Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2007-05-15:
Omleggingen av bidragssystemet i 2003 var en stor reform. Flere regjeringer og statsråder var involvert i dette kompliserte arbeidet, og jeg hadde selv gleden av å kunne legge fram evaluering og endringer av bidragsregelverket i 2001. Vi har nå fått kunnskap og erfaring nok til å vurdere hvordan regelverket fungerer, og jeg er glad for – og faktisk også stolt over – å kunne si at evalueringen viser at reformen i all hovedsak har virket etter målsettingen. Likevel har Regjeringen sett at det er behov for å gjøre noen forbedringer som vi har foreslått i meldingen. Jeg er svært glad for komiteens støtte til de forbedringspunkter som er presentert i denne meldingen. Reformen innebar en helt ny måte å tenke foreldres forsørgeransvar på. Dagens modell vektlegger begge foreldrene som både forsørgere og omsorgspersoner. Dette er viktig både for å tilrettelegge for et likestilt foreldreskap og et så godt foreldre–barn-forhold som mulig etter et samlivsbrudd. Endringene av bidragsregelverket var en nødvendig og riktig modernisering. Vi har stort sett nådd målene for reformen. Det er flere som inngår private avtaler, og bidragene er mer i samsvar med hva det koster å forsørge barn i ulike aldre. Samværet synes også å ha økt noe. De med svakest økonomi er godt ivaretatt. SSBs samværsundersøkelser viser også at samarbeidet mellom foreldre som ikke bor sammen, synes å ha bedret seg litt i den perioden undersøkelsene spenner over. Det er gledelig. Etter mitt syn er det riktig å bygge videre på dagens modell, men modellen må spisses i forhold til hovedmålene, samtidig som den må tilpasses samfunnsutviklingen. Enkelte av de endringene som foreslås, må ses på denne bakgrunn, bl.a. forslaget om å avskaffe tilleggsbidrag, som er et brudd på kostnadsmodellen. Jeg mener det er riktig å legge til grunn barnets kostnad også der den bidragspliktige har svært god økonomi. Jeg har tiltro til at foreldre faktisk lar barna ta del i sin gode økonomi. Jeg merker meg at Kristelig Folkeparti har et annet synspunkt, som vi tar til etterretning. Et annet forslag som jeg mener spisser og videreutvikler modellen, er forslaget om at det bør tas hensyn til bidragspliktiges boutgifter ved samvær. Jeg er oppmerksom på at medlemmene fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre ikke støtter forslaget, og mener det ikke bygger på kostnadsmodellen. Det er Regjeringen uenig i. Ved at barnets krav på rimelig bostandard også hos samværsforelderen understrekes, mener jeg tvert imot at modellen tydeliggjøres, og at det gis et riktigere bilde av foreldrenes reelle utgifter til forsørgelsen. Selv om bidragsregelverket i seg selv ikke er ment å løse fattigdomsproblemer, viser jeg til at Regjeringen ønsker å ta et helhetlig grep i bekjempelsen av barnefattigdom. Fattigdom skal ikke gå i arv. Jeg er derfor glad for komiteens støtte til å styrke forskutteringsordningen og gi lettelser i gebyrordningen. Reglene blir dermed mer innrettet mot dem som trenger det mest, både de med svak økonomi og de som har behov for hjelp på grunn av fastlåste konflikter. Målene om økt samvær og flere private avtaler krever holdnings- og atferdsendringer. Vi vet at det tar tid. Det er også nødvendig med mer kunnskap, bl.a. om barn som har svært liten kontakt med en av foreldrene. Jeg vil derfor prioritere kunnskapsinnhentingen og nøye følge med på hvordan modellen fungerer også i det videre arbeidet. Så har jeg lyst til å kommentere litt Fremskrittspartiets forslag. Jeg føler at Regjeringen følger opp intensjonen i de forslagene ved at vi har satt ned et offentlig utvalg, Barnelovutvalget, som vil komme til å gå gjennom og se på nettopp det Fremskrittspartiet tar opp i sine forslag. Så jeg kan forsikre om at dette er et perspektiv som vi kommer til å vektlegge i det videre arbeidet vårt.