Erna Solberg (Høyre), 2003-01-27:
Først vil jeg si at jeg er glad for at Odelstinget gir sin tilslutning – slik som det ser ut nå – til forslag om å innføre gebyr for søknader etter utlendingsloven og søknad om statsborgerskap. Når SV forsøker å beskrive dette som en skatt og sier at dette er en avgift som man heller skulle betalt over skatteseddelen, har jeg lyst til å understreke at det iallfall ikke er skatt slik Høyre-folk noen gang har definert skatt. Dette er et saksbehandlingsgebyr. Og det interessante er at mange av søkerne ikke vil betale skatt som et alternativ. Det gjelder nettopp personer som kommer fra andre land og som har skatteplikt til andre land, og det er derfor lite relevant at de som bor her, skal betale skatt istedenfor. Det er heller ikke slik som det står i merknaden, at gebyr er en avgift, og at avgifter på andre felt brukes når samfunnet ønsker å beskatte uønsket atferd. Det er ikke det som er utgangspunktet her. Det er saksbehandlingsgebyr. Det er kjent fra en lang rekke andre samfunnsområder, f.eks. når det gjelder byggetillatelser og patent. Sverige, Danmark og de fleste andre europeiske land har slike gebyrer i dag, både ved søknader etter utlendingslovgivningen og ved søknader om statsborgerskap. Jeg har særlig lyst til å si noe om visumsøknader. Norge er deltaker i Schengensamarbeidet, og det gir oss folkerettslige forpliktelser til å innføre søknadsgebyr. Man kan selvfølgelig si at det er fælt at vi blir pålagt å gjøre ting vedtatt i organer vi ikke er medlem av, men det har altså dette landet og Stortinget gitt sin tilslutning til. Derved står man utenfor beslutningsprosessene, iallfall de formelle organene, men man har valgt å være tilknyttet Schengen. Når man da i Schengen har valgt å gå fra en betaling for innvilgede visum over til gebyrbetaling ved søknad, må Norge følge med. Jeg synes ikke det er særlig bekymringsfullt med de beløpene det her er snakk om. For tre måneders visum er det snakk om 30 euro, eller 220 kr. Relativt sett, i forhold til hva det vil koste for de fleste å komme til Norge f.eks. på besøk, synes jeg det må være overlevbart for de fleste. Vi stiller for øvrig krav til forsørgelse og underhold og til å måtte vise at man har mulighet til å overleve i Norge, og det tilsvarer at man bør ha minst dette beløpet disponibelt. I tillegg kunne det vært en konsekvens i Schengensamarbeidet at flere kunne valgt å søke mot Norge, hvis de hadde muligheten for det, og unngå et gebyr hvis alle andre hadde hatt det, hvis det teoretisk hadde vært mulig. Jeg har merket meg Arbeiderpartiet og Senterpartiets merknad om at Regjeringen skal ta hensyn til ekstrabelastningen gebyr vil medføre for personer med lavt lønnsnivå i den endelige utformingen av unntaksreglene. Vi har gjort det i det forslaget som ligger her, fordi dette særlig vil rette seg mot forhold som gjelder mindreårige og familier med flere barn. På den bakgrunnen har vi foreslått forskriftsbestemmelser som innebærer at barn under 18 år skal unntas fra plikten til å betale gebyr. Forslaget når det gjelder selve gebyrsatsene, er nå ute på høring. Vi skal gå igjennom og se om det i høringsuttalelsene skulle være andre grupper som det er lett å sile ut. Men jeg vil samtidig gjøre oppmerksom på at når det gjelder familiegjenforening, har Stortingets flertall i sine budsjettalternativer, iallfall Arbeiderpartiet, regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, lagt inn en gevinst på grunn av at man har gått inn for at man skal stille ervervskrav, krav til at man skal kunne forsørge sine familier, slik at man allerede vil stille større økonomiske krav enn det som ville være uttellingen knyttet til dette gebyret. La meg kort si om Fremskrittspartiets merknad om at nettoinntektene fra gebyrer skal brukes til informasjonstiltak: Jeg mener det er veldig viktig at vi har informasjonstiltak. Jeg er enig i at vi skal ha bedre service i utlendingsforvaltningen, bedre veiledning, og vi jobber mye med å få serviceinnstillingen til. Jeg mener faktisk at det har skjedd ganske store forbedringer det siste året på akkurat det området, fordi det har vært i fokus. Men inntektene fra disse gebyrene inntektsføres over Justisdepartementets og Utenriksdepartementets budsjetter, fordi det er politiet og utenriksstasjonene som mottar søknader. Prinsipielt er vi imot å øremerke den typen inntekter, for det kan være ulike områder som er viktige å prioritere i en budsjettsammenheng som gjør at man ikke nødvendigvis skal ha enkelte deler som er øremerket. Så har jeg lyst til å si at jeg tror nok representanten Magnhild Meltveit Kleppa refererte til feil område hvor det har vært en disputt knyttet til praktiseringen i forhold til byråkrati og skjønn. Det må ha vært utlendingsloven og ikke statsborgerrettsloven. I den saken vi tidligere har diskutert, har det aldri vært tvil om at angjeldende person når som helst kunne søkt om norsk statsborgerskap og fått det.