Olemic Thommessen (Høyre), 2010-05-03:
Jeg er glad for at en samlet opposisjon står bak det som var Høyres utgangspunkt, nemlig behovet for at vi nå får en konkret gjennomgang av hva som er rammebetingelsene for frivillig sektor. Vi etterspør selvsagt ikke noen stor, generelt anlagt stortingsmelding i det vide og det brede, slik den forrige var, men forholder oss til den stortingsmeldingen. Det vi trenger nå, er mer en type handlingsplan som konkretiserer hvilke virkemidler vi kan ha til rådighet, og hvordan de virkemidlene så kan settes ut i livet. Der er det tydelig hvordan de borgerlige partiene og regjeringspartiene leter helt forskjellig. Der regjeringspartiene nokså ensidig ser på offentlige bevilgninger, rene bevilgninger som gis ut ifra de politiske kriteriene som Regjeringen legger til grunn, leter vi fra borgerlig side etter virkemidler som er nøytrale i sin tilnærming. Momskompensasjonen, f.eks., er en slik nøytral ordning. Skattegrepene som vi foreslår, er nettopp en slik innretning hvor staten ikke er førende i forhold til hva som skal velges, og slik sett styrende i forhold til den frivillige sektors utvikling. For det er jo slik at hvis man legger opp til økonomiske løsninger hvor man får penger under forutsetning av at man gir det riktige politiske svar, vil man i det lange løp få en frivillighet som innretter seg mot det, og som lar seg drive av det jeg vil kalle politisk riktighet. Regjeringen svarer på dette med å sole seg i økte bevilgninger gjennom de siste årene. Ja, det er flott med økte bevilgninger, men jeg vil på vegne av Høyre – og jeg tror resten av opposisjonen – også kreve en plass i solen, i den forstand at så vidt jeg husker, har vi vært med på hver eneste krone. Det er ikke temaet nå. Temaet nå er hvilken balanse man har mellom det som er de statlige bevilgningene, og det som er de øvrige inntektene, fra andre kilder. Det er viktig at vi har en god balanse for å opprettholde den frivillige sektors integritet over tid. I merknadene er regjeringspartiene – jeg vil si – prisverdig tydelige på dette, kanskje tydeligere enn de har vært før, når man argumenterer med at statlige bevilgninger er mer målrettede og treffsikre enn det gaver blir. Ja, det er akkurat det som er problemet – målrettede og treffsikre når det gjelder hva? Jo, det er selvsagt i forhold til det som til enhver tid er Regjeringens ønske – hvilke mål man vil nå, og hvilken treffsikkerhet man har for å nå dem. Det er akkurat det vi vil unngå. Det er akkurat det som er poenget. Vi vil unngå at man fra statens side kan plukke seg ut mål og styre frivilligheten inn mot dem. Frivillighetsmeldingen var i hele sin struktur bygget på hvordan frivilligheten kunne være med på å realisere Regjeringens politikk innenfor en rekke i og for seg prisverdige temaer, men allikevel! Det dreide seg om integrering, sosial utjevning, internasjonal solidaritet, osv. Det var ni kapitler, så vidt jeg husker, som alle hadde sitt mål som overskrift. Jeg mener at nettopp de skattegrepene som vi tenker oss, vil gi en større bredde og et større mangfold. Det vil bidra til å holde dynamikken oppe i frivillig sektor og gjøre det sivile samfunn til en bærekraftig og dynamisk faktor i samfunnet totalt sett. Og så blir det jo mer penger av det, for ved en gave er ikke skattefradraget nødvendigvis 100 pst. Man kunne tenke seg skatteincentiver som gjorde at de midlene som ble tilført frivillig sektor, faktisk var større enn det som vil være provenyet for staten. Så vil man heller ikke administrere noe bort underveis, og det er jo også et poeng. For øvrig vil jeg særlig merke meg Regjeringens punkt om kulturbygg. Det tror jeg at jeg skal komme tilbake til i neste runde, for nå er tiden ute.