Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-05-03:
Dette er et spennende tema. Det er spennende fordi vitensentrene inviterer små og store til et annerledes møte med bl.a. matematikk og fysikk. Under Bondevik II-regjeringen kom staten på banen. Endelig, vil vitensenterentusiastene si, og det ble utarbeidet planer for hvordan staten kunne være med og bakke opp dette initiativet. Det finnes mange gode argumenter for at staten skal påta seg et større ansvar i den videre utvikling og drift av vitensentrene. Det aller viktigste er jo det å vekke interessen for realfag hos flere og så tidlig at ungene forstår at matematikk og fysikk er verdt å satse på. Interpellanten har på en utmerket måte redegjort for de utfordringer vitensentrene står overfor. Det er jo unektelig et luksusproblem at mange av sentrene blir rent ned av interesserte barn og voksne, for ikke å snakke om pågangen fra skolen. Stadig flere lærere og skoler har oppdaget hvilken inspirasjonskilde vitensentrene representerer med sine mange aktiviteter og utstillinger. Landets vitensentre opplever altså at de fyller rollen både som sirkus for allmennheten og som seriøs samarbeidspartner for skolen, der både elever og lærere uttrykker entusiasme over tilbudet. Da er det kanskje ikke så rart at initiativtakerne er utålmodige og etterlyser den forespeilte opptrappingen av det statlige bidraget til virksomhetene. Ingen er uenig i at sentrene også skal ha andre samarbeidspartnere, men vitensentrene finner det – kanskje forståelig – vanskelig å forklare og be om økte tilskudd fra andre samarbeidspartnere når staten ser ut til å toe sine hender og tilskuddene derfra står omtrent på stedet hvil. Vitensentrene er lokalisert over landet, men ikke alle har fått tilgang til samme statlige finansiering. Høyre har etterlyst og foreslått statlig finansiering til vitensentre på Sørlandet. I tillegg vil jeg peke på at enkelte vitensentre, som f.eks. Nordnorsk vitensenter, skal betjene en hel landsdel, med de utfordringer som følger med det. Lange reiseavstander gjør at Vitensenteret med base i Tromsø driver utstrakt oppsøkende virksomhet for at tilbudet skal kunne nå ut til flest mulig. For å kunne fylle landsdelsrollen bedre har senteret også innledet samarbeid med NAROM på Andøya og landets første Newton-rom, som er etablert i Harstad. Rammebetingelsene for vitensentrene er forskjellige, men felles for alle er at medarbeiderne står på for å møte den nysgjerrigheten sentrene omfattes av fra publikum. Flere av sentrene har enten kommet inn i egne lokaler eller har lokaler under bygging. Høyre mener derfor at staten bør foreta en fornyet gjennomgang av driftsforutsetningene for vitensentrene, slik at de kan gi et enda bedre tilbud i fremtiden. De tradisjonelle museene har fått styrket sine budsjetter og muligheter som arena for opplevelser. Vitensentrene kan ikke sies å ha fått ta del i samme utvikling, og nå må turen være kommet til dem, også fordi vitensentrene nevnes og omtales som ledd i Regjeringens realfagssatsing, som flere her har vært inne på. Skal dette bli en realitet, er tiden nå inne til å prioritere vitensentrene også i budsjettsammenheng. Skal de leve opp til den rollen de er tiltenkt i realfagstrategien, må penger følge ord. Fra dem som jobber på vitensentrene, og lederen for Newton-rommet i Harstad hører vi om elever med stjerner i øyene som trollbindes av de aktivitetene de inviteres til. Vitensentrene og Newton-rommet er som et lite vannhull som man kan dykke ned i og finne de rareste ting på bunnen, som man kan ta med seg tilbake til undervisningen. Å fange interessen for realfagene i ung alder tror jeg er det beste middel for å løse mangelen på realister, som kommer til å berøre hele samfunnet om vi ikke evner å rekruttere flere studenter til disse fagene. Det burde i seg selv være det beste argumentet i Regjeringens budsjettdebatter uavhengig av hvilke næringer man mener dette landet skal leve av i fremtiden. For eksempel kan vi nevne at visjonene om fornybar energi som en stor fremtidsnæring i Norge aldri vil kunne realiseres uten stabil og større tilgang på realister. Det er her vitensentrene og de nye Newton-rommene kan spille en viktig rolle og så små realfagsfrø som samfunnet senere skal kunne høste i form av ferdig utdannede realfagskandidater.