trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders B. Werp (Høyre), 2016-01-21:
Jeg vil takke de to som har hatt innlegg i saken for veldig gode og positive innlegg med en tilnærming som jeg vil slutte meg til, og som også forsterker det jeg ønsker å formidle som hovedbudskap: at dette er viktig fordi det er en del av vår nære historie, og det er viktig fordi det har relevans i dag med tanke på å forstå og motvirke radikalisering og voldelig ekstremisme. Jeg lyttet med stor interesse til Asphjell, min gode kollega i justiskomiteen som jeg har stor respekt for. Koblingene til Lund-kommisjonen, som også representanten Tetzschner var inne på, er helt relevant. Jeg vil kanskje legge til at Lund-kommisjonens mandat i større grad var knyttet til den mulige ulovlige overvåkingen av norske borgere, enn til det som kanskje legitimerte hvorfor POT, som det het den gangen, gjorde det de gjorde. Jeg syntes representanten Tetzschner trakk opp den linjen veldig godt og veldig tydelig, noe som også i tidligere interpellasjoner nettopp har vært mitt poeng: at vi må fortsette det arbeidet som Lund-kommisjonen nedla, ved fortsatt å ha lyset på i de norske etterretningsarkivene – ikke slukke det, slik vi på mange måter kanskje gjorde i 2007, da denne midlertidige loven utløp. Tusen takk for det som er sagt fra denne talerstolen. Jeg registrerer at dette ikke er en interpellasjon som mobiliserer de store mengdene av mine medrepresentanter på Stortinget. Jeg tar det også positivt, for det som er sagt av de to representantene og av statsråden, bygger på mange måter opp under og bekrefter det jeg ønsket å oppnå ved å løfte temaet, nemlig at her står vi sammen. Dette dreier seg ikke om partipolitikk, dette dreier seg om et felles, tverrpolitisk ønske om å belyse fortiden og å lære av den. Det har vært en god dag i dag – det er jeg glad for.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-01-21:
La meg først si at jeg takker for interpellantens oppfatning av svaret. Jeg er glad for at interpellanten er fornøyd med det. Det er ingen tvil om at det har vært gjort mye arbeid på dette området, ikke minst overfor amerikanske myndigheter, men som interpellanten også sier, fikk vi det svaret vi fikk, og der står på en måte den saken. Samtidig har vi tilgang til en del materiale selv, som jeg også nevnte i mitt svar. Jeg er veldig opptatt av at vi skal lette tilgangen for forskere, som også er nevnt i interpellasjonen. Spørsmålet rundt norske medier er litt annerledes, men likevel veldig viktig. Det er gjort veldig mye godt arbeid fra enkelte mediers side for å bidra til å skape klarhet rundt mange av disse forholdene. Jeg er positiv til at media kan få innsyn i en del av disse opplysningene forutsatt at det er innenfor de rammene som PST kan gi innsyn i. Det er også viktig ved innsynsbegjæringer, også fra media, at en er meget presis i hva en ønsker innsyn i. Utfordringen vil være hvis en får innsynsbegjæringer som er veldig brede, som er veldig krevende for PST å håndtere rent praktisk innenfor gjeldende regelverk. Det vil sette oss på en mye større prøve enn hvis en kan være konkret i vurderingen. Men også her er det viktig å ha med seg de begrensningene som ligger i forhold til personvernspørsmål, i tillegg til de øvrige rettslige rammene for det innsynet. Jeg er helt overbevist om at PST vil vurdere innsynsbegjæringer fra media også på dette området på en seriøs og skikkelig måte. PST har, som jeg nevnte i svaret mitt, vært opptatt av å gå gjennom eget materiale allerede, så det er gjort en del arbeid på dette feltet allerede, men vi er nødt til å forholde oss til de legale rammene som selvfølgelig ligger for den typen innsynsbegjæringer. Jeg er helt enig i at det vi har sett så langt fra medias side innenfor dette området, er håndtert på en god måte, men jeg tror likevel det er viktig å ha med seg at det er strenge regler for hvordan en skal håndtere det materialet som er innhentet også under den kalde krigen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-01-21:
Til det siste vil jeg si at jeg mener det er veldig riktig ikke å bedømme viktigheten av en interpellasjon ut fra antall personer som har innlegg i saken, men mer ut fra hva som faktisk blir sagt i de innleggene som blir holdt. Der mener jeg det har vært gode refleksjoner rundt de dilemmaene som vi faktisk står i, som representanten Tetzschner presenterte på en god måte. Det er også en tverrpolitisk bredde og enighet om dette, som representanten Asphjell gjorde veldig tydelig. Det synes jeg er veldig positivt, og det viser at det i hvert fall er et felles engasjement i denne salen, og at det ikke er konfliktlinjer med hensyn til hva en ønsker å oppnå. Så mener jeg også at debatten viser veldig tydelig kombinasjonen mellom det å få tydelig frem hva som er vårt historiske bilde, hva som befinner seg i vår historie, og hvor aktuell den historien faktisk er i den hverdagen vi lever i i dag. Når vi ser at personer reiser fra trygge, demokratiske Norge for å kjempe for antidemokratiske krefter, med våpen i hånd, er det – uten å sammenlikne det helt – i hvert fall den tilknytning at en har latt seg inspirere av ganske radikale krefter, antidemokratiske radikale krefter. Og det at vi kan lære av den historien, er jeg helt overbevist om. Det er mye vi har lært allerede, men det er fortsatt mye som står igjen. Jeg er veldig glad for at det er bred enighet i Stortinget om viktigheten av å vite så mye vi kan få vite om denne perioden. Så er jeg også veldig glad for at det er en utstrakt respekt for de rammene vi må holde oss innenfor i det arbeidet som fortsatt skal gjøres.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2016-02-10:
Brede forlik om viktige saker for landet er en viktig kvalitet i norsk politikk. I møte med store utfordringer viser vi evne til å legge små krangler til side og samle oss om løsninger som er bra for landet. Derfor gikk et bredt flertall på Stortinget før jul sammen om en rekke umiddelbare tiltak for å møte flyktningkrisen og tiltak for god integrering. En viktig motivasjon var å stå sammen, slik at lokalsamfunn ute i kommunene også kunne møte nye oppgaver og utfordringer samlet, og ikke splittet. Arbeiderpartiet står fast ved disse forlikene. Det var riktig av Stortinget å gi regjeringen støtte i en vanskelig tid. Siden forlikene ble inngått, er det skapt dyp tvil om regjeringens vilje og evne til å forvalte denne brede enigheten. Forlikene er ikke fulgt opp med kontakt og forankring av forslag og politisk retning. Begrunnede spørsmål til de 40 forslagene fra regjeringen i romjulen er møtt med kritikk fra regjeringspartiene om at opposisjonen vingler – ja liketil anklage om at vi truer landets grenser. Når sivilsamfunnet, som f.eks. representanter for Kirken, har stilt spørsmål, blir disse møtt med beskyldninger om at Kirken ødelegger velferdssamfunnet. Begge anklagene er naturligvis ute av proporsjoner og slår bare tilbake på regjeringen selv, men de er en del av et mønster de siste ukene som har svekket tilliten mellom Stortinget, regjeringen og viktige deler av sivilsamfunnet. Hvor har statsministeren vært i disse ukene? I går kom hun – i sin første tilbakemelding til forlikspartnerne – med en tekstmelding som sier at regjeringen er på tilbudssiden rundt spørsmål om asyl. Og hun vedgår ved høringsfristens utløp at dette er store og kompliserte sammenhenger, som regjeringen vil trenge tid på å gå igjennom – klokt. Ulike talspersoner for regjeringspartiene har bare de siste dagene sendt ulike meldinger og argumentert mot hverandre. Klarer statsministeren å holde regjeringspartiene samlet i denne saken – og ikke bidra til mer splittelse og svekket tillit i tiden fremover?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2016-02-10:
Selvsagt skal vi lytte til høringen, men det er jo ikke dette som har vært tonen i to og en halv måned, siden november-forliket, og i halvannen måned, siden desember-forliket. Det har vært ukentlige utspill mot opposisjonen om at den vingler, truer landets grenser, er useriøs fordi den har stilt spørsmål ved de sakene som har vært ute på høring. Partiene er ikke høringsinstanser. Vi skal behandle sakene når de kommer til Stortinget. Den tilliten som ligger i forliket, som 161 av 169 representanter stiller seg bak, er et stort ansvar å forvalte, og her har statsministeren latt det ene regjeringspartiet holde på uke etter uke med grove anklager. Vi måtte vente fire dager for å få avklart om Fremskrittspartiet mener at det ikke bør være norskopplæring i det hele tatt i norske mottak. Vi har en finansminister som fortsatt ikke vil kommentere oppfordringen til kommunene om ikke å bosette. Det pågår mens høringen ruller videre, og statsministeren er fraværende. Jeg mener det er svakt lederskap i en vanskelig og krevende tid. Det kommer krevende beslutninger fremover, og den brede enigheten Stortinget har, er noe vi kan bygge på, og noe som ikke bør svekkes, slik det har vært den siste halvannen måneden.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
La meg begynne med å si at jeg er veldig glad for at et bredt flertall på Stortinget sist høst var enig i at det var behov for å gjennomføre innstramninger i dagens regelverk for asyl- og flyktningpolitikken, i møte med den store endringen vi ser rundt oss knyttet til asylantankomster til Europa – det store presset vi hadde sist høst – som vi vet vi kan få på nytt igjen til Norge. Det er jeg glad for, og jeg er glad for at vi har et bredt forlik om det. På bakgrunn av det brede forliket la regjeringen frem et høringsnotat i romjulen som har vært ute på høring siden da. Høringsfristen gikk ut i går. Det er kommet mange innspill fra ulike høringsparter til dette. Det er nå regjeringen skal jobbe med å sortere de innspillene. Jeg sa da høringsnotatet ble lagt frem, at dette er en reell høring om disse spørsmålene. Vi skal følge opp intensjonene i og retningen fra forliket i Stortinget, men vi skal også sørge for at vi sorterer – ut fra de fakta og det systemet som skal være for fremtiden – de innspillene som er kommet i høringsprosessen. Derfor er dette store og kompliserte sammenhenger. Jeg mener at det er helt naturlig å sende tilbakemelding til partiene på Stortinget når høringsfristen er ute. Jeg registrerer at Arbeiderpartiets parlamentariske leder har ment at man kanskje løpende under høringen skulle hatt noe dialog med høringspartene. Jeg har ment at det er rimelig å la høringsinstanser få lov til å komme med sine synspunkter. Vi må gå gjennom det, og så vil vi snakke både med forlikspartnerne og med resten av Stortinget før vi fremmer en proposisjon om innstramninger, for å følge opp det forslaget som er fremmet.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Statsministeren har ikke vært fraværende. Statsministeren har vært i denne diskusjonen kontinuerlig i løpet av det siste halvåret. Det er ikke sånn at selv om vi har et forlik, så slutter debatten. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet har valgt å ta stilling til forslag før høringsfristen er ute, og da er det kanskje ikke så rart at man får noen spørsmål fra andre partier og en viss diskusjon rundt det temaet – hvis man tar stilling før man har hørt det, og før regjeringen har fremmet sitt endelige forslag. Man må tåle debatt og kritikk. Jeg synes ikke vi kan regne med at den mest utfordrende saken vi har på dagsordenen i dag, nemlig asyltilstrømningen og den fremtidige integreringen, skal skje uten at det foregår politisk debatt – ikke minst når det pågår en høringsrunde. Da er det også naturlig at angjeldende statsråd kommenterer og svarer på kritikk, angrep og annet som kommer. Så har jeg lyst til å understreke at det er regjeringens høringsnotat som er ute. Regjeringen behandlet dette før jul, i desember, og vi kommer til å fremme en proposisjon som er regjeringens proposisjon på vegne av begge partier og i tråd med det forliket som foreligger.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Det jeg synes er mest utrolig, er at Arbeiderpartiet mener at det å ha politisk debatt, når man selv går ut med politiske synspunkter, og man ikke får svar, er mangel på lederskap. Vi har en levende debatt om dette spørsmålet. Fra regjeringens side har vi lagt våre utgangspunkt ut på høring, og så skal vi ta stilling til høringsinnspillene. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet har konkludert før høringsfristen er ute, men da må de regne med at det blir debatt om det. De kan ikke regne med at de melder seg ut av den debatten på veien. Så må jeg si at en retorikk om at Høyre og Fremskrittspartiet vedtok at 23 000 skulle få opphold, blir å omgå sannheten på mange måter. Vi behandler asylsøknader basert på internasjonale forpliktelser og det lovverket Stortinget har vedtatt. Det gjør enhver regjering, og det kommer vi til å fortsette å gjøre.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Vi tar alle høringsinnspillene på alvor og kommer til å gå grundig igjennom dem. Det arbeidet som har vært gjort med endringer, har vært gjort med rekordhurtig fart i forhold til at det er veldig vanskelig og komplisert. Så det kan godt tenkes at det er områder i høringsutkastet som, nettopp fordi det er kommet innspill, bør ses på på en annen måte. Det kan man se ut ifra de innspillene som er kommet. Det er ikke uvanlig at dette skjer i en høringsprosess. Det er heller ikke uvanlig, for en som har hatt ansvaret på dette området, at både UNE og UDI leverer kritiske høringsuttalelser til regjeringens forslag – det har de gjort under alle regjeringer – og kanskje påpekt områder hvor man har måttet gjøre ting bedre. Det er ett område som er viktig: Det er et forslag som er fremmet, som er en såkalt force majeure-klausul. Hva skjer hvis vi står i en situasjon som er helt uhåndterbar i Europa? Det er et forslag som ikke er ment å brukes til vanlig, og det vil være en måte å sette til side noe av den vanlige praksisen på, også i forhold til menneskerettighetsspørsmål. Men det er for å ha et lovverk gitt at krisen er fullstendig i Europa.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Jeg mener at det er viktig at vi ikke underslår folks uro i disse debattene. Jeg mener det er viktig at vi har åpenhet om at dette er et vanskelig felt, og at det vil være stor diskusjon om det. Jeg mener at det er bra at vi har et forlik som gjør at vi kan rydde veien for hvordan vi juridisk skal jobbe med innstramningstiltakene og i bredden på det som er et viktig og alvorlig område, nemlig å møte alle folk med respekt og folkeskikk når de kommer til landet, for å bidra til god integrering, som jeg sa i min nyttårstale. Det er av og til noen utfordringer som vi ikke kan skyve under teppet, og som bekymrer folk mye. Da mener jeg det er naturlig at det foregår en politisk debatt. Regjeringen har vært veldig tydelig, f.eks. på at de forslagene som er fremmet av Oslo Fremskrittsparti, ikke er regjeringens forslag og ikke kommer til å være det. Det er forslag som vi har sett før, og som ikke er en del av den avtalen som vi har, eller av Sundvolden-plattformen. Å lage politisk retorikk som om det var noe man skulle slå ned på hver gang – vår politikk har vært tydelig på at den ikke er sånn, f.eks. når det gjelder lukkede mottak.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Jeg registrerer at et fylkeslag i Fremskrittspartiet som har en politikk som ikke er basert på grunnlaget for regjeringens politikk, blir gjort til eksempel på regjeringens politikk. Sånn er det ikke. Vi forholder oss til en asylavtale med Kristelig Folkeparti og Venstre. Den omtaler lukkede mottak, den omtaler veldig tydelig at vi skal ha noen flere lukkede mottaksplasser, men vi skal ikke åpne for at flere kan plasseres i lukkede mottak enn det som gjelder i dagens regelverk knyttet til det. Det har vært klar politikk hele tiden, og det endrer seg ikke selv om det fattes resolusjoner i fylkeslag i ulike politiske partier. Regjeringen jobber med og følger opp integreringsspørsmålet. Senest i går var integreringsministeren ute på to ulike arrangementer knyttet til integrering og snakket om regjeringens integreringspolitikk. Vi har fått en lang meny av utredninger og forslag som vi nå skal gjennomgå, og vi følger den planen vi informerte Stortinget om i høst. Vi kommer med innstramningstiltak som lover og endringer, og så kommer vi med en integreringsmelding. Den kommer i begynnelsen av mai, parallelt med revidert nasjonalbudsjett.(Presidenten klubber.) Det er det Stortinget ble informert om i høst, det er den planen vi følger, og vi jobber med hele menyen fra Stortinget. (Presidenten klubber.)
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Regjeringen – og dette tror jeg også jeg har svart på før i Stortinget – er veldig klar over at det som har vært den historiske tradisjonen, er at en familiegjenforening stort sett leder til en økning på ca. 0,7–0,8 personer i innvandringen til Norge. Det er på en måte et statistisk faktum, og der argumenterer jeg ikke. Det som er spesielt akkurat nå, er at det er relativt mange menn uten familie som kommer, og det er en større andel enn tidligere. Det kan antyde at det blir flere søknader om familiegjenforening, men det står i høringsnotatet at det kan bli – det står ikke «vil bli», det står «kan bli». Vi skal alltid legge opp til å sjekke disse tingene. Det er saker der, men en hovedgrunn for å gjøre noe med familiegjenforening er faktisk at alle land rundt oss gjør noe med familiegjenforening for øyeblikket. I den prosessen, når vi har jobbet med det, har ett av hensynene vært at Norge ikke skal fremstå som mer liberalt, og dermed mer attraktivt, enn andre land rundt oss, og når andre strammer inn på familiegjenforening, bør vi også stramme inn på familiegjenforening.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Jeg synes det er gledelig å se at PST har gått litt ned i sin trusselvurdering, men samtidig er det viktig at vi ikke tror at det betyr at det er en voldsomt stor endring. Hovedgrunnen til dette er jo at en del miljøer som har bidratt til rekruttering, som politiet har etterforsket, er blitt mindre. Det skyldes at flere kjente norske ekstremister, og som har vært fremmedkrigere, er drept i Syria. Det skyldes at flere ekstreme islamister sitter fengslet og venter på dom i Norge. Det betyr at en del av de miljøene er sprukket opp, og det er bra. Det betyr at en del av politiets arbeid har fungert, at de har jobbet intensivt med det. Så jobber vi også på bred front – og det har vi gjort siden handlingsplanen mot radikalisering og ekstremisme ble lagt frem – med å mobilisere samfunnsressursene for å få mobilisert støtten og arbeidet ute i kommunene for å hindre radikalisering, og der er det veldig mange kommuner som gjør en bra jobb. Det er også grunnen til at f.eks. Oslo og Kristiansand er blitt trukket med i de internasjonale nettverkene knyttet til dette, de har vært med som eksempelsteder for å jobbe med dette, og mange land har kommet og sett. Og vi bygger på det arbeidet som ble gjort mot ekstremisme, altså mot høyreekstreme krefter, på 1990-tallet. Det er viktig at regjeringens handlingsplan mot ekstremisme og radikalisering ikke er en handlingsplan bare mot islamistiske ekstreme. Det er også mot alle andre grupper av ekstreme. Det dreier seg om å sørge for at ungdom som utvikler en måte å jobbe på som gjør at man er redd for at de blir enten høyreradikale, islamistiske radikale eller ytterliggående venstreradikale, tas opp i og trekkes inn i et miljø, at man sørger for et støtteapparat rundt dem og forsøker å hindre den typen rekruttering. Vi jobber alltid med nye tiltak, og noe av det viktigste vi gjør, er å jobbe sammen med grasrota i Kommune-Norge for å få det til.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Dette er vanskelige spørsmål med tanke på den lovmessige delen. Vi jobber nå med oppfølging av politimetoder. Det er klart at noen politimetoder kan være attraktive å bruke nettopp for å komme inn i ekstreme miljøer og undersøke dem, men det er noen grenser i forhold til personvern og overvåkning, så det er viktig at vi drøfter bredde. Vi har fokus på disse områdene, bl.a. når det gjelder organisert kriminalitet. Så er det viktig at vi har et bredere internasjonalt samarbeid, for det vi ser nå, er at selv om vi ikke har noen lederskikkelser i det høyreekstreme miljøet, og det ikke oppfattes som potent voldsmessig for øyeblikket i Norge, er det klart at det blir en utfordring hvis det blir et større miljø i nabolandene våre. Vi vet fra 1990-tallet at det var et bånd som eksisterte, og et samarbeid som eksisterte. Vi er også nødt til å se på det som er motreaksjonen, som også PST påpeker, altså venstreradikal ekstremisme, for alle disse kreftene nærer hverandre. Men lovveien er for øyeblikket mer et spørsmål om politimetoder, og jeg er ikke klar til å konkludere om det nå i spørretimen. Det er vanskelige spørsmål.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Jeg mener det er viktig at vi har en god debattkultur oss imellom. Jeg tror det er viktig at vi forsøker ikke å mistenkeliggjøre hverandres motiver. Jeg tror det er viktig at vi også tør kjenne på den urofølelsen folk har. Jeg tror det har en sammenheng med politikere som ikke følger med og forstår, i den forstand at man skjønner at uro – hvis den ikke blir adressert – faktisk kan være en utfordring. Det er klart at hvis politikere i den politiske debatten oppleves å ha stor avstand til det folk opplever der ute, den uroen de har, vil en kanskje se at engasjementet går andre steder enn til politikken, og det er kanskje det vi har sett at den har gjort i noen land, at det da går til mer ekstreme bevegelser. Jeg mener det er viktig at vi oppfører oss slik vi bør oppføre oss – å ha folkeskikk er en god regel i alle debatter.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Vi jobber med å få på plass et nasjonalt beredskapssenter. Vi er enig i at det skal være et slikt. Vi har brukt for mye tid på et alternativ som viste seg ikke å være bra, fordi det ikke var gjort en god nok kvalitetssikring i begynnelsen av prosjektet. Når man ser utviklingen av prosjektet, er tomten rett og slett for vanskelig og for liten til å være fullgod til behovet. I tillegg støter det mot en del andre hensyn. Det hadde vært klarlagt hvis man ikke hadde gjort tidlige hopp i denne prosessen fordi man hadde hurtigfart. Nå er vi på skinner for å få til et beredskapssenter, men vi må faktisk sikre at det er fullgodt når vi skal bruke så mye penger på et beredskapssenter, og det må kunne være slik at det opererer i sammenheng. Dessverre viste det seg at den løsningen som man hadde begynt på, fungerte ikke, og det ble nok tatt noen forhastede runder knyttet til det valget, uten at det var kvalitetssikret godt nok, eller at prosjektet var godt nok gjennomtenkt, for størrelsen på tomten passer ikke til det oppdraget som skal gjennomføres.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Det jeg svarte på spørsmål om i høst, var om jeg fryktet svenske tilstander, også knyttet til asylbranner, i Norge. Så langt har vi ikke sett det. Selv med det som ble nevnt i det opprinnelige spørsmålet, om 14 personer som har blitt arrestert i Norge, har vi ikke grunnlag for å si at det er svenske tilstander. Jeg mener også at det er statsministerens jobb å være faktaorientert og ikke spekulere, for ikke å bidra til mer frykt. Det er faktisk en viktig strategi, at man ikke skal bidra til å importere mer frykt på disse områdene. Det er klart at det kan skje, og foreløpig er det etterforskning av noen saker hvor man vurderer motivene for de handlingene som er gjort. En del av de svenske brannene har vært portrettert som høyreekstrem aktivitet. Noen har vært det, noen har ikke vært det. Så det er viktig at vi ikke tar alle mediebildene for god fisk. Det er også gjort ganske gode medievurderinger av at en del av dem også har andre årsaker. Men det er klart, vi kan få den typen, og vi vet at høyreekstrem terror kan vokse seg større i Norge. Det er nettopp det PST sier, og det er derfor regjeringen også er bekymret for det.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Denne regjeringens hovedoppgave for øyeblikket er faktisk å sikre at Norge har en konkurransekraft som bidrar til å kunne finansiere velferden fremover. Det gjør vi både for bedrifter i sentrale strøk og for bedrifter i distriktene. Helheten i den politikken vi fører, kutter kostnader for bedrifter. Helheten i politikken bidrar til bedre infrastruktur, den bidrar til mer innovasjon, mer nyskaping, den bidrar til mer kvalifiserte mennesker i Norge, som skal bidra til gjennomføringskraften for fremtiden, for norske bedrifters evne til å være med i et digitalisert samfunn og alt det der. Så summen av politikken vår er ikke distriktsfiendtlig, den er distriktsvennlig for bedriftene, for den vil bidra til at de har bedre konkurranse- og rammevilkår. Når man endrer kommunegrenser, kan det slå ut på noen ulike ordninger. Det betyr faktisk at vi kan se på ordningene etterpå og så vurdere ulike andre typer tiltak. Jeg kan ta et helt konkret eksempel: Da Ølen kommune flyttet fra Hordaland til Rogaland, fikk svinebøndene litt mindre betalt per kilo, og de ble litt opprørt over det. Men jeg er ikke sikker på om det burde ha stoppet hele endringen for bedre barnevern, bedre skole, bedre helsevesen og utviklingen av en bedre kommunestruktur. Da må man heller finne andre virkemidler for å avhjelpe det. Når regjeringen f.eks. satser så massivt som vi gjør på infrastruktur, er det bl.a. for å kutte kostnadene for norske bedrifter.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Det er fordi kommunen kan bli mer attraktiv for innbyggere som skal jobbe i de bedriftene, fordi nr. 2-arbeidsplassene i kommunen kanskje blir mer attraktive for dem som gjerne trenger to arbeidsplasser. Det er mange slike virkninger som er utrolig viktige. Distriktsarbeidsplasser sier ofte at de mangler kompetent arbeidskraft. De mangler kvalifisert arbeidskraft. Veldig ofte spør man hvorfor ikke ungdom som har utdanning, flytter tilbake. Jo, det er fordi de trenger to jobber, ikke bare én jobb. Dette har sammenheng med hva slags arbeidsmiljø, hva slags tilbud og hvilken utvikling kommunen kan gi en hel familie. Men det retoriske spørsmålet tilbake er egentlig: Er det sånn at fordi vi har noen grenser for den differensierte arbeidsgiveravgiften, så skal det stoppe hele landets behov for en bedre kommunestruktur? Skal det stoppe det at vi skal få bedre fagmiljøer, mer kvalitet i tjenestene, bedre arealdisponering? Det synes jeg blir feil. Da må vi i så fall finne andre tiltak for å hjelpe de bedriftene, på samme måte som vi har hatt kompensasjonstiltak tidligere, når vi har måttet endre på arbeidsgiversonene for andre bedrifter.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Jeg er helt enig i at det er viktig at vi har en åpen og fordomsfri debatt om konsekvensene av en kommunesammenslåing. Jeg mener vi skal se på både positive og negative sider. Jeg er helt enig i at differensiert arbeidsgiveravgift er et viktig virkemiddel i distriktspolitikken. Derfor brukte jeg mye tid og krefter som kommunalminister på å sørge for at den kunne gjeninnføres da EU hadde fjernet den adgangen. Og derfor har denne regjeringen gjort et stort arbeid for å sikre at vi fortsatt har og har et bredt kart for differensiert arbeidsgivergift etter den siste revideringen, for det er et godt og viktig distriktsvirkemiddel som vi har brukt mye krefter for å beholde. Jeg mener at det er helt fint at vi kan gjennomgå det og se på de grenseovergangene. I noen grensekommuner vil man være i ulike soner, og det vil ha konsekvenser på samme måte som flyttingen – som jeg nevnte – hadde for svinebønder fra Hordaland til Rogaland. På grunn av vårt regelverk betød det at de bøndene fikk noe mindre per kilo for sitt svinekjøtt fordi de var i et annet fylke. Men da er spørsmålet: Kan vi ha andre tiltak hvis vi mener at kommunesammenslåing er bra? Kan vi da ha andre tiltak? Det mener jeg vi kan, på samme måte som vi hadde tiltak for å hjelpe bedriftene da differensiert arbeidsgiveravgift ble fjernet.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Det er viktig at inntektssystemet baserer seg på mest mulig objektive kriterier. Det er det en også forsøker å gjøre i forbindelse med endringene i inntektssystemet. Det man har valgt, er å ta inn noe som Borge-utvalget utredet og la frem for snart ti år siden, og som går på politisk valgt kommunestørrelse. Hvis en velger politisk, så er ikke det en objektiv størrelse som det skal kompenseres for, for det er ikke i tråd med inntektssystemet. Det må være andre kriterier som gjør det. Derfor har vi laget et inntektssystem som gjør at avstanden og geografien får mer betydning for flere av nøklene. Så er det flere endringer som gjøres samtidig også i distriktsnøkkelen. Dette er på høring, og som jeg pleier å si: Vi sender ting på høring, vi får innspill, og så ser vi på sammenslåingen. Det som er hovedhensikten, er at kommunene er mest mulig i stand til å kunne gi likeverdige tjenester til innbyggerne. Innbyggerne fortjener at det ikke er kommunen du bor i, som avgjør om du får gode tjenester, men at det er de politiske valgene og ikke bare et inntektssystem som avgjør det.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Det er forskjellige grunner til at man får denne typen vinnere og tapere fordi det er ulike elementer i det nye inntektssystemet som er lagt frem. Så skal vi, som jeg sa, etter høringen gå gjennom og se på hvordan man justerer i forhold til det som fremkommer, men det er sånn at når man endrer på nøkler i dag, vil det bli endringer for kommunene. Så mine spørsmål tilbake blir: Mener vi at dagens inntektsfordeling mellom kommunene nødvendigvis er perfekt? Dekker den utgiftene? Er det like store muligheter til å gi like gode tjenester i alle deler av landet? Er det sånn at inntektssystemet i dag bare dekker objektive forskjeller mellom kommunene for å gi samme mulighet? Jeg tror at vi som konklusjon kan si at det ikke er det. Det er mange politisk bestemte deler av dette, f.eks. at man får et basistilskudd uansett om kommunene naturlig burde vært slått sammen, og da vil alle sånne endringer være en utfordring – dette er noen utfordringer som jeg mener ligger der. Det er jo ikke sånn at de i snitt største byene har mest penger per hode, det er det også viktig å huske i utgangspunktet.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Jeg er helt enig i at det er viktig å holde fast på folkerettslige prinsipper. Samtidig tror jeg vi må ta inn over oss alvoret i den situasjonen vi ser i Europa nå. For første gang siden vi innførte den nordiske passunionen, har vi passkontroll mellom nordiske land – det har vi altså på Øresund, mellom Sverige og Danmark. Derfor har jeg også hatt møte, vi har tatt initiativ gjennom justisministeren, med det som kalles innenriksministerforumet for å diskutere hvordan vi håndterer denne situasjonen fremover. Det er viktig at vi er samlet på nordisk plan, det er også viktig at vi er samlet overfor EU når det gjelder utfordringene. Når jeg sier at dette er en alvorlig situasjon, er det fordi de vedtakene som ble fattet i EU i september, som var starten på å få et bedre og mer strukturert system og kanskje få Schengen-grensene til å fungere, virker ikke – så langt. Det er ikke registrering av folk som kommer til Hellas, det er press på alle landene på Balkan, det er grensekontroll mellom alle landene, og Schengen-systemet står i fare for å bryte sammen. Noen vil kanskje glede seg over det, men det gjør ikke jeg. Jeg mener det ville være et stort tilbakeskritt, og da blir det mindre fellesskap fremover – vi burde hatt mer. Derfor arbeides det mye i EU for å finne frem til løsninger på dette. Når jeg sier dette om konvensjonene, er det klart at hvis ingen andre land ender opp med å oppfylle dem, hvis det bare er et fåtall av landene, kommer presset av migrasjonsbølgen til å være så stort at det blir vanskelig i vårt land også. Derfor er svaret det regjeringen har bygget på hele tiden: mer hjelp i nærområdene, mer konfliktforebyggende arbeid, mer fokusering på disse spørsmålene i vår utenrikspolitikk. Derfor tok vi initiativet til giverlandskonferansen. Det er europeiske løsninger som er hovedsvaret på dette, og så må vi forsøke både å ta vare på den humanitære tradisjon og samtidig ha et fungerende asylsystem i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Der er ulike typer forslag blant de 40 forslagene. De fleste av dem følger opp hovedlinjene i asylforliket, og så er det noen forslag som kommer som en konsekvens av det arbeidet regjeringen har gjort, og som vi mener er riktige. Så er det et force majeure-forslag, som jeg har nevnt tidligere i spørretimen, altså et forslag om å kunne avvise folk på bakgrunn av at de kommer fra et land som de burde ha søkt asyl i før de kom til Norge, hvis Schengen-systemet ikke fungerer. Det forslaget vil Stortinget få seg forelagt, og så får man diskutere det, men det jeg sier, er at det er et kriseforslag. Det er det som skjer hvis Schengen bryter sammen, hvis strømmen kommer og vi ikke kan håndtere det. Da er det ikke sikkert at de folkerettslige prinsippene kommer til å holde. Jeg tror vi må ta alvoret i det inn over oss. Så er det andre grenseganger når det gjelder diskusjonen om folkeretten og hva den den betyr. Hanne Sophie Greve var veldig tydelig på en ting i den kronikken hun nylig skrev, og det er at ifølge flyktningkonvensjonen har man rett til asyl, men den sier ikke at man har rett til å velge hvilket land man skal søke asyl i. Vi kan ikke komme i den situasjonen at alle skal velge land også.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
La meg begynne med spørsmålet om situasjonen generelt – om vi har den strengeste asylpolitikken. Det er tre ting regjeringen har sagt er viktige. Det ene var å få orden på Storskog. Det har vi for øyeblikket. Det andre var å sørge for at vi kan stoppe tilstrømningen av asylsøkere som vil måtte returneres – ha en bedre returpolitikk. Det tredje var at vi ikke skulle være i utakt med resten av Europa, altså ikke være mer liberale enn de andre landene. Det mener jeg faktisk er et motiv i dagens situasjon, og jeg ønsker å ha mer EU-samarbeid knyttet til dette. Jeg mener at Norge ikke skal legge seg på en mer liberal linje. Jeg sier ikke at vi skal være de strengeste, men vi skal heller ikke være mer liberale enn de andre landene, for da vil tilstrømningen til Norge bli større. Om jeg deler uroen? Jeg mener det er lov å si at det er utfordringer med en massiv og stor tilstrømning. Det har Grete Brochmann f.eks., sagt. Hun sier at velferdsstaten vil ha utfordringer hvis tilstrømningen blir for stor. Jeg registrerer at det er veldig mange andre politikere også som gir uttrykk for uro hvis vi ikke klarer å få dette til.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Regjeringen har tatt lederskap i denne krisen. Det har vi gjort. Vi har laget en plan, og vi har informert Stortinget ganske detaljert om dette. Vi sa i høst at vi kommer til å fremme innstrammingstiltak. De skal legges frem for Stortinget slik at de kan behandles i vårsemesteret. Med lovforslag er det alltid slik at de først må ut på høring hvis det er store endringer. Så sa vi at vi skal levere en integreringsmelding for å gjennomgå hele integreringspolitikken. Den kommer sammen med RNB, og derfor jobber vi nå med den lange og store menyen som Stortinget ba oss om å utrede til den. Samtidig jobber vi med små og store tiltak. I budsjettet ligger det integreringstiltak som å jobbe med å få kortet ned tiden for å få godkjent utdanning, for å lage nye måter å kartlegge folks kompetanse på – det ligger mange tiltak der som er i gang. Da er det urimelig, synes jeg, å si at vi bare har sett på innstrammingstiltakene. Vi følger den planen Stortinget ble informert om i høst – vi kommer med innstrammingstiltak som Stortinget kan ta stilling til i løpet av våren. Integreringsmeldingen kommer i mai. Og vi har fått en ganske lang arbeidsliste fra Stortinget som vi skal kvittere ut.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Ja, det er mange av disse sakene som er vanskelige. Det er vanskelig når det kommer så mange enslige mindreårige asylsøkere til Norge. Der hadde vi også en topp i 2009. Den gangen valgte regjeringen å lage et opplegg hvor de som var mellom 16 og 18 år, fikk midlertidig opphold, de fikk ikke permanent opphold. Vi har sett på den reguleringen som ble gjort da, og ser at det er en fare for at flere som kommer, er enda yngre enn 16 år, sånn at man skal bygge på den typen midlertidighet som ble vedtatt av Stortinget ved innstramningene i 2009, men på et litt bredere område. Den viktigste målsettingen vår er at foreldre ikke sender barna sine ut på en sånn farefull ferd. Det vanskelige er at jo bedre vi gjør det her, jo flere kommer til å komme. Det er rett og slett fordi når gevinsten blir større, vil flere bli sendt. Det er litt av utfordringen vår. Hovedhensikten vår er at vi må forsøke å stoppe den trafikken vi ser i dag av barn som ikke trenger asyl og skal sendes ut.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Det er riktig at det fantes asylinstitutt før Schengen og før Dublin-avtalen. Da var det flere grensepasseringer før man kom til Norge. På det tidspunktet var det kanskje vanskeligere å komme hit for å søke asyl fra de europeiske landene. Men det var også sånn at mennesker var i land etter land etter land og søkte om asyl, og man fikk ikke returnert dem. Dublin-avtalen gjorde at situasjonen med at man får avslag i ett land, reiser til neste land, og så er man i limbo rundt i hele det europeiske systemet, delvis har opphørt – jeg vil ikke si at den har helt opphørt – men fordi man tar fingeravtrykk og annet, gjør man det. Det har gjort at man har fått et ryddigere forhold. Det som har vært hovedutfordringen i Europa, er at i motsetning til Norge har mange europeiske land ikke hatt noen særlig returpolitikk og ikke klart å returnere. Vi har heller ikke vært gode nok, men vi har klart å returnere flere fra Norge. Dermed har vi sett i Europa at det har blitt et stort, svart arbeidsmarked og mennesker uten rettigheter.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Statsministeren har også vært med på å innføre inntektskrav tidligere. Det har blitt evaluert, og evalueringen viste at ja, det er tøffere for folk, men det bidrar til at folk raskere kommer i jobb og skaffer seg en inntekt. Den typen krav medfører altså raskere integrering, og det er en av hensiktene med å gjøre det. Dette gjelder primært familieetablering, og spørsmålet er hvor mange man skal kunne hente inn. Det er en utfordring hvis folk ikke kan brødfø dem de henter inn til landet. Det var et utgangspunkt også den forrige regjeringen hadde. Forrige regjering hadde også økte inntektskrav som en del av den politikken de jobbet med, og som vi har videreført. Ja, det vil være noen som ikke får familiegjenforening, fordi de ikke har inntekt. Det er det også i dag.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Jeg har vært tydelig på at det er noen av de uttalelsene som Sylvi Listhaug har hatt, både før hun ble statsråd og etter, som jeg ikke er enig i, og som jeg ikke ville brukt. Det sa jeg også i forrige spørretime, som et svar på et konkret spørsmål knyttet til det. Så vil det være ulike typer retorikk, men jeg mener også at man av og til bruker en litt annen målestokk. Når representanter for andre partier sier at de er bekymret for utviklingen på arbeidsmarkedet, de er bekymret for velferdsstaten fremover hvis vi får for stor tilstrømning, ja da har de også gitt uttrykk for en bekymring og en uro for tiden fremover. Det oppfattes som bl.a. reflektert. Jeg mener at man av og til bruker en litt ulik målestokk på noen av disse uttalelsene. Jeg mener at vi er i stand til å håndtere den tilstrømningen vi har i dag. Jeg mener det er alvorlig hvis vi får en veldig sterk tilstrømning. Jeg mener at hvis vi hadde fått en tilstrømning på det nivået som det så ut til at vi kunne få, med de estimatene vi hadde i høst, så hadde det vært en alvorlig utfordring for integreringen og systemet. Derfor tok vi også grep for å forhindre at vi får det. Skal vi gjøre det vi alle ønsker, nemlig sørge for at alle mennesker som kommer til Norge, blir møtt med respekt, at de blir integrert i samfunnet, at de kan bidra, og at de raskt kommer i jobb, må det være et volum på antallet som kommer, som gjør det mulig for apparatet vårt å håndtere det. Norge har noen veldig gode sider for integrering, og så har vi noen utfordringer. Den største utfordringen er at det tar lengre tid før folk blir selvforsørgende i vårt samfunn enn i mange andre land, fordi vi har veldig få ufaglærte jobber. I mange av de jobbene som det tradisjonelt er ufaglærte – i bl.a. servicenæringen, hvor det er mange uten utdanning som jobber – er det ofte språkkrav, noe som er helt nødvendig. Derfor er det mer krevende med integrering i vårt samfunn, og derfor er det riktig at vi har fokus på å møte folk med folkeskikk, sørge for at de får den kompetansen som trengs, men vi må ikke undervurdere at det er en krevende utfordring fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Jeg mener at min jobb først og fremst er å sikre at folk ikke har grunn til å frykte. Hvis vi ikke får til integreringen, hvis vi får veldig mange asylsøkere, hvis vi ikke tar på alvor at vi for øyeblikket har behov for å stramme inn asylpolitikken, hvis vi ikke tar på alvor at vi må ha en bedre integreringspolitikk fremover, så vil det velferdsnivået vi ser i dag, ikke nødvendigvis være der i fremtiden. Mange flere vil komme til å være fattige og ledige i Norge. Min ambisjon er å gjøre noe med det. Det er derfor vi faktisk fremmer forslag om innstramminger. Det er derfor vi har sagt at vi skal ha en bedre integreringspolitikk for fremtiden – som raskere skal få folk tilbake. Derfor er jeg glad for at det er et bredt flertall som står bak det. Det er vår politikk å sørge for at vi motvirker det som er vanskelig med en stor tilstrømming av folk som søker asyl, og mange som flykter. Det er vår jobb å sørge for en politikk som møter behovene, og da er det viktig at vi også tør å gjøre de innstrammingene – som jeg håper at også SV vil se positivt på når de kommer, for på et tidspunkt vil ikke grensekontrollen være der. Da vil det bli store utfordringer for Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Alle disse personene, hvis de har barn eller andre forsørgerforpliktelser, vil motta en rekke ytelser og tjenester i det norske samfunnet fordi de har lav inntekt. De vil i dag – etter at denne regjeringen, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, tok initiativ – f.eks. ha lavere barnehagesatser. De vil ha gratis kjernetid, de vil ha mulighet for bostøtte, og det vil være mange sosiale ordninger på toppen. Spørsmålet er da: Når vi tillater familiegjenforening i Norge, skal vi da invitere mange inn i akkurat de samme fattigdomsutjevnende tiltakene vi har, eller skal vi si at det i utgangspunktet er et inntektskrav? Jeg har lyst til å si at det er det i dag også, og det er folk som ikke får innvilget familiegjenforening i Norge, fordi de har for lav inntekt.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Jeg håper at Stortinget er mest opptatt av substans når innstrammingsforslagene kommer, ikke retorikk og den politiske debatten, men hva vi skal løse for det norske samfunnet for fremtiden, hvordan vi skal ha kontroll over integreringsspørsmålene, hvordan vi skal ha kontroll over innvandringen til Norge. Det kan vel ikke være sånn at fordi at man i den politiske debatten bruker en retorikk man ikke liker, skal ikke Arbeiderpartiet eller andre partier i forliket være med på å gjøre det som er riktig for Norge? Det høres ut litt sånn i debatten som at det er det. Det håper jeg ikke er faktum. Så har vi en politisk debatt, og så kan det være ord som ikke er riktig, men når Sylvi Listhaug snakker om at vi har uro, har jeg lyst til å si: Det er hun ikke alene om. Det er altså sånn at Arbeiderpartiets leder og partisekretær på Kartellkonferansen i november advarte om at asyl- og migrasjonstilstrømningen kunne true den norske modellen. Jeg mener at de har rett i at det er noen utfordringer knyttet til det. Men det er en litt annen standard å si at det er det greit å si, men å ha uro for barns fremtid er det ikke greit å si.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Bedre permitteringsregler kan være viktige og gode i gitte situasjoner, og vi skal alltid vurdere når de situasjonene er der. Men det er ikke et svar på ledighetsutfordringen. Det er bare ett svar på ledighetsutfordringen, og det er å skape jobber, og det er det vi forsøker å gjøre med budsjettet vårt. Vi skaper kortsiktige jobber gjennom ekstraordinære tiltak og langsiktige jobber gjennom de tiltakene vi har for innovasjon og nyskaping. Det å være permittert betyr å gå på dagpenger, og du spiser av dagpengeperioden din for ledighetsperioder etterpå, så det er en måte å være tilknyttet bedriften på, men det er altså ikke et svar på ledighetsutfordringen i Norge. Men det er mange bedrifter som gir uttrykk for at de ønsker å beholde den kompetansen, og det har jeg stor respekt for. Jeg har stor respekt for at bedrifter som ønsker å omstille seg og endre, ønsker å beholde den arbeidskraften som er kompetent og dyktig, og derfor er det sånn at vi alltid må vurdere arbeidsmarkedssituasjonen. Inntil nå har sysselsettingen i Norge økt gjennom denne krisen. Det har vært økt sysselsetting, og det har ikke vært sånn som det var under finanskrisen, hvor sysselsettingen i Norge falt. Det betyr at det har vært etterspørsel etter arbeidskraft andre steder, og da er det viktig å sørge for at den arbeidskraften også kommer til de nye jobbene, til de stedene hvor det trengs. Men så har regjeringen alltid sagt at vi kommer til å se på reglene og følge arbeidsmarkedsutviklingen, og hvis sysselsettingen ikke fortsetter å være stigende, vil det være en grunn til å se annerledes på det. Men jeg tror det er viktig å snakke om at permitteringsregler ikke nødvendigvis alltid er det beste for de ansatte heller, nettopp fordi du spiser av en ledighetstrygd fremover. Det betyr at du har kortere tid hvis det viser seg at de nye jobbene ikke kommer, og det betyr nok også at man står i et mindre aktivt forhold til det å søke nye jobber. Regjeringen følger med på dette, men vi har ingen signaler om at vi skal endre nå, men vi følger alltid med på situasjonen i arbeidsmarkedet.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Regjeringen gjør mye for å møte den nye ledigheten. Vi er nå inne i andre måned av et statsbudsjett som er ekspansivt. Vi har lagt frem et forslag til en skattereform som nå diskuteres i Stortinget, som skal bidra til et annet investeringsklima, til vilje til å investere i bedrifter og den omstillingen som er nødvendig for fremtiden. Vi har kortsiktige tiltak med en egen ekstraordinær pakke på toppen av et ordinært ekspansivt budsjett. Vi har stor satsing på vedlikehold innenfor både jernbane og vei. Vi har store veiinvesteringer som pågår, som bidrar til ny sysselsetting og et høyt aktivitetsnivå. Vi har altså økt innovasjonsvirkemidlene med 2,2 mrd. kr i forhold til 2013-budsjettet, et enormt skifte for satsingen på næringsrettet forskning og innovasjon i forhold til det som har vært de tidligere årene. Det gjør vi fordi vi også trenger å skaffe de langsiktige jobbene.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Stortinget har vedtatt at vi skal innføre en flyreiseavgift. Det respekterer regjeringen, og det har vi tenkt å gjennomføre. Så har vi en høringsrunde hvor vi kommer til å høre på hvordan dette er utformet, systemet og annet knyttet til det, men det er ingen grunn til å sende noen nye signaler. Hvis vi skal gjennomføre prinsippet om at forurenser betaler, må vi gjennomføre det. Det betyr faktisk at den som forurenser, må betale. Det betyr ikke at det bare er et begrep som vedtas på landsmøter, f.eks. på Arbeiderpartiets landsmøte. Det betyr at forurenser må betale, bl.a. ved at vi legger avgift på utslipp. Det gjør vi på fly, det er et stort utslipp fra fly og flytrafikk. Vi må ta hensyn til at vi skal gå denne veien i større grad fremover. Jeg har med interesse merket meg at Arbeiderpartiets landsmøte sa at man burde utrede og vurdere en flyavgift. Så er det mulig det er bekvemt, når regjeringen innfører noe, at det da ikke er så viktig. Men prinsippet bør vel Arbeiderpartiet være med på, at flyreisende skal betale for forurensingen sin.
Erna Solberg (Høyre), 2016-02-10:
Det er ikke slik at Moss lufthavn blir nedlagt fordi vi innfører en flyseteavgift – den blir i så fall nedlagt fordi Ryanair ikke lenger vil bruke denne basen. Jeg mener at det å la seg presse av et slikt selskap ikke er riktig. Jeg mener også at det er fullt mulig for Moss lufthavn å jobbe overfor andre flyselskaper, for å skaffe seg andre som vil tilby reiser. Det er ikke 88 kr på toppen av en flybillett som er avgjørende her. Ryanair må ha andre hensikter med dette. Jeg mener at det er levelig å ha den typen avgift. Så skal regjeringen vurdere innretningen på den og komme tilbake til det. Men jeg håper også at Moss lufthavns ansvarlige jobber aktivt med å finne andre som vil bruke flyplassen, andre enn Ryanair, som altså aksjonerer mot en avgift der som de ser ut til å ville akseptere på andre flyplasser.