Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-17:
Det er fremmet to gode representantforslag om uhyre viktige problemstillinger, og SV støtter begge to. Det burde vært mulig å samle seg om alle de forslagene som ligger i disse to representantforslagene, men vi kommer iallfall et lite stykke på vei gjennom det flertallet som dannes for forslaget knyttet til Venstres representantforslag. Det trengs imidlertid noe mye mer forpliktende enn det vedtaket som blir gjort i dag. Erfaringen når det gjelder psykisk helse, er jo at dette feltet trenger nasjonale strategier og nasjonal støtte hvis pasientene skal få det tilbudet de fortjener rundt om i kommunene, i likhet med en del andre av de tjenestene vi har til de gruppene som gjerne lett faller mellom alle stoler i velferdsstaten – de som ofte ikke prioriteres av kommunepolitikerne, de som har en stemme som altfor sjelden høres, f.eks. barnevernsbarn, psykisk syke og rusavhengige. Det kan også gjelde barn og unges helsebehov generelt. Derfor mener jeg det er nødvendig med en kombinasjon av nasjonale opptrappingsplaner og øremerking for å nå de målene vi setter oss for de kommunale tjenestene. Erfaringen fra det barnevernsløftet som forrige regjering gjennomførte, er veldig tydelig på det – det har forandret hverdagen i barnevernstjenesten i mange kommuner: 1 000 nye stillinger. Vi trenger noe tilsvarende innenfor psykisk helse. Jeg frykter også at den satsingen som regjeringen på sett og vis har forpliktet seg til når det gjelder helsesøstre, skolehelsetjeneste og helsestasjoner, kommer til å ende opp i noe av et mageplask, nettopp på grunn av mangelen på øremerking og vilje til å legge klare føringer for pengebruken. Det er også en av de viktigste forebyggende innsatsene vi kan gjøre når vi snakker om psykisk helse – å bygge en god lavterskel helsetjeneste for barn og unge ute på skolene, ute i lokalsamfunnene, der barn og unge er. Derfor vil jeg vise til behandlingen av kommuneøkonomiproposisjonen, der SV kommer til å foreslå å øremerke et løft som vil gi 1 500 nye stillinger til helsestasjoner og skolehelsetjeneste rundt om i landet. Det er også grunn til å frykte hva de nye rammene for kommuneøkonomien vil ha å si for de tjenestene vi nå diskuterer. Det vil – gjennom behandlingen av denne kommuneøkonomiproposisjonen – varsles nye tider med en klart lavere inntektsvekst for kommunene enn det de har vært vant til i de rød-grønne årene. Det vil selvfølgelig ha noe å si for hva slags tjenester som leveres til innbyggerne, og vi vet at den typen tjenester vi nå diskuterer, vil ha en tendens til å tape når det blir tynnere med kroner ute i Kommune-Norge. Selv om det nå spesielt er kommunale tjenester vi diskuterer, tror jeg at det både innenfor kommunene og innenfor spesialisthelsetjenesten er behov for mer tillit og større rom for den kreativiteten som kan utløses når vi utfordrer de ansatte til å finne mer fornuftige måter å løse oppgavene på. Og da vil jeg vise til Nordfjord distriktspsykiatriske senter, som greide å eliminere ventelistene etter at de ansatte ved senteret satte seg ned sammen og spurte seg: Er det andre måter å løse våre oppgaver på til beste for våre pasienter? De klarte det – både å sørge for at alle fikk behandling raskere, og at alle fikk en umiddelbar kontakt med senteret, som de ikke hadde fått før, i stedet for å bli satt på venteliste. Dette er et eksempel på hva som kan skje med mindre detaljstyring ovenfra og mer tillit til faglighet lokalt, og det er det vi i SV legger i «tillitsreform», som vi ønsker skal gjennomføres bl.a. innenfor psykisk helse, både i kommune og stat.