trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Mette Tønder (Høyre), 2013-12-10:
Det å bli kalt useriøs av en erfaren representant som Helga Pedersen tar jeg nærmest som en kompliment. Jeg regner med at jeg da traff en politisk nerve, og det var det jeg var ute etter. Jeg er småbarnsmor, og jeg har valgt barnehage, men jeg har respekt for andres valg, og jeg har respekt for at ikke alle barn kommer i A4-utgave, og at alle ikke kan begynne i barnehage når de er ett år gamle. Representanten må gjerne mene at det er useriøst å ha tillit til familiers valg, men da er vi ganske enkelt uenige.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-10:
Det vi forventer, er basert på samtaler med viktige organisasjoner for ikke-kommunale barnehager. De peker nettopp på forskjellsbehandlingen i tilskudd som en av årsakene til at det kan være varierende kvalitet mellom barnehager i Norge. Nå er det viktig å understreke at det er ikke konsekvent sånn at private barnehager har lav kvalitet og offentlige barnehager høy kvalitet. Her er det veldig store forskjeller. Men dette kan være ett viktig steg på veien. Så holder vi også på med en gjennomgang av rammeplan og barnehagelov. Vi kommer også til å være veldig tydelige på at barnehagen er en viktig arena for læring – gjennom lek, ikke som en skole. Det at man får bedre økonomiske vilkår, betyr også at man kan forvente mer av det som kommer tilbake. Dessuten er det et punkt i plattformen om bemanningsnorm, men det er knyttet til årstallet 2020. Det er likevel klart at man kommer ett steg nærmere den muligheten med likebehandling.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-10:
Det var vel det man kan kalle et retorisk spørsmål, og svaret på det er nei. Men det tyder på at regjeringen har hatt noen veldig viktige prioriteringer, som også har latt seg gjennomføre på kort tid. Som jeg nå brukte fem minutter på å snakke om, gjelder det særlig kvalitet og innhold. Jeg mener at likebehandling av offentlige og private barnehager er et ledd i det, og en del av det, men også at vi både viderefører kompetansestrategien og legger litt på, for å styrke det vi mener er en viktig del av det. Når det gjelder løpende opptak, eller mer fleksibelt barnehageopptak, mener jeg at den modellen som Stoltenberg-regjeringen hadde lagt frem, ville blitt dyr. Man kan jo se for seg at dette ville gitt to måneder ekstra barnehagerett, og hvor mye det ville kommet på. Det ville blitt flere milliarder. Og når man gjør det gjennom en rigid og byråkratisk modell som mange kommuner advarer mot, var det naturlig for oss å gå tilbake og se på det én gang til.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-10:
Det er ikke sånn at Høyre og Fremskrittspartiet ikke har tenkt på det, men jeg skal innrømme én ting, og det er at vi ikke har tenkt på hvordan vi skal gjøre det i løpet av to måneder. Men at vi vil komme tilbake til det på en egnet måte, har jeg sagt flere ganger i denne salen. Så stusser jeg litt over beskrivelsen av at man kan få til 1,4 mrd. kr, og at man kan få det til hvis man vil. Skal det da tolkes sånn at den avgående Stoltenberg-regjeringen ikke ønsket to opptak i året, for det var jo ikke lagt inn 1,5 mrd. kr til to opptak i året? Det var lagt inn et par hundre millioner, for å være litt upresis. Det tyder jo på at man må tolke representanten Aasrud slik at den rød-grønne regjeringen ikke ville ha to opptak. Det synes jeg er et merkelig resonnement.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-10:
Jeg er i og for seg glad for at representanten borer i det, men først og fremst tenker jeg jo at den modellen som de rød-grønne la frem, er unødig byråkratisk og unødig rigid, at den blir dyr og sannsynligvis gir mindre fleksibilitet enn det andre modeller kan gi. Men det er som sagt noe vi vil komme tilbake til. Jeg kommer derfor helt sikkert til å ha den glede å diskutere dette flere ganger med representanten Aasrud og andre i denne salen, men når det gjelder å gå noe nærmere inn på diskusjoner om hva vi tenker oss, synes jeg den riktige og skikkelige måten å gjøre det på er å komme tilbake til Stortinget når regjeringen har fått gjort den jobben. Men at den nye regjeringen ikke låser seg til en politikk som den ikke har vært for, kan ikke komme som noen overraskelse på Arbeiderpartiet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-10:
Når det gjelder det spørsmålet, mener jeg at det er viktig å ha to tanker i hodet samtidig. Den ene er hvis det hadde vært regjeringens politikk å si at de som i dag har rettighetsfestet barnehageplass, ikke skal få det, for vi trekker det antallet plasser. Det er ikke regjeringens politikk. Regjeringens politikk er at de som har rett til barnehageplass – som i dag – skal få barnehageplass. Det er den ene tingen. Det er viktig, og det er et viktig politisk prinsipp som vi står 100 pst. bak. Så til nr. to – en beregnet effekt av en annen type av økt kontantstøtte. Det er tilsvarende som i 2012. Jeg sjekket tallene litt. Etter at kontantstøtten for barn i alderen 13–18 måneder ble økt i 2012, altså under den rød-grønne regjeringen, gikk andelen ettåringer i barnehage ned fra 70,9 til 69,6 pst. Det som er lagt inn i budsjettet nå, er en beregnet nedgang. Det betyr jo også at dersom det får andre utslag, må man eventuelt gå tilbake og vurdere å se på beregningene en gang til.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-10:
Jeg er temmelig sikker på at pensjonssystemet ikke ligger under. Det tror jeg i hvert fall. Jeg får bli korrigert hvis jeg tar feil, og pensjonssystemet ligger under en annen statsråd. Men jeg kan si generelt at det er jo en forskjell på pensjonssystemene i offentlig og privat sektor. Det er et langt bredere spørsmål enn pensjonssystemet i barnehagesektoren. Så hvis man skal gjøre noe med det, kan man jo gå tilbake til det den forrige arbeids- og sosialkomiteen sa – det var en samlet arbeids- og sosialkomité, så vidt jeg husker – at det burde være et mål at man i større grad skal ha harmonisering mellom pensjonssystemene i offentlig og privat sektor. Det er et viktig poeng i den forbindelse. Så har jeg lyst til å si at det at man øker, går et skritt nærmere, likebehandling av offentlige og private barnehager, ikke utelukker andre endringer på barnehagefeltet. Jeg har allerede sagt at det betyr i hvert fall en forventning om at man skal bruke også dette til beste for foreldre og barn.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-10:
Det er litt merkelig å bli beskyldt for markedsliberalisme – en slags «økonomistisk» tankegang, hvis man kan kalle det det – fra en opposisjon som synes ute av stand til å se på familiepolitikken som noe annet enn samfunnsøkonomi. Nå er jeg opptatt av samfunnsøkonomi, og jeg mener at både NHO og Kristin Skogen Lund har mange gode poenger veldig ofte, men det er tross alt sånn at familiepolitikken ikke bare er et makroøkonomisk tiltak. Samfunnet handler ikke bare om det store forhandlingsbordet, det handler også om det lille kjøkkenbordet. Det vi forsøker å gjøre, er å finne en balanse. Da finner vi en balanse mellom det at vi har et kvalitativt godt barnehagetilbud for dem som ønsker det, og samtidig en mulighet som både er billigere for samfunnet og ikke veldig raust økonomisk for dem som ønsker et annet alternativ. Representanten Arild Grande snakket om jobb eller omsorg, og jeg ble litt nysgjerrig på hva det betyr. Betyr det at de som ikke jobber, ikke kan vise omsorg? Betyr det at hvis du jobber, kan du ikke vise omsorg? Jeg klarer ikke helt å forstå hvorfor foreldre skal måtte velge mellom jobb eller omsorg. Jeg kan ikke forstå at de måtte gjøre det under den rød-grønne regjeringen, og jeg må helt ærlig innrømme at jeg ikke kan forstå hvorfor de skulle måtte gjøre det under den nåværende regjeringen. Konklusjonen er at vi som politikere burde være mer opptatt av å snakke om hvorfor barnehage er bra, istedenfor å rette en pekefinger mot alle dem som velger noe annet. Det er faktisk ikke så fryktelig mange av dem. La oss isteden snakke om hvorfor det er bra å ha barn i barnehage, hvorfor det er mye kvalitativt godt som foregår der, hvordan vi kan gjøre gode barnehager enda bedre, og så kan vi bruke mindre tid på å bekjempe og snakke fælt om dem som velger noe annet. Representanten Vågslid tok opp en tematikk – angrepet var rettet mot kollega Solveig Horne, men tematikken, nemlig vold i nære relasjoner, er også noe jeg er opptatt av. Vi skal være veldig forsiktig med å prøve å løse alle sosiale problemer gjennom skolen, men jeg vil jo likevel si at det er noen sentrale problemstillinger som det kan hende skolen skal bli enda flinkere til å dra frem og fokusere på. Så jeg er i hvert fall veldig åpen for innspill til hvordan også Kunnskapsdepartementet kan bidra i arbeidet mot vold i nære relasjoner.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-10:
Det er alltid trivelig å bli møtt med sitater fra seg selv, men jeg er helt sikker på at det står noe veldig fornuftig rundt disse sitatene. Det får andre eventuelt be om kilder på. Jeg vil adressere et par ting før jeg takker for en god debatt: Når det gjelder bemanningsnorm, har denne regjeringen den samme ambisjonen som Arbeiderpartiet meg bekjent luftet i valgkampen, nemlig at man skal innføre en bemanningsnorm mot 2020. Hvis man er interessert i å løfte de private barnehagene, er det å ha likebehandling av private og offentlige et viktig steg på veien. Alle som har rett til barnehageplass i dag, vil ha den samme retten videre. Vi endrer ikke på retten til barnehageplass, men hvis flere velger å ta kontantstøtte, blir det behov for noe færre barnehageplasser for å innfri den retten. Men retten er der for alle. Dette er ikke et kutt. Dette er en beregning av en effekt av at færre kanskje vil velge barnehageplass. Jeg skal ikke gå inn på diskusjonen om arbeidsmiljøloven, men jeg synes det er veldig rart at man tenker at en rigid arbeidsmiljølov gjør det lettere å få tid sammen med familien. Jeg ville tenkt det motsatte: Litt mer fleksibilitet gjør at man kanskje kan jobbe litt mer i noen perioder og være mer sammen med familien når man har muligheten til det. Jeg tipper også at søsteren til representanten Grande nok ikke vil få brev om at regjeringen har økt satsingen på etter- og videreutdanning for lærere med 320 mill. kr, sammenliknet med de rød-grønnes budsjett. De vil nok ikke få brev om at læreren til sønnen eller datteren deres, den dagen de begynner på skolen, har fått muligheten til faglig påfyll i bl.a. matematikk. De vil kanskje heller ikke få brev om at denne regjeringen øker lærlingtilskuddet med 3 500 kr per lærling. Men alle de tingene er viktige prioriteringer i budsjettet. Jeg tenkte jeg skulle invitere til en liten søsterkamp: Jeg ble nemlig onkel på fredag, og min søster – jeg vet ikke hva hun stemmer og om hun stemte på sin egen bror ved stortingsvalget engang – har en mann som er snekker som ennå ikke har fått seg fast jobb. Det burde han jo selvfølgelig få etter hvert. Han har, som mange unge snekkere, organisert seg som selvstendig næringsdrivende for å ta oppdrag i en periode. Han har ikke noen reell sjanse til å ta ut sin pappaperm. Situasjonen for min søster er da at de mister den pappapermen som far reelt sett ikke har en sjanse til å ta ut, rett og slett fordi det ikke er kompatibelt med den arbeidssituasjonen han har. Så min søster – jeg aner ikke hva hun stemmer på – har i hvert fall uttrykt glede over at andre som havner i tilsvarende situasjon med en ny regjering, vil slippe å miste hele den pappapermen, slik situasjonen er i dag. Altså – det blir litt mer å fordele mellom foreldrene.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-10:
Den raud-grøne regjeringa la vekt på å utvikla eit kunnskapsbasert barnevern der konkrete mål vart omtalt i lovproposisjonen om endringar i barevernlova som vart behandla i Stortinget 10. juni 2013. Den raud-grøne regjeringa sitt barnevernslyft har bl.a. medverka til at kommunane har styrkt barnevernstenesta med 850 nye stillingar frå 2010 til 2013. Talet på barn som må få hjelp, har auka for kvart år. Likevel er det framleis kommunar som ikkje følgjer opp alle lovkrav. Men satsinga er ein viktig start for den vidare utviklinga av barnevernet. Eg vert bekymra når eg les merknadene i innstillinga til budsjettet. Den første bekymringa gjeld samarbeidsavtalen med ideell sektor. Samarbeidsavtalen mellom staten og ideell sektor om leveranse av tenester innan helse- og sosialfeltet vart inngått 3. oktober 2012. Senterpartiet er glad for at samarbeidsavtalen anerkjenner, styrkjer og synleggjer den viktige rolla som ideelle aktørar spelar i den norske velferdsstaten, også på barnevernsfeltet. Samarbeidsavtalen handlar om prinsipp som kvalitet, god bruk av offentlege midlar, det at det er langsiktig, føreseieleg og uavhengig, mangfald og dialog. Dialogmøta mellom den raud-grøne regjeringa og ideell sektor har gitt grunnlag for å drøfta og søkja løysingar på sentrale spørsmål som konkurranseutsetjing og ideelle organisasjonars pensjonskostnader. Ideell sektor har på budsjetthøyringa til helse- og omsorgskomiteen uttrykt bekymring over at den nye regjeringa ikkje vil vidareføra denne samarbeidsavtalen. Det er grunn til bekymring, for i innstillinga til familie- og kulturbudsjettet går regjeringspartia, Høgre og Framstegspartiet, ikkje inn i merknaden frå Arbeidarpartiet og Kristeleg Folkeparti om at den nye regjeringa skal slutta seg til samarbeidsavtalen og vidareføra denne. Eg vil be statsråden stadfesta eller avkrefta om den nye regjeringa vil vidareføra samarbeidsavtalen med ideell sektor. Mi andre bekymring er om ideell sektor vil oppleva eit hardare anbodssystem med den nye regjeringa. Det er innanfor regelverket for offentlege anskaffingar mogleg å avgrensa anbodskonkurransen til å omfatta ideelle organisasjonar. Men Høgre og Framstegspartiet sluttar seg ikkje til ein merknad om dette i innstillinga. Det kan altså gå mot ein utvida anbodskonkurranse for ideell sektor innan barnevernet, slik at ein må konkurrera med kommersielle tilbydarar som har andre pensjonskostnader. Eg forventar at statsråden stadfestar eller avkreftar om regjeringa vil gå vekk frå ordninga med eigne anbodskonkurransar for ideelle tilbydarar innan barnevernet. Til slutt skal eg røpa at eg faktisk er tilfreds med eitt tiltak i dette budsjettet, som vert vedteke. Det gjeld auken i eingongsstønad. Det å argumentera med at dette truar arbeidslinja, blir for lettvint. Dette er pengar som vil koma godt med for dei barnefamiliane som av ulike grunnar er i ein situasjon der dei ikkje har rett til utbetaling av foreldrepengar. Her heiar eg på Kristeleg Folkeparti.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-10:
Eg registrerte at statsråd Horne inviterte til samarbeid i familiepolitikken, men eg fekk ikkje med meg at ho svarte på mine spørsmål om ideell sektor. Det er no stor uvisse i ideell sektor om den nye regjeringa sin politikk. I innstillinga skriv Høgre og Framstegspartiet at dei meiner det var uheldig at den raud-grøne regjeringa valde å avgrensa samarbeidet med private aktørar på bakgrunn av ideologi, som dei kallar det. Dei går ikkje inn på merknaden om at den nye regjeringa skal vidareføra samarbeidsavtalen. Det er òg slik at dersom ein går vekk frå eigne anbodsrundar for dei ideelle, kan det føra til at det ideelle innslaget på barnevernsfeltet vert nedlagt. Eg vil gjerne spørja igjen: Vil regjeringa vidareføra samarbeidsavtalen med ideell sektor? Vil regjeringa vidareføra ordninga med eigne anbodsrundar for ideell sektor innanfor barnevernet?
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2013-12-10:
Over år har vi hørt representanter fra Høyre og Fremskrittspartiet fra denne talerstolen hamre løs med sin tese om at den rød-grønne familiepolitikken holdt en klam hånd over småbarnsfamilienes valgfrihet. Det toppet seg da representanten Hans Olav Syversen i sitt innlegg i finansdebatten tidligere i år kom med påstanden om at den rød-grønne familiepolitikken «har gått for lut og kaldt vann i flere år. Det har snudd med en ny regjering og et nytt flertall». For å si det pent: Det er frekt, det er freidig, og det er helt feil. Også i denne debatten forsøker de mørkeblå å skape et bilde av at deres versjon av valgfrihet er hva småbarnsfamiliene etterspør, og henviser til valgresultatet. Historien og våre egne erfaringer viser at regjeringens familiepolitikk fort blir en tvangstrøye for familiene. Jeg vil henvise til representanten Arild Grandes glimrende innlegg om hva som er Arbeiderpartiets familiepolitikk, og den er langt fra klam. Men jeg vil forlate de mørkeblås fromme ønsker om å føre mor tilbake til kjøkkenbenken og gå over til å fokusere på den voksende gjeldsproblematikken vi fortsatt ser øker, og da særlig blant unge. Inkassokrav og gjeld er en fryktelig dårlig start på voksenlivet, og det er nok mange årsaker som bidrar til å føre de unge voksne inn i en vanskelig gjeldssituasjon. Ett stikkord kan være forbrukslån og den enkle tilgangen vi har til slike lån. Når vi fortsatt registrerer en negativ gjeldsutvikling, må vi kunne stille spørsmål om hvorvidt finansinstitusjonene gjør en god nok jobb i kredittvurdering av usikret gjeld. Selv om kredittinstitusjonene har en frarådingsplikt og et krav om kredittvurdering, ser vi at det er forbruksgjeld som skaper de største problemene for unge voksne, men også for andre i voksengenerasjonen. Vi er mange som over tid har ment at utlånerne må forplikte seg til et større ansvar når det er åpenbart at forbrukslån ikke burde vært innvilget. Den rød-grønne regjeringen la da også fram en proposisjon om å opprette et nasjonalt gjeldsregister. Det var ment å være et godt verktøy for både långivere og låntakere, og vi var på god vei til at det skulle bli en realitet. Men den gang ei – proposisjonen var her i huset, men ble trukket tilbake. Registeret skulle gi kredittinstitusjonene oversikt over hvilken gjeld folk har til enhver tid. Tiltaket var ment å forebygge gjeldsproblemer hos enkeltpersoner. Kredittlångiverne er etter finansavtaleloven pålagt plikt til å fraråde lån til dem som allerede har mye kreditt og ikke mulighet til å betjene nye lån. Å fjerne muligheten for opprettelsen av et gjeldsregister gjør at de som sliter med stor forbruksgjeld, fortsatt vil ha en tøff hverdag. Det synes regjeringen Solberg er ok – at hver og en har ansvaret for sine handlinger, er jo et mantra i et markedsliberalistisk menneskesyn. I dette perspektivet blir snakket om Fattigdoms-Norge bare ord uten innhold fra regjeringens side.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2013-12-10:
Det var kunnskapsministerens første innlegg som fikk meg til å ta ordet, for han sa at nå skal man satse på kvalitet i barnehagene framfor flere plasser, og det var to ting i det budskapet som skurret i mine ører. Det første er at det var jo ikke dette Høyre gikk til valg på. Nei, man gikk til valg på løpende opptak, noe som var større og finere enn Arbeiderpartiet og de rød-grønne partienes opptrapping mot to opptak. Nå ser vi at regjeringen – med kunnskapsministeren i spissen – springer fra sine egne løfter, samtidig som de kutter på vår målsetting om to opptak, som de altså syntes var altfor lite ambisiøst før valget. Det andre som fikk meg til å stusse i kunnskapsministerens innlegg, var at i tillegg til at Høyre gikk til valg på løpende barnehageopptak, gikk de også til valg på bemanningsnorm og mer kvalitet i barnehagene. Men samtidig kutter de altså 344 mill. kr til kommunenes barnehagebudsjetter som følge av at de øker kontantstøtten, og det er jo åpenbart noe som vil gjøre det vanskeligere for kommunene nettopp å levere den kvaliteten som kunnskapsministeren etterspør. Så la jeg også merke til at statsråd Røe Isaksen mente at Arbeiderpartiet kun la samfunnsøkonomi til grunn, og representanten Tønder fra Høyre ga også en beskrivelse av vår politikk som jeg ikke kjenner meg igjen i, og som jeg rett og slett vil kalle useriøs. Det er jo nettopp vår side av politikken som har bidratt til valgfrihet for småbarnsforeldre og for kvinner. Og et av arbeiderbevegelsens aller første og mest sentrale krav var nettopp retten til fritid og til at døgnet skulle bestå av åtte timer arbeid, åtte timer fritid og åtte timer hvile. I moderne tid har jo Arbeiderpartiet stått på kvinnebevegelsens side for å innfri kravet om at kvinner både skal kunne være økonomisk uavhengige og samtidig kunne ha omsorg for familie og små barn, og derfor har Arbeiderpartiet gått i bresjen for alle de store reformene på dette området i løpet av en generasjon – også i løpet av de siste årene. Det ferskeste vi har gjort, er å lovfeste retten til deltid for småbarnsforeldre, og vi har lovfestet retten til fleksitid for alle arbeidstakere. Dette står i skarp kontrast til høyresidens klare løfter om at de vil svekke arbeidsmiljøloven – og dermed muligheten til å kombinere tid med barn med muligheten til å forsørge seg selv.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2013-12-10:
Jeg kan forsikre representanten Heggelund om at jeg fulgte veldig godt med i valgkampen, og det jeg hørte veldig tydelig fra Høyre i de mange debattene jeg hadde med representanter fra Høyre nettopp på barnehageområdet, var at Høyre lovte både mer kvalitet og løpende opptak. Poenget i mitt forrige innlegg var at Høyre nå har sviktet på begge områder, oppsiktsvekkende nok. Forklaringene på hvorfor man løper fra løpende opptak, er mange og kreative, og de spriker i alle retninger. Vi har hørt fra kommunalministeren at dette er det kommunenes ansvar å sørge for. Vi har hørt fra kunnskapsministeren at vi trenger mer kunnskap for å kunne iverksette Høyres valgkampløfte. Vi har også hørt at to opptak er for byråkratisk. Vi har til og med hørt fra representanten Harberg at Høyre ikke har lovt det, men da vil jeg anbefale å lese Høyres program, side 9, der står det veldig tydelig. Det er riktig at Høyre på papiret har samme ambisjon om bemanningsnorm som Arbeiderpartiet har. Problemet er bare at også der løper man i stikk motsatt retning av målet, bl.a. med det kuttet man har på 344 mill. kr til kommunene. Og det er helt riktig, som kunnskapsministeren sier, at det er basert på beregninger. Men de tallene som er lagt inn i budsjettet, er ikke beregninger, det er reelle kutt for kommunene. Bare for Oslo kommune betyr det at man for neste år har 48 mill. kr mindre å rutte med – det er kommunalministerens egne tall. Hvordan det kuttet skal kunne gi bedre kvalitet, må noen forklare, for det har jeg faktisk ikke greid å forstå. Så skal jeg også takke representanten Heggelund for hyggelige ord om at de rød-grønne har gjort mye bra på barnehageområdet. Jeg takker for ordene, og på dette området har han helt rett. Jeg skal også love at jeg skal være den første til å rose Høyre og Fremskrittspartiet for framskritt på barnehageområdet når det er grunnlag for det. Så langt er det ikke grunnlag for det, og det skyldes at man kutter om lag en halv milliard kroner i neste års budsjett, sammenlignet med det Stoltenberg II-regjeringen la fram. Det betyr kutt i antall plasser, og det betyr kutt i kvalitet. I tillegg blir plassene dyrere. Hvordan dette skal føre til mer valgfrihet og en enklere hverdag for småbarnsfamiliene, må også noen forklare på en tydeligere måte enn de har gjort så langt, for det er rett og slett ikke til å forstå. Høyre inviterte sine velgere med på nye ideer og bedre løsninger, men det Høyre og Fremskrittspartiet nå tar det norske samfunnet med på, er en reise tilbake i fortiden.
Stefan Heggelund (Høyre), 2013-12-10:
Det var representanten Helga Pedersen som fikk meg til å ta ordet. Jeg tror hun sa at hun stusset over et innlegg. Vel, sammenliknet med min reaksjon da jeg hørte henne, var det ganske mildt, for å si det slik. I politikken synes jeg vi skal være rause med hverandre. Vi skal skryte av hverandre der hvor man synes at motstandere gjør gode ting, og så skal vi selvfølgelig debattere uenighetene. Derfor har jeg lyst til å begynne med å si at den rød-grønne regjeringen gjorde veldig mye bra for barnehagesektoren. Men når det gjelder det de sier om to barnehageopptak, har jeg lyst til å påpeke et par ting om da de bestemte seg for å pålegge kommunene denne løsningen. Da visste de ikke hva andre løsninger ville koste. De hadde ikke tatt seg bryet med å utarbeide en oversikt over hvor mange kommuner som praktiserte løpende opptak, og de bevilget under en sjettedel av det det ville koste å innføre to opptak. Da har denne regjeringen en litt annen tilnærming – litt bedre, vil jeg påstå – nemlig at man skal få en oversikt over de tingene som den rød-grønne regjeringen ikke fant det verdt å skaffe seg en oversikt over, og så skal man gjøre det man kan altså for å få mer fleksibilitet i opptakene. Jeg har lyst til å minne om at 2013-budsjettet for barnehagene ble kalt et hvileskjær av Utdanningsforbundet. Jeg har lyst til å si at Fagforbundet uttrykte bekymring for kvaliteten i barnehagene. Det ble nevnt av representanten Pedersen at Høyre ikke hadde drevet valgkamp på kvalitet i barnehagene. Da må man jo spørre seg om representanten Pedersen var så forberedt på å tape valget at hun ikke tok seg bryet med å følge med i valgkampen, for jeg satt selv i debatter og diskuterte kvalitet i barnehagene, og det var mange i Høyre som gjorde det. Vi drev valgkamp på flere pedagoger. Vi drev valgkamp på å styrke etter- og videreutdanningen og en rekke andre forslag. Det alle disse debattene i løpet av de siste dagene har vist, er at vi har en opposisjon nå som ikke aner hva den driver med, og den aner ikke hva den skal gjøre. Derfor hører man fra representanten Grande ting som at regjeringen prioriterer skattekutt i stedet for dette og dette, noe som kun er rød-grønn retorikk for å skjule alle de rød-grønnes mislykketheter. Det er en retorikk som den forrige regjeringen rett og slett tapte valget på. Mitt tips til de rød-grønne er å finne på noe bedre.
Stefan Heggelund (Høyre), 2013-12-10:
Det er ingen som bestrider at likestilling virker. Det siste innlegget er et typisk eksempel på hvordan de rød-grønne skaper ikke-eksisterende konfliktlinjer fordi man ikke er enig med dem i ett og alt. Jeg tror det er på tide at noen forteller rød-grønne stortingsrepresentanter at argumentene deres og de innleggene de holder, ikke blir noe bedre av at de gjentas og gjentas i time etter time i denne salen. Det er ikke slik en debatt fungerer – at argumenter automatisk bare blir bedre. Jeg synes det er litt pussig at de rød-grønne sier at denne regjeringen står for løftebrudd. La oss bare ta noen av løftene til den rød-grønne regjeringen. Man hadde som mål å oppfylle dagens pedagognorm – brutt. Man skulle styrke innsatsen for kvalitets- og kompetanseutviklingen i barnehagene – da kan vi se hva bladet Utdanning skrev på lederplass: De refset Kristin Halvorsen for å ha gjort svært lite. La oss anse løftet som brutt. De skulle videreføre statlig støtte til bygging av barnehager – investeringstilskuddet ble avviklet i 2012. Da kan vi si: brutt. De skulle sikre økonomisk likebehandling ved å trappe opp bevilgningene til ikke-kommunale barnehager i en periode på inntil fem år. Opptrappingstakten ble satt ned. Barn i private barnehager ble ikke likebehandlet. Fagforbundet var bekymret over utviklingen – brutt. Dette kom altså fra en regjering som i åtte år hadde rent flertall. Det krever en helt særegen form for inkompetanse – og igjen sitter de rød-grønne stortingsrepresentantene som keiseren i sine nye klær. Da skulle man ønske at de hadde noe substans å komme med.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-10:
Det mest oppsiktsvekkende som vi hører nå i denne debatten, er at alle de løftene som nåværende regjeringspartier ga når det gjelder f.eks. barnehager og løpende opptak, er forduftet som dugg for solen. Det er vel det som er de nye løsningene, da? Jeg har vært i masse debatter her i Stortinget, også med Høyre, og jeg har fått beskjed om at hvis man ikke fikk på plass løpende opptak, ville det til og med være et svik – et svik – mot barnefamiliene. Det sa Høyres Linda Hofstad Helleland. Når vi så legger inn en økning for å få to opptak, fjerner man den med et pennestrøk. Prisen skal økes. Barnehagene skal bli dyrere, og det er færre som skal få barnehageplass. Vi er ikke i tvil om hvilken retning vi vil gå i. Vi vil ha flere barnehager – til rimelig pris, høyere kvalitet i barnehagene og flere opptak. Det er den retningen vi vil gå i. Det er våre ambisjoner. Når det gjelder likestilling, går regjeringen i fullstendig feil retning og fjerner mange av de tiltakene som vi vet har virket. Det er langt fram til likestilling. Det er én ting jeg savner veldig i debatten om pappaperm, og det er ungenes rett. Man snakker mye om at foreldrene skal ha rett til å velge, og at foreldrenes valgfrihet er viktig. Hvor har det blitt av ungenes rett til å være sammen med faren sin, til å bli kjent med faren sin, til å bli like trygg på faren sin som på moren sin som en omsorgsperson? Hvor har det blitt av diskusjonen om det? Den er vi nødt til å sikre. Vi er helt nødt til å passe på at unger får en like selvfølgelig tilhørighet til far som til mor. Det er et politisk ansvar å få det til. Vi vet at det er kamp om permisjonstida. Og jeg kan si det – jeg tør å si det: Jeg vet at en del fedre også møter den kampen hjemme, fordi mange mødre gjerne vil ha de ukene, fordi det har vært sånn. Men skal ikke vi da være med på å bidra til at ungenes rett til å kunne være sammen med far blir styrket? Og så er det visst sånn – jeg hører flere her også som forteller disse historiene om familiene sine – at det bare er menn som har slike jobber som det ikke går an å være borte fra. Vi får alle disse historiene om menn som ikke kan ta ut permisjon. Jeg lurer på om det snart begynner å slå folk at kvinner faktisk også kan ha sånne jobber som det er vanskelig å være borte fra. Til slutt til barnevernet: Barneministeren sier at det er barnets behov for forutsigbarhet som skal være viktigst. Ja, da vil jeg si til barneministeren: Ikke legg ungers hjem ut på anbud.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-10:
Nei, vi er ikke overrasket over en del av det vi hører. Det jeg er overrasket over, er at Høyre og Fremskrittspartiet har løpt fra alle løftene om løpende barnehageopptak, for ingenting har vært så tydelig som det. Jeg fikk – for å si det sånn – grov kjeft for at vi ventet til vi så hvordan vi kunne gå videre med dette, og vi la penger inn i budsjettet for å gå videre med det. Når dette nå bare blir feid vekk med et pennestrøk, må jeg si jeg er overrasket. Det andre er jeg ikke veldig overrasket over, for det er gammeldags Høyre-politikk – det forventer vi av en regjering som står for det. Jeg tror at familiene ville satt stor pris på flere opptak i barnehagen, billigere barnehager og kvalitet i barnehagen. Det er jeg helt sikker på at familiene ville satt stor pris på og sett på som en viktig del av sin valgfrihet – på samme måten som de ville satt pris på at vi har innført en pappaperm som har gjort at vi er i ferd med å endre litt på kjønnsrollemønstrene. Også fedre trenger hjelp overfor en del arbeidsgivere som ikke synes det passer så godt at pappa skal være hjemme med barna. Det er en del samfunnsstrukturer som gjør at det fremdeles ikke er noen reell valgfrihet. Det går an å ta en del valg her i livet uten at man får betalt for det. Jeg har tatt en del sånne valg – det gikk helt fint. Jeg trengte ikke å bli betalt av staten for å ta noen av de valgene, men jeg trengte barnehageplass da jeg valgte å være i jobb. Det var veldig vanskelig da mine barn var små – det er mange år siden – for det var nesten ikke barnehageplasser. Derfor jobbet vi for det. Barnehageplass den gang var i kroner omtrent like dyr som det den er i dag. Det sier litt om at den kampen vi har ført for dette, har forandret det norske samfunnet. Vi har i tillegg blitt kjempeproduktive. Jeg synes regjeringen legger altfor lite vekt på den viktige samfunnsøkonomiske betydningen det har at kvinner deltar i arbeidslivet. Det er uhyre viktig. Ellers må jeg si – jeg tok meg i det da vi diskuterte likestillingspolitikk: Du verden som jeg savner Ansgar Gabrielsen i Høyre! Han turte å gå foran – legge fram lovforslag uten egentlig å legge det fram for de andre i regjeringen, og slett ikke for Høyre. Han brøytet veg for det som alle har sett har vært en fordel for norske bedrifter, nemlig at kvinner kommer inn i styrene. Det har virket – likestillingstiltak virker. Det er derfor vi har dem. Det er derfor vi blir så opprørt når man fjerner noen av dem, for vi er ikke i mål. Det blir kjempebra. Likestilling truer ingen. Det handler om at alle skal ha like muligheter. Jeg var ikke sikker på at Fremskrittspartiet mente det, men jeg var sikker på at Høyre mente det. Derfor er jeg skuffet.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2013-12-10:
Til siste representant som hadde ordet her: Så vidt jeg vet, er det vel et solid flertall både på Stortinget og hos regjeringspartiene og deres støttepartier, som har vært tydelige på at enten vil de ha løpende opptak eller to opptak i året. Det skulle vel kanskje ikke være så vanskelig å få det til, også ut fra det en har lovet i valgkampen, og det en har programfestet. «Frihet» er et interessant begrep, som brukes veldig mye i familiepolitikken – valgfrihet. Men hva gjør det med valgfriheten når en nå ikke bare reverserer løftene sine om løpende opptak – som nok var vel ambisiøse – men også reverserer to opptak, når en ser det behovet som er? Det som fikk meg til å ta ordet, var statsråd Horne, som sa at velgerne har ønsket denne politikken. Har velgerne ønsket at en ikke engang skulle innføre to opptak? Jeg tror faktisk mange velgere – småbarnsforeldre – lot seg fascinere av løpende opptak. Jeg tror faktisk ganske mange småbarnsforeldre valgte å stemme på f.eks. Høyre og Fremskrittspartiet fordi de lovet løpende opptak. Det må være skuffende for dem å se og erkjenne at en ikke fikk løpende opptak og ikke to opptak, men ett opptak. Jeg tror ikke velgerne ønsker det, og det gir ikke mer valgfrihet. Jeg registrerer også at en gir valgfrihet til én gruppe foreldre; den gruppen foreldre som ønsker å ha barna borte fra barnehagen en stund. Før jeg gikk opp her googlet jeg Høyre, Fremskrittspartiet og barnehageopptak. Jeg fant utrolig mange reportasjer hvor både Høyre og Fremskrittspartiet både i valgkampen og tidligere har vært svært tydelige og gått i rette med bl.a. oss i Arbeiderpartiet for ikke å ha vært proaktive nok der. Der kan vi nok ta selvkritikk. Vi kunne nok vært tidligere ute med to barnehageopptak, og vi kunne nok ha vært enda mer proaktive. Det underlige er at en, når en er på stemmefiske og er så tydelige og så klare, og en har flertall sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti, altså velger å prioritere bort det som gir barn og barnefamilier mest valgfrihet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2013-11-13:
Siden regjeringsskiftet, via regjeringsplattformen og den framlagte tilleggsproposisjonen til statsbudsjettet, har vi sett at denne regjeringas første uker i hovedsak er preget av løftebrudd. Aldri har så mange løfter blitt forlatt så fort. Til tross for mer penger i statsbudsjettet er det altså noen departementer som allikevel taper, og en av budsjettets klare tapere er arbeidsministeren, som også har ansvaret for dem som er avhengig av de sosiale tjenestene i Norge. Til tross for at regjeringa altså bruker mer penger på statsbudsjettet, og til tross for at regjeringa varsler økende arbeidsledighet, ser vi at tiltak for de arbeidsledige blir kuttet. Vi ser at permitteringsreglene blir svekket i en tid der bedriftene har utfordringer med å holde folk i arbeid, og vi ser at garantien for dem som mister jobben etter konkurs, blir svekket. Noen må altså betale for skattelettelsene. Det må de enslige forsørgerne. De som kanskje har mest grunn til å være skuffet over statsbudsjettet, er landets pensjonister. Statsråd Eriksson har karakterisert pensjonsreformen som tidenes største velferdsran. Han har karakterisert avkortinga som grådig. Han har sterkt kritisert reguleringa av pensjonene, og han har sterkt kritisert at pensjonistene betaler for høy trygdeavgift. I årets budsjett økes trygdeavgifta. Vil statsråd Eriksson beklage overfor landets pensjonister at alle de løfter han har gitt, ikke vil bli holdt?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2013-11-13:
Regjeringa varsler altså i tilleggsproposisjonen at arbeidsledigheten vil øke, til tross for det Eriksson nå sier. Men la meg være helt konkret i spørsmålet som jeg ikke fikk svar på. Er det riktig, til tross for at Eriksson har sagt at han vil fjerne det nåværende systemet for regulering av alderspensjon, at det vil bli videreført? Er det riktig at det fortsatt vil være avkorting for gifte og samboende pensjonister? Er det riktig at trygdeavgifta for pensjonistene øker i årets budsjett? Er det riktig, eller er det feil?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2013-11-13:
Først vil jeg gi min tilslutning til det nylige oppfølgingsspørsmål, for selv om permitteringsreglene ikke er en del av IA-avtalen, er det en del av rammebetingelsene for arbeidslivet som begge parter i arbeidslivet er opptatt av. Det påvirker klimaet i avtalen. Jeg kan fortelle at når vi har hatt høringer i komiteen, har ikke bare fiskeindustrien, som blir hardest rammet av regjeringsskiftet, men også øvrig industri, som får svekket permitteringsreglene, bedt innstendig om at vi prøver å stoppe de forslagene fra regjeringen. Det mener jeg bidrar til et bedre samarbeid med partene i arbeidslivet. Så til Rotevatns oppfølgingsspørsmål som gjelder fleksibiliteten i arbeidslivet. For nå har OECD akkurat kommet ut med sin rapport om arbeidsmarkedet i 2013, der de har gått grundig gjennom dette med midlertidige ansettelser. Der understreker de at det å ansette folk midlertidig, ikke gir flere jobb, men det gir flere, som ville hatt fast jobb, en midlertidig jobb. Vil nå statsråden legge bort planene om å øke adgangen til midlertidige ansettelser?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
La meg først få lov til å si at Fremskrittspartiet skulle ønske at man hadde fått gjennomslag for mer når det gjelder pensjonspolitikken, men samtidig er jeg også veldig glad for den politikken regjeringen fører. Vi sørger for at minstefradraget for pensjonister øker. Vi gir en skattelette til pensjonister – totalt sett – som vil gi bedre kjøpekraft. I tillegg står det også i regjeringsplattformen, som representanten Andersen er inne på, at vi skal redusere avkortingen for gifte og samboende pensjonister. Jeg regner med forståelse for at man ikke fikk til det på et justert budsjett etter tre uker, men dette er ting man skal gjennomføre i inneværende stortingsperiode, og som betyr en kjøpekraftsforbedring for gifte og samboende pensjonister på rundt 8 000 kr. Det er et betydelig løft. I tillegg legger denne regjeringen opp til en politikk som fører til økt verdiskapning. Det betyr at man kan forvente økt sysselsetting. Også til neste år forventes det økt sysselsetting med 30 000 flere i arbeidslivet. Med 30 000 flere i arbeidslivet legger vi til rette for en politikk som sikrer høy sysselsetting og fortsatt lav ledighet. Det må være bærebjelken i samfunnsstrukturen. Det må være god økonomisk politikk. Det er forsvarlig økonomisk politikk, og det er bra, både for bedrifter og ikke minst for lønnstakere.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
Det er riktig at trygdeavgiften øker, men det er også riktig at det samlede totale skattetrykket for pensjonister blir lavere. Gjengivelsen av Fremskrittspartiets politikk er riktig, sånn som den har vært og er i vårt partiprogram, men det er også riktig det som står i regjeringsplattformen, at vi nå skal redusere avkortingen for gifte og samboende pensjonister fra 15 pst. til 10 pst. i inneværende stortingsperiode. Det betyr et betydelig løft for gifte og samboende pensjonister, men det betyr også at det fortsatt er en avkorting på 10 pst. som gjenstår. Ønsker velgerne å gjøre noe med det, ja, så er den enkle måten å gjøre det på å sørge for at Fremskrittspartiet blir større ved neste valg.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
Takk for spørsmålet. Jeg er glad for å få det, fordi, punkt en: Det legges til grunn fortsatt lav ledighet, det viser tall både fra Nav og fra Statistisk sentralbyrå. Punkt to: Denne regjeringen prioriterer meget sterkt dem som står utenfor arbeidslivet, dem med nedsatt arbeidsevne. Derfor har vi valgt å prioritere å styrke antallet tiltaksplasser for dem med nedsatt arbeidsevne med 3 000. Situasjonen i arbeidsmarkedet er faktisk på samme nivå som før finanskrisen, derfor er også antallet ordinære tiltaksplasser på nivå med det som var før finanskrisen. Vi viser et taktskifte, vi er offensive. Vi gjør slik at flere av de ungdommene som i dag står langt utenfor arbeidslivet, får muligheten til å ha noe å stå opp til, få kvalifisering og bli avklart for å komme videre mot arbeidslivet. Så jeg er meget fornøyd med at vi har fått en så offensiv politikk og styrker antall tiltaksplasser for folk med nedsatt arbeidsevne med 3 000.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
Nå kjenner ikke jeg de detaljerte tallene for hvordan veksten utvikler seg blant de ulike gruppene pensjonister, men jeg vil nok tro at det blir færre og færre minstepensjonister i årene fremover med tanke på at stadig flere av dem som nå går over i pensjonistenes rekker, har vært delaktige i arbeidslivet og tjent opp tilleggspensjon som gjør at man ikke er innenfor definisjonen på minstepensjon.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
For det første er jeg helt enig med representanten Skei Grande – det er viktig å sørge for at vi får flere eldre til å stå lenger i arbeidslivet. Det er også et av de viktige delmålene i avtalen. Det står også klart og tydelig i regjeringsplattformen, som vi skal gjennomføre på en god måte, på en riktig måte og på en hurtig måte. Vi skal sørge for å gå gjennom både aldersgrensene i arbeidsmiljøloven og særaldersgrenser og oppfølging av pensjonsreformen på det området, sånn at man får de stimuliene som er nødvendige for at man skal kunne stå lenger i arbeidslivet. I tillegg er det sånn at det alltid vil lønne seg å stå i arbeidslivet med det nye pensjonssystemet, for du tjener opp mer pensjon jo lenger du står. Det betyr også at en får både gleder og goder av å stå lenger i arbeidslivet, samtidig som en har yrkesinntekt lenger og vil ha bedre økonomi.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
La meg først vise til at permitteringsregelverket har vært under endring i takt med utviklingen av arbeidsmarkedet bestandig. Sånn har det vært, sånn er det og sånn vil det også være i fremtiden. Jeg minner om at den forrige regjeringen også reduserte lengden på permitteringstiden for fiskeri fra 104 uker til 52 uker. Vi har nå tilpasset den til 26 uker ut fra arbeidsmarkedssituasjonen. Vi er også klar over at det er en sesongbetont næring, men la meg være veldig presis på at regelen om 26 uker fortsatt gjelder. Bare 3 pst. av de permitterte går over 26 uker. Jeg synes det er viktig med en god politikk som allokerer arbeidskraften der den trengs både raskere og mer effektivt. Det er ikke et mål for denne regjeringen at folk skal gå lengst mulig ledig eller på permittering, men det er et klart mål at folk skal komme raskt inn i inntektsgivende arbeid og bli i inntektsgivende arbeid.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
Takk for spørsmålet. La meg aller først få si at jeg deler Kristelig Folkepartis engasjement for å få flere inn i arbeidslivet. En av de store utfordringene og oppgavene innenfor IA-avtalen er delmål 2, nemlig i langt større grad å lykkes med å realisere drømmen til mange som har nedsatt arbeidsevne, ved å klare å få dem inn i arbeidslivet. Da trenger man en rekke ulike tiltak – bl.a. flere tiltaksplasser for folk med nedsatt arbeidsevne. Derfor har denne regjeringen foreslått 3 000 flere tiltaksplasser. Jeg registrerer at Attføringsbedriftene i NHO – som representerer attføringsbedriftene – sier de er fornøyd med denne regjeringens taktskifte, nettopp å spisse satsing, spisse innsats inn mot dem som står utenfor, for å hjelpe flere inn i det ordinære arbeidslivet. Vi deler helt klart ambisjonen om å løfte flere inn i arbeidslivet. Det er også riktig det som representanten Ropstad peker på: Arbeid er selve grunnlaget for både å bekjempe fattigdom og å gi folk større frihet til å realisere sine mål og drømmer i livet. Arbeid er nøkkelen til den tryggheten alle mennesker trenger. Derfor er arbeidspolitikken helt essensiell for denne regjeringen – også for å løfte flere med nedsatt arbeidsevne inn i arbeidslivet.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
Årsaken til at denne regjeringen har trukket meldingen, er at vi har en ambisiøs politikk på området. Det handler om to ting. For det første er det riktig det som representanten peker på: Det var for få konkrete, forpliktende tiltak for å få oppfølging i en slik melding. Jeg ønsker en fremoverlent politikk, med flere konkrete virkemidler for å nå målsettingen om å få flere inn i arbeidslivet. For det andre blir det ikke noe hvileskjær fra denne regjeringens side. Vi ønsker å legge frem en melding og kommer raskt tilbake til Stortinget med den. I tillegg er en av de store utfordringene nettopp at mange venter på å komme videre – fra ett tiltak til et annet. For å unngå at folk blir kastet mellom ulike tiltak – med stopp- og ventetidspunkter og oppstarttidspunkter på nytt – vil denne regjeringen fortløpende legge frem en rekke forslag for Stortinget direkte for å sørge for å forenkle og forbedre tiltakssystemet på en mye mer offensiv måte. Vi har ikke tid til å vente på en meldingsbehandling – vi vil komme fortere med dette enn som så.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
Jeg ga på forrige spørsmål et grundig svar på hvorfor jeg har trukket tilbake meldingen. Jeg kan gjerne gjenta dette svaret på nytt overfor Stortinget: Det er rett og slett for å sørge for stabilitet, et enklere tiltakssystem og mindre byråkrati når det gjelder tiltakene. Jeg besøkte allerede mandag flere attføringsbedrifter i mitt eget hjemfylke, men også i Trondheim. Alle pekte klart og tydelig på at ting må skje raskt med hensyn til forenkling av tiltakssystemet. Nav peker på akkurat det samme for å kunne lykkes med å bruke tiltaksbedriftene på en bedre og mer effektiv måte. Dette ønsker denne regjeringen å legge til rette for, nettopp for å hjelpe flere ungdommer inn i arbeidslivet. Derfor er vi allerede i gang med jobben med å forenkle alle disse tiltakene – for å forhindre stopp- og ventetidspunkter.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
Det er helt riktig det som både statsministeren og undertegnede har sagt: Dette er et viktig område for regjeringen. Det er viktig å hjelpe flere inn i arbeidslivet. Vi ønsker gjennomføringskraft. Derfor er det også sånn som jeg sa til representanten Ropstad: Parallelt med at vi jobber med en stortingsmelding som skal være konkret og presis, legger vi frem – for å unngå forsinkelser, for å gjøre de viktigste grepene, de grepene som etterspørres blant attføringsbedriftene, tiltaksaktører og, ikke minst, ungdommen selv, og sørge for at man får et enklere tiltakssystem, færre stoppunkter og kortere ventetid – saker om forbedringer direkte for Stortinget. Vi jobber med å legge frem disse sakene, vi er i gang med jobbingen. Sakene kommer fortløpende til Stortinget i forholdsvis nær fremtid.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-11-13:
For denne regjeringen står det klart og tydelig i regjeringsplattformen at vi skal åpne opp for flere aktører og ideelle aktører. Vi vet at samspillet mellom flere er bra, men attføringsbedriftene skal ha en sentral rolle i gjennomføringen av dette. Attføringsbedriftene vil fortsatt ha den samme forutsigbarhet, den samme sentrale rolle. La meg ta ett eksempel på hvordan vi tenker oss et slikt samspill. Mandag var jeg i Trondheim og besøkte «RBK – ung i jobb». Der er det et samspill mellom Prima, Rosenborg Ballklubb, Nav og sponsorbedriftene til Rosenborg Ballklubb. Ved at flere her driver sammen og tenker positivt, fremoverlent, og ved at attføringsbedriftene er en sentral aktør, sørger man for at flere kommer ut i arbeidslivet. Sportsutstyrkjeden XXL har bare det siste året ansatt på ordinære vilkår ti personer fra dette prosjektet. Dette viser at det går an å få bedre resultater ved å tenke nytt.