trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
De spørsmålene og de konkrete sakene som representanten Knag Fylkesnes tar opp, er saker som ligger under Olje- og energidepartementets portefølje, og som jeg ikke kan svare på. Jeg kan svare som næringsminister og svare generelt, og jeg synes jo at det bildet som representanten tegner, er et mer dystert bilde enn det det er grunnlag for. Det går bra i dette landet. I løpet av det siste året har det ifølge SSB blitt nesten 40 000 flere sysselsatte, over 30 000 av dem er sysselsatt i privat sektor. Så det er ikke grunnlag for å male et svart bilde her. Det betyr ikke at vi ikke må være offensive, det betyr ikke at vi ikke hele veien må være i dialog med næringslivet for å høre hva de trenger, hva vi kan legge til rette for. Det gjelder næringer av alle typer. Men det som representanten tar opp som går på havvind, som går på CCS, må rettes til olje- og energiministeren.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Etter den oljeduppen som var, har det blitt en oppgang igjen. Det medfører også flere folk som jobber i og rundt olje- og gassindustrien vår. Dette er en viktig industri, det er en viktig bransje for landet. Selv om den tiltrekker seg mye folk og mye kompetanse, fokuserer likevel både regjeringen og industrien selv på det grønne skiftet. Som jeg sa i mitt forrige innlegg, opplever jeg at den maritime industrien er veldig offensiv når det gjelder det grønne skiftet, nettopp fordi de ser at det ligger noen forretningsmuligheter der. Så handler det om hvordan vi kommer oss dit, og det gjør vi med en kombinasjon av det som staten bidrar med, f.eks. gjennom forskning og utvikling, og det bransjen selv driver med. Så selv om det er oppgang i olje- og gassbransjen, er det ikke slik at man ikke fokuserer på det grønne skiftet, for det er her nå. Det skal vi gjennom, og her er det forretningsmuligheter.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Jeg kjenner meg ikke igjen i den beskrivelsen som Knag Fylkesnes kommer med. Det skjer utrolig mye der ute. Det skjer utrolig mye spennende langs kysten vår, ikke minst i den maritime industrien. Det elektrifiseres jo over en lav sko. Rett etter jul kom det et stort EU-prosjekt – 200 mill. kr tror jeg det var på – for automatisering av skip. Det skjer vanvittig mye der ute. Det er en optimisme og en drive der ute som jeg synes representanten Knag Fylkesnes nå snakker ned. Jeg kjenner meg ikke igjen i den svartmalingen som gjøres. At vi har utfordringer, er helt klart, og at vi har høye mål som blir vanskelig å nå, er det ikke tvil om, men vi må sette oss noen mål, for det er dit vi skal. Hvis vi ikke har målene, kommer vi ikke dit heller. Men vi har en industri og et næringsliv som ønsker å bidra, og som bidrar. Og det gjør de sammen med staten.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Jeg mener at representanten Bastholm har helt rett i at vi har snakket mye om hva olje- og gassbransjen har gitt oss, for den har gitt oss noen helt fantastiske muligheter. De mulighetene må vi også bruke når vi skal jobbe videre med det grønne skiftet. Jeg ser absolutt det som representanten tar opp, at gravitasjonskraften på en måte virker til fordel for denne store og tunge næringen. Det mener jeg er noe vi hele veien må være bevisst på. Å konkurrere mot olje- og gassbransjen, tror jeg er utfordrende for mange andre industrier, for lønningene har vært høye der, og det har vært attraktive og spennende arbeidsplasser. Samtidig er det viktig at vi ser mulighetene som olje- og gassbransjen har inn i det grønne skiftet. Jeg mener det er ting som forandrer seg nå. Flere er mer offensive, og flere bransjer ser hvor vi skal, og er opptatt av å tiltrekke seg også unge folk som ønsker å være en del av det grønne skiftet.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
I eierskapsmeldingen som nå ligger til behandling i Stortinget, er vi tydelige på at godtgjørelser og insentiver skal brukes for å fremme selskapets mål. Vi er også tydelige på og opptatt av at godtgjørelsen – jeg sier godtgjørelse, ikke lønn, for de får jo mer enn bare ren lønn; de kan ha pensjonsforpliktelser, de kan ha bonusordninger, som også representanten er inne på – skal være konkurransedyktig, men ikke lønnsledende. Vi er opptatt av at styrene skal bidra til moderasjon. Det er styrene som fastsetter godtgjørelsen til de ansatte, ikke staten som sådan, men som eier av selskapene er vi opptatt av det. Vi er opptatt av at det skal være konkurransedyktig, men ikke lønnsledende, og vi er opptatt av at styrene skal bidra til moderasjon. Så er vi opptatt av en ting til som jeg mener er viktig, og det er åpenhet rundt godtgjørelsen. Det skal være åpenhet, nettopp for at man også skal kunne ha disse diskusjonene, for det er ikke noe ønske fra statens side om at vi skal være lønnsledende. Tvert imot er det et poeng at vi skal være konkurransedyktige, men altså ikke lønnsledende. Jeg har ingen indikasjon på at vi ikke er der, og at vi er lønnsledende. Men dette er selskaper som er vanskelige å sammenligne med andre selskaper, for selskaper er ulike, og det er ikke ett annet selskap man kan sammenligne med som er helt likt. Men det er iallfall det som er den klare forutsetningen for staten som eier at styrene skal jobbe etter.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Det er jo styrene som fastsetter lønna, men vi bruker vårt eierskap på den måten at vi legger fram eierskapsmeldingen der vår mening om saken framgår. Vi bruker de arenaene vi har, til å fronte våre forventninger overfor styrene. Det er vanskelig å sammenlikne styrer med hverandre. Og til om man er lønnsledende eller konkurransedyktig: Vi forvalter et stort eierskap på vegne av det norske folk. Det er viktig at vi får den kompetansen som trengs, for å sørge for at vi har høyest mulig avkastning over tid i de selskapene. Det er det som er vårt mål med eierskapet i mange av de aktuelle selskapene. Men vi som stat og som eier skal være tydelige på at styrene skal fronte moderasjon, og at vi ikke skal være lønnsledende.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Åpenhet om godtgjørelsene disse lederne får, synes jeg det er viktig å ha. Selv om jeg har forståelse for utgangspunktet til representanten, er mitt utgangspunkt at dette er ledere som forvalter store verdier på vegne av skattebetalerne og fellesskapet, og jeg er opptatt av at vi må få de folkene som er best skikket, til å gjøre den oppgaven. Da må vi kunne tilby konkurransedyktige betingelser. Så kan vi mene hva vi vil om hvor mye det bør være, men det er nå engang slik at disse topplederne tjener mye i dag, det kommer de til å gjøre fortsatt, og vi må konkurrere i markedet for å få de beste hodene til å forvalte våre felles verdier. Det er det som er mitt mål. Vi må betale det vi må for å få de folkene vi trenger. Men vi skal ikke være lønnsledende.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Jeg har litt problemer med å se hvilken arena det vil være naturlig å rapportere om det på. Det som er viktig for meg, er at det er åpenhet rundt det, sånn at den informasjonen tilflyter dem som har interesse av det – også stortingsrepresentanter, hvis det er det. Men jeg ser ikke umiddelbart at det er naturlig å samle opp alle lederlønninger i staten til en egen sak som skal leveres til Stortinget. Det vi som regjering nå har lagt fram for Stortinget, er jo eierskapsmeldingen, som sier noe overordnet om hva som er våre intensjoner, hva vi ønsker at styrer skal gjøre. Det er å vise moderasjon, det er å ikke være lønnsledende. Men samtidig skal vi tiltrekke oss den kompetansen som er nødvendig, og det vil jo variere fra selskap til selskap og ut fra hvilken situasjon et selskap er i. Sånn er det i dag, sånn vil det være framover. Men åpenhet og kunnskap om den godtgjørelsen som blir gitt, mener jeg det er viktig at styrene sørger for.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Jeg har ikke grunnlag for å si at noen av lederne i selskaper der staten har eierskap, har for høy lønn i dag. Jeg legger til grunn at styrene har vurdert lønnsnivået i tråd med våre signaler, altså at de ikke skal være lønnsledende, men at de skal være konkurransedyktige. Jeg legger til grunn at det har vært separate vurderinger i hvert enkelt tilfelle, og jeg har en forventning om at styrene viser moderasjon også framover. Men jeg har ikke i dag grunnlag for å si at en eller flere av direktørene i offentlig eide selskaper har for høy lønn i forhold til det som er konkurransesituasjonen og selskapenes situasjon.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Jeg kommer fortsatt til å være opptatt av at styrene skal vise moderasjon. Jeg kommer fortsatt til å være opptatt av at vi ikke skal være lønnsledende. Men jeg kommer også til å være opptatt av at vi skal få de folkene vi trenger for å forvalte våre felles store verdier. Det er på ingen måte sånn at staten som eier bare kommer til å sitte der. Vi kommer til å fronte vårt syn, som er at det skal vises moderasjon, og at vi har forventninger om at styrene også gjør det i framtiden.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Jeg kan ikke stå her nå og komme med et konkret beløp, det er jo ulike tiltak som vil ha ulik prislapp, men hvis representanten sender meg et skriftlig spørsmål, skal jeg se om jeg kan lage en oversikt over estimerte kostnader for aktuelle tiltak.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Jeg bekymrer meg jo, men det er den endringen vi må igjennom. Det er helt avgjørende at vi lykkes med det grønne skiftet, og industrien må ta sin del. Samtidig er jo industrien vår i en konkurransesituasjon som gjør at de også er avhengige av at land de konkurrerer med, må igjennom den samme omstillingen for at de skal stille likt i konkurransen. De ser jo også de mulighetene som ligger der – at hvis de ligger tidligst i løpet, gir det dem et konkurransefortrinn fordi etterspørselen kommer til å endre seg, og de vil gjerne også utvikle teknologi og produkter som blir etterspurt i Europa og verden for øvrig, som også skal igjennom det grønne skiftet. Så på den ene siden er det noen formidable utfordringer vi står overfor, men de utfordringene gir oss også noen muligheter. Jeg er opptatt av også å se de mulighetene som dette gir vår industri og vårt næringsliv.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Det er ikke bare Norge som skal gjennom dette grønne skiftet. Det skal resten av Europa; det skal resten av verden. Utfordringene vi står overfor, er formidable, og de er ikke formidable for bare oss og vårt næringsliv, men for hele verden. Vi skal ikke undervurdere den utfordringen det er, og heller ikke den bekymringen mange føler for sin jobb, sin arbeidsplass og sitt næringsliv. Men jeg mener det også ligger et potensial her, jeg mener det også er noen muligheter, og jeg mener vi er godt rustet i Norge til å ligge i front på en del ting som gir oss noen fortrinn – ja, noen konkurransefortrinn – i global og europeisk sammenheng. Men at det er noen formidable utfordringer, er jeg helt enig i. Våre bedrifter langs kysten driver ofte med eksport, og de konkurrerer ofte i f.eks. et europeisk marked. Det at de også skal gjennom dette grønne skiftet, gjør at de stiller likt, også med de utfordringene de står overfor.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Nå har denne statsråden vært statsråd lenge nok til at jeg vet at det å gi garantier fra talerstolen på Stortinget sjelden er en god idé. Jeg vil på generelt grunnlag si at konkurransesituasjonen selvfølgelig er viktig for hele næringslivet vårt. Men jeg er opptatt av at vi ikke kan se på bare utfordringene; vi må også se på mulighetene. Jeg opplever at vi har en industri og et næringsliv som selv ser at det er dit de skal. De ser selv at de må forandre seg for å kunne eksistere i framtiden, og de er opptatt av å jobbe sammen med staten for å finne ut hvor det er markedsandeler å ta i utviklingen av f.eks. ny teknologi og de mulighetene som det grønne skiftet også gir. Men noen garanti får ikke representanten akkurat nå.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-02-26:
Jeg antar at representanten forstår at det er noe som behandles i statsbudsjettet, at det er en prosess vi holder på med nå, og at jeg derfor ikke her kommer til å svare på spørsmålet han stiller.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-02-26:
La meg starte med å gratulere Iselin Nybø med utnevnelsen til næringsminister. Jeg ser fram til samarbeid i Stortinget om viktige, store oppgaver, deriblant det statlige eierskapet. Det er kommet veldig klart til uttrykk gjennom eierskapsmeldingen at staten har en målsetting om at en skal redusere det statlige eierskapet. Det er hovedføringene i meldingen, og statsråden sa selv da hun solgte det nå omtalte GIEK Kredittforsikring, at staten kun skal eie der det er gode grunner for det. Tanken går jo i retning av at så lenge den politiske ambisjonen er å selge seg ned, er det kanskje en sterkere begrunnelse for å selge selskapene enn å opprettholde eierskapet i selskapene. Så jeg kunne tenke meg å høre hva næringsministeren tenker om det å bruke det statlige eierskapet for å utvikle norsk næringsliv og norske muligheter.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-02-26:
Nå synes kanskje ikke jeg at vi eier uvanlig mye på den norske børs. Jeg tror vi eier selskaper som det er fornuftig å eie med bakgrunn i hva vi har av ressurser, og hva vi har av muligheter. Jeg tror også det å avskalle viktige selskaper som f.eks. GIEK Kredittforsikring dessverre er å gå i feil retning, spesielt i en tid hvor vi trenger å omstille norsk næringsliv og bruke nye muligheter – eller oppdage nye muligheter til å bruke nye muligheter. En av de store tingene vi står overfor, er jo klimaendringene. Hvordan skal vi møte dem, hvordan skal vi klare å få utviklet et, skal vi si, grønt næringsliv, og hvordan skal vi kunne klare å bruke mange av de fantastiske mulighetene vi har, nettopp for å forsterke og gjøre mulighetene realistiske? Vi mener helt klart at det statlige eierskapet i et slikt perspektiv bør forsterkes og ikke svekkes. Vi mener f.eks. at Equinors rolle i framtiden opp mot den fornybare posisjonen som kan komme globalt, er det helt nødvendig at staten også har et eierskap i. Vi har vært ute og lansert tanken om at vi kanskje burde ha et statlig hydrogenselskap som en betydelig mulighet i et grønt skifte. Ser statsråden noen sånne typer muligheter, og vil hun også kunne tenke seg at det å forsterke det statlige eierskapet kan være positivt?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-02-26:
Forskjellene i Norge øker. De med lavest lønnsinntekt har fått reallønnsnedgang de siste årene, mens mange på toppen har fått store økninger utover den gjennomsnittlige lønnsveksten. De siste dagene er vi sågar blitt vitne til at noen også har tatt ut dobbelt lønn, og at statsministeren bekrefter at det er helt ok at man tar ut dobbelt lønn. Oljetoppene fikk f.eks. i snitt 15,9 pst. lønnsøkning i fjor – administrerende direktør i oljebransjen hadde altså en gjennomsnittlig lønnsvekst på hele 15,9 pst. Det var økte bonuser som trakk opp lønningene, men likevel: Det er en del av et bilde. Vi har sett at 15 av de helt eller delvis statlig eide selskapene ga toppsjefene sine i vekst en samlet godtgjørelse på 10 pst. eller mer fra 2017 til 2018. Den gjennomsnittlige lønnsveksten var da på 2,8 pst. Regjeringens egen oversikt over utviklingen av godtgjørelser til administrerende direktører viser at toppsjefene i seks av de sju statseide børsnoterte selskapene hadde en lønnsvekst over gjennomsnittet for lønnsmottakere i 2018. Fire av disse toppsjefene fikk samlet en økning på over 10 pst. Spørsmålet mitt går til næringsministeren. Når en ser lederlønningene til Equinor, som har et utgangspunkt på over 16 mill. kr, og videre Telenor på over 15 mill. kr og Norsk Hydro på over 15 mill. kr, er det grunn til å stille seg spørsmål om hvordan dette slår ut når vi nå står foran et lønnsoppgjør – et lønnsoppgjør det egentlig er ganske vesentlig at fagbevegelsen og vanlige arbeidsfolk holder igjen i, med tanke på konkurransekraften til norsk næringsliv. Hvordan vil næringsministeren bidra til at den lønnsfesten som enkelte ledere bevilger seg, der hvor staten er hel- eller deleier, blir stoppet, og at de forstår sin rolle, hva det uttrykker, overfor helt vanlige folk i den situasjonen hvor de f.eks. blir avkrevd moderasjon?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-02-26:
Det ville vært interessant å høre litt mer om hva næringsministeren faktisk vil gjøre for å begrense den lederlønnsutviklingen vi har sett i de statlig eide selskapene, helt eller delvis, for selv om en holder seg innenfor konkurransedyktige og ikke-lønnsledende normer, er det ut fra statistikken ingen tvil om at de aller fleste er lønnsvinnere. Og når en også tenker kroner, er det jo helt tydelig hva som er bildet. Vi ba for noe tid siden om en litt mer detaljert oversikt. Den viser at Argentum, DNB, Hydro, Sjømatrådet mfl. ikke engang har nedfelt i sine lederlønnsutviklingserklæringer at en skal følge statens retningslinjer. Vi har også registrert at staten i noen sammenhenger har hatt en protokolltilførsel om nettopp slike ting. Hva vil statsråden konkret gjøre for å sørge for at styrene følger opp det som er statens veldig klare, uttalte mål i retningslinjene? Vil hun være mer aggressiv enn forgjengeren i å bytte ut styrene der hvor en ikke skjønner at å vise moderasjon og følge retningslinjene er en vesentlig del av samfunnskontrakten til også de statlig eide selskapene?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-02-26:
Jeg takker for svaret. Det er en stor og viktig oppgave, og det er en mye større oppgave enn det en egentlig tenker over. For når enkelte ledere – uansett hvem, men spesielt der staten har interesser – bevilger seg mer enn det vanlige folk i utgangspunktet kan forestille seg, og får en lønnsvekst som kanskje er større enn manges årslønn, blir det helt urimelig. Og det er ganske viktige signaler som blir sendt ut i forbindelse med det. Jeg vil gjerne høre enda litt mer konkret om dette. For å sette det på sporet av noe vi kanskje kan tenke oss: I retningslinjene for staten står det «bør» 13 ganger. Er statsråden enig i at disse kanskje bør skiftes ut med «skal»? Når det gjelder åpenhet: Kan det være aktuelt med nye måter å informere Stortinget på om lederlønnsutviklinger som overstiger det normale – og da tenker jeg også på godtgjørelser?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-02-26:
Jeg blir litt redd når næringsministeren sier at vi må betale det vi må, for da har man ikke fulgt med i debatten som pågår blant enkelte ledere, styreledere osv., hvor en veldig tydelig sier at vi må begynne å tilpasse lederlønnene til et globalt nivå, f.eks., i mange av de norske selskapene her. Jeg mener at det er helt urimelig, og samtidig begrenser det positiv lederutvikling også i Norge. Så den inngangen er jeg bekymret for. Men til dette med åpenhet: Kan næringsministeren tenke seg å rapportere og forklare overfor Stortinget om de selskapene som bryter med moderasjonen, i den forstand at når det gjelder de som tillater at lederlønnsutviklingen skal ligge over det som er normal lønnsvekst i samfunnet, blir det rapport om det til Stortinget på en egnet måte, og at Stortinget får – skal vi si – debattert den type forhold, fordi det er helt vesentlig med tanke på lønnsdannelsen i samfunnet? Det er klart at foran et lønnsoppgjør er det viktig å få vekk alle provokasjoner, som handler om ansvarlighet i fagbevegelsen.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-26:
Letten var stor blant folk og arbeidarar på Stord, i Gulen og i Vindafjord da Kværner vann oppdraget med å byggje Equinors nye flytande havvindanlegg på Tampen i Nordsjøen. Dette kan vere starten på eit heilt nytt industrieventyr, og det kom jo ikkje ein augeblink for tidleg. Framtida til petroleumsnæringa og alle arbeidsfolka i næringar knytte til ho, er høgst usikker dei neste ti åra. Det er nettopp prosjekt som bl.a. flytande havvind som kan bli redninga for desse sterke industrimiljøa. Men alle vi veit jo at dette berre er eit pilotprosjekt. Regjeringa har vore stille som mus i spørsmålet om det vil bli laga mål for flytande havvind i Noreg, med vilkår som gjer at vi kan ta ei internasjonal leiarrolle og byggje norsk leverandørindustri. Da Erna Solberg besøkte norsk leverandørindustri i haust, fekk ho eit uoppfordra og unisont krav om å leggje ambisjonane og pengane på bordet, slik at vi kan byggje nye flytande havvindparkar på norske hav. Men ingenting skjer. Ifølgje ein ny SINTEF-rapport kan vi utvikle over 50 000 nye arbeidsplassar dersom vi raskt legg vilkåra for flytande havvind. Hadde vi hatt vilkåra på plass til å byggje anlegg for karbonfangst og -lagring, ville det kunne gitt mellom 30 000 og 40 000 nye arbeidsplassar. For batteriproduksjonen anslår den same rapporten at det kunne gitt 15 000 nye arbeidsplassar. Men alt dette føreset at vilkåra ligg til rette for det, og at det er politisk vilje. Det har det ikkje vore. Regjeringa har førebels sete musestille, men satsar i staden på å opne nye felt og leggje meir til rette for investeringar og produksjon i petroleum. Så mitt spørsmål til næringsministeren er: Kan statsråden forklare denne næringsstrategien?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-26:
Vi har aldri hatt problem på Stortinget med å få ordentlege svar frå næringsministeren om prosjekt som heilt openbert har store næringsmessige konsekvensar, vil få store konsekvensar for norsk industri, som flytande havvind openbert vil få, og som karbonfangst og -lagring openbert vil ha. Og ikkje minst: Eg stilte spørsmål om batteriproduksjon, der regjeringa har gjort vondt verre ved å kutte f.eks. i avskrivingsordningar for kjøp av nye maskinar for norsk industri, som jo har gjort at investeringane ikkje kjem. Situasjonen vi står overfor, er jo at regjeringa ser berre industritog gå forbi, gjer ingenting for å leggje forholda til rette for at det er der investeringane skal kome, og vi kan stå i fare for å tape desse moglegheitene fordi det blir utvikla andre stader. Dersom ein ser på dei siste tala frå SSB, ser ein at anten står norsk landindustri på staden kvil, eller så er det nedgang i produksjonen, nedgang i investeringar. Det einaste som held dette oppe, er investeringar innanfor petroleum. Så eg stiller spørsmålet ein gong til, for dette skal jo næringsministeren kunne svare på: Kva er næringsstrategien som ligg bak dette?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-26:
Eg stiller eit spørsmål om industri, og det er ansvaret til denne statsråden. Eg registrerer at statsråden ikkje vil svare på grunnleggjande spørsmål som norsk industri står overfor. Det er fascinerande og noko heilt nytt for Stortinget å oppleve ein næringsminister som svarar slik. Faktum er – dette er frå SSB – at industriproduksjonen går ned. Det er berre ein auke innanfor petroleum som gjer at nedgangen ikkje er dramatisk. Investeringane i industri går opp, men det er berre på grunn av oppstart av nye felt på norsk sokkel. Held vi petroleum utanfor, er det ein nedgang. Vi står altså i den situasjonen at vi, i ei tid da vi skulle bli meir oljeuavhengige, har blitt meir oljeavhengige. Det viser dei store tala. Viss vi ser på den viktige PMI-indeksen, som er ein viktig målestokk for land og børsar når det gjeld korleis det eigentleg står til i norsk industri, er han no på sitt lågaste på tre år. Det er særleg sysselsettingsindeksen for norsk industri som fell. Tar næringsministeren dette som berre eit blaff, eller ser ein alvorleg på den utviklinga som vi står i?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-26:
At ein fokuserer på det grøne skiftet, har ein sagt i seks år no, når Venstre anten har vore i regjering eller har støtta den sitjande regjeringa. Dei har ikkje klart å oppretthalde sine eigne klimamål. Dei har sørgt for at den einaste industrien som fortset å vekse, er petroleumsindustrien. Dei andre står på staden kvil eller går ned. Det er realiteten. Med Venstre i regjering har Noreg faktisk blitt meir oljeavhengig, og vi er no meir på bærtur når det gjeld å kome seg til Paris, altså målsetjingane i Parisavtalen. Statsråden trekk fram dei maritime næringane, og at dei er offensive. Ja, dei er offensive, og det er grunnen til at dei har gitt klar beskjed til regjeringa om at no må regjeringa få på plass rammevilkåra for maritim næring, slik at ein kan kome i gang med det grøne skiftet. Dei kan ikkje gjere dette aleine. Så lenge dei sterke og gode rammevilkåra er i petroleumsnæringa, er dei låste inn i denne situasjonen. Regjeringa må kome med planar. Blant anna stilte dei krav, saman med Norsk Industri, om at ein må kome tilbake innan sommaren 2020 med ein plan for flytande havvind. Vil næringsministeren framleis ikkje uttale seg i det heile om dette som vil ha stor betyding for maritim industri?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-02-26:
Det har over mange år vært slik at investeringene i fossil energi – altså olje og gass – i Norge har vært mange ganger høyere enn i all annen industri til sammen. Vi snakker i Norge veldig mye om hva oljen og gassen har gitt oss, men ganske lite om den risikoen det innebærer framover å fortsette å ha så store investeringer, og hva det har kostet oss. I fjor kom professor Asbjørn Karlsen ved NTNU og seniorforsker Markus Steen ved SINTEF ut med en ny rapport om hvordan vi kan få til en satsing på havvind i Norge. De konkluderer med at regjeringens satsing på olje er i veien for en havvindsatsing i Norge. De er så tydelig at de sier: «Politiske signaler fra myndighetene som sikrer kontinuerlig utbygging og høy lønnsomhet i olje- og gassektoren, med gunstig refusjonsordning for leteboring, vil dempe aktørenes oppmerksomhet mot og investeringer i havvind.» Dette vet vi at også veldig mange i annen industri sier: At vi har så gode – ekstraordinære – særordninger og skattefordeler for olje- og gass, står i veien for annet næringsliv som svarer bedre på framtidens utfordringer. Har næringsministeren liknende bekymringer for at store investeringer i olje og gass gjør at annet næringsliv havner i skyggen?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2020-02-26:
Mitt spørsmål går til statsråd Iselin Nybø. Det foreslås nå en rekke tiltak når det gjelder Norges CO 2 -utslipp for at vi skal klare å oppnå målet om 40 pst. utslippsreduksjon. Når det gjelder de tiltakene som nå foreslås for næringslivet, hvor mye må norsk næringsliv investere for å nå disse planlagte målene?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2020-02-26:
Her har vi nå drevet en lang stund og foreslått tiltak. Vi har vært igjennom Klimakur 2030, der det bl.a. sies at med de utredede tiltakene der skal vi i løpet av ni år klare å redusere utslippene fra industrien med 2,7 millioner tonn CO 2 -ekvivalenter. Da har vi begynt å få litt tid på oss til å vite hva dette vil koste industrien. Men det er én ting som er helt sikkert, det er at det vil kreve til dels meget store investeringer. Deler av næringslivet er bekymret for at dette vil gå ut over konkurranseevnen, noe som i verste fall vil føre til nedleggelser og arbeidsledighet. Er dette noe som bekymrer statsråden også, eller mener hun at dette er noe av prisen vi må betale for å være best i verden?
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-02-26:
De fleste små og mellomstore bedrifter er grunnlag for viktige arbeidsplasser i distriktene. Deres bidrag til klimakutt vil være veldig små for hver enkelt, mens investerings- og transportkostnadene tilknyttet klimakuttene vil være betydelige for hver enkelt bedrift – med de negative konsekvensene det kan få for disse arbeidsplassene. Mener statsråden at dette er god distriktspolitikk, og mener statsråden det vil bidra til å bevare og styrke arbeidsplasser i distriktene?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-02-26:
Eg er i utgangspunktet glad for at statsråden så klart bekrefta at norsk industri lever i konkurranse, og at det difor må vere ein samanheng mellom det vi gjer innanlands, og det som skjer ute. Problemet er at når regjeringa har forsterka klimaambisjonen, har ein late igjen døra og sagt at ein i utgangspunktet ikkje skal bruke desse mekanismane. Det gjer at norsk industri kan ha heilt andre konkurransevilkår enn industrien andre plassar i Europa og i verda, og med det få som resultat at vi tapar arbeidsplassar i Noreg. Med den offensive haldninga statsråden har hatt i dei føregåande svara, er det naturleg at statsråden kan garantere for at norsk industri ikkje skal betale meir for utsleppa sine enn industrien andre plassar i verda. Kan statsråden garantere det?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-02-26:
La meg prøve å omformulere det spørsmålet som representanten Dale nå nettopp stilte. Når det gjelder det fritaket for CO 2 -avgift for viktige deler av prosessindustrien som ble fjernet i statsbudsjettet på forslag fra daværende finansminister Siv Jensen, noe som har påført norske industribedrifter doble virkemidler – både kvoteplikt og CO 2 -avgift – altså en klar konkurranseulempe for de bedriftene: Vil statsråden bidra til at de avgiftene blir fjernet igjen?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-02-26:
«Widerøe meldte 17. februar at de planlegger å kutte 15 prosent av de kommersielle flyvningene i kortbanenettet, et kutt på 4 000 avganger i året. Widerøe har over lengre tid advart mot at kraftige avgiftsøkninger de siste årene gjør flere kommersielle kortbaneruter ulønnsomme. Vil regjeringen ta initiativ til å redusere avgiftstrykket for flyvninger på kortbanenettet, og vil regjeringen frita fly under 20 tonn for flypassasjeravgift?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-02-26:
Det statsråden nå beskriver, er dessverre en lang argumentasjon mot at en skal sette inn tiltak som vil kunne avhjelpe situasjonen for Widerøe, og ikke bare for Widerøe, men også for andre selskap som driver lufttransport innenlands. Den regjeringen som sitter nå, har økt avgiftene på norsk innenlands lufttransport med ca. 2 mill. kr – flypassasjeravgiften, som kom over natten uten en ordentlig utredning og med store konsekvenser, men også økt CO2-avgift og økt moms. Widerøe har advart år etter år mot at det som nå skjer, kom til å skje. De har også sagt at det skulle de egentlig ha gjort tidligere, ut fra de rammevilkårene de har, men fordi Widerøe har tatt samfunnsansvar, har de bidratt til å opprettholde rutene i håp om at rammevilkårene skulle endre seg. Kan Widerøe forvente at rammevilkårene vil bedres framover for norsk innenlands lufttransport?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-02-26:
Her gjelder det å ha en sum av tiltak – også å styrke bevilgningen til FOT-rutene, noe Senterpartiet har foreslått i inneværende års budsjett uten å få tilslutning fra regjeringen. Det handler om momsen, som Senterpartiet har foreslått å redusere, og som regjeringen har gått imot, og det handler om innretningen på flypassasjeravgiften. Det er klart at det å frita for flypassasjeravgift for de minste flyene spesielt vil ha effekt på de minste flyplassene, som er viktige rundt om i Norge, så får en heller øke avgiftene videre på utenlands flytransport. Regjeringen har jo ikke bare signalisert at de vil opprettholde avgiftene, de vil også øke avgiftene på lufttransport videre. Kan statsråden nå avklare i hvilken retning det skal gå, av hensyn til folk som bor rundt om i hele Norge? Skal avgiftene videre opp? Skal CO2-avgift og moms økes? Eller skal avgiftene på norsk innenlands flytransport ned?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-26:
Skatte- og avgiftssatsene vedtas av Stortinget for ett år av gangen, jf. Grunnloven § 75 bokstav a. Satsene i flypassasjeravgiften vurderes derfor, i likhet med alle andre skatte- og avgiftssatser, opp mot det samlede skatteopplegget i de årlige budsjettene. Det vil være tilfellet også i fremtiden. Flypassasjeravgiften ble innført i 2016 og hadde da kun én sats. Avgiftens hovedformål er å skaffe inntekter til staten. Det gjøres enklest og mest effektivt når avgiften er utformet med færrest mulige satser og fritak. Avgiftsfritak øker de administrative kostnadene både for de næringsdrivende og for myndighetene. Fra 1. april 2019 ble flypassasjeravgiften lagt om i miljøvennlig retning. Avgiften fikk da to satser, én lav sats for flyvninger innad i Europa og én høy sats for flyvninger ut av Europa. Omleggingen medførte at satsen for flyvninger ut av Europa ble økt, mens satsen for flyvninger innad i Europa ble redusert. Dette har bidratt til økt lønnsomhet bl.a. for kortbanerutenettet i distriktene. Støtte gjennom avgiftsfritak for fly under 20 tonn treffer alle flyvninger med fly under 20 tonn, også flyvninger som er kommersielt lønnsomme. Et slikt fritak er dermed et dyrt og lite treffsikkert virkemiddel for å hindre nedlegging av korte ruter i distriktene. Et fritak for fly under 20 tonn kan slå ut slik at det i praksis er en fordel for enkelte flyselskaper. Fritaket vil dermed innebære statsstøtte som ikke er tillatt etter EØS-avtalen. Fritaket må i så fall notifiseres til og godkjennes av ESA. For at ESA skal godkjenne fritaket, må tiltaket være nødvendig, det må være et hensiktsmessig virkemiddel, og det må være proporsjonalt og ha insentiveffekt. Det vil være krevende å få ESAs aksept for at slike vilkår er oppfylt. Regjeringen er opptatt av å sikre at Norge har en god og fremtidsrettet infrastruktur for luftfart i hele landet. Dette gjør vi bl.a. gjennom kjøp av innenlands flyruter. Statlig kjøp av innenlands flyruter sikrer drift av flyruter som ikke er kommersielt lønnsomme. Dette er et mer treffsikkert og effektivt virkemiddel for å hindre nedleggelse av ulønnsomme ruter enn et fritak fra flypassasjeravgift.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-26:
Nå endrer man ikke rammevilkårene av hensyn til et selskap, men av hensyn til folk i distriktene – hvis det skal være et diskusjonstema. Det er spørsmål som ofte kommer i forbindelse med de årlige budsjettene. Jeg er også kjent med at Senterpartiet har lagt frem et representantforslag, og det gir Stortinget mulighet til å diskutere disse spørsmålene. Jeg er opptatt av at vi både må sørge for at vi har effektive klimatiltak – jeg er kjent med at Senterpartiet ikke er like opptatt av det som andre partier i Stortinget – og sørge for at det er gode rammevilkår også for flyvninger i Distrikt-Norge. Det mest effektive virkemiddelet er, som jeg har vært inne på, at staten går inn på FOT-rutene, ikke at man kommer med tiltak som potensielt kan være i strid med EØS-avtalen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2020-02-26:
Representanten vet utmerket godt at dette er spørsmål som behandles i forbindelse med statsbudsjettet. Det ville vært svært uryddig om en finansminister kontinuerlig gjennom året skulle kommentere avgiftsnivå og hva man potensielt ville foreslå for neste år. Det skal være et godt rutetilbud i hele landet. Det legger vi til rette for. De forslagene som Senterpartiet har kommet med, ville Senterpartiet aldri hatt sjanse til å få gjennomslag for på rød-grønn side, det tror jeg jeg kan si med sikkerhet. Det er også forslag som potensielt kan være i strid med EØS-avtalen. Jeg er klar over at Senterpartiet ikke er spesielt opptatt av verken klimautfordringene eller EØS-avtalen. Det er derimot regjeringen, og vi skal legge til rette for et godt og konkurransedyktig flytilbud. Men vi utfordrer ikke EØS-avtalen på dette, og vi må sørge for at vi også bruker nødvendige klimapolitiske virkemidler.
Monica Mæland (Høyre), 2020-02-26:
Innledningsvis har jeg lyst til å understreke at jeg selvsagt har forståelse for at politidistriktene opplever at det økonomiske handlingsrommet er begrenset. Krav og forventninger til politiet er høye. Det vil alltid være mulig å ønske seg større budsjetter. Regjeringen har økt politiets budsjett reelt med ca. 4,4 mrd. kr siden 2013, hvorav over 3,3 mrd. kr er på politiets driftsbudsjett. Innlandet har, i likhet med alle andre distrikt, fått mer penger hvert eneste år enn de hadde året før. I perioden 2013–2020 har Innlandet hatt en reell økning i budsjettet på ca. 140 mill. kr. I 2020 er budsjettet til politidistriktet på ca. 860 mill. kr. Midlene har gått til kraftig oppbemanning i politiet, gjennomføring av politireformen, styrking av beredskapen og samfunnssikkerheten, grensekontroll- og returarbeid, IKT-modernisering og IKT-sikkerhet og arbeidet mot menneskehandel, seksuallovbrudd og vold og overgrep mot barn. Siden 2013 har bemanningen i politiet økt med ca. 2 800 årsverk. Nær 1 500 politiårsverk har kommet i politidistriktene. Bemanningen har økt i samtlige politidistrikt. Politidirektoratet opplyser at Innlandet politidistrikt siden 2013 samlet har fått ca. 127 flere årsverk, hvorav over 100 er politiutdannede. I Innlandet politidistrikt er politidekningen økt fra 1,29 til 1,6 fra 31. desember 2013 til 31. desember 2019. Per 31. desember 2019 har distriktet en bemanning på totalt ca. 890 årsverk. I 2020 er det bevilget over 20 mrd. kr til politiet. Politidistriktene er prioritert. I tillegg til særskilte midler til økt politibemanning er det bl.a. også bevilget 83 mill. kr for å muliggjøre en styrking av etterforskningskapasiteten. I likhet med representanten fra Senterpartiet er også regjeringen opptatt av lite detaljstyring og høy tillit. Justis- og beredskapsdepartementet styrer derfor politiet gjennom budsjettildeling og årlige tildelingsbrev. Det er Politidirektoratet som i sin resultatavtale med politidistriktene i 2020 fordeler de tildelte midlene mellom distriktene, sammen med forventninger om resultater på ulike områder. Politimestrene må deretter prioritere slik at ressursene settes inn der behovet er størst. Jeg har tillit til at politiet gjør dette på en god måte. Det er behov for klare prioriteringer. Effektiv straffesaksbehandling med høy kvalitet er en av de prioriterte målsettingene for 2020. Ambisjonen er å oppklare så mange saker som mulig, samtidig som kvaliteten er høy.
Monica Mæland (Høyre), 2020-02-26:
Nå har jeg redegjort for hvordan denne regjeringen gjennom våre år i regjering har prioritert politiet, har prioritert flere politifolk, har prioritert etterforskningskapasiteten. Så er det riktig at sakene er mer komplekse. Det er derfor denne politireformen er så viktig. Det mener alle i partiet, og så registrerer jeg at Senterpartiet er imot reformen. Kvaliteten har økt, men vi bruker nå rundt 35 pst. av ressursene på å etterforske 3 pst. av sakene, og det er de mest alvorlige sakene. Det er drap, voldtekt og overgrep mot barn; det er de prioriterte oppgavene. Det betyr at vi kommer ikke til å kunne prioritere alt. Vi må prioritere det aller viktigste, og det gjør politiet.
Monica Mæland (Høyre), 2020-02-26:
Beredskapen i 2020 er veldig mye bedre enn da vi kom i regjering i 2013. Denne reformen har vært riktig, og den er nødvendig. Det betyr ikke at det ikke er krevende. Men kompetansen har økt, og antall årsverk har økt, med 2 800 årsverk fordelt på distriktene. Det er altså tallenes tale. Det betyr at kompetansen og kunnskapsnivået – og også kvaliteten, sier Riksadvokaten – har økt. Så finnes det selvfølgelig ønsker om økte budsjetter, men mitt klare utgangspunkt er at beredskapen har blitt mye bedre. Vi har lært mye etter 2013. Det er en prioritet som politidistriktene gjør, og vi må ha tillit til at de gjør det basert på sine lokale forutsetninger og utfordringer, og de er forskjellige i Norge.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-26:
«Helseministeren har svart på et spørsmål fra meg om rehabilitering ved språkproblemer, jf. skriftlig spørsmål nr. 739(2019–2020) (2019–2020) Hva vil statsråden gjøre for at alle i hele landet skal få god, gratis logopedhjelp når de trenger det?»
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-26:
SV vil at alle som trenger logopedhjelp, som meg, skal få det der de bor. Vi vil at logoped skal være en kjernekompetanse i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Logoped er ikke spesifikt nevnt som en nødvendig kjernekompetanse nå. Kommer helseministeren til å sørge for at logopediske tjenester blir en lovfestet skal-tjeneste?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-02-26:
Jeg er litt trist. Det var ingen planer for at logopedtjenester blir en skal-tjeneste. Et annet spørsmål: Logopeder gir nødvendig behandling til oss som trenger språktrening. Voksenopplæringer legges ned, og ansvaret legges over på private logopeder. Disse logopedene har ikke samme krav til journalføring og samhandling med andre faggrupper, siden de ikke er autorisert. Det er kun Estland, Kroatia, Danmark, Bulgaria, Ungarn og Norge som ikke har autorisert helsepersonell for logopedi. Kommer helseministeren til å autorisere logopeder, slik at logopediske tjenester blir kvalitetssikret og tilgjengelige for alle?
Bent Høie (Høyre), 2020-02-26:
Jeg vil understreke at alle kommuner skal ha tilbud om logopedtjenester. Men kommunene står fritt til å organisere dette tilbudet. Tjenestene logopedene yter, kan defineres inn under både barnehageloven, opplæringsloven og helse- og omsorgstjenestelovgivningen. I tråd med regjeringens forslag har Stortinget lovfestet kompetansekrav i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Fra 1. januar 2018 følger det av helse- og omsorgstjenesteloven § 3-2 at kommunene må ha knyttet til seg lege, sykepleier, fysioterapeut, jordmor og helsesykepleier for å oppfylle sitt sørge-for-ansvar. Fra 2020 ble plikten utvidet til også å omfatte psykolog og ergoterapeut. I forarbeidene til bestemmelsen er det i punkt 3.6.1 presisert at rett kompetanse i den kommunale helse- og omsorgstjenesten er så grunnleggende for å kunne yte nødvendige og forsvarlige tjenester at visse kompetansekrav bør framgå direkte i lov. I forlengelsen av dette uttales det bl.a.: «En slik lovfastsatt liste over kjernekompetanse vil(…) ikke være uttømmende for hva slags kompetanse eller hvilke fagprofesjoner den enkelte kommune må sørge for. For mange pasienter og brukere vil nødvendige helse- og omsorgstjenester bestå av summen av ulike delbidrag fra en rekke fagprofesjoner. Det kommunale ansvaret for helse- og omsorgs-tjenesten er omfattende og sammensatt. Kommunene må ofte ha tilgang på et vidt spekter av personell med ulik kompetanse for å kunne utøve det kommunale ansvaret på en forsvarlig måte. Utover den kjernekompetanse som en lovfestet liste vil innebære, må kommunen selv vurdere hva slags personell det er nødvendig å ansette eller inngå avtale med for å kunne oppfylle sitt ansvar for å sørge for et forsvarlig og nødvendig tilbud av helse- og omsorgstjenester. En opplisting av kjernekompetanse skal slik sett ikke endre på det tjenestetilbudet kommunen ellers har plikt til å tilby.» (…) I tråd med dette kan ikke en kommune la være å sørge for logopedtjenester til personer som behøver dette, enten det er voksne eller barn, dersom tjenesten er en forutsetning for å kunne tilby spesialpedagogisk hjelp, spesialundervisning eller nødvendige helse- og omsorgstjenester av forsvarlig kvalitet og omfang. Dette er helt åpenbart en tjeneste som kommuner skal tilby innbyggerne når de har behov for det, også voksne, men de står selv fritt til på hvilken måte de skal organisere denne tjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2020-02-26:
Vi har ikke nå planer om å utvide listen over den kjernekompetansen som jeg mener er nødvendig for at kommunene skal kunne utøve forsvarlige tjenester. Men igjen, som jeg sa i mitt svar, det betyr ikke at den listen er uttømmende, og det er helt åpenbart at kommuner må ha tilbud om logopedtjenester for å kunne ivareta mange ulike lovpålagte oppgaver, både innenfor barnehageloven og opplæringsloven, og ikke minst også innenfor helse- og omsorgstjenestelovgivningen. Men måten kommunene organiserer dette tilbudet på, vil variere fra kommune til kommune ut fra hva som er hensiktsmessig i den enkelte kommunen.
Bent Høie (Høyre), 2020-02-26:
Det personellet som er autorisert etter helselovgivningen, er personell som i all hovedsak jobber i helsetjenesten. Logopeder jobber jo i veldig mange andre deler av tjenestene også, bl.a. innenfor opplæring. Det betyr at det ikke nødvendigvis er slik at det riktige er å gi logopeder en helseautorisasjon. Spørsmålet som representanten tar opp, er knyttet til lovgivning som handler om tjenestene i helsetjenesten, og den gjelder for alle som utøver helsetjenester og tjenester etter helselovgivningen, helt uavhengig av om de har en autorisasjon eller ikke. Det er viktig å understreke at det ikke er avhengig av om den som gjør jobben, har en autorisasjon eller ikke.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-02-26:
Det er liten tvil om at det er både store behov og vanskelige forhold i mange av leirene. I den inneværende finansieringsperioden er 353 mill. kr eller 33 mill. euro avsatt av EØS-midlene til asyl og migrasjon i Hellas. Det er fordelt på ett giverstyrt og ett greskstyrt asylprogram. Fokus er på kapasitetsbygging av det greske apparatet og kapasitet og kvalitet i mottak. En styrket gresk asylforvaltning vil bidra til raskere behandling av søknadene til dem som er i leirene, og det vil også fra og med andre halvår etableres om lag 300 plasser for mindreårige asylsøkere i Hellas. I forrige finansieringsperiode foretok vi i samarbeid og samforståelse med greske myndigheter flere omdisponeringer sånn at den totale summen til asyl og migrasjon til slutt ble på 257 mill. kr. Støtte til Moria-leiren var ikke opprinnelig en del av migrasjonsprogrammene, men giverne og greske myndigheter ble i 2015 enige om å omdisponere midler for å svare på betydelige behov der. I Athen i dag lanseres det greskstyrte programmet under EØS-midlene. Et av prosjektene skal styrke kapasiteten til National Center for Social Solidarity, EKKA, til å ivareta nettopp enslige mindreårige og andre sårbare grupper. Prosjektet er på 23 mill. kr. EKKA er underlagt det greske ministeriet for arbeid, sosialforsikring og solidaritet og er bl.a. ansvarlig for innkvartering og beskyttelse av enslige mindreårige. Engasjementet vårt gjennom EØS-midlene går i stor grad til kjernen av utfordringene Hellas står overfor. Programmene styrkes av solide partnerskap med norsk og internasjonal ekspertise. Vi bygger også på de erfaringene vi har gjort oss fra forrige programperiode, og Utlendingsdirektoratet bistår som partner for både det giverstyrte og det greskstyrte programmet, i tett samarbeid med greske myndigheter. Også Justisdepartementet, UNE, EUs Fundamental Rights Agency, UNHCR og IOM er partnere. De kommer til å ha løpende oppfølging av de aktuelle programmene. Vi forventer også at alle tilgjengelige midler blir brukt som planlagt. Skulle pengebruken forskyves i tid, som er mulig, er målet at utbetalingene skal følge planene. Gjennom EØS-midlene gir Norge et betydelig og relevant bidrag til å avhjelpe situasjonen i flyktningleirene i Hellas. Seinere i år kommer vi til å starte en prosess for gjennomgang av status for alle EØS-programmene i alle land. Det vil også lede til beslutninger om bruk av reservemidler, og det vil gi anledning til omdisponering mellom programmer og prosjekter basert på enighet om dette mellom vedkommende lands myndigheter og giverlandene. Vi vil naturlig nok også da vurdere innretning på engasjementet vårt i Hellas i denne prosessen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-02-26:
Som jeg var inne på, kommer vi selvsagt til å følge implementeringen av programmene tett, på samme måte som vi gjorde også i forrige programperiode. Det er åpenbart at det er betydelige utfordringer for de største mottakerlandene, fordi ankomstene igjen har økt, og det er også en av grunnene til at dette er et viktig tema som både justisministeren og jeg diskuterer med våre kollegaer jevnlig. Vi ser et veldig klart behov for å finne felleseuropeiske løsninger som nå kan bidra til å avlaste de mest belastede mottakerlandene, og det er også en problemstilling vi reiser i møter. Jeg mener det er viktig å fortsette med det, for hvis man ikke får til en bedre europeisk byrdefordeling, som Norge har sagt at vi kan bidra til på frivillig basis, selv om vi ikke er EU-medlem, så klarer vi heller ikke å løse de store utfordringene vi ser.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-02-26:
Regjeringa har vært veldig klar på at vi ønsker felleseuropeiske løsninger fordi det er det eneste som på sikt kan gi bærekraft til å håndtere den migrasjonsutfordringen vi ser. Engasjementet til representanten Andersen er prisverdig – men jeg må si at jeg stusser veldig over hvorfor SV da i budsjettet for 2020 har kuttet 321 mill. kr i bidragene bl.a. til sårbare stater. Det er bidrag som skal forhindre at mange mennesker føler at de må legge ut på flukt, for å stabilisere situasjonen i hjemlandene. Det er ikke en målsetning i seg selv at folk skal legge ut på en farefull flukt over Middelhavet eller via andre migrasjonsruter. Det er mye bedre at vi klarer å bidra til å stabilisere en situasjon, gi arbeid, utdanning og trygghet i de landene folk kommer fra. Det å flykte fra krig er én situasjon, men det å flykte fordi man ønsker et bedre liv – som er et helt legitimt ønske – er en annen situasjon, og da bør SV bidra til at det forhindres.