Victor Norman (Høyre), 2002-12-16:
La meg først si at jeg er glad for at det ligger an til at et flertall i Stortinget i dag vedtar forslagene til endringer i dagpengeregelverket, og at jeg samtidig tar til etterretning at det ikke er støtte i Stortinget for forslag til endringer i permitteringsreglene. I tillegg til det har jeg lyst til å understreke det som flere representanter allerede har vært inne på, nemlig betydningen av endringene i dagpengeregelverket som del av en helhetlig reform for å få en bedre arbeidsmarkedspolitikk. Dagpengesystemet i seg selv skal, som representanten Andersen var inne på, gjøre to ting: Det skal gi økonomisk sikring for folk som er i en arbeidssøkerfase, slik at de kan bruke tid og energi på å kvalifisere seg og søke arbeid, og ikke på å skaffe seg et levebrød. På den annen side skal dagpengesystemet oppmuntre den enkelte til å delta i kvalifiseringstiltak og skaffe seg jobb så raskt som mulig. Dagpengene har aldri skullet være en varig trygdeordning, og det er ikke noe mål at folk skal gå arbeidsledige og motta dagpenger. Målet er at de skal gjøre dette i så kort tid som mulig. Arbeidsledigheten i Norge er lavere enn i andre europeiske land, men den er dessverre i ferd med å stige, og vi må nok være forberedt på at den kan fortsette å gjøre det. Men samtidig er arbeidsmarkedet stramt, noe ikke minst den sterke lønnsveksten i år gir uttrykk for. Det er altså ikke bare mangel på arbeidsplasser som er grunnen til at ledigheten stiger. Årsaken er dels at de som blir ledige, har andre kvalifikasjoner enn det som kreves til de ledige jobbene, og dels at selve prosessen med å kvalifisere og formidle folk til ledige jobber, tar for lang tid. I det perspektivet må vi ty til andre grep enn de som har vært vanlige i arbeidsmarkedspolitikken tidligere. Det er viktig med tiltaksprogrammer som kan kvalifisere folk som mangler de nødvendige kvalifikasjonene, men det er ikke nok, og det er ikke alene gjennom tiltaksprogrammer at vi klarer å skaffe folk annet arbeid. Vi har såpass mange ledige i dag som i virkeligheten har de kvalifikasjonene som kreves for å få ledige jobber, at vi må lete etter andre årsaker til at de ikke raskt kommer tilbake i arbeid. Og det er i det perspektivet at dagpengeendringene i seg selv er et viktig ledighetsreduserende tiltak som vi kan sette inn overfor en økende arbeidsledighet. Erfaringene fra andre europeiske land viser at hvis vi ikke får gjort noe med slike problemer tidlig, blir høy ledighet i et hav av ledige stillinger lett et kronisk fenomen. Og det er en av grunnene til at regjeringspartiene i Sem-erklæringen la så stor vekt på at Aetat skulle utvikles til en kvalifiseringsetat for de arbeidssøkende, og vår politikk siden har fulgt opp denne linjen. Og de endringene vi foreslår i dagpengeordningen, har som siktemål å styrke incitamentene til aktiv kvalifisering og jobbsøking og å rendyrke dagpengeordningen som en inntektssikring for dem som er blitt arbeidsledige, og som har hatt arbeidsinntekt som sin hovedinntektskilde. Det er derfor vi har foreslått å redusere den maksimale dagpengeperioden fra tre til to år. All erfaring viser at det fører til at flere kommer tilbake i arbeid. Det er av samme grunn vi fjerner ferietillegget, som egentlig ikke er en inntektssikring under arbeidsledighetsperioden i det hele tatt, og det er av samme grunn vi stiller litt høyere krav til hvor mye man må ha tjent, og hvor stor andel av jobben man må ha mistet, for å kvalifisere til dagpenger. Alt dette vil gjøre det klarere at dagpenger er støtte i en arbeidssøkerfase, og ikke en vanlig trygdeordning. Det aller viktigste er allikevel at vi innfører krav til dagpengemottakerne om at de aktivt skal delta i kvalifiseringstiltak, og aktivt søke arbeid. Erfaringene både fra Norge og fra andre land viser at slike krav har stor effekt på hvor lenge folk går ledige. Gjennomførte studier på området har vist at hvilke krav som stilles til mottakerne av dagpenger, og hvordan ytelsene forvaltes, er helt avgjørende for arbeidssøkernes jobbsøkingsaktivitet. Hvis det stilles krav til den enkelte, og det samtidig blir gitt god personlig oppfølging fra arbeidskontorenes side, kommer folk markert raskere tilbake i jobb enn tilfellet har vært i Norge de siste årene. Det betyr at forslagene til endringer i dagpengeregelverket må ses i sammenheng med at Regjeringen i statsbudsjettet for 2003 foreslår å styrke Aetat med om lag 220 årsverk. Jeg er veldig glad for å se at Stortinget har fulgt opp dette forslaget. Etaten vil samtidig omdisponere ressurser som i dag går til registrerings- og utbetalingsoppgaver. Alt dette vil i sum gi økt service til arbeidssøkerne gjennom tettere oppfølging av dagpengemottakerne. Og kombinasjonen av strengere krav til dagpengemottakerne, tettere personlig oppfølging og bedre service fra Aetats side og en effektivisert dagpengeordning innebærer at vi får en ny giv i arbeidsmarkedspolitikken, og en arbeidsmarkedspolitikk som er tilpasset de problemene vi har på arbeidsmarkedet i dag, og ikke de problemene vi hadde for ti år siden.