trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-11-10:
I Hurdalsplattformen står det at regjeringa vil «styrke den utenriks- og sikkerhetspolitiske dialogen i nord og etablere felles møteplasser for å diskutere sikkerhetspolitiske utfordringer». Dette er en veldig vag formulering, som har både uklart innhold og uklar rekkevidde. Avhengig av hva regjeringa legger i dette, kan formuleringen enten være uproblematisk, eller den kan representere et betydelig linjeskift i norsk sikkerhetspolitikk. I tråd med de lange linjene i norsk utenriks- og sikkerhetspolitikk foregår den sikkerhetspolitiske dialogen for Norges del sammen med våre allierte i NATO og med våre nordiske naboer utenfor NATO. Det er helt bevisst ikke lagt opp til sikkerhetspolitisk diskusjon i Arktisk råd, som er en linje sju av de åtte medlemmene av rådet til nå har stått sammen om, og der Russland altså har ønsket seg en annen linje. Hvilke land og aktører skal inkluderes i denne sikkerhetspolitiske møteplassen og dialogen, og hva skal diskuteres?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-11-10:
Jeg syns nok det er litt oppsiktsvekkende at utenriksministeren ikke kan svare på det som jeg mener var et nokså enkelt spørsmål: Hvilke land skal inkluderes i denne nye sikkerhetspolitiske dialogen, og hva skal diskuteres? Derfor forsøker jeg meg med en litt annen inngang til spørsmålet. Det har jo, på samme måte som de lange linjene som både utenriksministeren og jeg nettopp har snakket om, vært et like grunnleggende prinsipp at Norge ikke konsulterer med noe land om myndighetsutøvelse i noen del av Norge, inkludert Svalbard. Kommer Svalbard til å være en del av dialogen på disse felles møteplassene?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-11-10:
Den sikkerhetspolitiske linja som jeg omtalte innledningsvis, har tjent norske interesser veldig godt. Det har også gjort det mulig for oss å utvikle en pragmatisk og velfungerende samarbeidsform med Russland på en lang rekke områder der vi har felles interesser – eller som Jens Stoltenberg skriver i «Min historie»: «Dette har vært mulig ikke på tross av at Norge har vært NATO-medlem, men på grunn av dette medlemskapet. Det er ingen motsetning mellom dialog og styrke. Tvert imot; når du er forutsigbar og trygg på deg selv, skaper du grunnlag for politisk samarbeid. Vår allianse med sterke, vestlige land har gitt oss den tryggheten som gjør at Norge kan diskutere fiskekvoter, energispørsmål og grenselinjer med Russland på like fot.» Dette synes jeg er et godt sitat, men i likhet med punktet om at Norge skal delta som observatør på statspartskonferansen, har også dette punktet i Hurdalsplattformen skapt noe undring blant allierte. Kan utenriksministeren forklare hvordan våre allierte har blitt konsultert om dette nye initiativet?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-11-10:
Nå spurte jeg ikke om reaksjoner på at vi skal delta som observatør på statspartskonferansen, men på dette nye initiativet om den nye sikkerhetspolitiske dialogen i nord. Den nåværende regjeringa har jo sin erfaring med Russland fra før Russland annekterte Krim. Da var samarbeidsklimaet et annet. Siden den russiske annekteringen av Krim har vi sett en klar dreining i retning av en mer selvhevdende utenriks- og forsvarspolitikk fra Russlands side, en betydelig økt militær aktivitet i våre nærområder, utvikling av nye våpensystemer og kapasiteter og en kraftig tilstramming overfor sivilt samfunn. Jeg forventer at Stortinget blir konsultert før det eventuelt blir invitert til et slikt nytt format, men jeg gjentar da to av mine spørsmål: Hvem skal delta i denne dialogen, og hvordan har våre allierte blitt konsultert?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-11-10:
Jeg er helt enig i at det er i vår felles interesse å ikke så tvil om norsk sikkerhetspolitikk, men da forventer jeg i det minste at en utenriksminister fra Arbeiderpartiet, som nettopp har lansert en regjeringsplattform, kan svare på helt enkle spørsmål om et ganske vesentlig punkt i plattformen der man skal introdusere et nytt sikkerhetspolitisk format i nord. Som jeg sier: Potensielt kan det være uproblematisk, men potensielt kan det også representere et betydelig linjeskift. Jeg har fortsatt ikke fått svar på hvem denne dialogen skal inkludere. Jeg har fortsatt ikke fått svar på på hvilken måte vi har konsultert allierte om dette initiativet. Jeg syns også det er et nokså pussig utsagn fra utenriksministeren å si at det ikke har kommet noen reaksjoner på vår politikk i NATO etter at den nye regjeringa tiltrådte. Snarere tvert imot har både utenriksministeren og forsvarsministeren sagt også utad at det har kommet reaksjoner på enkelte deler av den nye politikken.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-11-10:
«I Hurdalsplattformen er det bestemt at regjeringen «så raskt som mulig» skal «gå i dialog med EU med mål om å sikre Norge unntak fra deler av bestemmelsene i EUs fjerde jernbanepakke». Utenriksministeren har opplyst om at Norges representant på møtet i EØS-komiteen 29. oktober skulle gjøre EU-siden oppmerksom på dette punktet i regjeringsplattformen. Hvilke reaksjoner ble gitt fra EU-siden, Island og Liechtenstein på regjeringens krav om unntak fra deler av fjerde jernbanepakke?»
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-11-10:
Det betyr, slik jeg tolker utenriksministeren, at det det primært søkes unntak fra, er reglene om anbudsutsetting. Der er fjerde jernbanepakke konstruert på den måten at man fram til 31. desember 2023 kan gi unntak fra anbudsutsetting og direktetildele ruter, og det skal kunne ha en varighet på ti år. Men et slikt unntak for Norge vil også medføre at f.eks. Vy ikke kan konkurrere på europeiske jernbanetilbud eller -pakker. Spørsmålet er da videre hvor store konsekvenser regjeringa er villig til å ta for å få gjennomført disse unntakene. Potensielt sett kan vi snakke om konsekvenser på dette området, men selvfølgelig også på andre områder av EØS-avtalen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-11-10:
Den forrige regjeringa gjennomførte et lovlig vedtak i Stortinget om at Norge skulle slutte seg til, og all lovgivning var også klar. Det hadde jo ikke blitt mindre krevende for regjeringa om man skulle ha latt være å slutte seg til i ettertid. Da ville jo mange av de samme utfordringene oppstått, så lenge regjeringa er uenig i deler av fjerde jernbanepakke. Men mitt spørsmål var ikke hypotetisk, for det er uomtvistet at dersom man f.eks. skal bruke reservasjonsretten eller be om unntak fra deler av et direktiv eller en direktivpakke, må man påregne at den aktuelle delen av EØS-avtalen settes ut av spill. Det er den konsekvensen som vi for så vidt ikke har sett ennå, fordi reservasjonsretten aldri har vært brukt, og vi har heller aldri sett at en regjering har søkt unntak for spesifikke deler av en direktivpakke. Så spørsmålet er rett og slett ikke hypotetisk, det er helt reelt. Hvilke konsekvenser og hvor store konsekvenser er regjeringa villig til å leve med for å få gjennomført disse unntakene for Norge?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Mens de andre statsrådene snakker om at det nå er en helt ny kurs for Norge, har jeg hatt et litt annet budskap, og det er at i utenrikspolitikken og i sikkerhetspolitikken ligger hovedlinjene fast. Det representanten er inne på i sitt spørsmål, representerer heller ikke noen dreining. Det kom også klart fram på mitt møte med utenriksminister Lavrov at vi, til tross for at vi ønsker å øke det bilaterale samarbeidet, har andre sikkerhetspolitiske interesser i nord. Men det som er viktig for meg, er det samarbeidet som har vært mellom forsvarssjefene, for å være forutsigbare, enten det gjelder øvelser eller annen militær aktivitet i nord. Norge skal være forutsigbare, vi skal være til å kjenne igjen, og russerne og andre aktører skal vite hvor de har oss. Det vil også være grunnlaget for den dialogen som vi vil legge opp med vårt største naboland. Vi ønsker ikke at sikkerhetspolitikk skal være en del av samarbeidet i Arktisk råd. Vi har fått fornyet tro på dette samarbeidet etter presidentskiftet i USA, for nå kan vi legge til rette for en mye mer tydelig diskusjon om miljøutfordringene og klimautfordringene i dette området, og det ser jeg fram til at vi også kan samarbeide med Russland om. Men vi ønsker altså, som forsvarsministeren også sikkert kan redegjøre nærmere for, at vi skal være forutsigbare når vi har øvelser i nord.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Norsk svalbardpolitikk har ligget fast siden Svalbardtraktaten i 1920, og dette sikrer Norge full suverenitet over denne øygruppa. Det er ingen endringer i norsk svalbardpolitikk fra denne regjeringa. Vi konsulterer ikke med noen land om hvordan vi utfører vår politikk her.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
I denne salen har det ved en rekke anledninger vært diskutert hvordan vi skal kombinere rollen som NATO-alliert med å være en pådriver for nedrustning, og den tidligere regjeringa fikk en god del kritikk fra stortingsflertallet på dette punktet. Jeg og den tidligere utenriksministeren er helt enige om én ting: Når det gjelder å slutte seg til forbudstraktaten, vil det vært i strid med våre NATO-forpliktelser. Det fikk derimot ikke den tidligere utenriksministeren gjennomslag for blant sine regjeringskollegaer. Både Venstre og Kristelig Folkeparti ønsket å undertegne avtalen. Jeg mener at våre allierte forstår veldig godt det som er Norges posisjon, og vi har jo hatt en spesiell posisjon med vår atompolitikk i nord. Det er ingen atomvåpen på norsk jord. At vi skal delta som observatør, er en erkjennelse av at denne traktaten eksisterer. Det er mange vi konsulterer med, det er mange vi har ulike møter med, og det gjelder også i denne saken.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Jeg har hatt flere møter med ulike allierte, og de har full forståelse for det som er Norges linje her. Vi har en trygg, forutsigbar politikk innenfor NATO. Det er det ingen reaksjoner på fra våre allierte. Tvert imot er det slik at i NATOs reformarbeid fram mot 2020 er det også tatt høyde for at medlemsland kan ha ulike posisjoner i ulike spørsmål. Men det at vi ønsker å intensivere dialogen med Russland, står ikke i motsetning til den forutsigbarheten vi har i sikkerhetspolitikken. Så jeg syns jo denne spørsmålsstillingen som den tidligere utenriksministeren nå kommer med, er noe pussig, for dette er jo områder vi er enige om, og det er i vår felles interesse å ikke så tvil om det som er våre sikkerhetspolitiske prioriteringer.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Jeg mener jeg har svart ganske godt på spørsmålet om vi skal endre vår sikkerhetspolitikk i nord. Det som er viktig for oss, er de konsultasjonene vi tidlig har hatt mot Russland, for at de skal vite hvor de har oss, og at vi skal være forutsigbare. Vi har et felles ansvar for både å ha en troverdig avskrekking i samarbeid med våre allierte, og også bidra til færre misforståelser og en forutsigbarhet når det gjelder samarbeidet med Russland i nord. Derfor ønsker jeg å styrke den dialogen, men det har også kommet relativt klart fram at det ikke på noen som helst slags måte innebærer at vi svekker det som er avskrekkingen i nord. Det er ikke lagt opp til noen nye formater utover at vi ønsker å styrke dialogen i større grad enn det som var tilfellet for den tidligere regjeringa.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Jeg føler i hvert fall behov for å kommentere det representanten sier om Hurdalsplattformen, og at det er kryptisk. Det som er viktig for Norge og vårt forhold til Kina, er at vi også på dette området skal framstå forutsigbare. Når det gjelder spørsmålet om menneskerettigheter, er det viktig at vi tar det opp sammen med våre allierte. Derfor står det veldig klart i Hurdalsplattformen at vi vil samkjøre oss bedre med Norden og ulike europeiske land. Det mener jeg ikke er kryptisk; det mener jeg tvert imot er veldig tydelig. For i disse spørsmålene må vi ha en felles linje. Så jeg vil bare argumentere mot representantens karakteristikk av regjeringas klimapolitikk. Når det gjelder handelsavtalen med Kina, var det noe Venstres statsråd forhandlet fram i den forrige regjeringa, og som man ikke ble ferdig med. Jeg regner med at nærings- og handelsministeren kan redegjøre nærmere for det til representanten fra Fremskrittspartiet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Jeg tror jeg må gjøre det klart at når det gjelder norsk handelspolitikk, har ikke USA vetorett. Vi har et veldig godt samarbeid med våre viktigste allierte på ulike områder, men når det gjelder norsk handelspolitikk, skal vi ta vare på det som er norske interesser. Norske selskaper har gjennom de siste årene økt sin handel med Kina, og mange av dem har uttrykt at de ønsker mer forutsigbarhet i disse handelsavtalene, og at de dermed ønsker en framforhandlet frihandelsavtale. Vi har heller ikke vært enig i en del av de tiltakene som er innført fra amerikansk side. Det er opp til USA hva slags handelspolitikk de vil gjennomføre. Det som er viktig for meg når det gjelder norsk handelspolitikk overfor Kina, er å ta vare på norske interesser, både norsk næringsliv og norske politiske verdier – som menneskerettigheter og arbeidstakerstandarder – som en del av handelsavtalene.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
I Hurdalsplattformen sa vi tydelig at regjeringa så raskt som mulig ville gå i dialog med EU med mål om å sikre unntak fra deler av bestemmelsene i EUs fjerde jernbanepakke. Hensikten er å oppnå de ambisiøse målene for jernbanen vår som framkommer av Hurdalsplattformen, særlig mulighetsrommet for organisering av jernbanesektoren og muligheten for unntak fra kravene som omhandler anbudsutsetting av persontogtrafikken. Møtet i EØS-komiteen 29. oktober var det første etter regjeringsskiftet. Norges representant gjorde der oppmerksom på dette punktet i regjeringsplattformen. Islands og Liechtensteins representanter var informert på forhånd. De tok dette til etterretning. Representanten fra EUs utenrikstjeneste svarte at man ville gjøre Kommisjonen kjent med norske holdninger. Man regnet med at Kommisjonen vil være tilgjengelig for klargjøring om EUs rettslige rammeverk for jernbaner. Regjeringa vil bruke handlingsrommet i EØS-avtalen for å sikre nasjonal kontroll på viktige områder, herunder jernbane. For regjeringa er det derfor et naturlig første skritt på veien å kartlegge det som er handlingsrom og unntaksmuligheter innenfor regelverket, og å vurdere om de er anvendelige for norske forhold. Vi er nå i gang med å skaffe oversikt over hvilke rammer og føringer som man må ta hensyn til, og over nasjonale valg man kan ta ved gjennomføringen og praktiseringen av regelverket.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Det blir et svært hypotetisk spørsmål, og i spørsmålet om forhandlinger om handlingsrom er det noe vi vil få klarhet i underveis. Men det er jo den tidligere regjeringa som har satt oss i denne situasjonen. Da den tidligere regjeringa tiltrådte i 2013, var det første den regjeringa gjorde, å trekke oss fra det som var ostetollen, uten flertall i Stortinget – et område man senere måtte trekke seg fra. Det siste denne regjeringa gjorde, til tross for at Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV sendte brev til den tidligere utenriksministeren om at vi ikke var enig i fjerde jernbanepakke, var at den ville tilslutte seg dette etter at valget var avholdt, og det var stort flertall i Stortinget mot fjerde jernbanepakke. Så dette er en krevende situasjon, og vi forsøker å gjøre det beste ut av det og undersøker hva vi kan samles om. Vi er uenig i anbudspolitikken. Vi mener at den ikke er til fordel for norsk jernbanedrift, og vi søker å ta vare på norske bedrifter i den sammenheng.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Jeg er veldig uenig i representantens analyse her, at dette ikke er et hypotetisk spørsmål. Vi er opptatt av å ta vare på EØS-avtalen, men i motsetning til den forrige regjeringa er vi opptatt av å finne ut hva som er handlingsrommet. Det var den tidligere regjeringa litt for lite opptatt av. Det handler om å ta vare på norske interesser, det handler om at beslutninger om norsk jernbanepolitikk bør ligge i Stortinget, og det er på den måten vi søker å få kunnskap om hva som er det norske handlingsrommet. Og da den tidligere regjeringa valgte, etter at stortingsvalget var avholdt, å gjennomføre fjerde jernbanepakke, var de – etter min mening – med på å sette nasjonalforsamlingen i en vanskelig situasjon. Så vi vil gå videre i en prosess med EU for å se hva som er det norske handlingsrommet i denne sammenheng. Men EØS-avtalen, den ligger fast.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
EØS-midlene er en forpliktelse Norge har påtatt seg gjennom avtale med EU og hvert av de 15 mottakerlandene. Disse avtalene samt regelverk og forskrifter danner det juridiske rammeverket for denne ordningen. Dette inkluderer også bestemmelser om når vi som giverland eventuelt kan gripe inn for å stanse overføringer, programmer eller ulike prosjekter. I tråd med gode rettsstatsprinsipper forholder vi oss til dette rammeverket når vi gjør våre vurderinger, og når vi iverksetter sanksjoner. Den forrige regjeringa har tatt i bruk sanksjonsmulighetene som ligger i EØS-regelverket, når det har vært grunnlag for det. Den sittende regjeringa vil videreføre denne linja. I tilfeller der landene ikke respekterer de grunnleggende forutsetningene for midlene, vil det føre til reaksjoner fra norske myndigheter. Det er med stor bekymring vi ser den negative utviklingen for rettsstaten og demokrati i Polen og den økende konflikten mellom Polen og EUs institusjoner knyttet til rettsstat, grunnleggende prinsipper og EU-domstolens avgjørelser. Da jeg satt på Stortinget, sendte jeg et skriftlig spørsmål til den tidligere utenriksministeren om støtte til såkalte LHBTI-frie kommuner i Polen. Den forrige regjeringa gjorde det da klart at disse polske kommunene og regionene vil være avskåret fra støtte gjennom EØS-midlene. Det er et tiltak vi vil videreføre. Polske myndigheter er godt kjent med det som er våre bekymringer. Det har også vært et økende press mot den polske regjeringa fra europeiske partnere og EU-kommisjonen. Vi merker oss at polske myndigheter har begynt å signalisere justeringer. Dette er positivt, men det er likevel fortsatt grunn til å følge kritisk med på om utviklingen går i feil retning over mange år. Det kan jeg forsikre om at vi gjør, og vi vil fortløpende vurdere hvilke tiltak som er best egnet framover. Avslutningsvis er det viktig å få fram at EØS-midlene ikke er en direkte økonomisk støtte til den polske regjeringa. EØS-midlene er fordelt på programmer og utformet i samarbeid med norske partnere, med tydelige resultatkrav godkjent av Utenriksdepartementet. Riktignok er polske myndigheter ansvarlig for den daglige forvaltningen av brorparten av midlene. EØS-midlene er imidlertid flerårige og ikke penger sittende regjeringer kan benytte som de vil. Vi har kontroll på hvordan midlene brukes, og følger opp om de oppnår avtalte mål og resultater.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Jeg tror det er viktig at vi på dette punktet viderefører det som var den tidligere regjeringas politikk. Da EØS-midlene til Ungarn ble stoppet, var ikke det noen generell protest. Det var fordi vi ikke hadde sikret en uavhengig fondsforvalter, som gjorde at vi ikke hadde kontroll på at disse pengene gikk til sivilt samfunn. Det er i en slik sammenheng vi må se disse midlene. Dersom disse midlene ikke blir brukt til det de skal, vil ikke jeg kvie meg for å stanse utbetalinger, men det må være på det grunnlaget vi gjør det, at vi vet at pengene ikke går til det vi har ment at de skal gå til. Jeg mener den rollen Norge har hatt med hensyn til uavhengig domstol og menneskerettighetsspørsmål – som vi har hatt en veldig klar profil på, og som vi vil fortsette med – er helt uomtvistelig, men jeg syns det er veldig vanskelig å trekke paralleller mellom det som har skjedd i Polen og i Ungarn, fordi vi i hvert fall inntil nå har sett at disse pengene har vært viktig for utviklingen av sivilt samfunn i Polen.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Dette er et spørsmål som har mange dilemmaer, ikke bare når det gjelder Polen, men også når det gjelder norske bistandsmidler. Skal man fryse all bistand, også til sivilt samfunn, når et land går i feil retning? Det er veldig mange negative effekter ved det. Det som har vært norsk holdning i disse sammenhengene, er at når vi har midler vi skal bruke gjennom sivilt samfunn, så er det til fordel for menneskerettighetene. Det vi har gjort overfor Ungarn, har vi møtt forståelse for blant andre EU-land. Vi har hatt støtte for en del av de skrittene vi har tatt overfor Ungarn. Det vil også gjelde i vårt forhold til Polen. Det er økende oppmerksomhet fra EU omkring rettsstatsutviklingen i Polen. Vi støtter EUs arbeid med det. Vi er også tydelige i hva vi formidler i kontakt med polske myndigheter. Så må vi til enhver tid vurdere hva som er hensiktsmessig når det gjelder norske midler. Hvis det går til sivilt samfunn, er det en fordel for den demokratiske utviklingen i Polen og andre land vi samarbeider med.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Jeg deler synet til tidligere utenriksminister Eriksen Søreide om at innholdet i palestinske skolebøker har blitt forbedret fra 2017 og til i dag. Georg Eckert-instituttet, som representanten henviser til, har levert en rapport som også viser dette. Det er likevel klart at det fortsatt er eksempler på problematisk innhold i palestinske skolebøker, og vi jobber for ytterligere forbedringer av pensumbøker selv om utviklingen har gått i riktig retning, noe som også understrekes i den rapporten som representanten henviser til. Det at EU, som bestiller av denne rapporten, også har opprettholdt utdanningsstøtten til Palestina, forsterker også dette inntrykket. Utdanning er en grunnleggende menneskerett og høyt prioritert i norsk utviklingssamarbeid. I Palestina har Norge gjennom flere regjeringer støttet bygging og renovering av skoler og opplæring av lærerstab og lærere. Norge finansierer ikke palestinske skolebøker eller pensumutvikling. De norske midlene til utdanningssektoren kanaliseres gjennom flergivermekanismen, der flere land er med, bl.a. Finland, Irland og Tyskland, og det er også etablert kontrollmekanismer i samarbeid for å sikre at midlene brukes i tråd med det som er formålet. Regjeringa ønsker å bidra til å heve kvaliteten på utdanning i Palestina. I samme periode som innholdet i de palestinske skolebøkene har blitt bedre, har også sentrale givere til utdanningssektoren, deriblant Norge og EU, hatt god dialog med palestinske myndigheter. Denne dialogen har også fortsatt etter at denne rapporten ble offentliggjort. Ifølge rapporten er det fortsatt innhold i skolebøkene som bør forbedres, men skolebøkene er i hovedsak i tråd med det som er UNESCOs standarder, og dette vises det også til i Europaparlamentets utenrikskomités innstilling til budsjett for 2022. Palestinske utdanningsmyndigheter er også tydelige på at de ønsker å heve kvaliteten på sitt eget pensum. Så er det en del som er fjernet og justert i lærebøkene, men det er altså et betydelig forbedringspotensial. Utdanningsstøtte er et område som regjeringa har prioritert, for vi mener at det er viktig for at palestinske barn skal få god utdanning, og også få opplæring i menneskerettigheter.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Jeg er vel ikke uten videre enig i disse kraftige påstandene om at palestinske skoler finansiert av Norge, Tyskland, Storbritannia, og også UNRWA, bidrar til å fremme jødehat. Med tanke på disse eksemplene som det vises til: Vel, nå har vi hatt en rapport som viser at det har vært forbedring på dette området. Jeg tror det er viktig at vi er kritiske, men å stemple et helt palestinsk skolesystem mener jeg heller ikke er hensiktsmessig i denne sammenhengen. Vi tar selvfølgelig skarpt avstand fra ethvert uttrykk for antisemittisme og hatefulle ytringer, og det vil vi også gjøre i det videre. Men en sånn generell stempling av de skolene som Norge er med på å finansiere, er jeg ikke med på.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-11-10:
Jeg tar skarpt avstand fra representantens generelle karakterisering av palestinske skoler. Jeg tror noe av det viktigste vi kan gjøre i kampen for menneskerettigheter, i kampen mot antisemittisme og for toleranse, er å gi barn utdanning. Barn uten kunnskap og utdanning er ikke noe godt virkemiddel i arbeidet for fred og en varig tostatsløsning. Jeg er stolt av at denne regjeringa øker støtten til palestinske selvstyremyndigheter gjennom at UNRWA får økt finansiering. Jeg skal også være vert for giverlandskonferansen for palestinske flyktninger til uka. Det mener jeg er et veldig viktig arbeid. Økonomisk kollaps og mangel på utdanning er ikke noe godt virkemiddel i kampen for toleranse og i kampen mot antisemittisme.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-11-10:
I Hurdalsplattformen står det at regjeringen vil: «samarbeide med Kina langs en nordisk og europeisk linje, om felles interesser, og stå opp for norske samfunnsverdier og de internasjonale menneskerettighetene.» Dette er svært kryptisk og rimelig vanskelig å forstå. Forhandlingene med Kina om en frihandelsavtale har pågått helt siden 2008, altså i 13 år, men nå går de forhandlingene mot en sluttfase, etter det vi i Fremskrittspartiet har forstått, og det er utenrikspolitikk på høyeste plan. Det blir svært krevende, sannsynligvis den mest krevende avgjørelsen en norsk regjering skal ta, om vi skal drive med disse forhandlingene, og når vi skal konkludere. Mener utenriksministeren at det er en klok strategi å fortsette forhandlingene, eller bør Norges strategi være å avvente og eventuelt avslutte forhandlingene?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-11-10:
Jeg vil først minne om at forholdet til Kina er relatert til det forrige spørsmålet. Det er jo så avgjort et forhold til Kina i nordområdene også, og derfor er forholdet til Kina en del av dette. Når det gjelder svaret eller ikke svaret fra utenriksministeren, registrerer jeg at hun peker på en annen minister. Jeg mener at dette er utenrikspolitikk mer enn det er næringspolitikk. Da ønsker jeg gjerne å vite fra utenriksministeren om USA er informert om disse forhandlingene, om de går inn i en sluttfase, og om hvilke reaksjoner USA har hatt, ettersom konkurransen mot Kina er blitt stadig mer vanskelig, og man har fått sanksjoner fra USA mot Kina, ikke minst når det gjelder 5G og Huawei. Og er det slik at USA har en vetorett i disse forhandlingene – ikke minst fordi vi sikkerhetspolitisk er helt avhengig av USAs hjelp, både gjennom NATO og bilateralt? Vil utenriksministeren konsultere med USA, og hvilken makt over Norge vil USA ha i eventuelle sluttforhandlinger om en frihandelsavtale?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-11-10:
I valgkampen reiste de rød-grønne rundt og snakket om «vanlige folk». Mange løfter ble gitt der ute, og det var ikke måte på hvor mange vanlige folk som skulle få sitt. Mandag denne uken hadde regjeringen sin første store mulighet til å levere. Det viser seg imidlertid at det kanskje ikke alltid er så lett å få øye på hvem som – i regjeringens øyne – er vanlige folk. Da tenker jeg spesielt på en gruppe som står mitt hjerte nær, barn og unge, kanskje spesielt dem som har det krevende, og dem som vokser opp i fattigdom. Derfor har det vært en stor ambisjon for meg som politiker å være en ombudskvinne for disse: forenkle hverdagen og prøve å legge til rette for at flere kan få det godt. Og som barn av en stortingsrepresentant kjenner jeg kanskje et ekstra stort ansvar for å tale deres sak i denne salen. Forrige gang den rød-grønne regjeringen satset på dette, endte det med et mageplask. I Soria Moria-erklæringen var det en målsetting om å legge fram en helhetlig plan for avskaffelse av fattigdom. Det viste seg å være urealistisk og ble endret i Soria Moria II-erklæringen, hvor man skulle avskaffe fattigdom. I Hurdalserklæringen står det ikke noe særlig konkret om hvordan den nåværende rød-grønne regjeringen vil bekjempe barnefattigdom. Jeg lurer på om det egentlig finnes noen strategi, for det ble presentert et kunststykke her på mandag med f.eks. å kutte fritidskortet til vanlige barn, det at man kan delta i fritidsaktiviteter. Det ble det prioritert å kutte, mens man heller skulle prioritere f.eks. økte kunstnerstipend og symbolske klimatiltak. Mitt spørsmål er om statsråden vil prioritere arbeidet for barn og unge i vedvarende lavinntektsfamilier.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-11-10:
Jeg beklager det. Det er til barne- og familieministeren.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-11-10:
Det er små forskjeller i Norge sammenlignet med en rekke andre land, men ulikhetene i Norge skyldes kanskje først og fremst en naiv innvandringspolitikk over flere tiår, noe som dessverre har rammet barna hardt. Derfor mener jeg og Fremskrittspartiet at man må ha bremsene på i innvandringspolitikken og først og fremst integrere dem som er her. Perspektivmeldingen omtaler bl.a. at det har vært en stor økning i barnefattigdom og sosiale forskjeller de siste årene, mer presist omtalt i SSBs rapport fra 29. mars 2021, som viser at 115 000 barn bodde i lavinntektsfamilier. SSB-rapporten beskriver også at det er først og fremst barn med innvandrerbakgrunn som stadig oftere er representert i denne statistikken. Er statsråden enig i at det viktigste virkemiddelet i kampen mot barnefattigdom er en streng og rettferdig innvandringspolitikk?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-11-10:
Jeg mener nettopp dette er litt av utfordringen, for den statistikken viser faktisk at det er seks av ti barn i den kategorien som har en slik bakgrunn. Det tror jeg man skal være veldig bevisst på for å kunne hjelpe best mulig. Etter hva jeg har forstått, har Oslo Economics, på oppdrag fra Barne- og familiedepartementet, nå gjennomført en analyse av de samfunnsøkonomiske kostnadene ved marginalisering og utenforskap hos barn og unge. Rapporten er nå lagt fram og viser at lav inntekt, omsorgssvikt, vold, overgrep, funksjonsnedsettelser osv. gir en betydelig økt risiko for å oppleve marginalisering. Dette koster det norske samfunnet store summer, for ikke å snakke om de kostnadene det blir for barn og unge, og det man ikke alltid kan måle i form av kroner og øre. Jeg lurer da på: Hvordan vil statsråden følge opp denne rapporten, konkret?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
Først vil eg takka for spørsmålet. Dette er eit enormt viktig tema, eg er glad for representanten sitt engasjement for oppvekstvilkåra til barn og unge. Så er eg ueinig i premissen i spørsmålet. Eg tenkjer at tilleggsproposisjonen som vi fremja på måndag, er eit veldig godt budsjett for barn og unge. Representanten trekkjer fram fritidskortet: Ja, der vil denne regjeringa avslutta prøveprosjektet når det går ut i juli, og ikkje lova ei nasjonal utrulling av det. Vi føreslår i staden å styrkja ei tilskotsordning for å inkludera barn og unge, og at vi òg utvidar denne slik at kommunar kan søkja om tilskot til bl.a. å dekkja deltakaravgifter, og den tilskotsordninga er, med vår auke, på over ein halv milliard kroner. Det tenkjer eg vil koma godt med ute i kommunane i deira arbeid. Når det gjeld å kjempa mot fattigdom, er vi i plattforma veldig tydelege på at vi skal redusera fattigdom, og spesielt barnefattigdom. Vi gjer fleire grep i dette budsjettet som kan bidra til det, bl.a. gjer vi barnehage billegare, vi har auka bustøtta, vi varslar òg at vi skal setja ned ein låginntektskommisjon, og vi vil innføra skulemåltid og billegare SFO. Det er mange ting som bidrar til at barnefamiliar kan få større økonomisk handlingsrom. Ikkje minst har vi òg føreslått ei omlegging til ein meir sosial skatte- og avgiftspolitikk.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
Eg er ein barneminister for alle barn i Noreg, uansett om dei bur i innvandrarfamiliar, eller om det er andre barn. Det som Framstegspartiet antyder her, er i alle fall langt frå den linja eg har tenkt å vera tydeleg på og kjempa for. Det er jo slik at barn er barn, og vi skal sikra at norske barn – barn som bur i Noreg – slepp å veksa opp i fattige familiar. Det er ikkje slik at barn er fattige, det er vaksne som er fattige, og det er der vi må endra politikken. Ja, eg veit at det er mange barn frå innvandrarfamiliar som er i den statistikken. Det er noko vi skal vera klar over, og vi må kanskje setja inn ekstra ordningar der, men eg tar avstand frå den vinklinga som representanten har spørsmålet sitt.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
Ja, dette er eit veldig viktig arbeid som vi allereie har starta på, for vi har tydelege mål i Hurdalsplattforma om at vi skal kjempa mot fattigdom blant barnefamiliar, og den rapporten som representanten viser til, er viktig i det arbeidet. Barn som veks opp i vedvarande fattigdom, har auka risiko for utanforskap og marginalisering. Det er fleire ting som må til for å hindra dette. Representanten var inne på det i sitt første spørsmål, at ein har prøvd i mange år. Under den regjeringa som Framstegspartiet var ein del av eller støtta, har det heller ikkje gått riktig veg. Eg har nemnt alle tiltaka våre som allereie har kome fram i tilleggsproposisjonen, og så skal vi arbeida vidare med dette. Det er ei veldig viktig sak for meg.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
Vi har fleire ting i tilleggsproposisjonen, som eg nemnde for førre spørsmålsstillar, og at vi styrkjar kommuneøkonomien med 2,5 mrd. kr vil jo sjølvsagt vera positivt for denne gruppa. Det at vi innfører momskompensasjon for frivillige lag og organisasjonar, vil bidra til at frivilligheita i enda større grad kan gi tilbod som òg hjelper denne gruppa. Det at vi gjer barnehage billegare, vil sjølvsagt òg vera ein konkret ting som mange foreldre er glade for. Vi har ei betre bustøtteordning, som er varsla, og vi har òg mål om å gjera SFO billegare og ha eit skulemåltid. Dette er eit arbeid som vi skal koma tilbake til med enda fleire konkrete tiltak for å nå denne målgruppa.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
Først til at eg ikkje har kome med nokon konkrete forslag til kva ein gjer for barna i storbyar: Billegare barnehagar er eit veldig konkret og eit stort løfte, og ein kan ikkje seia at det ikkje har betydning. Når det gjeld saka om fedrekvota, er nok representanten Almeland kjent med at eg har svart på skriftleg spørsmål bl.a. til spørsmålsstillaren. Det er òg kome spørsmål frå kontrollkomiteen. Poenget i den saka er at Venstre har sjølv sete i regjering to gongar når Stortinget har sagt at det var nødvendig å endra lova for å unngå den fedrekvotefella, seinast no i vår. Men eg er kjend med Sivilombodets brev, og eg vurderer dette no opp mot Nav og vil koma tilbake til det.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
Takk for spørsmålet. Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti har delt engasjement for ein del tiltak i familiepolitikken, og eg forventa at eg kunne verta utfordra på kontantstøtta, som eg opplever at spørsmålet i hovudsak dreier seg om. Eg vil svara ut på det. Eg er ein barne- og familieminister som meiner at vi må ta innover oss at kontantstøtta slik ho var, ikkje har fleirtal i denne salen. Eg er opptatt av at vi lagar ei ordning for barnefamiliar som ikkje vert utsett for kritikk i det uendelege, som kan vara over tid, som kan sikra at det vert føreseieleg for barnefamiliane, og som prioriterer familiane med dei yngste barna, der eg meiner at behovet er aller størst for å sikra valfridom. Med vår ordning, som eg håpar kan få støtte i Stortinget, vil ein framleis vidareføra kontantstøtteordninga for dei yngste barna, altså dei mellom 12 månader og 18 månader. Eg er ueinig i at dette ikkje hjelper nokon småbarnsfamiliar, som det kunne høyrest ut som representanten antyda. Eg trur det vil vera ei veldig viktig ordning for dei som står der med ein eittåring og lurar på om dei kanskje skal utsetja barnehagestart ein månad eller to eller kanskje opp til eit halvt år. Da kan denne småbarnsstøtta eller kontantstøtta vera noko som gjer at nokon fleire familiar får den valfridomen. Saman med at vi gjer barnehagane billegare, meiner eg at dette er med på å auka valfridomen og gjera det meir tilgjengeleg for fleire familiar.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
Det er veldig føreseieleg for småbarnsfamiliar, for vi er tydelege på at kontantstøtta for barna som er mellom 12 og 18 månader, står fast. Det er veldig føreseieleg. Det representanten spør om, er innretninga på det som vert kalla småbarnsstøtte for barn mellom 18 månader og 2 år. Korleis innretninga vert på den, må eg få lov å koma tilbake til, men eg er opptatt av at det skal vera innordna slik at det vert føreseieleg og enkelt å forstå, at det ikkje skal verta veldig masse ulike innretningar og forhold som gjer at det kan verka uføreseieleg. Men det tenkjer eg at vi skal klara å få til og vil koma tilbake igjen til Stortinget med korleis det endeleg vert.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
Gode oppvekstvilkår for barn og unge er ei av dei aller viktigaste oppgåvene i samfunnet vårt. Eg skal ikkje bagatellisera forslaget vårt om å redusera barnehageprisane, for under den regjeringa som Kristeleg Folkeparti var med i eller støtta, gjekk barnehageprisen opp med 50 000 kr for eit barnehageløp. Det er ganske mykje pengar for ein barnefamilie. Når det gjeld fritidskortet, er representanten og eg einige om at det er veldig viktig at alle barn og unge skal få anledning til å delta i ein fritidsaktivitet. Så er vi ueinige i at fritidskortet er den eine løysinga som skal ordna dette. Det er ikkje til å stikke under stol at denne ordninga er dyr. Totalt sett vil det vera ei satsing på 1,7 mrd. kr. Ordninga er òg vorten kritisert for å vera byråkratisk. Så det er vår prioritering.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
No kom jo representanten inn på det som ikkje har vore tatt opp så ofte. Det er at den førre regjeringa faktisk ikkje prioriterte pris- og lønsstigning i barnetrygda, for å finansiera fritidskortet. Vi vil koma tilbake igjen i neste budsjett når det gjeld barnetrygda. Men det vi såg på, var nettopp om det var riktig å ta frå barnefamiliar éi til velferdsteneste, for å prioritera eit fritidskort, utan at dei eingong har fått til ei følgjeevaluering, som kostar veldig mykje. Vi har styrkt den nye tilskotsordninga for å inkludera barn og unge, slik at òg kommunar kan søkja om tilskot for å dekkja deltakaravgift. Eg trur at det er ei mykje betre ordning, som er meir treffsikker, som er mindre byråkratisk, og som òg treffer dei ungane som har dei største behova.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
Spørsmålet er eigentleg litt uklart. Eg har gått gjennom at vi meiner at vi ikkje kan gå inn for ei nasjonal utrulling av fritidskortordninga. Vi har føreslått å styrkja andre ordningar. Éin ting er tilskotsordninga, men vi styrkjer kommuneøkonomien med 2,5 mrd. kr, og vi innfører full momskompensasjon for frivillige lag og organisasjonar. Dette vil òg vera med og bidra til at alle barn og unge kan delta i ein fritidsaktivitet. Vi har altså ein annan måte å nå det målet på enn det Kristeleg Folkeparti og den gamle regjeringa meinte var rett.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-11-10:
No er det slik at fritidskortet var eit prøveprosjekt, og prosjektet går ut i juli i år. Da skal det koma ei følgjeevaluering. Det er klart at vi òg skal ta med oss dei positive erfaringane med det – korleis vi kan arbeida for å inkludera barn og unge og sikra fritidsaktiviteter for alle. Men å gå inn for ei utrulling av dette til ei nasjonal ordning på bakgrunn av det vi no veit, meiner vi ikkje var ei rett økonomisk prioritering. Vi meiner det ikkje var ei rett prioritering for å kunna få mest mogleg ut av pengane når det gjeld barn og unge. Av andre ordningar må eg seia at det å styrkja kommuneøkonomien, når alle. Momskompensasjon for frivillige organisasjonar er òg noko som når breitt ut. Vi skal styrkja dei universelle velferdsordningane, men vi skal ikkje hoppa på alle forslag, spesielt ikkje dei som kom frå den gamle regjeringa.
Tage Pettersen (Høyre), 2021-11-10:
I 2020 la Solberg-regjeringen fram en samarbeidsstrategi som skal fremme deltakelse og styrke mulighetene for barn i lavinntektsfamilier. Strategien tok for seg tiltak som gir barn like muligheter som sine jevnaldrende til å gjennomføre utdanningsløp, ha gode og trygge boforhold, delta i organiserte fritidsaktiviteter og få bedre tilgang til helsetjenester. Og i budsjettet for 2022 foreslo vi ytterligere 400 mill. kr til tiltak som skal bygge opp under dette. Den nye regjeringen har – som vi har hørt – allerede avlyst fritidskortet, noe som vil ramme veldig mange, samtidig som de skryter av at de har brukt 50 av de 300 millionene på å styrke en annen ordning. Jeg vil spørre statsråden: Hvilke konkrete punkter i regjeringsplattformen vil statsråden trekke fram som deres målrettede tiltak for å hjelpe barn som vokser opp i familier med vedvarende vanskelig økonomi?
Tage Pettersen (Høyre), 2021-11-10:
«Hvordan kan statsråden forsvare reverseringen av domstolsreformen, når Barneombudet mener det vil svekke barnas rettssikkerhet?»
Tage Pettersen (Høyre), 2021-11-10:
At Senterpartiet lider av reverseringsmani, er for så vidt ikke noe nytt, men det er jo flere partier i denne regjeringen, og regjeringen bør lytte til fagfolkene. Selv om statsråden har funnet noen sitater fra Barneombudet som hun kan trekke fram, er man tydelig på at å snu domstolsreformen vil svekke rettssikkerheten for barn, og Barneombudet mener at en reversering vil bidra til dette. Det er en alvorlig tilbakemelding som regjeringen bør ta på ramme alvor. Jeg sliter vel egentlig med å se hvem som bedre skulle kunne ivareta og mene noe om dette enn en tidligere dommer som nå er ombud for å ivareta barnas beste. Spørsmålet blir da igjen: I hvilken grad mener statsråden at andre hensyn kan veie mer enn hensynet til barna i disse sakene?
Tage Pettersen (Høyre), 2021-11-10:
Barneombudet er jo ikke alene om å advare mot denne reverseringen. Både Høyesterett, Juristforbundet – Dommerforeningen, Domstoladministrasjonen samt landets førstelagmenn og mange sorenskrivere er for dagens organisering av tingrettene, og regjeringens reversering er på mange måter en endring som ingen andre enn regjeringen selv vil ha. Domstolsreformen gir jo gode resultater. Ikke bare styrker den rettssikkerheten, men for å sitere sorenskriveren i Agder tingrett, Robert Versland, er den også norgeshistoriens mest distriktsvennlige reform. Det er noe som Senterpartiet bør lytte til. Ingen lokaler er lukket, ingen ansatte er flyttet på, og ingen dommere eller øvrige medarbeidere har mistet jobbene sine. Ingen har dårligere tid enn et barn i en vanskelig familiesituasjon. Er statsråden mer opptatt av distriktshensyn enn av barnas rettssikkerhet? Og hvis hun ikke er det: Hvordan kan hun da forsvare reverseringen av reformen i denne sammenhengen?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-11-10:
Mitt spørsmål går til barne- og familieminister Kjersti Toppe. Familiepolitikk er viktig. Familien er vårt første og viktigste fellesskap. Her møter vi trygghet, kjærlighet og omsorg. Her utvikler vi oss og får en tilhørighet. Mye av grunnlaget for hvordan vi blir senere i livet, legges i de første årene. Det sies at en god barndom varer livet ut. Dessverre kan vi også se at en vond barndom kan gå i arv. Familiepolitikk er viktig fordi vi mener at familien er så viktig. Derfor prioriterer Kristelig Folkeparti familiene alltid, men for Senterpartiet synes det til tider å være bare ord, for i regjering har de nærmest abdisert og gitt Arbeiderpartiet vetorett i familiepolitikken. Det synes Kristelig Folkeparti er trist – ikke for Kristelig Folkeparti sin del, men for alle familiene som nå ikke lenger har noen som kjemper for dem i regjeringen. Det burde ikke overraske noen. Hver gang de sitter i regjering, kuttes det dramatisk i kontantstøtten, og de har til og med gått med på å innføre ventestøtte – eller småbarnsstøtte, som jeg vet statsråden så fint kalte det. Med all respekt å melde hjelper det ingen småbarnsfamilier hva vi kaller ordningen, så lenge tilbudet raseres. Arbeidslinjen trumfer alltid familiepolitikken. Mitt spørsmål er: Hva konkret vil statsråden gjøre som barne- og familieminister for å styrke familiens posisjon, sånn at familiepolitikken ikke først og fremst handler om arbeidslinjen, men om å gi familiene fleksibilitet og valgfrihet til å leve det livet de selv ønsker å leve?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-11-10:
Mener statsråden at dette er forutsigbart for familiene? Den dagen man får barnehageplass, mister man kontantstøtten. Er det forutsigbart for familien? Er det forutsigbart for barnehagen? Er det forutsigbart for arbeidslivet? Hvor lenge skal en småbarnsfamilie – en mor eller en far – søke permisjon? Hvor er forutsigbarheten for alle parter, når man gjør det på denne måten?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-11-10:
Jeg ser fram til at man kommer tilbake igjen med det. Statsråden har også sagt flere ganger at maksprisen i barnehagen er redusert, og det er flott. Men det foreslås også ganske mange andre kutt for barnefamiliene. Men det som opprører meg aller mest, er at regjeringen kutter i fritidskortet – fritidskortet som basketguttene kaller for gullkortet, for det gjør at de kan spille basket. Regjeringen har hevdet at kortet er byråkratisk, men realiteten er at regjeringen tar fra dem som trenger det mest. Vi investerer i ungene, regjeringen investerer i organisasjonene. Men en ekstra ball til organisasjonene gir ikke flere muligheter for den enkelte ungdom til å delta i fritidsaktiviteter. Det er fritidskortet som gjør at de kan delta. Så mitt spørsmål er: Hva vil barne- og familieministeren gjøre for å sikre at ingen barn og unge må stå med lua i hånda og be om å få lov til å være med på fritidsaktiviteter, når fritidskortet blir borte?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-11-10:
Jeg skal ha en siste oppfølging når det gjelder fritidskortet. Det var en tanke fra den forrige regjeringen, og Kristelig Folkeparti spesielt, at dette skulle være en universell ordning for de eldste ungene. Nå kutter en dette for de eldste ungene. En øker barnetrygden, med indeksregulering, for null- til seksåringene, en gjør ikke det for de største ungene. Hva tenker statsråden om at en egentlig kutter til de største ungene, som også trenger mange ressurser og penger, og ikke minst deltakelse i organisasjonslivet, for å dannes til gode ungdommer som også skal være en del av vårt samfunn?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-11-10:
Jeg klarte ikke å holde meg. Jeg skjønner at statsråden sier at det at vi ikke økte barnetrygden, var grunnen til at man ga fritidskortet til alle – sånn at det skulle være en reell økning for de eldste ungene. Vi prioriterte det fordi vi vet at unger er så solidariske at de faktisk sier at de ikke har råd, og så blir de stående utenfor den sosiale sammenhengen. Jeg er enig i at vi kan ha spesielle potter som familier kan søke fra. Men vi vet også at skammen ved å gjøre det er så stor at det å ha universelle ordninger for dette er viktigst – ikke for Kristelig Folkeparti, ikke for den som sitter og skal fordele det, men for de ungdommene som faktisk vet at de får den aktiviteten de har lyst til å være med på, fordi de får den dekket, uten at noen andre vet at de er under spesielle søknadsregimer.
Turid Kristensen (Høyre), 2021-11-10:
I Hurdalsplattformen er overskriften på kapittelet om barn og familier «Gode universelle ordningar for alle familiar». Det står at dette er fordi man vil styrke det universelle velferdstilbudet til barn og unge for å sikre frihet til alle familier og redusere forskjellene i Norge. Når jeg leser tilleggsproposisjonen, må jeg si at jeg synes regjeringen har en underlig lite prinsipiell holdning til universelle ordninger. Regjeringen foreslår f.eks. å senke barnehageprisen til alle, uavhengig av familiens inntektsnivå, som en universell ordning. Når det gjelder fritidskortet, som ble innført av regjeringen Solberg som en universell ordning, og som har kommet mange til gode, sier regjeringen nå at man vil fjerne ordningen fordi den ikke er målrettet nok. Jeg hørte at statsråden på tidligere spørsmål her i dag heller forsøkte å vise til mer generelle ordninger, som styrking av kommuneøkonomien eller tiltak i andre departementer enn sitt eget. Hvordan mener statsråden at fjerning av fritidskortet samsvarer med egne målsettinger i Hurdalsplattformen, og hvordan kan statsråden forsvare at regjeringen fjerner nesten 300 mill. kr og øker med bare 50 mill. kr på andre ordninger – noe som klart vil gå ut over mange barn og unge?