvangsmiddel, leiar etterforskinga i små og store saker og sørgjer for å avgjere påtale og fører saker for retten. Derfor er det òg viktig at ein rekrutterer dei beste, samtidig som arbeidskvardagen deira er slik at dei blir i stillingane over tid. Dette er problemstillingar der den enkelte politimester er sentral, men vi har også eit nasjonalt ansvar for å sikre påtalemaktas ve og vel, og det er verdt å påpeike at dette gjeld alle politidistrikt, ikkje berre i hovudstaden. I debattar om politiet er det ofte slik at ein nemner kor mange politistillingar ein har fått tilført i etaten, og ein spesifiserer kor mange nyutdanna politihøgskulestudentar som er tilsette, men det er eigentleg oppsiktsvekkjande lite merksemd retta mot om etaten er tilført nye påtalejuristar. Det er beklageleg, for politiet er éi eining, og utan påtalejuristane stopper også andre delar av arbeidet opp. Spørsmålet er: Vil justisministeren i framtida også stille krav til Politidirektoratet om at påtaleeininga må styrkast?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-04-02:
I VG 25. januar kunne vi lese at i enkelte påtalegrupper i Oslo hadde 50 pst. av politijuristane slutta eller gått ut i permisjon i laupet av eitt år. Det er klart at dette er alvorleg på grunn av den viktige og krevjande jobben påtalejuristane har. Det har også stor betyding for kor raskt straffesaker blir behandla, altså i yttarste konsekvens rettstryggleiken til folk. Politijuristane har lenge åtvara mot denne situasjonen. I Bergens Tidende i desember 2013 kunne vi lese at påtalejuristar ikkje fører opp overtid. Ein tek ikkje ut avspasering, saksbunkane veks og frustrasjonen breier om seg. Lønnspolitikk kan vi ikkje diskutere direkte her frå talarstolen, men eit sentralt element er openbert lønn for å få dei beste juristane. Vil justisministeren ta initiativ til at situasjonen i påtalemyndigheita blir kartlagt og analysert, slik at ein kan komme med ei målretta tiltakspakke for å betre situasjonen? Har justisministeren allereie no nokre tankar om kva som kan bidra mest til dette?
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2014-04-02:
«Høsten 2011 tok universitetene i Agder og Rogaland opp de første kullene til treårige jusstudier. Flere statlige høgskoler tilbyr også treårig bachelorutdanning i juss. De første kullene er nå i ferd med å fullføre sin utdanning. Mange ønsker å gå videre til en mastergrad ved Universitetet i Oslo, Universitetet i Bergen eller Universitetet i Tromsø. Slik systemet er i dag, må disse kandidatene søke videre opptak via samordnet opptak, basert på karakterene fra videregående skole. Dette oppfattes som urimelig. Kan statsråden bidra til en bedre løsning for overgang til masterstudier for disse kandidatene?»
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2014-04-02:
Jeg takker kunnskapsministeren for et grundig svar. Jeg er veldig glad for å høre at det nå vil bli lagt til rette for en oppdeling av det femårige integrerte masterstudiet i en 3+2-ordning for de universitetene som ønsker det. Jeg håper at muligheten vil bli fulgt opp av ett eller flere av universitetene som tilbyr masterstudier i dag. Så er det slik at gjennomføring tar tid. Nå har vi et kull som er på vei til å fullføre sine bachelorstudier dette året. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Ser statsråden en mulighet for overgangsordninger for de studentene som allerede er i ferd med å avslutte studiene sine, og som går ut nå i vår?
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2014-04-02:
Jeg takker igjen for svaret. Forutsigbarhet er viktig for både studenter og undervisningsinstitusjoner. Som student er det viktig å oppleve at mulighetene ikke lukkes, men åpnes når man klarer å levere gode resultater. Derfor er det viktig for disse studentene å få en bedre løsning. Jeg håper at den nye ordningen vil settes i verk relativt raskt. I mellomtiden håper jeg også at studiestedene kan få til et samarbeid seg imellom om en overgangsløsning. Jeg vil gjerne spørre statsråden: Hvordan vil han og hans departement stille seg til eventuelle forslag til overgangsordninger utformet i samarbeid mellom de institusjonene dette gjelder?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-02:
Det er positivt at mange studenter på bachelorprogrammet i juridiske fag ønsker å fortsette studier på masternivå. Når det er sagt, har ikke disse studentene blitt forespeilet en mulighet til videre studier. Det er begrensninger på kapasiteten på masternivå, og det er bare de beste studentene som tas opp til det integrerte studieprogrammet. Jeg kan samtidig være den første til å si at det kan virke underlig at bachelorkandidater må konkurrere med vitnemålet fra videregående skole når de søker opptak til masterstudiet. Men slik er reglene for integrerte masterstudier generelt, ikke bare i rettsvitenskap. Vi har vært klar over denne utfordringen en stund. Det ble nedsatt en arbeidsgruppe for bl.a. å vurdere behov og organisering av studier i juridiske fag. Arbeidsgruppen har i sin rapport foreslått en rekke tiltak, bl.a. fremtidig organisering av juridisk utdanning i Norge. Rapporten har vært på høring, og de fleste høringsuttalelser støtter forslaget fra arbeidsgruppen om at det skal være mulig å dele opp det integrerte femårige masterstudiet i rettsvitenskap i en treårig bachelorgrad og en toårig mastergrad. Det er nå engang slik de fleste studiene er organisert i dag. Jeg har altså fått et klart råd, og det har jeg tenkt å følge. Jeg vil legge til rette for en oppdeling av det integrerte masterstudiet i rettsvitenskap i en 3+2-ordning for de universiteter som ønsker det. Det er mange gode argumenter for dette. Slik representanten Tveiten Benestad refererer til, vil det da være mulig for bachelorkandidater til å konkurrere seg inn på mastergradsstudier basert på karakterer fra bachelorvitnemålet. Dette vil også gjøre studiet mer fleksibelt. Jeg er også opptatt av en god arbeidsdeling i universitets- og høyskolesektoren. Det kan virke fornuftig at bachelorutdanninger innenfor juridiske fag tilbys ved flere institusjoner rundt om i landet, men at masterutdanning konsentreres til færre læresteder. En annen viktig faktor jeg vil vektlegge er samfunnets behov for arbeidskraft. Bakgrunnen for at det ble opprettet flere bachelorprogrammer i juridiske fag var samfunnets behov for nettopp slike kandidater. Kandidater med treårig juridisk utdanning kan fylle en rekke ulike stillinger, særlig i offentlig sektor. Men det er også viktig å tilrettelegge for at bachelorkandidater kan søke seg til masterstudier, i både rettsvitenskap og andre fag. Jeg setter derfor stor pris på spørsmålet fra spørsmålsstiller. Vi konstaterer vel bare at vi begge er opptatt av gode overganger mellom bachelor- og masternivå.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-02:
Jeg tror det er viktig å ha som utgangspunkt at dette er en balansegang mellom hva som er rimelig og institusjonenes egen autonomi, altså rett og slett institusjonenes mulighet til å bestemme, som har vært og burde være stor. Jeg forstår at det kan være problemer for dem som er i løpet i dag. Jeg vil også vurdere overgangsordninger, men vil ikke komme med noe klart og tydelig løfte om at det vil bli ordnet for dem som står i problemstillingen i dag.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-02:
Jeg mener at representanten peker på en veldig viktig ting, nemlig at dette må gjøres i samarbeid og dialog med sektoren, for det involverer flere institusjoner. Jeg vil være positiv til å se på eventuelle forslag til overgangsordninger som institusjonene legger frem etter å ha hatt dialog seg imellom.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-02:
Først vil jeg si at dette høres ut som en veldig klok og fornuftig klasse. Jeg synes det er et godt spørsmål som tas opp. Digitale ferdigheter er en av de grunnleggende ferdighetene man skal lære seg på skolen. Det er helt åpenbart at skolen også må være en arena, altså et sted, hvor man bruker digitale verktøy. Det kan ikke være slik at skolen henger igjen 30 år tilbake i tid. Samtidig er det en helt reell problemstilling mange steder: Hvis man alltid er koblet på, kan fristelsen bli veldig stor til f.eks. å bruke tiden på Facebook eller Twitter. Man ser det også i denne salen at det ikke akkurat nødvendigvis er det som skjer der man er, som får mest oppmerksomhet. Jeg synes det er veldig fornuftig at skoler, lærere og elever sammen blir enige om noen regler hvis de klarer det. Hvis ikke er mitt andre utgangspunkt at dette er lærerens område. Læreren er sjef i klasserommet, og læreren må også kunne bestemme å bruke digitale verktøy i sin undervisning, slik læreren synes det er best. Det er klart ikke noe alternativ å se bort fra at digitale ferdigheter er grunnleggende, så man kan ikke velge ikke å lære elevene det. Det går ikke an. Men en lærer må kunne si at nå legger vi vekk pc-ene, at nå skal vi bare være på de og de sidene, eller at noen timer ikke har pc-bruk i det hele tatt. Det synes jeg er helt fornuftig, og jeg støtter også fullt ut at man gjør det. Det er ikke en forutsetning at lærer og elev blir enige om det sammen, men det er klart at denne situasjonen hvor lærer og elev faktisk er enige om at det er bra for læringen, er enda bedre. Så kommer neste spørsmål, og det er: Trenger vi en nasjonal strategi? Det er Senter for IKT i utdanningen som har ansvar for bruken av IKT, både utbredelsen av det og det å bruke det på en fornuftig måte. Senteret har et veiledningssett som handler nettopp om hvordan man bruker digitale verktøy, og om hvordan man som klasseleder, altså lærer, skal bruke det på mest mulig fornuftig måte. Jeg vet også at Rogaland fylkeskommune har hatt et prosjekt for å sette digital kompetanse og digital klasseledelse på dagsordenen, og det virker jo som om det også har hatt en funksjon. Jeg er nok skeptisk til, eller jeg er mot, at vi skal lage en nasjonal bindende strategi. Grunnen til det er at dette må vi rett og slett stole på at skolen og den enkelte lærer klarer å håndtere. Men jeg er veldig for at skolene skal lage retningslinjer og diskutere dette, og skoler som bestemmer seg for å gjøre det de har gjort i Randaberg, vil ha min fulle støtte. Det må være lov til å si at i noen timer og på noen tidspunkter legger vi pc-en vekk, og det mener jeg også kan være fornuftig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-02:
Jeg er enig i det, og jeg vil jo si at skolene har verktøyene i betydningen at både en skole og en lærer har, og skal ha, anledning til å si at nå legger vi vekk pc-ene – bare for å bruke det som et eksempel – eller at nå legger vi mobiltelefonene igjen utenfor klasserommet. Det er skoler som har startet med det også, riktig nok på grunnskolenivå – at de samler inn mobiltelefonene. Det mener jeg også det skal være anledning til. Så er det, som sagt, noen nasjonale tips om hvordan man kan bruke dette på en fornuftig måte. Det å gjøre dem mer detaljerte er jeg litt usikker på hvordan skal fungere, for det er veldig vanskelig å lage en standard, nasjonal regel for når elevene skal ha pc-en oppe, og når elevene skal ha pc-en nede, som passer i alle situasjoner. Det kan også tenkes at i en del undervisningssituasjoner kan det være greit å bruke Facebook som et læringsverktøy, så det må også være lov til å gjøre det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-02:
Tre poeng – det første poenget er et veldig viktig poeng: Det er ikke antall pc-er eller antall iPad-er som gir digital kompetanse – det er måten man bruker det på. Det er nok av eksempler på at det også går an å få mindre læring igjen ved at alle elevene sitter med en pc, så jeg mener at det er et veldig viktig poeng. Punkt to: Jeg mener dette handler veldig mye om klasseledelse. Igjen – det kommer tilbake til læreren. Rogaland fylkeskommune har som skoleeier vært opptatt av å styrke klasseledelsen, og også vært opptatt av hvordan man bruker de digitale verktøyene i undervisningen. Jeg ser gjerne på om man kan oppmuntre til det på en bedre måte. Så er det det tredje poenget, og det har jeg som et generelt utgangspunkt: Selv om mitt svar er at disse verktøyene – altså mulighetene for å regulere dette – finnes, og verktøyene er der på den enkelte skole, er utgangspunktet mitt at hvis lærerne sier at reglene er for uklare, eller at de ikke oppfatter det sånn, er det for oss alltid verdt å se på om reglene kan bli bedre, eller om verktøyene må bli klarere.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-02:
Det bygges mye. Det bygges mye nytt, og det oppgraderes mye rundt om i norske kommuner, og det er veldig bra. Det er bra for fysisk tilrettelegging, altså for funksjonshemmede eller folk med forskjellige tilpasningsbehov, og det er viktig for inneklimaet. Det er en veldig viktig problemstilling som tas opp. Mellom 10 pst. og 20 pst. av elevene har forskjellige astmaplager, og det er åpenbart at for en regjering som er opptatt av en kunnskapsskole hvor alle barna skal lære det de skal, er inneklimaet også viktig. Det er to politiske svar på det. Det første svaret er at det er skoleeieren, altså kommunen og fylkeskommunen, som har hovedansvaret for dette, så det viktigste man kan gjøre lokalt på en skole hvis skolen ikke er i orden, er å si fra til kommunen. Så må vi sikre at kommunen har nok armslag og rom til å kunne oppgradere skolebygg. Men svar nummer to er at selv om det er kommunen og fylkeskommunen som har hovedansvaret, er dette en så viktig sak at vi som nasjonale politikere har bestemt oss for å gjøre mer. Derfor er det en egen låneordning med rentekompensasjon som kommuner og fylkeskommuner kan bruke. I 2009 ble det bevilget en ramme på 15 mrd. kr til det formålet, fordelt over åtte år. Det er midler som kommunene kan søke om til oppgraderingsprosjekter i skolen. I tillegg til rentekompensasjonsordningen står Fylkesmannen for veiledning av kommunene. Vi har også bestemmelser om tilsyn med at regelverk om fysisk skolemiljø etterleves. Så ved siden av å understreke at skoleeier har et selvfølgelig og stort ansvar, har vi altså statlige virkemidler, bl.a. gjennom denne ordningen og tilsyn, som denne regjeringen kommer til å følge opp.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-02:
Det er et interessant juridisk spørsmål. Jeg mener ikke at det er så relevant politisk, for for de elevene og lærerne som er der, er det litt hipp som happ om det er Arbeidstilsynet eller noen andre som går inn. Jeg mener også at det er viktig det at fylkesmennene rundt om har et inspeksjonsansvar og skal sørge for at reglene blir ivaretatt. Alle som har sittet i et kommunestyre, vet at man gjerne skulle hatt midler til å pusse opp alle skoler. Grunnen til at dette tar tid – og det er ikke til å legge skjul på at det tar litt tid – er at det koster penger. Det må prioriteres i kommunebudsjettene. Jeg vil også si at sammen med helse- og omsorgsministeren skal jeg sette meg ned og se på om det er noe mer staten kan gjøre – ved siden av de tiltakene vi har, bl.a. en låneramme og rentekompensasjon, som er et statlig tilskudd til oppgradering av skolebygg. Men vi skal også se på om det er andre verktøy vi trenger.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-04-02:
Svaret på det er nei. Med hipp som happ mente jeg: La oss ikke gjøre dette primært til et juridisk spørsmål. Jeg mener at det viktigste politisk er at inneklimaet blir bedre, og at man tar tak i skoler hvor inneklimaet er uforsvarlig dårlig – av hensyn til elevene og av hensyn til dem som jobber der, selvfølgelig. Derfor handler dette også om at man prioriterer opp, at man setter av midler, og at kommunene har tilstrekkelig gode planleggingsrutiner. Jeg mener at det er det aller, aller viktigste. Men jeg mener at det også er en sak som man – som i alle lokaldemokratiske saker – burde konfrontere sine lokale politikere med, og spørre om. I tillegg mener jeg at inneklimaet er en så viktig sak at vi ikke bare kan si at kommunene skal ta hele ansvaret alene. Derfor har vi en statlig ordning som gjør at kommunene får ekstra midler. De har mulighet til å søke. Den ordningen var det ikke denne regjeringen som fant på, den ble vedtatt under forrige regjering. Det er en ordning som vi har tenkt å fortsette med.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-02:
«For ikke lenge siden møtte jeg klasse 1STA på Randaberg videregående skole i Rogaland, der elevene hadde sett seg lei av at Facebook, Twitter, spill og blogger stjal oppmerksomheten deres bort fra undervisningen. Klassen legger nå bort datamaskinen når de ikke har bruk for den. Elevene utfordrer oss politikere og etterlyser en strategi for å sikre at digitale hjelpemidler brukes fornuftig og ikke stjeler oppmerksomhet fra undervisningen. Hvordan mener statsråden digitale hjelpemidler kan brukes mest mulig fornuftig i undervisningen?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-02:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Både jeg og statsråden er av den generasjonen som, i både AUF og Unge Høyre, kjempet for at datamaskinen skulle komme inn i klasserommet. Men det var jo i en tid uten Facebook og Twitter, så jeg er glad for at statsråden nå tar signalene fra lærerne og elevene som daglig er i klasserommet. Jeg vet at klassen følger spørretimen fra Randaberg nå, og jeg tror de blir glade når de ser at statsråden tar saken videre. De har til og med kjøpt inn sjampanjebrus, så kanskje det skåles i sjampanjebrus nå. Statsråden understreket at læreren har et viktig ansvar, og det er jeg enig i, men lærere og elever som jeg har snakket med, etterlyser et verktøy for hvordan en lettere kan ta tak i dette. Jeg tror ikke en løser denne problemstillingen skole for skole, men håper statsråden kan være med og se at problemstillingen er nasjonal. Jeg håper statsråden er enig i at dette er en nasjonal oppgave, og at en kan se på hvordan en fra nasjonalt hold kan gi lærerne og skolene verktøy, sånn at de bedre kan ta tak i dette.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2014-04-02:
Jeg vil gjerne takke statsråden for svaret. Jeg synes jeg hører at dette er ikke det siste vi hører til denne problemstillingen. Om statsråden også vil møte elever som har et bevisst forhold til databruken, kan jeg varmt anbefale et besøk til Randaberg videregående skole. Det er mange reflekterte elever i norsk skole, men denne klassen imponerte meg spesielt. Som vi sier i Stavanger: De tok kaka. Jeg er enig med elevene i at det er ikke noen vits med data om en ikke er seg bevisst hvordan en bruker det. Mitt mål med å ta opp dette er ikke bare å snakke om begrensningene i databruk, men også om hvordan en kan bruke det bedre. Samfunnsfaglærer Stig Ellingsen fortalte meg at lærerne fikk en større arbeidsbelastning da en gikk inn for datamaskin for alle elevene – bare den tida det tar å be alle legge ned pc-en, ta opp notatbøker og alt sånt. Jeg merket meg at statsråden er opptatt av at lærernes tid i klasserommet skal brukes til læring. I lys av det å ikke bare se på begrensningene, vil jeg også utfordre statsråden på å si noe om hva han vil gjøre for nettopp å kunne bruke datamaskinene bedre, om en snakker om programmer, app-er og den type ting.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-02:
«Barn og unge er blant dei som lettast vert påverka av forureina inneluft. Mange skular og barnehagar har dårleg fysisk miljø. Sidan førekomsten av astma og allergi er høg, særleg blant barn og unge, er det viktig at inneklima er best mogleg i barnehagen, skulen og andre offentlege lokale. Ifylgje opplæringslova har alle elevar i grunnskulen og vidaregåande skular rett til eit godt fysisk og psykososialt miljø som fremjar helse, trivsel og læring. Kva vil regjeringa gjere for å sikra alle elevar denne retten?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-02:
Eg vil takka for svaret. Eg er glad for at kunnskapsministeren ser samanhengen mellom inneklima og læring, og at han påpeikar det lokale ansvaret. Norske kommunar har plikt til å sikra inneklimaet etter opplæringslova og forskrift om miljøretta helsevern i barnehagar og skular som kom i 1996. Det er 18 år sidan, og undersøkingar viser at det framleis er veldig mange skular som ikkje har godkjent inneklima. Arbeidstilsynet gjorde ei kartlegging i 2012 som førte til at ni av ti skular fekk pålegg om utbetringar, og det er skular som vert stengde av Arbeidstilsynet. Poenget mitt og bekymringa mi er at dei vert stengde av Arbeidstilsynet, ikkje av opplæringslova og forskrift om miljøretta helsevern i barnehagar og skular. Så meiner statsråden at barn og unge har godt nok vern for å få sikra eit godt nok arbeidsklima der dei er plikta å gå?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-04-02:
Statsråden seier at det på ein måte er hipp som happ om skulen vert stengd av Arbeidstilsynet eller av kommunens eige tilsyn. Men det er jo ikkje hipp som happ om det er slik i Noreg at barn og unge har dårlegare rettsvern enn vaksne arbeidstakarar. Eg tenkjer at det er ei oppgåve for nasjonale myndigheiter, for kunnskapsministeren, å sjå på det og få til eit betre rettsvern – eit lovverk som sikrar barn og unge ein skule som dei ikkje vert sjuke av. Det vart vist til økonomi. Ja, det er klart at det kostar. Arbeidstilsynet sa i si kartlegging at manglande vedlikehald ikkje først og fremst handlar om økonomi, men om manglande prioritering, manglande kompetanse og, ikkje minst, manglande vilje til å jobba førebyggjande. Eg vil igjen spørja om det same: Meiner kunnskapsministeren det er greitt at kommunane neglisjerer opplæringslova og forskrifta om miljøretta helsevern?
Helge Orten (Høyre), 2017-12-14:
Jeg er fullstendig uenig i premissene i spørsmålet. Som jeg nettopp redegjorde for i mitt innlegg, er den norske modellen basert på at det er kommersielle utbyggere som tar de store løftene innen bredbåndsektoren. Det betyr at det er investert over 10 mrd. kr bare i 2016 på bredbånd i Norge i ekomnettet og i 4G-nettet. Det betyr også at vi er helt enig i den tilskuddsordningen som vi har, og at vi ønsker å videreføre den. Regjeringen har videreført den i statsbudsjettet for 2018, samtidig som vi gjennom forliket med Kristelig Folkeparti og Venstre, har forsterket den ytterligere. Det vil si at satsingen på tilskuddsordningen er noe høyere i 2018 enn den var i 2017. Det er for å møte de områdene der dekningen er dårligst. Det vi ser, er at dekningen i både Finnmark, Hedmark og andre områder der den har vært dårlig, gjennom en målrettet tilskuddsordning nå er en vesentlig forbedret fra da representanten Langholm Hansens parti, Arbeiderpartiet, satt i regjering.
Helge Orten (Høyre), 2017-12-14:
Jeg tror at når Senterpartiet skal diskutere bredbånd, handler det kun om tilskuddsordninger, og tilskuddsordninger er viktig. Det er viktig at vi også har gode ordninger der det ikke er mulig å bygge ut på kommersielle vilkår. Samtidig glemmer vi det store bildet. Denne regjeringen og flertallet legger til grunn at vi har en god tilskuddsordning, vi har satset mer på et alternativt kjernenett, vi satser på fiberkabler til utlandet og ikke minst legger vi til rette for at aktørene kan bygge ut bredbånd billigere enn de har gjort tidligere. Det gjør at det er blitt styrket hvert år. Mens regjeringen Solberg har sittet, har bredbåndsdekningen i Norge blitt bedre, ikke bare i det store og hele, men også gjennom en målrettet tilskuddsordning i de områdene som har hatt dårligst dekning. Det viser at vi er på rett vei. Vi ligger i verdenstoppen når det gjelder bredbåndsdekning, og det kommer vi fortsatt til å gjøre.
Helge Orten (Høyre), 2017-12-14:
Når vi snakker om nedskjæringer, skal vi kanskje lytte til SV. Vi er glad for det forliket vi har fått på plass. Vi har glad for at vi har gode ordninger knyttet til gange og sykkel og gode ordninger knyttet til å støtte kollektivsatsing i større byområder. Fra denne regjeringen er det gitt et klart løfte om 50 pst. dekning av store kollektivprosjekt. Mens SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet satt i regjering, var den andelen nede på kanskje 10–15 pst. Det viser at vi nå satser vesentlig mer enn det som var gjort under forrige regime. Det løftet som vi har fått til i forhold til hva som har vært tidligere når det gjelder bysatsing, men også på samferdselsområdet generelt, det å satse på gode kollektivløsninger, gang- og sykkelløsninger, er jeg er stolt av.
Helge Orten (Høyre), 2017-12-14:
Jeg er enig i litt av det utfordringsbildet som representanten Myrli her beskriver for ekspressbussrutene, for det vi ser, er at veldig mange av disse ekspressbussrutene går parallelt med jernbanen, og det er forskjellige rammevilkår for jernbanen og bussrutene. Ekspressbussrutene befinner seg stort sett i et kommersielt marked og må forholde seg til de rammebetingelsene som ligger der, mens kollektivtransport, eksempelvis tog i dette tilfellet, har tilskuddsordninger, eller vi har kjøp av persontjenester. Jeg tror ikke dette er så enkelt som at vi bare kan vedta endringer i rabattstruktur, dette er også en tilpasning. Når vi ser at jernbanetilbudet har bedret seg vesentlig, betyr det at konkurranseflaten for ekspressbussene blir vanskeligere. Det tror jeg nok er en utfordring som vi må ta inn over oss, men jeg er ikke sikker på om vi har den gode løsningen – bare for å være helt ærlig på det.
Helge Orten (Høyre), 2017-12-14:
I Nasjonal transportplan 2018–2029 lovte Arbeiderpartiet å framskynde 27 store veiprosjekter, til over 50 mrd. kr, men satte av kun 5 mrd. kr til formålet – en betydelig underfinansiering og en fullstendig mangel på prioritering. Representanten Gahr Støre ble utfordret på dette i finansdebatten og bekreftet at Arbeiderpartiet nå prioriterer annerledes, bare få måneder etter at han og Arbeiderpartiet lovte velgerne noe helt annet. Arbeiderpartiets veiløfte fra Nasjonal transportplan for bare noen få måneder siden virker da å være avlyst. I budsjettet for 2018 prioriterer ikke Arbeiderpartiet økte midler til vei, så da regner jeg med at representanten Myrli er enig med representanten Gahr Støre i at veiløftene er avlyst, og at Arbeiderpartiet nå prioriterer annerledes.
Helge Orten (Høyre), 2017-12-14:
Vi nærmer oss slutten på debatten. Jeg ser at nye aktører, som skal løse helt andre og større verdensproblemer, har kommet inn i salen. Det har vært mange påstander i løpet av denne debatten som jeg tror det er verdt å kommentere. Det har vært en rekke representanter fra Arbeiderpartiet som har hatt ønsker om å framskynde sine prosjekter – det ene prosjektet bedre enn det andre. Men Arbeiderpartiet har ikke penger til å gjennomføre disse prosjektene, selv om partiet har skrevet ut mer enn 8 mrd. kr mer i skatter og avgifter enn det regjeringa foreslo. Det er altså et fullstendig misforhold mellom det de lokale representantene fra hvert enkelt fylke ønsker og lover i lokale medier, og det som Arbeiderpartiet er i stand til å levere. Dette er – ja, man kan nesten bruke uttrykket «litt useriøst». Poenget er i alle fall at det er ikke en reell prioritering i det som Arbeiderpartiet legger fram, så lenge man lover alt og – jeg hadde nesten sagt – ingenting og ikke har penger til det. Så til Trønderbanen, som det har vært en del diskusjon om: NTP ble vedtatt for noen få måneder siden. Ja, vi skal gjennomføre elektrifisering av Trønderbanen og Meråkerbanen. Det har blitt en overskridelse på 600 mill. kr på det prosjektet. 600 mill. kr er mye penger, selv i samferdselssektoren. Da påhviler det oss et ansvar for å gå gjennom kostnadene og sjekke om det går an å holde seg innenfor kostnadsrammen, for hvis ikke må de samme partiene som mener at vi skal gjennomføre med ny kostnadsramme, også mene noe om hvilke prosjekter som skal utsettes eller forkastes. Fylkesveier: Ja, denne regjeringa og dette flertallet har levert mer til fylkesveier enn det den forrige nasjonale transportplanen la opp til. Vi har styrket kommuneøkonomien og samtidig styrket de overføringene som går via Samferdselsdepartementets budsjett: 1,6 mrd. kr i 2018 til oppgradering, fornying og tunellfornying og 759 mill. kr til rassikring. Det er altså litt over 2,4 mrd. kr totalt sett, i tillegg til det fylkesveiene får gjennom rammetilskuddene sine. Å framstille det som om det nesten ikke er noen satsing på fylkesveiene, synes jeg blir merkelig. En kjapp visitt innom bredbånd: Vi har hatt den diskusjonen i løpet av hele dagen. Vi mister mye av perspektivet når det gjelder bredbånd, rett og slett fordi vi fokuserer bare på tilskuddsordningen. Tilskuddsordningen finnes for å dekke opp de områdene som ikke er kommersielt sett utbyggbare. Over 10 mrd. kr ble brukt i 2016 på å bygge ut bredbånd og ekomnettet i Norge. Vi må ta det med i betraktning når vi skal se på totaliteten, og vi må ta det med i betraktning også når det gjelder å vurdere den samlede bredbåndsdekningen(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Helge Orten (Høyre), 2017-12-14:
Kan jeg få gi en liten stemmeforklaring, for det er fremmet et forslag, forslag nr. 16, fra Kristelig Folkeparti?
Helge Orten (Høyre), 2017-12-14:
Forslaget fra Kristelig Folkeparti anser vi som en oppfølging av det som ligger i Nasjonal transportplan, og Høyre vil støtte det forslaget.
Helge Orten (Høyre), 2017-12-14:
Dette var egentlig et forsøk – for min egen del, i hvert fall – på å avslutte denne debatten. Det har vært en interessant, men også forutsigbar debatt. Jeg har bare en liten kommentar til representanten Myrli. Hvis jeg oppfattet representanten Tom-Christer Nilsen riktig, var hans poeng det faktum at Arbeiderpartiet er imot å kutte bompenger i distriktene, men samtidig er villig til å satse mer i byene. Det var det han da definerte som et distriktsfiendtlig tiltak, bare så det er sagt. Men utover det oppdaget jeg i dag at jeg savnet representanten Raja. Representanten holdt et godt innlegg, men det jeg savnet aller mest, var engasjementet. Det var oppfriskende på slutten av debatten. Ellers vil jeg tro vi alle sammen trenger en god juleferie, så takk for en interessant debatt.
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2017-12-14:
Representanten Orten snakker gjerne om ny teknologi, om satsing på bredbånd og nevner at vi er i verdenstoppen når det gjelder bredbåndsdekning – og det er vi. Men da forstår jeg ikke at en reduserer satsingen på bredbånd i den grad som en gjør. Jeg vil påstå at det er en manglende satsing på bredbånd i dette budsjettet, og en sånn manglende satsing vil hemme næringsutviklingen i distriktene og skape et A-lag og et B-lag blant innbyggerne, der noen har høyhastighetsbredbånd, mens andre ikke har det. Derfor satser Arbeiderpartiet i sitt alternative budsjett mer enn 400 mill. kr enn regjeringen på dette. Kan representanten svare på hvorfor regjeringen ikke satser på bredbåndsdekning i sitt forslag til budsjett?
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2017-12-14:
Jeg lurer på om ministeren har kastet øynene sine på noen som helst alternative budsjetter i den forrige regjeringsperioden. Det virker ikke som om han har tatt inn over seg at også andre har oppdaget at verden ikke står i ro. Det som skjedde i forrige rød-grønne periode, er ikke nødvendigvis det som ville ha skjedd om det hadde blitt en ny rød-grønn periode, hvilket jeg håper det snart blir. Men det blir sagt mye fint om Posten og deres ansatte fra talerstolen i dag. Både de ansatte og ledelsen har meddelt oss at det er knyttet usikkerhet til endringene som skal skje i postombæringen i relativt nær framtid. Det eneste vi vet, er at endringene antagelig vil føre til nedbemanning. Omstillingene som Posten har utført tidligere, har blitt utført uten store konflikter gjennom at bedriftene og de ansatte har forhandlet seg fram til løsninger som har vært akseptable for begge parter, og partene berømmer hverandre for ryddighet i disse forhandlingene. Nå vet vi at regjeringen har frekvensen på ombæring under utredning, og fagforeningen sier selv at de trenger rundt ett år for å gjennomføre eventuelle nedbemanninger på samme omforente måte som de har gjort til nå – det også til stor anerkjennelse fra regjeringen. Det ligger ikke slike omstillingsmidler til nedbemanning i budsjettet, som vi har funnet, og det hadde vært interessant å vite om regjeringen har som intensjon å bidra til en løsning som gir partene i Posten tid og anledning til å forhandle fram slike løsninger også i framtiden og gi en forutsigbarhet for selskapet, de ansatte og kundene. Så har vi merket oss at det er stor forskjell, både i neste års budsjett og i inneværende år, mellom departementets forslag til betaling for ulønnsomme posttjenester og det Posten har regnet seg fram til. Vi ber derfor om at Samferdselsdepartementet må komme til enighet med Posten om hva som er de reelle merkostnadene i framtiden.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2017-12-14:
Jeg vil følge opp den forrige replikken, for også jeg og Senterpartiet synes at regjeringen har lave ambisjoner når det gjelder å sørge for fortgang der de kommersielle aktørene ikke bygger ut bredbånd. Jeg er glad for at Kristelig Folkeparti og Venstre klarte å forhandle inn litt mer enn den halveringen som regjeringspartiene opprinnelig hadde. Men når vi ser på det store behovet som er for midler, de mange søknadene som kommer hvert år, synes jeg det er forunderlig at Høyre, som vil være veldig tydelig på at næringsutvikling er viktig, ikke bidrar mer for å sikre at næringslivet også utenfor de store byene kommer raskere på nett. I tillegg undres jeg på hva som er representanten Ortens definisjon på godt bredbånd. Er det 4, 30 eller 100 Mbit/s?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2017-12-14:
Venstre har fått mye gjennomslag i budsjettforhandlingene. Det kan vi se av overføringer til jernbanen. Likevel er det slik at mange steder i landet er ikke jernbanen et alternativ. Det er i og rundt de store byene jernbanen er et reelt alternativ. Venstre har heller ikke satset på kysten – ikke på ferjefylker eller på Kystverket, farleder eller fiskerihavner. Kan representanten fra Venstre opplyse Stortinget om hva som er de viktige distriktssatsingene fra Venstre i denne budsjettenigheten?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2017-12-14:
Jeg undres på hva som er Kristelig Folkeparti og representanten Grøvans definisjon på et godt bredbånd. Er det 4 MB, 30 MB eller 100 MB?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2017-12-14:
Tenk deg en dag uten internett. Regjeringen og finansminister Siv Jensen har lovet oss økt digitalisering. Det er bra, men for mange i distriktene er det mer en trussel enn et løfte. Representanten Strifeldt så visst gjennom ganske rosa briller da han omtalte bredbåndsskillet i stad. Satsingen på utbygging av bredbånd burde mangedobles. I stedet la regjeringen fram et budsjett hvor den var halvert til 69,7 mill. kr. Med det beløpet ville det tatt over 80 år å finansiere utbyggingen. Samarbeidspartiene har forhandlet opp beløpet noe, men likevel er dette det vi i Senterpartiet vil kalle en svak satsing på bredbåndsutbygging der det ikke er kommersielt lønnsomt å bygge ut den digitale infrastrukturen. Under høringer i tilknytning til statsbudsjettet har mange, eksempelvis NHO, KS, ulike fylkeskommuner og ulike teknologimiljøer, vært veldig bekymret for regjeringens store reduksjon i tilskudd til bredbåndsutbygging – post 71, kapittel 1380. Selv om den gjeldende støtteordningen er veldig byråkratisk, har det i løpet av de fire siste årene vært søkt om over 2,4 mrd. kr til bredbåndsutbygging utenfor kommersielt lønnsomme områder. Den statlige bevilgningen i samme fireårsperiode har vært på ca. en halv milliard, altså bare en femtedel av omsøkt beløp. Det viser at det er et enormt behov for en økning i statlige tilskudd, ikke en reduksjon. Både fylkeskommuner og kommuner står på og satser for å gi alle innbyggerne gode digitale muligheter. De er også med og finansierer utbyggingen. Fra Nordland ble det i fjor sendt 17 søknader om midler til utbygging av bredbånd. Bare fire av dem ble innvilget. Saltdal, den kommunen jeg kommer fra, vil gi alle grender tilbud om bredbånd. Men nei, selv om unge folk flytter dit, skal ikke de få ta del i den digitale agendaen. Fra Hedmark ble det sendt 43 søknader. 33 av dem fikk avslag. Bare 40 av 142 prosjekter fikk støtte i fjor. Jeg ser ingen faglige begrunnelser bak regjeringens opprinnelige forslag om en halvering av bredbåndsstøtten. Jeg ser på det som politiske prioriteringer. Kristelig Folkeparti vil gjerne gi hele landet 100 MB. Da har de nok valgt feil samarbeidspartner, for samferdselsminister Solvik-Olsen mener at 4 MB er nok for å ha tilfredsstillende dekning. Det er å legge listen særdeles lavt. 90 pst. av befolkningen skal ha 100 MB på sikt. Dette er en utvikling av parallellsamfunn hvor grensen går mellom de som skal ha 4 MB, og de som skal ha 100 MB. Jeg synes det er beklagelig at Meld. St. 27 for 2015–2016, Digital agenda for Norge, har et mål for bare 90 pst. av befolkningen. Senterpartiet vil i sitt alternative budsjett bruke en halv milliard på tilskudd til bredbåndsutbygging. Grunnen til at vi har satt taket der, er at det er maksbeløpet som EØS-avtalen tillater Norge å bruke på bredbåndstilskudd. Også her ser at vi EØS-avtalen setter begrensninger på handlefrihet og politiske prioriteringer. Utviklingen går fort, og det er viktig at alle blir med. Sentralisering ser ut til å være jobb nummer én for denne regjeringen. En dag uten internett kan være en perfekt dag, men da må det være frivillig.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2017-12-14:
#handlekraft har jeg ofte sett fra Fremskrittsparti-topper. Vi kan la dette bli en rent teknisk bredbåndsdebatt, men faktum er at det de fire siste årene er søkt om tilskudd til bredbåndsutbygging i ikke-kommersielle områder for 2,4 mrd. kr – og det er toppen av isfjellet. Den statlige bevilgningen i samme fireårsperiode har vært på bare 534 mill. kr. Ministeren kan ikke sette #handlekraft foran denne satsingen. Representanten Jonny Finstad sier seg fornøyd med at det legges mye asfalt i Nordland. Ja, det er flott. Jeg må få minne ham på at det ennå bygges etter den rød-grønne NTP-en. Så må jeg beklage at en viktig strekning for næringslivet i Nordland, flaskehalsen Sørelva–Borkamo, er utsatt av regjeringen. Senterpartiet vil bygge den samtidig som Tjernfjelltunnelen og vil starte opp. Representanten Finstad skryter også av at fylkeskommunene har fått mer penger, og de må prioritere. Det stemmer ikke. Nordland taper 300 mill. kr i året fra 2020 fordi denne blå-blå regjeringen endrer fordelingsnøklene. Pengene tas fra nord og andre distriktsfylker, helt i tråd med jobb nr. én for regjeringa: sentralisering av Norge. Selvfølgelig merkes et nedtrekk på nesten 300 mill. kr – og alle sektorene må bidra, også samferdsel. Nordland har tidligere brukt nesten 200 mill. kr mer på ferger enn det fordelingsnøklene tilsa. Vi har prioritert dem, men nå har vi fått nye båt- og fergenøkler fra regjeringen. Vi går i et pluss på 21 mill. kr når vi tar med minuset fra det som vi tapte på hurtigbåter. Et pluss på 21 mill. kr utgjør ikke veldig mye når nedtrekket er på nesten 300 mill. kr. Regjeringen har også endret systemet med refusjon for hurtigbåter. Også dette skuffer veldig mange nordlendinger. Senterpartiet har større ambisjoner enn denne regjeringen. Vi ønsker å ta hele landet i bruk.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2017-12-14:
Jeg ønsker bare en kort oppklaring av ministerens bortforklaring. I Senterpartiets budsjett har vi prioritert 0,5 mrd. kr i tilskudd til bredbånd der det ikke er kommersielt lønnsomt å bygge ut, og det er maks av det EØS-regelverket gir oss lov til. I regjeringens forslag var prioriteringen 69,7 mill. kr, og så har samarbeidspartiene klart å forhandle det opp. Det er ikke sånn at vi har laget et budsjett som ikke er realistisk, vi har prioritert maks. Når statsråden prøver å si at vi kaster bort penger eller lover mer enn vi holder, så stemmer ikke det.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-14:
Jeg går ut fra at Høyre fortsatt støtter Stortingets tidligere holdning om at all vekst i bytrafikken og bynære strøk må skje ved kollektivsatsing, sykling og gange. Da er gang- og sykkelveier helt vesentlig. Sterke belønningsordninger til byene er viktig. Og Høyres forslag var å skjære ned. Posten Tiltak for gående og syklende ble foreslått mer enn halvert fra Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen. Tror ikke representanten at det merkes at man tar bort flere hundre millioner kroner til dette formålet? Og hvordan kan sånne nedskjæringer harmonere med ønsket om satsing på gåing og sykling? At mellompartiene fikk økt det lite grann, rettferdiggjør for så vidt ikke det opprinnelige forslaget. Eller var det bare et agn til Venstre?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-14:
Når en leser Fremskrittspartiets program og budsjettforslaget og hører på retorikken, tyder alt på at klimaendringene og trusselen om et to–tre grader varmere klima på kloden ikke betyr noe som helst for dette partiet. Det er ikke så rart kanskje, siden dette partiet sikkert har absolutt flest klimaskeptikere i sine rekker. Det er privatbilismen som hylles – igjen og igjen. Jeg vil spørre representanten Stordalen om følgende: Hvilke offensive tiltak har Fremskrittspartiet tatt initiativ til – og ikke blitt tvunget til å være med på – som kan tilbakevise mitt inntrykk av Fremskrittspartiet som den verste klimasinken i Norge?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-14:
Det kan ikke jeg forklare. Jeg er enig med representanten Jegstad – det var veldig dårlig. Jeg håper vi skal ta grep nå for å få dette opp. I de alternative budsjettene våre gjør vi det. Vi tar veldig sterke grep. Og som kjent er det et flertall i bystyret som går samme veien, så nå samarbeider selvfølgelig partiene på Stortinget veldig sterkt sammen med bystyret i Oslo på denne fronten. Jeg tror at gammel historikk, i hvert fall for meg som representant, er lite verdt, men SV var også i mindretall, selvfølgelig, i den tidligere regjeringen. Det er ikke alt vi får til, men jeg kan love at krangelen har nok gått på rommet også om kollektive løsninger i den tidligere regjeringen.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-14:
Det følger en veldig klar logikk i SV om å la budsjettet følge våre politiske prioriteringer. Nå er Nye Veier rigget for å lage firefelts motorveier. Da skjønner representanten Johnsen veldig godt at vi kan ikke sette av midler til Nye Veier. Vi trekker tilbake det som ikke er igangsatt, fordi vi ikke ønsker den store satsingen på firefelts motorveier – så enkelt er det. Det er godt mulig at kostnaden per meter er redusert – alt tyder på det, selv om noen av kravene til kvalitet også har gått noe ned, det har det vært mye diskusjoner om i avisene. Jeg følger representanten Johnsen når det gjelder modernisering, å tenke nytt, men det kunne også vært gjort organisatorisk med Statens vegvesen. Det er det som er hele poenget. Det ble ikke gjort. Det skulle vært gjort, og der er det gamle synder også i de tidligere regjeringene – helt åpenbart. Problemet er de store firefelts motorveiene. Jeg må svare det til Johnsen – det er der det ligger.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-14:
Jeg vil bare si at jeg gleder meg til min replikk til Venstre! Vi er i samme situasjon, Venstre og SV. Vi kjemper veldig ofte mot et flertall i miljøpolitikken. Sannsynligvis er vi litt glad for hverandres eksistens. Jeg er ikke i tvil om at også i Trondheim har SV kjempet sine kamper, og det ender opp med kompromisser som vi kan leve med. Jeg skal love at vi hamrer løs for å få mer til kollektivsatsingen og få mer til sykkel- og gangveier i de store byene. Det tror jeg alle representanter i salen vet. Men det er noen ganger vi får problemer, vi får litt magetrøbbel hvis vi må gi for mye. Det er summen som teller. Stort sett viser det seg at der hvor det er et rød-grønt flertall i byene, går det riktig vei. Og da mener jeg ikke «vei» som fysisk vei, men det går i riktig retning – i retning av kollektivsatsinger, og spesielt for sykkel og gange. Og se på Oslo som utstillingsvindu.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-14:
Jeg takker for det spørsmålet. Hvis SV hadde ønsket mye mer motorvei, kan det godt tenkes vi hadde luktet på Nye Veier AS. Det er ikke umulig, det. Men vi hadde antakelig først gått inn i Statens vegvesen og sett på en mulig omorganisering der, og at de kunne gjort samme jobb med samme betingelser. Når det gjelder Nye Baner AS som vi ønsker å opprette, er det vel ikke noen her som er fremmed for tanken at dette er et retorisk grep, at det likner veldig på Nye Veier AS. Det er fordi vi ser for oss at det ville blitt et statsselskap som får en aksjekapital og som kan bli en enhet som har ett formål – litt etter Nye Veiers prinsipp for å bygge vei, men å bygge jernbane og bygge den raskt. Da kan det vel også hende at det er et frieri til de store partiene som er glad i Nye Veier AS.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2017-12-14:
Jeg er glad for å få en replikk på representanten Gunnes fra Venstre, og jeg må si at det skal koste å være med i budsjettkameratene. Det har vi sett, og det kommer til å koste enda mer å være med i regjeringskameratene. Nå har elektrifisering av Trønderbanen og Meråkerbanen vært nevnt flere ganger, og på en måte ble vel det ofret – vil jeg si – av Venstre i de forhandlingene. Jeg så i alternativt budsjett at Venstre hadde inne en elektrifisering, og den forsvant under budsjettforhandlingene. SV foreslo 300 mill. kr i sitt alternative budsjett, og det hadde vært tilstrekkelig. 200 mill. kr, som Venstre hadde foreslått, var nok i minste laget. Men når kan representanten fra Venstre – Jon Gunnes – se for seg at en elektrifisering kommer, og hvor sterkt vil han prioritere det i en regjeringsforhandling?