trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Det som gjøres, er at man skriver en proposisjon til Stortinget. Vi skal gjøre det enda raskere enn det jeg skrev i brevet til komiteen, fordi Stortinget nå vedtar at den skal legges frem senest i forbindelse med revidert. Saken er jo godt utredet. Den har vært på høring, og det er utferdigelsen av proposisjonen som da gjenstår.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Det vil være en av de vurderingene regjeringen vil gjøre underveis i arbeidet med denne proposisjonen, og det vil bli forankret i regjeringen på vanlig måte.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Jeg tror det er viktig å skille mellom et lensmannskontor og det som er den lokale nærpolitikraften, for det er ikke mye verken forebyggingsaktivitet eller responskvalitet på et lensmannskontor som er oppe tre dager i uken fra kl. 8 til kl. 16. Jeg tror nok det er viktig ikke å tro at en har et mye bedre nærpolititilbud rundt omkring i Norge i dag enn det vi faktisk har. Jeg er nok av den oppfatning at veldig mange tror at de har et bedre polititilbud enn det politiet faktisk kan levere. Og det har en pris også i dagens struktur når en skal balansere mellom det å ha ansikter på lensmannskontoret på den ene siden og det å ha utrykningskapasitet til å komme når folk virkelig er i nød. Denne balansen tror jeg det er viktig at vi adresserer under arbeidet med politianalysen, for dette vil ha en kostnadsside, enten på den ene eller på den andre siden. Rasjonalitet innenfor de rammene som politiet uansett må forholde seg til, bør være denne sals viktigste fokusering når vi jobber med politianalysen, slik at vi overalt kan få det politiet som vi kan være stolt av, og sette de kravene som vi mener er relevante også for nærpoliti. Jeg tror det er farlig hvis vi i for stor grad romantiserer den «gammeldagse» lensmannen, som var overalt alltid. Vi har en annen type politi i dag enn det vi hadde for 30 år siden – på godt og vondt. Det er også et perspektiv en må ha med seg når en diskuterer hva nærpolitiet skal være i fremtiden. Jeg har lyst til å understreke at politi handler jo ikke bare om synlig tilstedeværelse. Politiet har tre viktige hovedoppgaver. De skal drive forebyggende virksomhet. Det er helt avgjørende at en har den nødvendige lokale tilknytning og kompetanse for å drive aktiv og effektiv forebyggende virksomhet lokalt. De skal drive en effektiv og god etterforskning. Jeg er helt overbevist om at vi i fremtiden vil se et politi som vil kunne etterforske mye mer mye raskere på selve åstedet, ved at vi har en IKT-utvikling og et program for IKT-utvikling som vil gi politiet helt andre og nye muligheter. Samtidig må de har robusthet nok til å ta de store, vanskelige sakene. Kriminaliteten blir mer komplisert. Det er flere sammenhenger, og en må ha robuste fagmiljøer, som også klarer å håndtere det. Og vi må sikre beredskapen. Vi må lykkes på alle disse tre områdene for å lykkes med en politireform. Jeg gleder meg egentlig til å samarbeide med både Senterpartiet og de andre partiene i Stortinget om hvordan vi ønsker at fremtidens politi skal være. Jeg har bare ett eneste håp – ett eneste ønske. Det er at det ikke blir et politisk spill, men en politisk prosess som sikrer oss fremtidens politi på en best mulig måte.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Takk for gode ord, og takk for en veldig god debatt. Jeg har lyst til å kommentere noen av de innspillene som har kommet. Jeg ser representanten Henriksen har gått, men jeg synes hennes innlegg var veldig godt særlig sett i forhold til den prosessen vi nå skal inn i når det gjelder politianalysen, hvor viktig det er å ha en politisk forankring så bredt som overhodet mulig. Nå hadde vel representanten Werp en veldig stor ambisjon om at en skulle klare å få dette gjennom et enstemmig storting. Det er en veldig god ambisjon, men det betinger at vi alle møter hverandre med åpenhet, og at vi alle har som mål at vi skal få et politi for fremtiden som faktisk er et politi som vi kan være enda stoltere av enn det vi er i dag. Så synes jeg representanten Greni hadde et veldig godt innlegg, som illustrerte problemet, nemlig at dagens struktur ikke fungerer optimalt. Når en må vente 2 ½ time på en politipatrulje når en blir truet på livet, sier det noe om at strukturen i dag ikke fungerer tilfredsstillende. Det viser også viktigheten av at en har en ryddig tilnærming til hva slags polititjenester som folk faktisk tror de har i dag i forhold til hva de rent faktisk har. Det er også en forventningsavklaring som jeg tror vi skal være veldig tydelig på i den diskusjonen som nå kommer – være ærlig på hva slags tjenester vi kan levere, hva slags tjenester som i dag ikke leveres, og hva vi ønsker skal bli levert i fremtiden. Så setter jeg pris på støtten til min beslutning om at 110-sentralene og restruktureringen av dem må avvente politianalysen. Jeg er helt enig med representanten Arnstad i at det ville vært en helt meningsløs situasjon hvis vi nå skulle få en stor omorganisering og restrukturering av 110-sentralene uten å ta hensyn til hvordan politistrukturen blir. Vi har også en brannstudie som nå ligger til behandling i departementet, som også i større grad må ses i sammenheng med det arbeidet som gjøres med politianalysen. Det er også riktig at det ikke er politianalysen som er hovedtemaet i interpellasjonen. Jeg synes egentlig interpellanten oppsummerte dette ganske bra. Hun sa at vi skal ta vare på det som er bra – og det er viktig. Vi skal ikke ha en reform for reformens skyld. Kritikken mot den forrige politireformen var ganske sterk, som representanten Arnstad pekte på. Hvis den reformen hadde vært gjort bedre, er det ikke sikkert at vi hadde hatt den diskusjonen som vi har akkurat nå. Den forrige regjeringen har lagt et godt grunnlag for den jobben som nå skal gjøres fremover, gjennom at den satte ned politianalyseutvalget. Politianalyseutvalget har lagt frem er godt grunnlag for diskusjon, og så er det opp til oss å se om vi – så bredt som mulig politisk – kan finne de løsningene som vi mener treffer folk flest. Så vil jeg understreke – også fra denne talerstol – at selv om noen prøver å fremstille dette som en sentraliseringsreform, så er det det motsatte. Det er en desentraliseringsreform.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Ja, engasjementet er sterkt, og jeg mener det er for en gruppe mennesker som er de svakeste av de svake. Den situasjonen de opplever i dag, er rett og slett ikke akseptabel. Det er et politisk ansvar å bidra til at den situasjonen blir akseptabel når det gjelder bruken av barnehus. Så er det selvfølgelig viktig at vi også jobber bredt i andre spor, ikke minst med tanke på forebygging og holdningsskapende virksomhet. Det å sikre at barnevernet er aktivt, at skolene følger nøye med, er aktive og bruker den muligheten de har for å bidra inn i denne typen settinger, er helt avgjørende for de barna som utsettes for dette. Da er det også vår plikt som samfunn å sørge for at når de skrittene blir tatt, når samfunnet blir klar over dette, skal vi virkelig være på tilbudssiden for å sikre barnas interesser, også i en vanskelig avhørsposisjon. Jeg har lyst til å berøre lite grann det interpellanten var inne på knyttet til barn og prioritet. Jeg er ikke helt sikker på om det som kan fremstå som en nedprioritering – kanskje innenfor helse og kanskje innenfor politi – faktisk er det. Jeg har tvert imot inntrykk av at dette prioriteres veldig høyt. Men samtidig er dette noen av de vanskeligste sakene du som menneske – som politi, som lege – kan jobbe med. Dette er det utrolig belastende å arbeide med over tid. Jeg må si jeg er imponert over alle de som jobber hardt med dette over lang tid, ikke minst innenfor barnehussystemene, med de belastningene og påkjenningene det gir. Hvis en skal følge politisporet, er jo litt av utfordringen at mange av dem som har denne avhørskompetansen som barnehuset er avhengig av, brukes til en del andre oppgaver i politiet, fordi de er attraktive, og fordi de har bedre kompetanse, men også fordi jeg tror slitasjen i den typen arbeid er ganske stor. Så er jeg, som også interpellanten var inne på, veldig overbevist om at lederfokus er helt sentralt, helt uavhengig av hvorvidt det er en slitasje eller ikke. Jeg tror at slitasjen på alle blir mindre hvis en har et lederfokus, og en kjenner på at en har støtte fra ledelsen, at en får den oppbyggingen, den etterutdanningen og ikke minst den debrifingen og oppfølgingen som en trenger når en arbeider med sånne krevende saker. Det er et helt klart lederansvar for hver eneste politimester å sikre dette. På kort sikt vil jeg forsøke å sikre at vi kan få en slags dugnad, som gjør at vi så raskt som mulig kan få ned ventetiden og deretter klarer å holde ventetiden på et mer akseptabelt nivå enn det den er i dag. Vi skal også sikre at vi får et bedre statistikkgrunnlag. I dag skilles det ikke på hva slags type avhør som gjennomføres ved barnehusene – om det er et offer, eller om det er et vitne. Det har også en viss betydning når det gjelder gjennomføringen av avhørene. Det skal komme på plass så snart som mulig.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Jeg håper vi har langt mer enn fire år foran oss, men dette må løses på betydelig kortere tid. Jeg har lyst til å takke for veldig mange gode og tankevekkende innlegg og for et veldig sterkt, ektefølt engasjement fra Stortingets side. Jeg tror det er et veldig viktig signal til mange av dem som sliter selv, men også til dem som er pårørende, som er inne i disse prosessene. Så er det selvfølgelig slik at et ektefølt engasjement må følges opp av konkret handling, og vi gjennomfører nå flere tiltak for å gjøre det som er mulig for å gjøre dette bedre. Så er det noen rammer som vi må forholde oss til. Det er den tilgangen vi har på kompetanse, og det er den tilgangen vi har på ressurser, som alltid vil være en begrensende faktor. Det er derfor det er nødvendig nå å gjennomføre det vi kan for på både kort og lang sikt å gjøre denne jobben enda bedre. Så var Lene Vågslid inne på at hun ville ha et likt tilbud uavhengig av hvor en er fra i landet. Det er også et veldig viktig premiss for at en skal lykkes med dette arbeidet. En har sett en jevn og god økning i bruken av barnehusene, men det er fortsatt noen politidistrikter som i altfor liten grad bruker barnehus uten at det er noen åpenbar begrunnelse for det. I noen enkelttilfeller kan det være helt spesielle forhold knyttet til reisetid osv., og barnets beste skal alltid være i fokus i alle disse vurderingene, men det er åpenbart at flere kan bruke barnehus mer. Flere har vært inne på at det er viktig nå at vi ikke «korver» for lenge, som var det Ingebrigtsen kalte det. Det er jeg enig i. Men vi må også legge frem forskrifter som faktisk treffer. Formålet med å gjøre denne jobben raskt må ikke gå på bekostning av å gjøre den grundig. Sæverud-utvalgets forslag var bra på mange områder, men har altså vært veldig omstridt på mange andre. Da er det mer krevende å levere et resultat deretter. Det betyr at en underveis kan komme med andre innspill som en er nødt til å ta på alvor for å gjøre dette så godt som mulig, og det mener jeg er en viktig premiss i seg selv. Til slutt til Ropstad, som var inne på forholdene med medisinske undersøkelser, som jeg også kort berørte i mitt forrige innlegg: Det er helt avgjørende at vi sikrer den kompetansen. Som jeg nevnte, hadde jeg møte med helse- og omsorgsministeren i går, som har ansvaret for dette. Han adresserer også denne problemstillingen som en høyt prioritert oppgave, og vi har avtalt et nytt møte i oppfølgingen av bl.a. dette i månedsskiftet mai/juni. Det er altså et høyt fokus og høyt trykk i regjeringen for å sikre dette samlet sett. Jeg vil takke for en god og grundig debatt om et svært viktig og alvorlig tema.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Jeg er også veldig glad for at vi finner tverrpolitisk enighet om viktigheten av at kriminelle utlendinger ikke skal gå fri og fortsette sin kriminelle løpebane. Det er dessverre i for stor grad sånn i dag at kriminelle utlendinger som i utgangspunktet ikke har lovlig opphold, for raskt kommer tilbake i gatebildet. Det er gjort en del arbeid med det særlig i Oslo politidistrikt, som er det politidistriktet som har desidert flest av den typen saker. Jeg synes det er veldig bra – og kreativt, egentlig – at flere nå tenker grundig gjennom hvordan vi kan løse dette på en mer effektiv måte enn vi klarer å gjøre i dag. Det er riktig som representanten Klinge sier: Vi henter nå inn informasjon for å se hva slags saksomfang vi faktisk snakker om, samtidig som vi jobber med en mulighet for å se både på enkle lovendringer, som kan bidra til å rette opp i dette, og på om vi kan finne løsninger som kanskje krever en mer omfattende gjennomgang av lovverket. Det vil vi selvfølgelig komme tilbake til denne salen med forslag om, og jeg ser frem til den konstruktivitet og den diskusjon som det vil medføre.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Jeg kan vel nesten si at denne interpellasjonen også gikk i en egen hurtigfil, men debatten har vært god, og innleggene har vært reflekterte og bra. Jeg har bare helt til slutt lyst til å legge til et par perspektiver, for vi ser en endring i kriminalitetsbildet som bidrar til at vi også må tilpasse oss på en ny måte. I dag er omtrent halvparten av de som sitter i varetekt, utenlandske statsborgere. Omtrent 34 pst. av de ordinære soningsfangene er utenlandske statsborgere. Det er en dramatisk endring sammenliknet med den situasjonen vi så for bare noen få år siden. Det bidrar også til å understreke viktigheten av at en ikke skal stimulere til at mennesker som er her og starter på en kriminell løpebane, skal få bli værende her og fortsette på den kriminelle løpebanen, for det vil sannsynligvis føre til at det også begås mer alvorlig kriminalitet etter hvert. Derfor er nok det å komme tidlig med innsats og tidlig sende kriminelle utlendinger ut av landet, veldig viktig. Vi skal ikke på grunn av det tape av syne det perspektivet som Frølich var inne på, nemlig perspektivet på en effektiv straffesakskjede generelt. Det er helt avgjørende i utgangspunktet for alle områder, men vi må likevel tillate oss å tenke litt nye tanker om noen spesielle grupper, som skaper spesielle utfordringer. Jeg synes egentlig at Følling oppsummerte det hele på en veldig god måte: En må sette politi og domstoler i stand til å gjøre jobben sin, og det er jo jobben vår, så da får vi gjøre den.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2014-04-03:
Endelig har vi tatt de første skrittene på veien for å løfte ofrene. Det er ikke lenge til revidert budsjett, som det er blitt hentydet til, kommer til Stortinget. Her snakker vi om fire–fem uker. Fremskrittspartiet har hatt denne saken oppe til votering flere ganger, senest i fjor, den 19. juni. Da hadde politiet vært tydelig på at det hadde kommet nye spor i den mye omtalte Therese-saken, men også den gangen ble forslaget nedstemt av den rød-grønne regjeringen. Dermed ble Therese-saken foreldet. Hver måned slipper altså nye gjerningspersoner fri fra konsekvensen av kriminelle handlinger som er blitt begått, og hver dag finnes det personer som kan gni seg i hendene og si: Der slapp jeg unna. Jeg skal ikke drøye dette innlegget. Det meste har jo blitt sagt. Men at partiet Venstre tar parti for den kriminelle og hans rettigheter i stedet for å ta parti for ofrene og deres rettigheter, får meg til å bli veldig forundret. Når representanten fra Venstre i tillegg klarer å få seg til å si at gjerningspersonen som voksen ikke skal måtte stå til ansvar for en ungdomssynd, blir jeg skikkelig oppbragt. Ja, jeg har ikke ord. Drap, vold og overgrep er da ingen synd. Det er alvorlige kriminelle handlinger som ingen skal kunne slippe unna. Derfor stemmer alle de andre partiene for denne lovendringen. Jeg vil også gi en ekstra honnør til alle de ofrene som har tatt den belastningen det er å stå fram i det offentlige rom, for dermed å gi alle de andre ofrene i vårt land en stemme og et ansikt. Mange av disse sterke kvinnene og sterke mennene sitter på galleriet her nå. Uten disse ville våre ord her i dag vært uten kunnskap, og de ville ha vært uten forståelse. Som sagt er fjerning av foreldelsesfristen bare en begynnelse for å løfte ofrenes rettigheter. Snart kommer det mer.
Anders B. Werp (Høyre), 2014-04-03:
Jeg vil bare innledningsvis si at mitt innlegg gjelder sakene nr. 4 og 5 på sakskartet i dag. Jeg vil takke komiteen for et godt samarbeid ved behandlingen av sakene. Det har vært utmerket. Det foreligger en enstemmig innstilling, slik det framgår av sakslisten. Saken er også forelagt utenriks- og forsvarskomiteen uten merknader derfra. Saken dreier seg om samtykke til ratifikasjon i den europeiske menneskerettighetskonvensjonen med tilhørende nødvendige endringer i norsk lovverk. Det som er viktig å understreke, er at saken ikke innebærer noen endringer i menneskerettighetskonvensjonens materielle rettigheter. Det er mer en modernisering av språkbruken, vil jeg si. Jeg vil også peke på vedlegget i saken. Justiskomiteen sendte et spørsmål til Utenriksdepartementet der vi bad om en presisering av tolkning av oversettelsen av konvensjonsteksten fra engelsk til norsk. Jeg vil bare vise til vedlegget til innstillingen, hvor Utenriksdepartementets utdyping og presisering er beskrevet for framtiden.
Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-03:
Jeg er veldig fornøyd når jeg hører at alle partiene og alle representantene har en felles oppfatning og forståelse av både emnet, problemet og utfordringene. SV i regjering, ved Inga Marte Thorkildsen, lanserte strategier for å bekjempe vold og seksuelle overgrep mot barn og ungdom. Det vi snakker om her i dag, er en del av det, det er et videregående arbeid med det. Selv om det stunder mot kveld, er stortingsbygningen lyst opp av sola. For mange av disse vi snakker om, er det natt og mørkt. Det er bare å gå igjennom avisene og lese domsslutningene og begrunnelsene for domsslutningene i kriminalsaker. Veldig ofte ser vi at det er overgrep og vold i barnealder som er årsaken til mye av den kriminaliteten vi har i dag. Mange mennesker drar med seg store problemene store deler av livet, ja, mange ganger til enden av livet, så omfattende er de problemene vi snakker om. Det er veldig alvorlig. Det har vært sagt veldig mye bra her. Jeg synes det er veldig bra at Kristelig Folkeparti ved representanten Ropstad har tatt opp dette og fått kastet ekstra lys over det. Det er veldig bra at vi blir klar over posisjonene til partiene her. Det er også en trygghet for dem det gjelder. De som er vinnerne av de ekstra tiltakene vi snakker om, er jo nettopp barna og de unge. Med økt trygghet kommer også mer åpenhet, og vi ser at da kommer flere overgrepstilfeller fram. Når barna blir tryggere, når vi får institusjoner og forhold for det, har vi større sjanse for å kunne hjelpe dem. SV er av den bestemte oppfatning at det er politifolk med spesialopplæring som skal drive avhør i de tilfellene vi snakker om. Det vil være den beste løsningen for dem som er berørt. Vi mener også at vi trenger mer midler til opplæring for disse fagpersonene med politifaglig bakgrunn. Vi mener også at det er nødvendig med flere midler til en omfangsundersøkelse. Vi er klar over at det er mange mørketall. Nå er det et faktum at dagens regjering, med sitt flertall, hadde en annen prioritering under siste statsbudsjett. I likhet med flere av de andre talerne har også vi i vårt parti, SV, dratt rundt og snakket med folk på barnehusene, med de fagfolkene som er der, og alle sammen sier det samme, de venter bare på at forskriften skal komme på plass. Det er viktig, og vi synes at det haster. Jeg blir litt bekymret oppe i dette, som vi er veldig enige om, når justisministeren åpner for kanskje å gå en runde til. Vi fikk ikke høre begrunnelsen for det, bare antydninger, men for dem det gjelder, håper jeg at ikke justisministeren «korver» for lenge, for å si det på nordnorsk, og at en bør få litt fortgang i dette. For det er absolutt på sin plass at vi ikke venter for lenge. Det er snakk om å justere den redskapen vi har. Det er til beste for barn og ungdom, og det er viktig for utviklingen for dem og samfunnet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-04-03:
Jeg kan lukke øynene og se for meg noen unger jeg møtte på akuttmottak i Stavanger for mange år tilbake. Jeg kan se noen tegninger som de tegnet. En av dem så ut som et gitter med ruter i og noen svære hoder. Jeg spurte: Er du i fengsel? Svaret var: Nei, men det er sånn jeg opplever å komme hit. Det var nesten som et fengsel, for vi voksne ble så store. Barnehusene skal drive med dommeravhør, skal gjøre medisinske undersøkelser, skal gi råd og veiledning og skal ha en utadrettet virksomhet, står det på hjemmesiden til barnehusene, som vi har fått lære på besøk hos dem. Ministeren sa at det er en påkjenning å jobbe med unger som har hatt så sterke opplevelser, også for voksne, og det er stor gjennomtrekk, for det gjør så usigelig inntrykk. Da trengs det veiledning. Da trengs debriefing, da trengs oppfølging av dem som jobber der, slik at vi ikke får den gjennomtrekken som er. For jeg er sikker på at de som jobber på slike hus, har den samme opplevelsen som jeg, at ting kommer i retur. Vi trenger å bearbeide for å øke kunnskap og få god erfaring. Men de som har de største påkjenningene, er ikke de voksne. Det er ungene. Da trenger vi å ha kunnskap, og det var den fjerde tingen barnehusene skulle gjøre. De skulle drive veiledning og utadrettet virksomhet – dele av sin kunnskap til helsesøster, som ikke bare får kunnskap, men gjør noe med det, dele til barnehagen, slik at den kan gjøre noe med det, at skolen får vite og gjør noe med det. Kunnskap trenger vi alle. Så er det ikke bare slik at vi trenger kunnskap for å se. Vi trenger også kunnskap når dommen er ferdig, de første undersøkelsene er ferdige, og barnehuset har gjort sin jobb. Da skal disse ungene tilbake igjen til en kommune, og da trengs kunnskap for å fylle opp dette. De bærer med seg en ufattelig stor ryggsekk, det kan ta år å rette det opp igjen, og vi må være der for dem, for de har egentlig tapt alt. Det krever kunnskap, ikke bare om forebygging, undersøkelser, dom og behandling, men også om hva en trenger etterpå for å få et godt og verdig liv. Det fortjener ungene våre. Derfor er jeg veldig glad for det som ministeren sier, at det skal bli ikke bare ord og handlingsplaner, men handling. Men det betyr også at vi må tenke etter at barnehuset har gjort sin jobb. Ungene skal følges opp etterpå, de skal vokse, de skal leve med erfaringene hele livet, og de skal skape en tillit og få en trygghet til voksne på nytt. Det trenger de både å lære og å kjenne. Da må alle etater som møter ungene, på forhånd og etterpå, jobbe sammen.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-04-03:
fra salen: Mitt panel er fastlåst.
Terje Breivik (Venstre), 2014-05-06:
På vegner av representantane Pål Farstad, Iselin Nybø og meg sjølv har eg på denne dagen, da språket står i høgsetet, gleda av å setja fram eit representantforslag med den presise, kortfatta tittelen «om å innføre skjønn ved håndheving av regelbrudd ved skjemautfylling hvor det ikke foreligger noen personlig vinning».
Terje Breivik (Venstre), 2014-05-06:
Demokratiet sitt grunnlag er at menneske deltek. «Skal ein delta, må ein forstå. Og for å forstå, må ein meistra språket.» Det sa dåverande kulturminister under opninga av Språkåret 2013, og det er truleg den beste forklaringa på alle innspela og engasjementet arbeidet med språket i Grunnlova har utløyst. Det har vore ei sann glede å stå midt i straumen av alle instansar og enkeltpersonar som har informert Stortinget i denne prosessen – anten ved personleg oppmøte eller gjennom ulike elektroniske kanalar. Så hjarteleg takk til alle som har teke kontakt og bidrege til det vedtaket me i dag kjem til å gjera. Det er all grunn til å feira, ikkje minst på vegner av nynorsk. Når Grunnlova i dag vert vedteken på nynorsk, er skriftspråket uløyseleg bunde til framtida. Nynorsk kultursentrum seier det så sterkt i dag: «Berre jamstillingsvedtaket frå 1885 er viktigare enn dette.» I 1814 hadde me ikkje eit norsk skriftspråk. I jubileumsåret 2014 har me ikkje berre eitt, men to. For underteikna er det slik sett berre rett og rimeleg at me nyttar revideringa til å få Grunnlova på tidhøveleg norsk og gjer ho meir tilgjengeleg. Primært kjem eg derfor til å røysta for Graver bokmål og Graver nynorsk, subsidiært for Vinje bokmål. Sett på spissen er Vinje-bokmål ei ansiktslyfting eller sminking av dansk lovspråk med eit eldre norsk som ideal. Det filologiske handverket er framifrå. Symbolpolitisk og formelt vert Grunnlova meir norsk i Vinje sin versjon. Framlegget skil seg likevel vel mykje frå plausibelt tidhøveleg norsk til at den praktiske gevinsten er stor. Men sjølv om Vinje-framlegget følgjer tankegangen frå 1903-teksten, er lovteksten likevel lagt nærmare tida vår på mange punkt. Med denne versjonen vert det utvilsamt lettare å fullføra oppdatering av Grunnlova til moderne bokmål ved neste høve. Grunnlova vert uansett meir tilgjengeleg på bokmål òg enn ho ville ha vore utan Vinje-framlegget. Og for dei av oss som er glødande overtydde om at det har ei eineståande verdi at Grunnlova er skriven på tidhøveleg norsk, er det uansett ikkje eit stort problem at Grunnlova no vert lettast å forstå på nynorsk.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-06:
Da innstillinga forelå, var det intet flertall, og av den dynamikk som har skjedd etterpå, vil jeg bare si at som saksordfører slutter jeg meg til den forståelsen som representanten Kolberg har. I innstillinga sto Høyre på 1903-språket og var mot både Vinje-versjonen og Gravers bokmål og nynorsk, og sa at en ville modernisere grunnlovsspråket gjennom realitetsendringer i enkeltparagrafer, eksempelvis i Menneskerettighetsutvalgets forslag, det såkalte Lønning-utvalget. Det som imidlertid var saken hos Lønning-utvalget, var at de grunnlovsforslag som der ble framsatt, var framsatt enten på 1903-språket eller på Gravers bokmål og nynorsk. Så det var ikke mulig der å modernisere bokmålspråket, fordi det var koblet sammen med nynorskspråket. Når kom den erkjennelsen til kjenne hos representanten Tetzschner?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-06:
Jeg setter stor pris på det som representanten Raja sa nå, at man tilhører Graver–Graver. Men min replikk angår utsagnet fra representanten Raja om at Graver-utvalget hadde en beviselig feil på minst ett punkt, i forbindelse med § 75 b. Som saksordfører må jeg rette opp det: Det er korrekt at det er kommet innvendinger til Graver-utvalgets formulering på det punktet, hvor det står at det tilkommer Stortinget «å ta opp lån på rikets kreditt», mens det i dagens 1903-tekst heter «at aabne Laan paa Rigets Kredit». Ved høringa den 19. februar kom det kritikk, og professor Graver erkjente at det var en depresisering, men viste samtidig til at det var vanlig å bruke begrepet «å ta opp lån» i en rekke med statsrettslig litteratur, bl.a. fra Arne Fliflet, Frede Castberg og Eivind Smith. Det er ingen realitetsendringer i Grunnloven, det som her blir gjort, fordi det uansett ligger innenfor den utøvende makts myndighetsområde etter funksjonsfordelinga i § 3 å gjøre det, og det er det som sies her.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-06:
Jeg er fullt klar over, ut fra avslutninga av representanten Rajas innlegg, at det ikke er det som kan være det bærende. Jeg vil bare presisere her nå at det ikke vil være noen beviselig feil å gå inn for Graver-utvalgets forslag på bokmål og nynorsk med henvisning til § 75 b, for det er nøye beskrevet i innstillinga hvordan man forstår det, sånn at den tvil som enkelte eventuelt har på det punktet, er tatt bort gjennom innstillinga.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-06:
Som det har blitt avklart gjennom komiteens behandling i saken, kunne man ikke ta enkeltparagrafer fra Vinjes forslag og Graver-utvalgets forslag og kombinere dem. Vi hadde altså valget mellom en helhetlig Vinje-versjon eller en helhetlig Graver-utvalg-versjon. Som saksordfører var det helt umulig for meg å tilrå et helhetlig forslag som inneholdt feil – feil på ett punkt. Derfor var det vesentlig å få avklart dette. Det er ingen feil, men det er en mindre presis formulering som er i tråd med det som ellers står. Så det innebærer ingen feil – det vil være helt grunnleggende ukorrekt av Stortinget å vedta feil her – men det er mindre presist.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-06:
Jeg har noen korte kommentarer til noen innlegg: Representanten Tetzschner spurte hvorfor Senterpartiet argumenterte så sterkt for Graver–Graver, men likevel om nødvendig stemte subsidiært for Gravers nynorsk og Vinjes bokmål. Den 21. mai 2012 stemte Senterpartiet mot at vi bare skulle få Vinjes bokmål. Det var ene og alene den gangen fordi vi ikke hadde en nynorskversjon. Det har vist seg at det vi da gjorde, var rett. Det var rett å være litt tålmodig, for knappe to år senere greier vi nå å få Grunnloven på moderne nynorsk. Det ville ikke tatt seg ut fra Senterpartiets side om vi da ikke subsidiært skulle støtte det nynorskforslaget. På tilsvarende måte: Vinjes bokmålsversjon er lettere enn 1903-språket. Tetzschner sa videre at jeg hadde sagt at det ikke trengtes forkunnskap for å forstå Graver-versjonen og refererte da til forholdet mellom Kongen og hans statsråd. Sjølsagt har representanten et poeng der, sjølsagt har en et poeng der. Men det jeg sa, var at den språkmodernisering som vi nå gjør med Graver–Graver, for mange år framover vil gjøre den lettere å forstå og lese, og det er mitt presise utsagn. Så til representanten Grøvan fra Kristelig Folkeparti: Det har gjennom hele prosessen vært et poeng for Kristelig Folkeparti om nytt språk og både bokmål og nynorsk skulle skape tolkningsproblemer. Derfor har det punktet vært et av de viktigste for meg som saksordfører å avklare, at det ikke skulle medføre tolkningsproblemer, noe som var Kristelig Folkepartis store utfordring. Gjennom innstillinga ble det avklart at det ikke var tolkningsproblemer. Det tok Kristelig Folkeparti på den tida ikke hensyn til i sin tilrådning, men jeg er nå glad for at det er erkjent at vi er i den situasjonen. Så til representanten Raja som hadde følelser for Grunnloven under jusstudiet, og det er bra. Det er bra å bevare, men for Senterpartiet er det viktig å kombinere grunnlovskonservatisme med tanke på de saklige forholdene i paragrafene, altså realitetene, med en språklig modernisering, sånn at vi nå kan få en grunnlov som henger oppe i klasserom og andre steder, og som kan forstås av vår ungdom for framtida.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-05-06:
Ut fra den debatten som vi nå har hatt, og som jeg har lyttet veldig godt til – en debatt som har vært mye mer aktuell enn de fleste debatter på Stortinget, fordi den gir et resultat som er helt annerledes enn det som står i innstillinga – har jeg lyst til og behov for å knytte noen kommentarer til det jeg sa om at det å kombinere Vinjes bokmålsversjon og Graver-utvalgets nynorskversjon, ikke er spesielt elegant. Jeg vil utdype tolkingsbehovet som vi her står overfor. Som mange har sagt: Nynorskversjonen er klart mer moderne både i språklig stil og i ord og uttrykk, sammenlignet med bokmålsversjonen. Nynorskversjonen kommer langt på vei til å bli alles primære språkversjon i praktisk bruk, rett og slett fordi den er lettere å forstå. Vinjes bokmålsversjon må tolkes. Jeg skal ta fram fire eksempler på det. For det første: I § 17 heter det i Vinjes versjon: «anordninger», noe som i Graver-utvalgets versjon heter: «provisoriske lover». I § 74 heter det: «deliberasjon» i Vinjes versjon, mens det i Gravers heter: «drøftelser». I § 105 heter det i Vinjes versjon: «Fordrer statens tarv», mens det i Gravers heter: «Krever hensynet til samfunnet». Til slutt: I § 93, hvor det er spørsmål om å avgi suverenitet på et saklig begrenset område, skal det i Vinjes versjon stå: «skal ha rett til å utøve beføyelser», mens de i Graver-utvalget bytter ut «beføyelser» med «råderett». Disse eksemplene viser behovet for forklaringer til Vinje-versjonen, i motsetning til Graver-versjonen. Jeg vil bare avslutte med å si at jeg er glad for all støtte som det har vært i denne saken til en helhetlig språklig fornyelse. Dessverre kom bokmålet for seint i form – for å si det på idrettsspråket. En kom for seint i form til å sikre den plass som nynorsken nå rettmessig får. Senterpartiet vil arbeide videre for at Graver-utvalgets bokmålsversjon blir tekst seinere. Det er ikke for seint å arbeide for den gode sak, og som sagt: Grunnloven skal kunne «henge opp» for ungdom både på bokmål og på nynorsk, slik at ungdom forstår det, og at det blir et levende dokument til beste for vår tradisjon.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
I det offentlige ordskifte rundt denne dagen merker jeg meg at uttrykket «verdig» blir brukt ganske ofte. Det er helt riktig at Stortinget ved denne anledning – ved alle anledninger – bør oppføre seg verdig, og jeg skal gjøre det. Men når Tetzschner framstiller sin henvendelse til meg på den måten han gjør her, må jeg protestere. Det er uriktig, det er tendensiøst, og jeg synes ikke representanten skulle framstille det på den måten. Han ga meg et brev – det er helt korrekt – som var et forsøk fra hans side på å få Høyre inn i folden, etter at det var åpenbart for dem at de ville bli stående alene i salen i dag hvis de ikke hadde gjort det. Da ba han meg om å forlate de samtalene og de konklusjonene som vi hadde hatt med de andre partiene. Det avviste jeg. Det står jeg ved, og det mener jeg er verdig. At representanten mener at det ikke er det, får stå for hans egen regning. Det er min replikk.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Det var ikke nødvendig for meg å stille spørsmål i den replikken. Det var en replikk som var et meningsinnhold. Det er helt åpenbart at det som også skjedde i det offentlige rom da representanten Tetzschner la fram det brevet for offentligheten, var at det ble hevdet at jeg svarte på det som et initiativ fra Høyre. Det var jeg som tok initiativ til samtalen med Tetzschner for å informere ham om situasjonen i komiteen, slik at de kunne opptre konstruktivt. Det er helt motsatt. Det er det som er sannheten, og jeg synes oppriktig talt at det ikke går an å forsøke å omskrive det. Kan man ikke da like gjerne si at vi skjønte at vi måtte forlate vårt standpunkt? Det er en ærlig sak å gjøre det, istedenfor å forsøke å lage en dekkhistorie med juridisk spissfindige formuleringer som ikke har noe i politikkens verden å gjøre. Det er det som har skjedd, og jeg liker det ikke.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-05-06:
Dynamikken i saken var skapt lenge før Høyre kom på banen. Dynamikken i saken var skapt på det grunnlaget som jeg redegjorde for i mitt innlegg, under henvisning særlig til Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet. Det var det som skapte dynamikken og situasjonen, ikke noe initiativ fra Høyre, for Høyre har vært motstandere av all fornyelse av Grunnloven gjennom hele behandlingen. Representanten Tetzschner har vært den fremste talsmann politisk – og med juridiske argumenter – for at dette ikke burde skje, og det er skrevet i innstillinga. Fram til i går formiddag var dette et faktum. Jeg slipper ikke denne historien, for det er dette som er sannheten, og jeg gjentar for siste gang: Det kunne man vært ærlig nok til å innrømme. Det hadde vært en grei sak, men ikke å forsøke å lage en annen historie, som det ikke er dekning for. Det er ikke en verdig opptreden.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-05-06:
Jeg vet ikke helt hva spørsmålet var, bortsett fra at det var en alternativ fremstilling. Det må man selvfølgelig gå litt inn i. Det ble ikke vist til noen avtale da vi hadde samtalen i går – tvert imot ble initiativet tatt imot positivt – og det ble heller ikke tatt noe forbehold om at man var bundet av andre arrangementer. Jeg har heller ikke sett noen avtale. Jeg har riktignok sett noen papirer med noen uutfylte navn, men det ligger ikke som et grunnlag for den saken vi behandler i dag, selv om det for Arbeiderpartiet en god stund så ut som om det var en god idé å koble språkendringene i dag med innholdsendringene neste uke. Av hensyn til Stortingets verdighet, hvis vi først bruker det ordet, er det veldig viktig at vi gjør opp språklige uenigheter i estetikkdelen, i den språklige delen. Jeg tror ikke det er godt samsvar med endringsreglene i Grunnloven hvis man også blander inn innholdsendringer i en tuskhandel.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-05-06:
Dette brevet inneholdt en henvisning til grunnlovsforslag nr. 25, bokmål, og grunnlovsforslag nr. 22, altså en henvisning til Finn Erik Vinjes språkforslag, fremmet av Anders Anundsen, Per-Kristian Foss, Carl I. Hagen og Michael Tetzschner. Jeg sa at det eneste som kunne skape dynamikk – i sammendrags form nå fra brevet – var hvis Arbeiderpartiet ikke lenger insisterte på at fornyelsen bare kunne skje gjennom Graver-utvalgets bokmålstilnærming. Det var aksept av det jeg fikk kl. 16.34, og som jeg kunne gå videre til min gruppe med. Vi hadde et ekstraordinært gruppemøte, jeg kunne informere om det, og dermed hadde vi et flertall. Nå synes jeg vi skal glede oss over at vi har det flertallet og heller argumentere litt positivt for det, ikke fortape oss i at Arbeiderpartiet kanskje ikke fikk sitt primære forslag igjennom. Nå har vi den fornyelsen som så mange har ønsket seg, og vi har fått en fornyelse som vi i Høyre kan stå inne for.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-05-06:
Både nå og tidligere i hr. Kolbergs innlegg blir det henvist til «iherdig motstander» av endringer. Jeg har redegjort for at vi imøteså de endringene vi ville fått i neste uke, hvor man altså fjernet vanskelige ord og uttrykk som til og med Arbeiderpartiet insisterer på å bruke som eksempler i sin komitéinnstilling. Mitt spørsmål tilbake må være: Bruker Arbeiderpartiet disse eksemplene fordi de ikke har gjort seg kjent med Menneskerettighetsutvalgets innstilling, eller er det mot bedre vitende? Det er ganske interessant. Det andre er dynamikken. Dynamikken synes jeg skal skje i komiteen, med alle partiene som er representert. I kontroll- og konstitusjonskomiteen er samtlige partier til stede, og vi kan gjøre kompromisser der uten å gjøre arrangementer i korridorene. Det er en form for politikk jeg er tilhenger av. Sannheten er at komitélederen ikke klarte å skape noen dynamikk i komiteen. Med sin insistering på at modernisering bare kunne skje gjennom Graver-utvalget, var vi i en låst situasjon, som vi da fikk hull på i går.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-05-06:
Det har ikke vært behov for noen ny erkjennelse, for hvis man leser fra Lønning-utvalget, har de vært så forutseende at de har sagt at kanskje Stortinget vil forandre språkform. De har altså etterlatt seg rikelig med alternativer, både på nynorsk, på vanlig bokmål og i tradisjonelt grunnlovsspråk. Så det hadde ikke vært noe problem i det hele tatt. Stortinget står helt fritt. Hvis de ikke hadde gjort det, ville disse sakene antakelig ikke vært mulig å skille heller. Da ville det vært en del av den samme debatten i dag.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-05-06:
Dette er med respekt å melde problematisering. Alle forslagene legger til grunn at det ikke skal være betydningsendringer i forhold til dagens grunnlovstekst. Hvis det blir tolkningsproblemer, må man legge all teksten foran seg, til og med den nåværende grunnlovsteksten som går ut av lovsamlingen nå, fordi det også vil være tolkningshistorikk knyttet til de nåværende bestemmelsene. Høyesterett – og det er de som skal arbeide med dette – vil måtte gå inn i alle rettskildene rundt loven og ikke være begrenset, slik som representanten impliserer. Så har jeg lyst til å legge til at det er ikke bare forskjellig språksmak som gjør at vi også har måttet velge vekk Graver. Det er bl.a. fordi han på ett punkt, når det gjelder forholdet mellom regjeringen og Stortingets kompetanse, rett og slett beskriver låneopptak feil og legger dette til Stortinget, mens det vitterlig vil være hos regjeringen.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-05-06:
Ja, det har jo et flertall lagt til grunn at vi skal ha når vi først gjør den nyskrivingen av Grunnloven. Det har også Høyre medvirket til. Gjør vi først endringer, skal de også kunne skrives på nynorsk. Jeg tror ikke man skal innbille seg at det å ha to parallelle tekster aldri vil føre til at det blir påberopt nyanseforskjeller. Min kunnskap om advokater tilsier at man ofte prosederer på det man finner, så det skal jeg ikke garantere at ikke noen vil ha som et poeng. Men de som gransker kildene, som vil granske forutsetningene for denne debatten, vil også vite at den opprinnelige grunnlovsteksten med det tolkningsmaterialet den fortsatt har med seg i historikken, vil være rettskilde for bruk i norsk rett.
Michael Tetzschner (Høyre), 2014-05-06:
Jeg deler ikke vurderingen til representanten Hansson av at Vinjes moderate moderniseringstekst er et språk som ingen snakker. Det ligger innenfor rettskrivningsnormalen. Samtidig respekterer den altså sitt historiske utgangspunkt. Det er godt gjort – man må være av en slik kapasitet som professor Vinje for å klare dette. Forslaget bygger bro mot den historiske teksten, samtidig som det er fullt ut anvendelig hverdagstekst i norsk rettsbruk.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-06:
Representanten Tetzschner og jeg selv har vært kanskje to av nåværende stortings sterkeste talsmenn utad i samfunnet for at vi skal bevare Grunnloven slik vi har den, og ikke gjøre modernisering av den eller språkendringer av den. Nå er det tydelig at det kommer til å skje allikevel. Så har man to valg: Man kan velge den dårligere løsningen, hvor det ikke er harmoni mellom to versjoner, altså Vinje og Gravers nynorsk. Det er ikke harmoni mellom de to, og det er godt redegjort for av representanten Lundteigen. Eller man kan velge å gå for den det er mest harmoni i, Graver og Graver. Jeg hører representanten Tetzschner si at Arbeiderpartiet nå ikke får sitt primære standpunkt igjennom. Jeg håper det ikke er den prestisjen som gjør at man ikke vedtar det – at man altså lar Grunnloven bli brukt i et sånt prestisjespill. Mitt spørsmål til representanten Tetzschner er: Ser han at det er mer harmoni i Graver og Graver enn i Vinje og Graver?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-06:
Jeg takker for kommentaren. Det er ikke slik at det først og fremst er den ene feilen der som er bærende for mitt engasjement og mitt standpunkt i saken, men man kan si at det er medvirkende. Jeg ser at det ikke vil by på noen politisk og stor juridisk utfordring med den ene feilen, eller kanskje også med de to andre som tidligere er blitt påpekt av professor Vinje. Men det er ikke det som er det bærende når det gjelder at jeg ikke vil ha språkendring. Det har jeg redegjort for, og jeg føler ikke behov for å gjenta det.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-06:
Det bør ikke være noen tvil om at rent språklig sett er det ikke riktig, det som står hos Graver-utvalget både på bokmål og nynorsk. Det har – jeg vil si – nesten alle i miljøet framholdt, utenom kanskje Graver-utvalget selv. Det har professor Vinje påpekt, og det har også professor Eivind Smith påpekt. De har vel å merke påpekt at det på en måte er å peke på splinten i øyet når man selv har bjelken gjennom sitt eget. Det er store utfordringer med dagens grunnlov også. Jeg tror ikke at representanten Lundteigen skal underslå at det faktisk rent språklig ikke stemmer, det som vil bli vedtatt. Så kan dette rent politisk og juridisk helt fint løses, men det er en annen ting.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-06:
Jeg har ikke noe direkte sitat å dra fram, men jeg har i hvert fall notert meg at professor Vinje og professor Eivind Smith ved Det juridiske fakultet mener at det er feil. Jeg tror iallfall det er slik jeg har oppfattet dem, og hvis jeg har oppfattet dem på riktig måte, sier de at det er feil. Men som sagt: Det er ikke det som er det bærende når det gjelder mitt resultat, og jeg ser at dette kan løses både politisk og juridisk. Så kan man eventuelt etter mellomliggende valg gjøre de nødvendige endringene, slik at det språklig sett kommer på plass ved neste storting.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-06:
Jeg trodde jeg var tydelig på at vi kommer til å stemme for Graver–Graver-versjonen. Vi håper at den blir vedtatt, og så er det en eventuell subsidiær stemmegivning, men jeg vet ikke om det er ønskelig at man skal tilkjennegi den nå når vi i utgangspunktet ønsker å få vedtatt Graver–Graver-versjonen. Det vil være en enstemmig gruppe fra Venstre som kommer til å stemme for Graver–Graver-versjonen. Når det gjelder at Grunnloven er en ubrukelig og uforståelig grunnlov nå: Det er å undergrave dagens eksisterende grunnlov. Den er fullt mulig å bruke, og den brukes. Den er vanskelig å lese, men den er ikke umulig å lese. Den har utfordringer, men den har eksistert i 200 år. Det har ikke bydd på noen store juridiske utfordringer, heller ikke noen særlig politiske, og den brukes til undervisningsformål både på skoler osv. Så man overdriver litt dette med at man ikke forstår hva som står i Grunnloven. Så vanskelig er den ikke.
Abid Raja (Venstre), 2014-05-06:
Jeg takker først for rosen. Dagens grunnlov er ferdigtolket. På ett minutt blir dette satt litt på spissen, men dagens grunnlov er ferdigtolket, det er ikke noen tolkningsutfordringer, Høyesterett håndterer dette fint, det er skrevet masse avhandlinger om den, og det juridiske miljøet har saumfart den. Når det gjelder nye bestemmelser, er det ikke noe poeng å skrive dem i 1903-språk. Det er ikke noe behov for meg å vedta en ny grunnlovsbestemmelse i dag i en foreldet språkdrakt. Nye grunnlovsbestemmelser vil jo da tolkes slik nye grunnlovsbestemmelser tolkes i vår egen samtids bokmål, og da skriver man forarbeider om dette, og de vil da tolkes i lys av dette – det er ingen utfordring. Det er ikke bare jeg som har framholdt dette. Det som er fint, er at både sivilombudsmannen og tidligere professor Johs. Andenæs har sagt det. Til og med representanten Kolbergs tidligere partileder og stortingspresident, Thorbjørn Jagland, har sagt det. Så dette ville ikke bydd på store utfordringer; det ville gått seg fint til.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-06:
I merknadene går det veldig tydelig fram at Høyre kan tenke seg en grunnlov skrevet i flere språkversjoner samtidig, nemlig at man beholder det gamle språket i noen paragrafer, som blir stående, mens de nye paragrafene skal skrives på et moderne, tidsmessig bokmål, og jeg forutsetter nesten også nynorsk. Men det som ser ut til å bli løsningen i dag, er at man velger to ulike språkversjoner i det forslaget som kommer til å bli vedtatt. Da betyr det jo at det er ulikheter i de forslagene som representanten nå nettopp beskrev. Representanten liker jo å være opptatt av sånne ord som eleganse osv., men det er ikke spesielt elegant å ha to forskjellige språkversjoner. Da vil jeg stille representanten et spørsmål – framover: Tror representanten Tetzschner at det vil bli stående i framtida at vi har ulike versjoner på nynorsk og bokmål av Grunnloven?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-06:
Både i debatten i dag og i debatten på forhånd om saken har vi blitt grundig kjent med representanten Abid Q. Rajas synspunkter, der Grunnloven istedenfor å være et levende dokument skal være et nasjonalt klenodium, og at han, når han innser at det ikke får flertall, selvfølgelig velger den logisk beste ordningen: Graver–Graver. Jeg er glad for det siste. Men jeg står fremdeles her og undres på hva Venstre mener, for vi har ikke fått høre hva Venstre egentlig mener, annet enn at gruppa er fristilt. Jeg synes det hadde vært greit om representanten fra Venstre kunne redegjøre for hva Venstres representanter i Stortinget mener om saken.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-06:
SV har også varslet at vi støtter forslaget subsidiært.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-05-06:
I den løsningen som Stortinget nå er på vei mot, nemlig kombinasjonen av Vinje og Graver, får vi to språkversjoner som er utarbeidet på helt forskjellige premisser. Vinjes versjon er utarbeidet med det formål for øye å bevare den opprinnelige språkdrakten i størst mulig grad. Gravers nynorskversjon er utarbeidet med det premiss for øye å få en moderne, oppdatert nynorskversjon av Grunnloven. Ser representanten Tetzschner for seg at dette er en utvikling som man skal fortsette, nemlig å ha en bokmålsversjon på et språk som ingen mennesker i Norge snakker, og altså ha nynorskversjoner av Grunnloven som er oppdatert til det til enhver tid moderne nynorske språket?