trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-06-18:
Man kan ikke bli annet enn forundret av å høre representanten Gullvåg og måten han svartmaler på. Han trekker fram enkeltkommuner som skal ha vært styrt av Høyre og Fremskrittspartiet, og umiddelbart i samme slengen trekker han inn diskusjonen om både bestillerfunksjonen og en underliggende stoppeklokkementalitet. Representanten Gullvåg tar grunnleggende feil. Det Høyre og Fremskrittspartiet gjør, er å sette den enkelte i sentrum. Ved å ha fritt brukervalg får den enkelte pasient mulighet til å velge ikke bare hvem som kommer hjem til dem, men også hva vedkommende skal gjøre. Spørsmålet her handler i realiteten om hvordan vi ser det enkelte menneske, om det skal være vi som politikere som skal sitte i en kommunestyresal eller her på Stortinget og bestemme at alle skal få det samme tilbudet, eller om den enkelte pasient eller bruker har behov for annen type hjelp, og kan bestemme bruken av tiden selv. La meg så gå tilbake igjen til kommuneøkonomien. Scenen er den samme i år som den har vært tidligere, men retorikken er vesentlig forandret. Nå har de rød-grønne gått over til å snakke om likeverdig tjenestetilbud og alle mulige slags fine retoriske ønsker, i stedet for - som man var vitne til i forrige stortingsperiode, i begynnelsen av denne perioden - revolusjonen: mer til kommunene. Man har nå gått bort fra det, nettopp fordi man innser at man har skapt en forventningskrise. Hva kommunene lider av for øyeblikket, er nettopp rød-grønn retorikk, hvor man på den ene siden sier at man har bevilget 21 milliarder kr mer til alle gode formål i kommunene, mens KS og kommunene selv på den andre siden opplever noe stikk i strid med det. KS mener at det i perioden 2007-2008 faktisk har vært en realnedgang i de frie inntektene. Spørsmålet er, når man trekker fram rød-grønn retorikk fra 2004-2006: Hva har skjedd? - Åpenbart nok et løftebrudd. La meg så bare legge til at det må jo være et paradoks, ikke minst for dagens regjering, at så langt har Bondevik II-regjeringen prioritert kommunene høyere enn Stoltenberg II-regjeringen, målt i prosent av våre samlede utgifter. La meg aller sist komme inn på selskapsskatten og det lokale selvstyret, og også lokal skattøre. Man har fra KS’ side, på samme måte som fra Høyres side, et ønske om at den lokale skattøren skal være om lag 50 pst. Regjeringen har nå nedjustert det. Det betyr at kommunene settes i mye dårligere stand til å løse egne oppgaver. Det blir vanskelig å se at det finnes variasjoner mellom kommunene, og at kommunene kan velge ulike løsninger. Mangfold er ikke en trussel. Det skaper faktisk utvikling og framgang.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-06-18:
La meg aller først begynne på et overordnet ståsted: Verden trenger en ny WTO-avtale. Handel er grunnleggende positivt, også for jordbruksvarer. Vi vet at bare de seneste årene har millioner av mennesker blitt hentet ut av bunnløs fattigdom nettopp på bakgrunn av handel. Vår landbrukspolitikk er dessverre fremdeles med på å holde mennesker i fattigdom. Vi har likevel kommet et skritt på veien, gjennom bl.a. MUL-import, som Bondevik II-regjeringen opprettet i 2002, og som også er utvidet under dagens regjering, fordi vi vet, som jeg nettopp begynte med, at handel er positivt og det viktigste virkemiddelet for å hente mennesker varig ut av fattigdom. Det gjør at jeg også ønsker å knytte en liten kommentar til norsk bistand og handel. Vi har muligheten til å bruke norske bistandsmidler til f.eks. kontroll av matvaresikkerhet, slik at de aller fattigste får muligheten til å bruke den ordningen som MUL-import er, nemlig ingen restriksjoner ved eksport til Norge. La oss så komme inn på de mer hjemlige ting. Jeg synes det er grunnleggende positivt at bønder er selvstendig næringsdrivende. Problemet er likevel at bondestanden er gjennomregulert. Norsk landbruk og norske bønder er særs viktig både når det gjelder matvareproduksjon, når det gjelder bosetting, og når det gjelder å opprettholde et kulturlandskap. Men problemet, når man ser på tallene, er at både dagens og også tidligere landbrukspolitikk er grunnleggende mislykket. Vi har 49 800 aktive jordbruksbedrifter, mens vi samtidig har 34 000 tomme gårdsbruk. Vi har 18,5 melkekyr i snitt pr. bruk, som heldigvis er en oppgang de siste årene. Men likevel ser vi fremdeles en nedgang på anslagsvis 2,5 pst. i antallet aktive jordbruksbedrifter både for i år og anslått til neste år. Høyres politikk er jo nettopp å slippe bonden fri og få til, der man faktisk har muligheten til det, å utvikle de positive sidene som man har som selvstendig næringsdrivende. Det betyr at man skal fjerne både priskontroll og boplikt, at man skal se på delingsforbudet i jordloven, og at man også ønsker betydelig mer konkurranse inn i norsk landbruk. Kaoset er åpenbart i Regjeringen, noe Gullvåg ikke tok med, fordi vi ser at Senterpartiet også gjennom media varslet at de ønsket å gå av dersom de ikke fikk viljen sin i denne saken.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Vi får i denne debatten og i innstillingen presentert Fremskrittspartiets teorier om hvordan vi burde gjøre dette, nemlig ved stykkprisfinansiering. Da ville alle problemer være løst. Det er flott å ha visjoner, men av og til er det fornuftig å se på hva som skjer i virkeligheten der Fremskrittspartiet får makten. De har nå fått makten i Norges sjette største by, Fredrikstad. Der har de lovet å fjerne eiendomsskatten. De sa før valget at de visste hvordan de skulle gjøre det, men de ville ikke fortelle det før etter valget. Nå er den fortellingen forsvunnet i det blå. Derimot har vi fått en innstramming i skjenketidene, og fra høsten av blir det forbudt i Fredrikstad å selge mat mellom klokken 2 om natten og klokken 6 om morgenen. Så i FrP-styrte Fredrikstad kan du gå inn på 7-Eleven og kjøpe et helt brød og en pakke med grillpølser, men ikke et påsmurt rundstykke og varm pølse i lompe. Her i salen i forrige periode, hvor Fremskrittspartiet gjorde opp budsjettet med regjeringen Bondevik, var det ikke noen prioritering av mer til kommunene. Det var noen få hundre millioner kr et par ganger, men det store løftet i regjeringen Bondeviks opplegg i forrige periode var da Arbeiderpartiet lagde budsjettforlik med regjeringen. Da ble det 2 milliarder mer til kommunene. Så er vi inne i kampen om virkeligheten. Vi hører nå at et løft i kommunenes inntekter på nær 21 milliarder i realvekst, noe som aldri har skjedd tidligere, det skal nå bortforklares. Ja, jeg møter også ordførere som sier at pengene er blitt borte. Hvis det er tilfellet, er det i grunnen viktig å kalle på en revisor. Det som har skjedd, er at vi har fått 25 000-26 000 flere årsverk, 11 000 av dem i pleie- og omsorgssektoren, og 26 000 flere barnehageplasser. Det er klart at da øker utgiftene. Det er helt riktig, som det er sagt i debatten, at vi også har hatt en kostnadsvekst som har vært sterkere enn det man har forventet. Men vi må ikke glemme at hvis lønnsoppgjøret blir dyrere enn lagt til grunn, er det kommunenes eget ansvar. Man kan ikke frata kommunene ansvaret for at de også må holde orden på utgiftssiden. Med den situasjonen vi er i, er det riktig at det fortsatt er trangt. Når vi legger på oss og spenner ut livreima et par hakk og så fortsetter å legge på oss, er det trangt. Men det er - nær sagt - blitt mer av oss! Så tyr man til dette knepet om at andelen av bruttonasjonalproduktet har gått ned. Nå er liksom det blitt målet på hvor romslig eller hvor trangt det er i kommunesektoren. Bent Høie sa at andelen av BNP er omtrent den samme nå som den var under Bondevik-regjeringen. Ja, men BNP er atskillig høyere. Og det kommer til å svinge i takt med oljeprisen. Det er stramt i kommunesektoren fortsatt. Det kommer til å være stramt, fordi utfordringene vokser. Det er en felles utfordring, men svaret ligger ikke i noe hokuspokus-opplegg med stykkprisfinansiering.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-18:
Da jeg ble født, i 1973, gikk om lag 3 pst. av norske barn i barnehager. I dag er 96 pst. av barna innom en barnehage før skolestart. Dette er en revolusjon - både i synet på barnehager og i muligheten til å få en barnehageplass. Denne revolusjonen ville ikke vært mulig uten SV. Det er innført en makspris i barnehagene på 2 300 kr pr. måned. Prisen på en kommunal plass er redusert med 34 pst. siden 2002. For bare noen dager siden vedtok Stortinget retten til barnehageplass. Den er nå lovfestet. Dette er utrolig viktig for foreldrene og for ungene våre. Barnehage er bra for ungene. Dette året vil vi bruke 21 milliarder kr på barnehage. Det gjør vi fordi vi ikke bare bygger ut, men fordi vi også satser på kvalitet og innhold i barnehagene. Kommunene er selve hjertet, selve navet, i velferdsstaten Norge. Og det er viktig at vi styrker kommuneøkonomien. Jeg er veldig stolt over å være en del av en flertallsregjering som prioriterer kommunene, og som gir kommunene handlingsrom og muligheten til å drive gode skoler og gode helse- og omsorgstilbud. Det er sant at landet er langt, og det meste er mot nord. Det er noen utfordringer som man har i nord som man ikke opplever så veldig mange andre plasser. Jeg er glad for at kommunalkomiteen sier i sin innstilling at kommunene i tiltakssonen i Nord-Troms behandles ulikt med Finnmark-kommunene, og at man ber Regjeringen om å se nærmere på dette. Dette mener jeg er en meget viktig merknad, for disse Nord-Troms-kommunene står overfor de samme utfordringene og har den samme næringsstrukturen, de samme avstandene og også det samme været som Finnmark-kommunene har. Det er riktig av kommunalkomiteen at man ber Regjeringen se nærmere på dette opp mot budsjettet 2009. Gjør man noe med dette, vil det ha betydelige virkninger og ringvirkninger for en rekke kommuner i Nord-Troms. Noen kommuner er omsorgskommuner i større grad enn andre, og jeg er utrolig glad for at Regjeringen sier at man i budsjettet for 2009 vil komme tilbake til en rekke av de kommunene som er såkalte vertskommuner, og at man igjen skal øremerke vertskommunetilskuddet. Jeg er glad for at man kommer tilbake til dette i budsjettet for 2009. Dette er viktig, for dette er rettferdighet i praksis.
Johannes Rindal (Senterpartiet), 2008-06-18:
Stortinget behandler i dag kommuneproposisjonen for 2009, inkludert et nytt inntektssystem for kommunene. Fortsatt viser Regjeringen en sterk vilje til å satse på kommunene, og jeg, som senterpartist og opplending, er fornøyd med de grepene som er gjort i det nye inntektssystemet. Prinsippet om en sterkere utjevning er nødvendig for å gi distriktskommunene mulighet til å utvikle sitt tjenestetilbud framover. For Oppland innebærer forslaget at alle de 26 kommunene i fylket kommer positivt ut. Faktisk får Oppland-kommunene en samlet vekst på 169 mill. kr neste år. Ni kommuner kommer inn under det nye distriktstilskuddet, og sju kommuner får fortsatt regionaltilskudd. Samlet sett tjener også kommunene i Oppland på utjevningsmekanismen for selskapsskatt, som ligger i forslaget. Det er derfor grunn til å gi honnør til Regjeringen for å ha tatt modige grep for å sikre levedyktige lokalsamfunn i hele landet. Det er likevel ikke slik at vi med dette kan si at vi nå har løst kommunesektorens utfordringer: Kostnadsveksten er sterk, det er økende rekrutteringsproblemer innen omsorg og skole, i for mange kommuner går næringsutviklingen på tomgang, områder som ungdom, fritid og kultur er fortsatt salderingsposter når budsjettene skal spikres, og befolkningsnedgangen er fortsatt reell i kommuner som har hatt befolkningsvekst som øverste mål i flere år. I Senterpartiet er vi opptatt av å gi kommunene stor frihet til å løse sine velferdsoppgaver. Det er forutsatt at kommunene viser vilje til å tenke nytt, til å samarbeide på tvers av kommunegrensene, til å ta i bruk ny teknologi og ikke gjøre ting slik det alltid har vært gjort. Kommunesektorens utfordringer blir ikke løst gjennom økonomi alene, men gjennom innovasjon, samarbeid og pragmatisme. Samfunnet utvikler seg raskt, og jeg blir mer og mer usikker på om kommunestrukturen i mitt hjemfylke er optimal når det gjelder å løse framtidens utfordringer. Jeg tror dette blir en stor og nødvendig debatt framover - en debatt som må gå lokalt, og ikke minst avgjøres lokalt. Uavhengig av dette er jeg overbevist om at det løftet som Regjeringen har gjennomført for kommunene de tre siste årene, har gjort at kommunene har overskudd til å drive utviklingsarbeid i større grad enn tidligere. Det er det som må være statens fremste rolle i kommunepolitikken, nemlig å lage et rammeverk som sikrer at alle kommuner blir motivert til å utvikle seg til beste for sine innbyggere, og slik at vi samlet bygger et godt og moderne velferdssamfunn. Her har Regjeringen lagt til rette for nettopp det. Nå er det opp til kommunene å følge opp.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
I dag møter erklæringen fra Soria Moria virkeligheten i stortingssalen. I likhet med meg våknet mange av landets innbyggere til en veldig klar melding fra landets kommunalminister på NRK i morges: Avlys alle tanker om utvikling av bedre og nye tjenester - en klar melding til innbyggerne i landets kommuner om den økonomiske rammen for 2009. Samtidig som millioner og milliarder renner inn i statskassen, er budskapet til kommunenes innbyggere at det blir «trangt», for å si det som representanten Hansen. Jeg er redd for at det blir både trangt og vondt i kommunesektoren i 2009. En av mange grunner til at det økonomiske handlingsrommet reduseres, er at vi har en regjering med regjeringsrekord i renteøkning. Sørheim-utvalgets forslag til nytt inntektssystem er behandlet i proposisjonen. Det forslaget rammer Norges nest største by, Bergen, hardt. Det oppleves som straff for å være motor i verdiskapningen på Vestlandet. Det er uakseptabelt, og det skaper motsetninger mellom landsdeler. Dette må endres. Flere talere har pekt på at kommunene er ganske ulike, men like fullt er det slik at de står overfor ganske like utfordringer på en del viktige områder. Et av hovedsvarene fra Fremskrittspartiet, i tillegg til å bruke en statlig stykkprisfinansiering, er at vi også må se på anleggssiden, på byggsiden, og vi må finne mekanismer og virkemidler som gjør at vi bruker pengene på en smart måte. Det har vi jo delvis gjort. Det har vært samstemthet i Stortinget om opprustningspakken til skolebygg. Den er beklagelig nok stoppet etter at vi har nådd 15 milliarder. Det er slik at rentene betjenes over statsbudsjettet, men det er fortsatt et stort behov for opprustning av skolebygg. Så det er uforståelig at ikke den videreføres. Men det som er mitt poeng i denne sammenhengen, er at det er bred enighet om mekanismen - om virkemidlet. Fremskrittspartiet har foreslått - og foreslår igjen - at vi får tilsvarende ordninger for både det fylkeskommunale veinettet og det kommunale veinettet. Der er etterslepet stort. Behovet er enormt. Fylkesveinettet er sekundærveinettet, men det er der verdiskapningen starter og slutter - i transportkjeden. Vi foreslo i statsbudsjettet for inneværende år at vi skulle få en slik tiltakspakke for kommunale og fylkeskommunale veier. Vi var alene om det. Alle partiene avviste det. Vi foreslår det igjen nå i revidert, som vi skal behandle på fredag - 1 milliard til fylkesveier - men står også nå dessverre alene om det.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
Jeg skal la Hagebakkens innlegg passere i stillhet. Jeg har en kommentar til representanten Gullvåg, som stod her oppe og rakket ned på Oslo og de kommunale tjenestene som Oslo tilbyr sine innbyggere. Det er jo merkelig da, at stadig flere mennesker ønsker å flytte til denne byen, og så er det jo litt interessant å se at Fremskrittspartiet og Høyre vinner valg etter valg. Da kan man lure på om velgerne har sett noe annet enn det representanten Gullvåg har observert fra sin høye hest her inne i stortingssalen. Men jeg skulle snakke litt om Sørheim-utvalget. Ingen i denne sal diskuterer nemlig premissene for eller mandatet til Sørheim-utvalget, at økte kommunale tjenester vil stanse flyttestrømmen til sentrale strøk og større befolkningssentra. Dette midlet har altså ikke virket til nå. Man har prøvd det samme år etter år etter år, og flyttestrømmen har fortsatt faktisk økt i omfang. Så det er da ikke helt sikkert at folk flytter fra de små og mindre kommunene fordi det ikke er tilstrekkelig med bøker i biblioteket, eller fordi det ikke er tilstrekkelig med vann i bassenget, eller fordi man ønsker et bedre eller større konserthus eller kulturhus. Det er kanskje ikke dette som er hovedårsakene til at folk flytter fra de små kommunene - det er kanskje helt andre grunner. Kanskje de flytter fordi de ønsker å studere, kanskje de flytter fordi de forelsker seg og gifter seg, kanskje de flytter til større befolkningssentre fordi de der kan få en jobb, ikke bare én jobb, men med mulighet for å bytte og etter noen år kunne gå til en annen jobb. Et slikt mangfold av muligheter finnes ikke, og vil aldri finnes, i små kommuner. Men den problemstillingen har Sørheim-utvalget glemt å diskutere. Man tror altså at ved å ta fra de stedene hvor folk ønsker å bo, og gi til de stedene hvor folk ikke ønsker å bo, blir det mer mangfold og flere folk i grisgrendte strøk. Fremskrittspartiet tror ikke noe på den medisinen. Det har vært prøvd år etter år, men fungerer ikke, og det kommer heller ikke til å fungere denne gangen, uansett hvor mye de ønsker å ta fra de store befolkningssentra. Man tar fra Oslo, som etter hvert har fått store utfordringer - utfordringer som regjering etter regjering har pålagt Oslo, med hensyn til 107 000 ikke-vestlige innvandrere, som utgjør en stor, stor kostnad i nesten alle våre sosiale institusjoner. Oslo klarer seg foreløpig, men man ønsker altså å ta enda mer fra Oslo. Man stikker hodet i sanden og later som om disse utfordringene ikke eksisterer, og ber Oslos politikere rydde opp. Det er uverdig. Fremskrittspartiet har en annen løsning, med stykkprisfinansiering, som Per-Willy Amundsen har vært innom. Det vil løse de grunnleggende velferdsbehovene i kommunene. Så får kommunene ha det skattenivået de ønsker å ha selv, og man får gi kommunene de tilbudene som trengs så den skatten strekker til.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
Bare for å forlenge debatten: Jeg vil si til representanten Gullvåg: Han kommer opp med én enkelt historie fra Oslo, generaliserer og baserer hele sitt innlegg, hele tilstanden til Oslo by, på den ene situasjonen, som selvfølgelig er uholdbar - det er ingen som kan forsvare den type prioriteringer. Selvfølgelig gjør man ikke det. Poenget med Oslos struktur når det gjelder eldreomsorgen, er at flertallet er mer fornøyd med private løsninger enn med de offentlige løsningene. Konkurranse er sunt for å stimulere til bedre innsats og bedre service. Det er ikke for å spare penger, men for å gi de eldre bedre service, og det har Oslos eldre fått, og det skal bli enda bedre i årene som kommer. Representanten Gullvåg sier at det er ingen i Fremskrittspartiet som tør å snakke om kommunesammenslåinger. Selvfølgelig gjør vi det. Vi kan godt snakke om kommunesammenslåinger. Det er i dag 430 kommuner i et land som har 4,7 millioner mennesker. Alle representanter i denne salen forstår at det ikke er en bærekraftig struktur i Kommune-Norge. Alle vet at kommunesammenslåing vil finne sted. Men ingen tør ta debatten, for de er livredde av populistiske grunner for å miste stemmer i den kommunen som eventuelt vil måtte slås sammen med nabokommunen. Det er årsaken til at debatten ikke tas. Fremskrittspartiet tar denne debatten. Vi skal ha en bred debatt i partiet, ved debatten om partiprogrammet for neste periode, og vi vil bruke landsmøtet til neste år til å se på hvordan dette eventuelt skal gjøres, om man skal lokkes, fristes eller gis andre tilbud, slik at kommuner ønsker å gjøre det hvis de er enige om å bli slått sammen med nabokommunen. Det er mange måter å gjøre dette på. Denne regjeringen har resignert og synes 430 kommuner på 4,7 millioner mennesker er helt utmerket. Til representanten Slagsvold Vedum: Det er slik at til tross for Senterpartiets gode intensjoner om at folk skal bo i grisgrendte strøk i dette landet, flytter folk til sentrale strøk. Så har man en politikk som sier at det skal man unngå, vi skal ikke ha det slik. Derfor skal man gi enda mer midler, enda flere tjenester i de grisgrendte strøkene, slik at man har alle mulige tilbud der. Så flytter folk likevel. Da har man kanskje ikke funnet årsakene til hvorfor folk flytter. De flytter kanskje av helt andre grunner - f.eks. fordi de ønsker å studere. Man kan ikke flytte universitetet til en liten grisgrendt kommune et eller annet sted i Norge. Det er ikke mulig. Så da flytter folk til f.eks. Oslo. Så forelsker de seg der. Så flytter de til sentrale strøk, som Bergen, Stavanger eller Oslo, og så ønsker de å bo der. Der har de et mangfold av tilbud av forretninger osv. som ikke kan finnes i grisgrendte strøk. Så får de seg jobb - ikke bare én jobb skapt av Innovasjon Norge, som kan være i en grisgrendt kommune, men de får en jobb i det private næringsliv og ønsker å være der i tre-fire år. Så får de jobb i en annen privat bedrift i samme kommune. De har det mangfoldet de trenger. Derfor flytter folk - ikke på grunn av flere bøker på biblioteket.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
Flere talere har i debatten snakket om Fremskrittspartiets synspunkter når det gjelder stykkprisfinansiering og statsfinansiering av en del oppgaver som nå tilligger kommunene både å organisere og finansiere. I den anledning vil jeg gjerne sitere fra en artikkel i Senior, et magasin for seniorsaken, den 3. juni. Der står det følgende i en artikkel som heter «Finansieringen av eldreomsorgen må legges om»: «Ordfører Kjell B. Hansen(Ap) og leder for helse- og omsorgskomiteen Dag Haakon Henriksen(H) i Ringerike kommune er enige med Seniorsaken, finansieringen av landets sykehjem må bli en sak for Regjering og Storting. En lang rekke norske kommuner er ikke i stand til å finansiere et fornuftig tilbud til de eldre på egen hånd. Seniorsaken oppfordrer andre kommuner til å tone flagg. Norge trenger et kommuneopprør på vegne av de eldre!» (Ap) (H) Jeg slutter meg til det. Det er kun direkte statsfinansiering basert på behovene for eldreomsorg og ikke på den økonomiske evne som vil sikre nødvendig finansiering. Når det gjelder skoler, står det i boken som professor Stein Ringen nettopp har utgitt, «Hvorfor demokrati?», følgende på s. 82 - og det er ikke en professor som har vært nær tilknyttet Fremskrittspartiet: «Skolebudsjettene inneholder økonomisk makt. En demokratisering av denne makten kan skje ved å flytte penger fra institusjonenes budsjetter til foreldrene. Ikke for at foreldrene kunne bruke pengene etter eget forgodtbefinnende, naturligvis. Pengene måtte være øremerket for skolegang, men fordelt på en slik måte at alle foreldre har myndighet til å styre sin del av skolebudsjettet. Et eksempel på praktisk gjennomføring kan være som følger: La alle skoler være betalingsskoler og la alle foreldre betale for barnas skolegang. Alle foreldre, både rike og fattige, får tildelt sin andel av skolebudsjettet som de skal bruke til å betale for barnas skolegang. La dette skje i form av øremerkede skolekuponger. Gi foreldrene frihet til å kjøpe skolegang for barna sine på den skolen de selv velger.» Det er altså stadig flere enn Fremskrittspartiet som mener at man bør flytte makten fra politikere og byråkrater over til de reelle brukere av offentlig betalte og fellesskapsfinansierte tjenester som sykehjem og skoler. Da vil det være brukerne alle de som driver sykehjem, og som arbeider på sykehjem og skoler, må ta hensyn til, og det må da være langt bedre. Fremskrittspartiet har sagt dette i 20 år. Vi er veldig glad for at det nå begynner å bli flere politikere i andre partier på det lokale nivå som skjønner fortreffeligheten av Fremskrittspartiets synspunkter, og jeg er veldig glad for at professor Stein Ringen i sin nye bok også har skjønt fortreffeligheten av Fremskrittspartiets stykkprisfinansiering, fellesskapsfinansierte tjenester ute i distriktene.
Ivar Skulstad (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Representanten Hoksrud nevnte at regjeringspartiene var «på vikende front» i denne debatten. Det kan jo skyldes at man hvis man ligger for lenge i skyttergravene, ikke helt ser hva som skjer rundt seg. Regjeringens opplegg i kommuneproposisjonen er et godt stykke arbeid og et viktig bidrag for å sikre velferden for folk flest. Første punkt i mandatet til Sørheim-utvalget, som har foretatt en egen gjennomgang av inntektssystemet, tar for seg at en skal gjennomgå inntektsutjevningen, både ut fra målsettingen om et likeverdig tjenestetilbud, sikkerhetsnett for skatteinntektssvikt lokalt og nasjonalt, motivasjon for å øke skatteinntektene og et enkelt system for utjevning av skatteinntektene. Det er godt dokumentert at det er forskjeller i inntekt som er viktigste årsak til ulikheter i tjenestene som kommunene tilbyr. Jeg er tilfreds med at det er bred enighet i komiteen om at forskjellene i inntekt har vært for store. Kongsvinger er en by- og landkommune og et regionsenter. De får ikke regiontilskudd. For øvrig er det en flott by. Byen har like stor befolkning i sine bygder som en av nabokommunene har totalt. Steinkjer kommune i Nord-Trøndelag er også en flott by, men den får distriktstilskudd, og har fått det i flere år. En slik forskjell bør undersøkes nærmere. Det kan også være god grunn til å se på om kriteriene for distriktstilskudd er definert forskjellig, slik at det gir utilsiktede virkninger. Kan det være grunn til å se på om et regionsenter i et område av distriktskommuner bør få et eget regionsutviklingstilskudd? Det er anerkjent kunnskap at uten vekst i regionsentrene blir det heller ikke vekst i omlandet. Regionsenteret Kongsvinger har store utviklingsoppgaver i en region som sliter med reduksjon i folketall og sysselsetting. Tall fra 2007 viser at denne byen har vel 2 300 kr mindre til disposisjon pr. innbygger i frie inntekter enn gjennomsnittet for Kommune-Norge. Nord-Odal og Sør-Odal har også en krevende situasjon sammenliknet med landssnittet. Jeg er glad for statsrådens engasjement og innlevelse i hvordan inntektssystemet kan skape utfordringer for enkelte kommuner, slik hun var inne på i sitt innlegg tidligere i debatten. Statsrådens ekte engasjement, sammen med merknaden fra regjeringspartiene og opposisjonen, unntatt Fremskrittspartiet, som ber Regjeringen følge ekstra nøye med på situasjonen i skattesvake kommuner i Sør-Norge som ikke får del i distriktstilskuddet, gjør meg sikker på at dette vil kunne komme disse kommunene til gode.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
Det har jo blitt en artig debatt, og det er litt morsomt å høre på Arbeiderpartiets representanter, som forsøker å legge skylden på alle andre for en eldreomsorg som aldri har fungert godt nok - når man beviselig selv har sittet med makten etter 2. verdenskrig mesteparten av tiden. Det er også artig å høre en annen arbeiderpartirepresentant vise til budsjettforliket de gjorde med Bondevik II-regjeringen, hvor man fikk til en avtale som gjorde at kommunene fikk 2 milliarder kr mer. Den samme personen unnlot å nevne at Fremskrittspartiet året etter faktisk fikk til en avtale som tilførte kommunene mer enn det dobbelte. Da som nå: Vi ønsker å bevilge mer til kommunene, og i revidert nasjonalbudsjett nå ønsker vi også å bevilge 2 milliarder kr mer enn dagens regjering. Det er driften i kommunene som tar mesteparten av overføringene. Dess mer en kommune bruker på drift, dess mindre frie midler. De kommunene som har overinvestert, har med andre ord mindre frie midler enn andre. Da er faren at det ikke er midler igjen til de gruppene som kanskje trenger det mest, som de eldre, skolen, rusomsorgen og psykiatrien. Derfor ønsker Fremskrittspartiet å prioritere at disse gruppene blir sikret nok midler, slik at vi får en god skole, en god eldreomsorg og nok tilbud innen rusomsorgen og psykiatrien. Det er ikke bare barnehager som er viktig i samfunnet vårt. Det blir også vist til Larvik, Fredrikstad, man kunne ha vist til Tromsø, Kongsvinger eller Oslo. Oslo er f.eks. delt opp omtrent på samme måte som resten av landet - i noen blå bydeler og noen røde bydeler, som igjen har ansvaret for sine respektive bydeler. Er det de røde eller de blå bydelene som har størst problemer i Oslo? Når det gjelder fremskrittspartistyrte kommuner, bruker de mer på eldreomsorg enn snittet i Norge. Det er ikke alltid like enkelt når vi vet at der Fremskrittspartiet har overtatt makten, er det som regel konkursbo med store underskudd som man har arvet fra tidligere arbeiderpartistyrte kommuner.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-18:
Jeg har lyst til å kommentere det nye inntektssystemet. Jeg registrerer at det er et stort engasjement i denne saken, også fra medlemmer av Stortinget som ikke er i kommunalkomiteen. Det er naturlig, for det er en utrolig viktig sak. Det er nok den saken som betyr mest for hvordan vi skal utvikle fellesskapssamfunnet, fordi det er kommunene som er de viktigste når det gjelder å skape velferd i Norge. Derfor er det bra at Stortinget har et stort engasjement i denne saken. Men det er også en veldig vanskelig sak, fordi Norge er så uensartet. Jeg tror nesten hver eneste kommune har sine særpreg som en på en måte kan legge på bordet: Det er spesielt for oss, og det er spesielt for oss. Enten er det mye snø, eller så flytter for mye folk inn eller ut, eller hva det måtte være. Derfor er det å få et inntektssystem som er 100 pst. perfekt, umulig. Det er umulig å få til, men målet må være å få det så perfekt som mulig og streve mot det, for en klarer aldri å få dette helt rett. Jeg syns Regjeringa har lagt fram et veldig godt forslag for Stortinget i dag, der den har tatt så mange hensyn som det er mulig å ta. Jeg syns også nivået er veldig bra. Det kan alltids være mer penger i kommunesektoren. Vi som er i regjering i dag, jobber for at kommunene skal ha gode rammevilkår hele tida, slik at man kan gi alle innbyggerne i Norge et godt tilbud. Samtidig vet vi at det fins andre partier her i salen som syns skattelette er mye viktigere enn å bruke penger f.eks. på kommunene. Til slutt vil jeg kommentere en sak til: Helt siden jeg begynte med politikk, har det vært en kamp i det området jeg kommer fra, Namdalen, fordi man ønsket samme vilkår som man har i områdene i Nordland like ved. Det er fordi både eksperter som har kikket på det, og vi som bor der, ser at man har omtrent de samme rammevilkårene, og da er det rimelig at man også får de samme vilkårene når det gjelder inntektssystemet. Derfor vil jeg gi ros til kommunalminister Magnhild Meltveit Kleppa for at hun har lagt fram et forslag om at Namdalen skal få samme vilkår som Nordland. Det blir hilst veldig velkommen i det området. Samtidig vil jeg gi ros til Stortinget for at de har sluttet seg til det. Dette er en stor dag for Namdalen. Det er en kamp som har pågått i alle år, og endelig er man i mål.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-18:
Det er få Løvenskiold-er i norsk landbruk. De bøndene som jeg kjenner, er hardtarbeidende arbeidsfolk, som bruker mesteparten av tida på å produsere mat. De fleste har et inntektsnivå som kan være tøft i forhold til å forsvare både regninger og utgifter man har for øvrig. Så det å dra fram enkelteksempler syns jeg ikke er hensiktsmessig. Den store mengden gårdbrukere i Norge - sjøl om det for all del er variasjoner - er hardtarbeidende gårdbrukere som faktisk har hatt en ganske trang økonomi gjennom mange år. Derfor er det løftet som kommer i årets landbruksoppgjør, på sin plass. Så kan vi diskutere innretningen på det, og der kan man sikkert finne eksempler i alle retninger på at man får noen enkelttilfeller. Og det som i hvert fall vår største avis liker å slå opp, er når man har slike spesialsaker som på en måte slår uheldig ut. Hvis det er ting som er helt urimelig i så måte, får da landbruksministeren kikke på ved neste oppgjør.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-18:
Aller først vil jeg si at jeg er glad for Høyres omtanke for dem som har minst. Jeg setter pris på at man fokuserer på det. Det deler også SV. Vi skal fokusere på dem som har minst. Men det blir umulig å operere med ulike matvarepriser avhengig av inntekt. Det at man i butikkene har forskjellige hyller for ulike inntektsklasser, ser jeg ikke for meg som aktuell politikk. Derfor må vi ha en utjevning gjennom skattesystem, barnetrygd og på andre måter, som gjør at vi hjelper både barnefamilier og dem som har lite. Et eksempel på det er jo at minstepensjonistene får 16 000 kr mer å rutte med neste år etter det oppgjøret som vi nettopp har vært gjennom med dem. Helt til slutt vil jeg bare poengtere: Maten i Norge er fortsatt billig. Den er billig i forhold til de inntektene vi har. I forrige regjering var Sponheim landbruksminister, og dette var en av de tingene jeg alltid støttet Sponheim i. Han var også opptatt av å satse på kvalitet framfor pris. Det hadde han helt rett i. Det mener jeg at vi nå viser - vi satser på at vi skal ha kvalitet på norsk landbruk. Det koster, og det må forbrukerne være med på å betale.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-18:
SV mener at vi skal ha reindrift i store deler av landet. Vi har områder i dag, både i Nord-Norge og faktisk helt ned i Sør-Trøndelag, med tamrein. Det skal det også være i framtida. Reindrifta er absolutt en næring som skal bestå. Vi er opptatt av at vi i dialog med reindriftsutøverne skal få en bærekraftig forvaltning. Problemet med reindrifta er at man enkelte plasser har hatt for mye rein i forhold til beitegrunnlaget. Det er en trussel både for økologien og for dyrevelferden ved at det blir for lite mat for reinen. Derfor er vi opptatt av at landbruksministeren har en sterk dialog med reindriftsutøverne, sånn at vi klarer å få en økologisk og dyrevelferdsmessig forsvarlig forvaltning av reindrifta. Vi ønsker fortsatt reindrift i Norge.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Nei. For dei raud-grøne er det viktig å sjå landbruket som ein viktig del og bidragsytar til ein distriktspolitikk som sørgjer for både arbeidsplassar og busetjing over heile landet.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Som eg sa i innlegget mitt, var tidsfristen knapp. Men om representanten frå Høgre i ein intensiv periode jobbar berre på virkedagar, bruker vi andre dei dagane som finst, og då var det tolv. Så kan ein seie at det er i minste laget. Det er ei vanskeleg og komplisert sak på mange måtar, og ein skulle absolutt hatt moglegheit til å ha gjort eit godt forarbeid med saka. Men vi har landa godt. Eg må faktisk seie at det eigentleg ville ha vore underleg om vi i eit demokratisk land skulle ha gitt ut føringane i sluttprotokollen før behandlinga var ferdig og det kom frå statsråden og Regjeringa si side. Det er stikk i strid med det som er normalt.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Eg synest faktisk ikkje at 350 mill. kr er vekslepengar. Det er budsjettmidlar som er brukte til dette. Med den innretninga som er, trur eg faktisk at det er eit godt bidrag til dei små og mindre bruka. I tillegg er det gjort nokre andre grep. Skatteinntaket er senka, slik at ein får større moglegheiter med det som ligg der, for det var ikkje utnytta godt nok slik det låg. Ein har òg senka kravet for å få produksjonsstøtte. Summen av det heile er altså ei god handsrekning til dei middelstore og mindre bruka.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
I innstillinga uttrykkjer Framstegspartiet stor bekymring for framtida til norsk landbruk og meiner aktørane har lita framtidstru, og at tilliten til Regjeringa sin landbrukspolitikk er på eit lågmål. Det blir teikna eit bilete av bonden som fanga i eit «nett» som det er umogleg å komme seg ut av. Påstanden er at landbruket blir styrt av byråkratar som regulerer ned til minste detalj. Viss det er slik som Framstegspartiet seier, synest ikkje representanten Asmyhr det er underleg at svaret i uravstemminga ikkje tok til motmæle mot dette forferdelege systemet? Eller meiner Framstegspartiet at bøndene ikkje forstår sitt eige beste?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
I innlegg og i merknadene i innstillingen er regjeringspartiene opptatt av bosetting i distriktene. Blant annet landbruksoppgjøret er en viktig del av dette. Det er ikke alle som er enig i det. La meg få sitere fra en artikkel som er publisert på nettet, produsert av NTB: «Forsker slakter rødgrønn distriktspolitikk.»(…)(NIBR) mener den rødgrønne regjeringens distriktspolitiske virkemidler er for ensidig rettet mot produksjon, mens målene handler om bosetting.» (…) (NIBR) Da har jeg bare lyst til å spørre: Er representanten Sigrun Eng enig med forskeren fra NIBR, eller tar forskeren feil?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
Det mest spesielle med behandlingen av dette landbruksoppgjøret er Høyres Torbjørn Hansens krumspring i media og den politikken Høyre har tatt til orde for i denne salen i dag, og ført så langt i denne stortingsperioden. Det er jo litt merkelig at Høyre har et behov for å klamre seg til Senterpartiet i landbrukspolitikken. Jeg har to spørsmål til Borten Moe. Ser representanten en sammenheng i Torbjørn Hansens medieutspill og de forslag som Høyre står bak i innstillingen i dag? Og: Hvor langt har Senterpartiet tenkt å strekke seg for å imøtekomme Høyres politikk når det gjelder den politikken de kringkaster i media?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
Helt på slutten av debatten har jeg lyst til bare å knytte noen kommentarer til ting som har blitt sagt. Ola Borten Moe sa at med Fremskrittspartiets politikk ville man hatt en «ukontrollert» nedleggelse av landbruket. Jeg vet ikke hvilke ord man skal bruke på den utviklingen landbruket har hatt de siste 20 årene. Hvert eneste år har det altså blitt færre og færre bønder, og i mange av de årene har Senterpartiet hatt landbruksministeren. Så hvis det er snakk om å legge ned landbruket, har Senterpartiet en stor del av den æren, for å si det på den måten. Leif Helge Kongshaug sa at med Fremskrittspartiet ville man avvikle norsk landbruk. Jeg synes det er trist å høre at det er så liten tro på norsk landbruk. Jeg har tro på at norske bønder er bønder helt i verdensklassen, og at de er i stand til å produsere produkt som man vil ha både i Norge og ute i verden. Det klarer man i andre land, og jeg kan ikke se at noe er til hinder for at man også skulle klare det i Norge. Jeg har lyst til å trekke fram som et eksempel norsk fiskerinæring, som er en subsidiefri næring, som klarer å eksportere for snart 40 milliarder kr årlig, og som har stor suksess. Jeg tror det vil være fullt mulig også for norske bønder å gjøre det, dersom man får muligheten. Svaret er ikke bare skyhøye overføringer på over 20 milliarder kr i direkte og indirekte støtte. Man må gi norske bønder muligheten til å stå på egne ben. Da er jeg ganske sikker på at de klarer det. Det er nok flere og flere bønder som ser at det er mulighet for akkurat det. Bendiks Harald Arnesen var i sitt innlegg inne på landbruk over hele landet. Og han sa bl.a. én ting: Klima og topografi kan man ikke få gjort noe med. Det er jeg helt enig i. Jeg har stått på denne talerstolen og hele tiden sagt at den menneskelige aktivitet påvirker ikke klimaet. Det er hyggelig at Bendiks Arnesen kunne bekrefte i sitt innlegg at det er riktig. Så har mange vært inne på den globale matvaresituasjonen og manglene. Det er et viktig tema som blir tatt opp. Men da vil jeg bare minne om det klimaforliket som er inngått i denne salen, der satsing på biodrivstoff er et viktig tiltak. Og hvordan produserer man biodrivstoff? Jo, det er noen som må dyrke det som det skal produseres biodrivstoff av. Og det går på bekostning av matvareproduksjonen. Så når man snakker om klima, når man snakker om biodrivstoff, så se på begge sidene ved regnestykket. Det lønner seg.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-06-18:
Høyre legger vekt på å ha et seriøst og ansvarlig alternativ til dagens jordbrukspolitikk. Det begynner å bli en gjennomgående innvending mot en rekke av de prosessene som Regjeringen kjører, at disse ikke er i tråd med demokratiske prinsipper. Høyre reagerer sterkt på at mens Bondelaget hadde over to uker på å behandle jordbruksoppgjøret, fikk landets øverste valgte demokrati - Stortinget - kun fem virkedager. Høyre mener det er uholdbart å forvente at Stortinget skal kunne ha en forsvarlig behandling av jordbruksoppgjøret med en så kort tidsfrist. Ser ikke saksordføreren at kun fem virkedagers behandlingstid på en så stor og viktig sak blir både uforsvarlig og svært lite demokratisk?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-06-18:
Vedrørende økning på matvarebudsjettet sa saksordføreren i sitt innlegg at dette er en økning som vi alle kan leve med. NHO Mat og Drikke har uttalt at på enkelte vareslag kan det bli nærmere 10 pst. Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon har anslått en prisøkning på 3 500 kr pr. familie pr. år. Høyre mener at et slikt uttak på pris har en negativ effekt for økonomisk vanskeligstilte og for familier med svak økonomi, da det er en så kraftig økning at prisen kommer på toppen av mange renteøkninger, økte drivstoffpriser og økt inflasjon. Maten er fortsatt billig, sa representanten Ryan, som da sa seg enig med saksordføreren. Ser ikke SV at økte matvarepriser i den grad det vises til her, slår svært uheldig ut for småbarnsfamilier, fattige og dem som har minst fra før? Blir ikke en slik omfordeling å ta fra de fattige og dem som har lite fra før, og gi til bøndene?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-06-18:
Høyre mener at en robust landbruksnæring bidrar til å nå viktige mål om en fortsatt betydelig norsk matvareproduksjon, en differensiert bosetting og et velpleid kulturlandskap. Høyre vil derfor arbeide for at bonden skal få større utviklingsmuligheter framover. Høyre mener at en omstilling til større og mer effektive enheter er nødvendig for å sikre at landbruksnæringen blir mer framtidsrettet og mindre avhengig av overføringer, og at jordbrukspolitikken bør legge bedre til rette for dette. Samarbeidsregjeringen gjorde et viktig arbeid for å framheve norsk mat, og i dag har mange nisjeprodukter fått fotfeste i det norske markedet. Det er derfor viktig at Regjeringen intensiverer dette arbeidet med utvikling av nisje- og spesialprodukter i landbruket. Høyre registrerer at omstillingene i landbruket fortsetter, og at det er etablert nærmere 2 000 samdrifter pr. januar 2008, noe som betyr en fordobling siden 2002. Tall fra Statistisk sentralbyrå viser at det i juli 2007 var 49 800 aktive jordbruksbedrifter i Norge. Det er 1 400 færre enn året før. Samtidig kan vi med glede registrere at mengden produsert mat og mengden dyrket areal stort sett er stabil. Tallenes tale tyder på at vi gradvis får færre, men større og mer drivedyktige jordbruksbedrifter. Det er med glede Høyre har registrert at vi på et par punkter kan ønske Regjeringen velkommen etter. Regjeringen åpner nå for leie av melkekvoter, noe Høyre tidligere har foreslått. Leie av melkekvoter er det mest strukturdrivende grep som er tatt i norsk landbrukspolitikk, og er i strid med Regjeringas politikk så langt på området. Jeg registrerer også med glede at partene i jordbruksoppgjøret nå åpner for å revidere markedsordningene. I de senere dager har vi i media også sett en viss glidning ved at senterpartirepresentanter har åpnet for å oppheve eller lempe på prisreguleringen på landbrukseiendommer. Høyre mener det er et åpenbart behov for en grundig gjennomgang av jordbrukspolitikken, og vi viser til at Høyre i Dokument nr. 8:79 for 2006-2007 fremmet forslag om en stortingsmelding om en framtidsrettet jordbrukspolitikk. Vi har også fremmet en hel rekke andre gode forslag. For nok en næring ser vi at denne regjeringen betyr tapte år og tapte muligheter. Spørsmålet er bare: Når kan vi ønske den rød-grønne regjeringen velkommen etter på alle de andre gode forslagene som vi i Høyre har fremmet om et mer framtidsrettet og drivedyktig landbruk?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-06-18:
I merknadane skriv regjeringspartia at dei òg i framtida vil ha «eit aktivt landbruk med variert bruksstruktur over heile landet». Det er ein flott visjon, heilt i tråd med den visjonen som Bondevik II-regjeringa hadde. Dette oppgjeret, som har ei høg ramme, og som er vedteke ved uravrøysting, har likevel eit minus, nemleg at ein veldig stor del av dei 1,9 milliardane er teken på målprisar. Det er berre ein liten del som er på budsjettmidlar. Det kan få som konsekvens at dette vert ein fordel for dei store bruka, og at dei små og mindre bruka vil slita, slik at dette er dårleg for dei. Hadde representanten Eng eigentleg ønskt at fordelinga var litt annleis - at det var gjeve meir på budsjettmidlar, slik at det hadde vore lettare å oppfylla dei intensjonane som går fram av merknadane?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-06-18:
Representanten Ryan hadde mange interessante refleksjonar. Men eg vil innom eit tema som han ikkje var innom, nemleg reindriftsavtala. I innstillinga skriv regjeringspartia at «inntektsnivået i reindriftsnæringen generelt er lav, men at næringen, samlet sett, er i en positiv utvikling». På eit folkemøte i Kvalsund i slutten av mai var representanten Ryan sin partifelle, Olav Gunnar Ballo, ute med ganske sterke fråsegner. Han sa bl.a. at reindriftsnæringa er eit hinder for næringsutvikling, at det er ei gjennomsubsidiert næring, at ho ikkje er liv laga etter dagens premissar og at ein må diskutera gjennom premissane for denne næringa, og at næringa er ein trussel for utviklinga elles i Finnmark - og ein miljøtrussel. Det vart sagt av representanten Olav Gunnar Ballo. Så mitt spørsmål er: Kva er eigentleg SV sin reindriftspolitikk?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-06-18:
Eg skal gjera så godt eg kan i løpet av 1 minutt. Når det gjeld tidlegare Bondevik II sin jordbrukspolitikk og den politikken som vert ført i dag, er det eit stort samanfall når det gjeld det å halda oppe ein variert bruksstruktur over heile landet. Me kan, om me brukar lupe på dette, sjå små skilnader når det gjeld verkemidla, men dei er rimeleg små. Hovudføringane er dei same, og det synest me er ein god og trygg måte å gjera det på. Når det gjeld auka løyvingar framover, sa eg i innlegget mitt, og me står fast på det, at det òg i tida framover er behov for auka overføringar til jordbruket for å ivareta både ei god inntektsutvikling, dei nødvendige tilpassingane til WTO, velferdsordningane, og ikkje minst investeringsbehovet i landbruket. Så fleire og større budsjettoverføringar er me nøydde til å koma tilbake til.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-06-18:
Statsråden gjorde grundig greie for vesentlege element i dette oppgjeret, men norsk landbruk rir ikkje inn i solnedgangen med dette oppgjeret. Det er framleis store utfordringar, og Kristeleg Folkeparti meiner at me treng ei opptrapping òg framover av løyvingane over statsbudsjettet, bl.a. for å gje bøndene ei inntekstutvikling vidare, for eventuelt å tilpassa seg ein WTO-avtale, for å ta vare på velferdsordningane, investeringsbehovet i landbruket, osv. Spørsmålet mitt til statsråden er: Om statsråden framleis er i den posisjonen at han kan påverka kva som skal skje seinare, vil han sørgja for at det vert ei opptrapping av løyvingane over statsbudsjettet i neste oppgjer?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-06-18:
Saksordføraren for reindriftsavtala, Arne Haugen, kom i skade for å seia at opposisjonspartia ikkje hadde noko positivt å seia om reindriftsavtala. No kan det vera at lyttartilhøva i den delen av salen der representanten Haugen er, er rimeleg dårlege, for i innlegget mitt sa eg bl.a. at behandlinga både av reindriftslova i fjor og reindriftsavtala i år viser at det er brei politisk semje om at me skal ha ei oppegåande reindriftsnæring i Noreg. Eg sa òg at trass i nokre lyspunkt er det mange utfordringar for denne næringa. Så heldt eg fram med å argumentera for at etter 16 år burde Stortinget få eit nytt høve til ein grundig gjennomgang og ei samla vurdering av og diskusjon om reindriftsnæringa sine moglegheiter og utfordringar. For det er greitt nok at dei raud-grøne ber Regjeringa koma tilbake med ein statusrapport om implementering av reindriftslova ein gong til neste år. Slik sett opptrer dei raud-grøne i fleirtal svært lojalt, snilt og disiplinert overfor si regjering. Men det hadde vore greitt om dette fleirtalet hadde hatt mot og vilje til å stø kravet om ei stortingsmelding, for då kunne me fått ei heilt anna, grundig og naudsynt utmeisling av framtidig politikk og rammevilkår for ei viktig næring i landet vårt.