trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-05-15:
Først av alt vil jeg takke representanten Bøhler for hans engasjement på et område som regjeringen har satt ganske høyt på den politiske dagsordenen. Vold i nære relasjoner har mange uttrykk. Det kan handle om vold og overgrep mot nåværende eller tidligere partner, om barn, barnebarn eller andre nære slektningers overgrep mot eldre, om barn som opplever vold fra sine egne foreldre, eller om tvangsekteskap og kjønnslemlestelse. Uavhengig av hvilken form volden tar, er dette alvorlig kriminalitet som rammer den som er utsatt for det, mest der hvor vedkommende skulle være tryggest, nemlig sitt eget hjem. Gjennom vårt lovverk er vi svært tydelig på at kultur, skikker, religion, tradisjon eller såkalt ære aldri skal kunne legitimere voldshandlinger. Det blir også reflektert i Europarådets konvensjon om forebygging og bekjempelse av vold mot kvinner og vold i nære relasjoner, som Norge har ratifisert i 2017. Når det gjelder kodingen, også dagens koding, i straffesaksystemet, følger det i all hovedsak inndelingen av bestemmelsene i straffeloven. Det som etterspørres av representanten Bøhler, omhandler motivet bak den straffbare handlingen, og det er noe mer komplisert å registrere i straffesakregisteret. Det vil ofte knytte seg ulike motiv til én og samme handling, f.eks. kan en voldshandling knyttes til både ære og sjalusi, og det kan også handle om psykiske problemer og rus. I tillegg vil kunnskap om motivet bak handlingen framkomme gradvis underveis i påtalebehandlingen og i rettsbehandlingen av en straffesak. Jeg synes likevel problemstillingen er viktig. Vi har lyst til å gå videre og undersøke om dette rett og slett er praktisk mulig, og om det gir den nødvendige og verdifulle informasjonen, slik at man kanskje kan komme enda nærmere i det å kunne forebygge på dette området.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-05-15:
Risikoverktøyet SARA, Spousal Assault Risk Assessment Guide, og Patriark innføres nå i alle landets politidistrikt. Det er verktøy som vil bidra til å strukturere politiets arbeid om trusselvurderinger i saker som omhandler partnervold og æresrelatert vold. I 2014 ble det satt i gang et eget forskningsprosjekt om vold i nære relasjoner, og det skal nå videreføres i en femårsperiode, fram til 2024. Jeg er helt enig i representanten Bøhlers innvending om at vi vet for lite om dette. Vi har rundt 3 500 saker om vold i nære relasjoner hvert eneste år i Norge. Det er klart vi har altfor lite informasjon om hvilke av de sakene som spesielt omhandler tvangsekteskap, kjønnlemlestelse og vold som er utført pga. ære som motiv.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-05-15:
Jeg tror politiet tar disse sakene på ganske stort alvor. Vi har hatt flere saker som vi har rullet opp i Norge. Det vi er redd for, er de store mørketallene. Om det løses ved å kodifisere sakene litt annerledes i straffesakregisteret, er jeg litt usikker på. Men som sagt, jeg synes det er interessant og jeg kommer til å gå videre for å vurdere det. Så må vi vurdere om det krever en uforholdsmessig stor ressursinnsats i forhold til det resultatet og den informasjonsverdien man får tilbake igjen. Det aller viktigste er å ha gode nok etterforskere til å kunne etterforske disse sakene og å være klar over kompleksiteten, som representanten Bøhler på en god måte forklarte i sitt innlegg her i Stortinget.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-05-15:
Det framgår av finansmarkedsmeldingen for 2019 at Justis- og beredskapsdepartementet vil se nærmere på reglene om rett til kontantbetaling i etterkant av arbeidet med ny finansavtalelov. Regjeringen har altså varslet at den vil se på dette regelverket. Det dreier seg med andre ord ikke om en trenering, men om å behandle viktige saker i tur og orden. Det er ikke trenering at et lovforslag ikke blir forelagt Stortinget i nøyaktig det øyeblikket en stortingsrepresentant har blitt opptatt av det. Det følger av finansavtaleloven § 38 at en forbruker alltid har rett til å gjøre opp med kontanter. Jeg er enig i at vi skal ha som utgangspunkt at en forbruker skal ha rett til å betale med kontanter. Det kan være behov for å styrke denne retten i visse situasjoner. Særlig gjelder det for de mest grunnleggende tjenestene, som vi alle er avhengige av, slik som mat og transport. Det utvikles stadig nye kontantfrie løsninger, men vi er nødt til å holde fast ved at man samtidig skal kunne få dekket sine grunnleggende behov uten å måtte benytte seg av kontantfrie betalingsløsninger. Selv om man støtter opp om prinsippet om retten til å betale med kontanter, er det ikke så enkelt å slå fast at man alltid skal ha en slik rett. Det reises en rekke spørsmål om hvordan en slik rett skal anvendes i praksis, og ikke minst om hvordan loven skal formuleres. Det er f.eks. ikke åpenbart at det må gjelde uten unntak. Man kan f.eks. ikke kreve å få betale med kontanter når man handler på internett eller kjøper en applikasjon til mobiltelefonen sin. Jeg viser i den sammenheng til at nåværende bestemmelse i finansavtaleloven virker tilforlatelig nok ved første øyekast, men at den har vist seg å reise en rekke tolkningsproblemstillinger. Hva betyr det f.eks. at man har rett til å betale med kontanter hos betalingsmottaker? Holder det f.eks. at man ved busstjenester betaler med kontanter på transportleverandørens hovedkontor, eller har man rett til å betale med kontanter om bord på alle busser og tog, eventuelt på alle bussholdeplasser? Det kan så klart være fristende å slå fast en regel om at kunden alltid skal ha rett til å betale med kontanter der tjenesten mottas, men da oppstår en annen problemstilling: Hva med strømregningen, f.eks.? Skal den kunne betales kontant der strømmen mottas? Det siste er et eksempel på at det er utfordringer knyttet til å gi generelle regler som det er praktisk å benytte i alle situasjoner. Vi har en lov, finansavtaleloven, som ble vedtatt i 1999. Jeg husker den loven godt. Det var noe av det første jeg leste om på jussen i år 2000. Det har skjedd en del med betalingsløsningene siden da. Nå har digitaliseringen av betalingsløsningene kommet for fullt, og det reiser en rekke nye problemstillinger. Det er vi nødt til å håndtere i den nye finansavtaleloven. Da må vi ha regler som treffer, og man må være presis, og det er det faktisk ganske komplisert å finne ut av.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-05-15:
Vi har oppfølgingsmekanismer innenfor dagens finansavtalelov også, og hvis betalingstjenesten er i åpenbar strid med dagens finansavtalelov, er det muligheter for å ta det videre. Man kan bruke markedsføringsloven, og man kan gå til Forbrukertilsynet eller Markedsrådet. Men når det gjelder hvordan man skal følge opp en slik lov, kan man ikke bruke straffesakssporet, for det er jo her snakk om en privatrettslig regel. Vi er nødt til å vurdere hva slags sanksjoner man kan ha, men man kan ikke ha sanksjoner uten at man har gjort noe som er i strid med loven. Derfor må man utforme en presis lov som sikrer at de som skal og må betale med kontanter, får mulighet til det, samtidig som vi greier å avgrense det på en slik måte at vi ikke skaper uhensiktsmessige betalingsløsninger i samfunnet. Det er ganske komplisert. Dette er som sagt en lov fra 1999 som nå må rustes opp for å håndtere dagens forhold.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-05-15:
Dette er, som jeg har sagt, en privatrettslig regel i finansavtaleloven. Justis- og beredskapsdepartementet har ikke kompetanse til å gi pålegg eller sanksjonere brudd på denne loven. Derfor føler jeg det blir feil av meg å gi en vurdering her av hvorvidt et konkret hotell har brutt loven eller ikke. Vi skal fremme en proposisjon om en ny finansavtalelov i løpet av denne høsten. Der kommer disse problemstillingene til å bli vurdert, og da vil vi også vurdere om man skal ha noen sanksjonsmuligheter overfor brudd på denne loven. Vi er opptatt av å sikre at man fortsatt skal ha mulighet til å betale med kontanter.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-05-15:
«Stadig flere nordmenn opplever å bli avvist når de ønsker å betale med kontanter bl.a. i butikker, i helsevesenet og når de ønsker å gjøre innskudd og uttak i banker. Til tross for tydelige råd fra Norges Bank om å stramme inn regelverket og at Stortinget har gjort det klart at retten til å betale kontant må sikres, varsles ingen juridiske grep fra regjeringen i årets finansmarkedsmelding. Hvorfor trenerer statsråden arbeidet med å sikre kontantbrukernes interesser?»
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-05-15:
Eg takkar for svaret. Det er ikkje berre ein stortingsrepresentant som etterlyser denne lovendringa. Òg sentralbanksjef Øystein Olsen har gjort det, ifølgje ei sak i NTB den 31. januar 2019, på bakgrunn av eit brev som er sendt til Finansdepartementet, der det vert etterlyst. Eg registrerer at statsråden dreg opp grensetilfella. Dei er juridisk interessante, og ein kan ha mykje hygge med dei, men realiteten ute i samfunnet er nok at det òg i dei tilfella der det er klarare, er i ferd med å skli ut. Då er det viktig å ta ei politisk avgjerd og få på plass eit lovverk som sikrar kontantane si stilling. Mitt spørsmål er: Når kan Stortinget venta seg eit lovforslag frå regjeringa om dette, med ei innskjerping av plikta til å betala med kontantar?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-05-15:
Eg takkar igjen for svaret. Det er viktig å understreka at dette ikkje er ein rett for dei som må betala med kontantar. Det er viktig å ha ei betalingsløysing som ikkje er avhengig av tredjemann, og som kan vera i beredskap. Effektivitetsomsyn vart òg teke med av sentralbanksjefen. Det breier seg ein praksis, f.eks. innanfor hotellbransjen, der ein reklamerer med at ein er eit kontantfritt hotell. Blant anna har eit hotell som regjeringa burde kjenna godt, Hotel Jeløy Radio, frå 1. januar 2019 vorte eit såkalla kontantfritt hotell. Sivert Bjørnstad, som er finanspolitisk talsmann i Framstegspartiet, seier at dette er eit lovbrot og bør påpeikast. Han seier òg at ein treng sterkare sanksjonar mot dei som bryt lova. Då er mitt spørsmål: Meiner statsråden at det er greitt at f.eks. hotell vert kontantfrie?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Mitt spørsmål går til utenriksministeren. Det er ingen som har gjort mer for å bekjempe ISILs terrorvelde enn kurderne i Irak og Syria. Kurderne har vært ofre for ISIL, og kurderne har ofret seg i kampen mot ISIL. FN har omtalt ISILs angrep på jesidiene som folkemord. 11 000 kurdiske soldater har falt i kampen mot ISIL. Da kurderne sto opp mot ISIL, ba de ikke Vesten om støtteerklæringer og varme tepper, de ba om våpentrening og militær støtte. Det fikk de, bl.a. av den norske telemarksbataljonen. Men etter at kurderne har ofret seg og selv vært ofre, er det nå de som blir ofret og sviktet av omverdenen. Utenriksministeren var veldig tidlig ute med å stanse norsk eksport av forsvarsmateriell til Tyrkia. Det var bra. For en uke siden, 9. oktober, fordømte Tysklands utenriksminister Tyrkias offensiv i Nordøst-Syria på det sterkeste. Nederland gjorde det samme. Dagen etter, 10. oktober, fordømte Sveriges utenriksminister den tyrkiske offensiven. Samme dag kalte den danske utenriksministeren Tyrkias ambassadør inn på teppet. Også han var klar: Han fordømte. Den norske ordbruken har vært langt mer forsiktig. Først sent mandag kveld, 14. oktober, etter at alle EUs 28 medlemsland hadde blitt enige om å fordømme, kom det endelig en fordømmelse fra det norske utenriksdepartementet. «Man bör kalla saker och ting vid deras rätta namn», sa Olof Palme. Hvorfor måtte utenriksministeren vente så lenge med å fordømme Tyrkias militæroffensiv i Nordøst-Syria?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Jeg bare konstaterer at alle EUs 28 medlemsland måtte fordømme før Norge brukte de samme ordene. I interneringsleirene sitter det mange kvinner og menn som på ulike måter har kjempet for ISIL. Vi hører at vaktholdet ved en del av disse leirene svikter, og at mange soldater nå drar for å kjempe mot de tyrkiske styrkene. Og det er en potensiell fare for at ISIL-fanger slippes løs. Mitt spørsmål er om det er en reell mulighet for rettsoppgjør i regionen, eller om det er større sjanse for at disse menneskene faktisk blir straffet dersom de blir hentet hjem til land som f.eks. Tyskland, Nederland eller Norge.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Det er svært få europeiske land som har hentet hjem ISIL-fanger, kanskje bare Kosovo, med deres helt spesielle historie. Fremskrittspartiet sier at det er uaktuelt å hente hjem en eneste ISIL-fange. Mitt spørsmål er: Har Fremskrittspartiet vetorett i regjeringa, eller vil utenriksministeren se på hver enkelt sak individuelt og ikke utelukke å hente hjem enkelte dersom de kan straffeforfølges her hjemme?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Jeg vil stille et oppfølgingsspørsmål til statsråd Kallmyr. Det er om det er slik at Fremskrittspartiet motsetter seg at det hentes hjem en eneste ISIL-fange dersom de kan straffeforfølges her hjemme, og at det gjelder for hele regjeringas politikk.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
La meg først si meg enig i mye av analysen til representanten Huitfeldt når det gjelder kurdernes situasjon. Dette er et angrep vi både har fordømt og møtt med veldig konkret og klar handling, særlig når det gjelder muligheten for eksport av militært materiell til Tyrkia. Vår klare hovedprioritet fra den dagen angrepet fant sted, 9. oktober, var for det første å gå klart ut og kreve at Tyrkia måtte stanse operasjonene umiddelbart. Det var også helt i tråd med det jeg så at andre etter hvert gjorde. Det andre vi gjorde, var å kalle inn Tyrkias ambassadør til UD 10. oktober, hvor vi gjorde det synet helt klart. Vi brukte også formiddagen den 10. oktober til å sette en stopper for behandling av nye lisenssøknader for eksport av både forsvarsmateriell og flerbruksmateriell til militær bruk. Det var vi blant de første landene – om ikke det første – som gjorde, i alle fall det første NATO-landet, og vi har vært tydelige og klare overfor tyrkerne på nøyaktig hva vi mener om dette. Så ser vi en eskalering, der den humanitære situasjonen blir dramatisk verre. Vi ser også at angrepene ikke stopper, snarere tvert imot. Samtidig med at EU kom med sin fordømmelse, gjorde vi det. I det ligger det at vi hele veien har vært klare og tydelige på hva vi mener om dette, og vi prioriterte den konkrete handlingen som gjaldt å få stoppet lisensiering av eksport av militært materiell. Vi opplever at det har betydelig klangbunn også i andre europeiske land, og at Europa er helt på linje her. Det var i går et uformelt møte i NATOs råd, og det skal akkurat nå være et formelt møte i NATOs råd, der vi har tilkjennegitt akkurat den samme fordømmelsen og de bekymringene vi har, både for kampen mot ISIL, for den humanitære situasjonen og for sivilbefolkningen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Diskusjonen om en eventuell straffeforfølgelse i regionen pågår jo mellom mange europeiske land. Foreløpig er det ikke funnet løsninger på en del av de store utfordringene man ser, f.eks. garantier mot bruk av dødsstraff. Prinsipielt mener Norge at en straffeforfølging bør skje der hvor forbrytelsen er begått. Det er et anerkjent internasjonalt rettslig prinsipp, og det følger også vi. Samtidig har Norge lover og regler for å kunne håndtere det at de som er mistenkt for terrorhandlinger eller for tilslutning til en terrororganisasjon, kan straffedømmes også i Norge. Det varierer litt fra land til land i Europa, men vi har denne muligheten. Så er det riktig som representanten Huitfeldt sier, at det er en bekymring for vaktholdet ved leirene, også fordi dette er noe SDF selv har uttalt kan bli en utfordring hvis de regrupperer kreftene sine til å bekjempe tyrkerne. Foreløpig er det vanskelig å si hvilke konsekvenser det vil få, men det er allerede rykter om at opp mot 800 skal ha rømt fra Ain Issa, som ligger ca. 25 mil fra Al-Hol.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Det er riktig at det er svært få europeiske land som i noen grad har hentet antatte fremmekrigere tilbake, og det er det mange årsaker til. Når det gjelder spørsmålet om eventuell straffeforfølging, er det et område som hører inn under justisministeren, og da ber jeg om at han i så fall får det spørsmålet og svarer på det. Vi har over tid uttrykt vår sterke bekymring for særlig barn. Det er også derfor vi har hentet hjem fem foreldreløse barn fra Al-Hol. Det gjorde vi i juni, og det var viktig av humanitære årsaker. Vi ser også at når vi vurderer hvordan andre europeiske land gjør det, er det riktig at det er få, om noen, som har hentet antatte fremmedkrigere og for så vidt også barn.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
For det første er jeg helt uenig i situasjonsbeskrivelsen til representanten Hussaini. Jeg skulle gjerne hatt gode eksempler på når representanten mener at Norge er etterdiltere. Vi tar våre politiske beslutninger ut fra hvordan en situasjon er. Det er derfor vi har fordømt det tyrkiske angrepet, og det er derfor vi har tatt klare og konkrete skritt for å bidra til at man f.eks. ikke eksporterer våpen og ammunisjon til Tyrkia. Det vil jeg også tro at representanten Mani Hussaini er enig i – og at det, som det aller viktigste, var viktig å få gjort det tidlig og betydelig tidligere enn alle andre. Jeg registrerte heller ingen fordømmelse i de første kommentarene fra Arbeiderpartiet, men det er sikkert noe som beror på en misforståelse. Til spørsmålet om sanksjoner: Det er noe som må vurderes i en bredere krets, som det alltid gjøres. Vi har ikke for vane å ha ensidige sanksjoner fra norsk side, men jeg antar at dette er et spørsmål som kommer til å komme opp også i en bredere europeisk krets. Da har Norge en klar tradisjon for å vurdere å slutte seg til det.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Jeg er enig i beskrivelsen av det som så ut til å kunne være en bevegelse i retning av en mer demokratisk holdning i regionen. Det synes jeg var positivt, og det er også en av årsakene til at vi veldig klart har støttet opp om kampen mot ISIL. Det har vi gjort både politisk, økonomisk og militært, og det gjør vi fortsatt. Vi har samtidig vært veldig tydelige på at den kampen ikke er over, og jeg tror vi nå ser konsekvensene av at noen dager med angrep og endringer i regionen kan føre til at ISIL igjen begynner å få fotfeste – som de har fått enkelte steder. Det er en dramatisk situasjon som vi har en felles interesse av å slå tilbake. Det opplever jeg er det samme budskapet som flere andre europeiske land også gir. Så til spørsmålet om fredsbevarende styrker: Det er noe som i så fall må vedtas av FNs sikkerhetsråd, og det må være basert på mer enn at vi nå har sett én uke med kamper. Disse spørsmålene diskuteres nå i Sikkerhetsrådet, sannsynligvis også mer i løpet av denne uka. Det var en diskusjon for et par dager siden, og jeg regner med at dette også blir en viktig del av vurderingene framover.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Hvis vi går til det som var situasjonsbeskrivelsen først, dette med destabilisering og mulighet for rømming av fanger, osv., så er det helt reelt. Det har jo også vært en viktig del av vår kritikk mot operasjonen at den setter tilbake framskritt som er gjort i regionen, kampen mot ISIL, og ikke minst at den har en destabiliserende effekt, som også har store humanitære konsekvenser. Det er et relativt lite geografisk område med allerede flere hundre tusen internt fordrevne, og det kommer stadig flere til, dag for dag, etter som operasjonen pågår. Når det gjelder ulike initiativ, foregår det nå mange konsultasjoner både mellom EU-land og mellom EU-land og Norge. Selv om vi har en klar og uavhengig stemme, har vi også stor interesse og nytte av å samarbeide med andre likesinnede land i denne type spørsmål. Jeg skal på et tysk-nordisk utenriksministermøte i morgen, og denne saken vil også bli diskutert der. Og selv om vi nå ikke ser konkrete ønsker om fredssamtaler eller våpenhviler, mener jeg at dette er initiativ og diskusjoner som også Norge både kan og skal være med på framover.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Til kurdernes situasjon først, som representanten innledet med: Det er helt riktig at kurderne har vært spydspissen i kampen mot ISIL. Vi har samarbeidet nært med dem, USA har samarbeidet nært med dem, og det har hele anti-ISIL-koalisjonen. Det er selvfølgelig et paradoks å høre representanten Lysbakken snakke varmt om det nå, all den tid SV jo har vært imot at Norge skal delta militært og støtte opp om kurderne og SDS, hele veien. Det kan hende at det også er et standpunkt som er i bevegelse, men jeg syns allikevel det er interessant å legge merke til den rørende omsorgen som nå er for å støtte opp om det – som jeg mener vi burde gjøre hele tida, og det har vi også gjort i vår regjeringstid. Så er spørsmålet om sanksjoner for så vidt komplekst, og vi har ingen tradisjon for – det vet representanten Lysbakken godt fra sin egen tid i regjering også – å gjøre dette alene. Men de diskusjonene som nå pågår bl.a. fordi amerikanerne nå ser ut til , understreker jeg, å innføre sanksjoner – vi vet ikke helt ennå – er diskusjoner vi også deltar i.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Dette er som sagt et spørsmål som nå diskuteres. Vi er én uke inne i operasjonen, og flere ting diskuteres, bl.a. våpenhvile og utsiktene til det, det å få stoppet operasjonen umiddelbart og ikke minst også hvordan man skal håndtere Tyrkia i denne situasjonen, men også det mer langsiktige spørsmålet rundt f.eks. kampen mot ISIL og hvordan det skal kunne håndteres. Så er det lett å være enig i kritikken av at USA i denne saken ikke har opptrådt verken spesielt tydelig eller enhetlig. Den kritikken tror jeg de aller fleste deler. Men jeg vil allikevel understreke at det å kunne føre kampen mot ISIL hadde ikke vært mulig for kurderne uten den militære støtten som Norge og andre har gitt bl.a. til kapasitetsbygging. Man må gjerne i ettertid være kritisk til USA som alliert, og det har jo SV en god tradisjon for, men det hadde altså ikke vært mulig å være der vi er i kampen mot ISIL i dag, uten den militære støtten som bl.a. Norge har gitt.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Jeg skal komme til det, men bare én siste visitt til spørsmålet om militær deltakelse i kampen mot ISIL: Det er nesten enda mer oppsiktsvekkende at Audun Lysbakken nå sier at man er for militær bekjempelse av ISIL – til og med «sterkt for» – men det er altså alle andre enn Norge og våre allierte som skal gjøre jobben. Det er et interessant standpunkt, men det er for så vidt i god SV-tradisjon. Så til spørsmålet om situasjonen i regionen når det gjelder flyktninger: Det er ingen tvil om at Tyrkia har gjort en stor jobb med å huse og ta imot flyktninger. Det er ca. 4 millioner flyktninger som har kommet til Tyrkia. Det er også inngått en avtale mellom EU og Tyrkia om håndtering av flyktningene. Jeg mener at vi foreløpig må legge til grunn at den avtalen ligger der, men vi er også forberedt på at det kan skje endringer. Det betyr f.eks. at vi gjennom statsbudsjettet nå har økt vår innsats til stabilisering av sårbare stater, og da er Irak ett av landene. Da er også Syria, og en tidlig innsats der, et annet av landene vi jobber med, for å bidra til å dempe effektene av flere flyktninger i regionen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Jeg deler representanten Moxnes’ bekymring for det å drive flere hundre tusen mennesker på flukt – mange av dem er allerede internt fordrevet i området, og flere kommer det etter alt å dømme til å bli. Det er et område som i utgangspunktet huser 1,7 millioner mennesker, og de siste tallene vi har, er at det er ca. 160 000 nye internt fordrevne. Det er tall som dessverre oppdateres hver eneste dag, og nye kommer til. Vi er også veldig bekymret for den humanitære situasjonen. Vi har allerede lovet – og vi gjennomfører det løftet – 10 mrd. kr i humanitær støtte til Syria og nabolandene. Men hvis vi får en ny situasjon, med mange internt fordrevne, må vi også vurdere nye tiltak og se på om både midler og samarbeidspartnere kan fortsette som i dag. Det er i så fall FNs sikkerhetsråd som fatter sanksjonsvedtak, og det skal være nye diskusjoner der, sannsynligvis i løpet av denne uka.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Som jeg var litt inne på i et av mine tidligere svar, var det en uformell diskusjon i NATOs råd i går. Det var en klar tilbakemelding fra de europeiske allierte som tok ordet, og fra USA, som krevde umiddelbar stans i operasjonen, og som også krevde både tilbaketrekning og at det inngås en våpenhvile. Det var også vårt klare budskap i NATO. Det kommer til å være et formelt møte i dag, som vel pågår akkurat nå, hvor vi kommer til å gjenta våre budskap, og hvor det etter alt å dømme er en enda tydeligere linje, fordi alle landene da sannsynligvis kommer til å ta ordet, i motsetning til hvordan det er under et uformelt møte. Det er flere saker som er utfordrende i forholdet til Tyrkia nå. Det ene er, som representanten Moxnes var inne på, kjøp av det russiske luftvernsystemet S-400. Det har ført til eksklusjon fra F-35-programmet. Men vi har også andre spørsmål som diskuteres med Tyrkia i NATO. Vi har ikke vurdert at det skulle være aktuelt å utvise den tyrkiske ambassadøren. Det er fordi vi ønsker å fortsette å ha en dialog om disse spørsmålene og påvirke Tyrkia i riktig retning.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Jeg svarte på det spørsmålet i forrige runde. Men jeg må nok også si at slik som situasjonen er nå, hvor det er en unison fordømmelse fra europeiske land og fra USA av det som nå skjer, er det også et behov for å ha en dialog med Tyrkia for å få stanset operasjonen. Det kan kombineres med andre virkemidler, men håpet om å få til en våpenhvile er foreløpig ikke så stort, selv om vi fortsetter å kreve det og jobbe for det. Men hva som i den nåværende situasjonen skulle bli bedre av å kutte diplomatiske forbindelser, som er et av de absolutt sterkeste virkemidlene vi har, er for meg veldig uklart. Vi er avhengige av at vi kan forsøke å påvirke Tyrkia, sammen med våre europeiske og andre allierte, og sammen med EU, til å få operasjonen til å opphøre umiddelbart. Det er vår målsetting.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
For det første er det ikke unaturlig at en ambassadør snakker på vegne av den tyrkiske regjeringa – det gjør også våre ambassadører på vegne av den norske regjeringa. Så det er ikke nødvendigvis ambassadørens eget standpunkt og egne tanker, han har selvfølgelig en instruks om hva han skal si. Vi er en uke inn i en dramatisk militæroperasjon som både vi og andre har fordømt. Vi har fortsatt et håp om at det skal være mulig å få stanset operasjonen og få til en våpenhvile. Det er nå betydelig bevegelse og dynamikk blant nære allierte, blant europeere og USA, og det er viktig at det presset som nå helt tydelig ligger på Tyrkia, og som oppleves sterkere og sterkere for hver dag, også får virke – med den hensikt at militæroperasjonen avsluttes umiddelbart, og at vi får en tyrkisk tilbaketrekning.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Dette blir for så vidt en reprise på en diskusjon vi hadde i spontanspørretimen, men jeg tar den gjerne en gang til. Norge har fordømt Tyrkias handlinger, og vi var umiddelbart ute og krevde en stans i operasjonen. Det vi også gjorde, var at vi kalte inn den tyrkiske ambassadøren til UD om formiddagen den 10. oktober, dagen etter at invasjonen begynte. Samme formiddag stanset vi midlertidig alle søknader om eksportlisens for militært materiell eller flerbruksvarer til militært bruk. Det var vi et av de aller første landene som gjorde, og vi var også det første NATO-landet som gjorde det, fordi vi mener det er viktig når situasjonen er som den er, å ta alle de forholdsregler vi kan. Jeg deler representanten Hussainis bekymring både for sivilbefolkningen og for den humanitære situasjonen. Vi har fra norsk side et sterkt humanitært engasjement i området, men vi ser også med stor bekymring på at den grensekryssende bistanden som nå kan komme inn fra Irak, sterkt begrenses. Veldig mange av hjelpeorganisasjonene som har vært til stede i området, trekker seg ut. Noe lokalt personell blir igjen, men veldig mange trekkes ut og tilbake til Irak. Det er forståelig ut fra slik situasjonen er, men det gjør selvfølgelig at det blir enda vanskeligere å få fram humanitær og livreddende hjelp, særlig til dem som er i grenseområdene. Vi ser også at Tyrkia nå har tatt kontroll over flere byer i den sentrale delen av den såkalte sonen som de ønsker å etablere, som er en over 30 km lang sone langs grensa. Det som også er en tydelig bekymring vi har gitt uttrykk for, er hvordan dette nå stiller oss i kampen mot ISIL. Vi vet fra før at ISIL mange steder er til stede, selv om de ikke har den samme territorielle kontrollen eller det fotfestet som de hadde. Men det at SDF nå kjemper mot Tyrkia i stedet for å håndtere den trusselen ISIL fortsatt representerer, og som Norge har vært veldig tydelig på ikke er over, representerer en utfordring både fordi vi kan komme tilbake til en situasjon der ISIL får fotfeste igjen i en region som sårt trenger stabilitet, og fordi vi ser at det kan gå ut over det som nå er kurdisk vakthold i en del av interneringsleirene. Derfra kommer det medierapporter – som av naturlige årsaker, gitt situasjonens uoversiktlighet, foreløpig ikke er blitt endelig bekreftet – om at fanger skal ha rømt fra en av leirene, som ligger ca. 25 mil fra Al-Hol.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
Vi kan diskutere når ulike land fordømte. Jeg registrerer for så vidt at Sverige fordømte dette torsdag kveld, mens Arbeiderpartiets leder, Jonas Gahr Støre, ikke gjorde det før søndag kveld. De første reaksjonene fra Støre var at dette var sterkt kritikkverdig av Tyrkia, mens min første umiddelbare reaksjon var at vi krevde en umiddelbar stans i handlingene fra Tyrkia. Men så til spørsmålene, som vi også var inne på i den spontane spørretimen. Spørsmålet om sanksjoner er et spørsmål som nå kommer til å bli diskutert. Det har vært både uformelle og formelle møter i NATO i går og i dag. Det har vært møte i Sikkerhetsrådet, og det forventes at det er et nytt møte i Sikkerhetsrådet i løpet av uka. Det er Sikkerhetsrådet som i så fall kan beslutte å gjennomføre den type sanksjoner. Kandidaturet vårt til FNs sikkerhetsråd står på ingen måte i veien for norsk utenrikspolitikk – snarere tvert imot. Det vi gjør i utenrikspolitikken, er høyst gjenkjennelig både før og etter kandidaturet, og det kommer det også til å være framover. Det betyr at den tydelige stillingen vi har tatt her, er gjenkjennelig og klar norsk politikk.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-10-16:
I det siste representanten Hussaini sier, ligger det også et vesentlig poeng som jeg var inne på i spontanspørretimen, og det er at dette nå har pågått i en uke. Det er fortsatt vanskelig å få full oversikt både over situasjonen på bakken og de ulike faktaene. Det er noe som er viktig både for oss og for FN-organisasjoner og FN i sin helhet å få kartlagt. Vi har også kritisert tydelig Tyrkias arrestasjoner både av opposisjonspolitikere og av journalister som har kritisert operasjonen. Vi ser at det for så vidt føyer seg inn i et mønster som vi har kritisert tidligere, og som vi gjentar kritikken av. Det samme gjelder når vi har vært klare på at Tyrkia må respektere folkeretten. Det innebærer bl.a. å ha et ansvar for proporsjonalitet dersom man går til angrep. Det er blant de tingene som antakeligvis i sterkere grad kommer til å bli diskutert framover.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Fremskrittspartiet har hatt som holdning at man ikke skal ta hjem IS-mødre gjennom det konsulære sporet, men har akseptert at barn kan komme tilbake til Norge. Spørsmål om straffeforfølgelse er det ikke justisministeren som skal ta stilling til, men påtalemyndighetene. Påtalemyndighetene er uavhengige i Norge. Hvis f.eks. disse personene kommer hjem for egen maskin, eller kommer hjem i det hele tatt, er det påtalemyndighetene som vurderer om det skal igangsettes straffeforfølgelse av dem. Det er også påtalemyndighetene som må vurdere om det er grunnlag for å begjære utlevering av disse nå. Det kan skje hvis påtalemyndighetene f.eks. har en sak der de føler det er viktig å få personen tilbake til Norge for straffeforfølgelse. Da kan ting som unndragelsesfare der de er, altså fare for at man ikke får en rettergang i saken, være et av momentene som spiller inn i påtalemyndighetenes vurdering.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Nærpolitireformen er en svær reform. Det er 17 000 ansatte i politiet. Så at det vil bli kritikk under gjennomføringen av reformen, er ikke overraskende. Dette er også en kritikk som vi er nødt til å ta på alvor. Vi er nødt til å gjennomføre tiltak underveis for å kunne justere reformen. Derfor har jeg også annonsert overfor Stortinget at jeg kommer til å legge fram en melding som kommer medio november, der vi nettopp skal gjøre de nødvendige justeringene og ta de nødvendige grepene. Jeg la også merke til at Politiets Fellesforbund noen minutter etter at budsjettet ble lagt fram, med et klart forbehold om at de hadde regnet riktig, mente at det var for lite i budsjettet. Da hadde de gjort følgende regneøvelse: De hadde sett på totalsummen som var foreslått for politiet for 2020, sammenlignet det med 2019-budsjettet og kommet til at det er 600 mill. kr i økning, og at 500 mill. kr av det beløpet skal dekke pris- og lønnsvekst. Dermed mente de at det ikke var rom for den økningen på 350 mill. kr som regjeringen hadde vært ute og sagt skulle komme for å styrke politiet. Men det er rett og slett en liten regnefeil. Hvis man sammenligner årets budsjett med fjorårets, må man huske at i fjorårets budsjett lå en rekke engangsutgifter. Jeg regner med at også representanten Slagsvold Vedum er enig med meg når jeg sier at de helikoptrene vi kjøpte for 300 mill. kr i fjor, har vi ikke lyst til å betale en gang til for, for de er betalt i år, og de kom i år. Det forklarer dermed 300 mill. kr av de 600 mill. kr. Regjeringen har altså lagt fram et budsjett som reelt sett styrker politiet med over 350 mill. kr.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Det er ikke slik at det er enten svart eller hvitt. Det er ikke slik at vi har sagt at vi ikke tror på det de tillitsvalgte i politiet sier. Jeg har reist rundt i hele landet, besøkt alle politidistrikt, brukt mye tid på de tillitsvalgte og fått meget gode og konstruktive tilbakemeldinger. Det er tilbakemeldinger som vi har tatt med oss i arbeidet med meldingen, og som kommer til å bli vektlagt i meldingen. Et av resultatene vi har sett fra alle samtalene vi har hatt med de tillitsvalgte rundt omkring i Norge, er 83 mill. kr til styrking av etterforskingsbiten fordi tilbakemeldingen fra nær sagt alle politidistrikt var at der er det noen store utfordringer. Det er mye takket være at vi faktisk har hørt på de tillitsvalgte. Vi har aldri sagt at vi ikke skal kunne gjøre justeringer i politireformen, at vi ikke skal kunne ta vurderinger underveis. Men vi må ikke glemme det store bildet – at nå får vi også tatt kriminalitet som vi ikke hadde mulighet til før vi satte i gang reformen, bl.a. den alvorlige trenden med overgrep mot barn.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Vi har lagt opp et statsbudsjett hvor vi øker budsjettet til politiet med over 600 mill. kr – det er inkludert de pengene som går til pris- og lønnsvekst. Den reelle veksten er på 600 mill. kr. En del skal gå til IKT-sikring, IKT-fornyelse, som gjør at driften blir mer effektiv og sikrere, men det er altså 350 mill. kr som reelt sett skal styrke Politi-Norge, og det aller meste av det kommer til å gå til politidistriktene. Det er satt av penger til å ansette nyutdannede som går ut av Politihøgskolen i 2020. Det er satt av 100 mill. kr til det, og det er mindre enn en halvårseffekt, for de blir ferdigutdannet i mai, og så blir de ansatt i sommervikarstillinger som strekker seg til litt ut på høsten. Hvordan man da, etter så kort tid, kan fastslå at dette vil føre til oppsigelser i Politi-Norge, har jeg veldig vanskelig for å forstå.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Dette er en generalisering som man ikke kan trekke ut fra en enkelthistorie. Det er ikke slik at hvis man ringer politiet, er det brannvesenet som kommer først. Men det er statistikk som viser at politiet kommer først i bare 15 pst. av tilfellene hvis man ringer brannvesenet først. Det er kanskje en god grunn til å ringe brannvesenet først. Det hjelper lite med en politibetjent hvis det brenner i garasjen. Jeg har lyst til å utfordre representanten lite grann på det hun sier om at det har blitt færre politifolk rundt omkring i Norge. Kan du peke på ett eneste distrikt i Norge som har fått færre politifolk siden 2013? Og hvis du har tenkt å svare ja på det, har jeg lyst til å opplyse om at det er nesten 1 500 flere politifolk ansatt rundt omkring i distriktene, og alle distrikt har fått en kraftig økning.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Den kritikken som er kommet fra de ansatte i Sør-Øst politidistrikt, er blitt tatt på stort alvor. Det er skrevet en rapport som jeg har fått, om de ansattes egne opplevelser av situasjonen. Det er en rapport som vi har vektlagt i våre vurderinger og i vår styringsdialog med Politidirektoratet. Det er også slik at selv om man har spesielle utfordringer i ett politidistrikt, kan man ikke si at slik er det over hele landet. Det blir en forenkling, og man skal passe seg for å vurdere nærpolitireformen ut fra resultater i ett enkelt distrikt. Vi jobber nå konkret med hvordan vi skal forbedre situasjonen i Sør-Øst politidistrikt. En av de tingene Politidirektoratet har opplyst til meg at de vil se nærmere på, er inndelingen av de geografiske distriktsenhetene, GDE-ene, i Sør-Øst politidistrikt og se om den er hensiktsmessig. Jeg støtter Politidirektoratet i at de gjør en slik vurdering.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Nå er vi nok en gang tilbake til politidistriktet Sør-Øst. Nå er det et konkret spørsmål om jeg er villig til å gå inn og overstyre politimesterens vurdering av hvor operasjonssentralen skal ligge. Jeg tror det ville være uheldig om vi i regjeringen skulle begynne å overstyre hvordan man skal plassere viktige tjenestetilbud. Vi er fullstendig klar over at det er utfordringer knyttet til operasjonssentralen, men vi er også klar over at Sør-Øst politidistrikt var det som sist kom i gang med strukturendringene som lå i nærpolitireformen. Vi har også opplevd andre plasser at det tar noe tid før man er fullt ut operativ. Men vi kommer til å følge nøye med i Sør-Øst politidistrikt. Det er ikke slik at vi ikke tar systemkritikken på alvor. Vi sier at vi har lyttet til de ansatte, og Politidirektoratet sier nå at de vil gå igjennom og se på om GDE-ene er hensiktsmessig innrettet i Sør-Øst politidistrikt.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Et av prinsippene i politireformen er at man skal ha én operasjonssentral per distrikt. Det tror jeg er et prinsipp som kommer til å stå seg godt i årene som kommer. Jeg er litt usikker på om det representanten Lundteigen tar til orde for, er om man skal flytte sentralen fra Tønsberg til Drammen, eller om man skal opprette to operasjonssentraler innenfor samme distrikt. Hvis man skal opprette to operasjonssentraler innenfor samme distrikt, ser jeg for meg at det kan gi ganske store utfordringer. Da vil man også måtte ha en samordning mellom de to operasjonssentralene, for hele prinsippet er at vi skal ha mer robuste distrikt som er i stand til å ta tak i alvorlige etterforskningssaker ganske raskt gjennom Felles straffesaksinntak, FSI, og at man skal kunne ha en bedre flyt mellom patruljene på tvers av kommunegrenser og for så vidt også fylkesgrenser. Så jeg tror at svaret verken er å skulle ha to operasjonssentraler i Sør-Øst, eller at det er hensiktsmessig å starte flytting nå, for det tror jeg også ville skape mye kaos.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Når det gjelder spørsmålet om hvorfor det blir færre oppdrag for politiet: I det tidsrommet da den rapporten ble utarbeidet, har kriminaliteten sunket med 11,8 pst., og antallet oppdrag har sunket med 8,8 pst. Men hvis man ser på hvilken type kriminalitet som har sunket med 11,8 pst., er det altså den klassiske kriminaliteten, der hvor man rykker ut: Det er innbrudd, det er eiendomstyveri, mens den kriminaliteten som har økt, er den kriminaliteten man må sitte på kontoret og etterforske før man rykker ut. Og så er det færre utrykninger, for i kvantitet er det færre saker. Et eksempel på den kriminaliteten som har økt, er overgrep mot barn. Det sitter pedofile og laster ned overgrepsmateriale, og de bestiller direkteoverførte overgrep av barn i utlandet. Det blir altså begått fysiske overgrep mot barna. Dette er jo ikke noe vi kan ha en politiutrykning på, men det er alvorlig kriminalitet, som også skjer i distriktene. Det er viktig å ha med seg også det perspektivet når man tar en vurdering av denne politireformen.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Det som er et faktum, er at politiet har fått 1 500 flere politistillinger i distriktene. Det er også et faktum at vi nå har flere ute i patruljetjeneste enn det vi hadde før. Så er det slik at responstiden kan si noe om folk faktisk får hjelp når de ringer politiet. Det er en erkjennelse at responstiden har økt med ett minutt over det som var nivået i 2016. Men samtidig er responstiden den samme som den var i 2015, da man begynte å måle den for første gang. Hvordan responstiden var før det, vet vi egentlig veldig lite om, det var veldig lite fokus på det. Det handler ikke om at man skyver barn som er utsatt for overgrep, foran seg. Hele nærpolitireformen handlet jo om at man skulle være i stand til å kunne ta også den nye kriminaliteten. Når Senterpartiet er imot de nødvendige strukturendringene som er en forutsetning for det – ja, så er det ikke slik at alle er opptatt av akkurat det.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Jeg har hørt det mange ganger nå fra Arbeiderpartiet – at de må ha en forklaring på hvorfor de har trukket seg fra denne reformstøtten. Det er fordi vi ikke har levert det som har vært avtalt, og fordi reformen nå skulle ha vært ferdig. Men faktum er at da man skrev denne avtalen – disse partiene sammen – satte man ned et punkt om at man skulle gjennomføre en evaluering fire år etter at tjenestestrukturen var gjort gjeldende, altså i 2022. Det var da de partiene som ble enige om politireformen, hadde en forventning om at vi skulle ha de gode sluttresultatene. Derfor blir det litt søkt at Arbeiderpartiet, midt inne i reformperioden, mener at alt skulle ha vært ferdig: Tilfeldigvis rett før lokalvalget i 2019 skulle alt ha vært ferdig, alle resultatene skulle ha vært gode – for det har nok faktisk ingen av partene tenkt på da de skrev den avtalen.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Nå er det nok sikkert noen i Fremskrittspartiet også som har vært ute og ytret seg om akkurat dette forslaget som kommer fra Domstolkommisjonen, og det er negativt, i likhet med i Høyre og mange andre partier. Det som er den store forskjellen på Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, er kanskje at Arbeiderpartiet, før man fikk se hva Domstolkommisjonen hadde vurdert, sa nei fordi man er veldig ivrig på nå å vise at man er imot reformer. Jeg synes det er grunn til å ta mye av det Domstolkommisjonen skriver, på alvor. Det er en realitet vi må ta inn over oss med de utfordringene som kommisjonen har pekt på. Som jeg også sa da jeg fikk kommisjonens arbeid overlevert, syntes jeg det var drastiske tiltak, men jeg kan altså ikke drive med forhåndsvurderinger og komme med bombastiske påstander om at dette blir uaktuelt, og dette blir aktuelt. Det er ikke slik regjeringen jobber. Vi kommer til å ta en grundig vurdering av det som er foreslått av Domstolkommisjonen. Så må vi se på de faglige vurderingene av hvorfor de foreslår det. Hvis vi bestemmer oss for en annen struktur – og det er det mye som taler for at vi gjør, jf. også det statsministeren har sagt – må vi også se på avbøtende tiltak for å kompensere for at vi ikke har fulgt Domstolkommisjonens anbefalinger. Men det jeg synes er veldig bra med dette, er at vi har fått en grundig rapport som har provosert fram en debatt. Den debatten tror jeg Norge trenger. Vi har tingrettsdommere som nå skriver rundt omkring hva som er bra for deres rettskrets. Fra på en måte å være et norsk institutt som er kjempeviktig for oss alle, har dette også blitt et institutt som nå blir diskutert rundt omkring i hele Norge, og det er bra.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Vi har hatt en undersøkelse utført av konsulentbyrået Metier, som har gått igjennom og sett på hvordan disse ABE-kuttene, for det er jo dem det ofte blir referert til, faktisk har påvirket norske domstoler. Det de har funnet ut, er at de norske domstolene har vært ganske flinke til å redusere bemanningskostnadene uten at det har gått ut over selve kjernevirksomheten. Og kjernevirksomheten er dommere og utredere. Når vi har bevilget 346 mill. kr til IKT-satsing i norske domstoler, betyr det at vi trenger færre mennesker til å bære og kopiere papir. Å bruke pengene på dommere og utredere isteden, er noe vi synes er ganske bra.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Når man greier å konsentrere ressursene sine om kjernevirksomheten, er det iallfall i min verden ganske bra. Det viktigste er at de beholder de dømmende årsverkene, og der har det vært en vekst. Det har også vært en vekst i antall utredere. I norske domstoler er det nå flere som jobber med kjerneoppgavene, enn det var før. Vi bruker mindre penger på administrasjon. Det kan godt hende at representanten Vågslid synes det er skuffende, men la oss gå til resultatene. I første halvår 2019 ser vi at man ligger under Stortingets målsetting om saksbehandlingstid i hele landet, både i tvistesaker og i straffesaker. Det er jo en positiv ting. Men i enkelte tingretter ligger man over denne målsettingen, og da er vi er nødt til å jobbe for at de tingrettene som ligger over, kommer under. Det er ikke slik at det er noen krise i norske domstoler.