Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2015-02-05:
For en kort uke siden – sist torsdag – kom nok en dårlig nyhet fra Baku. Den velkjente journalisten Seymur Hazi fra opposisjonsavisen Azadliq ble dømt til fem års fengsel. Den offisielle anklagen var narkotikabesittelse. Den egentlige grunnen er hans kritiske journalistikk. For knappe tre uker siden, den 15. januar i Sheki-distriktet, ble nestlederen i opposisjonspartiet Aserbajdsjans folkefront, Ali Abdullajev, arrestert og dømt til 30 dagers fengsel. Den offisielle anklagen var motstand mot politiet. Den egentlige grunnen er kampanjen for å få satt fri den berømte gravejournalisten Khadija Ismayilova, som i desember ble varetektsfengslet for to måneder. Den offisielle anklagen mot henne var at hun skulle ha drevet en person til forsøk på selvmord. Bare siden jeg sendte inn denne interpellasjonen til utenriksministeren sent i 2014, har det blitt seks nye navn på listen over politiske fanger i Aserbajdsjan. I tillegg er 15 personer blitt bøtelagt eller har fått såkalte administrative reaksjoner. Fra før kjenner vi også til Anar Mammadli, som ble dømt til fem og et halvt års fengsel i mai 2014. Mammadli leder Aserbajdsjans mest anerkjente organisasjon for valgobservasjon og ble i realiteten fengslet for sine kritiske rapporter om det udemokratiske valget i Aserbajdsjan. Vi kjenner også historien til Rasul Jafarov, som ble fengslet sommeren 2014 og risikerer mange år i fengsel. Jafarov ble kjent for den mye omtalte «Sing for Democracy»-kampanjen da Eurovision Song Contest ble avholdt i Baku i 2012. 13 journalister og bloggere, ti menneskerettighetsforsvarere og advokater og ni ungdomsaktivister og sentrale opposisjonsledere utgjør deler av den stadig voksende listen over politiske fanger i Aserbajdsjan. Lokale menneskerettighetsaktivister har, gjennom å bruke Europarådets kriterier, identifisert over 90 politiske fanger i landet. De offisielle anklagene mot Mammadli, Jafarov, Abdullajev og de andre politiske fangene varierer fra besittelse av narkotika og våpen til økonomisk mislighold og vold mot politiet. Den egentlige grunnen til arrestasjonene er en helt annen. Den norske Helsingforskomité forteller meg at aserbajdsjanske myndigheter i en årrekke har kneblet sine kritikere ved å anklage dem for fiktive forbrytelser og deretter dømme dem til lange fengselsstraffer. Det som er alarmerende – og som er bakgrunnen for denne interpellasjonen – er den akselererende negative utviklinga. Aserbajdsjan går i full fart i gal retning. Etter at Aserbajdsjan tiltrådte formannskapet i Europarådets ministerkomité våren 2014, meldes det om at myndighetene satte i verk en arrestasjonsbølge som rammet mange av de viktigste lederne i landets demokratiske sivile samfunn. Andre er drevet i eksil eller har gått under jorden. Dette skjedde samtidig som det ble vedtatt ytterligere tilstramminger av lovverket som angir rammene for sivilsamfunnets arbeid, som bl.a. gir sterke restriksjoner for muligheten til å motta finansiering fra utlandet. Den norske Helsingforskomité har uttrykt sterk bekymring for utviklinga og tildelte Sakharovs frihetspris til politiske fanger i Aserbajdsjan nå i høst. Demokratisk sivilt samfunn i Aserbajdsjan er på kort tid nærmest knust. Alarmen bør ringe hos Utenriksdepartementet når et av Norges samarbeidsland på så kort tid får en forverret menneskerettighetssituasjon. Individets frihet og medbestemmelse er svekket, rettsstat og rettssikkerhet er forverret, og ytringsfriheten er innskrenket. Punkt for punkt settes de sentrale menneskerettighetene på prøve. Det er – og det skal være – statens ansvar å beskytte menneskerettighetene og forhindre alle former for diskriminering og vold. Så hva gjør Norge nå når Aserbajdsjan – et land vi samarbeider med – er på full fart i gal retning? Jeg fremmet denne interpellasjonen for å utfordre utenriksministeren på hva regjeringa konkret vil foreta seg overfor aserbajdsjanske myndigheter. For hva konkret kan gjøres? Regjeringa la i desember fram stortingsmeldinga «Muligheter for alle – menneskerettighetene som mål og middel i utenriks- og utviklingspolitikken». Den er nå overlevert Stortinget. Der skriver regjeringa at en ser et gap mellom de forpliktelser statene har påtatt seg, og etterlevelsen av menneskerettighetene i praksis. En anerkjenner at det mange steder er økt press på menneskerettighetene, spesielt sivile og politiske rettigheter som ytringsfrihet og forsamlingsfrihet. Et av disse stedene er Aserbajdsjan. En skriver videre: «Manglende respekt for menneskerettighetene er en krenkelse av enkeltindividet, og kan også svekke og hindre samfunnsutviklingen med svært negative konsekvenser over tid, lokalt, nasjonalt og internasjonalt.» En beskriver bl.a. Aserbajdsjan. 40 organisasjoner, skriver UD, har spilt inn nærmere 400 forslag til denne stortingsmeldinga. Med så mange gode forslag å velge mellom har jeg store forhåpninger til hva utenriksministeren har med seg av konkrete forslag her i dag. Situasjonen i Aserbajdsjan er en gyllen anledning til å gjøre ord til handling, til å omsette gode, runde målsettinger til konkret og klar handling. Mitt engasjement for Aserbajdsjan springer ut fra arbeidet i den norske delegasjonen til OSSEs parlamentarikerforsamling her på Stortinget. Denne delegasjonen har engasjert seg spesielt for situasjonen i Aserbajdsjan. Vi har gjentatte ganger tatt opp situasjonen med den aserbajdsjanske delegasjonen til OSSEs parlamentarikerforsamling, og vi møtte bl.a. journalister og menneskerettighetsaktivister under hovedsesjonen til OSSE PA i Baku i Aserbajdsjan sommeren 2014. Vi har vært aktive ute blant medparlamentarikere, men det var også viktig for oss å ta arbeidet fra OSSE PA med hjem til Norge. Derfor denne interpellasjonen, derfor denne debatten om hva Norge konkret kan gjøre – jeg mener det er viktig at vi blir bedre på disse koblingene. Jeg har også merket meg mye av det samme engasjementet i den norske delegasjonen til Europarådet og IPU. Så jeg håper utenriksministeren spesielt kan si noe om hvordan regjeringa ønsker å styrke OSSEs og Europarådets arbeid på dette området. Demokratisk sivilt samfunn i Aserbajdsjan er på kort tid nærmest knust. I 2014 satte myndighetene i verk en arrestasjonsbølge. Listen over de politiske fangene vokser for hver uke. Andre er drevet i eksil eller har gått under jorden. Punkt for punkt settes menneskerettighetene på prøve. Jeg vil derfor oppfordre utenriksministeren til å svare på hva han konkret vil foreta seg overfor aserbajdsjanske myndigheter.