Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
Jeg kan i og for seg godt være enig i at det er nødvendig å ha en løpende debatt om trygde- og pensjonssystemene som vi har i dette landet. Men for det første har vi nå det vi har, og for det andre er det vi forhandler om, og det Stortinget tar stilling til, ikke trygde- og pensjonssystemet som sådant, men regulering av G. Det er det vi har ført drøftinger med organisasjonene om, og det er det vi har kommet til enighet om. G er på mange måter grunnpilaren i pensjons- og trygdesystemet vårt, og har virkning på en rekke områder i forhold til pensjons- og trygdeutbetalinger. Derfor er det viktige sider det Stortinget har pekt på både i dag, i komiteinnstillingen og også tidligere, at G reguleres på en slik måte at man har om lag samme inntektsutvikling for pensjonsmottakere og trygdede som man har for lønnstakergruppene. Nå vil dette variere alt etter hvilke lønnstakergrupper man sammenlikner med. Derfor er det behov for i det drøftingssystemet vi har med organisasjonene, at man har kontinuerlig administrativ kontakt, slik at man i hvert fall i utgangspunktet blir enig om hva det er vi skal diskutere, drøfte og forhandle om. Og vi legger vekt på at vi skal fortsette det løpet, at vi før de reelle forhandlinger settes i gang, der krav og tilbud presenteres, skal ha drøftet igjennom beregningsgrunnlaget. Nå er det slik at lønnsoppgjøret sett under ett hadde en lønnsutvikling for lønnstakere i Norge i 2000 beregnet til 3,9 pst. Det er det lønnstillegget man får, det er det beregnede overheng, og det er den beregnede lønnsglidning. Det er ikke én lønnstaker i dette land som får ut verken én krone eller en tiendedels time i ferie – det er til neste år. Man kan derfor ikke ta utgangspunkt i beregninger som også inneholder avsetningene til feriepenger, i årets oppgjør. Det aksepterte også de organisasjoner vi hadde drøftinger med. Så vi vil få en utfordrende oppgave til neste år med å diskutere hvordan vi skal finne balansen mellom lønnsutvikling, velferdsutvikling, altså forhold der lønnstakerne velger å ta ut noe av sin lønn i ferie og hvordan dette skal slå inn i forhold til oppgjøret og regulering av G. Men det er noe vi da får diskutere til neste år, og som i og for seg ikke påvirker lønnsoppgjøret i år. Men derfor har vi, i motsetning til hva vi har gjort i lønnsoppgjørene for øvrig, sagt at vi har regulering av drøftinger og forhandlinger også til neste år i tilknytning til regulering av G, mens vi for de andre lønnstakergruppene allerede har fastsatt at det er en toårig avtale. Så Stortinget vil få ny runde knyttet til disse spørsmålene til neste år. Men jeg er fullt klar over at det blir utfordrende, det blir en utfordrende diskusjon, og det blir en utfordrende prosess, i hvert fall å bli enige om hva som skal være beregningsgrunnlaget. Derfor har vi vært opptatt av, både i forhold til folketrygdens fremtidige utfordringer og i og for seg også for å kunne drøfte beregningsgrunnlaget, at vi har et tett og nært samarbeid med disse organisasjonene i løpet av hele året. Avslutningsvis må jeg få si at det er helt åpenbart at Stortinget og Regjeringen kommer til å stå foran store utfordringer i å diskutere fremtidens trygde- og pensjonssystem i dette landet. Men det vi må være opptatt av hele tiden, og det har noe med troverdigheten ved de avtaler vi har inngått, å gjøre, er at vi ikke svekker den kontrakten vi har inngått med det norske folk gjennom å etablere folketrygden som bærebjelken i vårt trygdesystem. Utfordringen føler jeg ligger mer i å forhindre at folk for tidlig går av med pensjon, enn å diskutere regler og størrelser på den pensjonen de skal ha. Det som er vår største utfordring, er å forhindre at vi har et arbeidsliv som utvikler seg slik at folk blir nødt til å uførepensjonere seg i 55-årsalderen i stedet for å kunne utnytte sin kompetanse og arbeidskapasitet helt til oppnådd aldersgrense.