trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-02-11:
Statsråden beskriv her fleire ting som skulle vere med på å auke produksjonen i Midt-Noreg. Likevel kan vi slå fast at det er stor fare for at det blir straumrasjonering til vinteren. No har Regjeringa styrt i fem år utan at det har kome nokre tiltak av vesentleg betydning. Det vart lagt fram ei rekkje tiltak, men alle desse har noko til felles, dei er veldig små. Så vidt eg kjenner til, var det allereie i 2005 lovt ein tiltaksplan for Midt-Noreg. Spørsmålet er kvar ein kan finne han. Vi veit at utfordringane for norsk næringsliv er store – høgt kostnadsnivå, sterk norsk valuta og sterk internasjonal konkurranse. Dette gjer at situasjonen slett ikkje er enkel for næringslivet, og spesielt ikkje i Midt-Noreg. Vi ser at frustrasjonen gjer at til og med Sør-Trøndelag sin fylkesordførar frå Arbeidarpartiet ber om at ein går til det skrittet å selje dei mobile gasskraftverka for å styrkje energiøkonomisering, enøktiltak og Enova-tiltak i regionen. Det viser berre frustrasjonsnivået i regionen. Det som statsråden òg peiker på, er at NVE får dobla konsesjonsbehandlingskapasiteten. Det er bra, men har det halvert saksbehandlingstida, som det kanskje burde ha gjort? Konklusjonen så langt er at det er stor frustrasjon i Midt-Noreg, og prisnivået i seg sjølv gjer at det går ut over arbeidsplassar. Situasjonen har vart over så lang tid at det framstår som hjelpelaust og lite handlingskraftig, det som Regjeringa gjer. Det må ein på ein måte berre ta inn over seg, og akseptere at det ser slik ut frå Midt-Noreg. Så heilt til slutt nokre få ord om situasjonen i Norpool. Eg høyrde ikkje at statsråden var innom den problemstillinga i det heile, om ein elbørs som skal vere open og transparent, slik at vi er sikre på at det ikkje skjer ting som er uhandterlege og uhensiktsmessige, om vi skal bruke dei orda. No veit vi ikkje om det skjer i dag, men ting tyder på at han hadde stått seg betre, den børsen også, om han hadde vorte meir transparent. Eg høyrde heller ikkje at statsråden nemnde noko om konkrete tiltak for å unngå stopp på dei store produksjonseiningane vi har i Norden, eksempelvis atomkraftverka i Norden.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-02-11:
Eg må innrømme at eg er skuffa over dei manglande signala til regionen som har dei store ufordringane som har vore diskuterte no, og som mange har gjenteke. Vi ser at dei regionale styresmaktene i Møre og Romsdal og Trøndelag tek dette på alvor. Dei har jobba aktivt og har sett i gang program som skal kunne vere med og bidra til ei løysing på den straumkrisa som vi ser, men vi ser ikkje at det same engasjementet er på plass hos sentrale styresmakter, som kunne ha bidrege til å realisere desse prosjekta. Det er etter mi oppfatning veldig skuffande. Det vi ser, er at når det gjeld det energibehovet som vi har i dag, kan vi få ei underdekning, og rasjoneringssannsynlegheita aukar. Vi veit òg at Ormen Lange-prosjektet skal gå inn i fase 2, der ein skal køyre i gang eit kompresjonsprogram for å auke trykket i brønnane for å ta opp meir gass. Dette vil krevje store energiressursar. Så vi ser på ein måte at det er større og større krav til leveranse, mens produksjonen ikkje på nokon måte klarer å følgje etter. Det er skuffande at vi ikkje kan konkretisere meir og synleggjere løysingar. Eg registrerer at statsråden har ei liste over straumprisar som viser at det er minimale variasjonar på pris. Det er greitt, men det hjelper lite når prisane i periodar er oppe på eit nivå som gjer at ein stengjer ned, slik som det er vist til frå andre talarar. Når representanten Marthinsen seier at vi ikkje har late marknaden ordne opp i energisituasjonen i Midt-Noreg, så er jo det direkte feil. Det er jo nettopp det som skjer når ein lèt marknaden lyfte prisen opp til 8–10 kr. Då stengjer ein automatisk ned aktivitet, arbeidsplassar blir fjerna, og frykta er at desse arbeidsplassane skal gå tapt for godt. Eg høyrer representanten Snorre Serigstad Valen står fram som lite bekymra for Midt-Noreg, og han viser til at SV åtvara mot straumknappheit då ein bestemte å realisere Ormen Lange-prosjektet. Det er jo for så vidt rett. Men noko om energiknappheit, som også han som representant for Midt-Noreg burde vere med og sjå på, saknar eg definitivt i innlegget hans. Men det er mogleg han ikkje ønskjer å representere Midt-Noreg. Det er mogleg han vel andre utgangspunkt. Konklusjonen er at eg er skuffa over at vi ikkje har fått klårare signal som vi kan bere fram og gje til regionen vi representerer. Det ser ikkje spesielt lovande ut.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-11:
Jeg er litt forundret over at interpellanten fortsetter å uttrykke seg som om vi har ett sted i Norden som nå er i en helt spesiell situasjon når det gjelder kraftpris. Det siste innlegget kunne tyde på at det fortsatt er inngangen for representanten i denne debatten. Men det er ikke situasjonen. Jeg står her med lista over kraftpris for den siste måneden foran meg. Det er på det meste et avvik på ca. 1,3 øre mellom Midt-Norge og Norden for øvrig. Så er det helt korrekt at avviket i forhold til Sør-Norge er et helt annet. Sør-Norge og Jylland har operert som særområder i det nordiske kraftmarkedet. Så diskusjonen rundt pris når det gjelder Midt-Norge, er en nordisk diskusjon om total tilgang på effekt opp imot forbruk. Noe av grunnen til det er nettopp at vi har gjort noe, at situasjonen ikke er den samme i Midt-Norge i dag som den var for noen år tilbake. Hadde vi hatt den samme situasjonen, uten en oppgradert Nea–Järpströmmen, uten flere kondensatorbatterier, uten SVC-anlegg, ville vi med stor sannsynlighet i dag snakket om en Midt-Norge-situasjon som var helt frikoblet fra det nordiske spørsmålet og det nordiske markedet. Det ville betydd mindre mulighet for import til området, større fare for kraftmangel i området, større fare for enda større prisforskjeller mellom Midt-Norge og Sør-Norge. Så vi er nødt til, når vi diskuterer dette spørsmålet, å ta inn over oss at vi faktisk har – nær sagt – en verden i endring her, ved at vi har utvidet kapasiteten, fått bedre flyt og også fått et nordisk marked som inkluderer Midt-Norge. Men når det er sagt, mener jeg at det at vi har ulik kraftpris i Norge, er et tegn på at systemet ikke er godt nok. Vi må komme dit at vi har én felles pris på kraft i hele Norge. Det betyr flere linjer, det betyr at vi har bedre overføringskapasitet mellom landsdelene, og at vi får en kraftflyt som ikke har flaskehalser som bidrar til den situasjonen vi har nå. Så er det sånn at det handler om konkrete prosjekter som en ikke kan løse fra én dag til en annen. I så måte er og blir linjen Ørskog–Fardal et nøkkelprosjekt når det gjelder å redusere prisforskjellene og komme dit vi skal komme: én pris på strøm i Norge.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-11:
Aller først to forklaringer: Når det gjelder brev som er sendt fra interpellanten, så skal jeg selvsagt ta det med det alvor som denne saken fortjener. Hvordan kraftbørsen virker, er en stor og viktig sak, så det skal jeg følge opp. Så ga representanten Hofstad Helleland meg en anledning til å presisere noe jeg er litt usikker på hvordan kan ha blitt sånn, men jeg konstaterer at det er blitt framstilt som om jeg har uttrykt at Midt-Norge-situasjonen ikke er spesiell sammenlignet med situasjonen i Norge for øvrig. Det er jo selvsagt Norden for øvrig som jeg i dag har vært opptatt av. Hvis det i Stortingets referater står noe annet, så har det skjedd et eller annet rart enten på vei ut av meg eller via referatet. Det er greit å få muligheten til å presisere dette, for det er jo i forhold til Norden jeg har omtalt Midt-Norge-situasjonen. Det har man antakeligvis også hørt tydelig i dag. Så må jeg bare konstatere at representantene fra Høyre generelt fokuserer på at ingenting er gjort. Jeg må si at jeg er forundret over at det går an å framsette en sånn påstand. Jeg er helt uenig i den påstanden, og jeg skal komme litt tilbake til det. Denne debatten har sluppet katta ut av sekken når det gjelder miljøpartiet Høyre. Det innlegget som representanten Røbekk Nørve holdt i dag, er vel noe av det mest ekstreme som har vært holdt i denne salen i nyere tid om miljøpolitikk. Når representanter fra Høyre i andre sammenhenger er opptatt av oppfølging av klimaforlik, opptatt av hva Regjeringa ikke gjør, tror jeg bare vi skal klippe ut det som er sagt fra Stortingets talerstol i dag, for det var relativt sterk kost. Jeg tror nesten det kunne påkalt replikk fra Fremskrittspartiet når det gjelder innhold. Min gode venn og forgjenger Odd Roger Enoksen er trukket fram av flere i debatten. Det er hyggelig, bra og rettferdig fordi han satte i gang mye jobbing rundt dette, arbeid som er fulgt opp. Noe har også forundret meg i debatten i dag. Jeg har vist til Statnetts utviklingsplaner som er en konkret gjennomføring, konkrete tiltak i forhold til det arbeidet som ble satt i gang tidligere. Men det jeg også tror, er at særlig representanten Tenden kanskje burde satt seg ned sammen med nevnte Odd Roger Enoksen og én gang for alle gå gjennom hva som ikke var noen veldig stor sak i Olje- og energidepartementet da de rød-grønne partiene tok over. Når jeg hører, og jeg har også i hele forrige periode hørt representanten fra Venstre omtale hvor fantastisk langt den forrige regjeringen var kommet i arbeidet med grønne sertifikater, så anbefaler jeg en liten samtale med tidligere olje- og energiminister Odd Roger Enoksen, og så kan dere kanskje bli enige om hvor langt det arbeidet faktisk var kommet. Det er mulig at selv representanten Tenden vil få seg en liten overraskelse. Så vil jeg skryte av representanten Håbrekke. Jeg syns det var dagens beste innlegg. Jeg tror debatten her og debatten videre er tjent med den inngangen som representanten Håbrekke hadde, for å få fram nettopp den nyansen som gjør debatten god videre.
Svein Gjelseth (Arbeiderpartiet), 2010-02-11:
Først av alt vil eg takke komiteen for godt samarbeid i høve saka. Bakgrunnen for saka er eit representantforslag frå stortingsrepresentantane Anders Anundsen og Bente Thorsen, der dei bed Regjeringa om ikkje å anke, eventuelt trekkje anke i sak mellom staten og KA Kyrkjeleg arbeidsgjevar- og interesseorganisasjon. Grunnlovsspørsmålet vart særskilt vurdert av Stortinget i samband med handsaminga av Ot.prp. nr. 60 for 2007–2008 om lov om endring av lov om Opplysningsvesenets fond, jf. Innst. O. nr. 79 for 2007–2008. Når staten har anka dommen i Oslo tingrett, må dette sjåast i samanheng med at fleirtalet på Stortinget har slutta seg til dei vurderingane av grunnlovsspørsmålet som var tekne inn i proposisjonen. Derfor er det uaktuelt å trekkje saka. I brev av 29. januar d.å. skriv statsråd Aasrud i Fornyings-, administrasjons- og kyrkjedepartementet at Høgsterett sitt ankeutval den 19. januar d.å. har vedteke at staten sin anke kan fremmast direkte til Høgsterett. Saksførebuinga for Høgsterett er no i gang. Saka er beramma for behandling av Høgsterett i plenum måndag den 12. april 2010. Det er sett av fire dagar til behandling av saka. Spørsmålet om kompensasjon kan sjølvsagt ikkje takast stilling til før saka er handsama i Høgsterett. Eg har ingen andre merknader og vil rå Stortinget til å gå inn for innstillinga.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-02-11:
Jeg merket meg at statsråden var veldig forsiktig med å kommentere Opplysningsvesenets fond og de vanvittig store konsekvensene dette vedtaket har for Opplysningsvesenets fond, og var mer bekymret for festernes rettigheter. Festerne kunne vært ivaretatt gjennom at staten hadde gitt dem lavere pris og kompensert fondene direkte krone for krone. Da ville dette vært en mye mindre utfordring. Jeg er uenig med statsråden når hun hevder at en tingrettsdom ikke er tilstrekkelig avklaring av grunnlovsspørsmålet. Det er det Regjeringen som ville avgjort. Dersom Regjeringen ikke hadde anket, eller nå blir pålagt av Stortinget å trekke anken, så er tingrettens dom tilstrekkelig avklaring på grunnlovsspørsmålet. Det er unødvendig å anke til Høyesterett for å få den avklaringen. Men det var ikke det jeg skulle stille spørsmål om. Det det var enighet om blant alle parter, egentlig, da denne saken ble behandlet, var at Opplysningsvesenets fond i hvert fall ikke skulle tape på dette. Da vil jeg gjerne stille spørsmålet til statsråden: Hvorfor vil ikke regjeringspartiene da støtte forslag nr. 1, som i realiteten inneholder det som det var enstemmighet om selv da lovforslaget ble vedtatt?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-02-11:
Jeg registrerer at Regjeringen har tatt stilling til fordel for festerne og mot all den kirkelige aktiviteten som finansieres av Opplysningsvesenets fond. Det synes jeg er bekymringsverdig, og jeg synes det er leit. Det er veldig vanskelig å hevde at en skal kunne kompensere Den norske kirke uten å kompensere Opplysningsvesenets fond, for Opplysningsvesenets fond har helt konkrete oppgaver innenfor Kirken, f.eks. å besørge at den skal ha skikkelig standard på presteboliger og forvalte det kirkelige gods på en skikkelig måte. Det Regjeringen egentlig har gjort, er å gi en gedigen gave til noen bitte få festere. Hvis en hadde hatt festernes interesse generelt i bakhodet, ville jeg anta at en ville fremmet endringsforslag i tomtefesteloven og ikke bare tatt hensyn til de få festerne som fester av Opplysningsvesenets fond. Jeg vil gjerne utfordre statsråden på hvordan statsråden skal bidra til å kompensere Den norske kirke totalt, også inkludert de oppgavene som er tillagt OVF, i de årlige budsjettene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-02-11:
Både saksordføreren og statsråden kom i skade for å si at en ikke kunne behandle kompensasjon til Opplysningsvesenets fond før dommen er endelig. Utfordringen nå er at staten ved å anke saken risikerer å påføre skattebetalerne ytterligere kostnader gjennom at den kan bli erstatningspliktig for det tapet som da er reelt i fondet, som den i utgangspunktet har sagt den skal kompensere likevel, men også fordi saksomkostninger for motparten selvfølgelig vil bli mye høyere. Staten ble altså idømt 1,45 mill. kr i saksomkostninger for motparten, og i tillegg kommer da saksomkostninger for staten selv. Jeg synes det er en underlig tilnærming når man sier at man ikke ønsker å gå inn i spørsmålet om hvordan en skal løse det tapet som både blir påført OVF og også Kirken, før en er ferdig med rettssaken. Nå går det for så vidt ikke så lang tid, men her kunne man vært føre var og lagt opp til et system som gjorde at Kirken i hvert fall ikke ble skadelidende. Så er det litt underlig når statsråden hele tiden sier at Kirken ikke skal tape på dette, men vi skal ikke kompensere OVF. Hva betyr det for presteboligene? Prestene er en del av Kirken, men presteboligene eies av Opplysningsvesenets fond. Hvordan skal statsråden gjennom årlige budsjetter forsøke å kompensere for bortfallet av inntekter som er sårt trengt av Opplysningsvesenets fond for å pusse opp nedslitte prestegårder og presteboliger rundt omkring i det ganske land, uten at Opplysningsvesenets fond får hånd om de pengene? Jeg forstår på en måte ikke tenkningen rundt dette. Hvis staten nå går på et tap, hvor lang tid vil det ta før staten er i stand til å kompensere de reelle konsekvensene for Opplysningsvesenets fond? Det var en del av oss som var veldig tidlig ute og sa at det er avgjørende at denne instruksen ikke settes i verk før en får avklaring på det rettslige spørsmålet etter at KA gikk til sak mot staten. Men da var det tydeligvis utrolig viktig for staten – les Regjeringen – å få i gang denne tomtefesteinstruksen sånn at en kunne få utløst de tomtene uansett hva det rettslige resultatet til slutt ville bli. Jeg synes det er en beklagelig måte å håndtere en veldig viktig sak på. Dette er en stor sak i forhold til dem som er involvert. Men det er også en viktig og stor sak i forhold til dem av oss som er opptatt av at Grunnloven i dette hus skal ha en litt tyngre betydning enn det Regjeringen har tillagt den i denne saken.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-02-11:
Saken om tomtefesteinstruksen har vært en meget spesiell sak. De som har festet tomt tilhørende fondet, i motsetning til mange andre tomtefestere i landet, ble innrømmet en betydelig rabatt av Regjeringen, en rabatt som de igjen kan høste en betydelig gevinst av dersom den realiseres ved en senere omsetning av eiendommen. På den måten tok Regjeringen verdier fra fellesskapet og ga til enkeltpersoner. Det er lov til å være raus, men da bør man være det med egne penger. Å ta fra lokalt barne- og ungdomsarbeid, å ta fra oppussing av presteboliger, å ta fra dem som utfører en tjeneste i Den norske kirke – altså fra fellesskapet – og gi til private, er ikke raushet. Staten tapte da også saken fullstendig i tingretten og ble idømt 1,45 mill. kr i saksomkostninger. Oslo tingrett ga med dette støtte til mindretallet i Stortinget, som mente at instruksen som er hjemlet i lovendringen, er i strid med Grunnloven § 106. Det er ikke overraskende at staten gikk på et klart nederlag, med den høringen som komiteen hadde da saken var oppe i Stortinget, med de usedvanlig klare uttalelsene fra meget framtredende jurister og med de forbehold som Justisdepartementets lovavdeling selv tok. En gjennomføring av tomtefesteinstruksen innebærer at fondets verdier vil bli forringet med anslagsvis 1,1 milliarder kr. I tillegg vil de årlige festeavgiftene og festeinntektene bli redusert med 20–25 mill. kr. Det er ikke småpenger. Vi er derfor med på forslaget om å be Regjeringen fremme forslag om hvordan Opplysningsvesenets fond skal kompenseres for allerede lidt tap som følge av tomtefesteinstruksen. Jeg har sett i media at Fremskrittspartiet prøver seg på en retorikk rundt manglende støtte til forslaget om å be Regjeringen om å trekke anken. Ingen er i tvil om Kristelig Folkepartis standpunkt i denne saken. Vi gikk sterkt imot da tomteinstruksen ble vedtatt. Vi ba Regjeringen om å ikke la det gå prestisje i saken gjennom å anke da dommen fra tingretten forelå. Vi konstaterer at saken nå er berammet til behandling i Høyesterett i april. Jeg tror fortsatt at Regjeringen med fordel heller burde tatt tapet i tingretten til etterretning enn å gå på en smell i Høyesterett. Som sagt: Jeg ser at Fremskrittspartiet prøver å skåre et litt billig poeng i en sak der det har vært full enighet mellom opposisjonspartiene. Vi kommer derfor til – og det gjør vi for at det ikke skal være den minste tvil om hva Kristelig Folkeparti mener – å støtte Fremskrittspartiets forslag som er tatt opp i denne saken nå i dag.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-02-11:
For regjeringspartiene er det viktig å ta vare på de menneskene som er berørt av denne saken, og vi har altså stilt oss på tomtefesternes side. Derfor mener vi det var riktig å gå til Høyesterett for å få avklart saken. Så er det ikke riktig slik som representanten sier, at Regjeringen har sagt at vi skal kompensere OVF. Det vi har sagt i våre uttalelser om saken, er at det er Den norske kirke som ikke skal lide økonomisk ved at man eventuelt får mindre inntekter i Opplysningsvesenets fond. Det vil vi selvsagt komme tilbake til i de løpende budsjetter som vil foreligge. Det vil være riktig nå å avvente saken i Høyesterett før man eventuelt går videre med andre typer spørsmål.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-02-11:
Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, er Regjeringen innstilt på å kompensere Den norske kirke gjennom de årlige bevilgninger som vil bli fremmet for Den norske kirke, dersom det viser seg at Den norske kirke får mindre midler på bakgrunn av tomtefesteinstruksen og de overføringer som eventuelt skjer fra Opplysningsvesenets fond. Det er vi rede til å komme tilbake til i de årlige budsjettene og sørge for at Kirken har de nødvendige midler for å drive den aktiviteten som Stortinget finner at Kirken skal ha i framtiden.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2010-02-11:
For det første vil jeg si at jeg er virkelig glad for at Høyre og Kristelig Folkeparti har bestemt seg for å støtte forslaget til Fremskrittspartiet. Det var veldig bra. Saken om instruering av salg av eiendommer fra Opplysningsvesenets fond er blitt flittig diskutert i denne salen. Uheldigvis sa stortingsflertallet nei til mindretallets forslag om å be Høyesterett om en betenkning for å få en avklaring i forhold til om vedtak om tomtefesteinstruksen innebærer brudd på Grunnloven § 106 i forkant av lovbehandlingen. I debatten i Stortinget 3. juni 2008 sa representanter fra flertallet at en etterfølgende rettslig behandling ville gi muligheter for ny prøving av grunnlovsmessigheten av vedtaket. Dette tyder på at flertallet var usikre på gyldigheten av vedtaket. KA anket vedtaket og vant i Oslo tingrett, noe som har medført store kostnader for staten, og enda større kan de bli dersom flertallet står fast på at saken skal behandles i Høyesterett. I Stortinget den 23. oktober 2008 sa daværende kirkeminister Trond Giske: «Det er ikke noen hemmelighet at Arbeiderpartiet og SV ønsket å gå mye lenger når det gjaldt tomtefeste generelt, at vi ønsket en mer sjenerøs lovgivning for folk som ville bli herre i eget hus, at vi ønsket at det skulle være mulig å ha et eget hus også under en festekontrakt som man kunne leve med. Der fikk vi ikke gjennomslag, men det vi rår over, er hvordan staten forvalter sin kapital, og det skal gjøres på en best mulig og mest mulig rettferdig måte.» Med bakgrunn i dette virker det for meg som om det har gått prestisje i denne saken fra stortingsflertallets side. Betydningen av saken for Opplysningsvesenets fond er formidabel med tanke på behov for vedlikehold på prestegårder og kirkelige handlinger. Tapet har ifølge beregninger som Kirkefondet har utført, medført et tap på 1,4 milliarder kr som følge av denne instruksen. Med dette håper jeg at flertallet legger prestisjen til side og støtter forslaget om å trekke anken til Høyesterett.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-11:
Eg stemde feil!
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2010-06-14:
På vegne av representantene Tord Lien, Bente Thorsen og meg selv har jeg den glede å framlegge representantforslag om en hospiteringsordning for programfaglærere.
André Oktay Dahl (Høyre), 2010-06-14:
På vegne av stortingsrepresentantene Erna Solberg, Anders B. Werp, Linda C. Hofstad Helleland, Sylvi Graham, Lars Myraune og meg selv har jeg den glede å fremme forslag om bevaring av nærpolitimodellen og gjennomføring av en bredt anlagt politistudie. Så har jeg den enda større gleden å presentere forslag fra stortingsrepresentantene Anders B. Werp, Ingjerd Schou, Linda C. Hofstad Helleland, Elisabeth Aspaker, Michael Tetzschner og meg selv om en nasjonal strategi for økt og bedre bruk av sivil kompetanse i politiet. Til slutt har jeg den glede å fremme forslag på vegne av representantene Anders B. Werp, Trond Helleland, Elisabeth Aspaker og meg selv om politiets behandling av asylsaker.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-06-14:
På vegne av stortingsrepresentantene André Oktay Dahl, Jan Tore Sanner, Elisabeth Aspaker, Trond Helleland og meg selv har jeg gleden av å framsette et forslag om bedre forebyggende tiltak, tidligere og tydeligere reaksjon for å hindre unges rekruttering til kriminalitet. Videre har jeg gleden av å overlevere et representantforslag fra representantene André Oktay Dahl, Elisabeth Aspaker og meg selv om bekjempelse av aggressiv tigging via skjerpede politivedtekter mv.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-06-14:
Jeg ser den parallellen som utenriksministeren trekker mellom OSSE og FNs menneskerettsråd. Nå har jo ulike organisasjoner litt forskjellig tilnærming. Europarådet, f.eks., har jo valgt å holde Hviterussland på en armlengdes avstand nettopp fordi de ikke oppfyller sine forpliktelser. Jeg mener det går an å ha litt forskjellig tilnærming, litt avhengig av hvilken organisasjon, men jeg forstår poenget. Slutterklæringen fra Helsingfors i 1975 legger grunnlaget for OSSEs eksistens. Den er 35 år gammel. Mange av de statene som nå er med, eksisterte ikke som selvstendige stater på det tidspunktet. OSSEs relevans har vært diskutert. Ser utenriksministeren at OSSE i tiden fremover kan være en relevant organisasjon? Den har svært få maktmidler, og den er utfordret. Mener utenriksministeren at det er riktig å legge krefter inn i den organisasjonen fortsatt?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-06-14:
Over til et annet tema. Utenriksministeren tok selv opp Arktis. Jeg hadde et møte i Europaparlamentet i forrige uke med bl.a. visepresident Diana Wallis, og hun – og flere – var opptatt av EUs mulighet til å bli permanent observatør i Arktisk Råd. Det lå en utfordring, forsto jeg, til de arktiske statene om at hvis man ikke fikk dette observatørskapet, måtte man se etter andre måter å organisere sitt arktiske engasjement på. En viss grad av utålmodighet – forstår utenriksministeren den utålmodigheten, og kan utenriksministeren gi noen som helst signaler om at Europaparlamentets og EUs ønske om å tre tettere på Arktisk Råd vil bli oppfylt i nær fremtid?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-06-14:
Den europeiske menneskerettighetsdomstol har som kjent et betydelig antall ubehandlede saker. Nær 120 000 ubehandlede saker ligger på bordet til domstolen, og et økt antall av disse sakene kommer fra Øst-Europas nye medlemsland. Nordisk Råd har over flere år kjempet for å få etablert et informasjonskontor i Minsk. Initiativet ble tatt av representanten Dagfinn Høybråten, som jobbet med intenst med saken i flere år via de nordiske kanalene. Å lykkes med en slik viktig etablering krever den norske regjerings varme deltakelse og støtte. Det har vært ulike oppfatninger om den har vært god nok hittil. Vil utenriksministeren bidra til å sørge for at Norden lykkes med å få på plass et informasjonskontor i Minsk?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-06-14:
Utenriksministeren ga uttrykk for støtte til tanken om en mer programmessig tilnærming til arbeidet i parlamentarikerdelegasjonene. Jeg ser fram til et samspill mellom Stortinget og utenriksministeren om tilretteleggingen for et slikt arbeid. Det jeg vil ta opp i denne replikken, er knyttet til det utenriksministeren svarte på replikken fra representanten Ivar Kristiansen, om de nordiske lands arbeid vis-à-vis regimet i Hviterussland. Det er tatt initiativ til et nordisk informasjonskontor, et initiativ som har bred støtte her i Stortinget og i Nordisk Råd. Det har full støtte fra opposisjonen i Hviterussland, som ser dette som tjenlig for sitt arbeid. Da forslaget var på høring i de nordiske landenes utenriksdepartementer, var det ingen utenriksdepartementer som ga uttrykk for at de hadde motforestillinger mot dette. Det betyr at det må ha vært politisk motstand på et eller annet plan i et eller annet land. Jeg vil spørre utenriksministeren om Norge fortsatt vil arbeide for at dette forslaget kan realiseres.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-06-14:
Mange av FNs medlemmer i dag var heller ikke med i 1945, da organisasjonen ble startet. Men slutt på den parentesen. Jeg mener at OSSE har verdi nettopp på grunn av det representanten Høglund peker på, nemlig at den tar med seg arven fra Helsingfors, som sidestiller den myke og den harde sikkerheten og har en helhet i sivile, politiske rettigheter, økonomiske mål, men også nedrustning og en del av disse harde sikkerhetsområdene. Det at en organisasjon ikke har tenner i det den gjør og tar tak i, det er det mange organisasjoner som må leve med. Den internasjonale arbeidsorganisasjonen ILO, f.eks., har få sanksjonsmidler, men er viktig på normsiden. Jeg tror at en organisasjon som binder sammen Canada og USA, store deler av Europa og langt inn i Sentral-Asia, har betydning. Men det er klart at det er avhengig av måten man utvikler arbeidsmåtene på. Jeg mener at de russiske forslagene til endring som er lagt fram, langt på vei er blitt tonet ned av de andre medlemmene i OSSE. Det er fordi de holder fast ved det som er arven fra 1975.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-06-14:
Som representanten Høglund hørte både av den danske og den norske utenriksministeren i forrige uke, er vi tilhengere av at vi får orden på observatørskapet, slik at EU kommer med. Men hvem snakker vi om? I dag, i møte med den franske europaminister, var han veldig tydelig på at det ikke burde være kommisjonen, men rådet. Når man reiser til parlamentet, får man høre at det bør være parlamentet og ikke rådet. Når man er i kommisjonen, får man høre at det børe være kommisjonen. Vel, det overlater jeg til EU. Jeg har forstått det slik til nå at det er EU-kommisjonen som ønsker observatørskap. Norge er for at Arktisk Råd er det rådet man henvender seg til for arktiske saker. Det må være en forskjell på observatører og faste medlemmer, det er jeg enig i, men det sier jo noe om en organisasjon som levde i en obskur tilværelse i mange år, at den største utfordringen i dag er å håndtere et rimelig mottak av interessenter fra Kina og Sør-Korea til Europa. Norge er for det. Hvis Europa skulle velge å organisere noe annet når det gjelder Arktis, er de velkommen til det, men jeg tror det er i Europas interesse å søke samarbeid med kyststatene og de åtte som utgjør Arktisk Råd.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-06-14:
Som representanten Høybråten vet, har jeg lyttet nøye til hans vurdering av dette. Jeg har også merket meg at Nordisk Råd har ønsket et slikt kontor, men, som den nordiske samarbeidsministeren har informert om, det er på ingen måte enighet om dette blant de nordiske regjeringer. Norge har hatt en avventende og åpen holdning til dette, men vi har også lagt vekt på at vi må opptre ganske enhetlig overfor regimet i Minsk. Ut fra det at vi skulle føre veldig forskjellig politikk overfor et regime som viser så mange mangler, og som bør få klare signaler om hva som skal til for at landet kan tiltre internasjonale organisasjoner, er vi opptatt av å bidra til enighet. Den enigheten er det ikke mulig å observere i dag. Det er tvert imot meget sterk motstand blant en del nordiske regjeringer mot å opprette et slikt kontor. Vi får fortsette dialogen med parlamentarikerne, vurdere situasjonen i Hviterussland og vurdere andre måter vi kan være tilgjengelig på – fra et nordisk perspektiv – overfor det som måtte finnes av demokratisk opposisjon i Hviterussland.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-06-14:
La meg da gå tilbake til det jeg sa. For det første: Når det gjelder den humanitære situasjonen, kommer vi til å vurdere om Norge har kapasiteter, eller om det kommer appeller fra de sentrale nødhjelpsaktørene som Norge kan støtte opp om. Dette er noe vi vil vurdere i timene og dagene som kommer, i nært samråd med land som vi normalt jobber sammen med om denne type tema. Når det gjelder den politiske utviklingen, har OSSE-formannskapet, som er Kasakhstan, spesielle forutsetninger. Presidenten i Kasakhstan er opptatt av å få til et toppmøte i OSSE i løpet av sin presidentperiode. Dette er en stor utfordring for ham. Vi vil se hen til presidenten og den øvrige ledelsen i Kasakhstan med hensyn til hvordan de ønsker å ta OSSEs formannskaps tyngde inn i denne konflikten, som er veldig uoversiktlig. Det er ikke hvem som helst gitt å komme inn og megle, legge til rette for eller få til fredsløsninger. Det er gjennom OSSEs sentrale organer, som formannskap og andre deler av OSSE-maskineriet, vi kommer til å tilnærme oss når vi skal gi støtte til en forhåpentligvis fredelig utvikling.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-06-14:
Som representanten vet, er det samarbeidsministeren som fronter og diskuterer disse sakene med sine kolleger. Det er de ministrene som utgjør Ministerrådet, som vurderer denne type satsinger. Min vurdering, ut fra min befatning med saken, er at Norge er av de landene som har hatt en mer åpen holdning til dette, ganske sikkert preget av at mange av pådriverne har hatt sitt grunnlag fra Norge, og at vi har diskusjoner om det i Stortinget. Det samarbeidsministeren sier til meg, og som jeg også hører fra mine kontakter, er at det i de andre nordiske landenes regjeringer er sterk skepsis. Det gjelder vel særlig EU-medlemmene av den nordiske familien. Men det betyr ikke at vi ikke kan opprettholde samtalen om dette, samtalen om hvordan vi best er til stede for opposisjonen i Hviterussland. Det gjør seg også gjeldende en ganske annen oppfatning av hva dette har å si for opposisjonen, hvordan opposisjonen vil kunne bli utsatt – jeg gjengir nå andre vurderinger – på grunn av et slikt kontor i Minsk. Vi diskuterer gjerne saken videre, men konstaterer at det i dag ikke er enighet blant de nordiske landenes regjeringer om å opprette et slikt kontor.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-06-14:
Situasjonen i Kirgisistan er alvorlig. De analysene som har framkommet i løpet av debatten, er nokså talende for den situasjonen man står oppe i. OSSE er en naturlig kanal for et engasjement i saken, men spørsmålet mitt handler om hva Norge konkret har tenkt å gjøre for å engasjere seg, både humanitært og politisk. Utenriksministeren var litt inne på det i sitt innlegg, men det hadde vært interessant å høre noe mer om på hvilken måte Norge nå tenker å engasjere seg.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2010-06-14:
Det gjelder først og fremst sak nr. 10, meldingen om Norges deltakelse i FNs ordinære generalforsamling. Innstillingen er avgitt enstemmig, men med noe forskjellig tilslutning til merknadene. Generalforsamlingen bar preg av at deltakelsen var stor og ikke minst av at ca. halvparten av verdens regjeringssjefer var til stede. Hovedtemaene på generalforsamlingen dreide seg om finanskrise, Afghanistan, Haiti, klima, humanitære spørsmål, menneskerettigheter og reformer innenfor FNs egen organisasjon, for å nevne noen. FN spiller en viktig rolle i verdenssamfunnet. FN er et forum der nasjonene møtes, og der problemer kan løses med fredelige midler, slik at voldelige konflikter kan unngås. Men det er heller ikke tvil om at FN sliter. Tungroddhet og uproduktivt byråkrati legger beslag på ressurser som kunne ha vært brukt på nyttigere formål. Vi skal ha mot nok til å påpeke dette. Det store antallet stater som preges av diktatur, korrupsjon og fravær av de mest elementære menneskerettigheter, skal også tas på alvor, og de forlanger sin innflytelse på beslutningene, de også. Vi er til syvende og sist tjent med at de er med i FN, og at vi er på talefot med dem. FNs sikkerhetsråd er mer preget av verdens store demokratier. Det kan, paradoksalt nok, være en fordel for Norge om Sikkerhetsrådet får en noe større innflytelse, selv om Norge bare tidvis er representert i Sikkerhetsrådet. Meldingen er preget av at regjeringen gleder seg over presidentskiftet i USA. USAs rolle i FN-arbeidet blir rost på nesten hver eneste side i hele meldingen. For de fleste av oss er dette en naturlig sak. Men at denne forbeholdsløse støtten til USA kommer fra en regjering som Sosialistisk Venstreparti er med i, faller kanskje noe mer oppsiktsvekkende for noen av oss. Men vi får ta det som et tegn på, som de sier i NRK, at verden forandrer seg – hele tiden. Meldingen legger, som ventet, stor vekt på å videreføre de fredsbevarende operasjonene i Asia og Afrika, noe som også har preget arbeidet i FNs fjerde faste komité. I dette arbeidet spiller NATO en viktig rolle. NATO med sine store ressurser, sterke militære slagkraft og sitt demokratiske fundament er uunnværlig som utførende organ for FN. I denne sammenheng er det viktig at samarbeidet i NATO og samarbeidet med NATOs partnere videreføres i en verden der stadig nye konflikter oppstår, enten de bunner i etniske eller økonomiske forhold. FN vakler videre. Det går da på et vis. Behovet for et effektivt og handlekraftig FN har definitivt ikke avtatt i de senere år. Regjeringen leder Norges arbeid i FN på en god måte. Norge som et ressurssterkt og innflytelsesrikt medlem er nyttig og viktig i den videre utviklingen av FN til verdenssamfunnets beste.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2010-06-14:
2009 ble et viktig år for Europarådet. Valget av Thorbjørn Jagland som generalsekretær representerer et retningsskifte. Både i ministerkomiteen og parlamentarikerforsamlingen var det bred oppslutning om at organisasjonen nå trenger en annen type leder enn det det har vært tradisjon for. Det er det flere grunner til. For det første må organisasjonen reformeres. En illustrasjon på dette er de mer enn 100 000 sakene som ligger til behandling i Menneskerettighetsdomstolen. For det andre: Europarådets arbeid på kjerneområdene må styrkes og prioriteres. Det er det behov for. For det tredje: Rådet trenger en leder som kan snakke samme språk som Europas stats- og utenriksministre. Som representanten Øyvind Vaksdal allerede har nevnt, var kampanjen for å få Jagland valgt godt organisert, og han ble valgt med overveldende flertall i parlamentarikerforsamlingen. Jeg vil benytte anledningen til å framheve innsatsen til medlemmer av den norske delegasjonen, og særlig det viktige arbeidet som Fremskrittspartiets Karin Woldseth og Øyvind Vaksdal gjorde i sin partigruppe, EDG. I januar presenterte Jagland sitt reformprogram i parlamentarikerforsamlingen. Programmet innebærer at den politiske ledelsen av organisasjonen styrkes, en reform av budsjettprosessen og, ikke minst, en gjennomgang av alle Europarådets aktiviteter med sikte på klarere prioriteringer. Reformprogrammet ble møtt med entusiasme og har fått bred tverrpolitisk støtte. Det er grunn til å være urolig for menneskerettighetssituasjonen i Europa. Både i Europarådets etablerte medlemsland og i de nye medlemslandene utfordres menneskerettighetene. Europarådets menneskerettighetskommissær, Thomas Hammarberg, presenterte sin rapport under vårsesjonen 2009. Han kunne vise til en lang rekke besøk i Europarådets medlemsland. Hammarberg sa at til tross for Europas sterke tradisjon for beskyttelse av menneskerettighetene er dessverre diskriminering, fremmedfrykt og rasisme kjente fenomener i alle land. Funksjonshemmedes stilling og et dårlig fungerende rettsvesen var blant temaene han belyste. Parlamentarikerforsamlingen har jobbet aktivt med vold i nære relasjoner, menneskehandel og forfølgelse av minoriteter. Selv deltok jeg i januar i en debatt om situasjonen for lesbiske, homofile og transpersoner. Debatten demonstrerte med all mulig tydelighet at verdier som ytrings- og forsamlingsfrihet ikke er noen selvfølge. Det så vi nylig et eksempel på i Litauen, der myndighetene lenge ville forby en fredelig demonstrasjon under Baltic Pride. Det har stor betydning at Europarådets ressurser brukes riktig, fordi organisasjonen har stort behov for effektivisering og fornyelse, men – viktigere – fordi det er mye som gjenstår før Europarådets ambisjon om å gjøre demokrati og respekt for menneskerettigheter til en realitet i hele Europa.
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-06-14:
Jeg vil gjerne benytte anledningen når utenriksministeren er her, til å trekke opp et par problemstillinger knyttet til det nordiske samarbeidet. Det er jo slik at nordisk samarbeid er det stor konsensus om. Vi er jevnt enige om at det er bra, og det ligger masse samarbeid i de forskjellig departementene. Allikevel ser vi at den mangelen på konflikt som ligger i det nordiske, også lett kan bli en svøpe i den forstand at det er fort gjort å gjøre akkurat som nest siste taler sa, møtes og vedta, reise hjem og glemme alt sammen. Nå vil jeg ikke påstå at regjeringen glemmer alt sammen. Men jeg vil gjerne trekke frem at det på enkelte områder er behov for en ekstra innsats, og det vil være behov for at det tas noen initiativ litt utover det som jeg synes vi har sett iallfall det siste året. Bunnplanken i det nordiske samarbeidet ligger i det fellesskandinaviske, eller det nordiske kultursamarbeidet, som bunner i det skandinaviske språkfellesskapet. Det er viktig at vi tar ekstra krafttak på språksamarbeidet, men ikke på en måte som gjør at vi havner i den grøfta at vi stabler opp en masse beskyttelsesmekanismer mot f.eks. engelsk. Det er viktig at vi bringer språksamarbeidet inn i de spor der det gjennom en vekst nedenfra faktisk vil bidra til en styrket språkforståelse på tvers av de skandinaviske språk. Det er det grunn til å ta tak i, rett og slett fordi vi ser at utviklingen går feil vei. De undersøkelsene vi har å lene oss til, viser at språkforståelsen mellom yngre mennesker er synkende, og det er alarmerende. Det er viktig også å engasjere bredere, og jeg synes det er et stort poeng å ta tak i at vi, dersom vi ser Norden samlet, faktisk er verdens tiende største økonomi. Det inviterer til en tenkning rundt et samarbeid der vi trekker inn partene i næringslivet på en mer aktiv måte. Men som sagt: Det er viktig at regjeringen nå samlet tar et krafttak i områder knyttet til språksamarbeidet hvor vi butter. Det ene dreier seg helt konkret om et initiativ i forhold til nordisk koordinering på opphavsrett. Det andre dreier seg om teknologi og terminologiarbeidet, som ligger langt tilbake å ønske. Det tredje er lærerutdanningen, der det også er grunn til å ta tak. På medieområdet er det også grunn til å ta egne initiativ for å styrke muligheten til å se nabolandenes tv-kanaler.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-14:
De to sakene vi nå har til behandling, dreier seg om godkjenning av det såkalte INSPIRE-direktivet og lov om infrastruktur for geografisk informasjon, geodataloven. I INSPIRE-direktivet står deling av data og tjenester mellom offentlige myndigheter sentralt. Direktivet understreker i tillegg betydningen av å kunne dele data mellom naboland. Geodataloven skal bidra til god og effektiv tilgang til offentlig geografisk informasjon for offentlige og private formål, og er en oppfølging av direktivet. Komiteen er opptatt av at bedre tilgang til geodata er en forutsetning for god miljøpolitikk og ikke minst for god forvaltning, og vil understreke at nasjonal infrastruktur for geografisk informasjon har stor betydning for en rekke samfunnsområder. I Norge har vi allerede gjort oss gode erfaringer med Norge digitalt, hvor kommuner, statlige etater, store offentlige brukere og andre virksomheter samarbeider om å levere geodata, og komiteen ser derfor at prinsippene for direktivet allerede føyer seg godt til gjeldende norsk politikk. Det er altså en samlet komité som legger fram disse to sakene.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-14:
Jeg vil begrunne vårt forslag og går ut fra at de som står for innstillingen, vil begrunne sitt syn. Vi har tidligere satt fram et forslag likt dette. Under behandlingen av nevnte forslag avviste det rød-grønne stortingsflertallet å be regjeringen om å foreta gjennomgang av skattemessige avskrivningssatser. De rød-grønne sa videre nei til å utrede likebehandling av oppkjøpt og egenutviklet forretningsverdi når det gjelder skattemessige saldoavskrivninger. Flertallet ønsket heller ikke å presisere regelverket slik at produksjonsmessig utstyr avskrives i samme saldogruppe som maskiner. Man sa nei til å gå gjennom regelverket for skattemessige avskrivninger av tekniske installasjoner i bygg med formål om å fremme regelendringer som stimulerer til fornuftige og energisparende investeringer, og man avviste å gå gjennom avskrivningsreglene i skatteloven med sikte på å lage enklere og mer konkurransedyktige regler i forhold til våre konkurrentland. Behovet for å se nærmere på avskrivningsreglenes konsekvenser og ulike virkninger er fremdeles til stede. Jeg tar opp det forslaget som vi står bak. Det er viktig å ha avskrivningsregler som gjenspeiler den reelle kapitalslitasjen, og regler som er på linje med det vi finner hos våre viktigste konkurrenter. Dokumentet omtaler eksempler på de norske avskrivningsreglene som ikke er på linje med det som gjelder i våre naboland, hos handelspartnere og på områder der reglene er uklare. Fremskrittspartiet finner det underlig at flertallet f.eks. ikke ser at eksemplet med produksjonsinnretninger som ikke er maskiner, med en avskrivningssats på 4 pst., burde være en god nok dokumentasjon på at gjennomgangen er nødvendig. I en tid da næringslivet opplever stor usikkerhet rundt utvikling og framtidig vekst og muligheter i viktige eksportmarkeder, er det en klar ulempe for norsk næringsliv at avskrivningssatsene er lavere i Norge. Departementet har tidligere innrømmet at det empiriske datagrunnlaget for dagens regler er gammelt. Fremskrittspartiet mener at det er viktig at avskrivningsreglene er enkle å håndtere. Dette gjelder f.eks. goodwill og også immaterielle verdier som programvare. Kunnskapsindustrien blir stadig mer sentral i norsk verdiskaping. Det har vært framført sterke argumenter for at mangel på enkle og sjablongmessige regler for avskrivning av programvare kan bli et hinder for utvikling av norske arbeidsplasser innen programvareutvikling. En gjennomgang av avskrivningsreglene som næringspolitisk virkemiddel ville hatt stor betydning for å skape klarhet og forutsigbarhet, forenkling av behandlingen og konkurransedyktige betingelser for kunnskapsindustrien. Avskrivningsreglene er viktige elementer for å fremme innovasjon og nyskaping. Norge er ett av få land i Europa som krever aktivering av FoU-innsats. Konkurranseutsatte innovasjonsbedrifter peker på dette som et viktig element for å styrke Norges konkurransedyktighet framover. Derfor er det mye som tyder på at det er behov for en samlet gjennomgang av avskrivninger som et næringspolitisk virkemiddel.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-14:
Saksordføreren redegjorde greit for flertallets syn her. Det er bare et par punkter jeg vil komme inn på. Det er gjennomgangen av momsregelverket og næringsrettet virksomhet med sikte på å forbedre rammevilkårene for dem som driver gjenbruk og reparasjon. Fremskrittspartiet er positiv til å forbedre rammevilkårene for næringslivet gjennom reduksjon av skatte- og avgiftsnivået, samt å redusere byråkrati og skjemavelde som rammer næringslivet. Disse kostnadene overfor næringslivet rammer også den delen som driver med gjenbruk og reparasjoner. Men jeg ser at det er svært vanskelig å definere hvilken virksomhet som skal være omfattet av slike særordninger. I dag drives det omfattende reparasjoner av biler, motorsykler, sykler, vaskemaskiner osv., som i dag er lønnsomme, og som i henhold til forslaget vil kunne få redusert merverdiavgift. I dag drives det også en utstrakt gjenbruk av forskjellige produkter, både gjennom næring og gjennom frivillige organisasjoner. Ved å gjennomføre endringer i merverdiavgiftssystemet er Fremskrittspartiet bekymret for at en flytter inntektene fra slikt salg bort fra frivillige organisasjoner som driver bl.a. med loppemarked, og over til næringsrelatert virksomhet. Dette vil kunne svekke det frivillige arbeidet som disse organisasjonene gjør. Vi vil på denne bakgrunn gå mot forslaget.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-14:
Jeg har et spørsmål når det gjelder å bruke skattesystemet til å stimulere til mer miljøvennlig atferd. Hva synes finansministeren om det? Er det feil tenkt eller rett tenkt?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-14:
Jeg stilte en rekke spørsmål knyttet til kjøp og salg av utleie av spillere. Hvordan har Regjeringen vurdert det opp mot EØS-avtalen?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-14:
Jeg skal ikke spørre mer om EØS-avtalen nå. Jeg nevnte Fetsund Lenser i mitt innlegg. Direktøren der, senterpartipolitikeren Anna Kristine Jahr Røine, har krasse uttalelser om kulturmomsen. Slik det er i dag, er lensene et åpent område, og hun sier at nå må fornuften seire, og at dette er «høl i hue». Hvilke kommentarer har finansministeren til det? Er dette noe han vil se på, så det kan bli mer levelig forhold for Fetsund Lenser?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-14:
Jeg merket meg at finansministeren sa i den første saken vi hadde til behandling her i dag, at han satte pris på representantforslag fra opposisjonen. Men likevel opplever vi å bli nedstemt – samtlige – og så kommer regjeringen og fremmer dem selv. Ett eksempel på det er fjerning av forbrenningsavgift på avfall. Så mitt spørsmål til finansministeren er: Hvilke av Venstres mange forslag ser han for seg at han vil støtte i nær fremtid?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-06-14:
Jeg kunne ikke registrere noe direkte svar på utfordringen med hensyn til Borgarting lagmannsretts dom, for det er jo ingen uenighet om at avskrivninger skal reflektere produksjonsinnretningens faktiske verdi. Men når man sier at 4 pst. saldoavskrivninger gjenspeiler en levetid på 20 år, er jo dommen basert på direkte feiloppfatninger, for man sitter altså igjen med 44 pst. av verdien den dagen man har passert 20 år. Det kunne jeg tenke meg statsrådens svar på, for det er jo en ganske dramatisk endring som har skjedd. Tidligere har man vel avskrevet dette med 20 pst. Og det betyr at man har redusert avskrivningene med 75 pst. for den type innretninger, så det er jo spesielle områder vi her snakker om.