Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-05-23:
La meg med en gang slutte meg til den sluttkonklusjonen som representanten Enoksen nå nettopp trakk i sitt innlegg. Og det er også bred enighet mellom Stortinget, Regjeringen og næringen om målene for norsk fiskeripolitikk knyttet til en langsiktig, bærekraftig utnyttelse av havets ressurser. De marine arter er en fornybar, men ikke uuttømmelig kapital som gir store muligheter, og som med dagens fangstteknologi krever en like stor grad av ansvarlighet for at vi ikke skal ødelegge mulighetene for fremtidige generasjoner, slik både saksordføreren og komitelederen var inne på i sine innlegg. Fra Regjeringens side arbeider vi kontinuerlig med å legge til rette for en best mulig utnyttelse av den blå åker innenfor disse rammene. En ansvarlig fiskeriforvaltning krever en fast hånd i forhold til økonomisk kriminalitet og miljøkriminalitet. Ressurskontroll innenfor fiskerinæringen er derfor en høyt prioritert oppgave for Regjeringen, slik det også var for den foregående. Vi ønsker å gripe denne problemstillingen bredt an, og målsettingen er å komme ulovlighetene til livs. Seriøse tips om ulovligheter, uansett hvordan myndighetene får kunnskap om slikt, legges det i denne sammenhengen stor vekt på fra Regjeringens side. Alle former for økonomisk kriminalitet skal bekjempes med de virkemidler som er tilgjengelige. Det gjelder selvfølgelig også innenfor fiskerinæringen. Ansvarlige borgere skal kunne henvende seg til myndighetene og bidra i arbeidet mot kriminalitet. Jeg registrerer den uenighet som er rundt den såkalte tipstelefonen. Mitt utgangspunkt er at økonomisk kriminalitet så vel som miljøkriminalitet er politisaker, og i så måte er tipstelefonen bare ett av flere virkemidler. Det er imidlertid viktig at vi ikke stigmatiserer en enkeltnæring, og Regjeringen har på denne bakgrunn opprettet en tipstelefon for økonomisk kriminalitet og miljøkriminalitet. Ordningen administreres av Økokrim og er ment som et reelt alternativ til andre tipstelefonordninger, herunder også den såkalte fiskefusktelefonen under Fiskeridirektoratet. Økokrims tipstelefon har vært i drift siden februar 2002, og konkrete henvendelser vedrørende fiskerikriminalitet oversendes til Fiskeridirektoratet for videre behandling, slik jeg har redegjort for i mitt brev til komiteen. Jeg viser også til at Fiskeridirektoratet i tiden januar–oktober 2001 mottok over 150 tips, hvorav bare 15 førte til politianmeldelse. Hittil har Økokrim mottatt 10 tips, hvorav 8 er oversendt Fiskeridirektoratet for behandling før eventuell politianmeldelse. Begge telefoner er like tilgjengelige. Det tas sikte på at ordningen med Økokrims tipstelefon skal evalueres etter en viss tid, slik jeg registrerer at komiteen har lagt vekt på i sin anbefaling. Jeg holdt i februar i år et møte med næringens organisasjoner og alle sentrale aktører innenfor ressurskontrollområdet for å belyse bredden i arbeidet med etikk og ulovligheter i fiskeri- og havbruksnæringen. Møtet gav nyttig informasjon om virkningen av iverksatte tiltak og veien videre i arbeidet mot ulovligheter. Den 19. juni har jeg innkalt til et nytt møte for å sørge for nødvendig fokus og fremdrift i dette arbeidet, og jeg vil selvfølgelig ta med meg de synspunkter som kommer der, og som er kommet i innstillingen. Arbeidet med holdninger i denne næringen er her sentralt. Uten at man rydder opp i egne rekker og setter en standard som er gagnlig for dagens og fremtidens generasjoner, og som bygger opp under myndighetenes overordnede målsettinger, vil de tiltak vi iverksetter fra sentralt hold, få liten virkning. Dette er jeg svært opptatt av, og vi er i en god dialog med næringen om dette. Både Norges Fiskarlag, havbruksnæringen, oppdrettsnæringen og fiskeindustrien har satt etikk høyt på dagsordenen, og har satt i gang egne tiltak og prosjekt i denne sammenhengen. Stortinget vedtok i juni 2001 en skjerpelse av strafferammene i sentrale deler av fiskerilovgivningen, slik representanten Kristiansen var inne på i sitt innlegg. Påtalemyndigheten har samtidig lagt større vekt på å vurdere ulovligheter på fiskeriområdet også i lys av straffelovens bestemmelser for å understreke alvoret i disse forgåelsene. Videre har forvaltningen tatt i bruk en lovhjemlet mulighet til å utelukke aktører midlertidig eller permanent fra næringsvirksomhet når det foreligger alvorlige eller gjentatte brudd på fiskerilovgivningen. Samtidig har politi- og påtalemyndigheten intensivert arbeidet med å korte ned saksbehandlingstiden for fiskerirelaterte saker. Jeg har stor tiltro til disse tiltakene, men den kriminalitetsbekjempende virkningen vil nødvendigvis først vise seg på noe sikt. En forvaltningsmessig utfordring er å utforme et regelverk som ivaretar hensynet til lønnsomhet, rettferdighet innenfor en sammensatt flåtegruppe og bærekraft på lang sikt, samtidig som regelverket er tilstrekkelig brukervennlig og dermed enkelt og oversiktlig for den enkelte næringsdrivende. Det arbeides det kontinuerlig med i fiskeriforvaltningen. Og la meg her få nevne én reform av betydning: innføringen av samlekvoter for fartøy under 15 meter. Regelverket er f.eks. på det området forenklet, og fiskerne har dermed fått en enklere hverdag å forholde seg til. Om dette er veien å gå også for andre grupper, får tiden vise. Fiskerinæringen er en selvfølgelig premissleverandør i utformingen av regelverket, og de erfaringer aktørene i næringen gjør med dette regelverket, legger jeg stor vekt på. Men regelverket kan ikke være en unnskyldning for omgåelse av lovverket, slik også flere av talerne har gitt uttrykk for. Til slutt: I denne sammenhengen er Økokrims tipstelefon ett element, ett av flere bidrag i kriminalitetsbekjempelsen. De viktigste bidragene er imidlertid etter mitt skjønn, som jeg har vært inne på, holdninger og en koordinert og effektiv bruk av offentlige virkemidler. Det oppfatter jeg etter dagens debatt at næringskomiteen, Stortinget og Regjeringen er enige om. Jeg vil komme tilbake til Stortinget i tråd med de anbefalinger som kommer fra Stortinget i dag.