trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2013-03-06:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg skjønner at statsråden ikke kan gå inn og instruere Riksadvokaten, og det tror jeg også er bra. Men det er tross alt Miljøverndepartementet som holder i saken og er ansvarlig for lovverket og oppfølging av det, og man kan i hvert fall sende klare og tydelige signaler til Riksadvokaten, hvis man mener at det Riksadvokaten holder på med, er feil. Jeg har lyst til å utfordre statsråden: Det er ESAs klare og tydelige svar i brevet av 3. oktober i fjor at det ikke er riktig av norske myndigheter å fortsette forfølgingen av dem som driver med vannscooter. Det er veldig gøyalt, for både Hallgeir H. Langeland, partikollega av statsråden, og Freddy de Ruiter, som er stortingsrepresentant fra et av regjeringspartiene, sier at dette nå må opphøre. Min utfordring til statsråden er: Vil statsråden ta initiativ overfor Riksadvokaten for å stoppe det inntil den diskusjonen er over?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2013-03-06:
Ja, jeg hører hva statsråden sier, og han kan gjerne harselere med at jeg utfordret statsråden på å gi klare signaler til Riksadvokaten. Jeg synes ikke det er bra at vi har en Riksadvokat som går på tvers av det ESA mener er lovlig, og dette er en lovlig vare. På samme måte som en vanlig båt, er vannscooter å definere på samme måten. Da bør man gi klar beskjed til Riksadvokaten om at nå er man i et minefelt, og at man faktisk er inne på noe som ikke er lovlig. ESA har gitt klar beskjed om at dette er ulovlig. Jeg synes det er rart at statsråden ikke kan sørge for å følge opp dette. Jeg forventer at han kommer til å følge det opp fordi hans egen partikollega Hallgeir H. Langeland og Freddy de Ruiter fra Arbeiderpartiet, begge stortingsrepresentanter, har bedt statsråden om å stoppe det som nå er i ferd med å skje. Det blir spennende å se på utfallet fra lagrettsdommen som sannsynligvis vil komme om kort tid, og se hva den faktisk fører til.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Det er riktig at Sverige startet tidligere og har bygd mer veg enn Norge. Hvem som bygger mest i dag, er litt vanskelig å si, og antallet km åpnet firefelts veg per år, slik TV 2 viser til, vil nok variere en del fra år til år. Men det er ingen tvil om at Sverige startet tidlig, allerede på 1960-tallet, og de har bygd mer enn oss. Samtidig er det slik at det heller aldri har blitt bygd mer veg i Norge enn nå. Det er mange dyktige entreprenører og arbeidsfolk rundt omkring i landet som bygger veg akkurat i disse dager. De økonomiske rammene som ble lagt i NTP for 2010–2014, er oppfylt, og det bygges veg og bane i et helt annet tempo enn tidligere. Jeg er imidlertid opptatt av at vi skal få mer ut av de pengene vi bruker på samferdsel. Det er det veldig mange muligheter for, uten at man verken trenger å gå via OPS, eller ved at samferdselspolitikken fjernes fra debatt i politiske fora. Det er mulig å øke tempoet ytterligere, og det er mulig å få mer igjen for pengene – både ved å stille større krav til effektivitet, til å planlegge raskere, til å bygge mer sammenhengende og også til å vedlikeholde bedre enn det vi gjør i dag. Jeg har lagt merke til at man her har kommet med forslag omkring omorganiseringer, eller at politikere skal diskutere samferdsel mindre. Jeg tror ikke nødvendigvis det er vegen å gå. Jeg tror vi først og fremst må se på måten vi gjennomfører prosjektene på, og jeg tror også at etatene fullt ut skal fokusere på utbygging og måten prosjekter gjennomføres på, framfor f.eks. store omorganiseringer eller sammenslåinger.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
For det første litt om tall. Hoksrud og jeg baserer oss kanskje på litt ulike tall, men det er altså slik at nesten 1 000 km riksveg enten er åpnet, under bygging eller klar til oppstart under denne regjeringen. Brorparten av det man har i Norge av møtefri veg og firefelts veg, er altså enten åpnet, under bygging eller til oppstart under denne regjeringen. Tallene viser også at prosjekter tilsvarende 20 mrd. kr knyttet til intercity-utbyggingen allerede er under bygging. Så jeg tror nok at tallene også forteller en historie om hva den rød-grønne regjeringen har satset når det gjelder samferdsel. Når det gjelder forfall, har Samferdselsdepartementet bidratt til å bestille en rapport om forfallet både på riksveger og på fylkesveger. Det skyldes at vi trenger en oversikt over hvor stort etterslepet er. Det har vi fått, og jeg synes det er en rapport som også gir oss en mulighet til å kunne utforme en politikk framover for å ta igjen etterslepet på vedlikeholdssiden. Det er en oppgave som regjeringen sjølsagt tar alvorlig.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Som jeg nevnte i mitt første svar, startet Sverige tidligere. Så langt som 50 år tilbake, altså fra 1959 og utover, startet de en utbygging som vi ikke startet på det tidspunktet. Det er klart at man klarer ikke å ta igjen et forsprang som er bygd opp over 50 år, i løpet av åtte år, heller ikke i løpet av tolv. Men jeg tror det er svært mange grep som kan tas for å gjøre det norske transportsystemet mer moderne og også bedre enn i dag. Som jeg også sa i mitt første svar: Det er en jobb som regjeringen har startet på. Tempoet er økt betraktelig under denne regjeringen, og det kommer til å bli økt ytterligere. Men like viktig som å øke tempoet er det også at vi er mye mer bevisst på hvordan vi skal få mest mulig ut av de ressursene vi setter inn i samferdselssektoren, hvordan vi skal få mer igjen for pengene. Da må vi også se på både planleggingstid, effektivitet og muligheten til å bygge mer sammenhengende og til å vedlikeholde den vegkapitalen vi har, på en bedre måte enn i dag.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Det er riktig at de rapportene som nå er framlagt av Statens vegvesen om forfall, både på riksveger og på fylkesveger, gir oss en bedre oversikt over hva som er etterslepet på vedlikeholdssiden. Det blir et viktig redskap for å utforme politikken framover når det gjelder å ta igjen det etterslepet. Det er sjølsagt en oppgave som regjeringen tar svært alvorlig. Vi tar de rapportene svært alvorlig. Vi vil komme tilbake i forbindelse med Nasjonal transportplan og gi ytterligere opplysninger til Stortinget om hvordan regjeringen ser for seg at vi skal klare å ta igjen en del av det etterslepet. Jeg synes også det er viktig å ta med seg når det gjelder metodikken i disse rapportene, at en del av det dreier seg om rent etterslep. En del av det handler også om oppgradering, særlig på tunnelsiden, som er nødvendig ut fra nye forskrifter og forskriftsmessige forhold.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Jeg har vel aldri brukt ordet «fornøyd». Jeg har sagt at tempoet har økt under denne regjeringen i forhold til tidligere regjeringer. Det står jeg sjølsagt ved, for det er et faktum. Men jeg mener jo at tempoet må økes ytterligere når det gjelder ressurser og ikke minst når det gjelder spørsmålet om å få mer igjen for de pengene man setter inn i samferdselssektoren. Raskere planlegging er et tema jeg har tatt opp i mange sammenhenger, og som jeg mener er ytterst viktig. Det at man klarer å få ned planleggingstiden og klarer å sette i gang prosjektene raskere og å bygge dem mer sammenhengende enn det vi har gjort hittil, er et meget viktig tema. I tillegg tror jeg at fagetatene trenger sterke krav stilt til seg når det gjelder effektivitet. Det er også et spørsmål det er naturlig å ta med framover. Når det så gjelder sju av ti forsinkelser, som NHO-rapporten nevner, mener jeg at den NHO-rapporten er misvisende, i den forstand at den også tar med forsinkelser når man har å gjøre med forsinket igangsettelse, men man åpner prosjektet til rett tid. Det er ikke min oppfatning av hva forsinkelse er.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Min uttalelse til TV 2 i den sammenhengen må ses i forbindelse med det spørsmålet som ble stilt og tematikken for saken. Tematikken for saken var jo at man i Sverige ikke behandler samferdselspolitikk og samferdselsprosjekter på samme måte i nasjonalforsamling og regjering som det man gjør i Norge. Jeg har sagt at det er vanskelig å se for seg at man tar samferdselsfeltet ut av Stortinget. Jeg opplever en stor interesse for samferdsel i Stortinget. Det er en interesse jeg tar alvorlig. Jeg forsøker sjølsagt å besvare dette så godt jeg kan. Jeg tror ikke man kan tenke seg at Stortinget vil fraskrive seg muligheten til å være med på å vedta viktige deler av samferdselspolitikken framover. I den sammenhengen må man se min uttalelse på TV 2, for det var et svar på et spørsmål knyttet til det. Så er jeg åpen for å se på nye måter å organisere ting på. Jeg tror at det er viktig og nødvendig. På det såkalte Fellesprosjektet langs Mjøsa samarbeider Jernbaneverket og Statens vegvesen om å bygge vei og bane samtidig. De gjør det meget raskt – omtrent like raskt som det OPS-prosjektet som Høyre ofte viser til, det mellom Grimstad og Kristiansand. Det er en rasjonell framdrift, uten opphold. Jeg tror også man kan se for seg modeller framover der utbyggere ikke bare får ansvaret for utbygging, men også for drift og vedlikehold av en veg som de har bygd. Men alt dette kan man gjøre i offentlig regi. Man trenger ikke å ty til OPS for å gjøre det. Dette er antakelig ting man kan ta ut mer av i årene framover enn det man har gjort så langt. Prosjektfinansiering er også et interessant tema å diskutere. Men det jeg har sagt, er at jeg ikke synes OPS er løsningen på alle problemer eller utfordringer i samferdselssektoren. OPS frigjør ingen midler. OPS skyver regningen framover, til framtidige regjeringer og binder opp framtidige budsjett. Derfor er OPS som finansieringsform en meget uheldig finansieringsform.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Jeg har ikke på noe tidspunkt tatt avstand fra prosjektfinansiering eller prosjektorganisering. Jeg har sagt at det er et interessant tema å drøfte. Vi har tidligere sett eksempler på dette, som representanten viser til, nemlig den danske modellen for enkelte samferdselsutbygginger. Det er mulig representanten ikke nevnte OPS, men jeg synes det er grunn til det, for det er ofte det som kommer fram når man snakker om alternativ organisering. Mitt poeng er at det finnes mange muligheter til å organisere mer effektivt og bedre innenfor den offentlige regien man i dag har på samferdselsfeltet. Det tror jeg vi ser når det gjelder fellesprosjektet langs Mjøsa, og jeg tror vi også kommer til å se det i framtiden når det gjelder forholdet mellom bygging, drift og vedlikehold. Så er det viktig å understreke at i dag er det absolutt private entreprenører som bygger for Statens vegvesen i Norge. De er ikke bare private og norske, de er også utenlandske, og de gjør en meget god jobb.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
La meg først få si når det gjelder duften av asfalt: Den kjennes nok ganske mange steder i landet akkurat nå, for i 2013 skal vi bruke 1 mrd. kr til å asfaltere 950 km. Så det er en ganske stor oppgave som her skal gjøres bare i løpet av ett år. Så litt om OPS: Jeg er sjølsagt klar over at OPS både er en finansieringsform og en organiseringsform. Når det gjelder de organisasjonsmessige fordelene med OPS, er det min holdning – som jeg prøvde å si i forrige svar – at de kan man også ta ut i offentlig regi. Det er ingenting i vegen for å la en utbygger i offentlig regi også ha ansvar for drift og vedlikehold. Det er ingenting i vegen for at man kan organisere et samarbeid og klare å bygge så raskt som det man nå gjør i fellesprosjektet langs Mjøsa, der man matcher OPS-prosjektene i organisering og i framdrift. Det jeg har store problemer med, er OPS som finansieringsform. Det er som å invitere til et gjestebud, og så lar man gjestene få lov til å betale regningen for måltidet en måned etterpå. I OPS-sammenheng skal man betale i 25 år etterpå – og skape bindinger på statsbudsjettet i 25 år.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Det er riktig at Sverige startet tidligere, at de har bygd mer. Jeg skal ikke gå inn på ulike årsaker til at tempoet ikke har økt i samme grad i Norge, men jeg vil bare vise til at tempoet har økt kraftig under denne regjeringen. Vi legger opp til at tempoet skal øke enda mer i årene framover. Så til den svenske modellen: Som jeg har prøvd å si i tidligere svar, er det min oppfatning at den svenske modellen ville ha bidratt til at Stortinget hadde kommet for lite inn i diskusjonene omkring samferdsel. Jeg tror ikke det er mulig å tenke seg at vi i Norge kan unngå å diskutere store samferdselsprosjekt uten at regjering og storting er inne i bildet. Men det man kan gjøre, som jeg også har tatt til orde for, er at man kan lage større grad av skille mellom små og store prosjekter, og antagelig også øke graden av mulighet for etatene til å ha større styring over de mindre prosjektene. Det tror jeg også kan bidra til færre forsinkelser, fordi man får en større rasjonalitet i de små prosjektene.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Spørsmålet om Åkersvika er en sak som ligger til behandling i Miljøverndepartementet, så saksbehandlingen der skal jeg overlate til andre å svare for. Jeg vil bare si at det er litt viktig å ha en bevissthet rundt at det er en del svært vanskelig saker knyttet til samferdsel. Det gjelder trasévalg og konflikter man kan få når det gjelder naturmangfold og dyrket mark – og i dette tilfellet også spørsmålet om å legge dette prosjektet veldig nær et boligfelt. Det er ting som bidrar til å gjøre at det en del ganger tar tid. Det tror jeg er noe vi alle må legge oss på minne – ikke bare regjeringen, men også lokalt er man nødt til å tenke gjennom det i årene framover. Jeg tror at det finnes muligheter for å kunne effektivisere denne prosessen. Vi kommer tilbake i Nasjonal transportplan med enkelte forslag omkring det – en av dem er knyttet til spørsmål om tidsfrist.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Jeg skjønner at representanten Tenden er litt overrasket, men jeg har helt siden jeg kom inn i kontorene snakket om behovet for å få mer igjen for de pengene vi bevilger på samferdselsområdet. Jeg har vært i utallige debatter her i salen og snakket om at man må korte ned planleggingstida, man er nødt til å stille effektiviseringskrav til etatene. Jeg tror også at man er nødt til å se på kontraktsstrategiene når det gjelder anleggsmarkedet, for å få utnyttet det godt nok. Man er nødt til å få inn flere utenlandske entreprenører, og det har vi over tid nå hatt veldig positive tilslag på. Jeg har snakket om det hele tida, at man må få mer igjen for pengene. Jeg syns det er svært viktig, i tillegg til økte ressurser og økt tempo. Når det gjelder flerårig budsjettering eller finansering, er det spørsmål vi får komme tilbake til i NTP.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
La meg for det første få lov til å understreke at jeg synes det er viktig at vi får en samferdselsdebatt som ikke bare handler om bygge firefelts veg, men som handler om å ivareta den vegkapitalen vi allerede har bygd. Derfor anser jeg dette som et viktig spørsmål. Rapporten som Statens vegvesen i samråd med fylkeskommunene har presentert om forfallet, er en del av det grunnlaget som ligger der for arbeidet med Nasjonal transportplan 2014–2023. Analysene fra Statens vegvesen viser at det er store kostnader for å fjerne forfallet både på fylkesveger og på riksveger. Det er utført en tilsvarende analyse av forfallet på riksveger. Jeg mener det er verdifullt at det nå er presentert en samlet kartlegging av forfallet også på fylkesvegnettet. Det er et godt grunnlag både for fylkeskommunenes egne prioriteringer og for stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan. Basert på den tidligere kartleggingen pekte etatene i sitt forslag til NTP 2014–2023 på at det er et stort behov for tiltak på bruer, tunneler og ferjekaier på fylkesvegnettet. Fordi behovet er så omfattende og så variert – og det varierer også stort mellom fylkeskommunene – foreslo transportetatene at det må vurderes et eget program for rehabilitering av bruer, tunneler og ferjekaier på fylkesvegnettet. Det gjorde de i de faglige innspillene til NTP. Regjeringen vil på sin side ta stilling til eventuelle statlige tilskudd til tiltak for å ta igjen forfall på fylkesvegnettet i forbindelse med framleggelsen av NTP. Samtidig mener jeg at fylkeskommunene også sjøl har et ansvar for å prioritere midler for å ta igjen forfall innenfor det rammetilskuddet som er gitt til fylkeskommunene. Det er Samferdeselsdepartementets oppfatning at fylkeskommunene tar det ansvaret på alvor i dag, og vi regner med at de også gjør det i årene framover. Representanten Hareide spør om jeg anerkjenner funnene i rapporten. Det gjør jeg. Det er departementet som har bestilt rapporten, nettopp fordi vi ønsker oss denne kunnskapen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Som jeg nevnte i mitt første svar, er det slik at allerede tidlig i 2012 fikk man rapporten om forfallet på riksvegene. Da fikk man også en kartlegging av forfall knyttet til tunneler, bruer og ferjekaier på fylkesvegnettet. Det dannet grunnlag for faglige anbefalinger fra fagetatene i NTP-forslaget fra dem. Så har man fått denne kartleggingen nå som er et supplement, en kompletterende kartlegging av vegfundament og vegdekke, utstyr og miljøtiltak på fylkesvegene. Man har også inkludert kostnader for oppgradering som er nødvendig og fornuftig å gjennomføre samtidig som man fjerner forfallet. Den typen kostnader var ikke inkludert tidligere. I dette ligger det også tiltak for å ivareta spørsmålet om å oppfylle tunnelsikkerhetsforskriften, som er en meget krevende forskrift å forholde seg til i et land som Norge, der man har både tunneler på riksvegnettet og på fylkesvegnettet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-06:
Jeg skal ta med videre de momenter som representanten Hareide her tar opp, særlig når det gjelder tunnelsikkerhetsforskriften. Dette er den første kartleggingen som er gjort etter forvaltningsreformen. Derfor blir den viktig, og derfor bør den etter min mening også vurderes i tilknytning til Nasjonal transportplan. Det vil bli gjort. Men i praksis tror jeg også at det vil være variasjon i det som blir nødvendige konsekvenser, i de ulike fylkene. Det også vil være variasjon knyttet til det som er ren fjerning av forfall, det som egentlig dreier seg mer om oppgradering, og det som dreier seg om å oppfylle forskriftskrav, jf. det representanten var inne på i sitt spørsmål om tunnelsikkerhetsforskriften.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-03-06:
Norge liker å konkurrere internasjonalt. Vi liker å være best eller blant de beste. Innenfor vinteridrett liker vi spesielt godt å slå Sverige, Sveits og Østerrike. Men når det gjelder vei og tog, er det Norge som blir slått – vi blir slått ettertrykkelig. Vi ligger langt bak på vei og på tog, all oljerikdommen til tross. Hva er statsrådens oppskrift for å ta igjen forspranget? Det viktige spørsmålet å gi veibrukerne og jernbanebrukerne et svar på, er følgende: Når skal norske veier og norsk jernbane bli blant Europas beste?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-03-06:
Jeg forstår nesten statsråden dit hen at fordi Sverige har startet før, har de også andre løsninger for å gjøre ting. Da har jo vi en utmerket anledning til å ta en «shortcut» og gå inn for de gode løsningene som svenskene har funnet ut er de beste. Jeg vil dvele litt ved dette vedlikeholdsetterslepet som statsråden nevnte. Det er jo alarmerende å høre at det er såpass store summer som 55 mrd. kr – endog 75 mrd. kr var det vel en rapport som sa – i etterslep. Vi har sett dette over en del år. Høyre og andre opposisjonspartier har foreslått vedlikeholdsfond som uavkortet skulle gå til å rette opp dette. Det har regjeringspartiene stemt ned gang på gang. Hvilke løsninger har statsråden på denne enorme utfordringen?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-03-06:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren. Å besøke andre, lære av andre og utvide sin horisont bidrar ofte til å bringe verden framover. Men hvis man bare reiser på besøk og skryter av det man selv gjør, lærer man intet. Et raskt blikk på situasjonen til våre naboland viser oss at både har de mye bedre veier enn oss, og de løser oppgaven smartere, slik at de får raskere løsninger. Er det da uvilje til å lære av andre som gjør at statsråden i TV 2s reportasje fra Sverige uttaler at det er vanskelig å tenke seg at vi kan gjøre det annerledes i Norge. Uansett om alle ser at systemene broderfolkene – finnene og danskene, og for så vidt også østerrikerne – bruker, gir gode resultater, fortsetter vi med vår detaljstyring. Det er tankevekkende når Marit Arnstads svenske kollega uttaler at hun ikke tror at man skal detaljstyre, for det er ikke sikkert at det er det beste for landet. Hun kan også vise til åtte ganger mer motorvei bygd i 2012 med sin modell enn hva Marit Arnstad kan med sin modell. Fra Høyres side har vi gang på gang foreslått liknende praksis som i Sverige og Danmark, med egne prosjektselskap, prosjektfinansiering og organisasjonsmodeller for å utvide realiseringshorisonten. Dette må til nettopp for å unngå «stop and go» og klattvis utbygging, som denne regjeringen utrolig nok fortsatt forsvarer – til tross for at egne underetater ber om andre og mer moderne løsninger. Jeg stiller spørsmålet ved å vri litt på statsrådens eget utsagn: Hvorfor i all verden sier statsråden at det er vanskelig å gjøre ting annerledes i Norge?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-03-06:
Jeg tror ikke jeg nevnte OPS én gang i mitt innlegg. Jeg legger merke til at statsråden ikke nevner Vestfold – der 90 km blir ferdigstilt på 32 år. Da snakker man om et utstillingsvindu for norsk samferdselspolitikk. Vi kan jo gå til Danmark også og se hvordan de har løst sine store prosjekter. De har løst dem ved store prosjektselskaper som får frie rammer til å bygge dem ut med egne finansieringsordninger. Det er ikke ukjent for oss i Norge heller. Vi brukte det da vi bygde ut Gardermoen – med stort hell. Da sa Stortinget at seks år etter dette vedtaket, skal Gardermoen stå ferdig. På dagen seks år etter var Gardermoen ferdig – på budsjett. Hvorfor i all verden benytter man ikke denne måten å organisere seg på i store prosjekter, som vi altså også i Norge har god erfaring med?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
Eg høyrer ein statsråd som er veldig nøgd med tilstanden. Når me oppsummerer snart åtte år med raud-grønt styre, ser me at sju av ti prosjekt innanfor samferdsel er forsinka. Me ser at i fjor bygde Sverige åtte gongar meir motorveg enn Noreg. Me får rapportar som seier at det er 30 pst. dyrare å byggje veg i Noreg, på grunn av måten me organiserer arbeidet på. Det tar ti år å planleggje og byggje ein veg i landet vårt. Det har komme ein rapport frå Vegdirektoratet sjølv, som seier at forfallet på fylkesvegane utgjer mellom 45 mrd. kr og 75 mrd. kr. Så mitt spørsmål er veldig enkelt: Er statsråden så nøgd som det høyrest ut til?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
Statsråden seier at tempoet har auka kraftig. Det trur eg er ein påstand ein må lenger ut på landet med for å få grobotn for. Ein kan i alle fall ikkje dra til Hamar, til Åkersvika, og seie at tempoet har auka kraftig. For fire år sidan fekk Miljøverndepartementet inn ei klagesak ein skulle ta stilling til. Framleis har altså ikkje regjeringa tatt stilling. Rekordhaldaren sit i denne salen: Bård Vegar Solhjell leier det departementet som har sete lengst med ei vegsak – nokon gong. Er det haldbart at ein skal bruke fire år på å behandle ei klagesak? Er statsråden einig i at når det gjeld klagesaker, må òg regjeringa ha tidsfristar?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
Eg har den gleda å stille følgjande spørsmål til samferdselsministeren: «En fersk rapport fra Statens vegvesen viser at det vil koste 45–75 mrd. kr å fjerne forfallet og gjøre nødvendige oppgraderinger på fylkesvegnettet. Vedlikeholdsetterslepet går ut over både framkommelighet og trafikksikkerhet. Samtidig er det dyrt å la veiene bli så dårlige at det må omfattende tiltak til senere for å sette veiene i stand. Anerkjenner statsråden de funnene som kommer fram i rapporten, er statsråden enig i beskrivelsen som gis, og hva vil statsråden gjøre for å stanse forfallet?»
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
Eg vil takke for det gode svaret. Eg meiner denne kartlegginga er viktig. Eg er oppteken av det som står i rapporten, at forfall kan påverke både trafikktryggleiken og framkomsten negativt, og at det er dårleg økonomi å la tilstanden på vegane bli så dårleg at det vil krevje meir omfattande og dyrare tiltak for å setje dei i stand att. Derfor er eg glad for dei tre tinga eg opplever her: både at ein diskuterer eigne program knytte til bruer og tunnelar, og òg at det blir ein heilskapleg gjennomgang av dette i NTP. Det er klart at avstanden blir stor mellom det me forventa da me hadde forvaltningsreforma til behandling i denne salen fire år tilbake i tid, og dei store utfordringane me ser at fylka har no. Så har eg òg eit spørsmål knytt til tunnelforskrifta: Kan statsråden seie noko om korleis ho vurderer tunnelforskrifta i seg sjølv?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
Eg takkar på ny for svaret. Det er sjølvsagt viktig med tryggleik i tunnelar. Men ein må kunne spørje seg om ein bør implementere den forskrifta òg for våre fylkesvegar, som trass alt har ein lågare ÅDT enn det den forskrifta er laga for. Det må i alle fall vere med i ei heilskapleg vurdering. Me som representerer staten her – regjering og storting – gav først vegane til fylka. Så kjem me med ei forskrift som vil bety større og auka kostnader, og no kjem altså rapporten som seier noko om tilstanden her. Det vil eg be statsråden ta med. Det eg er opptatt av, er at denne problemstillinga må bli behandla grundig i NTP, på same måte som flaskehalsane rundt våre store byar. Lukkast me med det som er måla våre, forsvinn òg det økonomiske grunnlaget. Den typen mangel på heilskap må NTP behandle.
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-03-06:
Jeg tenkte jeg skulle snakke om offentlig–privat samarbeid. Jeg kan opplyse statsråden om at det ikke utelukkende er en finansieringsform, men også en byggemetode. Statsrådens egne underetater og statsrådens bestilte rapporter fra Transportøkonomisk institutt, fra Møreforsking og fra Vista-gruppen anbefaler regjeringen å benytte mer moderne og andre metoder, som offentlig–privat samarbeid, for å få en mer effektiv og helhetlig planlegging og utbygging av store transport- og veiprosjekter i Norge. Duften av asfalt er fortsatt fraværende i mange strøk i vårt land. Hva er det som gjør at statsråden vet bedre enn sine egne underetater og de entydige rapportene som statsråden selv har bestilt?
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-03-06:
«I Navs møte 31. januar 2013 med Fokus På Din Helse ble det uttrykt at de ville kjøpe 30 plasser til arbeidsrettet rehabilitering, omtrent på nivå med 2012. Resultatet er åtte kjøpte plasser. Dette er lite forutsigbart og svært krevende å forholde seg til for så vel brukere som tilbydere. Kan statsråden forsikre at tilbudet er stort nok for arbeidsrettet rehabilitering, og at tilbydere får lengre og mer forutsigbare avtaler?»
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-03-06:
Jeg er godt kjent med arbeidsdelingen når det gjelder tiltak for å få folk tilbake i arbeid, og også fordelingen på ulike departementer. Det spørsmålet som kommer i denne spørretimen, er en direkte oppfølging av et skriftlig spørsmål som jeg hadde til statsråden i forrige uke. Konklusjonen er altså at regjeringen ikke har noen oversikt over hvor mange og hvem som trenger hvilken type arbeidsrettet rehabilitering. De historiske dataene om hvem som fikk, er så sin sak, det har man oversikt over, men da er det grunn til å spørre om regjeringen handler med tiltak i blinde med hensyn til kapasitet og kvalitet. For disse institusjonene, som ofte er private, er usikkerhet og uforutsigbarhet krevende å forholde seg til – også for brukerne. Nav inngår avtaler på vegne av det offentlige, på vegne av oss som storsamfunn. Når det gjelder Fokus På Din Helse som ett eksempel på en privat institusjon som er like interessert i å gjøre godt arbeid som ideelle institusjoner, hadde de 50 plasser i 2011 og 30 plasser i 2012, og de fikk beskjed om at det blir nok det samme for 2013 – men resultatet er åtte plasser.
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-03-06:
Det er ikke stilt spørsmål fra noen om kvaliteten på det tilbudet som denne institusjonen leverer, og det er slik at leverandører innenfor arbeidsrettet rehabilitering må garantere en relativt stor kapasitet, mens oppdragsgiveren ikke har noen leveringsforpliktelse. Det er håpløst, det virker respektløst, og det føyer seg inn i rekken av denne type uforutsigbarhet som vi ser på andre områder, også når det gjelder regjeringens håndtering av rusinstitusjoner – eller det være seg andre typer tiltak. I prinsippet betyr det altså at en leverandør må stille opp med kanskje ti årsverk, sikret kvalitet, men uten at det er en tilsvarende garanti fra det ene året til det andre. Og jeg gjentar: Statsrådens svar på et skriftlig spørsmål tidligere er at man kan si hvem som fikk, og hvor mange som fikk, men man har ingen oversikt over hvem som trenger variert tilbud innenfor arbeidsrettet rehabilitering for å komme tilbake i arbeid og for å unngå å komme i en uføretrygdkø.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-03-06:
Det var med litt undring jeg leste et innlegg i Dagens Næringsliv, der samferdselsministeren skriver: «Penger er ikke alt» – dette etter at jeg kun har hørt skryt om pengebruk på samferdselsområdet etter at jeg kom inn på Stortinget for åtte år siden. Venstre har hele tiden ment at det er viktigere å få mest mulig ut av de pengene som brukes. Det er også – absolutt – i skattebetalernes interesse. Så det er bra at samferdselsministeren nå har en ny retorikk – ukjent for meg til nå. Venstre vil vurdere å dele opp statsbudsjettprosessen i årlige driftsbudsjett og i flerårige investeringsbudsjett. Er dette noe samferdselsministeren, som nå tenker i nye baner, kunne tenke seg å gå inn på?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
Spørsmålet mitt går til næringsministeren. Norge har lange industrielle tradisjoner. Basert på bruk av naturgitte forutsetninger og høy kompetanse, har industrien lagt grunnlaget for det velferdssamfunnet vi har i dag. Vi har imidlertid de siste årene sett en todeling av norsk industri, der industrien som ikke er knyttet til oljenæringen, sakker akterut. Store deler av industrien konkurrerer i et internasjonalt marked. Vilkårene i Norge, som blir utformet helt ulikt de vilkårene som utenlandske aktører har, kan svekke bedriftenes konkurranseevne og få som konsekvens at virksomheter blir lagt ned, eller blir fortrengt av nyetablert kapasitet i land med bedre rammevilkår. Næringsministeren sa følgende til Dagsavisen på fredag: «(…) må vi i Norge bli enda mer effektive, produktive og innovative. Vi må hjelpe norsk næringsliv til omstilling. Det er viktig å sørge for at Norge fortsatt har en mangfoldig industri.» (…) Sitatet viser hva som er hovedutfordringen til regjeringen. Ballen blir spilt fra ministeren og over til andre enn dem som sitter med det øverste ansvaret. Ministeren peker kun på at industrien selv må ta grep, og synes å være mindre opptatt av eget ansvar og tiltak som regjeringen kan gjøre for å bedre situasjonen. Det er varslet en svært etterlengtet og etterspurt næringslivsmelding som jeg har forstått også skal innbefatte rammevilkårene til industrien. En slik melding skal berede grunnen for næringslivets vilkår det neste tiåret. Kan næringsministeren fortelle hva slags utsikter han ser for konkurranseutsatt industri det neste tiåret? Og hvilke tiltak vil næringsministeren og regjeringen selv bidra med for å løfte industrien?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
Jeg takker for svaret. Ja, jeg skjønner at det kan være vanskelig for statsråden å spå ti år fram i tid, ikke minst med tanke på de meningsmålingene som de rød-grønne regjeringspartiene har for tiden. Men det er nå en gang slik at verftsindustrien de siste månedene har mistet flere store kontrakter til utlandet, bl.a. har tre riggkontrakter gått til henholdsvis Korea og Nederland. Vi ser at konkurransen stadig øker, og Kina, Storbritannia, Korea og Nederland er noen av aktørene som konkurrerer ut norsk verftsnæring. Årsakene kan være flere, men særlig på kostnadssiden slår økte utgifter knyttet til arbeidskraft, særskatter og andre utgiftsøkende faktorer uheldig ut for norske aktører. Hva mener næringsministeren er årsaken til at flere store kontrakter nå går til utlandet? Og hva slags grep vil statsråden ta for å styrke industriens muligheter til å vinne framtidige kontrakter?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
De siste årene har det vært en kostnads- og kroneutvikling i Norge som har skapt utfordringer for norsk industrinærings konkurranseevne. Når den norske industrien ikke lenger kan konkurrere på pris, må den være best på nytenkning og innovasjon. Her er norsk industrinæring i toppsjiktet, og slik vil vi også det skal være i framtiden. I 2011 og 2012 var det ikke noen økning i realbevilgningene til forskning ifølge NIFUs årlige rapport, og for næringsrettet forskning var realveksten negativ. Samtidig økte bruken av oljepenger kraftig. Et samlet politisk miljø på fylkesnivå i Møre og Romsdal har uttrykt sterk bekymring over denne utviklingen. Kan næringsministeren forklare hva som er årsaken til regjeringens manglende initiativ om næringsrettet forskning? Er det fordi regjeringen mener at annen forskningsvirksomhet er viktigere, eller er det fordi regjeringen mener det er bevilget nok?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
«En ny forskrift fra Statens landbruksforvaltning om tilskudd til grøfting er sterkt forsinket. Oppslag i media tyder på at dette bl.a. skyldes uenighet mellom Landbruks- og matdepartementet og Miljøverndepartementet om «praktiske løysingar på forvalting av fornminne i jorda knytt til grøftearbeidet», ifølge nationen.no den 12. februar 2013. Kan statsråden gi løfte om at norske bønder ikke blir pålagt et nytt regelverk om fornminner som skaper problemer ved vedlikehold av eksisterende grøftesystemer på dyrket mark?»
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
I en lengre artikkel på nrk.no den 3. mars blir bønder i Sogn og Fjordane framstilt på en måte som kan skape inntrykk av at de nærmest konsekvent unnlater å melde inn funn av fornminner, når de bearbeider dyrket mark. Er det også statsrådens inntrykk at norske bønder er mer upålitelige enn andre i så henseende, når en anser det som nødvendig å ta inn i forskriften om grøftetilskudd en meldeplikt som allerede er ivaretatt i lov om kulturminner?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-03-06:
Om en måneds tid starter våronna mange steder i landet. Forsinkelsen i utarbeidelse av forskrift for tildeling av grøftetilskudd er så stor at fylkesmenn sannsynligvis ikke vil rekke å behandle søknader for grøftearbeid som skal utføres våren 2013. Mange gårdbrukere er nå redde for å gå glipp av tilskuddsmidler som er satt av til grøfting i 2013. Vil statsråden legge til rette for at tilskudd for 2013 kan utbetales etterskuddsvis hvis grøfting i første halvår kan dokumenteres med f.eks. fotografi og kvitteringer for påløpte utgifter?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
Ti år er lang tid å spå. For ti år siden var det få som kunne ha spådd at Europa og USA skulle gå gjennom sitt verste tilbakeslag på 70 år, så jeg skal avholde meg fra å si hvordan verden kommer til å se ut i 2023. Men at det går godt for norsk næringsliv, at vi vinner markedsandeler, at vi har en kraftig sysselsettingsvekst, også i privat sektor, er et faktum. Og det er veldig viktig at midt oppi snakket om en todeling – hvor det er riktig at det som er relatert til olje og gass i særdeleshet, stort sett går veldig godt, og at det er noen andre bransjer som sliter – ikke er slik at alt som ikke har med olje og gass å gjøre, går dårlig. Tvert imot er den sterkeste sysselsettingsveksten i Norge i andre sektorer enn olje og gass. Særlig i tjenesteytende sektorer har vi en voldsom sysselsettingsutvikling. Vi har faktisk også flere arbeidsplasser innenfor industri og bergverk i dag enn vi hadde da den rød-grønne regjeringen tok over i 2005. Over flere tiår har det vært en dalende kurve, den er nå stabilisert og faktisk økende. Den næringsmeldingen vi har varslet skal komme i vår, vil ta for seg hele næringslivet og alle de virkemidlene vi har, men vil ha spesiell oppmerksomhet på industrien. Her kan vi bidra med mye. Det mest avgjørende er de overordnede økonomiske rammebetingelsene: rente, valuta, lønnsutvikling og pengepolitikk. Men også ting som kraftkontrakter, forskning og innovasjon, kompetanse – nok ingeniørkapasitet f.eks. – handelsavtaler med andre land og støtte til energieffektivisering er noe av det mangfoldet av tiltak som vi har, som vi bruker, og som vi bruker mer aktivt, for å bygge opp under en norsk konkurransedyktig industri.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
Jeg er helt enig med spørsmålsstilleren i at det hadde vært lettere å spå hvordan det skulle gå i framtiden for norsk næringsliv hvis jeg var trygg på at den rød-grønne regjeringen fikk fortsette. Vi har fått nær 350 000 flere arbeidsplasser siden vi overtok i 2005. I perioden fra høsten 2001 til 2005, da de borgerlige styrte, ble det 11 000 flere arbeidsplasser samlet sett i Norge. Vi har hatt sterkere vekst per kvartal mens vi har styrt, enn det var på fire år under borgerlig regjering. Den veksten ønsker vi veldig sterkt skal fortsette. Det går veldig godt i leverandørindustrien til olje og gass, men det er helt riktig at vi skal være oppmerksomme på kostnadsutviklingen, og at vi har sett nå i det siste at en del kontrakter har gått til andre land. Det jobber bransjen med. Vi laget selv en verftspakke da krisen var der, for å bidra til innovasjon, produktivitetsutvikling og en mer effektiv bransje, og det arbeidet vil vi fortsette med i nær dialog med industrien selv.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
La oss ta virkelighetsbildet først. Statsministeren og jeg er helt enige. Det som skjer ute i Europa er dypt bekymringsfullt. EU trodde at de skulle få vekst i 2013. Nå viser det seg at det blir nedgang igjen i EU i 2013. Det er nå 26 millioner arbeidsløse i EU. Det tilsvarer like mange som det er sysselsatt i hele Norden og Benelux-landene til sammen. Det er et verditap på 12 000 milliarder i året, som de kunne vært med å produsere hvis de hadde vært i arbeid. I Norge har vi midt oppi denne krisen klart 3 pst. arbeidsløshet – så å si full sysselsetting – og god vekst. «Rosenrødt» er et for mildt ord for å beskrive et slikt resultat midt oppi en europeisk krise. Vi skal ha en offensiv næringspolitikk på de områdene hvor vi har fortrinn, og mineralområdet er akkurat et slikt område. Vi har et potensial på kanskje 1 500–2 500 mrd. kr i verdier i norske fjell som kan utvinnes og leveres til et internasjonalt marked. Den strategien er rett rundt hjørnet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
Mineralstrategien er øyeblikkelig klar. Den blir presentert når vi har lagt siste hånd på verket. Det vil være en offensiv strategi, bl.a. med en omfattende kartlegging av de mineralressursene vi har, slik at kommersielle selskaper kan vite hvor det er mulighet for å drive lønnsom virksomhet, også med effektivisering av den offentlige saksbehandlingen knyttet til mineralutbyggingen. Beslutningen om å lage en næringsmelding er gjort nylig på bakgrunn av det dystre bildet vi ser ute, og på bakgrunn av at vi vet at det er bransjer og nisjer i Norge som blir ekstra rammet av den europeiske krisen. Det tar tid å skrive en slik melding, men i løpet av våren skal vi prøve å ha den klar, for vi trenger retninger for hvordan vi skal møte krisen også i årene framover.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
Det er litt vanskelig både å drodle i Stortinget og å begynne å peke ut arbeidsplasser som kommer til å forsvinne – men jeg kan ta et eksempel her og nå. Det gjelder papirindustrien. Her har vi mistet noen nøkkelbedrifter, ikke fordi de gjorde en dårlig jobb, men fordi markedene rett og slett er borte – fordi vi går over fra avispapir til digitale løsninger, og fordi konjunkturene gjør at det brukes mindre reklamepapir i Europa. Vi kommer til å miste mange arbeidsplasser, rett og slett fordi teknologi endrer seg, og fordi marked og etterspørsel endrer seg. Oppgaven er å skape enda flere nye. Denne omstillingsprosessen er Norge nesten i verdensklasse til å få til, bl.a. ved at vi har veldig gode velferdsordninger, som gjør at arbeidstakerne er trygge i omstillingsprosesser. Vi skal være særdeles oppmerksomme på det som skjer ute, på at vi blir påvirket. Det har jeg jobbet med fra dag én, ikke minst gjennom de mest omfattende forhandlinger om frihandelsavtaler med India, Russland, Kina, Malaysia, Vietnam, Thailand, Indonesia, Mellom-Amerika og mange andre områder, hvor vi nå legger rammevilkårene til rette.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
Det konkrete resultatet av regjeringens politikk kan man se rundt omkring i Norge hver eneste dag. Det er, som jeg sa i sted, 26 millioner arbeidsløse rundt omkring i Europa – i Europas verste krise på 80 år. En må tilbake til 1930-tallet for å finne tilsvarende arbeidsløshetstall og tilbakeslag. I Norge har vi hatt en sysselsettingsvekst på 350 000 flere arbeidsplasser siden 2005, to tredjedeler av dem i privat sektor. Det er altså en himmelvid forskjell. En kan bare se til Sverige. Det er 8 pst. arbeidsløshet og over 20 pst. ungdomsledighet i vårt naboland Sverige. Det er ingen selvfølge at disse resultatene fortsetter av seg selv. Det trengs en offensiv næringspolitikk, det trengs en aktiv næringspolitikk, og det trengs ikke minst en ansvarlig økonomisk politikk. Det bedriftene forteller oss at de sliter med nå, er særlig valutakursen, at vekslingsforholdet mellom Norge og utlandet blir slik at produktivitetsgevinsten i bedriftene blir spist opp. Én ting vi som politikere bør gjøre, er å si at vi skal holde igjen på pengebruken, følge handlingsregelen og sørge for at vi har ryddighet i økonomiske budsjetter. Utfordringen for opposisjonen er at her spriker jo holdningen til handlingsregelen og pengebruken enormt. Spørsmålsstillerens eget parti har gang på gang ment at handlingsregelen kan brytes, og at det er ikke så farlig for norsk økonomi om man bruker 5–10–15–20 mrd. kr ekstra. Den som blir rammet av dette, er den konkurranseutsatte industrien, som vil oppleve at kostnadsnivået stiger ytterligere, at en får et ekstraordinært dårlig forhold når det gjelder valutaen, og at alt det bedriftene gjør av effektivisering, innovasjon og nyskapning, blir spist opp av det vi politikere gjør.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
Vi hadde olje og gass – så vidt jeg husker – i perioden 2001–2005 også. Da fikk vi i løpet av fire år en sysselsettingsvekst på 11 000 i hele Norge. Selv spørsmålsstillerens eget fylke, Møre og Romsdal, har alene snart hatt like stor sysselsettingsvekst under rød-grønn regjering som hele Norge hadde da de borgerlige styrte. For representantens egne velgere og for befolkningen får vi håpe at den rød-grønne utviklingen fortsetter. Når det gjelder kraft, foretar vi den største utbyggingen av fornybar energi på mange, mange år. Vi skal bringe 26 TWh mer inn i det norske og svenske systemet. Vi har fått mange nye, langsiktige industrikontrakter for kraft, nettopp fordi man ser at det er rikelig tilgang på kraft. Vi har fått Europas beste CO2-kompensasjon for industrien, med den marginen på elprisen som CO2-kvotene i Europa nå medfører. På dette området leverer regjeringen alt det industrien har spurt om – og vel så det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
For det første: Vi har sysselsettingsvekst også i Nordland, og de eksemplene som spørsmålsstiller viser til, er knyttet til én konkret bedrift, REC, som har måttet legge ned virksomheten både i Narvik og flere andre plasser fordi man rett og slett har blitt utkonkurrert – uavhengig av norske rammevilkår. Det er ikke norske rammevilkår som har gjort at kineserne har kommet inn med massiv billigproduksjon av solcellepanel som har gjort at denne industrien må ut. Dette kommer vi fortsatt til å oppleve. Vi kan ikke fryse fast dagens næringsstruktur. Tenk om vi skulle ha fryst fast 1970-tallets næringsstruktur, da hadde vi vært utkonkurrert for lengst! Det er denne omstillingen – å bidra til nyskapning, bidra til nyetablering, bidra til nye såkornfond som vi kommer med, bidra til mer kapital i Investinor, bidra til langsiktige kraftkontrakter, bidra til verftspakke, bidra til treforedlingspakke, bidra til at Enova gir penger til energieffektivisering, bidra til moderat lederlønnsutvikling så vi får moderate lønnsoppgjør, bidra til et aktivt statlig eierskap som setter kapital til rådighet for industrien – og alle disse virkemidlene vi skal bruke for å sikre arbeid til alle midt oppi Europas største krise.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
Det siste er rett og slett feil. Hvis du korrigerer for de automatiske variablene som trygd osv., har faktisk forskningsbudsjettet – tror jeg – tre ganger så sterk vekst som det generelle utgiftsbudsjettet. Da vi overtok i 2005, var forskningen på 15 mrd. kr, nå er den på 27 mrd. kr. Det er ikke nok, vi skal fortsette med å satse, men det har vært en historisk sterk vekst i forskningsbudsjettene. Så til det første resonnementet, for dette har jeg hørt Høyre si mange ganger. At arbeidsplassene i Norge skyldes befolkningsvekst, er i sannhet et veldig merkelig resonnement. Det må jo da bety at den store arbeidsløsheten i Spania skyldes befolkningsmangel. Det er ikke sånn at det mangler folk i Spania. Det er 26 millioner arbeidsløse i Europa. Det er folk nok, det er jobbene som mangler. Det som skjer, er at folk flytter fra et EU i krise, med stor arbeidsløshet, til et Norge hvor arbeidsplassene kommer. De kommer ikke fordi det kommer folk, folk kommer fordi det er arbeid. Det er den politikken vi må sørge for: at vi har en historisk lav arbeidsløshet i Norge midt oppi en stor europeisk krise.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
Jeg tror nok ingen regjering – kanskje noensinne – vil si at det blir nok til forskning, men vi har altså satt som mål at vi i Norge skal være på OECD-nivå med 3 pst. til forskning. 1 pst. skal være offentlig, og 2 pst. skal være privat. Vi er nær oppunder den ene prosenten på det offentlige. Jeg er helt enig med spørsmålsstiller i at vi skal spørre oss hvordan vi kan bruke de pengene mer effektivt. Jeg ser gjerne en kanalisering der mer av forskningssatsingen i årene framover går til næringsrettet forskning, men vi må få til et forskningsløft i næringslivet selv, for der ligger vi betydelig etter. Vi kan spille på lag med næringslivet for å få det til, bl.a. gjennom ordninger som SkatteFUNN, gjennom nærings-PhD-er, gjennom brukerstyrte programmer osv., og det vil vi fortsette med også i årene framover. Med vårt kostnadsnivå, vårt levestandardnivå, er det kompetanse, kunnskap, innovasjon og nye produkter som kommer ut av bl.a. forskning, som er vår konkurransekraft.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-03-06:
La meg først understreke – siden vi nå er i stortingssalen – at vikarbyrådirektivet og allmenngjøring av disse spørsmålene tilhører en annen statsråd enn undertegnede. Det er vel Anniken Huitfeldt som formelt må svare på det, men det er klart at regjeringen som sådan er opptatt av to ting: Vi er opptatt av at vi skal være konkurransedyktige, og at vi skal ha et næringsliv som er fleksibelt, omstillingsdyktig og i stand til å konkurrere om de store kontraktene. Samtidig skal ikke det skje på bekostning av arbeidstakernes lønns- og arbeidsvilkår. Vi kan ikke risikere at norske arbeidstakere blir skviset ut av bedriftene våre fordi billig importert arbeidskraft til en helt annen lønn og helt andre arbeidsforhold enn det vi er vant med i Norge, tar den plassen. Det kan ikke være sånn at vi skal bygge opp et norsk næringsliv, en norsk levestandard og norsk velferd på bakgrunn av å importere lønns- og arbeidsvilkår fra land som er langt fattigere enn oss. Det vil være helt feil retning å gå, og derfor har vi vært for vikarbyrådirektivet. Det var også arbeidsgiverne for at vi innførte. Vi er for allmenngjøring – i går var det en høyesterettsdom som ga oss solid støtte på allmenngjøringsprinsippene – og vi er for å slå ring om arbeidstakerne slik at vi unngår sosial dumping. Jeg vet at min kollega i Arbeidsdepartementet er opptatt av å ha en god dialog med arbeidsgiverne og arbeidstakerne for å finne gode løsninger i enkelttilfeller. Det finnes allerede unntaksbestemmelser som gjør at man f.eks. kan bringe disse spørsmålene inn i Tariffnemnda, men det er det opp til partene og min kollega i Arbeidsdepartementet å håndtere.