Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2011-12-07:
Kontrasten er stor mellom de – relativt – fredelige budsjettdebattene som vi har i denne salen denne høsten, og scenene vi nå ser utspille seg i andre land i Europa. Utenfor vinduene våre her ser vi folk som haster forbi på julehandel. I andre land møtes budsjettdebattene med store demonstrasjoner og voldsomme sammenstøt, slik vi så i Hellas i går. Europa befinner seg i en svært alvorlig økonomisk krise. Verden rundt oss er preget av stor økonomisk usikkerhet. Arbeidsledigheten er skremmende høy, særlig blant de yngste. Flere europeiske land må gjennomføre drastiske nedskjæringer i sine budsjetter, som fører til ytterligere høy arbeidsledighet og kutt i velferden. Statsledere jobber på overtid for å finne løsninger på krisen, og desperasjonen øker blant folk. Avstanden kunne nesten ikke vært større til den norske budsjettdebatten. Men selv om det ikke er noen demonstranter som møter oss når vi vedtar neste års statsbudsjett, har vi ingen garantier for at ikke vi i Norge også kan oppleve et nytt kraftig tilbakeslag i økonomien, noe både statsministeren og finansministeren har understreket. Vi får allerede nå meldinger fra enkelte deler av eksportrettet næringsliv, som opplever at tidene er vanskelige. Derfor må vi være forberedt. Den økonomiske krisen er på mange måter beretningen om et varslet mord, for å sitere en kjent boktittel. Advarslene har vært mange om at denne situasjonen kunne oppstå. Høy statsgjeld, store underskudd og høy arbeidsledighet i mange land har vært kritiske faktorer. Usosiale skattekutt har forsterket fordelingsvirkningen. Det er resultatet av en villet politikk at Norge ikke har havnet i den samme økonomiske situasjonen. Den rød-grønne regjeringen har ført en trygg og ansvarlig økonomisk politikk, samtidig som vi har bygd og videreutviklet et veldrevet samfunn med høy kompetanse, gode velferdsordninger og stabile rammebetingelser for næringslivet. Regjeringen har lagt fram et nøkternt og stramt budsjett. Men der andre land har måttet gjennomføre store kutt, har vi likevel funnet rom til å fortsette satsingen på utdanning, forskning og samferdsel. Slik bygger vi Norge, og slik ruster vi oss for framtiden. Hva er opposisjonens svar på disse utfordringene? Det er en aktiv nedsnakking av situasjonen i Norge, en utdatert og umoderne skattekuttpolitikk som resten av Europa beveger seg bort fra, oppbygging av stor statsgjeld gjennom utstrakt bruk av OPS – også en politikk som land etter land går bort fra, ikke minst fordi det er en viktig faktor til krisen som har oppstått i flere europeiske land. Et av privilegiene ved å sitte i transportkomiteen er at vi får besøke hele Norge. Gjennom de mange møtene med folk og næringsliv landet rundt får vi et solid inntrykk av utfordringene nasjonen står overfor, det være seg fra havbruksmiljøene på Senja i nord, til Kværner på Stord i vest – representanter for næringer som er særdeles utsatt for svingninger i økonomien, og som har sitt viktigste marked i Europa. Overalt blir vi møtt med to hovedbudskap: for det første at regjeringen må fortsatt holde orden på økonomien, og for det andre at regjeringen må investere i samferdsel. Vi har et næringsliv i dette landet som er fullstendig avhengig av en god infrastruktur. Skal vi få fisken raskest og ferskest mulig fra havet utenfor Senja til et middagsbord i Frankrike, må havneinfrastrukturen og veiene være gode, framkommelige og sikre. Skal leverandørindustrien på Stord ha god tilgang på arbeidskraft og varer, må veistandard, flytilbud og ferjetilbud være optimalt. Derfor fortsetter det rød-grønne flertallet på det historiske samferdselsløftet som vi startet i 2005. Jeg merket meg at komitélederen etterlyste en strukturendring. Jeg mener jo at strukturendringen kom i 2005. Da begynte nemlig den rød-grønne regjeringen å gjøre som Stortinget hadde vedtatt. Vi trapper opp bevilgningene i 2012 med 2,4 mrd. kr til både vei-, bane- og sjøtransport i samsvar med den vedtatte Nasjonal transportplan. Til neste år får ti større nye veiprosjekter oppstartbevilgninger, og flere av disse prosjektene får også anleggsstart i 2012 – noe befolkningen i bl.a. Rena i Hedmark og Os i Hordaland kan glede seg over. Vi viderefører vedlikeholdssatsingen som vi startet i år, med en økning på 60 pst. til veivedlikehold. På tre år har vi asfaltert 13 000 km vei, det er like langt som fra Alta til Damaskus og tilbake igjen. Vi har stoppet forfallet og er nå i gang med å ta igjen vedlikeholdsetterslepet. I 2008 la Nasjonal rassikringsgruppe fram et krav om at staten må bruke 1 mrd. kr på rassikring kvart år. I 2010 innfridde vi kravene – som første regjering, og vi har videreført denne satsingen. Derfor realiseres endelig rassikring på veien ut til Torsken kommune, ytterst på Senja, etter at det lokale næringslivet og befolkningen har kjempet for dette i flere tiår. Statens vegvesen omsetter i dag for 14 mrd. kr mer i år enn i 2005. Vi er det landet i Norden som bruker mest penger på samferdsel, og i år bruker vi 12 mrd. kr mer enn Sverige på veibygging. Vi har mer enn firedoblet investeringene i jernbane siden vi overtok. På svensk side av grensen ser vi at den borgerlige regjeringen nå gjennomfører gedigne kutt. Vi øker jernbanebudsjettet med enda 1 mrd. kr i 2012. Den rød-grønne investeringen har gjort det mulig å realisere en moderne jernbane mellom Oslo og Drammen som forkorter reisetiden. I 2012 tas siste etappe i den gedigne og nødvendige oppussingen av jernbanen gjennom sentrale deler av Oslo. Til neste år kjøper vi også inn 50 nye togsett som vil forbedre togtilbudet og kvaliteten kraftig. For noen uker siden var komiteen på besøk hos Kystverket i Ålesund, og kunne der høre kystdirektøren fortelle at hun har opplevd at det rød-grønne flertallet nesten har doblet budsjettet hennes siden hun begynte i stillingen for fire og et halvt år siden. Og vi fortsetter opptrappingen. Derfor kan byggingen av fiskerihavna i Vannvåg i Karlsøy kommune framskyndes ett år – til 2012, sammen med byggingen av en rekke andre farleder og fiskerihavner. BarentsWatch etableres, som vil sikre bedre overvåkning av de sårbare havområdene i nord. Jeg må spesielt nevne to endringer vi har gjort etter at budsjettet ble lagt fram. Vi har plusset på Redningsselskapets budsjett med 10 mill. kr. Redningsselskapet har en stor plass i vårt rød-grønne hjerte, og spiller en sentral rolle for sikkerheten til sjøs. Vi er opptatt av at tjenesten må være operativ langs hele kysten. Ekstrabevilgninger fører til at redningstjenesten ikke trenger å sette redningsskøytene i Skjervøy og Egersund på land. Vi øker også gang- og sykkelbudsjettet med 20 mill. kr. Siden 2010 har vi mer enn fordoblet dette budsjettet, til nå nesten 400 mill. kr, og vi er særlig opptatt av å sikre skoleveiene, slik at unger kan komme seg trygt på skolen. Infrastruktursatsingen i årets budsjett viser den røde tråden i den rød-grønne veven: En bedre utbygd vei-, bane- og havneinfrastruktur styrker konkurransekraften, øker sysselsettingen og gir mer velferd. Rassikrede veier som Oppdølstranda i Møre og Romsdal og rv. 13 i Ryfylke sikrer framkommeligheten for godstransport. Satsing på trafikksikkerhetstiltak, som midtdelere og bygging av gang- og sykkelstier, gir større trygghet for oss alle. Når oppussingen av jernbanen gjennom Oslo fører til at ni av ti tog nå går punktlig, er det også velferdspolitikk. Det betyr at man når jobben når man skal, og at man er trygg på at man når barnehagen før den stenger fordi toget går når det skal. Noen ord om opposisjonens alternativ til slutt. Hva er høyresidens alternativ til den alvorlige situasjonen vi nå står oppe i? Høyres representanter, sist i finansdebatten, prøver å belære oss om kutt i formuesskatt og bruken av OPS og hevder at dette er moderne. Men det er Høyre som er avleggs. De vil bruke mer av den medisinen som har ført Europa ut i krise, med sine uansvarlige kutt og sine OPS-luftslott. Det er forstemmende at Høyre ikke har lært av de bitre erfaringer mange europeiske land nå har. Dette gjelder også høyresidens blinde tro på OPS, og jeg registrerer at de i dette budsjettet også har fått med seg Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet. Det Høyres representanter – sikkert også senere i dag – gjentatte ganger har kalt fornyelse, er en politikk flere og flere land i Europa går bort fra. Høyres britiske og svenske politikerfeller kutter f.eks. bruken av OPS fordi det innskrenker det økonomiske handlingsrommet og forsterker virkningen av finanskrisen. De vil altså ikke ha Høyres fornyelse. Bruken av OPS er en av de viktigste årsakene til at mange av de europeiske landene nå har pådratt seg så stor statsgjeld, noe bl.a. tidligere sentralbanksjef Svein Gjedrem har påpekt ved flere anledninger. Med andre ord er Høyres ufullstendige og ganske skremmende resept: mer av det som vi ser ikke virker i Europa. Det er ikke fornyelse, det er bare dumt.