trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-06-16:
Dette skal bli mitt siste innlegg i denne debatten. Jeg har bare behov for å understreke et par ting. Kommunene har fått 1 milliard kr ekstra. Det har vi varslet, og det kommer vi med til høsten. Så det er det ingen tvil om. Den milliarden kommer. Så tror jeg det var en forsnakkelse av representanten Hagen, for når det gjelder 2000, er det ingen tvil om at det kom en ekstra milliard. Det jeg tror vi diskuterer, er kommuneopplegget for 2001. Jeg forsøkte å forklare i noen grundige resonnementer i mitt forrige innlegg at det er helt normalt at det endelige vedtaket for kommunenes inntekter, slik det gjøres av Stortinget om høsten, avviker med plusser og minuser i milliardstørrelse i forhold til det vedtaket som gjøres i juni. Det skyldes f.eks. at man tar hensyn til endringer i kostnadsvekst, andre anslag for lønnsvekst eller økte skatteanslag. Stortinget reduserte bevilgningene til kommunene med over 1 milliard kr høsten 1999 i forhold til det som ble vedtatt i juni, fordi det var økte skatteinntekter. Det var jeg enig i. Jeg kritiserer ikke et øyeblikk sentrumsregjeringen for det. Men å si at kommunene ikke har peiling på hva de får, er feil. Det er gitt retningslinjer. Det er tatt noen hovedgrep. Men det endelige vedtaket fattes til høsten. Slik har det alltid vært. Så får vi nok å diskutere til høsten.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2000-06-16:
Ettersom våre forslag er falt, kan vi støtte forslagene i sakene nr. 25 og 26.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Jeg er glad for at statsministeren gjør det klart at han og hans Regjeringen er innforstått med at de lider nederlag, og velger også på dette området å administrere en politikk de i utgangspunktet er uenig i. Problemet er at vi i mange saker har sett at når Regjeringen ikke driver gjennom saker, men driver med saker den egentlig ikke tror på, tar sakene unødvendig lang tid, vi opplever trenering og vi opplever unødvendige problemer. Men nå håper jeg at vi er over det stadiet, at vi nå kan komme i gang og få iverksatt senteret på Fornebu. Jeg opplever at det statsministeren sier, er at selv om vi vedtar et annet opplegg enn det Regjeringen så for seg – i utgangspunktet var man skeptisk til statlig deltakelse overhodet og valgte en annen modell og et annet selskap – vil det nå bli fortgang i arbeidet. Mitt viktigste spørsmål til statsministeren er bare om han kan bekrefte at man nå lojalt vil følge opp de vedtak som Stortinget ser ut til å gjøre senere i kveld. Mitt andre spørsmål er knyttet til dette med SIVA. Det er ikke slik at spørsmålet om SIVA er noe Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet fant på for å plage Regjeringen. Det er helt riktig, slik representanten Rudihagen sier, at det er en intensjonsavtale som er inngått, og den er realitetsbehandlet i styret. Det hadde vært en fordel om statsministeren kunne klargjøre at det administrasjonsministeren sier, er feil. Intensjonsavtalen er realitetsbehandlet i styret, men de tilleggsavtalene som skal følge av intensjonsavtalen etter at Stortinget har fattet sitt vedtak, er selvsagt ikke behandlet i styret, for de er ikke laget ennå, først må Stortinget fatte sine vedtak. Men den avtalen er på plass, den er behandlet i styret, og vi mener at hovedpoenget er at SIVA skal få en sentral rolle, slik Regjeringen har gitt uttrykk for både i proposisjonen og i andre sammenhenger. Det kunne i hvert fall være greit å få avklart at intensjonsavtalen er behandlet i styret, og at det ikke er slik som administrasjonsministeren to ganger har sagt, at den ikke er behandlet der.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
Vi får håpe at vi ikke får en tiende runde! Først til SIVA: Jeg viser til proposisjonens punkt 5.6 om administrative konsekvenser og SIVAs rolle i forhold til inkubatorvirksomheten. Der står det følgende: «I både NFs og ITFTs konsept vil SIVA og SND være naturlige samarbeidspartnere, uten at det foreløpig er tatt avgjørende stilling til spørsmål om hvordan staten skal medvirke i inkubatoren.» Så til begrunnelsen knyttet til hvorfor Regjeringen primært ønsket og ønsker å gå inn for Nettverk Fornebus konsept. Det er på bakgrunn av lange forhandlinger, der vi har gjort et inngående arbeid og sett på økonomien i disse to prosjektene. Det fremkommer at begge prosjektene er risikofylte, som jeg sa, men det er ingen tvil om at det er større risiko knyttet til å gå inn i konseptet til IT Fornebu Technoport, og dette er godt dokumentert i stortingsproposisjonen. Når det gjelder organiseringen, har vi lagt vekt på at statens innflytelse, som jeg også sa i mitt innlegg, vil være betydelig større i det minste konseptet. Og jeg har bare lyst til å si at det ville være galt av meg, og jeg ville føle at jeg ikke hadde gjort en god nok jobb i relasjon til Stortinget, dersom jeg ikke påpekte og begrunnet hvorfor Regjeringen ønsket og ønsker at Stortinget skal velge Nettverk Fornebu som sin samarbeidspartner, hvilket også ble sterkt fremhevet fra min side i høringen, som vi også var på. Vi mener at vi har fått fram gode argumenter for hvorfor risikoen ved Nettverk Fornebus konsept er mindre enn risikoen ved det største konseptet.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
Fra min side har jeg sett det mest hensiktsmessig å gå inn i et konsept der man har visjons- og eiendomsutvikling i ett selskap, og der man har ett styre med de samme personene. Når det gjelder IT Fornebu Technoports konsept, vil man ha to selskaper – et stort eiendomsselskap og et mindre visjonsselskap – med ulike eiere. Det er også slik at eiendomsselskapet på en måte er overordnet visjonsselskapet, i den grad at det er eiendomsselskapet som skal gi midler til det lille visjonsselskapet. Når det så gjelder styring og kontroll i Nettverk Fornebu, er det riktig at i f.eks. FU Fornebu, som skal være underlagt Nettverk Fornebu, skal NF eie 10 pst. Men det representanten Hedstrøm da glemmer, er at nettopp i dette selskapet skal universitetene og høyskolene inn og eie 66 pst. Det betyr at staten faktisk er inne med en betydelig aksjemajoritet gjennom universiteter og høyskoler. Det betyr også at vi får en direkte distriktsvennlig innflytelse der det er universitetene og høyskolene som nettopp skal ta beslutningene om forskning og utvikling, og det syntes vi var en veldig god løsning.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
Takk for de gode ord – hvis jeg skal si det slik – om heroisk kamp. Ja, jeg gir meg ikke så lett, jeg innrømmer det, men jeg synes at det er viktig at jeg fra denne talerstol sier hva jeg faktisk mener etter å ha jobbet seriøst og inngående med en sak. Så til det som gjelder SIVA. Stortinget, som det ligger an nå, vil jo ikke vedta at SIVA skal være statens aktør. Vi skal ha en grundig behandling i etterkant i Regjeringen av hvordan staten skal forvalte sitt eierskap, det er det ene, og hvordan SIVA skal organisere sin virksomhet. Det tilligger det Regjeringen å gjøre. Og så er det jo slik, som jeg har forstått det, og som kanskje kommunal- og regionalministeren vil komme nærmere inn på senere i sitt innlegg, at intensjonsavtalen heller ikke er endelig realitetsbehandlet i SIVAs styre.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
Nå får vi håpe at det går bedre enn de verste spådommene til representanten Djupedal, men min poengtering her i dag har vært å gjøre Stortinget oppmerksom på at det største konseptet er risikofylt økonomisk, mer risikofylt. Men Regjeringen har også – det er også en realitet – lagt fram to mulige forslag. Vi er også av næringskomiteen blitt spurt om dette, og vi har svart på spørsmål knyttet til om begge disse konseptene er brukbare. Det har vi også svart på. Når det gjelder IT Fornebu Technoport og grunnen til at vi synes det er noe problematisk – hvis vi kan si det slik – i forhold til staten og innflytelsen, er det de emisjonene som allerede i det konseptet er besluttet, og som betyr – hvis disse går slik som planlagt – at staten får mindre innflytelse i de besluttende organer i dette konseptet. Det er en realitet, men det har jo vært andre fra flertallskonstellasjonen tidligere her i dag i Stortinget som har sagt at de ikke ser på dette som et problem. Men jeg skylder Stortinget å gjøre oppmerksom på det.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
Først til dette med SIVA. Kommunal- og regionalministeren mottok et brev fra SIVAs styre så sent som i går. Jeg siterer fra det brevet: «En intensjonsavtale er en modell eller en plan man er blitt enige om, normalt på administrativt nivå, for videre utvikling av et samarbeid. Den endelige oppbinding i et styre, hvis styret ikke har forkastet modellen, kan først skje når realitetsdrøftinger er gjennomført, i dette tilfellet omtalt i Intensjonsavtalen som forhandlinger om Aksjonæravtale og Investoravtale, en prosess som ikke kan startes før rollene på Fornebu er fordelte.» Det tilsier at styret i SIVA ikke har foretatt den endelige realitetsbehandling av intensjonsavtalen. Så til det siste, og der skal jeg ta bare ett eksempel. Jeg mener at Regjeringen og jeg så godt vi har kunnet, har fulgt opp Stortingets flertall fra tidligere vedtak. Og det har vært mange merknader og en del vedtak knyttet til dette. Et av de punktene som jeg synes har vært noe av det viktigste, er det punktet som har vært omtalt og fremhevet fra flertallet flere ganger, at staten skal sikres varig kontroll i de policyskapende organene i det selskapet man velger. Det har vi også søkt å gjøre. Når det gjelder boliger, er det ikke tvil om at selve IT-senteret godt kan etableres uten at man bygger store, dyre boliger. Det er ikke et være eller ikke være for selve senteret.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Først noen merknader om SIVA, som Regjeringen selv har tatt inn i proposisjonen. Regjeringen har også vært kjent med den avtalen som var inngått med SIVA. SIVA vil her sikre ikke minst det regionale og det distriktspolitiske elementet, noe som Morten Lund tidligere i debatten har gjort greit rede for og støttet. Statsråd Dåvøy brukte mesteparten av innlegget sitt nå til å argumentere mot flertallsinnstillingens forslag til aktør. I Aftenposten den 3. mars bruker hun uttrykk om flertallsinnstillingen som «statlig tap», «ulønnsomt», «risikofylt» og «eiendomsspekulasjon». Spørsmålet mitt blir da: Hva bygger statsråden dette på, og hvordan belegger hun standpunktene sine? Og hvordan kan flertallet, som man nå må regne med får gjennomslag her i dag, forutsette at statsråden på en profesjonell måte følger opp flertallsinnstillingen med en så negativ holdning som her kommer til uttrykk? For vi må jo regne med at statsråden har et ønske nå om å følge opp flertallets innstilling, og ikke tar sikte på en tiende runde?
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Jeg må først be statsråden å klare opp noe han startet sitt innlegg med, for når det gjelder utdannings- og forskningsinstitusjonene, har Stortinget ved utdanningskomiteen vært krystallklar. Det skal skje på utdanningsinstitusjonenes egne premisser. Der har det ikke vært noen annen holdning fra noen av komiteens medlemmer, og derved har også Stortinget sluttet seg til dette. Jeg vil tilbake til et innlegg som representanten Morten Lund hadde tidligere i dag, der han tok opp det som skjedde med Ericsson-gruppen i forhold til Sørlandet. Ericsson bestemte seg jo for å bli på Sørlandet. Sørlandsinvestorer satset – en del av de samme som nå er med i IT Fornebu Technoport. Telenor satset, også en del av IT Fornebu Technoport, og Utdannings-Norge satset ved arbeiderpartiregjeringen, som la en sivilingeniørutdanning til Sørlandet, slik at denne regionen kunne utvikle seg. IT Fornebu Technoport har lagt opp til den samme modellen for de ulike regionene. Men det betinger at Regjeringen er villig til å legge ut nasjonale knutepunkt når det gjelder viktige utdanningsområder. Et område som stiller svakt her, er vår nordligste landsdel. Det enkle spørsmålet til statsråden er: Vil statsråden sikre at viktige knutepunktfunksjoner i regionene blir lagt ut, med særskilt omsorg for den nordligste landsdelen?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-03-07:
Som representanten Knudsen sa, brukte statsråd Dåvøy mye tid og energi på å argumentere mot IT Fornebu Technoport, i stedet for å argumentere for det hun er for. Hun var også inne på organisasjonsstrukturen hos IT Fornebu Technoport og det med to selskaper. Men det er jo en klar profesjonell fordel å dele dette opp i to, for da unngår man å få uheldige interessekonflikter. Det får man nettopp med Nettverk Fornebu, som må ta hensyn til avkastning og gevinst i samme selskap, der man skal styre visjonen. Dette unngår man på en profesjonell måte med IT Fornebu Technoport. Staten skal ha en eierandel på nærmere 50 pst. i Nettverk Fornebu. Men dette selskapet skal eie ca. 10 pst. i to underselskaper, som skal drive med inkubatorvirksomhet og forskning og utvikling. Mitt spørsmål til statsråden blir: Hvordan kan man beskrive dette som en modell som gir god statlig styring når det gjelder disse to vitale områdene? Statsråden var jo inne på dette med sterk styring og kontroll, og at det var en fordel i de policyskapende organene i selskapet.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-03-07:
Det viser seg at det nå er full enighet i denne salen om at SIVA skal spille en sentral rolle. Regjeringen har omtalt dette i sin proposisjon med veldig sterke formuleringer. Opposisjonen har i debatten og i forslag markert at de også mener SIVA skal spille en sentral rolle. Vi har faktisk muligheten for en vinn-vinn-situasjon. SIVA har nemlig med sin kompetanse i regionene utviklet en inkubatormodell som er meget interessant å videreføre for IT Fornebu Technoport på Fornebu. Vi vet jo ut fra utredninger om disse forskjellige forskningsparkene osv. i regionene der SIVA er deleier, at det som har manglet, er den private biten. De som er mest engasjert i disse parkene, er kommuner, fylkeskommuner, offentlige energiverk osv., men alle rapporter sier at det private element og den innoverende kraft som det private kan være, mangler i dette samspillet. SIVAs direktør Kjelstad er klar over det. Her har altså Regjeringen nå spillerom og muligheter for å se på dette – meget interessant mener vi i Fremskrittspartiet, og jeg håper at en skal komme fram til gode løsninger. Men i Regjeringens proposisjon står det også at dette skal være klart snarest mulig og innen åtte uker, og da må Regjeringen plukke ut hvilken aktør den ønsker skal være med i prosessen på Fornebu, styrerepresentanter osv., så det er ikke mer enn tiden og veien. Så mitt spørsmål til statsministeren blir: Vil man vurdere SIVAs rolle ut fra hva man kan tilføre regionene ved å få til et slikt samspill og en vinn-vinn-situasjon, slik jeg beskrev den.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-03-07:
Jeg er glad for at nærings- og handelsministeren nå kom inn på næringspolitikk i sitt innlegg; det er jo det en næringsminister først og fremst skal gjøre. Han var inne på Oulu. Ja, finnene var i en vanskelig situasjon på slutten av 1980-tallet. De tradisjonelle næringene gikk dårlig, og de måtte finne på noe nytt. De kom på en ny idé og klarte å utvikle den først og fremst ved hjelp av Nokia. Svenskene har Kista utenfor Stockholm, og vi så hvordan vi kom dårlig ut i Telenor-Telia-debatten, fordi de svenske mediene skrev at Sverige har et miljø, Norge har kun en visjon. Men vi har våre muligheter på Fornebu, og det er tre elementer som må være på plass. For det første må det være et miljø hvis internasjonale selskaper skal være villige til å flytte sine utviklings- og forskningsavdelinger dit. Og vi har jo Telenor som bygges opp der, og da vil vi få et miljø. I tillegg må vi også ha rammebetingelsene, og da vet jeg at man i Regjeringen jobber med opsjonsbeskatning og formuesskatt. Jeg vet også at folk fra departementet til Sponheim har kommet med visse uttalelser om det. Det tredje som gjør at vi er attraktive for Siscot, Hewlett Packard, Compaq og alle disse store internasjonale amerikanske selskapene for å få dem til å etablere seg her, er at Norden ligger to år foran resten av Europa når det gjelder å være avanserte brukere av informasjons- og kommunikasjonsteknologi og Internett. Så mitt spørsmål til statsråden blir: Hvor langt har man kommet i det næringspolitiske arbeidet ved å gjøre noe med opsjonsbeskatning og formuesskatt for at vi skal få dette til, og for at det ikke bare skal forvitre når det gjelder tradisjonell industri, at den skal nedlegges eller flyttes ut av landet, eller at de få bedriftene vi har innenfor høyteknologiområdene, flytter ut?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-03-07:
Det gjelder en stemmeforklaring på vegne av Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Jeg vil anbefale disse to partiers representanter å stemme imot alle mindretallsforslag og for innstillingens I og III, og jeg vil understreke at under debatten er II i innstillingen omgjort til et oversendelsesforslag.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2000-03-07:
Jeg registrerer at statsråd Dåvøy har ført og faktisk fører en heroisk kamp helt til det siste, helt til kamelen skal ned. Det er for så vidt interessant, men ubehaget ved å svelge den blir vel ikke mindre av den grunn. Det som er blitt et sentralt element helt på slutten i denne saken, er dette SIVA-elementet. Der har SIVA etter sigende gått bak ryggen på Regjeringen, i hvert fall har ikke regjeringsmedlemmene vært orientert. Om de burde ha vært det eller ei, det har jeg ikke kjennskap til. Men det som er helt sikkert, er at den intensjonsavtalen som er inngått mellom SIVA og Fred. Olsen-gruppen, har to premisser for at den skal være rettslig bindende etter at vi er ferdig i kveld. Det ene er i punktet 6.1, der det står at Stortinget skal ha valgt IT Fornebu Technoport etter behandlingen her i kveld. Det forslaget ser ut til å få flertall. I punkt 6.2 står det: «At Stortinget vedtar at SIVA skal være den statlige aktøren på Fornebu både som statlig investor/eier i ITF og ITFE, herunder at den allerede foretatte bevilgning på NOK 260 mill som er avsatt til investeringer på Fornebu, blir overført til SIVA som egenkapital.» Det som er mitt spørsmål, er: Vurderer statsråden denne avtalen som bortfalt ved at Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet ikke hadde nerver til å stå løpet ut, eller er det sånn at Regjeringen er innstilt på å ta til etterretning det faktum som stortingsflertallet har gitt uttrykk for i debatten, nemlig at ingenting endres ved at forslaget er gjort om til oversendelsesforslag? Eller har statsministeren her nå i statsrådens øre gitt et annet råd?(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-07:
Denne saken utvikler seg mer og mer som en farse, hvis ikke den har vært det hele tiden – og kanskje særlig formiddagens mageplask har jo bekreftet det. Når man nå hører statsråd Dåvøy, som bruker hele sitt innlegg på en utmerket måte til å forklare hvorfor det som Stortinget senere i dag kommer til å vedta, ikke burde bli vedtatt, er jo farsen komplett. For det er jo helt umulig å forstå hvordan Regjeringen kan stille seg bak det, eller i hvert fall akseptere et nederlag, når statsråden faktisk argumenterer utelukkende for det andre alternativet og ikke det som senere kommer til å bli vedtatt. Det viser at denne saken er en farse fra start til mål. Det viser jo også synes jeg, at hele prosjektet og hele ideen IT Fornebu ikke burde bli realisert. Og det er i grunnen det mitt spørsmål til statsråden gjelder. I proposisjonen argumenteres det for hvorfor det ikke finnes økonomi i prosjektet. Det prosjektet som her vil bli vedtatt, finnes det overhodet ikke økonomi i, og det som Regjeringen anbefaler, finnes det så vidt en liten plussmargin i. Og hvis det da viser seg at det faktisk går sånn at det ikke er økonomi i dette, går mitt spørsmål til statsråden på følgende: Da har ikke staten lenger noen mulighet til å styre prosjektet, hvis jeg har forstått dette rett – det vil jeg gjerne få bekreftet. Det betyr altså at de som står bak Technoport-prosjektet, har muligheten i prinsippet til å gjøre hva de vil, med eiendommen. Det betyr at man har muligheten, hvis det ikke er økonomi i det prosjektet Stortinget skal vedta, til eventuelt å bygge ut eller selge til et kjøpesenter; man kan bygge nye boliger – man kan i grunnen i prinsippet gjøre akkurat hva man vil, for staten har da lagt 260 mill. kr i en pott som staten ikke har kontroll på. Da vil det i prinsippet være de private investorene som styrer utviklingen. Og hvis det i verste fall går som departementet har antydet, nemlig at her fins det ikke penger, det fins ikke rentabilitet i prosjektet, står det altså fritt for Fred. Olsen og hans kumpaner å gjøre hva de vil med området, og staten har i realiteten bare vært fødselshjelper med 260 mill. kr i eksklusiv bostøtte til landets rikeste menn og kvinner.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-07:
I likhet med statsråd Sponheim var også jeg forbauset over at man hadde satt opp et skafott ved siden av Stortinget i dag da jeg kom. Men så kom jeg på at den henges ikke som druknes skal – er det ikke det det heter? Det var kanskje det som var sammenhengen. Det er interessant når to statsråder har forklart hvordan dette er å forstå. Ingen av statsrådene har, så langt jeg klarer å se, argumentert med ett positivt ord om det som vil være Stortingets vedtak senere i dag. Begge statsrådene har altså argumentert for hvorfor man egentlig ikke burde valgt IT Fornebu Technoport og hvorfor – tross alt – alternativet som Regjeringen anbefalte, ville vært å foretrekke. Det er i seg selv interessant også når man hører språkbruken. Statsråd Sponheim brukte nå begrepet «nederlag» som Regjeringen måtte tåle. Det er jo Regjeringen selv som bestemmer hvilke nederlag man eventuelt må tåle. Og hvis det virkelig er sånn som jeg forstod både statsråd Dåvøy og statsråd Sponheim, har man egentlig ikke noe godt å si om det prosjektet man her tvinges til å godta. Det er ganske oppsiktsvekkende. Jeg tror den gjennomgangen Sponheim nå hadde av IT-utviklingen i Norge de siste årene, er riktig. Og jeg tror det er mange grunner til det. Jeg tror også det er mange grunner til å si at det står i veldig skarp kontrast til det som Stortinget er i ferd med å vedta. Jeg tror ikke det er sånn at mennesker blir spesielt mye mer kreative om man drikker kaffe sammen i pausene. Jeg tror heller ikke det er sånn at det er mulig for staten å si at her skal vi bygge et Silicon Valley med 260 statlige millioner kr i første omgang, og senere med kanskje flere. Jeg tror det er helt riktig at de bedrifter som ønsker å søke sammen, søker sammen. Og jeg tror det er det som er det helt grunnleggende gale med ideen om hele IT Fornebu, nemlig at her skal staten prøve å diktere eller legge til rette for et opplegg som kanskje allikevel ikke kommer. Og det er det som er det interessante med IT-utviklingen i Norge, som i veldig mange andre land, nemlig at kreative mennesker faktisk får til ting, helt uavhengig av at staten her prøver å gi Fred. Olsen en attraktiv eiendom. Det jeg ønsker at statsråden skal bekrefte, er at det ikke finnes noen hjemfallsrett i den avtalen, at det ikke finnes noen retrettmulighet etter dagens vedtak.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Eg må få ei avklaring av om statsråd Dåvøy er presis i sin informasjon. Eg har tidlegare i dag referert til SIVA sitt styrevedtak, og eg kan halde fram med å sitere frå det brevet som er adressert til Kommunal- og regionaldepartementet, nettopp frå SIVA sitt styre. Der står det vidare: «I samsvar med vanlig praksis skjer endelig godkjenning og signering av protokollen i etterfølgende ordinære styremøte. Vedtaket ble utformet, opplest og enstemmig vedtatt i styremøtet, og komplett protokollforslag ble omfordelt til styrets medlemmer 22. februar d.å. Det er ikke mottatt merknader til protokollforslaget.» – Dette sett i forhold til det som statsråden sa, at det ikkje var behandla i styret i SIVA. Det andre er at statsråden omtaler IT Fornebu Technoport sitt prosjekt meir som eit eigedomsprosjekt i forhold til det andre alternativet. Faktum er at Stortinget gjennom mange behandlingar har lagt ned kriterium og føringar for val av aktør, bl.a. storleik, evne til å betene regionane, samhandling med internasjonale miljø osv. Men Regjeringa seier med omsyn til sitt val av aktør at dei i stor grad har vektlagt organiseringa av prosjektet, økonomien i prosjektet og staten sin risiko og kontrollmoglegheit. Når det gjeld Regjeringas vektlegging i val av aktør i samsvar med dei kriterium og føresetnader som Stortinget har trekt opp gjennom tidlegare behandlingar i denne saka, er spørsmålet mitt: Er det ikkje slik at med den vektlegginga som Regjeringa her har gjort, har ein faktisk i enda større grad lagt vekt på eigedomsprosjektet og laga ein profil ut av det?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Kan eg få ordet til ein openberr misforståing?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Det var godt å høre at næringsministeren vel ein næringspolitisk innfallsvinkel på denne saka, for det trengst. Det er nok riktig som statsråd Sponheim seier, at det er ikkje heilt svart. Men i forhold til utgangspunktet som vi hadde for nokre år sidan, med faktisk ein av verdas beste infrastrukturar og med stort sett dei lågaste teleprisane i heile verda, så har vi sakka litt akterut når det gjeld konkurranse innafor IKT-verksemd, og vi ser at det kan satsast og det kan utviklast rundt oss. Men framleis er vi av dei mest avanserte brukarane, og det er nettopp det som gjer det interessant for utanlandske miljø å kome og etablere seg og engasjere seg her i Noreg. Det er òg derfor det er ei moglegheit for å trekke til seg utanlandsk kompetanse og næringsverksemd på Fornebu. Derfor hastar det nettopp med å få til dette prosjektet medan vi framleis har denne moglegheita. I diskusjonen om kven som har skulda for at det har teke så langt tid, hevdar statsråd Sponheim at det kanskje er stortingsfleirtalet, som heile tida har funne nye måtar å stramme inn på. Eg må minne Sponheim om at faktisk allereie i forkant av den meldinga han refererte til, om IT-kompetanse i regionalt perspektiv, hadde Stortinget sagt ein god del om etablering av senteret ute på Fornebu, i samband med innstillinga til statsbudsjettet for 1998. Hadde det vore følgt opp, hadde ein vore i mål for lengst. Nå har både statsministeren og statsråd Dåvøy signalisert at dei aksepterer nederlaget i val av aktør. Spørsmålet mitt er: Gjer Sponheim det ut frå det han m.a. har sagt i TV2-nyheitene den 7. februar, at IT Fornebu Technoport er eit så uklart selskap å gå inn i at vi kan risikere å køyre landet inn i ein lita utgåve av nye Gardermoen, slik situasjonen er i dag? Kan Sponheim med ei slik oppfatning leve med stortingsfleirtalets vedtak?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Statsråd Enoksen sa ein del om SIVA. Nå må kommunalministeren hjelpe oss å rydde opp. Er det slik at kommunalministeren er ueinig med sin eigen statssekretær og det statssekretæren seier om intensjonsavtala mellom IT Fornebu Technoport og SIVA? Det har versert påstandar om at SIVA har gått bak ryggen på næringsministeren og Regjeringa. Eg må spørje: Er det slik at det er Kommunaldepartementet og kommunalministeren som har gått bak ryggen på næringsministeren? Er det slik at Regjeringa har ein indre strid om SIVAs rolle oppi dette? Grunnen til at eg spør, er jo at det nå begynner å versere mange forskjellige innspel om akkurat det. Eg har tidlegare i dag vist til eit brev frå SIVAs styre til Kommunaldepartementet, der det nettopp blei vist til at det var Kommunaldepartementet som bad SIVA om å innleie forhandlingar med dei to interessentane, og dei forhandla fram ei intensjonsavtale med den eine. Vidare seier tidlegare statssekretær Per N. Hagen at Regjeringa kjende til SIVA-avtala, og at han støtta avtala mellom IT Fornebu og statsselskapet. Samtidig seier han at Regjeringa har kjent til avtala over ein lang periode. Det er jo faktisk òg slik, ifølgje Adresseavisen – nokon har sitert frå den tidlegare i dag – at Sponheim òg i ein periode stilte seg positiv til denne avtala, dersom det er riktig det som står her, for Sponheim hadde vore på eit møte i Trondheim den 18. mai, og statsråden kom da, både i møtet og overfor pressa, med svært positive utsegner om dei planane som var lagde fram om SIVAs rolle på Fornebu. Med andre ord: Statsråd Enoksen må hjelpe oss med ei oppklaring i forvirringa her.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
Representanter for Regjeringen og regjeringspartiene har tidligere i debatten gjort rede for Regjeringens syn på etableringen av et IT- og kunnskapssenter på Fornebu. De har også argumentert for vårt syn på hvilket av de aktuelle selskapene som bør velges som aktør og samarbeidspartner med staten. Regjeringen har, etter tidligere vedtak i Stortinget, sluttført forhandlinger med to selskaper og lagt resultatet fram for Stortinget, med anbefaling om å velge det ene. Grunnene for dette er gode. Det har å gjøre med statens innflytelse, økonomiske bidrag, risiko mv. Når vi har lagt fram for Stortinget begge alternativene, har vi også vært innforstått med at Stortinget kan velge et annet alternativ enn det Regjeringen har anbefalt, og jeg forstår av innstillingen og debatten at det ligger an til dette. På grunn av debattens forløp i formiddagsmøtet får mitt innlegg et noe annet preg enn opprinnelig tenkt. La meg likevel knytte noen merknader til innstillingens forslag II, nemlig om hvilket statlig organ – i forslaget statens industrivekstanlegg SIVA – som skal være statens redskap i samarbeid med det private selskap som velges som aktør. Et vedtak om dette ville etter min oppfatning være å gå inn på et ansvarsområde som tilligger Regjeringen. Forvaltningen av statens selskaper er tillagt Regjeringen og normalt delegert til det departement selskapet «hører under». Stortinget står ikke i noe direkte forhold til selskapene, og Stortinget utøver ikke selv noen direkte eierstyring. Dette innebærer at selskapsledelsen skal forholde seg til departementet i eierspørsmål. Etter min vurdering ville et vedtak av flertallets forslag II og de premisser det hviler på, ha anfektet disse viktige prinsipper. Et slikt vedtak ville etter min mening forrykket forholdet mellom storting og regjering på en svært uheldig måte. En regjering som skal regjere, må ha makt og myndighet i slike spørsmål som det her dreier seg om. Denne problemstillingen dreide seg egentlig ikke om hvorvidt det er SIVA eller andre statlige selskaper eller foretak som skal være statens redskap ved et IT- og kunnskapssenter på Fornebu. Saken dreide seg om Regjeringen fortsatt skulle ha myndighet – og den nødvendige tillit – til å bestemme hvilke deler av den statlige virksomhet den vil benytte i et slikt tilfelle. Det er viktig at Regjeringen på en forsvarlig måte kan utrede og vurdere konsekvensene av de omfattende spørsmål komiteflertallets forslag og dets premisser innebærer. Det dreier seg om noe langt mer enn under hvilket departement statens engasjement skal organiseres, slik Arbeiderpartiets parlamentariske leder har framstilt det. Det ser man jo ved å lese flertallets merknader i innstillingen, sidene 8 og 9. La meg avslutningsvis få si at jeg synes håndteringen av dette forslaget nå er kommet inn i et konstruktivt og fornuftig spor. La meg også si at jeg har et håp om og en tro på at det planlagte IT- og kunnskapssenteret kan bidra til en positiv utvikling for norsk kompetanse innenfor informasjons- og kommunikasjonsteknologi og nyskapningsvirksomhet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
Når det gjelder det siste, må jeg gjøre representanten Stoltenberg og Stortinget oppmerksom på at administrasjonsministeren ikke sa at intensjonsavtalen ikke er behandlet i styret, men hun gjorde oppmerksom på hva styret selv har uttalt i et brev til Kommunal- og regionaldepartementet, der det bl.a. står følgende: «Den endelige oppbinding i et styre, hvis styret ikke har forkastet modellen, kan først skje når realitetsdrøftinger er gjennomført, i dette tilfellet omtalt i Intensjonsavtalen som forhandlinger om Aksjonæravtale og Investoravtale, en prosess som ikke kan startes før rollene på Fornebu er fordelte.» Det er dette administrasjonsministeren har gitt uttrykk for. Jeg plikter også å gjøre oppmerksom på at i intensjonsavtalens kapittel 6 heter det at partene er «enige om gjennomføring av emisjonen som beskrevet i pkt. 5 foran, forutsatt at følgende betingelser oppfylles:». Og en av de betingelsene som her refereres, punkt 6.2, er at «Stortinget vedtar at SIVA skal være den statlige aktøren på Fornebu» osv. Dette er de faktiske forhold. Når det så gjelder det som for Stoltenberg tydeligvis er et stort poeng, nemlig at Regjeringen er innforstått med et nederlag, har Regjeringen siden vi la fram begge alternativer, vært innforstått med at Stortinget kunne velge et annet alternativ, men her taler Stoltenberg ut fra stor erfaring når det gjelder å ikke få igjennom forslag i Stortinget. Ifølge en artikkel av forsker Hilmar Rommetvedt i Verdens Gang i går viser det seg at når det gjelder antall voteringsnederlag i Stortinget de senere år under ulike regjeringer, topper de regjeringene som Stoltenberg var medlem av, statistikken. Så her taler Stoltenberg med betydelig erfaring.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
Det er riktig, som representanten Hedstrøm gir uttrykk for, at når det gjelder inkubatorvirksomheten spesielt, har Regjeringen også i sin proposisjon – og jeg viser til sidene 9 og 20 – kommentert SIVAs rolle, og at her bør SIVA kunne spille en viktig rolle. På side 20, som også samsvarer godt med det som står på side 9 i proposisjonen, heter det bl.a. følgende: «I både NFs og ITFTs konsept vil SIVA og SND være naturlige samarbeidspartnere, uten at det foreløpig er tatt avgjørende stilling til spørsmål om hvordan staten skal medvirke i inkubatoren.» Dette står vi selvsagt ved. Og det forslag som i dag er foreslått oversendt Regjeringen, vil vi også ta med i det videre arbeid med hensyn til hvordan vi organiserer statens engasjement i IT-senteret på Fornebu. Men forslag II i innstillingen gikk jo lenger enn som så, fordi det sier: «Stortinget ber Regjeringen legge til rette for at SIVA blir det organet» – i bestemt form – «som skal ivareta statens interesser i IT- og kunnskapssenteret.» Dette hviler igjen på en del premisser i komiteinnstillingen, som er langt mer omfattende enn hva proposisjonen her foreskrev. Men det er klart at vi vil ta med det forslaget, hvis det blir oversendt, i det videre arbeid når vi skal konkretisere statens engasjement i IT- og kunnskapssenteret på Fornebu. Men da vil vi kunne underlegge det den vanlige og, jeg vil si, forsvarlige vurdering og saksbehandling i regjeringsapparatet og håndtere det på en slik måte som jeg mener er fornuftig i ansvarsdelingen mellom storting og regjering. Men når det gjelder SIVAs rolle i inkubatorvirksomheten, vil jeg bekrefte overfor representanten Hedstrøm at der har vi tiltenkt SIVA en betydelig rolle.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
For å ta det siste først: Det som er vunnet, hvis dette forslaget blir oversendt uten realitetsvotering istedenfor å bli vedtatt, er jo at vi får et ryddigere forhold i ansvarsfordelingen mellom regjering og storting. Det tror jeg ethvert parti som har tanker om å komme i regjering senere, bør være tilfreds med, for et vedtak av forslag II i dagens innstilling ville etter mitt skjønn ha innebåret at Stortinget begav seg inn på områder som naturlig tilligger Regjeringen. Det er i seg selv viktig, for det har med maktfordeling og ansvarsfordeling mellom regjering og storting å gjøre. Så vet alle med erfaring fra dette hus at det er en klar forskjell på vedtak i Stortinget og på merknader, som Jan Petersen var inne på nå, og også forslag som blir oversendt uten realitetsvotering. Et vedtak er som kjent konstitusjonelt bindende for en regjering. Merknader er ikke det, men de er politiske føringer. Forslag som er oversendt uten realitetsvotering, har som kjent Stortinget ikke tatt en realitetsstilling til. Men det er klart at forslag som blir oversendt, er også politiske signal som Regjeringen tar med i sitt videre arbeid. Det vil vi gjøre. Vi vil også vurdere forslagets innhold seriøst. Skal det være noen hensikt i å gjøre om et forslag fra et forslag til vedtak til et oversendelsesforslag, er alle klar over at det konstitusjonelt sett er forskjell på den typen forslag med hensyn til hvordan de deretter må behandles.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
Jeg tror jeg tør si med mitt standpunkt til alkohol og andre rusgifter at jeg vel er blant de siste som trenger tvangsinnleggelse i den omsorgen som Kristin Halvorsen refererte til. Når det gjaldt Stoltenbergs formulering som Kristin Halvorsen refererte til, at SIVA skal ha en sentral rolle, ja, så har jo Regjeringen selv i proposisjonen gitt uttrykk for det. Det er verken under frivillig tvang eller hvilket annet uttrykk en skulle bruke, at Regjeringen vil gi SIVA en slik rolle. Det har vi redegjort for på side 9 og side 20 i proposisjonen. Men punkt II i forslag til vedtak gikk jo lenger enn som så. Det foreskrev – og hvilte på ganske detaljerte merknader foran i innstillingen – at SIVA skulle være statens redskap ved IT- og kunnskapssenteret på Fornebu. Det er ikke slik at Regjeringen protesterer mot tvang, men frivillig likevel gjør alt som tvangen skulle innebære. Et forslag som blir oversendt, skal nøye vurderes av en regjering, slik er det alltid, og slik har det alltid vært gjort av alle regjeringer. Det innebærer også at vi nøye vil vurdere SIVAs rolle og hvordan vi kan innpasse SIVAs rolle i et IT- og kunnskapssenter på Fornebu. Et forslag som ikke er vedtatt, er – som jeg har sagt før – ikke konstitusjonelt bindende for Regjeringen, men det er et politisk signal som vi selvsagt plikter å vurdere skikkelig. Men Regjeringen må ha retten til en forsvarlig saksbehandling og en vurdering av hvordan SIVAs rolle bør utvikles og innpasses sammen med eventuelle andre statlige organer som vi kan komme til å benytte oss av, f.eks. SND, som det er signalisert i proposisjonen i forbindelse med utviklingen av senteret på Fornebu.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-07:
At en statsminister og en regjering skal gjennomføre Stortingets vedtak – ja, det skulle bare mangle. Hvis ikke måtte statsministeren gitt klart uttrykk for at det kan han ikkegjøre, og tatt konsekvensene av det. Men dette har som kjent både representanten Opseth, representanten Stoltenberg og andre veldig god erfaring med. For det har vært flere slike vedtak som ikke var i samsvar med forslag også fra deres regjering. Så kommer Opseth tilbake til spørsmålet om at poenget her ikke var å flytte ansvaret fra ett departement over til et annet. Som sagt, flertallets merknader og forslag II går jo langt videre enn spørsmålet om bare å flytte det fra ett departement til et annet. Det bekreftet vel Opseth indirekte nå. Men jeg får faktisk ikke dette til å stemme med noe Arbeiderpartiets hovedtalsmann i denne saken, nemlig Torstein Rudihagen, sa i et intervju i Adresseavisen den 3. mars som begrunnelse for hvorfor flertallet foreslo forslag II i innstillingen. Begrunnelsen hans for dette er følgende: «Vi stoler ikke lenger på Sponheim i denne saken.» Det var altså det som skulle være begrunnelsen for dette forslaget, og det harmonerer jo dårlig med det representanten Opseth sa nå, og som representanten Stoltenberg har sagt tidligere i dag.
Jan Petersen (Høyre), 2000-03-07:
Det er ofte slik at en debatt gjør saken klarere og klarere. Etter å ha lyttet til dagens debatt er jeg neimen ikke sikker på det, og ikke minst gjelder det dette spørsmålet om SIVAs deltakelse. Jeg la merke til at Jens Stoltenberg gjorde dette spørsmålet til nærmest et spørsmål om hvilken statsråd som skal forvalte området. Men både han i replikkordskiftet og representanter for flertallet tidligere i dag har gitt inntrykk av at realiteten i det flertallet mener, er på plass allikevel, slik at det ikke er noe stort poeng å bringe saken til votering. Men når vi nå hører på statsministeren, har han et meget fritt forhold til disse merknadene. Han sier at dette vil han vurdere. Det er ikke slik at både flertallet og statsministeren kan ha rett samtidig. Det er helt på det rene at man ikke kan si at alt skal gjøres, som det står i innstillingen, hvis man samtidig skal forholde seg slik som statsministeren nå sier. Så mitt spørsmål, for å gjøre dette helt klart også for meg, er følgende: Er det slik at statsministeren føler seg fri i forhold til det som står i innstillingen på sidene 8 og 9, hvor SIVA beskrives, hvor det er nyttige innspill, men hvor han for øvrig forbeholder seg retten til å foreta en selvstendig vurdering. Og spørsmål nr. 2 er: Hvis det er slik at statsministeren ikke føler seg fri i forhold til disse merknadene, men føler seg bundet av dem, hva har han i så fall vunnet ved ikke å få forslag II til votering?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-07:
Jeg er helt enig med statsministeren i at det er et ryddigere forhold konstitusjonelt sett mellom storting og regjering at forslag II gjøres om til et oversendelsesforslag. Men hva er realitetsforskjellen mellom det som var virkelighetens verden da vi møtte her i dag morges, og det som etter hvert ble det? Jens Stoltenberg sier det slik i sitt innlegg: «Når et flertall i Stortinget stiller seg bak et oversendelsesforslag, gir det samtidig uttrykk for hva som er Stortingets vilje. Det er fortsatt stortingsflertallets syn at SIVA skal ha en sentral rolle, og jeg går ut fra at Regjeringen følger opp dette i det videre arbeidet.» Spørsmålet blir da det samme som Jan Petersen stilte: Er det slik at Regjeringen føler at den står fritt til selv å velge hvilken statlig myndighet som skal ta hånd om dette, slik Bondevik la til grunn? Denne saken har jo en forhistorie. Den er dradd inn i Stortinget sju ganger av et stortingsflertall fra Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Det er ikke slik at det er Regjeringen som har hatt førerrollen i denne saken. Hvilke forsikringer har Bondevik fått i løpet av denne debatten – det vil kanskje ikke bare gå én uke, men kanskje to-tre-fire, og dersom Regjeringen kommer tilbake med forslag om en annen håndtering enn den stortingsflertallet har lagt til grunn, er vi i gang med spetakkelet på nytt? Jeg oppfatter det slik at statsministeren har protestert mot tvang, men har underlagt seg frivillig tvang i denne saken. Det er et begrep vi kjenner fra behandlingen av personer med rusmiddelproblemer.(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-07:
På tampen av denne debatten har jeg lyst til å be Regjeringen, og kanskje senere regjeringer også, merke seg at denne saken og andre saker har vært et rop om grensesetting. Bare ryktet via Verdens Gang om at Regjeringen kunne tenkes å vise en eneste muskel, gjorde at Fremskrittspartiet forandret oppfatning. Jeg håper det øker Regjeringens lyst til å sette ned foten i noen saker, og kanskje særlig litt senere i uken si klart fra hvor skapet skal stå. Så til Kirsti Kolle Grøndahls innlegg: Det har vært viktig for SV å si at denne saken har konsekvenser både konstitusjonelt og kontrollmessig. Særlig fordi Stortinget, samtidig som denne saken har pågått, sitter med vanskelige kontrollsaker på bordet i kontroll- og konstitusjonskomiteen, har saken blitt paradoksal for SV. Vi har saken om Gardermobanen og utbyggingen av ny hovedflyplass, der stortingsflertallet ikke ser ut til å klare å konkludere i den kontrolljobben som klart ligger under Stortinget. Vi har saken om Rikshospitalet og overskridelser når det gjelder Rikshospitalet – der begynner det snart åpne høringer. Og vi har saken om Fatima-prosjektet, som er overskredet med 58 pst. I de sakene er det rimelig klart hvem det er som har ansvaret for forslaget, for den informasjon Stortinget har fått osv., og hvem det er som faktisk skal kontrolleres. I de sakene der Regjeringen har lagt fram forslag for Stortinget om en utbygger i en konkret sak, men stortingsflertallet overprøver Regjeringen, er det uklart hvem som har ansvaret. Det formelle ansvaret har selvsagt Regjeringen når de godtar det, men det reelle ansvaret her har, og den reelle beslutningen er altså tatt av, Arbeiderpartiets og Fremskrittspartiets stortingsgrupper. Det er bakgrunnen for at dette forslaget fra SV er lagt fram. Vi er klar over at Stortingets seminar, som for øvrig er det første i sitt slag – og all honnør til presidenten for å ta opp det, det ble kanskje litt mer aktuelt enn Presidentskapet hadde tenkt da det ble bestemt – vil følge opp den typen problemstillinger som kommer i kjølvannet av aktuelle saker i den forbindelse. Men jeg har ikke lyst til å trekke forslaget, jeg har lyst til å gjøre det om til et oversendelsesforslag. Jeg frykter at det kommer en situasjon om tre år, fem år eller ti år, der Stortinget sitter med den nøtta: Hvordan i all verden skal vi klare å kontrollere denne saken i ettertid? Da vil jeg ha i protokollen at det er noen som tenkte på dette før vi kom så langt.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Det kan jo vere grunn til å seie seg glad for at statsministeren no overfor Stortinget seier at dei skal gjennomføre Stortingets val av samarbeidspartnar. Det er jo kjekt å registrere at vi har ein statsminister som tek eit nederlag så vakse, og vi ser fram til det vidare arbeidet med denne saka i samarbeid med Regjeringa. Det er også grunn til å seie seg glad for at statsministeren uttrykkjer at SIVA skal ha ei sentral rolle som aktør i IT- og kunnskapssenteret på Fornebu. Og det er jo ikkje noko særleg tvil om at statsministeren og resten av Regjeringa særdeles godt veit kva fleirtalet i Stortinget meiner i den samanhengen. Eg reknar med at statsministeren då også velvillig vil syte for at intensjonane i det vedtaket som no blir oversendt Regjeringa, blir følgt opp. Elles må eg få lov til å gje uttrykk for at det jo er statsrådar sjølve som har stilt spørsmål ved om vi no flytter ansvaret for IT Fornebu og kunnskapssenteret der ute frå eitt departement til eit anna, frå ein statsråd til ein annan, meir presist: frå statsråd Sponheim til statsråd Enoksen. Det har vi jo absolutt ikkje gjort. Det er ingenting i forslaget som går i den retninga, men vi har eit sterkt ønske om at vi skal ha ei tett kopling mellom det lokale, det regionale, det sentrale og det internasjonale, og der er SIVA og den intensjonsavtalen som styret i SIVA har vedteke, eit godt grunnlag.
Kjell Opseth (Arbeiderpartiet), 2000-03-07:
Det er ein bra føresetnad for det vidare arbeidet at også næringsministeren tek det vedtaket som Stortinget i dag vil gjere, til etterretning. At næringsministeren ikkje er noko særleg glad for det vedtaket, kom jo klart til uttrykk, ikkje så mykje gjennom det han sa, men gjennom det han ikkje sa, for næringsministeren valde stort sett å snakke om det som hadde skjedd innanfor IT-området dei seinare åra. Det er bra at det har skjedd ein god del ting innanfor IT-området, og ein kan stille spørsmål om kven som har æra for det. Det går også an å stille spørsmål om det har skjedd på grunn av Regjeringas politikk eller trass i Regjeringas politikk. Eg er nokså sikker på at det er like mykje det siste som det første. Men same kor positivt ein beskriv utviklinga innanfor IT-området i Noreg, er det ikkje nokon tvil om at vi har færre nyskapande verksemder og får fram færre nye produkt enn det som er gjennomsnittet i Europa. Det må vi alle ta på alvor, for det er det vi skal leve av i framtida. Då vil eg spørje næringsministeren om det er slik at ein no verkeleg vil ta fatt i og skape eit miljø på Fornebu som blir det nyskapande miljøet som vi treng for å kome vidare. Vi må jo satse på den motoren vi har innanfor informasjonsteknologi, Telenor, og ein må leggje til rette for å byggje opp rundt den motoren. Vil statsråden no gjere alt han kan for å medverke i den retninga?