Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-11-15:
Debatten i dag representerer det terroristene hater mest. Det er heldigvis i vårt land lov til å være kritisk til hva myndighetspersoner sier, og til offentlig å uttrykke denne skepsisen. Men det må også være tillatt å si klart fra at det ene er riktig, og det andre er galt. Og til dem som måler 11. september og militæroperasjonene i Afghanistan med samme målestokk, har jeg følgende budskap: Tenk over konsekvensene av et slikt resonnement. Jeg er ikke utelukkende et regjeringsmedlem i denne sammenheng. Jeg er også ansvarlig statsråd for norske soldater – unge norske menn og kvinner – som i en gitt situasjon kan måtte komme til å gi sine liv i kampen mot terroristene. Det er et ansvar som tynger. Det er et ansvar som gjør at de etiske dilemmaene knyttet til bruk av militære midler kommer nært innpå meg. Det er ingen som trenger å overbevise meg om at krigføring alltid har en alvorlig pris. I enkelte tilfeller kommer imidlertid andre virkemidler til kort. Av og til, men heldigvis sjelden, er militære aksjoner et nødvendig onde, selv om uskyldige alltid rammes. I Afghanistan er målet å ødelegge bin Ladens terroristnettverk og knekke Taliban-regimet, som både beskytter og huser sentrale deler av dette nettverket. Målet er at nye terroristangrep i hvert fall ikke skal springe ut av treningsleire i Afghanistan og med bidrag fra regimet der. Jeg er sikker på at vi vil lykkes med det, og jeg er sikker på at folk skjønner at man ikke kan ødelegge en terroristleir eller en kommandohule utelukkende med politisamarbeid, politisk press og finansielle virkemidler. Jeg er derfor overbevist om at folk flest, når det virkelig kommer til stykket, skjønner at militæroperasjonene var og er nødvendige for å gjøre slutt på Taliban-regimets militære evne og fortsatte vanstyre. Samtidig sendes et klart signal til verdenssamfunnet: Den som gir en terrorist beskyttelse, må selv regne med å bli behandlet som en terrorist. Utviklingen de siste dagene viser at den militære kampanjen gir resultater. Støttet av først og fremst amerikanske styrker har Nordalliansen overtatt viktige byer, militærbaser, flyplasser og andre viktige områder. Det gir langt bedre muligheter for landeveistransport av forsyninger inn i Afghanistan. Det vil lette forsyningen av de militære styrkene, og det vil samtidig gjøre det mulig å øke den humanitære bistanden betraktelig. Usbekiske myndigheter har gitt tillatelse til at slik bistand kan fraktes inn via Usbekistan. Taliban er i oppløsning og på defensiven, men jeg vil likevel advare mot å tro at de militære operasjoner kan innstilles i veldig nær fremtid. Vi har hørt rop om manglende militære resultater. Vi har registrert ukritiske påstander om omfanget av de humanitære lidelsene som var en direkte konsekvens av bombingen. Men hos de aller mest skråsikre bør kanskje ettertanken nå finne rom, uten at engasjementet for de uskyldige ofre blir mindre av den grunn. På militær side bistår vi allerede med å overvåke amerikansk luftrom mot nye terrortrusler. Vi vil snart delta i sikringsoperasjoner i det østlige middelhav, og vi har åpnet vårt eget land for forsyning og annen støtte til allierte som deltar i kampen mot internasjonal terrorisme. Vår etterretningstjeneste yter viktige bidrag, vi har økt sikkerheten ved allierte installasjoner i Norge, og snart vil vi sammen med en rekke koalisjonspartnere ha en fast representant ved sentralkommandoen i Florida. Selv om det norske forsvaret ikke deltar med styrker i Afghanistan, vil jeg ikke utelukke at NATOs humanitære innsats i tiden fremover vil kunne aktualisere norske bidrag. Ingen nasjon kan være nøytral i denne konflikten. NATO-solidariteten har vært vår sikkerhetspolitiske bærebjelke, og vi er fullt ut villig til å overholde våre forpliktelser. Selve prinsippet – forpliktelsen til å yte vår nære venn og viktigste allierte støtte – er urokkelig. Det samme er viljen til å støtte en ukonvensjonell krig mot en fiende som har brakt terror inn i hverdagen til folk. Det er likevel ikke en krig som kan vinnes utelukkende med militære maktmidler, men den kan ikke vinnes uten. Og jeg er trygg på at vi vil lykkes til slutt. Terrortrusselen mot Norge er lav. Men prisen kan bli høy dersom den ikke tas på alvor. Jeg er trygg på at Forsvaret med mannskaper og offiserer vil gjøre sitt aller beste for å forebygge og bekjempe terrorismen. Vi har en jobb å gjøre, og den vil bli gjort.