Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-05-31:
Den gjennomsnittlige saksbehandlingstiden i departementet når det gjelder søknader om godkjenning etter privatskoleloven, blir beregnet i forbindelse med framleggelsen av budsjettproposisjonen for Stortinget. Når det gjelder søknader om godkjenning av nye skoler, var den gjennomsnittlige saksbehandlingstiden 13 måneder i perioden fra juli 1998 til juni 1999. I den tilsvarende perioden året etter var gjennomsnittlig saksbehandlingstid 12 måneder. Søknader om endringer eller utvidelser av eksisterende tilbud har blitt behandlet noe raskere. Som jeg tidligere har svart Stortinget, og som representanten Lønning selv nevner, har departementet som målsetting at behandlingen av søknader om å få godkjent en ny skole etter privatskoleloven ikke skal ta særlig lengre tid enn ett år. Jeg har, noe mine forgjengere sikkert også har hatt, et ønske om å få saksbehandlingstiden ned. Årsakene til at det tar tid, er flere: For det første framgår det av privatskoleloven § 25 nr. 2 at departementet skal innhente uttalelser fra statens utdanningskontor og vertskommunen når det søkes om godkjenning av en grunnskole, og fra vertsfylket når det søkes om godkjenning av en videregående skole. I tillegg skal departementet godkjenne de undervisningsplanene skolene ønsker å benytte, jf. privatskoleloven § 4. Jeg vil her særlig vise til opplæringsloven § 2–1 første ledd, hvor det foreligger et krav om at private skoler skal gi en opplæring som kan anses å tilsvare den som gis i norsk offentlig grunnskole. Når det gjelder private videregående skoler, må departementet forsikre seg om at elevene vil få studie- eller yrkeskompetanse. Før en skole godkjennes etter privatskoleloven, er det også viktig å forsikre seg om at elevenes rettigheter etter privatskoleloven vil bli ivaretatt på en tilfredsstillende måte. Det innebærer i praksis at departementet også vurderer skolens inntaks- og ordensreglement, størrelsen på skolepengene, om skolen legger opp til å ha de styrings- og rådsorganene som privatskoleloven forutsetter, om skolen vil bestrebe seg på å skaffe undervisningspersonell som oppfyller de formelle kravene i loven, osv. Departementet må altså ta stilling til en rekke pedagogiske og juridiske problemstillinger som vi er pålagt etter loven, før det foreligger et vedtak i saken. I tillegg kan det være nødvendig å innhente flere opplysninger fra søkeren hvis søknaden er mangelfull, eller også, som jeg nevnte, innhente synspunkter fra lokale myndigheter. Alt dette fører til at saksbehandlingen tar tid. Et hovedpoeng i representanten Lønnings interpellasjon er at han viser til at det i Sverige visstnok er kort saksbehandlingstid. Men etter det departementet har fått opplyst, er de opplysningene som Lønning framfører, helt ukorrekte. Skoleverket, som behandler slike søknader, sier at dersom det blir søkt om godkjenning av en privat skole før 1. april et år, kan søkeren forvente svar på søknaden slik at man kan starte opp fra høsten neste år – altså et og et halvt år. Det blir det samme som i Norge. Hvis man søker før 1. april et år, vil det normalt sett være full anledning til å komme i gang året etter. Slik sett virker det som om interpellasjonen er bygd på en misforståelse med hensyn til hva som skjer i Sverige. Jeg mener uansett at søknader om godkjenning etter privatskoleloven må behandles grundig av departementet, men selvsagt med det mål at det skal være en effektiv og så kort behandlingstid som mulig. Det gjelder både søknader om godkjenning av nye skoler og søknader om endringer eller utvidelser. Jeg vil gi uttrykk for at jeg mener at det er lite realistisk å få den gjennomsnittlige saksbehandlingstiden ned til én til to måneder, slik interpellasjonen kunne tyde på. Da ville det f.eks. være helt umulig å la den angjeldende kommune få uttrykke sin mening. Det vil også være svært vanskelig å undersøke alle de kvalitetskriteriene som loven faktisk pålegger departementet å gjøre. Gjennomgangen skal være med å sikre at skolene gir et tilfredsstillende tilbud til de elevene som går i disse skolene, og at elevenes rettigheter ivaretas. Derfor må søknadene ta en viss tid. La meg til slutt si at den sammenligningen som representanten Lønning kom med mellom ACE-skoler og Steinerskolen, kjenner jeg meg overhodet ikke igjen i.