trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Jeg er helt enig med representanten Voie i at læreren er den viktigste personen i skolen når det gjelder opplæring. Vi støtter stort sett alt som sies om kompetanseutvikling for lærere i stortingsmeldingen, og også antydningen om at en vil bruke 2-3 milliarder kr på å styrke kompetanseutvikling, ikke bare for lærere, men for personell i skolesektoren. Det gjenstår selvsagt å se om vi kan klare å løfte dette inn i de enkelte års budsjetter, for vi vedtar jo ikke noe budsjett her i dag. Det må bli oppfordringen tilbake til departementet, at vi imøteser en plan for bruk av de midlene. Når det gjelder opptakskrav, hadde vi en full gjennomgang av lærerutdanningen for halvannet års tid siden. Vi synes ikke det nå er noe grunnlag for å gå inn og endre deler av dette. Vi mener at isolert å stille opptakskrav i dag vil ta fokuset vekk fra det som er det aller viktigste, nemlig innholdet i den utdanningen lærerne får på høyskolene.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Hvis en skal få del i Arbeiderpartiets synspunkter på foreldreansvaret og foreldremedvirkningen i skolen, er det ikke bare å lese partiprogrammet. Men det står faktisk i innstillingen her i dag en utdypning av våre standpunkter, som vi i stor grad også er enige med Fremskrittspartiet om. Når det gjelder nasjonale prøver, har de to formål. Det ene er å måle et nasjonalt snitt, og det kan en gjøre ved å ta et statistisk utvalg. Men det aller viktigste formålet er at nasjonale prøver skal være læringsstøttende for den enkelte skole, lærer og skoleeier. Det betyr at man må følge opp Stortingets enstemmige oppfatning om at man skal innføre obligatoriske prøver i flere årstrinn. Vi går ikke imot offentliggjøring, men vi sier at vurderingen av formen, hvordan og på hvilket nivå, vil vi gjerne at departementet tar i samarbeid med foreldre-, elev- og lærerorganisasjoner. Det er faktisk den samme ordningen som statsråden selv har gitt uttrykk for i et brev til Utdanningsforbundet.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Arbeiderpartiet ønsker ikke å være med på noe stuntvedtak om et viktig tema som gjelder formålsparagrafen.(Munterhet i salen) Den har ligget til grunn siden den forrige runden, da det ble bred enighet i diskusjonen om KRL-faget. Vi mener at det er et grunnlag som fortsatt kan ligge der. (Munterhet i salen) Jeg kan ikke huske at noen av de høringsinstansene som har vært på døren til oss i forbindelse med stortingsmeldingen, mener at det er en diskusjon som det var noen vits i å ta i denne sammenheng. Så vi ser ikke noe grunnlag for å ta opp igjen den diskusjonen, men synes at det en kom fram til i 1996/1997, er et fornuftig standpunkt som samler bredest mulig tilslutning.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Statsråden skal visstnok en gang ha uttalt til en avis at hun i politikken ikke var så glad i retorikken, men heller hadde ønske om å snakke om sak. Jeg synes den innfallsvinkelen er veldig bra, og det er en oppfordring nå til representanten Voie om ikke å overdrive retorikken. Voies beskrivelse av skolen stemmer ikke i det hele tatt med innledningen i stortingsmeldingen, der det sies at vi har en god skole, som skal bli bedre. - Og som om formidling av kunnskap og ferdigheter er noe vi har funnet på nå! Tilpasset opplæring har også ligget der i mange år. Det kom et brev til meg i går fra en mor som sa: Jeg registrerer at Reform 97 har vært svært så mislykket. Det er litt synd, for mitt barn startet første året Reform 97 var i gang. Det var litt trist, men de signalene politikerne sender ut, er viktige. Og det signalet vi skal sende ut, er at vi har en god skole, som skal bli bedre. Det er bred enighet om å rette opp en del av de svakhetene vi har fått på bordet.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Statsråd Clemet har nå samlet fakta og kunnskap for å få en virkelighetsforståelse av situasjonen i skolen. Jeg synes at innledningen til stortingsmeldingen på en nøktern måte gir en god beskrivelse av, og faktisk er en god attest til, norsk skole, men det er en del svakheter som må rettes opp. Mitt første ønske er at hun gir noe av faktagrunnlaget til representanten Voie, for hans beskrivelse av situasjonen synes jeg var litt uvirkelig - jeg sa ikke tøvete, men uvirkelig. Jeg synes også at Høyres parlamentariske leder, Oddvard Nilsen, burde få noe av faktagrunnlaget. Han har i artikler sagt at vi nå må starte på "ruinene av enhetsskoleprosjektet", og så har han sagt at det er ingen i Arbeiderpartiet som tør å forsvare Reform 94. Men det er ikke nødvendig, for statsråd Clemet viderefører alle prinsippene i Reform 94 med den stortingsmeldingen vi behandler nå. Jeg er bare ute etter at vi må få en felles virkelighetsforståelse, og den synes jeg ikke alltid er like godt på plass fra Høyres side.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Saksordfører Skarbøvik fra Kristelig Folkeparti har snakket varmt for økt handlingsrom til skolene. Det er et prinsipp som Fremskrittspartiet støtter opp om og slutter seg til. Det som er viktig, er at det økte handlingsrommet ikke blir et rom for sparing, men et rom for kvalitetsutvikling. Derfor er vi noe undrende til at Kristelig Folkeparti ikke er opptatt av å styrke tilsynet, slik at når vi på den ene siden øker handlingsrommet og har tillit til at de handlende handler fornuftig, også garderer oss i etterkant med styrket tilsyn, slik vi ser det i mange andre europeiske land det er naturlig å sammenlikne seg med. Så har representanten Skarbøvik fra Kristelig Folkeparti snakket varmt om foreldreinnflytelsen. I forlengelse av tilsynstanken, ser vi også fra land vi kan hente erfaring fra, at man gir foreldrene en medinnflytelse også i tilsynsrollen. Vil Kristelig Folkeparti være med på å styrke tilsynet og også gi foreldrene medinnflytelse?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Representanten Vidar Bjørnstad fra Arbeiderpartiet var mot slutten av sitt innlegg innom foreldremedvirkning, og snakket varmt for det. Fremskrittspartiet er glad for at Arbeiderpartiet snakker varmt for foreldremedvirkning, for det finnes lite om det i Arbeiderpartiets eget program. Med ett unntak står det ingenting der. I unntaket sies det at man må "sette elever, foreldre og lærere i stand til å delta i arbeidet med vurdering og kvalitetsutvikling av skole og utdanning". Samtidig sier Arbeiderpartiet at de er sterkt reserverte overfor å gi foreldre informasjon om resultatene fra nasjonale prøver. Hvordan kan dette henge sammen? Hvilken informasjon vil Arbeiderpartiet tillate at foreldre og foresatte får om skolens resultater? Og skal skolens resultater måles mot noe? Skal de måles mot nasjonale resultater, mot regionale resultater, mot fylkeskommunale resultater, mot lokale og kommunale resultater, eller skal de ikke måles i det hele tatt? Er det kanskje det som er svaret fra Arbeiderpartiet, at resultatene i skolen helst ikke skal måles?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Jeg er faktisk helt enig med representanten Voie fra Høyre i at det på en dag som denne er viktig å peke på at vi nå får omlegging av og oppgjør med en del feilslåtte systemer, rammer og retningslinjer. Men det er jo noe som mangler, bl.a. oppgjør med et feilslått finansieringssystem. Mitt spørsmål til Høyre blir da: Er det slik for Høyre at det er viktigere at kommunestyrene disponerer, under dekning av formuleringen "lokaldemokrati", enn å sikre elevenes direkte ressurstildeling? Er det altså viktigere for Høyre å bevare kommunestyrenes lommebøker enn å sikre at pengene i større grad følger eleven?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Jeg gjentar at Fremskrittspartiet ikke ser noen grunn til å endre formålsparagrafen for norsk skole. Og jeg gjentar at Fremskrittspartiet er vel tilfreds med at ingen andre partier enn SV tar opp denne problemstillingen og vil endre formålsparagrafen. Jeg skal i mitt svar til representanten Reikvam slutte med å sitere følgende fra merknaden til SV om dette punkt i innstillingen " prøven på om Norge er et livssynsmessig pluralistisk samfunn er om kristne om de bodde i et muslimsk land, ville akseptere at den offentlige skolen i landet i sin formålsparagraf sa at skolen skulle gi barna en muslimsk oppdragelse." Det er ganske selvforklarende og ganske selvillustrerende. Det er en problemstilling vi tar avstand fra. Vi som lever i Norge og bor i Norge og ønsker å være her, vil ha en norsk skole tuftet på norske verdier og norsk tradisjon. Jørgen Kosmo hadde her gjeninntatt presidentplassen.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Fremskrittspartiet mener at inkluderingen i norsk skole har gått for langt. Vi mener det påvirker læringsresultatet. Vi mener også at det er en av faktorene som medvirker til at norsk skole i motsetning til en del andre lands skoler er hjemsøkt av uro. Det er et uroproblem i den daglige undervisningen, i klassesituasjonen, som ofte slår ut på den måten at en klasse som hadde klart seg med én lærer, ofte må ha to. Vi ønsker å gi alle elever et godt tilbud. Vi ønsker å sikre alle elever den samme ressurstilgangen i bunnen. Det har vi vært opptatt av å få frem i innstillingen og opptatt av å sikre. Men vi tar også til orde for, i likhet med det statsråden har gjort et par ganger, at vi må åpne for alternative undervisningsformer, slik at alle kan få et tilbud de er godt tjent med.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Det er viktig med bøker. Vi håper også at vi kan få rimeligere skolebøker når vi fjerner monopolet. Så til spørsmålet. Det er en beskrivelse som Fremskrittspartiet ikke kjenner seg igjen i. Jeg skal tilbake til det jeg startet med her i dag. Vi er opptatt av at det skal gis økt handlingsrom, men vi er opptatt av at det økte handlingsrommet som man viser til, og som vi støtter, også skal følges av en naturlig balanse i form av økt vekt på tilsyn og økt innhold i tilsyn. Vel er det slik at vi har hatt tilsyn en stund, men det er jo et tilsyn som for den alt vesentlige del av skolen, nemlig den offentlige, ikke er å finne på skolene, men hos skoleeier. Derimot blir de private skolene grundig ført tilsyn med på den enkelte skole. Til slutt, om dette er gammeldags: For et par år siden var altså Lorraine Monroe her og snakket om disiplin i skolen. Hun var geniforklart, og vi syntes hun hadde gode budskap.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Fremskrittspartiet er glad for at flertallet ikke går SVs skolevei. Det er en skolevei som etter vårt syn går i helt feil retning. Noe av det vi fort ville finne på den veien, var en skole uten eksamen. Hvorfor mener SV at det ikke har en egenverdi å måle elevenes prestasjoner under press? Er det ikke en viktig ferdighet at man faktisk kan prestere under press, mestre og bruke kunnskaper og ferdigheter under press? Det er faktisk ganske likt den virkelighet man møter utenfor skolerommet. Der mener Fremskrittspartiet at mappen ikke er god nok. Vi kan bruke dagens debatt som eksempel. Det ville vel kanskje ikke bli det samme, gi det samme inntrykket, om vi la fra oss mappene våre her, istedenfor å ta debatten. Så er det også slik at SV ikke vil ha mer matematikk og ikke vil ha obligatorisk annet fremmedspråk. Jeg håper representanten Reikvam kort kan redegjøre for hvorfor.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
To ting: Fremskrittspartiet er enig i at et årsfestet timetall er knyttet til elevrett, og vi er enig i at 25 pst. skal kunne brukes innenfor lokal handlingsfrihet. Men hvorfor vil ikke Regjeringen gi skoleledelsen styringen over de 25 pst. og bringe inn skoleeier? Vi oppfatter det slik at det er skoleledelsen, som har den mer daglige kontakt med elevene enn det som skoleeier har, som har kunnskapen. Etter vårt syn bør de ha den styringsretten. Det andre: I sin pressemelding om denne stortingsmeldingen peker departementet selv på at selve forutsetningen for å realisere hovedmålene er et betydelig kompetanseløft for lærere og skoleledere. Likevel er det altså en helt uforpliktende oppsummering når kronesatsingen henvises til i de årlige budsjettene. Mener statsråden virkelig at en satsing med så lite forpliktelser blir tatt på alvor av lærere og skoleledere?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Merknaden knytter seg til sidemål. Vi synes jo at betegnelsene "hovedmål" og "sidemål" er gode betegnelser, men de må jo brukes slik. Vi tror også at de som velger, oppfatter at det er det de velger, nemlig mellom hoved- og sidemål. Men helt konkret vil jeg vise til St.meld. nr 30, side 43, der det i departementets vurdering står at " dersom elevene trekkes ut i faget norsk til skriftlig avgangsprøve i grunnskolen, skal elevene prøves bare i hovedmålet" Det er nå i dette språkpolitiske bakholdsangrepet fra regjeringspartiene og Arbeiderpartiet endret til "én skriftlig norskeksamen", der sidemålet skal legges inn som et delelement. Det er noe ganske annet, og det tror vi også at foreldre og elever vil reagere på, når det går opp for dem hva dette faktisk innebærer.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2004-06-17:
Fremskrittspartiet har sikret denne ordningen gjennom flere år når den har vært under angrep. Vi har også vært opptatt av å sikre den i år, i 2004, da det ikke var penger til et helt år. Det er sikret gjennom revidert nasjonalbudsjett. Vi er opptatt av å få sikret fremtidig opplegg, og det vil vi gjøre etter å ha fått en grundig gjennomgang av både nåværende og mulige fremtidige løsninger. Vi er fornøyd med konklusjonen i innstillingen, og jeg vil tro at også fiskerne kan være fornøyd med konklusjonen.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Elsa Skarbøvik sa at lærerne vises tillit i innstillingen og meldingen, og at de gis større lokal frihet. Jeg har vanskelig for å se hva det innebærer. Jeg ser at 25 pst. av timetallet skal kunne disponeres lokalt, men det er også lagt sterke føringer på det i flertallsmerknadene. Vi skal opprettholde eksamen, vi skal ha læreplaner på samme måten som tidligere, "Broen" skal erstattes med "plakat", og den skal også være forskrift. Vi skal ha tester som skal være obligatoriske, og det blir flere obligatoriske fag innenfor stort sett det samme timetallet. Hvor ligger den lokale friheten? Det er veldig vanskelig å se hvor den ligger, og hva dette innebærer av lokal frihet. Snarere tvert imot blir det en sentral styring som gjør at den lokale friheten blir mindre enn det den har vært tidligere, fordi vi vet at er det noe som styrer aktiviteter nå, og som preger det som skjer i skolen, så er det sentrale tester. Og nå får vi ikke bare eksamen, men vi skal ha nye tester som alle skal underlegges. Altså: Dette er ikke mer lokal frihet, snarere tvert imot.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
SV står alene om et forslag der vi ber Regjeringen vurdere å utrede og komme med forslag til endringer i formålsparagrafen. Vi har i dag en formålsparagraf som sier at skolen skal hjelpe foreldrene med å gi barna en kristen oppseding. I et pluralistisk samfunn, der ulike tros- og livssynssamfunn lever side om side, er det klart at en slik paragraf kan vi ikke ha. Vi vet at Verdikommisjonen nedsatte en egen skolegruppe. Denne skolegruppen fremmet forslag om en ny formålsparagraf. Det var et forslag som hadde bred tilslutning, fra Den norske kirke og de fleste store tros- og livssynssamfunn her i landet. Etter min oppfatning burde vi gripe denne anledningen, der det er bred enighet om å gå inn og gjøre endringer i formålsparagrafen, nettopp for å gi dette signalet til de ulike tros- og livssynssamfunn. Hvorfor vil ikke Arbeiderpartiet være med på et slikt forslag fra SV(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Det skal han nok.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Det var et innlegg fullstappet med slagord og retorikk, men innholdet var det vanskelig å få tak i, og at dette skulle markere noen skillelinjer i norsk politikk, klarer jeg rett og slett ikke å få tak i. Vi skulle ha de beste elevene, vi skulle ha de beste søkerne til lærerutdanningen, og vi skulle skape verdens beste skole. Det var ikke grenser for hvor "best" vi skulle være på alle områder. Men det sa ingenting om hvor de politiske skillelinjene går, og hva slags skole vi ønsker å utvikle. På ett område kom Søren Fredrik Voie inn på et konkret forslag, og det gjaldt lærerutdanningen. For å gjøre lærerutdanningen bedre skal vi stille krav om karakterer fra videregående skole. Man skal minst ha 3 eller 4, eller hva det måtte være. Det var altså endringen i lærerutdanningen. Det ligger et konkret forslag fra Fremskrittspartiet og også fra SV om å gjøre noe med lærerutdanningen, et konkret forslag om å foreta endringer i selve utdanningen. Det er jo den som skaper lærerne, som utvikler lærerne. Hvorfor går ikke Høyre inn for slike forslag, istedenfor å bruke det retoriske om at vi skal skape verdens beste lærere og verdens beste lærerutdanning?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
La meg understreke at jeg ville følt meg vesentlig mer bekvem ved å stå sammen med representantene fra skolegruppen under Verdikommisjonen - som hadde representanter fra Den norske kirke til de ulike tros- og livssynssamfunn - i viktige verdisaker, viktige verdispørsmål, enn jeg ville følt meg om jeg stod sammen med Fremskrittspartiet. Det forslaget som vi har fremmet når det gjelder formålsparagrafen, er et konkret forslag. Vi har sagt at vi skal ta utgangspunkt i det konkrete forslaget som denne gruppen har kommet fram til. Det var enighet, det var enstemmighet i den gruppen som hadde representanter fra Den norske kirke til ulike muslimske trossamfunn - hvis man tar ytterpunktene - buddhister osv. Det er det vi har fremmet forslag om. Å kalle dette et slags angrep på kristendommen, som det ble gjort forsøk på her, synes jeg er en grov overdrivelse. Så mitt spørsmål til Sortevik blir da: Hvorfor ikke følge opp det forslaget som det var bred enighet om i den gruppen som hadde representanter fra Den norske kirke til ulike muslimske trossamfunn?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
La meg først si at det gamle klassedelingstallet hadde to funksjoner. Det ene var at det var et pedagogisk virkemiddel, en pedagogisk måte å organisere det på. Og vi ønsket større lokal frihet. Vi ønsket at skolene skulle få hånd om det rent organisatoriske, det pedagogiske, gruppestørrelse og det å kunne stå fritt til å sette sammen grupper. Det var vårt utgangspunkt. Så visste vi at det også lå en ressurssikringsgaranti i dette systemet. Og den sikret vi ved å legge inn dette forslaget som vi fikk vedtatt sammen med regjeringspartiene for om lag ett år siden. Det var i hvert fall det som var målet vårt. Ting tyder nå på at en del kommuner har brukt dette til å redusere ressurstilførselen, i hvert fall ut fra det som jeg har lest i avisene. Det er galt. Det er i strid med Stortingets vedtak. Så jeg forventer at kommunene, i den grad de har gjort noe galt, er lojale i forhold til politiske vedtak i Stortinget. Hvis vi ikke kan forvente det, er vi jo egentlig i en håpløs situasjon her i landet.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
La meg først få lov til å si at det at skolene kan disponere 25 pst. av timetallet, er et bra forslag. Vi prøvde oss i valgkampen med 100 pst., og det falt ikke i særlig god jord. Det husker sikkert flere her. Men vi var likevel dristige og prøvde oss med 100 pst., så 25 pst. er et steg på veien. For oss var dette et pedagogisk virkemiddel, altså noe skolene skal stå fritt til ut fra pedagogiske vurderinger. Men flertallet i Stortinget gjør dette til en kommunal sak - at kommunene skal kunne vedta bindende forpliktelser overfor skolene - og da er det ikke lenger noe pedagogisk virkemiddel. Men hva er da hensikten? Jeg føler at vi ikke følger opp det vi egentlig burde følge opp. Så til "Broen". Vi ønsker å opprettholde "Broen", men vi vil justere den. Og vi vil gjerne ha med oss veiledning og føringer på metoder - helt klart. For det er en sammenheng mellom kunnskapssyn og metoder, og det ville vi ha synliggjort gjennom "Broen". Når det gjelder makstall for basisgrupper(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Jeg håper at regjeringspartiene, som for tiden er Fremskrittspartiets kamerater i utdanningspolitikken, registrerer at en av hensiktene med eksamen er å prøve elever under press. Hvis det er det som er hensikten, kan jeg ikke fatte og begripe at noen kan gå inn for det - hvis det er det som er målet med eksamen, å prøve elever under press. Jeg trodde jo at skolene hadde som oppgave å drive med læring, drive 13 år med læring og motivere for læring. Og så sier vi at det som er målet, er å presse dem til en eksamen når de er ferdig med 13 år - eller med 10 år, eller hva det måtte være. Det er ganske utrolig, så jeg håper derfor at regjeringspartiene registrerer hvem de har kommet sammen med. Mappeevaluering er nødvendig. Det er absolutt nødvendig hvis vi skal få til tilpasset opplæring. Bare gjennom nye evalueringsformer, bare gjennom en evalueringsform der læreren blir forpliktet til å ta utgangspunkt i enkelteleven, kan vi klare å få til basisopplæring. Det foreligger ikke ett forslag i forhold til tilpasset opplæring utover det forslaget som vi har lagt inn, når det gjelder evaluering, og vi kan rett og slett ikke få til tilpasset opplæring, som er målet, hvis vi ikke vil endre evalueringsformene.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Vi registrerer iallfall at statsråden og Høyres utdanningspolitiske talsmann har ulik retorikk når det gjelder skole og hvorledes den norske skole ser ut. Jeg har lyst til å følge opp noe av det som representanten Sortevik var inne på, det som går på kompetanseløft. Vi har hørt ganske mye om det. Det skal settes inn mye penger. Vi har prøvd i en del spørsmål til departementet, i løpet av den prosessen som komiteen har vært igjennom, å få vite hvorledes de tenker seg at dette skal gjøres. Vi synes det er veldig bra - og jeg understreker at det er veldig bra - at de satser ressurser på dette kompetanseløftet. Men vi har prøvd å spørre om hvorledes dette skal gjennomføres, hvilken tidshorisont departementet ser for seg. Er det i løpet av ett år, eller er det i løpet av to, tre eller fire år de skal bruke 2-3 milliarder kr? Hvorledes skal det satses? Jeg er enig med statsråden i at dette må skje i samarbeid med de berørte partene. Det er klart at dette primært må være nede på kommunenivå. Det er den enkelte kommune som kan definere hva slags behov man har. Men først og fremst: Hvilken tidshorisont ser Regjeringen for seg? Det er jo viktig å få vite om det er 2-3 milliarder kr i løpet av ett år, om det er i løpet av to år eller ti år. Det burde statsråden si noe om.
Søren Fredrik Voie (Høyre), 2004-06-17:
Det er bred enighet om lærerens betydning for skolemiljøet, for elevens mulighet til å få faglig utbytte, for trivsel, for sosialt klima i klassen og for skolen som helhet. Den gode læreren er på mange måter gull verdt for skolen. Derfor har Regjeringen foreslått - og flertallet kommer til å støtte det - at det skal innføres opptakskrav til lærerutdanningen. Det er Arbeiderpartiet imot. Ser ikke Arbeiderpartiet den store betydning som læreren har for en bedre skole? I tilfelle svaret på spørsmålet er ja, har ikke da Arbeiderpartiet tenkt på et eneste tiltak for hva som skal gjøres for å sikre rekruttering av de beste studentene til lærerutdanningen og for også å sikre at de blir beholdt i skolesamfunnet?
Søren Fredrik Voie (Høyre), 2004-06-17:
Jeg er lite overrasket over at Arbeiderpartiet ikke synes å ha registrert alle de forskningsrapportene og sammenlignbare studiene vi har gjennomført og fått presentert, som viser at til tross for relativt høy ressursinnsats i norsk skole presterer vi bare middelmådig, sammenlignet med land det er naturlig å sammenligne oss med. Det var mitt poeng. I tillegg er jeg fullstendig klar over at vi har drevet mye med tilpasset opplæring, eller såkalt spesialundervisning, men vi må også der være opptatt av hvilke resultater vi oppnår av denne satsingen. Går representanten for Arbeiderpartiet inn og ser på de forskningsoppdrag og de resultater som er kommet av forskningen på det området også, vil han være helt enig med meg i at vi har et betydelig forbedringspotensial også når det gjelder tilrettelagt opplæring, som vi nå prøver å få til. Ellers er jeg til dels enig i at vi skal ikke overdrive retorikken. Men av og til kan det være betimelig, også i Stortinget, å få fram de politiske skillelinjene.
Søren Fredrik Voie (Høyre), 2004-06-17:
Fra Høyres side har vi ingen baktanker med å styrke lokaldemokratiet og opprettholde kommunestyrene ved å la kommunestyrerepresentantene få mest mulig penger til disposisjon som de kan sjonglere med. Fra Høyres side ser vi ingen motsetning mellom det å ha et velfungerende lokaldemokrati og det å ha en god skole - snarere tvert imot. Noe av det viktigste skolen skal bidra med utover faktakunnskap, er å oppdra elevene til å kunne ta del i et samfunnsliv, i et demokratisk styresett og i den beslutningsstruktur som vi har bygd opp i dette landet. Til det kan de bl.a. bidra ved å lære seg til å være med i lokaldemokratiet rundt omkring. Vi må ikke bli så opptatt av at vi på Stortinget til enhver tid vet best hva som tjener lokalsamfunnet og skolen, at vi skal ta alle beslutninger her.
Søren Fredrik Voie (Høyre), 2004-06-17:
Representanten Reikvam har jo vært med på behandlingen av denne saken i kirke-, utdannings- og forskningskomiteen gjennom relativt lang tid. Da regner jeg også med at han har registrert de politiske skillelinjene og de ulike forslagene som ligger i meldingen, uten at jeg trenger å gjenta dem fra Stortingets talerstol. Når det gjelder endringen av lærerutdanningen, er en av årsakene til at vi ikke går inn på det nå, at vi for kort tid siden vedtok en ny modell for lærerutdanning i Norge. Det er faktisk bare knappe to år siden. Med de systemene vi nå har av frihetsgrader for både høyskolene og universitetene, har de stor mulighet til på egenhånd å utvikle lærerutdanningen både innholdsmessig og i tid, hvis de selv i samhandling med partene bl.a. i arbeidslivet finner at det er veien å gå. Vi er åpne for å diskutere det også framover, gjerne sammen med SV, hvis de holder fast på å prioritere lærere.
Trine Skei Grande (Venstre), 2004-06-17:
Fremskrittspartiet bruker å gi inntrykk av at det er de som tenker de nye tankene her i salen. Når det gjelder skolepolitikk, er de ganske gammeldagse. Venstre som liberalt parti snakker om å slippe skolen fri, mens et liberalistisk parti som Fremskrittsparti snakker om mer kontroll, mer tilsyn, mer testing, mer karakterer, ja mer statlig styring ned til minste detalj fra denne sal og ned til hver enkelt elev. Det skal bli enda mer stat. Og det fremste pedagogiske virkemiddelet synes å være redsel, som jeg mente vi kanskje hadde kommet ganske langt bort fra i norsk skole i dag. Så spørsmålet mitt til Sortevik er om de ikke har havnet i en veldig gammeldags tankegang når det gjelder skole, og om det kanskje er på tide å tenke noen nye tanker. At man også fremmer et forslag om at IKT, som er et virkemiddel i pedagogisk arbeid, skal være eget fag, virker for meg å være på samme nivå som at man skulle ha innført bok som eget fag.
Trine Skei Grande (Venstre), 2004-06-17:
Det er noen fag som er slik at de er ganske grunnleggende for at man skal komme videre. Og av og til kommer man ikke på hvor grunnleggende de er for å komme videre. Jeg kan koste på meg å bruke meg sjøl som eksempel her - for jeg har hatt er kjært og nært forhold til matematikk i alle mine skoleår. Men jeg skulle jo ikke holde på med matematikk, så jeg sluttet med det i 1. klasse på gymnaset, tok lettest mulig avhopping og havnet da, som det politisk interesserte mennesket jeg er, på sosialøkonomi, som innbefatter litt matematikk - noe som betød at jeg fikk et kjempeløp for å klare å nå igjen all den matematikken jeg hadde hoppet av. Matematikk er blant de ferdighetene som ligger i bunnen, og som griper inn i mange flere fag enn hva man egentlig tenker over når man sitter og tar valgene i videregående skole. Jeg er opptatt av at de valgene man gjør i videregående skole, skal innebære minst mulige begrensninger for det en skal gjøre videre i livet, men at en skal ha mulighet til å bygge på de ferdighetene og evnene man har.
Trine Skei Grande (Venstre), 2004-06-17:
Problemet med Reform 94 - som er bøtt på - var først og fremst omvalgsfrekvensen hos elevene. Min imøtegåelse gjaldt representanten Reikvams påstand om at dette var basert på ulike menneskesyn, på hvorvidt man vektla at de akademiske ferdighetene skulle telle i absolutt alle valgene. Så til skolebibliotek. Jeg kan gjerne fortelle representanten Lena Jensen hvordan man satser på skolebibliotek. Det gjør man f.eks. på den måten man gjorde det da jeg var skolebyråd i Oslo. En rekke skoler laget egne prosjekter, og man satset på de skolene som ønsket å bruke skolebiblioteket som et sentrum - en kjerne - i skolen. Det er ikke noen vits i å satse flatt på alle skolebibliotek, uansett hvilken måte man ønsker å jobbe på. Skolebibliotek er veldig forskjellige. Hvis man reiser rundt fra osloskole til osloskole, ser man at skolebibliotekene er bygd opp utrolig forskjellig, fordi lærerne bruker dem forskjellig. De har ulike roller i den pedagogiske arbeidsmåten, og de har også ulike roller i forhold til bruken blant elevene. Der må det tilpasses arbeidsmåten.
Ottar Kaldhol (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
SV og Arbeidarpartiet er einige om mykje når det gjeld å få betre kvalitet i skulen, men under handsaminga av endring i opplæringslova og klassedelingstalet skilde vi lag, nettopp når det gjaldt tilslutning til forslag om oppheving av klassedelingstalet. SV støtta dette forslaget under føresetnad av at det ikkje vart brukt til sparetiltak for skulen. Arbeidarpartiet gjekk imot forslaget, fordi vi frykta at det ville verte brukt til sparetiltak. Denne veka fikk vi vete at 150 skular er sette under tilsyn fordi dei har for store undervisningsgrupper. Meiner representanten Reikvam at dei føresetnadene partiet la til grunn, at oppheving av klassedelingstalet ikkje skal verte brukt til sparetiltak, framleis er til stades?
Jan Olav Olsen (Høyre), 2004-06-17:
Det var en sterkt engasjert komiteleder, og det er bra, men det var også en sterkt bekymret komiteleder. Han var bekymret over sentraliseringen av skolen, og da kan jeg berolige ham: Dette er ingen sentralisering av skolen. Og for å bruke hans egne ord, det er vel kun mangel på fantasi som gjør at en ikke kan se at dette er en styrking av lokalfriheten. Jeg er også overrasket over at representanten Reikvam synes at det at skolen nå kan disponere 25 pst. av timene, at de får frihet i forhold til å organisere seg, at "Broen" fjernes, og at metodefrihet for lærere blir innført, er bagateller. Sannheten er jo at det er SV som står for den sentralstyrte skolen, gjennom at de vil beholde "Broen", at de vil innføre makstall for basisgrupper, og dette utall av forslag om nasjonale minstestandarder som er kommet de siste årene. Ser ikke representanten Reikvam at de tre tingene jeg nevnte, er sentrale og grunnleggende forutsetninger nettopp for å få lokal handlefrihet i skolen?
Jan Olav Olsen (Høyre), 2004-06-17:
Jeg må få lov til å bruke noen minutter på et par tema som ikke er berørt av Høyres talspersoner. Først: Når det gjelder disse 158 skolene som skal ha for høyt gjennomsnittstall på gruppestørrelser, sies det at dette var noe vi fikk høre denne uken. Det er faktisk ikke rett. Dette er nøye omtalt og redegjort for i stortingsmeldingen. Jeg henviser til side 92. Der står det mye om dette. Så litt om rådgivning. Det som er viktig å få fram, og som komiteen står bak, er at skolene må ha lokal frihet til å organisere rådgivningstjenesten. Spørsmålet om delt tjeneste eller felles sosialpedagogisk og yrkesrådgivning, må være noe som avgjøres lokalt. Det må være en lokal oppgave både å organisere rådgivningstjenesten og å gi rådgivningstjenesten gode rammevilkår. Det er viktig at rådgivningstjenesten må ha rotfeste og basis på den enkelte skole. Det gir nærhet mellom elevene og rådgiver, og da gis de beste råd. Dette er faktisk et område som jeg mener at jeg har noe greie på. Jeg har selv vært rådgiver i ungdomsskolen i over ti år. Så noen ord om foreldresamarbeid. Høyre ønsker et skole-hjem-samarbeid som gir foreldrene reell medvirkning. Derfor understreker vi dette sterkt i en merknad i innstillingen, "reell medvirkning". Vi vil også fortsatt lovfeste foreldreråd. Det finnes jo få alternativer til foreldrerådene, men foreldrenes reelle medvirkning sikres ikke ved å lovfeste samarbeidsutvalgene. Disse utvalgene fungerer svært forskjellig på de ulike skoler, fra det svært bra til det utrolig dårlige. Der hvor dette fungerer bra, bør det fortsette, men ellers bør dette kunne organiseres på ulike måter lokalt. Men foreldrene skal sikres reell medvirkning. Dette er faktisk også et område jeg mener jeg har en viss kompetanse til å uttale meg om. Både som far, lærer og som rektor på en ungdomsskole har jeg sett hvordan samarbeidsutvalg kan fungere, og hvordan de ikke bør fungere. Jeg må si at jeg er skuffet over at vi ikke får flertall for dette. Lokal frihet på dette punktet ville styrket foreldrenes reelle medvirkning. Nå vil dette fremdeles flere steder bli organisert gjennom et ikke-fungerende, sovende, men lovbestemt samarbeidsutvalg.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Representanten Skjælaaen sa for et øyeblikk siden at synet på kunnskap er forskjellig. Skjælaaen sa videre at "matematikk i Vg2 er et blindspor". Det er slik at flere undersøkelser viser at det er nødvendig å styrke elevenes kompetanse og ferdigheter både innen språkfag og innen realfag. Dette har Kvalitetsutvalget foreslått, og det har Arbeiderpartiet støttet. Senterpartiet støtter ikke disse forslagene. Derfor vil jeg spørre: Betyr det at Senterpartiet ikke ser behov for å styrke undervisninga innenfor språkfagene og realfagene? Hvilke tiltak ser representanten Skjælaaen for seg kan settes i verk for at læringsutbyttet skal øke? Om det nå er ulikt syn på kunnskap, må vi iallfall kunne enes om at det er behov for å styrke språkopplæringen og realfagene i den videregående skole.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
Arbeiderpartiet erkjenner at kampen for å beholde klassedelingsregelen er tapt, og at basisgruppa er kommet. Arbeiderpartiet ønsker at det skal være en maksimumsgrense for elever i basisgruppene, men Regjeringa viderefører at gruppene skal være "pedagogisk forsvarlig" - størrelsen skal være "pedagogisk forsvarlig". Tidlig i denne uka fikk vi vite at 150 skoler var satt under tilsyn fordi de hadde for store undervisningsgrupper. Det er en utvikling Arbeiderpartiet fryktet, etter at Regjeringa fikk flertall for å oppheve klassedelingstallet i fjor uten andre kriterier enn å være pedagogisk forsvarlig. Utdanningsforbundet krever at det blir gjeninnført elevtak, og begrunner det med at betingelsen for oppheving av klassedelingstallet er brutt. Mener statsråden at dagens ressurssituasjon for skolen betyr at forutsetningen for innføring av basisgruppene fortsatt gjelder?
Raymond Robertsen (Høyre), 2004-06-17:
Jeg registrerer at representanten Skjælaaen sier at det er Unge Høyre og Oslo Høyre som har tatt opp kampen mot sidemålet. Jeg vil bare få legge til at også Finnmark Høyre er med på den kampen, sammen med Finnmark Senterparti. Så til et spørsmål som Skjælaaen ikke svarte på, nemlig: Hva mener han om det andre obligatoriske fremmedspråket i ungdomskolen? Jeg registrerer at representanten omtaler kunnskap som instrumentelle ferdigheter. For det første synes iallfall ikke Høyre at språk er en instrumentell ferdighet. Språk er en grunnleggende ferdighet som det er veldig viktig å beherske. Nå vet vi at Senterpartiet har et spesielt syn på Norge i verden. Man er imot at Norge deltar mange steder i verden, man er imot at grensene skal bygges ned, man er imot at Norge skal være med i EU, og da blir mitt spørsmål: Henger dette sammen med at man ikke bør lære mer fremmedspråk i Norge, fordi Norge ikke har en plass i verden?
Raymond Robertsen (Høyre), 2004-06-17:
Sikkerhetsopplæring for fiskere har vært obligatorisk siden 1989. Fiskeryrket har gjennom historien vært en profesjon som har vært rammet av mange alvorlige ulykker. Ved innføringen av en obligatorisk sikkerhetsopplæring har antall ulykker gått betraktelig ned, og befinner seg i dag på et stabilt lavere tall enn tidligere. Forebygging av ulykker gjennom opplæring ser ut til å ha vært et effektivt virkemiddel, til det beste for både fiskerne og deres familier. Tilbudsstrukturen for sikkerhetsopplæringen er i hovedsak organisert på to måter. Det ene er et ambulerende fartøy som tilbyr kurs på ulike steder langs kysten. Det andre er seks permanente sikkerhetssentre langs hele kysten som tilbyr samme opplæring. Kursene som tilbys, er grunnopplæring, repetisjonskurs som må gjentas hvert sjuende år. 1 723 fiskere tok et av disse kursene i fjor. Den statlige bevilgningen til formålet var i 2003 på 16,227 mill. kr, derav gikk 9,2 mill kr til drift av det ambulerende fartøyet. Fiskere over 20 år betaler i dag en egenandel for opplæringen. Spørsmålet som vil melde seg i fremtida, er hvor mye fiskerne selv skal betale av sikkerhetsopplæringen, og hvordan man skal organisere tilbudene i fremtida. Disse spørsmålene ønsker komiteens flertall et svar på, og man ber Regjeringen komme tilbake til Stortinget med vurderinger rundt dette. Mindretallet i komiteen ønsker å konservere dagens ordning, noe jeg regner med at mindretallet vil redegjøre for. For Høyre er det to ting som er viktige når man diskuterer sikkerhetsopplæring for fiskere. Det ene er at det finnes et godt kvalitativt tilbud, og at fiskeren ikke må betale mer enn høyst nødvendig for å få det tilbudet. Det er derfor viktig å se på dagens organisering og avtaler og vurdere andre løsninger opp mot disse. Det er også viktig at fiskerne får et tilbud som er innenfor kostnadsrammene, som helst bør bli bedre enn de er i dag. Jeg registrerer at mindretallet ønsker at alt skal være som det er i dag. Høyre mener at alle muligheter må ses på, for å sikre et godt tilbud innenfor så lave utgifter for staten og fiskerne som mulig. Sikkerhetsopplæringen har fungert tilfredsstillende under dagens modell, men det må ikke forhindre departementet og Stortinget fra å se på andre løsninger, som kan fungere bedre.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-17:
Jeg vil starte med å imøtegå Skei Grandes påstand om og kritikk av SV. For det første er SV opptatt av frafallsproblematikken i den videregående skole. De løsninger som Skei Grande kommer med, gir ikke løsning på denne problematikken - de gir heller flere problemer. For det andre er det slik at før Reform 94 ble innført, var frafallsproblemet i den videregående opplæring mye større. Flere falt fra. Men vi tar dette problemet på alvor. Så til mitt spørsmål til Skei Grande. Hun sier at hun er opptatt av skolebibliotek. SV er veldig opptatt av skolebibliotek. Vi vet at undersøkelser viser at mange skoleelever har liten tilgang til skolebibliotek, og at kvaliteten på tilbudet mange steder er veldig lav. Man er nødt til å få en økt satsing på skolebibliotek, sier Skei Grande, men på hvilken måte ønsker hun å gjøre dette? Vil vi få se det i de årlige budsjettene framover?
Kristin Clemet (Høyre), 2004-06-17:
I Høyre foreligger det ingen sentrale vedtak om hva slags ord eller retorikk man skal bruke. Enhver får snakke med sitt språk. Det er høyt under taket i Høyre. Det nye som har skjedd i løpet av de siste årene siden denne regjeringen kom, er at en del av det Høyre påstod var tilfellet i norsk skole før siste stortingsvalg, bl.a. at nesten en femtedel av elevene gikk ut av grunnskolen uten å kunne lese og skrive skikkelig, nå er så grundig dokumentert at det er ingen som motstrider at det er sant. Det er ingen som er uenig i at det er sant. Det har også ført til at et samlet storting her nå faktisk slutter seg til at vi skal satse mer på grunnleggende ferdigheter, fordi det er en forutsetning for videre utdanning, for arbeid og for livskvalitet. Så mye av det som var debatten, og som Arbeiderpartiet, SV og andre hevdet ikke var tilfellet før 2001, er nå alle enige om er tilfellet. Det har kunnskapsgrunnlaget bidratt til.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-06-17:
Det er helt klart at når vi ønsker større fleksibilitet når det gjelder fag og timefordeling, de 25 pst., er formålet tilpasset opplæring for den enkelte elev. Det eneste fornuftige er da selvfølgelig at dette avgjøres av lærere og den lokale skole i samråd med den enkelte elev og eventuelt foreldre. Men grunnen til at vi bringer inn skoleeier, er todelt. Det ene er at skoleeier har det juridiske ansvaret for skolen og for at elevene skal få tilpasset opplæring, slik det står i loven. Dersom en skole ikke gjør jobben sin, har skoleeieren plikt til å gripe inn. Jeg vil heller ikke utelukke at det kan finnes tilfeller der det avdekkes at en hel kommune har en type utfordringer som gjør at en andel av de 25 pst. f.eks. burde gå til forsterket leseopplæring i kommunen. Derfor skal jeg medgi at dette kan se litt uklart ut, men derfor er det viktig å presisere at formålet er tilpasset opplæring. Da ville det være meningsløst dersom kommunen skulle disponere alle 25 pst. Det var det ene. Når det gjelder kompetanseløftet: Jeg har ikke inntrykk av at det har blitt dårlig mottatt. Det har tvert om blitt veldig godt mottatt. Men vi mener at vi må ha en viss fleksibilitet i den detaljerte planleggingen, og at vi er nødt til å gjøre det i samarbeid med kommuner, fylkeskommuner og lærerorganisasjonene selv.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-06-17:
Det har i denne debatten vært hevdet at jeg visstnok er imot retorikk. Det er jeg ikke, men jeg er veldig for god retorikk. Men hva som er godt og dårlig, kan jo være smak og behag, som jo kan være helt forskjellig. Men det gir jo litt liv til den politiske debatten. Når det gjelder kompetanseutvikling, kan jeg bekrefte at det verken dreier seg om ett år eller om ti år, men om sannsynligvis et sted mellom ett og ti år. Grunnen til at vi er nødt til å tenke grundigere på dette og komme tilbake - vi skal selvfølgelig gjøre som Stortinget har bedt om, komme tilbake med en plan for dette - er at vi må bedømme hva som skal bestemmes sentralt, f.eks. den stipendordningen vi nå har på sentralt hold, og hva som skal skje lokalt, ved at kommuner og skoler selv får midler som de kan bruke til kompetanseutvikling. Jeg vil også legge til at vi ønsker selvfølgelig å få mest mulig for pengene, og det er to steder hvor jeg tror at Regjeringen er ganske populær. Det er i bokbransjen, og det er i kursbransjen. Det skal komme mange bøker og mange kurs, og det er ganske viktig at vi har kontroll på denne prosessen og ikke lar oss bruke, så å si, med hensyn til tilbud som ikke er gode. Et eksempel er at vi i vår tid nå har gitt etterutdanning i IKT til lærere. Vi sa at vi skulle gi tilbud til 40 000. Det er kanskje 35 000 som har nyttiggjort seg tilbudet, men det er ikke sikkert at det er behov for mer. Så det å si på forhånd eksakt hvor mye det skal være, krever en nærmere dialog og utredning.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-06-17:
Det som sies i meldingen, er at vi vil utrede dette, belyse spørsmålet pro et contra - og sende noe på høring. Det litt prinsipielle spørsmålet her er: Er det fylkene som skal avgjøre dette, eller er dette en rettighet som mer må være knyttet til elevene, og som så å si ligger over fylkene i den forstand? Problemstillingen er at når en skole er full og det er oversøking av en eller annen art, må man begynne å sortere i den videregående skole. Vi må sortere der, fordi alle skoler kan ikke tilby alt. Det kommer til å bli litt bedre etter behandlingen av denne meldingen, men likevel - da er spørsmålet: Hva er det mest rettferdige sorteringskriterium? Det er det vi diskuterer. Er det et rettferdig sorteringskriterium at man velger ut fra bosted, eller er det rettferdig at man velger ut fra karakterer, eller skal det være en blanding? Derom hersker det ulike meninger, men etter min mening er det ikke grunnlag for å si at det å sortere etter karakterer, f.eks., gir mer sosial segregering enn å sortere etter bosted, fordi en bostedssegregering, særlig i de store byene, er veldig sterk. Jeg tror at et friere skolevalg kan hjelpe på elevenes motivasjon, progresjon, og dessuten kan de jo begynne å trene på å velge, for tre år etter kan de velge skole i hele verden.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-06-17:
Svaret på det er ja. Kvalitetsutvalget sa da de la frem sin innstilling, at Regjeringen hadde kommet dem i forkjøpet ved å endre klassedelingsreglene. De mente ikke å innføre nye rigide klassedelingsregler med det forslaget Kvalitetsutvalget fremmet. Når det gjelder det som har vært mye omtalt her, det såkalte tilsynet med 150 skoler, må jeg få korrigere det inntrykket som er skapt. For det første vil jeg si at 150 skoler ikke er et stort antall målt mot 3 300 grunnskoler, men det foreligger heller ingen rapporter om at disse har brutt Stortingets forutsetninger. Departementet har ikke fått konklusjonen fra disse undersøkelsene ennå, men de foreløpige konklusjonene vi har fått, viser at for 90 pst. av dem som er undersøkt til nå, er grunnlaget for dette tilsynet eller disse undersøkelsene feil. De har ikke brutt med Stortingets forutsetninger. Ettersom bl.a. representanten Rolf Reikvam av naturlige grunner har vært opptatt av dette: Det ser ikke ut til at det har vært noen økning i undervisningsgruppene gjennomsnittlig etter at vi endret på klassedelingsreglene, og det er heller ikke grunnlag for å si at det er noen kommuner eller skoler som bryter med Stortingets forutsetning. Da må vi avvente undersøkelsene, men så langt ser det ikke slik ut.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2004-06-17:
Det viktigste med meldingen er at vi nå ønsker å framheve skolen som en lærende organisasjon. Vi ønsker å skape en kultur for læring. Regjeringen har også lagt fram en melding som har truffet hovedstrømningene i norsk skole, og meldingen er godt mottatt. Meldingen følger retningen til Kvalitetsutvalgets forslag, men på langt nær alle de forslag som Kvalitetsutvalget foreslår. På vesentlige punkter avviker meldingen også fra Kvalitetsutvalgets forslag, f.eks. når det gjelder spesialundervising, og også når det gjelder basiskompetansebegrepet. Men Regjeringen får i dag tilslutning til meldingen, og får de fleste forslag igjennom med vekslende flertall. Det er i debatten forsøkt å trekke opp skillelinjer som på meg virker noe oppkonstruert og retorisk overdrevet. Påstanden om ulikt menneskesyn synes jeg tar kaka, spesielt når det knyttes til yrkes- og studieforberedthet. Kristelig Folkepartis menneskesyn er uavhengig av dette, og understreker menneskeverdet uavhengig av yrke eller studier. Representanten Reikvams begrunnelse for ulikt menneskesyn skaper uklarhet om hva SVs menneskesyn er, og bør absolutt klargjøres. Kristelig Folkepartis kunnskapssyn legger også vekt på en helhetlig kompetanse hvor allmenndannelse og ferdigheter går hånd i hånd. Vi kjenner oss svært godt igjen i generell læreplan, som vil bli ført videre. I høringsrunden for Kvalitetsutvalget blir deres basiskompetanse svært mye kritisert. Blant annet underkjenner de, etter min mening, den etiske kompetanse som det er ønskelig å løfte fram. Kristelig Folkeparti mener basiskompetansen til Kvalitetsutvalget verken var klargjørende eller presis nok i forhold til vårt helhetlige læringssyn. Fokusering på grunnleggende ferdigheter i tillegg til en etisk sosial og kulturell kompetanse gir en helhetlig kompetanse til å mestre liv og utfordring. Å utvikle kvaliteten i skolen skjer best lokalt. Skolebasert vurdering vil fortsette, men Kvalitetsutvalget foreslo i tillegg å utvikle et nasjonalt kvalitetssikringssystem, herunder nasjonale prøver. Sosialistisk Venstreparti var enig i dette. Også i St. meld. nr. 28 for 1998-1999, Mot rikare mål, snakket man om nasjonale tester. Jeg mener derfor at St. meld. nr. 28 la grunnlaget for en tenkning med flere virkemidler for å sikre god kvalitet, herunder også nasjonale prøver. Jeg mener meldingen og dagens vedtak vil skape en bedre skole.