Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2005-05-31:
Da Stortinget for fem–seks år siden vedtok et avviklingsregime for myndighetsbestemte kraftkontrakter, var ikke dette et initiativ som vi fant på selv her i huset. Det var etter klare krav fra ESA. Vi måtte sågar gå to runder i Stortinget før ESA var fornøyd. Den gangen var det faktisk ikke så mange protester fra industrien. Mange industribedrifter hadde faktisk kommet oss i forkjøpet og på egen hånd inngått markedsbaserte kontrakter med gode betingelser. Det er imidlertid en veldig stor forskjell på det norske kraftmarkedet den gangen og nå. På det tidspunkt var det rimelig god balanse mellom tilbud og etterspørsel på kraft. I dag er gapet mellom tilbud og etterspørsel stort, og dette øker for hvert år. I 2004 importerte vi netto til Norge over 11 TWh som i stor grad ble produsert enten av kullkraftverk eller av kjernekraftverk. Jeg synes det er viktig å nevne dette, da man bruker hensynet til miljøet som et hovedargument for ikke å legge til rette for økt kraftproduksjon i Norge. Konsekvensene av denne manglende kraftproduksjonen er jo at forsyningssikkerheten både til industri og alminnelig forsyning blir svekket, og kraftprisen i markedet blir drevet oppover. Jeg synes det er utrolig at vi som bor i et land som nesten flommer over av energi, har klart å stelle oss slik at vi setter alminnelig kraftforsyning i fare og samtidig driver prisen så høyt opp at vi også setter tusenvis av arbeidsplasser innen kraftforedlende industri i fare. Stortinget vedtok for om lag ett år siden å be Regjeringen ta initiativ til å utrede en ny generasjon kraftkontrakter for kraftforedlende industri, tilpasset industriens behov for kraft til konkurransedyktige priser og med klare energieffektiviseringsmål innenfor EØS-regelverket. Regjeringen kvitterte i sitt budsjettforslag med å si at dette var umulig å få til. Energi- og miljøkomiteen vedtok å ta dette kapittel ut av den ordinære budsjettbehandling for å bruke mer tid på disse viktige spørsmålene. Saken har vært grundig behandlet i komiteen, der også berørte parter har fått komme med sitt syn i høring. I komitehøringen kom det klare signaler fra både industri- og fagforeningshold at vi nå ikke måtte vedta noen konstruksjoner i denne sak som ikke holdt vann overfor ESA. Fremskrittspartiet sikrer i dag flertall for en rekke forslag om å utrede ulike løsninger som kan skaffe kraftforedlende industri nok kraft til fornuftige priser. Det ser ut til å være bred enighet om å innføre et opsjonsmarked, der man kan betale en slags forsikringspremie i form av redusert kraftpris til industrien mot at industrien i spesielt vanskelige perioder stiller kraften til rådighet. Det ser også ut til å være bred enighet om å foreta nødvendige grep for å sørge for at påslaget på nettariffen blir fjernet for de bedrifter som er rammet av dette i dag. De resterende utredningsforslag fremmes i dag av en samlet opposisjon. Disse forslagene berører imidlertid i liten grad det som er hovedproblemet. Under komitehøringene kom det også krystallklare meldinger fra industri- og fagforeningshold om at kraftmarkedet ikke fungerte. De var minst like krystallklare på hva som var årsaken til at markedet ikke fungerte, nemlig mangel på kraft. Og kraftmangelen skyldes igjen at man politisk griper inn på tilbudssiden i markedet og hindrer ny og økt kraftproduksjon. I denne saken ser man dessverre at hovedfokus er på hvordan man skal fordele de knappe kraftmengdene vi har, istedenfor å gjøre noe for å få mer kraft. Når man leser merknadene i innstillingen, kan det faktisk se ut som om de fleste har forstått dette, men når det kommer til konkret handling, stopper det hele opp. Fremskrittspartiet fremmer i dag et forslag om en kraftpakke, bokstavelig talt, for å få gjort noe med denne uholdbare situasjonen. I pakken foreslår vi å gjennomgå tidligere reduserte eller avslåtte vannkraftprosjekter på nytt, kartlegge kraftpotensialet og fremme ny sak til Stortinget. Vi foreslår også en kartlegging og gjennomgang av kraftpotensialet ved opprusting og utvidelse av eksisterende anlegg og virkemidler som kan realisere dette potensialet. Vi foreslår også skattegrep for å stimulere til økt kraftproduksjon, og vi foreslår i tillegg at man skal legge til grunn teknologinøytrale virkemidler ved eventuelle støtteordninger til kraftproduksjon. Vi vil også gi klare forsikringer om at gasskraftverk i Norge ikke skal ha strengere utslippskrav enn andre innen EØS-området, samt åpne for at de mekanismer som ligger i Kyoto-avtalen, skal utnyttes fullt ut. Vi foreslår også at man ved statlig deltakelse skal foreta vurderinger, utredninger og medfinansiering av infrastruktur for naturgass, og vi foreslår konkret å åpne for tildeling av flere gasskraftkonsesjoner basert på BAT, Best Available Technology, og uten særnorske krav til CO2-håndtering. Og sist, men ikke minst foreslår vi å styrke samarbeidet mellom nordiske energimyndigheter samt sikre Statnett som systemansvarlig nødvendige virkemidler for å bedre utvekslingsmekanismene mot utlandet i tillegg til nødvendige virkemidler som gjør dem i stand til å sikre kraftforsyningen i kritiske perioder. Stortingsflertallet gir i dag en håndsrekning til industrien ved at en ønsker å utrede og se nærmere på en rekke virkemidler som kan bedre situasjonen. Fremskrittspartiet sikrer flertall for dette. Vi ønsker å snu hver eneste stein for å se om det er mulig å få til noe. Det som blir vedtatt i dag, er vel og bra, men på langt nær nok. Uten en betydelig økning i kraftproduksjonen vil situasjonen både for industrien og for alminnelig forsyning bare bli forverret i årene som kommer. Jeg synes nå det er på tide at flertallet i denne sal legger vekk sine symbolpolitiske miljøargumenter som de selv vet ikke holder vann, og støtter Fremskrittspartiets forslag, som vil sikre kraftforedlende industri og tusenvis av norske arbeidsplasser i mange år framover. Med dette tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.