Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-02-12:
Jeg vil starte med å takke Fremskrittspartiet for et Dokument nr. 8-forslag som reiser mange viktige problemstillinger. Mange av konklusjonene i forslaget fra Fremskrittspartiet er SV veldig uenig i. Sentrale spørsmål er: Skal vi ha en integrert skole? Hvor går grensen for integrering? Skal bråkmakerne ut av klassen? Hva er grunnen til bråk og uro i en klasse? Er dette en individuell eller en systemtilnærming som er viktig å ha som hovedfokus? Forslaget fra Fremskrittspartiet har ført til mange møter, og komiteen har arrangert et veldig godt seminar på Stortinget, med viktige og gode forskningsmiljøer, som har gitt erfaring, en kunnskapsgivende erfaring, for komiteen. Dette er viktig for at vi skal kunne fatte riktige beslutninger. Jeg har reist mye rundt i norske skoler og hatt mange diskusjoner om Fremskrittspartiets forslag. Prosessen har vært god. Jeg mener det har ført til at vi har fått en god innstilling fra komiteen, med tydelige skiller med hensyn til virkemidler som skal brukes for å skape en god skole for alle barna våre. Forslagene fra Fremskrittspartiet er mange, og innstillingen fra komiteen er omfattende. Jeg har ikke tid til å gå inn på alle elementer i mitt innlegg. Jeg vil konsentrere meg om flertallets innstilling, komiteens innstilling samt SVs syn. I desember kom PISA og PIRLS. Disse undersøkelsene viser kompetansen til norske elever i lesing, matematikk og naturfag. Vi har også fått resultatene av de nasjonale prøvene som ble gjennomført høsten 2007 på både femte og åttende klassetrinn. Resultatene viser at det har vært en generell tilbakegang, og at Norge ligger under gjennomsnittet i OECD både når det gjelder lesing, matematikk og naturfag. En av fem elever leser så dårlig at de har problemer med å forstå informasjon og å kunne tilegne seg kunnskap. Komiteen mener at dette er alvorlig. Å kunne lese er grunnleggende for å sikre at barn mestrer livet og er åpne for å kunne tilegne seg ny kunnskap. Mange tiltak er iverksatt, men disse har ikke vært systematiske nok. Derfor er SV veldig fornøyd med at Regjeringen denne våren legger fram en stortingsmelding om kvalitet i grunnopplæring, som bl.a. skal ta for seg systematisering av lese- og skriveopplæringen og dette med bråk og uro i skolen. «Tidlig innsats» er denne regjeringens hovedfokus. Regjeringen har lagt fram en stortingsmelding om tidlig innsats for livslang læring, og denne følges opp i politisk handling både når det gjelder språkstimulering, kartleggingsprøver og mange andre tiltak. Fra høsten av vil det bli fem timer mer fra første til fjerde klassetrinn, der man skal fokusere på å forsterke lese- og skriveopplæringen samt på en bedre tallforståelse. I dag er det slik at barn venter for lenge på å få hjelp, og det er viktig at barna våre får hjelp når de trenger det, slik at de kan få føle mestring. Mestring gir resultater og økt selvfølelse. Det er viktig å se på hvordan skolene lykkes, og hvilke skoler man får gode resultater i. Et viktig fellestrekk for de skolene som lykkes, er at de i opplæringen satser på kunnskap, sosial omsorg og kontroll. Lærerne har høy selvtillit og høye ambisjoner på elevenes vegne. De er motiverende, de er pådrivere, og de tar hånd om den enkelte. Disse skolene satser også systematisk på et godt miljø. Det er veldig mange ulike grunner til mangel på ro i undervisningen. Det er ingen enkel og lett oppskrift for å finne en enhetlig løsning. Den største forskningsbaserte informasjonen vi har om skolen, er forskningen om evaluering av Reform 97, der det vises til at det er ekstremt mange ulike grunner til mangel på ro i undervisningen. Det kan bl.a. være at reglene er uklare, at elevene ikke har kontroll, at en rekke arbeidsformer skaper uro, og at læreren ikke greier å skape ro. Det kan være mangel på systematikk i arbeidet, mangel på sammenhengende tid til faglig arbeid eller for mye veksling i aktivitet og fag. Det kan også være at man har for liten variasjon i undervisningen, og det betyr at man er nødt til å ha ulik tilnærming til dette. Flertallet i komiteen understreker dette i en merknad. Alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet er med på dette. Man viser til at én ting som er riktig for én skole, ikke nødvendigvis må være riktig for en annen skole. Vi vet også at barna våre er veldig forskjellige. For noen uker siden var jeg på besøk på en skole og var hjelpelærer i lese- og skriveopplæring for andre trinn. Det var om lag 20 elever i klassen. Jeg opplevde alt fra racerjenter som kunne alt - kunne sette punktum og komma der de skulle - til en gutt som kastet blyanten til en annen gutt, som fokuserte på å tegne fordi han ikke mestret det han skulle lære. Dette betyr at opplæringen krever tid og kompetanse, og det krever også gode, dyktige og nok lærere til å hjelpe. Individfokuset har vært sterkt i forhold til perspektivet som har vært knyttet til problematferd i norsk skole. Det har vært igangsatt veldig mange tiltak direkte rettet mot den enkelte elev. Da er mitt spørsmål: Trenger vi mer av samme medisin? Mitt svar er åpenbart nei. I innstillingen trekker flertallet, unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, inn resultatene fra PISA-undersøkelsen 2007, som konkluderer med at de beste skolesystemene i verden, og de som har best resultater, er de skolesystemer som har en sosialt inkluderende skole opp til 15-16-årsalderen. Derfor mener SV at det er viktig å styrke den inkluderende skolen. Regjeringsfraksjonen understreker i innstillingen at bråk og uro framstår først og fremst som en pedagogisk og organisatorisk utfordring. Det betyr at det er viktig å ha en kollektiv tilnærming til problemstillingen og se på skolen som en organisasjon i sin helhet. Disiplin, tiltak og sanksjoner mot enkeltelever er ikke, som Fremskrittspartiet fremhevet, svaret på den utfordringen norsk skole står overfor i forhold til mye bråk, støy og uro. Jeg vil også peke på at regjeringsfraksjonen i innstillingen sier at det er ganske entydig i nasjonal og internasjonal forskning at hvis man segregerer elevene, fører det til at elever med problematferd enten opprettholder eller forsterker sine problemer. Vi har en del forskningsbasert kunnskap om hvordan vi kan forebygge og redusere omfanget av atferdsproblemer i skolen. I innstillingen understreker hele komiteen betydningen av at skolene tar i bruk de kunnskapsbaserte programmer man har for å redusere problematferd i skolen og skape varige forbedringer i læringsmiljøet. Et av disse programmene er programmet Respekt. Dette programmet har en helhetlig tilnærming for å løse problematferden, der både skolen, foreldrene, lærerne og elevene involveres. Dette programmet sier også at disiplin som tvang og trusler ikke gir mindre dårlig oppførsel. Mange av disse ulike forskningsbaserte programmene har en god effekt på læringsmiljøet. I innstillingen omtaler også komiteen sosialfaglig kompetanse og viktigheten av å ta dette inn i skolen. Jeg var for noen dager siden på besøk på Rein skole i Tromsø, som hadde innført dette. De merket en stor forbedring både blant lærere og elever, og foreldrene var meget fornøyde. I innstillingen ber komiteen «Regjeringen vurdere om hvordan en på best mulig måte kan stimulere kommuner og fylkeskommuner til i sterkere grad å inkludere sosialfaglig kompetanse i skolen». Jeg vil gjerne frambringe et sitat fra Byavisa Trondheim, 13. mars 2007: «De med store atferdsproblemer bør heller gå på egne spesialskoler. Både for deres eget beste og for de andre elevenes beste, mener Trond Birkedal fra Stavanger Frp. Også «elever med hjerneskader og andre skader som gjør at de ikke passer så godt inn», som Anders Anundsen sier, skal flyttes.» SV er kraftig uenig i hovedpunktene i Fremskrittspartiets forslag. Dette er å begynne i fullstendig feil ende. Det er lett å kjenne igjen Fremskrittspartiets snevre skolepolitikk - en politikk som gjør enkeltgrupper til tapere, er med på å skyve ansvaret for å skape en god skole vekk fra fellesskapet og over på den enkelte elev. Forslaget fra Fremskrittspartiet om å få enda flere segregerende tiltak mener SV er uansvarlig, og det er ikke til barns beste. Dette fremskrittspartisamfunnet, som jeg vil kalle det, er slik at en deler inn samfunnet i klasser med «oss» og «de andre». Dette er et menneskesyn som SV ikke vil skal råde. Denne måten å organisere samfunnet på fører til mer utrygghet, mer konflikter, et mindre hyggelig og et kaldere Norge. Forskerne sier også at dette ikke er riktig vei å gå. Skolen skal være et sted hvor alle barn tar del i fellesskapet. Vi skal så langt som mulig ha en integrert skole. Selvfølgelig er det slik at enkelte barn trenger en annen læringssituasjon for en kortere eller lengre periode, men det skal være plass til alle ungene våre i en inkluderende fellesskole.