trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
De virkemidlene som vi her snakker om, er jo relativt små i den store sammenhengen når en ser på hva norsk sjømatnæring eksporterer. Og det skal vi være glade for, for det betyr at norsk sjømatnæring for alle praktiske formål er subsidiefri. Men akkurat på dette området, spesielt knyttet til føringstilskudd, kan det i perioder være viktig for å få flyttet råstoff mellom der fiskerne er, og til anleggene. Så må jeg innrømme at når det gjelder neste år, er jeg vel kanskje ikke like bekymret for det. Neste år har vi tidenes største torskekvote i nord. Jeg tror det skal bli torsk nok til alle, for å bruke et sånt uttrykk, og jeg tror kanskje ikke behovet for å drive og flytte råstoff blir like stort som vi kanskje så de årene da det ikke var torsk på innersiden av Lofoten, men bare på yttersiden. Jeg tror – uten at jeg er spåkone – at det blir fisk tilgjengelig overalt.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Innledningsvis må jeg få lov til å si at jeg sier meg helt enig i statsrådens avslutning på innlegget. Jeg er helt enig i at den økonomiske politikken er viktig. Jeg er helt enig i at det er viktig med lav kronekurs. Jeg er helt enig i at det er viktig at vi får disse tingene til for norsk eksportnærings skyld. Nettopp derfor sendte Fremskrittspartiet sitt alternative statsbudsjett til SSB, som regnet på det. Det viste seg at det ble lavere rente, kronekursen ble uendret, og Fremskrittspartiet holder seg godt innenfor handlingsregelen. Det er veldig bra at undertegnede og statsråden er enige på disse punktene. Men så har en den praktiske politikken til regjeringen. På mandag, altså i går, var utenriksministeren i Brussel. Der fikk man nok en gang påpakning – eller spørsmål om man ikke kunne endre det som har med importvernet knyttet til ost å gjøre, fordi det kunne ramme norsk næringsliv senere, i vår eksportrettede industri. Mitt spørsmål til statsråden er: Ser statsråden visse faretegn knyttet til norsk fiskeeksport som følge av denne omleggingen?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Hvis statsråden hadde fulgt med – Fremskrittspartiet har nettopp skissert den alternative handlingsregelen, som er i tråd med tiden, der man kan skille mellom drift og investering. Hadde den regjeringen som sitter nå, gjort det, kunne vi ha kommet mye lenger. Det som bekymrer meg, er at statsråden sier at det er borte fra media. Ja, da befinner statsråden seg på en helt annen planet enn undertegnede. Jeg var i Brussel på mandag. Der var også Espen Barth Eide og hadde møte i ministerkollegiet i EU. Da fikk man beskjed om hvordan EU så på denne saken. Det er foruroligende. I tillegg tar statsråden ikke inn over seg det som bortimot en samlet fiskerinæring er bekymret over – at dette vil kunne få konsekvenser. Jeg tror ikke det får konsekvenser på kort sikt, men det vil kunne få konsekvenser på lengre sikt når Norge skal reforhandle sine kvoter av bl.a. sild og makrell. Ser ikke statsråden denne problemstillingen?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2012-11-27:
Du skal se det ender opp med at statsråden får fullført resonnementet sitt. Det argumenteres fra norsk side med at vi har jussen på vår side, og at vi bare utnytter det handlingsrommet WTO-forhandlingene gir oss. Hvis det – kanskje rent hypotetisk for noen, men ikke veldig hypotetisk for meg– er sånn at også andre handelspartnere mener at de har jussen med seg og gjerne vil utnytte det handlingsrommet som WTO-avtalen gir, kan det da tenkes at statsråden kan se noen mørke skyer i horisonten med tanke på norsk sjømateksport, som hun i sitt innlegg var så tydelig på var avhengig av ansvarlighet? Da går jeg ut fra at man tenker ansvarlighet ikke bare i finanspolitikken og indre forbruk, men også med tanke på hvordan man prøver å bruke proteksjonistiske verktøy på vegne av Norge.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Jeg legger også merke til at Riksrevisjonen i dag sier at det er ikke noen tvil om at ventetiden går ned. Men la meg bare si helt tydelig: Det er for mye uklarhet og rot rundt dette. Det må det ryddes opp i, og det er en vedvarende oppgave å gjøre det. Jeg ser også at ingen har kommet med påstand om at dette er triksing for å forsøke å jukse med en bevisst hensikt. Jeg vil også være varsom med å konkludere når det gjelder Helsetilsynets gjennomgang, for den er ikke ferdig. Vi får høre hva de kommer med til sist. Det minner meg om to ting: Det minner meg om at det pasientadministrative systemet er for uoversiktlig – antakeligvis for komplisert – og det er for dårlige metoder til å jobbe med det. Jeg har registrert at det gjøres mye for dette. Ett av områdene er bedre IKT-satsing. Det at man nå får f.eks. på Oslo universitetssykehus ett IKT-opplegg for pasientjournalene, er et vesentlig fremskritt. Disse må komme måned for måned i årene som kommer. Så er bedringen i pasientrettighetene – med større klarhet om hvilke pasienter som har rettigheter til å få behandling – også en forenkling. Men halv ni i morgen tidlig har jeg møte med regionene for å gå igjennom dette og høre hva de gjør på dette området, og for å være sikker på at de gjør det aller meste.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Representanten peker på et av de forløpene som kan være grunnen til at dette blir ikke-etterrettelig, i den form at man ønsker å få vite hvor lenge man skal vente, og da er det den tiden man får. Det er også det jeg vil høre grundig med regionene om i morgen, oppfølgingen av å forsikre seg om at det regelverket som man har, er forstått, at det kan gjennomføres, og at det kan praktiseres i pasientadministrativ forvaltning. Så tror jeg det er for mye byråkrati på veien. Det at vi nå får bedrede, forenklede pasientrettigheter med å være rettighetspasient – eller så har du ikke behov – gjør at det blir enklere å se hvilke behov du har, fra du blir henvist, til du får behandling. Det er en viktig hjelp. Det tredje er å kunne bruke denne nye teknologien, slik at informasjon ikke blir liggende å flyte, som det gjør altfor mye i dag. Det må ryddes opp i disse systemene, skjerpe dette pasientadministrative systemet. Det handler om opplæring, motivasjon, god ledelse og god teknologi. Alle de fire områdene må vi prioritere, og de som har lederansvar, må holdes ansvarlig for å kunne levere på det.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Jeg takker for gratulasjonen om min nominasjon. Det er nytt for meg, men hvis representanten Høie sitter inne med det, fra Oslo Arbeiderparti, tar jeg gjerne imot innsikten der. Jeg synes også det blir interessant å høre om dette med nedleggelse av regionene, og jeg mener at når det er ti måneder igjen til valget, er det interessant å høre hva det handler om. Svarene er meget dårlige. Hvis det nå er at han på en måte skal kopiere hva han oppfattet var dårlig før, synes jeg det er en dårlig oppskrift for fremtiden. Det å øke lånemulighetene fra 50 pst. til 70 pst. er en interessant mulighet. Det kan være en interessant sak å forfølge. Det kan hende at det er et riktig grep i tiden som kommer. Men jeg merker meg at en del ledende sykehusledere i Norge avviser det. De sier at det er å påta seg gjeld som så må betales om kort tid, og da er vi på en måte også i en vanskelig situasjon. Men de sykehusene som får økonomien i balanse, som kan sette av penger til investeringer, som kan ta ut lån, klarer også å satse på bygningsmasse. Det tror jeg er veien å gå. Og så får vi i de enkelte tilfellene se om det er behov for ekstraordinære tiltak, men jeg kan ikke varsle noen slike i dag.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Det vil bli mottatt med begeistring på Oslo Arbeiderpartis landsmøte at opposisjonen følger nominasjonen plass for plass – det skal jeg rapportere tilbake. Jeg regner med å ha en god alliert i finansministeren når vi skal diskutere den meldingen, fordi jeg vet at han, som meg, ser at veldig mye av manglene når det gjelder evnen til å forebygge, som skjer i mange sektorer i samfunnet, ender opp og blir registrert hos Nav når det gjelder trygd, og i reparasjonssektoren, som jeg har ansvaret for. Men jeg tror dessverre at det er ikke slik i vår åpne økonomi, vår regelstyrte økonomi, at vi fullt og helt kan stole på priser og avgifter. Vi har sukkeravgift, vi har sjokoladeavgift, vi har alkoholavgift, vi har tobakksavgift osv. – det er viktig, og det vil jeg verne om – men jeg tror at vi må ha et mye bredere grep om holdning, informasjon, tilgjengelighet, reklame, tiltak mot unge og tiltak mot skole for å kunne løse det. Jeg er generelt skeptisk til å tro at alt som er bra, bratsj og brokkoli, blir enda bedre om man slipper moms.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Når eg høyrer representanten Erling Sande i sitt innlegg leggje ut om ulikskapane blant dei borgarlege partia, er det nesten så ein ikkje skulle tru det ein høyrer. Spørsmålet er: Kva er det som skulle gjere at alle desse partia skulle vere så klin like som forventningane som han gav uttrykk for? Eller er det blitt slik i samarbeidet i den raud-grøne regjeringa, at desse smeltar fullstendig saman, slik at Senterpartiet og Sande er blitt heilt einige i jordbruksoppgjeret? Eller betyr det at Sande er nøgd med regjeringa sin politikk når det gjeld motorferdsel i utmark? Eller betyr det at Sande er heilt nøgd med rovdyrforliket? Eller betyr det at Sande er heilt og fullt nøgd med regjeringa si nei til reduksjon av skatten på arbeidande kapital? Eller er det partileiar Navarsete sine utsegner som gjeld? Eg berre spør. Når ein høyrde innlegget til Erling Sande, skulle ein tru at det var forventa eit samarbeid som gjorde at ein ikkje såg forskjell på nokon av desse partia, og vi forstår det då slik at sånn er det blitt i den raud-grøne regjeringa. Og spesielt ifrå Senterpartiet: Dette er regjeringspartiet som har brukt sju år – og fire statsråder – på å gå ifrå ja og nei og ja til nei når det gjeld ei energimelding som alle innanfor næringslivet og arbeidslivet etterlyser. Eg berre spør.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-27:
Det er ingen tvil om at det er noe som må gjøres i landbrukspolitikken hele tiden. Vi må følge med på hvilke utfordringer landbruket og norsk jordbruksproduksjon står overfor. Derfor var det en veldig omfattende og stor diskusjon i regjeringen før dette budsjettet ble lagt fram: Hva mente vi var det viktigste for å sikre norsk jordbruk og norsk matproduksjon i det året vi var på vei inn i? Det viktigste grepet for oss, og det viktigste grepet for landbruket, var forbedringene i tollvernet. Det var et unisont krav fra norsk landbruk om å gjøre det grepet. Vi lyttet til landbruket, og vi lyttet til norsk landbasert næringsmiddelindustri og gjennomførte det. Det blir litt krokodilletårer når man er så bekymret for utviklingen i norsk landbruk og samtidig velger ikke å høre på de tunge faglagene og deres hovedkrav inn mot det norske politiske miljøet. Hovedkravet var å bedre tollvernet, og det gjør regjeringen.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-27:
Noe av det som har vært veldig gledelig i norsk landbruk de siste årene, er at et mangfold av produkter har kommet i norske butikkhyller takket være at norsk matproduksjon har økt. Et av de miljøene som har vært drivende i det, har vært det økologiske landbruket, som har fått fram mer lokal matproduksjon. Vi vet at det er mye diskusjoner rundt økologisk landbruk, men det har også vært veldig mye nyskaping i det økologiske landbruket, ikke minst med tanke på lokal mat, som nå har en omsetning på 2,8 mrd. kr i dagligvarehandelen i fjor. Så mener vi i regjeringen at det også er bra å legge til rette for økologisk landbruk fordi det kan ha andre agronomiske metoder, andre dyrkningsmetoder, som gjør at man kan ha en vekseldyrking til det konvensjonelle landbruket, og at begge deler kan bidra til å gjøre hverandre bedre.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-27:
Det var jeg også inne på i innlegget mitt. De tre aller viktigste bærebjelkene som Senterpartiet, Arbeiderpartiet, SV og Kristelig Folkeparti stemte for i forbindelse med landbruksmeldingen, var jordbruksavtale – at vi fortsatt skal ha det unike samarbeidet mellom staten og næringen, og at det ikke bare er meg som landbruksminister som skal definere hva som er utfordringene, men at jeg skal gjøre det sammen med bondelag og småbrukarlag, og sammen se det på en god måte. Det stemte begge våre partier for. Det andre er tollvern. Vi er helt avhengig av et tollvern skal det være lønnsomt å produsere mat i Norge. Jeg var litt overrasket da jeg leste finansinnstillingen og så at Kristelig Folkeparti hadde en litt annen innretning på tollvern enn det som vi hadde lagt fram. Men i hvert fall i hovedlinjene er vi enige, selv om dere har en litt svakere forbedring enn det vi har tatt til orde for i vårt forslag. Det tredje er at vi også skal ha et sterkt samvirke, fordi samvirker har hatt en helt annen politikk og sørger for at man kan klare å ha råvareleveranser fra hele landet.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-27:
Norsk landbrukspolitikk er rettet mot det innenlandske markedet. Hele virkemiddelbruken er også rettet mot det innenlandske markedet, unntatt litt på jarlsbergosten. Men hovedpoenget er at vi skal klare å forsyne det norske markedet med f.eks. svinekjøtt, som er den problemstillingen som representanten Bredvold løfter opp. Når det gjelder eksporten av svinekjøtt til Ukraina, som var temaet her, var det ca. halvannen prosent av det ukrainske markedet det som ble levert dit av norsk svinekjøtt. Så er det sånn at det er den norske bonden som også tar ansvaret for overproduksjonen. Derfor blir det veldig kostbart for bonden med overproduksjon. Det er en av de tingene som jeg mener at Fremskrittspartiet også bør tenke på når de sier at de vil fjerne alle konsesjonsgrenser og såkalt slippe alt fritt. Det vil gjøre at det blir enda mer ustabilitet og enda mer usikkerhet i forhold til råvareproduksjon for en langsiktig næring, og man trenger forutsigbare rammer som gjør at man ikke får den typen situasjoner som vi har hatt nå med overproduksjon av svin.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Aldri før har det vært så få bønder som nå. Av disse er det bare et fåtall som har dette som eneyrke. Aldri før – i nyere tid – har det vært så lite jordbruksareal i hevd, og aldri før har det vært så mange ubebodde gårdsbruk som nå, selv om mange ønsker å kjøpe et småbruk. Vi har hatt for lite produksjon av både egg, smør og ribbe m.m. og samtidig dumper vi kjøtt til utlandet helt ned i 10 kr kiloen. Det aller siste i dag er en ny smørkrise. I snart to perioder har vi hatt en rød-grønn regjering med en mat- og landbruksminister fra Senterpartiet. Mitt spørsmål til statsråden er om regjeringen er fornøyd med resultatene av sin landbrukspolitikk. Eller ser statsråden at noe må gjøres, slik som Fremskrittspartiet ønsker, for at vi kan ha en norsk matproduksjon som produserer det folk etterspør, og med frihet for den enkelte bonde til å tilpasse sin produksjon slik han mener det passer best for sitt gårdsbruk?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Da fortsetter jeg på den første replikken min og det jeg fikk som svar. Det er synd, synes jeg, når den eneste løsningen på å redde norsk landbruk er et sterkt tollvern, at det er den eneste redningen for norsk landbruk. Vi i Fremskrittspartiet har også en annen ting å tenke på, og det er forbrukerperspektivet. For oss er det viktig. Da blir mitt enkle spørsmål: Hvorfor dumper vi kjøtt til utlandet for 10 kr per kilo istedenfor at norske forbrukere kunne nyte godt av billig kjøtt?
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Veier er et hett tema i Aust-Agder. Jeg hadde nok forventet at fylket mitt hadde fått mer enn smuler fra regjeringen, men med de budsjettene som denne regjeringen har presentert de siste syv årene, er det bare smuler Aust-Agder får tildelt, til tross for at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV har vært eneveldige herskere. I Aust-Agder venter vi ennå på å få bygd ut siste rest av E18. Vi har to parseller hvor det ikke er gjort noe som helst. Det gjelder strekningen E18 Arendal–Tvedestrand med to fotgjengerfelt og strekningen E18 Tvedestrand–Vinterkjær, som har et særdeles farlig kryss ved avkjørselen til Risør. Fremskrittspartiet vil ha en trygg firefelts E18 gjennom hele Aust-Agder, og i regjeringssamarbeid i neste periode vil vi vise handlekraft. Rv. 9 er en viktig vei for Aust-Agder, den går fra Vest-Agder, gjennom fylket mitt og inn i Telemark. Det er hovedveien til Vestlandet, og den er sterkt trafikkert. Rv. 9 mangler gul midtstripe mye av veien, så veien er smal og svært farlig. Flere steder er det omtrent umulig at to store kjøretøyer kan møtes. Dette er uakseptabelt i 2012. Setesdal er avhengig av god vei, for de har verken havner, jernbanestasjoner eller flyplasser. En trygg og effektiv rv. 9 er en grunnpilar for videre vekst og utvikling i Setesdal. Derfor har Fremskrittspartiet alltid hatt fokus på denne riksveien. Fremskrittspartiet vil ha en trygg rv. 9. Rv. 41 strekker seg fra Kristiansand, forbi Kjevik flyplass, gjennom Aust-Agder og inn i Telemark. Veien er av så lav standard at det er til å grine av. Det går mye tungtrafikk på disse smale veiene, men regjeringspartiene har ikke sett behovet for å gjøre noe med strekningen. Representantene fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet burde nok kjøre denne veien en gang for å se hvor ille det er. Veien, som går gjennom Birkenes, Froland og Åmli i Aust-Agder, er også en viktig ferdselsåre for fylket mitt, akkurat som rv. 9. Fremskrittspartiet vil også ha en trygg rv. 41, både for dem som kjører på veien, og for dem som bor langs veien. Til slutt vil jeg komme med en gladmelding. Næringslivet i Aust-Agder har ønsket seg en flyplass. Derfor har næringslivet selv gjort noe med sitt ønske. Arendal Lufthavn Gullknapp, den private flyplassen som ligger i Froland og Arendal kommuner, har nå kommet så langt at det er søkt om konsesjon for å kunne drifte flyplassen med betalende passasjerer. Vi berømmer næringslivet med Fossekompaniet klart i spissen som har vist handlekraft for å få dette til, og gleder oss til å se hva det vil føre til i årene som kommer. Når næringslivet viser en slik vilje til å få noe til, ser jeg det som en selvfølge at staten i det minste betaler veien som går fra E18 og ut til flyplassen, på lik linje med veien ut til Torp. Jeg ser fram til et regjeringsskifte neste år, en ny regjering, så folket kan få se hva Fremskrittspartiet mener med ordet handlekraft, så folket får se hva Fremskrittspartiet mener med trygghet, og så Fremskrittspartiet kan vise at frihet for folket også har stor betydning.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2012-11-27:
Eg er glad for at eg ikkje er kommunepolitikar i desse budsjettider, når ein ser dei kutta våre lokalpolitikarar må gjere. I min eigen heimkommune, Selje, må dei kutte 4 mill. kr i pleie- og omsorgssektoren. I Senterpartiets utstillingskommune i Sogn og Fjordane, Gloppen, som tidlegare har endra skulestruktur og lagt ned grendeskular og i tillegg allereie innført eigedomsskatt, må dei no kutte rundt 34 mill. kr fram til 2016. Frå dei raud-grøne partia har det vore skrytt hemningslaust av kor mykje pengar kommunane får og kor glimrande innretninga med overføringane til distriktskommunane er. Sanninga er noko heilt anna. Grunnen til at distriktskommunane ikkje får budsjetta til å balansere utan store kutt er at kriteria for statlege overføringar slår negativt ut nettopp for desse. Desse dramatiske kutta går ut over dei svakaste, nemleg dei som treng psykiatrisk hjelp, barnevernet og eldre som treng pleie og omsorg. Då dei raud-grøne overtok i 2005 vart det skapt store forventingar til at den raud-grøne regjeringa skulle skaffe kommunane mykje pengar, noko som førte til at lokalpolitikarane brukte mykje pengar til ikkje-lovpålagte oppgåver, som t.d. kulturbygg. Då det kom forslag om bygging av kulturbygg i Eid kommune i Sogn og Fjordane, peikte Framstegspartiets representantar på at kommunen burde byggje omsorgssenter i staden for kulturbygg. Då sa gruppeleiaren frå Arbeidarpartiet at Framstegspartiet ikkje trong vere bekymra, for no hadde dei fått ei regjering som kom til å levere og syte for ein så god kommuneøkonomi at Eid kommune kunne byggje både kulturbygg og omsorgssenter. I dag har Eid kommune fått sitt kulturbygg, men dei har framleis den gamle sjukeheimen og slit no med å få finansiert nytt omsorgssenter. No har Arbeidarpartiets representantar i Eid kommune endeleg sett at vi ikkje har ei regjering som leverer, men som vil kompensere kommuneøkonomien med å innføre eigedomsskatt. Vi i Framstegspartiet har ei heilt anna innretning på overføringane til kommunesektoren. Vi vil øyremerkje midlane. Då kan kommunane planleggje investeringar til skule og pleie og omsorg på ein heilt annan måte enn dei kan i dag. No veit ikkje kommunane kva dei får, fordi alle frie midlar ifølgje regjeringas forslag går til kostnadsauke og fleire pålagte oppgåver.
Siri A. Meling (Høyre), 2012-11-27:
I et Europa hvor mange land har store utfordringer knyttet til både økonomi og arbeidsledighet, fremstår Norge som et annerledesland. Regjeringen ønsker å skape et inntrykk av at dette først og fremst skyldes rød-grønn politikk. Men sannheten ligger nok mer i retning av den betydningen våre petroleumsressurser har og hvordan vi har kombinert ressursene med kompetanse og industriutvikling, samt at det er en bred enighet om hvordan forvaltningen av disse ressursene skal innrettes. Dette har generert store inntekter til landet som vi dels benytter til å dekke statens utgifter og dels til å bygge opp Statens pensjonsfond utland. Det er viktig at vi benytter denne situasjonen og vårt gode utgangspunkt for videre vekst ved å bruke verktøyet som statsbudsjettet representerer, til å få en retning som Høyre ønsker, gjennom å vektlegge en strategi for kunnskap og konkurransekraft. Tidligere i debatten i dag forsvarte Arbeiderpartiets finanspolitiske talsperson, Torgeir Micaelsen, i et replikkordskifte med representanten Ketil Solvik-Olsen bruk av statlige penger til de store investeringene Petoro gjør på norsk sokkel, og han sa at disse investeringene var «superlønnsomme». Det er jeg helt enig i. Da blir det til gjengjeld uforståelig hvordan regjeringen og Arbeiderpartiet kan unnlate å investere i de tiltak som vil gi økt utnyttelsesgrad i eksisterende felt på norsk sokkel. Utvinningsgraden i våre oljefelt ligger i snitt på 47 pst. For hvert prosentpoeng vi klarer å øke utvinningsgraden, vil bruttoinntektene med dagens oljepris utgjøre om lag 325 mrd. kr. Da blir det for meg et mysterium hvordan de rød-grønne partiene kan unnlate å styrke de nøkkelfaktorene som vi vet vil bidra til å øke utvinningsgraden og altså være ekstremt lønnsomme for samfunnet. Disse nøkkelpostene gjelder petroleumsforskning, det gjelder Petoro og det gjelder Oljedirektoratet. I regjeringens forslag til budsjett ligger det inne helt marginale økninger på henholdsvis 4,1 pst., 3,3 pst. og 3 pst. Jeg vil i beste fall si at dette er en stillstand i forhold til årets bevilgninger når vi tar hensyn til neste års pris- og lønnsvekst. Høyre derimot viser i år som i tidligere budsjettår denne perioden, en klar prioritering av disse viktige elementene for å kunne få opp utvinningsgraden og hente inn de 325 bruttomilliardene per prosent som vi klarer å øke ressursutnyttelsen. Budsjettprioriteringene fra Arbeiderpartiet og de andre rød-grønne partiene vitner om en regjering som verbalt uttrykker ønske om økt verdiskaping, men som dessverre mangler gjennomføringskraft til å føre denne politikken ut i livet. Denne regjeringen og Arbeiderpartiet har gjennom syv år vist at de ikke makter å styrke disse områdene, selv om vi vet at dette er «superlønnsomme investeringer», for å bruke representanten Torgeir Micaelsens egne ord. Dette betyr at vi trenger nye ideer og nye løsninger for å gripe fatt i de mulighetene som økt utvinningsgrad representerer for verdiskaping, teknologiutvikling, industriutvikling, arbeidsplasser i hele landet og sist, men ikke minst store inntekter til fellesskapet.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-11-27:
Denne debatten viser at det er stor forskjell mellom raud-grønt styre og ei borgarleg regjering med Høgre. For Høgre er nye idear og betre løysingar eit viktig slagord, på same måte som kunnskap og konkurransekraft er ei klar målsetting. Eit døme på dette er at den raud-grøne regjeringa frå sitt første budsjett i 2005 og fram til i dag har påført ei viktig hjørnesteinsbedrift i Sogndal, Lerum, 66 mill. kr i avgiftsauke. Ein kan litt flåsete seie at det har gått frå 0 til 66 mill. kr på sju år med raud-grøn regjering. Alle kan sjå at dette både er dramatisk og urimeleg. Når ein spør etter ei grunngjeving frå finansdepartementet, får ein eit klart svar frå statssekretær Roger Schjerva om at dette er ein kreativ måte å skaffe inntekter til statskassa på. Stort meir avslørande kan ein ikkje seie det. Konsekvensen av desse kreative måtane å skaffe inntekter til statskassar på, er at ei viktig hjørnesteinsbedrift i Sogn får ei ekstra bør på over 60 mill. kr i året frå raud-grøne politikarar. Ein treng ikkje vere rakettforskar for å skjøne at dette er øydeleggande for konkurransekrafta til bedrifta. Høgre har lenge sett på produktavgifta som ei urettferdig avgift. I motsetning til raud-grøne politikarar, som stadig leitar etter kreative måtar å skaffe inntekter til statskassa på, er Høgre oppteke av at bedriftene i dette landet får rammevilkår som sikrar bedrifter og arbeidsplassar. Kunnskap og konkurransekraft er viktig for Høgre. Derfor foreslår Høgre å halvere produktavgifta – i motsetning til regjeringa, som aukar den med 7,4 pst. Det betyr betre konkurransekraft i praktisk politikk. Den første gongen Høgre foreslo å halvere produktavgifta, var i statsbudsjettet for 2009–2010. Den gongen som no uttala raud-grøne politikarar frå fylket, saman med representanten Per Olaf Lundteigen, at dei skulle redusere denne avgifta. I Sogn Avis 13. november i år kunne vi lese at stortingsrepresentantane Ingrid Heggø og Tor Bremer lova å gjere sitt for å påverke. Erling Sande uttala at han skal bruke dei reiskapane han rår over. Representanten Per Olaf Lundteigen har også ved fleire høve uttalt seg kritisk til produktavgifta. I Sogn Avis 15. november uttaler han at han skal gjere det han kan for å rette opp dei skeive avgiftsvilkåra til Lerum. I dag ser vi resultatet: Dei har verken gjennomslag i eige parti eller i regjering. Det er viktigare med kreative måtar å skaffe inntekter til statskassa på enn å gje konkurransekraft for næringslivet. Hadde Lundteigen, Heggø, Bremer og Sande gjort som Høgre og sett handling bak orda, hadde Lerum fått redusert produktavgifta med 20 mill. kr. Det hadde styrka konkurransekrafta og sikra viktige arbeidsplassar i Sogn og Fjordane.
Wenche Olsen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
God helse er viktig for folk, og den norske helsetjenesten er blant verdens beste. Det skal vi være stolte av, men vi skal ikke lene oss tilbake. Fortsatt er det områder som ikke er gode nok. Men opposisjonens tendenser til svartmaling vil vi allikevel ikke være med på. Vi skal ta på alvor og ha åpenhet om de tilfellene av alvorlige feil som skjer i helsetjenesten, for å sikre at vi lærer av dem. Jeg tror likevel det er få som kjenner seg igjen i elendighetsbeskrivelsen som ofte preger debatten. Hver dag går tusenvis av dyktige helsearbeidere på jobb, kun med det for øye at pasientene skal få den beste behandlingen. En fersk befolkningsundersøkelse viser at de fleste som får behandling i den norske helsetjenesten, er fornøyde. Det er riktig at det står flere i kø, men det gjennomføres i dag 1,7 millioner flere behandlinger og utredninger ved norske sykehus enn det ble gjort i 2005. På tross av at flere står i kø, er ventetiden kortere, og det er nok det aller viktigste for den enkelte. Vi skal, hver dag, gjøre det vi kan for å redusere ventetiden. Derfor øker vi driftsmidlene ved sykehusene med ytterligere 1,95 mrd. kr. Ved å styrke en god offentlig spesialisthelsetjeneste sikrer vi et likeverdig og godt tilbud over hele landet, uavhengig av den enkeltes lommebok. Det vil bidra til å redusere ventetiden. Men det beste vi kan gjøre for å redusere ventetider og køer, er å gjøre en skikkelig jobb med å forebygge at folk blir syke. Vi ser en stadig økning i kroniske sykdommer. Spesielt ser vi utfordringer i kommuner med lav inntekt og lav levekårsindeks. Denne sammenhengen tror jeg ikke Høyre og Fremskrittspartiet ser eller vil se. Disse to partiene vil bl.a. at kommunene selv skal beholde mer av selskapsskatten. Det vet vi vil føre til at de aller rikeste kommunene, hvor de menneskene med den beste helsen bor, får enda bedre råd. Samtidig vil de kommunene som har store utfordringer på helse, bli straffet med lavere inntekt. Dette betyr at Høyre og Fremskrittspartiets politikk vil skape større sosiale helseforskjeller, ikke mindre. Det er i kommunene vi kan forebygge og drive godt folkehelsearbeid. Derfor er jeg glad for at vi fortsetter jobben med å redusere forskjellene i inntektene mellom kommunene. I år fikk Kommune-Norge en økning på 6,8 mrd. kr. Norge er av FN kåret til verdens beste land å bo i. Mye av grunnen til det er gode velferdsordninger og et godt helsevesen. Det er tuftet på at alle bidrar til fellesskapet etter evne. Det vil vi fortsette med, og da kan vi ikke ha et skattesystem hvor de som har aller mest, ikke skal bidra. Vi vil prioritere velferdsstaten framfor skattelette.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Det er påfallende hvordan politikken spriker på borgerlig side. Høyrepartiene er enige om at formuesskatten skal fjernes. Målet er klart, men hvordan dette skal gjøres, eller hvor lang tid det skal ta, er det umulig å si noe om. Det avklares vel først etter valget av styrkeforholdet mellom partiene. Som næringspolitiker er det fint å konstatere at Norge går så det suser. Den økonomiske politikken er et vesentlig grunnlag for den utviklingen vi har hatt. Vi holder det vi gikk til valg på. Det skaper trygghet, tillit og investeringslyst. Men vi er ikke fornøyd med tingenes tilstand. Vi vil videre, og jeg vil si noen ord om distrikts- og landbrukspolitikken. Vi vil arbeide for bosetting og arbeid i hele landet. Urbaniseringen og sentraliseringen er sterk. Derfor må vi legge til rette virkemidler som gjør at folk ønsker å utnytte mulighetene som distriktene representerer. Her er landbrukspolitikken viktig. Kanaliseringspolitikken er et nøkkelord. Balansen mellom kornproduksjon på de gode jordbruksområdene, frukt og grønt på de aller beste arealene, og melk og kjøttproduksjon i distriktene er et viktig grep. Derfor har landbruksmeldingen lagt opp til en mer regionalisert landbrukspolitikk, nettopp for å få til en mer treffsikker utviklingspolitikk i regionene. Så reagerer jeg litt når representanten Gundersen sier at Høyre ikke vil lage dramatiske endringer for noen næringsdrivende, samtidig som de kutter 1,8 mrd. kr i landbruket. Jeg skjønner godt at bøndene betakker seg for en konstellasjon med Høyre og Fremskrittspartiet. Det er gjort mye bra i landbrukspolitikken de senere årene: Vi har hatt en inntektsvekst på 120 000 kr siden 2005, investeringstilskuddene er trappet opp, det er gjort flere justeringer i skatteregelverket som er positive – bl.a. økte avskrivningssatser – og vi har fått økt fokus på næringsutvikling med basis i landbrukets ressurser. Vi styrker importvernet for de store produksjonene, noe som er viktig for distriktsjordbruket. Det har klar sammenheng med at vi vil arbeide for at det skal gå an å drive landbruk også der forholdene ikke er optimale. Vi har gjenreist skogpolitikken, levert klimamelding for landbruket, der det slås fast at aktivt skogbruk også bidrar til løsning av klimautfordringene. Det er denne politikken vi ønsker å videreføre.
Olemic Thommessen (Høyre), 2012-11-27:
Høyre ønsker en ny kurs i kulturpolitikken, og vårt alternative budsjett gjenspeiler nettopp det. Der maktkonsentrasjon og sentralisering har vært regjeringens kurs, ønsker vi en vei som gir kulturlivet frie tøyler og god tilpasningsevne til den tiden vi lever i. Den teknologiske utviklingen har gitt oss en ny verden, der digital formidling og globalisering gir nye behov, nye publikumsvaner, nye uttrykk og nye måter å formidle på. «Konvergens» er et uttrykk vi gjerne bruker om det fenomenet at teknologi flyter sammen i samme brukerenhet, som f.eks. i mobiltelefonen – som ikke bare er til telefoni, men som etter hvert kan brukes til det meste. Men konvergensen gjelder ikke bare det tekniske. Konvergensen gjelder også innholdet – innholdet flyter også sammen. Hvor er f.eks. forskjellen mellom VG Netts levende bilder og fjernsyn? Det er ikke så lett å se lenger. Det gir helt nye utfordringer for kulturlivet. Det gir behov for et kulturliv med en helt annen evne til omstilling og tilpasning til en ny tid enn det regjeringens politikk legger til rette for. Regjeringen har gjort betydelige økonomiske løft, slik Valgerd Svarstad Hauglands kulturmelding anviste, men pengene er ikke brukt etter andre prinsipper eller bidratt til nye måter å tenke på. Høyre har også støttet økte bevilgninger. Vi har gjennom hele regjeringsperioden etterlyst nye tanker og ideer om hvordan store budsjettmessige økninger skal håndteres for ikke å skape gjensidig avhengighet av offentlig finansiering, ikke føre til maktkonsentrasjon og sentralisering, men her har vi dessverre talt for døve ører. Pengesekken har blitt større uten at andre finansieringskilder har bidratt til å balansere den makten som følger med statens penger, der en stadig større del av midlene blir fordelt av stadig færre beslutningstakere – enten de kommer fra Kulturrådet, Nasjonalbiblioteket eller Filmens hus. Høyre ønsker en ny kurs motivert ut fra ønsket om maktspredning, større vitalitet og omstillingsevne i kulturlivet. I praktisk politikk betyr dette å ta hele landet i bruk, f.eks. gjennom de regionale filmfondene, som ikke har fått noen økninger tross store budsjettløft, sørge for at det finnes flere økonomiske kilder – offentlig–privat samarbeid for kulturbygg og gaveforsterkning der det passer i deler av kulturlivet – en gjennomgående mer positiv holdning til private aktørers bidrag, og en ny kurs for organiseringen, der vi ikke legger flere oppgaver til de allerede sentraliserte instansene.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
Valet i 2013 vert eit retningsval for Noreg – eit val mellom meir rettferd og større skilnader, mellom fellesskap og privatisering, og mellom velferd og skattekutt. Regjeringa sin økonomiske politikk har skapt fantastiske resultat. Noreg går godt, arbeidsplassar vert skapte, ja, vår politikk har faktisk vore ein suksess for norske bedrifter og den norske befolkninga. Forunderleg nok har representantane Sanner, Solberg og Jensen – i sine innlegg her i dag – fått med seg at Noreg går godt. Kvifor vil høgrepartia da endra retninga Noreg går i? Erna Solberg har sagt: «Høyres mål er et helt annerledes samfunn.» Framstegspartiet vil òg ha eit annleis samfunn. Høgre og Framstegspartiet seier at vi fører ein politikk der det ikkje lønner seg å jobba. Høgre sin representant, Jan Tore Sanner, var i dag oppteken av dei uføre. I innlegget sitt sa han at dei ville stilla krav til dei uføre for å få dei i jobb. Men kva for krav? Det er vel kanskje same medisin som vart brukt i Sverige, etter at Høgre sitt søsterparti vann valet der? Konsekvensen av høgrepolitikken i Sverige i dag er at berre ein av tre arbeidslause får utbetalt arbeidsløysetrygd. Dei lågtlønte er pressa ut av ordninga. Søsterpartiet til Høgre sa sjølvsagt ikkje: Stem på oss, så vil to tredelar av dei arbeidsledige stå utan arbeidsløysetrygd. Dei sa skattekutt, men det skulle ikkje gå ut over velferda. Dei gjennomførte skattekutt, og det gjekk ut over velferda. Skattekutt kostar! Skattekutta har heller ikkje hjelpt for å få fleire arbeidsplassar, og den største eksportartikkelen til Sverige er at svensk ungdom kjem til Noreg for å få jobb. Høgre prøver å framstilla det som om fleire er utanfor arbeidslivet no enn før. Sanninga er at det er fleire i jobb enn nokon gong før. Høgre ropar at det er ein uføreeksplosjon i Noreg, men sanninga er at talet på uføre har gått ned. Høgre meiner at velferdsstaten lek fordi folketrygda har auka. Sanninga er at folk lever lenger, får høgare pensjon, og vi vert stadig friskare. I oktober 2012 kåra Verdsbanken Noreg til det sjette beste landet å driva næring i. Talet på bedrifter som veks og tener gode pengar, auka i 2011 med nesten 50 pst. I første halvår 2012 vart det starta nesten 14 000 nye aksjeselskap i Noreg. Sidan 2005 er det skapt om lag 340 000 nye arbeidsplassar. Vi har hittil forenkla for bortimot 3 mrd. kr for bedriftene. Norsk næringsliv går bra, og optimismen rår mange plassar. Spørsmålet vert: Vil ein ha forsterking og forbetring av det norske samfunnet eller ei total forandring – eit anna samfunn?
Filip Rygg (Kristelig Folkeparti), 2012-11-27:
Representanten Ingrid Heggø innledet med å si at det kommende valget er et retningsvalg. Det er godt mulig, men det er først og fremst i statsbudsjettet at retningen legges. Statsbudsjettet er denne salens mulighet til å virkeliggjøre de festtaler og visjoner som står i samtlige partiers partiprogrammer. Kristelig Folkeparti har i sitt alternative statsbudsjett gjort de prioriteringene og funnet den retningen som må til for å komme seg fra formuleringer til handlinger – noe regjeringen ikke har valgt å gjøre. Mange mennesker med nedsatt funksjonsevne får ikke innpass i samfunnet fordi de har noen utfordringer som de fleste av oss slipper. Kristelig Folkeparti har derfor i sitt alternative statsbudsjett for 2013 tatt et krafttak og virkelig satset på gode ordninger for dem med nedsatt funksjonsevne. Vi har funnet langt over 200 mill. kr mer sammenlignet med regjeringens forslag til ordninger for å inkludere mennesker med nedsatt funksjonsevne i samfunnet. Det bør bekymre oss at yrkesdeltakelsen til mennesker med nedsatt funksjonsevne har hatt en klar negativ trend siden 2008, og den er nå lavere enn det den var i 2006. Regjeringens jobbstrategi for funksjonshemmede som ble lagt fram i oktober 2011, har tilsynelatende ikke hatt noen effekt på yrkesdeltakelsen til denne gruppen, snarere tvert imot. Det kraftige fallet man så mellom 2010 og 2011, har fortsatt. I forslaget fra regjeringen til statsbudsjett for 2013 har regjeringen økt jobbstrategien – med 400 nye plasser – noe som Kristelig Folkeparti selvsagt er positiv til. Det må likevel påpekes at dette dessverre ikke er nok. Når tallene viser at strategien ikke har fungert, hjelper det ikke at man øker antall tiltaksplasser, man må også se nøye på innholdet i tiltaket og gjøre det bedre. Det er spesielt trist at fallet i den yngste aldersgruppen har vært markant det siste året, hvor yrkesdeltakelsen blant unge mennesker med nedsatt arbeidsevne har falt fra 44 til 39,7 pst. fra 2. kvartal 2011 til 2. kvartal 2012. Det er en trend vi er nødt til å snu. Kristelig Folkeparti har i sitt alternative budsjett gjort en markant satsing på mennesker med nedsatt funksjonsevne. Vi har bl.a. gjort ordningen med funksjonsassistent permanent styrket Arbeidstilsynets oppfølging av IA-avtalen bevilget 14 mill. kr til hjelpemidler til mennesker med nedsatt funksjonsevne økt bevilgningen til bil for funksjonshemmede økt bevilgingen slik man sikrer 5 000 flere tiltaksplasser øremerket midler til offentlige skrivetolker, og at en egen skrivetolkutdanning kan etableres økt bevilgningen til Likestillings- og diskrimineringsombudet med 1,5 mill. kr økt bevilgningen til Nav med 10,5 mill. kr øremerket midler til servicehunder opprettholdt prosjekt IT Funk økt bevilgningen til brukerstyrt personlig assistanse med 150 mill. kr. Det handler om en mer rettferdig behandling av mennesker med nedsatt funksjonsevne i vårt samfunn. Vi kan – men vil vi?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
I ein finansdebatt er det òg naturleg å fokusere på verdiskaping og inntekter, som er heilt grunnleggjande for vår velferd. Energiressursane våre er heilt grunnleggjande for vår verdiskaping og våre inntekter – og dermed vår velferd. Desse energiressursane er folkets eige. For å sikre det, og for at folket skal ha nytte og glede av dette, har vi hatt heimfallsretten for å sikre offentleg eigarskap, eit heimfall som vi har mått kjempe for i over hundre år – mot høgrekreftene, som vil privatisere og selje ut. Høgrepartia har ved fleire korsvegar argumentert mot heimfallsretten, og for privatisering. I programma sine opnar Høgre og Framstegspartiet på nytt for å selje ut desse naturressursane. No er det slik at ein ikkje lenger har åtgang til å kjøpe vasskraft med heimfall. Heimfall var garantien vi hadde mot evig utsal av folkets ressursar. Etter ein prosess med ESA er denne ordninga avvikla, men nokre bedrifter eig stadig kraft som går mot slutten av heimfallsperiodane, og som då sjølvsagt skal attende i offentleg eige. Derfor forsøker Høgre og Framstegspartiet å gøyme seg bak industrien og seier at dette er ei endring som angår berre nokre prosent av norske kraftverk. Men i realiteten vil dei «likestille private og offentlige eiere», som dei skriv, og – som dei òg seier – for å «sikre konkurranse og eiermangfold». Det vil gi vidtrekkande konsekvensar for eigarskapen i norsk vasskraft. Det betyr at når Høgre og Framstegspartiet lokalt ønskjer å selje ut kraft, slik dei har gjort f.eks. i Trondheim, vil private òg kunne kjøpe, og det utan heimfall – dei blir altså sitjande med evig eige. Det bør folket merke seg. Det ville vore dramatisk om energiressursane våre skulle bli privatiserte og dermed kanskje òg hamne på utanlandske hender. Vi har klart å gjere vår viktigaste naturressurs om til velferd, fordi han høyrer til fellesskapen. Offentleg eigde kraftselskap gir eigarane, og dermed folket, store verdiar som bidreg til alt frå investeringar i skular og vegar til eldreomsorg – ja, velferdstenester. Det handlar om kven som skal nyte godt av desse verdiane. Er det private, eller fellesskapet? Dei lovene og reglane vi har for dette i dag, sikrar at det norske folk eig, og nyt godt av, vasskrafta, og at vi har nasjonal styring med ressursen. Dette har stor støtte i befolkninga. Vi får håpe at Framstegspartiet og Høgre ikkje kjem i posisjon til å gjennomføre sin privatiseringspolitikk.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2012-11-27:
La meg aller først si at jeg synes det er forunderlig å høre Arbeiderpartiets representanter nok en gang spre uriktigheter om Høyres posisjoner angående hjemfall. Vi fastholder offentlig eierskap til vannkraften i Norge, og det vil vi fortsette å gjøre. I gårsdagens Dagbladet så vi statsminister Stoltenberg sammen med miljøvernminister Solhjell, som begge frykter for sitt livsverk dersom Høyre kommer til makten. Livsverket de to kjemper for, er klima- og skogsatsingen. Det er den samme satsingen som nettopp Høyre, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, kjempet gjennom i klimaforliket i 2008. Jeg finner det paradoksalt og forunderlig at livsverket var et nederlag påført av de borgerlige partiene. Men jeg gleder meg over det. Dette prosjektet er godt, og det vil følges opp med Høyre ved makten. Flere i denne debatten har forsøkt å så tvil om Høyres vilje til å følge opp klimaforliket på dette punktet – og til bevaring av regnskog. Det er det ingen grunn til. Høyre var en av pådriverne for klima- og skogsatsingen, og det vil vi fortsette å være. En femtedel av de globale klimagassutslippene skyldes ødeleggelse av regnskog og andre tropiske skoger. Den norske klima- og skogsatsingen har som mål å gjøre det lønnsomt å bevare regnskog. Bevaring av regnskog er antageligvis det mest kostnadseffektive klimatiltaket vi har – i tillegg til andre fordeler, som bevaring av biologisk mangfold og sikring av urfolks rettigheter. Det er meget gode prinsipper, som Høyre sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti var pådrivere for at det skulle settes av betydelige beløp til. Og vi fikk med oss regjeringspartiene i 2008 – det var ikke omvendt. Samtidig som det fant sted, var det et klart krav fra de borgerlige partiene at den rød-grønne regjeringen skulle søke å få nordiske allierte som kunne bidra tilsvarende til denne satsingen. Brasil er så langt det største mottagerlandet og har mottatt 2,65 mrd. kr. Det er likevel bare utbetalt 655 mill. kr fra Norge til Amazonasfondet – hele 1,9 mrd. kr står ubrukt i gjeldsbrev i Norges Bank. For Høyre er det dårlig politikk å sette av nye midler til klima- og skogsatsingen når det står store midler ubrukt. God politikk for Høyre er å identifisere nye prosjekter og partnere, samtidig som Norge bidrar til at flere land bidrar tungt til bevaring av regnskog. Vi må forsøke å skape og benytte effektive og gjennomsiktige multilaterale kanaler for å oppnå størst mulig effekt og størst mulig etterprøvbarhet.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2012-11-27:
En glad bestemor jeg traff, takket meg for at vi hadde så gode velferdsordninger i Norge. Barnebarnet hennes var født med store skader, hadde gjennomgått flere operasjoner i millionklassen og tok medisiner hver måned for ca. 15 000 kr. Takknemligheten hennes uttrykte en bestemors ydmyke respekt for et samfunn som brukte så mye av fellesskapets ressurser på nettopp hennes barnebarn. Sånne verdier er rotfestet i regjeringens politikk og har støtte i folket. Arbeiderpartiet vil fortsatt at fellesskap og omfordeling skal være sentralt, og Arbeiderpartiets ambisjon er å ta Norge videre i den retningen. Skal ambisjonen innfris, må vi ha trygg økonomisk styring, videreutvikle et dynamisk arbeidsliv og ha en tydelig omfordelingspolitikk. Stoltenberg lovet Norge Europas laveste arbeidsledighet på Arbeiderpartiets landsmøte i 2009, og regjeringen har innfridd løftet. Lav arbeidsledighet, aktivt trepartssamarbeid og arbeid til alle er en forutsetning for gode velferdstjenester. Her skiller Arbeiderpartiet og Høyre lag. Høyre vil ha mer midlertidighet, mindre trepartssamarbeid og stemmer mot de mest virksomme tiltakene mot sosial dumping. Jeg er stolt over den omstillingen som ansatte og ledelse driver fram i skolen, på sykehus og i Nav. Høyre snakker ned velferdstjenestene for å legitimere en storstilt privatisering. Kommunenes inntekter er avgjørende for å få gode tjenester der vi bor. Denne regjeringen har økt overføringene til kommunene hvert år. Flere lærere, sykepleiere, vaktmestre og miljøarbeidere er resultatet. Høyres skattepolitikk er mindre omfordelende, og i Vest-Agder betyr det at 26 av 30 kommuner får mindre. Vi går tilbake til Bondevik IIs kommuneopplegg, er Høyres svar – en politikk som få kommunepolitikere, heller ikke Høyres, ønsket i 2005. Syv år har Høyre brukt på å lete fram noe nytt, men det de fant, var gammelt: kutt i skatt og sykelønn, privatisering, mindre omfordeling og utrygg økonomisk politikk. Retningen var og ble den samme. Representanten Røe Isaksen mente at regjeringspartiene flakket med blikket og ikke hadde svar. Mange har bedt om svar fra Høyre angående handlingsregelen, kommuneskatt, fattige barn og enslige forsørgere, men er blitt møtt med taushet. Vi kan bare registrere at meningsmålingene gikk ned da Høyre i høst ble konkrete i politikken. Arbeiderpartiet vil fortsette den politikken som skaper verdier, fordeler og omfordeler. Arbeiderpartiet vil fortsette med en politikk som dekker behandlingsutgifter til besteforeldres barnebarn.