trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
Siden vi nå er i gang med debatten om alt vi ikke vet om hva Regjeringen kommer til å gjøre, har jeg lyst til å utfordre statsministeren, for mye av det vi hørte i hans innlegg nå, er velkjent retorikk, velkjente slagord, som både denne sal og folket der ute har hørt før. Jeg kunne tenke meg å be statsministeren reflektere litt over hvilke virkelige visjoner han har for å styre landet de neste fire årene. Hvilke visjoner har han f.eks. når det gjelder utviklingen av velferdssamfunnet? Skal velferdsstaten fortsette å vokse og ese ut, eller er det viktigere at vi tilbyr gode og effektive tjenester og kanskje heller satser mer på mangfold av hvem som produserer dem? Jeg kunne i hvert fall tenke meg å høre noe mer om de litt videre og dypere visjonene som statsministeren måtte ha for sitt virke de neste fire årene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
Jeg skjønner at det ikke er mulig å få mer enn de samme gamle slagordene. Derfor vil jeg heller utfordre statsministeren på noe helt konkret. Verdens øyne er i stor grad rettet mot president Obama, ikke minst kanskje nå, forsterket av Nobels fredspris. Obamas arbeid knyttet til Afghanistan dreier seg nå om å trappe opp engasjementet. Samtidig som det skjer, sendes det et signal fra den norske regjering om å trappe ned engasjementet. Jeg lurer litt på hvordan statsministeren ser på det. Hvis det er slik at alle nå regner med at Obama gjennom sine handlinger skal bidra til å redusere og løse en langvarig og krevende konflikt i Afghanistan, hvorfor skal da Norges bidrag til dette, med tanke på den meget gode statsøkonomien vi har, være å redusere vår innsats i et område som trenger vår hjelp?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
La meg først ta opp de forslagene som jeg refererte til fra talerstolen. Nå har vi fire år til neste stortingsvalg. Det er år som Fremskrittspartiet ønsker å bruke godt. Vi vil ikke at vi også etter 2013 skal fortsette med en rød-grønn regjering. Hadde det vært opp til oss, hadde det blitt et regjeringsskifte denne gangen. Selv om jeg også må føye meg inn i rekken av gratulanter til statsministeren, må jeg si at jeg oppriktig skulle ønske at han fikk noe annet å drive med enn å styre landet i disse årene. Men ambisjonen om en ny regjering er så definitivt til stede. Fremskrittspartiet akter å bygge den på en helt grunnleggende forutsetning, nemlig respekt for partienes egenart. Det er jo ikke slik at man kommer nærmere et samarbeid ved å forsøke å fjerne egenarten ved de ulike partiene som skal delta i det samarbeidet. Det er vel for så vidt noe vi kan se spor av nå i den nye regjeringserklæringen, nemlig at SV og Senterpartiet er borte. De er riktignok med i Regjeringen, men det er veldig vanskelig å få øye på deres politiske løsninger i regjeringserklæringen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
Det vil representanten Helga Pedersen finne ut av i løpet av fireårsperioden.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
Det er godt mulig at norske klimaforhandlere får applaus i Bangkok. Men kanskje de også burde få applaus i Det norske storting? Det er nå engang slik at vi har en flertallsregjering. Men det burde være helt selvsagt, etter min oppfatning, at Regjeringen orienterer Stortinget om de norske posisjonene, at den lar Stortinget ta en diskusjon på det før man sluttfører forhandlingene i København. Det er jo ikke et uttrykk for at Fremskrittspartiet ikke bryr seg om dette, det er snarere tvert imot et uttrykk for at vi gjerne vil vite hva Norge legger vekt på i forhandlingene. Det å overse fullstendig hvilken betydning dette måtte ha for norsk næringsliv i fremtiden, kommer ikke Fremskrittspartiet til å gjøre. Vi er grunnleggende opptatt av at vi skal ha et næringsliv som skal vokse og gro og utvikle seg også i fremtiden, og da er det ingen grunn til at Norge skal komme i en situasjon med særnorske bestemmelser, som ender opp med at vi sender viktige deler av vårt næringsliv ut av landet, som lokaliserer seg andre steder, med lavere ambisjoner enn det Norge måtte ha. Det er ikke veien frem. Det er i hvert fall ikke veien for å nå statsministerens mål om arbeid til alle, for å si det forsiktig.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
Jeg synes det ville være veldig interessant hvis Regjeringen i større grad nå begynte å omplassere finansformue til Norge, begynte å investere i realkapital, investere i forskning og utvikling, investere i et sterkt og konkurransedyktig næringsliv. Det har Fremskrittspartiet tatt til orde for i mange år. Jeg håper jo selvsagt at Senterpartiet får gjennomslag for den tenkemåten i Regjeringen, men det gjenstår å se, for å si det forsiktig. Det gjenstår å se, men jeg mener at vi i alt det vi foretar oss, skal være opptatt av livsgrunnlaget for vårt eget næringsliv. Det er ingen grunn til at de skal komme dårligere ut, verken skatte- og avgiftsmessig eller på annen måte. Derfor vil jeg utfordre Senterpartiet til å stå på enda litt hardere for at vi skal få et konkurransedyktig skatte- og avgiftsnivå i Norge. Da må man ikke være så redd for å redusere skattene og avgiftene som det den rød-grønne regjeringen bærer preg av. Man bør snarere tvert imot redusere skattetrykket slik at våre bedrifter reelt sett blir konkurransedyktige.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
Den konsekvensen har Fremskrittspartiet tatt for lenge siden. Det er jo derfor vi har tatt til orde for å endre bistandspolitikken slik at flere kan komme ut av fattigdom. Jeg mener Kristelig Folkeparti og mange andre partier bærer en stor bør på sine skuldre når de fortsetter å be om mer av det som ikke virker. Det er altså ikke slik at fattigdommen i verden går kraftig ned som følge av at man fortsetter med den tradisjonelle bistandstenkningen. Den går snarere tvert imot opp. Det burde være et varsko for flere partier om å legge om, være mer opptatt av handel og bygge ned tollbarrierer. I mitt hode er dette veldig enkelt. Hvis en norsk familiefar er opptatt av å kunne brødfø sin egen familie, med den stoltheten det innebærer, vil selvsagt også en afrikansk familiefar være opptatt av akkurat det samme. Da må vi legge til rette for velferdsutvikling gjennom arbeid også i disse landene. Da er det ikke nødvendigvis slik at vi skal fortsette i det tradisjonelle bistandssporet, som dessverre har spilt fallitt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
En av Fremskrittspartiets viktigste kritikker mot Kyoto-avtalen var fraværet av mange helt vesentlige, store økonomier i verden. Skal man ha effekt av en slik avtale, bør flere land delta i forpliktelsene. Da vil man også raskere nå de målsettingene man setter seg. I forrige stortingsperiode fremmet Fremskrittspartiet en rekke helt konkrete forslag i denne sal som hver for seg og samlet sett ville redusert utslippene mye mer enn det den sittende regjering selv var i stand til. Det er jo fordi man egentlig ikke er interessert i å gå inn i de enkle tingene, men man snakker i store ord og vendinger – fra månelanding til mageplask er i hvert fall min vurdering av det. Kanskje man skal gjøre det litt enklere, og da kan man f.eks. begynne med bilparken og veiene. Bare der vil vi kunne redusere utslippene dramatisk hvis vi får et mye mer effektivt transportsystem.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
: Det har vært en interessant debatt som særlig fra regjeringspartienes side fortsetter å være de gjentatte flosklers debatt. Det er tiden som ligger foran oss, som vil vise oss de reelle resultatene av samarbeidet mellom de tre rød-grønne partiene. Så har jeg lyst til å takke Arbeiderpartiets parlamentariske leder for den rørende omtanken hun har for samarbeidet mellom opposisjonspartiene. Jeg kan love Helga Pedersen at det samarbeidet skal vi ta oss av, og så tror jeg Helga Pedersen skal konsentrere seg om å få enighet mellom de rød-grønne partiene og innfri litt flere valgløfter i denne valgperioden enn man klarte i forrige valgperiode. Så var det et ønske om å oversende to forslag. Det imøtekommer vi gjerne fra Fremskrittspartiets side. Så har jeg også lovet Dagfinn Høybråten å endre et ord i forslag nr. 5, nemlig at ordet «selskapene» blir erstattet av ordet «foretakene». Med de endringene har jeg vel også gitt vår stemmeforklaring.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
Det var et ønske fra Erna Solberg om å gjøre noen endringer i forslag nr. 4. De imøtekommer vi gjerne. Det betyr at ordlyden blir som følger: «Stortinget ber Regjeringen legge frem en fremdriftsplan innen 1. juni 2010 for Regjeringens mål om full sykehjemsdekning.» Det er også ønske om å endre forslagsteksten i forslag nr. 5. Det kommer vi ikke til å imøtekomme. – Men forslag nr. 4, ja.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-10-12:
President! Det skal være «fremdriftsplan».
Erna Solberg (Høyre), 2009-10-12:
La meg få lov til å begynne med å gratulere statsministeren både med valget og med en ny regjeringsplattform. Vi jobbet hardt for å forhindre dette, men vi nådde ikke helt i mål! Men jeg har lyst til å utfordre statsministeren på noen viktige sider for de neste fire årene. Statsministeren har i Dagens Næringsliv uttalt at vi står foran vanskeligere tider, det er mindre rom i norsk økonomi, på mange måter er festen litt over. I 2000 sa statsministeren: «Står vi fast på gamle løsninger som ikke virker, da svekker vi tilliten til fellesskapsløsningene, da svekker vi velferden og øker ulikhetene. Det taper vi alle på.» Vi er nå på vei inn i en situasjon hvor måten vi bruker pengene på i offentlig sektor, blir mer og mer avgjørende for om vi får bedre velferd. Har statsministeren noen tanker om hvordan han skal gjøre det?
Erna Solberg (Høyre), 2009-10-12:
Hvis man ser på de fire foregående årene, er det ingenting som slår en mer enn at et minste felles multiplum for denne regjeringen er å bevilge mer penger. Det er ikke å endre, det er ikke å fornye, men å bevilge mer penger og redusere mangfoldet av tilbud som folk kan velge mellom når de trenger hjelp. Helsekøene har økt, skolene har stått på stedet hvil, Nav-køene har økt, kriminalitetsutviklingen har gått i feil retning. Og så har man gjennom plattformen lovet mer av det samme. Det er ikke grunn til å fryde seg over akkurat dette. I dag kom det også oppslag som viser at mange av landets små kommuner har problemer med å følge opp de store skolereformene, og barn sakker akterut på grunn av ulikheter – fordi denne regjeringen ikke er villig til å fornye og reformere. Statsministeren sa også i 2000 at dersom vi ikke ser på hvordan offentlig sektor fungerer, vil private kommersielle løsninger tvinge seg frem. I dag tegner flere og flere privat helseforsikring. Ser statsministeren at han har mislyktes?
Erna Solberg (Høyre), 2009-10-12:
Høyre kommer til å samarbeide med alle de andre partiene på borgerlig side. Vi kommer til å samarbeide om en annen kurs for fornying og forenkling og for å forandre det norske samfunnet til et bedre samfunn å leve i. Men mitt spørsmål tilbake til Arbeiderpartiet, etter at dette er den tredje replikken parlamentarisk leder nå har, er: Er dette det eneste dere har tenkt å snakke om i norsk politikk i fire år? Har dere tenkt å bruke spillmetoden fra valgkampen i fire år fremover, eller har dere tenkt å tore å se oss andre i øynene og snakke om konsekvensene av deres egen politikk, snakke om hvordan flere mennesker står i helsekø med smerter, fordi man har privatallergi? Har man tenkt å snakke om hvorfor barn ikke lærer å lese og skrive på skolen, eller har dere tenkt å gjemme dere i en debatt om spill om politiske alternativer og ikke snakke om hverdagen til folk? Jeg håper dere fortsetter med dette, for da taper dere iallfall valget i 2013. Vi har tenkt å bruke tiden til å snakke om det som betyr noe for folk.
Erna Solberg (Høyre), 2009-10-12:
Høyre kommer alltid til å føre en fornuftig økonomisk politikk. Vi kommer alltid til å være ansvarlige. Vi kommer alltid til å være opptatt av at folk skal kunne betale regningene sine, at de skal ha trygge jobber. Det er også derfor vi ofte er imot deler av Regjeringens politikk. Vi mener at den skaper usikkerhet på enkelte områder. Men vi kommer også til å samarbeide om alle de tingene vi er enige om. En av de tingene jeg har lyst til å samarbeide med andre borgerlige partier om, er å sørge for at Regjeringen virkelig får føle at konsekvensene av deres mangel på fornyelse av offentlig sektor f.eks. er at flere folk står i helsekø. Når statsministeren i 2000 klarte å påpeke at flere kommersielle og private tjenester kom til å tvinge seg frem hvis man ikke klarte å fornye offentlig sektor, er det faktisk det som skjer i helsesektoren i dag. I løpet av bare to år med denne regjeringen har det vært bortimot 130 pst. økning i private helseforsikringer. Folk stemmer med føttene sine, for de har ikke tro på Regjeringens helsepolitikk. Det er jeg helt sikker på at vi kan klare å samarbeide om på borgerlig side ved å vise til.
Erna Solberg (Høyre), 2009-10-12:
Vi har uttrykt at vi fra Høyres side er skeptiske til datalagringsdirektivet. Spørsmålet om reservasjonsrett, eller reservasjon i forhold til EØS-avtalen, er et spørsmål vi først må ta stilling til når Regjeringen har lagt frem sin dokumentasjon av hva konsekvensene av datalagringsdirektivet er. Det har en konsekvens for hvilke reaksjoner EU kan ha i forhold til hva man suspenderer innenfor EØS-avtalen av områder hvor vi i dag har fri bevegelse og fri handel der datalagringsdirektivet er forankret i EU-politikken. Det andre spørsmålet er hva det vil bety for det politimessige samarbeidet hvis Norge, som allerede er under kritikk for ikke å være god nok på dette området, skulle ende opp i en situasjon hvor vi ble en form for frihavn for baser som vi ikke ønsker, f.eks. for barnepornografi. Dette er Regjeringens jobb – dette får de legge frem for oss. Alle vet at vi ikke kommer til å sette EØS-avtalen over styr. Men hvis SV er opptatt av personvern, håper jeg de vil være imot åpne skattelister fremover og også gjøre noe med helseregisteret. Der har SV sviktet.
Erna Solberg (Høyre), 2009-10-12:
En viktig grunn – det er ikke den eneste – til å bygge veiene raskere er selvfølgelig at vi kutter i kostnader for norsk næringsliv. Det betyr at vi blir mer konkurransedyktige. Det betyr at bedriftene kan betale mer skatt. Det betyr at vi får mer rom i økonomien i fremtiden. Vi tror at effekten av å bygge veiene er slik at norsk næringsliv vil gå bedre. Men så tror vi selvfølgelig også at trafikksikringen som blir en del av bedre veier, er en utrolig verdifull bit i seg selv. Derfor er det sånn at det vil være lønnsomt å få bygd veiene raskt. Det vil være lønnsomt fordi det gir mer inntekter i fremtiden ved et mer konkurransedyktig næringsliv. Det er jo også det Regjeringen argumenterer med. Men likevel vil de ikke ta skrittet fullt ut og gjøre det på en raskere måte. Men i tillegg til OPS har vi sagt at vi i de neste ti årene skal bruke 15 milliarder kr mer på veibygging enn det Regjeringen gjør. Vi har sagt at vi skal sette av 50 milliarder kr til et vedlikeholdsfond for vei og jernbane for å ta vedlikeholdsetterslepet. Så det er sånn at vi har tenkt å bruke mer penger også.
Erna Solberg (Høyre), 2009-10-12:
Det vil vi gjerne være. Vi vil gjerne delta i den diskusjonen. Vi har hatt tiltak i våre alternative statsbudsjett som har gått direkte på å øke bevilgninger rettet mot barn i fattige familier. Men så har jeg lyst til å si at når en så stor del av dem som er barn i fattige familier, er innvandrere, dreier dette seg også om å ha et fokus på integreringspolitikk, og ikke minst om å få flere av kvinnene i en del utsatte familier ut i arbeidslivet. Det er utrolig viktig at mødre også deltar. Blant annet er det mange enslige mødre i enkelte etniske grupper i Norge som er helt avhengig av sosialhjelp. Det er en utfordring når det altså er under 25 pst. av de somaliske kvinnene som er i jobb. Det er en ting vi er nødt til å jobbe med, for det er klart at mangel på tilknytning til arbeidslivet også betyr at det er vanskelig å komme ut av en fattigdomssituasjon. Så vi skal gjøre ting som hjelper de barna som er fattige, men ikke minst på lang sikt sørge for at de kommer ut av en negativ spiral og inn i vanlig arbeid og kan forsørge seg selv.
Erna Solberg (Høyre), 2009-10-12:
Hele denne finanskrisen som vi har vært igjennom, har vært dominert av retorikken om en veldig stor tro på at Arbeiderpartiet har hatt alle de riktige løsningene. Mitt spørsmål til representanten er: Ser man at det finnes én hovedgrunn til at vi nå er kommet så godt igjennom finanskrisen, nemlig at vi har hatt en oljeinntekt, både et oljefond og en aktivitet i oljesektoren som har vært formidabel og større enn det de fleste andre land har? Ser man at det faktisk er der det for øyeblikket begynner å bli vanskeligere? I dag rapporteres om mindre aktivitet i oljesektoren. Så gir dagens regjeringsplattform signaler om at man ikke skal gi noen nye stimulanser inn i oljesektoren. Hva vil Regjeringen gjøre med det?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
Jeg er enig med statsministeren i at det var en real valgkamp. En av de beste debattene vi hadde, var om fattigdom. Det var dessverre ikke nevnt i statsministerens innlegg i dag og heller ikke i trontalen. Men jeg vil gi statsministeren anledning til å følge opp det punktet som vi debatterte, og den positive holdning han gav uttrykk for i debatten om fattigdom til Kristelig Folkepartis forslag om en nasjonal dugnad for fattigdom. Det skulle falle godt inn i statsministerens invitt til alle Stortingets representanter og partier om et samarbeid om de store spørsmålene, og jeg vil spørre statsministeren om han i tråd med det han har sagt, og i tråd med det han sa i valgkampen, vil svare positivt på Kristelig Folkepartis invitt til et samarbeid om en nasjonal dugnad mot fattigdom. Vi har ikke kommet nærmere en løsning av det problemet i de fire årene som har gått; vi må komme nærmere i de fire årene som kommer.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
La meg først si at jeg ikke vil benekte Arbeiderpartiets solide innsats for det norske samfunnet gjennom mange generasjoner – hvis det bekymret representanten Kolberg. Men det som bekymrer meg, er at det var i samarbeid med Høyre og Venstre at Kristelig Folkeparti fikk presset den rød-grønne regjeringen til å heve ambisjonene når det gjaldt klimapolitikken. Det måtte et klimaforlik til her i Stortinget for at Erik Solheim skulle kunne reise ut i verden og få honnør for den innsatsen som gjøres i forhold til f.eks. regnskog. Det er altså et faktum at den rød-grønne regjeringen har gått i spissen for å kjøre en markedstenkning når det gjelder barnevern og private ideelle rusinstitusjoner, som gjør at sårbare mennesker mister sitt tilbud. Det synes jeg tilsier at det ikke nødvendigvis er slik at det alltid er Arbeiderpartiet som er alene om de gode løsningene for å bygge landet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
La meg først si at jeg oppfatter menneskeverdet ikke som et krav om at menneskene skal være like, slik representanten Kolberg nå gir uttrykk for, men at ethvert menneske har en unik verdi, og at alle mennesker har like stor verdi. Det gjelder uansett hva slags rase, hva slags kjønn, hva slags alder og hva slags seksuell legning man har. Man har det samme menneskeverdet. Representanten Kolberg var ikke i Stortinget i forrige periode da vi diskuterte ekteskapsloven. Derfor må jeg tilgi ham at han tar feil når det gjelder Kristelig Folkepartis syn på disse spørsmål. Vi stemte imot forslagene til endring i bioteknologiloven og ekteskapsloven og adopsjonsloven som den forrige regjeringen fremmet forslag om, men vi stemte altså ikke imot at vi fortsatt skulle ha en partnerskapslov, slik representanten Kolberg antydet, nettopp fordi vi mener at det skal være rettigheter for alle.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
Jeg takker for bidrag til Kristelig Folkepartis valganalyse. Vi gjør våre egne vurderinger av dette også. Så langt vil jeg vel si at «et lite tidsriktig verdisyn» er et lite treffende uttrykk for våre egne analyser. Derimot tror jeg det er ganske viktig for oss å få fram at når vi har kjempet for barnas rett til en mor og en far, barnas rett til å kunne kjenne sitt opphav, som var vår hovedbegrunnelse for å gå imot ekteskapsloven, og som var hovedbegrunnelsen for at også landsmøtet i Kristelig Folkeparti enstemmig – med stemmene til de representantene du nevnte – ønsket at vi fortsatt skulle stå på det synet inn i neste stortingsperiode, er det fordi dette er grunnleggende viktige verdier. Det er verdier som aldri kommer til å gå av moten. De politiske løsningene må man alltid kunne diskutere, men de grunnleggende verdiene om barnas rettigheter kommer Kristelig Folkeparti aldri til å legge på hylla.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
La meg først få be om unnskyldning for at jeg tross min erfaring ikke tiltalte presidenten først i mitt forrige innlegg. Så vil jeg si til representanten Borten Moe at jeg tror vi deler det grunnleggende anliggende at sentrum først og fremst definerer seg gjennom de verdiene som sentrumspartiene har båret fram i norsk politikk gjennom mange generasjoner, og ikke gjennom sitt forhold til andre partier. Sentrum har definert seg forskjellig gjennom tidene når det gjelder forholdet til andre partier. I forrige og i denne periode har noen av sentrumspartiene valgt forskjellige samarbeidspartnere. Men det innebærer ikke at man ikke er et sentrumsparti, ikke står for viktige sentrumsverdier. Jeg ønsker jo at vi skal komme tilbake til en situasjon der sentrum virkelig kan være på høyden i norsk politikk. Det var vi i de periodene da sentrum regjerte landet sammen. Den muligheten foreligger ikke akkurat i øyeblikket, men den kan komme hvis representanten Borten Moe og jeg får det som vi vil.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
Utenriksministeren svarte – som sedvanlig, vil jeg si – meget klokt på et spørsmål fra Kristelig Folkeparti for et halvt år siden her i stortingssalen med utgangspunkt i et utspill fra en av Arbeiderpartiets representanter om at vi må vurdere om land som ikke er villige til å ta imot egne statsborgere, bør miste u-hjelp eller annen bistand fra Norge. Utenriksministeren svarte her i salen at «jeg er ikke enig i det utspillet, og jeg har gjort det veldig klart,(…) fordi jeg tror det er et uhåndterlig signal og et dårlig virkemiddel for å nå målet.» (…) Det var et halvt år siden. Nå debatterer Stortinget regjeringsgrunnlaget. Der står det at Regjeringen vil «bruke bistands- og utviklingspolitikk til å understøtte arbeidet med å få til retur og reintegrering av personer uten lovlig opphold i Norge». Mitt spørsmål er om utenriksministeren har like kloke vurderinger i dag som han hadde for et halvt år siden av dette forholdet, eller om han er litt ukomfortabel med det som er blitt Regjeringens politikk.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
Representanten Jensen brukte mye av sitt innlegg på å fokusere på forholdet mellom regjeringspartiene. Men høstens stortingsvalg har gitt oss en grunnleggende avklaring, og det er at vi fortsatt skal ha en flertallsregjering bestående av de tre rød-grønne partiene. På borgerlig side derimot har vi fortsatt ikke fått noen avklaring, heller ikke gjennom valgkampen. Representanten Jensen sa i 2005 at hun ville bygge allianser på borgerlig side. Det klarte hun ikke. Mitt spørsmål er derfor: Vil representanten Jensen på nytt ta på seg rollen som byggherre på høyresiden?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
Er det én ting de tre rød-grønne partiene har klart å få til i den perioden vi har lagt bak oss, som vi også skal få til i neste periode, er det å komme fram til enighet også på de punktene der vi i utgangspunktet er uenige. Mitt oppfølgingsspørsmål til representanten Jensen blir derfor: Hva vil Fremskrittspartiet og representanten gjøre annerledes denne gangen siden man ikke lyktes i forrige runde?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
Representanten Solberg brukte mye av sitt innlegg på å snakke om samarbeid. Fra regjeringspartienes side skal vi selvsagt være åpne for innspill fra opposisjonspartiene der det er mulig å samles. Mitt spørsmål handler om samarbeidet på borgerlig side. Har Høyre-lederen og representanten Solberg noen nye byggeprosjekter på gang på borgerlig side?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
Regjeringsplattformen og debatten i dag handler om hvordan vår regjering og regjeringspartiene vil forandre Norge og skape et samfunn der alle skal med. I løpet av de fire siste årene har de borgerlige partiene snakket om at de skal finne sammen, men vi har ennå ikke fått en avklaring på hvordan det skal skje. Derfor er det interessant å høre hvordan Høyre-lederen og representanten Solberg tenker seg dette for de fire neste årene. Det er mange som både spår og forventer at Fremskrittspartiet og Høyre skal finne tettere sammen i denne perioden. De er enige i mange grunnleggende spørsmål, men på ett sentralt punkt er de uenige, og det gjelder den økonomiske politikken. Kan representanten Solberg avklare om de fortsatt vil legge handlingsregelen til grunn for sin politikk, og om de vil kreve det samme av Fremskrittspartiet for å få på plass et tettere og mer forpliktende samarbeid?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
For det første: Hvis noen skulle være i tvil om det, vil jeg si at jeg er ikke på Stortinget for å gå på skole, men for å virkeliggjøre Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringens visjoner for dette samfunnet. Når vi skal forsterke og fornye velferdssamfunnet, handler det først og fremst om at vi kommer til å prioritere pengene der istedenfor på skattelette, som Fremskrittspartiet vil. Fornyelsen handler om mange forskjellige ting. Det handler bl.a. om å fornye veinettet, som jeg vet at representanten Sandberg har vært opptatt av i mange sammenhenger. Det handler også om å gjøre ting på nye måter, som vi skal gjøre bl.a. gjennom samhandlingsreformen. Vi er opptatt av å ha korte ventetider og korte køer i helsevesenet, men da må vi også sørge for at færre mennesker havner i de køene. Så skal folk kunne stole på Arbeiderpartiet når det gjelder kampen mot kriminalitet. Ved å innføre datalagringsdirektivet, så sant det ikke har uakseptable konsekvenser for personvernet, vil vi få et av våre viktigste verktøy i kampen mot barneporno og organisert kriminalitet.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
Det er ingen tvil om at Norge hadde et bedre utgangspunkt for å møte finanskrisen enn det veldig mange land har hatt. Men måten vi har møtt finanskrisen på, handler ikke bare om hvor mye penger vi bruker, men også om hvordan vi bruker pengene. Jeg synes det er interessant at vi med finanskrisen har lavere arbeidsledighet enn det vi hadde under Bondevik II-regjeringen, uten finanskrise. Det er også fristende å dra en sammenligning med Sverige, der de også har brukt mye penger, men der de har brukt penger på skatteletter. De har en arbeidsledighet som er atskillig høyere enn den norske. En halv million mennesker går ledige. I Norge er det 70 000. Det er fortsatt for mange, men jeg mener at vår tilnærming har vært riktig. Oljeselskapene skal ha tilgang til interessante letearealer også i neste periode. Det er slått veldig klart fast i regjeringsplattformen.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
Det er veldig mange ting som Regjeringen gjorde i den forrige perioden som ikke stod i Soria Moria-erklæringen, og det kan også være mange gode ideer vi kommer til å gjennomføre i neste periode som ikke står i regjeringsplattformen. Når det gjelder studenter og tilgang til høyere utdanning, mener jeg at det aller viktigste nå, i den situasjonen vi er i, med økende arbeidsledighet, er å sikre at det finnes nok studieplasser til dem som ønsker å studere. Så vi må gjøre de viktigste tingene først, og det er å sikre studieplass til dem som ønsker det.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
Både Arbeiderpartiet og våre samarbeidspartnere i Regjeringen er opptatt av at man skal ha et godt velferdstilbud, en god skole, uansett hvor man bor, enten det er i en storby eller i en liten kommune. Vårt viktigste verktøy for å sikre det er at vi har en god kommuneøkonomi, at vi bruker pengene på skole og eldreomsorg i stedet for skatteletter. Jeg ser at det enkelte steder er behov for å gjøre endringer i kommunestrukturen, men jeg mener at for å få en god prosess er det viktig at det er basert på frivillighet, og at staten er villig til å dekke opp de ekstrakostnadene man har ved sammenslåing. Det er også reflektert i Soria Moria II-erklæringen.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
Jeg startet denne debatten i dag med å etterlyse noen avklaringer fra høyresiden i norsk politikk. Det gjorde jeg fordi jeg mener det er vesentlig for arbeidet i Stortinget og av interesse for det videre politiske arbeidet hvordan opposisjonen vil jobbe i denne perioden. Jeg registrerer at mine spørsmål i replikkordvekslingene ikke ble besvart. Det innebærer at vi fortsatt har en opposisjon som jobber i vifteform. Fra det største opposisjonspartiet ble det i trontaledebatten i 2005 varslet at man ville jobbe for borgerlig alliansebygging. Det er ikke kommet lignende varsel her i dag. I dagens debatt har høyrepartiene angrepet Regjeringen på de fleste områdene. For meg er det mest overraskende angrepet det at denne regjeringen skal være visjonsløs. Vi vil sikre en trygg alderdom for alle i dette landet og sykehjemsplass til alle som trenger det. Er ikke det en visjon? Vi vil opptre blant de ledende land i verden for å hindre en global klimakrise. Er det visjonsløst? Vi vil løfte videre arbeidet i Nord-Norge, forsterke nordområdepolitikken som vårt viktigste strategiske område i utenrikspolitikken. Er det også visjonsløst? Eller er det kanskje det at vi vil forbedre skolen, helsevesenet, bygge ut veier og bane og bekjempe kriminalitet? Jeg synes ikke de rød-grønne partiene mangler visjoner eller prosjekter for neste periode. Til slutt vil jeg takke Venstre og Kristelig Folkeparti for konstruktive innlegg og invitasjoner til samarbeid, bl.a. innenfor klimapolitikken og fattigdomsbekjempelse. Jeg er glad for at de partiene ser i vår retning, og jeg lover at vi skal kvittere det ut med også å se i deres retning. Så en stemmeforklaring til de forslagene som er fremmet av Fremskrittspartiet. Vi kommer til å stemme imot forslagene nr. 1–5, dels fordi dette er forslag vi er imot, og dels fordi vi ikke ønsker å detaljinstruere egen regjering gjennom vedtak i Stortinget. Som en saksopplysning vil jeg også nevne at det i Soria Moria II varsles egne saker om fornybar energi og en egen stortingsmelding om petroleumspolitikken. Så vil jeg be om at forslagene nr. 6 og 7 blir omgjort til oversendelsesforslag. Dette synes vi er gode forslag. Det er en selvfølge at Regjeringen skal orientere Stortinget før København-møtet. De formuleringene som er foreslått om Nav-ombud, er også nesten identiske med det som står i Soria Moria-erklæringen, og vi mener at det fortjener en god saksbehandling.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-10-12:
Så effektiv har ikke jeg tenkt å være. Jeg har lyst til å stille Siv Jensen et spørsmål angående klimaproblemene. Det er tross alt det viktigste spørsmålet vi står overfor, og jeg syntes det var skuffende å høre representanten Siv Jensens innledning. Først kom det lettvintheter om SV-kompromisser, og så hadde hun bekymringer om hva som ville skje med tanke på en eventuell offensiv holdning i København. Har ikke Siv Jensen fått med seg noe av det som har vært viktig siden plattformen ble lagt fram, nemlig at norske klimaforhandlere fikk applaus i Bangkok da de la fram det nye målet om 40 pst., som er en håndsrekning som kan bidra til at vi får en offensiv avtale i København? I stedet tar hun den tonen at dette kan være negativt for norsk industri. Hvorfor ikke nå se mulighetene? Hvorfor ikke gi ros til en norsk regjering som nå går offensivt ut for nettopp å prøve å få gjort noe med det som er den store trusselen mot vår velferd og mot framtida til klodens befolkning?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-10-12:
Jeg vil følge opp næringspolitikken. Norge har et medansvar for å løse den internasjonale klima- og matvarekrisen, og en svært viktig del av dette er jo arbeidet med vår næringspolitikk: hvordan vi produserer, hva vi produserer, og hva som er råstoffet i produksjonen. For eksempel blir plast produsert på karbonmolekyler fra trevirke nå brukt i framtidas biler. For Senterpartiet er det viktig å legge til rette for å omplassere en betydelig del av fellesskapets finansformue til næringsutvikling i Fastlands-Norge. Det vil konkret si å gjøre det lønnsomt for det private næringsliv å investere i ny teknologi som skaper lange verdikjeder basert på fornybare naturressurser, eksempelvis våre skogressurser. Regjeringa kommer til å foreslå statlig investeringsstøtte til miljøteknologi, altså omplassere statlig finansformue for å stimulere foretaksøkonomisk privat næringsliv. Støtter Fremskrittspartiet en slik næringspolitisk linje, som kan gjøre det mulig for djerve bedriftsledere å videreutvikle vårt næringsliv – gi fortrinn?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
I heile valkampen høyrde me framstegspartileiaren gjenta at ho ønskjer å finansiere meir til oss sjølve, lyfte meir til oss sjølve, med kutt til verdas fattigaste – eller kutt til korrupte diktatorar, slik retorikken gjekk på. Denne retorikken blei gjenteken trass i at ein veit at bistand funkar, at han lyftar millionar av menneske ut av fattigdomen. Bistand, gjeldslette, hjelp til dei fattige slik at dei kan selje varene sine, er nøkkelen til utvikling. Eg skal vere ærleg overfor representanten Siv Jensen. Fattigdomskampen var og er kanskje den viktigaste grunnen til at eg engasjerte meg politisk, og til at eg har valt nettopp Kristeleg Folkeparti. Det handlar ikkje om korrupte diktatorar, men det handlar om enkeltmenneske, milliardar av enkeltmenneske, slike som Elton, som eg fekk gleda av å møte i slummen i Nairobi som 18-åring. Me stod der like gamle, men med så radikalt forskjellige moglegheiter, og me hadde ei så forskjellig framtid. Så mitt spørsmål til Siv Jensen er: Når skal Framstegspartiet ta konsekvensen av at folk flest faktisk bur i fattige land, og at dei treng hjelp frå oss?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
Representanten Sandberg snakka i sitt innlegg mykje om voldsstatistikk og kriminalitetsstatistikk – statistikkar som går feil veg. Rusmisbruk er jo ei av dei viktige årsakene til at nettopp det skjer. Eg håper at vi saman kan få til tiltak som gjer at ein kan få redusert misbruket, og at òg Framstegspartiet kan vere med på å redusere rusmisbruk. Men tidlegare i år hadde Framstegspartiet eit forslag om å opne for alkoholsal på bensinstasjonar. Den noverande justispolitiske talsmannen i Framstegspartiet, Per Sandberg, støtta då det forslaget. Mitt spørsmål blir: Er dette løysinga på å få ned rusmisbruket? Eller kan representanten Sandberg avvise eller skrinleggje forslaget om alkoholsal på bensinstasjonar?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
Det er spesielt å stå her i dag som fersk representant – og i relativt ung alder. Det er mange som har gått inn i politikken med store mål, store visjonar og mange oppgåver dei har lyst til å løyse, men så har dei møtt eit tungt og kanskje litt treigt system. Eg skal vere ærleg på at eg er spent på kva desse fire åra vil bringe, og kva dei kanskje vil gjere med engasjementet mitt. Derfor har eg sett litt ekstra fram til dagen i dag. Trontaledebatten er jo den store moglegheita me har til å lyfte blikket – sjølv om det kanskje ikkje er så mange som har gjort det i dag. Men eg er stolt av å kunne stå her i dag, stolt av å representere Aust-Agder og stolt av å representere Kristeleg Folkeparti. Me skal vere eit tydeleg, men konstruktivt opposisjonsparti, slik at me saman kan vere med på å bidra til at Noreg og verda kan bli endå litt betre. Me har det enormt godt i Noreg. Me har derfor òg ei moglegheit eller eit ansvar for å kunne hjelpe andre. 25 000 barn døyr kvar einaste dag. Over ein milliard menneske lever i ekstrem fattigdom, på under 1 dollar om dagen. Og me har moglegheit til å gjere noko med det. Klimaendringane som truar kloden vår, vil ha enorme konsekvensar for framtidas generasjonar. Det vil òg ramme verdas fattigaste hardast. I desember er det klimatoppmøte i København, og der kan Noreg spele ei viktig rolle. Mitt håp er at me kan kome frå ord til handling, og at Noreg kan vere med på å bidra til at klimagassutsleppa går ned, for me har ei moglegheit til å kunne gjere noko med det. Noreg blei igjen kåra til verdas beste land å bu i. Men det hjelper så lite når vi òg ser skuggesida – rusmiddelmisbrukarar, fattige barn, aukande psykiske problem, unge uføre, einsame menneske og altfor mange som eigentleg har for mykje pengar – og det er òg det einaste dei har. Derfor har Kristeleg Folkeparti kjempa for at me må ha andre målestokkar å måle samfunnet etter, at me må sikre livskvalitet for alle. Eg ser fram til spennande og meiningsfylte år på Stortinget. Det blir spennande å sjå den dagen eg forlèt Stortinget for godt – om noko av engasjementet mitt og nokre av visjonane mine har gitt utteljing.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-10-12:
Personvern er viktig for SV. Derfor har vi, i likhet med et bredt lag av aktivister med veldig ulik politisk bakgrunn, konkludert og tatt klar stilling mot EUs datalagringsdirektiv. Dette kommer også til uttrykk i regjeringsplattformen sammen med Senterpartiet. Derfor avgjøres ikke denne saken nødvendigvis av det rød-grønne flertallet, men av de partiene som ennå ikke har bestemt seg – i Stortinget. Dermed kan Høyre fort bli det partiet som avgjør spørsmålet om å bruke reservasjonsretten mot EUs datalagringsdirektiv. Jeg registrerer at f.eks. representanten Røe Isaksen fra Høyre har omtalt direktivet som et grovt angrep på personvernet. Det er positivt. Derfor lurer jeg på om representanten Solberg, uten å skulle konkludere nå for åpen sal, likevel stiller seg åpen for å støtte bruk av reservasjonsretten mot EUs datalagringsdirektiv.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2009-10-12:
Det har de siste fire årene vært en stor satsing på samferdsel i Norge. Denne satsingen skal fortsette. Høyre har i valgkampen gitt støtte til en slik satsing, og det har blitt sagt at en må utnytte handlingsrommet i økonomien de nærmeste årene til å investere i samferdsel. Det er et standpunkt som også Senterpartiet støtter, og som kommer til uttrykk i den vedtatte nasjonale transportplanen. Men partiet Høyre bygger det meste av sin samferdselspolitikk på avbetalingskjøp, såkalt Offentlig Privat Samarbeid. Det er også gjentatt i innlegget i dag. Jeg vil benytte muligheten til å spørre representanten Solberg om hvordan en kan si at en skal utnytte handlingsrommet i økonomien på kort sikt ved å bruke en finansieringsordning som først og fremst kjennetegnes ved at en skyver regninger tiår fram i tid.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2009-10-12:
Flertallsregjeringens politiske plattform slår fast at politikken de neste fire årene skal bygges på at Norge ikke er medlem av EU – ikke en av plattformens mest spennende setninger, men definitivt en av de viktigste for Senterpartiet og for landet. Senterpartiet er garantisten mot norsk medlemskap i EU, også de neste fire årene. Den aktive europapolitikken skal videreføres. Norske interesser skal ivaretas, og den politiske plattformen åpner for bruk av reservasjonsretten i EØS-avtalen. Senterpartiet er tydelig på at denne reservasjonsretten er reell og kan brukes når direktivet utfordrer viktige norske interesser. Datalagringsdirektivet er et slikt direktiv som utfordrer viktige norske interesser. Med stadig teknologiutvikling øker også sjansene for angrep på personvernet. Dette skjer ikke fordi man har onde hensikter, men like ofte i det godes tjeneste. Økt overvåkning og registrering for å bekjempe kriminalitet kan virke forlokkende. Det er også dette som er datalagringsdirektivets kjernetanke. En tvungen plikt til å lagre informasjon om din og min telefonbruk og nettbruk utfordrer etter Senterpartiets syn sider ved personvernet som gjør at direktivet ikke kan aksepteres. Direktivet vil være et stort steg på veien mot et overvåkningssamfunn som vi ikke ønsker. Regjeringens plattform sier at Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet av personvernmessige hensyn vil gå mot direktivet, og partienes statsråder og stortingsrepresentanter er stilt fritt i saken. Det står også i plattformen at Arbeiderpartiets støtte til direktivet forutsetter at det ikke framkommer klare negative konsekvenser for personvernet. Spørsmålet er altså: Hvilke følger har datalagringsdirektivet for personvernet? Det som vil være nytt med direktivet, er at informasjonen om kontakt mellom mennesker som ikke er mistenkt for noe, skal lagres over tid og bli brukt på et senere tidspunkt i tilfelle en skulle bli mistenkt for å ha gjort noe galt. Lagringen ivaretar ingen praktiske formål. Jeg tror vi får en spennende prosess om datalagringsdirektivet i Stortinget. Ut fra de signalene partiene har gitt i valgkampen, vil det være åpent hvilket utfall saken får. Jeg vil spesielt appellere til Høyres holdning i saken. Skal det være hold i Høyres troverdighet når det gjelder personvernet, må partiet stå sammen med Senterpartiet – og det folkelige engasjementet – som sier nei til økt overvåkning. Vi kan ikke gå ut fra at vi alle er potensielle kriminelle, og at vi av den grunn må overvåkes av staten til vårt felles beste.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
Jeg mener det er grunn til å notere med betydelig tilfredshet de sterke ambisjonene som Kristelig Folkeparti har på viktige samfunnsområder, slik som Høybråten nå har gjort rede for når det gjelder både velferdsbygging, fattigdom og klima. Men samtidig kritiserer han Regjeringen ganske grundig for ikke å følge opp disse intensjonene på en god nok måte. Han brukte uttrykket «litenheten». Det synes jeg selvfølgelig er å gå altfor langt. Han vet at vi har felles mål på disse områdene. Han vet at Arbeiderpartiet for sin del og Regjeringen absolutt både i sitt historiske perspektiv og i sin nære fortid har gjort mye på disse områdene. Det spørsmålet som trenger seg på, og som det er viktig å få diskutert, tror jeg, det er å få vite hvordan Høybråten og Kristelig Folkeparti har tenkt når de i valgkampen gikk til valg på at de skulle samarbeide med høyresiden for å få dette realisert. Høybråten kritiserte(presidenten klubber) Regjeringen for privatisering innenfor dette området, og det er jo nettopp det som særpreger høyrepartiene, nemlig privatisering. Og det er et område som jeg gjerne vil at han snakker om nå. (presidenten klubber)
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2009-10-12:
På slutten av sitt innlegg kom Høybråten inn på et veldig viktig ord som betyr mye for utviklingen av det norske samfunn, hvor Kristelig Folkeparti står veldig sterkt. Han snakket om menneskeverdet. Den viktigste humane verdien er jo at alle mennesker skal være like, og at alle mennesker skal ha like muligheter i et åpent og demokratisk samfunn. Det som jeg er opptatt av å få vite litt om, og som jeg vil be Høybråten om å forklare for Stortinget, er: Hvorfor er Kristelig Folkeparti imot partnerskapsloven? Hvorfor skal ikke mennesker som er født inn i et åpent og demokratisk samfunn med sin seksuelle legning, fortsatt ha muligheten til å kunne ha de samme juridiske rettighetene som alle oss andre?
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-10-12:
Familiepolitikk og verdisyn er, som vi har hørt, blant hjertesakene til Kristelig Folkeparti. Som Martin Kolberg også var inne på nå, vedtok et flertall i forrige periode den historiske ekteskapsloven, som Kristelig Folkeparti var imot. På sitt siste landsmøte vedtok Kristelig Folkeparti til og med at de skal fortsette å kjempe mot loven. Heldigvis, vil jeg si, har vi sett uttalelser fra profilerte representanter for Kristelig Folkeparti, som Hareide ved landsmøtetider og Inger Lise Hansen nå etter valget, som er mer liberale. Mitt spørsmål til Høybråten er: Kan Kristelig Folkepartis tilbakegang ved valget skyldes et lite tidsriktig verdisyn, f.eks. når det gjelder ekteskapsloven?
Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-10-12:
Debatten i dag gir et bilde av hvor de ulike partier og representanter mener vi er, og hvor vi ønsker å gå – visjoner for framtida og samfunnet. Et av utgangspunktene for mitt eget engasjement var da mora mi trakk meg med i likestillingskampen på 1970-tallet. Det var ikke enkelt for et barn å forstå at kjønn skulle innebære ulike muligheter i samfunnet. Jeg kunne ikke annet enn å tro at dette var en kamp som måtte vinnes rimelig kjapt. Men 30 år seinere kjempes mange av de samme kampene. Det har blitt påpekt her tidligere i dag at vi har kommet langt. Men jeg vil si at vi fortsatt har en lang vei å gå. Lønnsforskjellene har vært forbausende stabile, og kvinner tjener i snitt 85 pst. av det menn gjør. Hvordan vi blir møtt, og hvilke holdninger som er rådende i samfunnet, er én årsak til fastgrodde mønstre. Jeg vil påstå at holdninger til kjønnsroller i samfunnet har hatt en skuffende langsom utvikling. På enkelte områder er det verre enn da jeg var barn. La meg ta leketøysbutikkene. Maken til kjønnsdelt plass – én rosa fløy med dukker, prinsesser og all verdens små, søte duppeditter og én røff del med biler, sjørøvere, monstre og verktøykasser! Det er trist at vi blir formet på den måten helt fra starten av – noe som er med på å bidra til å opprettholde den manglende likestillinga i Norge. Fortsatt er det mor som er omsorgsperson og far som jobber fulltid og overtid. Forventningene i samfunnet om hvem som skal være hjemme ved barns sykdom, til hvem som styrer heimen, er tragisk tradisjonelle. Foreldrepermisjonen er selvfølgelig med på å styre dette. SV og jeg er glad for at Regjeringa nå legger opp til å øke fedrekvoten ytterligere. Jeg jobber gladelig for å få fedre til å ta en større andel av den totale permisjonstida. Det er ille at jenter som har valgt en utdanning innenfor omsorgsyrket, ikke kan forvente å få fulltidsjobber, at de ikke får en forutsigbarhet i forhold til egen inntekt. Det at så mange kvinner jobber ufrivillig deltid, bidrar også til en enda større inntektsforskjell enn det de rene lønnsberegningene viser. Jeg er fornøyd med at Regjeringa nå er beredt til å sette i verk viktige tiltak for å få et likelønnsløft, og at de har utfordret partene i arbeidslivet til aktiv deltakelse. For å få et løft som gir en varig lønnsutjevning, er vi avhengig av at partene blir enige om fordeling. I motsetning til Fremskrittspartiet ser jeg dette som en viljeserklæring fra Regjeringa og en mulighet til å nærme oss en mer anstendig lønn i omsorgsyrkene, noe som er viktig for å bedre rekrutteringa til disse yrkene. Det er en kjensgjerning at gutter i større grad enn jenter ser på lønnsmulighet som en faktor når veivalgene skal tas. Får vi en jevnere lønnsfordeling mellom tradisjonelle manns- og kvinneyrker samt en rett til heltid, vil det være mer sannsynlig å få en jevnere rekruttering. Det vil på sikt sannsynligvis også snu på holdninger i samfunnet. Jeg må innrømme en utålmodighet. Selv har jeg vært med på å kjempe i 30 år. Dessverre er det faktisk kort tid i norsk histories likelønnskamp. Men sakte beveger vi oss i retning av min visjon om et helt likestilt samfunn.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-10-12:
Siden dette er dagen for de store gratulasjoner – i hvert fall noen – bør vi også kunne gratulere oss selv med at vi har vår første president med innvandrerbakgrunn. Det er en merkedag. Norge er i forandring. Jeg tenkte jeg skulle dvele litt ved det Høybråten tok opp sist i sitt innlegg, nemlig sentrum. Det må være lov til å si at sentrum har gjort bedre valg samlet sett. Det har også Kristelig Folkeparti gjort. Men det er også lyspunkt. For fire år siden var vi mer opptatt av å definere hverandre ut av sentrum. Det opplever jeg ikke at man er i dag. Jeg er også hjertelig enig med Høybråten når han sier at sentrum ikke er dødt. Derimot er det nå slik at Senterpartiet er det største sentrumspartiet for andre valg på rad. Det har vi blitt sammen med Arbeiderpartiet og SV. For Kristelig Folkeparti og Venstre har pilen pekt i helt motsatt retning. Jeg har lyst til å spørre Høybråten i lys av de erfaringene han har gjort seg i de siste årene: Hvordan ser Høybråten på veien til vekst for sentrum og Kristelig Folkeparti samlet sett? Er det gjennom samarbeid med Høyre og Fremskrittspartiet?