Einar Johansen (Arbeiderpartiet), 2001-06-08:
La meg aller først vise til det som den første taleren, hr. Sahl, sa, at det er mange som ringer opp fyrstasjonene for å få rede på hva slags vær det er. Det kan godt hende, men jeg har 40 års erfaring som bruker av området mellom Varanger og Nordkapp – for å si det enkelt – og jeg har i hvert fall ikke ringt noen fyrstasjon for å få rede på det. Det er det mange andre måter å få rede på. Og et havområde som østhavet er vel egentlig det mest værhårde området man har langs kysten, i hvert fall er det mange som hevder det. Ikke dermed sagt at det ikke gjøres en jobb på fyrstasjoner, men den begrunnelsen var kanskje litt tynn sett fra min side. Tidene forandrer seg, også for de sjøfarende. I riktig gamle dager var sjøfolk avhengig av stjernene for å kunne navigere og komme fram til bestemmelsesstedet. I dag er det blitt slik at man omtrent ikke trenger å ha kunnskap om navigasjon for å ferdes på havet. Det er nok at man kan betjene det elektroniske utstyret inkludert elektronisk kartverk. Det moderne utstyret om bord bringer fartøyet dit det skal. Men dette betyr ikke at vi kan kutte ut bemanningen om bord. Et fartøy må selvfølgelig ha folk på broa for å følge med på at alt går riktig for seg, at utstyret virker, og også følge med i all annen trafikk. Det jeg lærte på kystskipperskolen i 1967, har ingen praktisk betydning mer i dag. Vi trenger verken sekstant eller radarpeiling for å få en nøyaktig posisjon. Alt vi trenger, får vi fram på en skjerm, som også forteller når vi skal være framme på bestemmelsesstedet, regnet ut fra den fart som fartøyet har. Derfor har heller ikke fyrlyktene den samme betydning som tidligere, da det var enklere å følge leia når det var mørkt enn på lys dag på grunn av fyrlyktene, især hvis man ikke var kjent langsmed leia. Det er positivt at Regjeringen følger med i utviklingen når det gjelder å gjøre norskekysten mest mulig sikker å trafikkere. Moderne navigasjonsutstyr er også blitt billigere og billigere etter hvert. Jeg har selv vært med og navigert etter GPS og funnet fram til flytebrygga på tross av frostrøyk og 10 meters sikt, så utstyret fungerer. Hvis det blir brukt riktig, og det ikke er slik fiskeriministeren sier, at kartene er gale – for det kan nok også hende at det kan være mangler på det området – finner man fram. Allikevel skjer det ulykker, og mange av ulykkene som skjer langs kysten, skjer på grunn av menneskelig svikt, ved at f.eks. autopiloten har stått på mens rorvakta har sovnet eller vært uoppmerksom. I slike tilfeller er det ikke noe navigasjonsutstyr som kan hindre at slikt skjer. Men det er oppfunnet en «rormannsvakt», som skal holde rorvakta våken, og det er et spørsmål om denne «rormannsvakta» burde bli obligatorisk i fartøy over en viss størrelse. Jeg er ikke så sikker på om det er trådt i kraft – det har vært snakk om at det skulle bli obligatorisk. Da vil jo mesteparten av de problemene være borte. Jeg har merket meg at det legges opp til å ta vare på de fleste fyr langs kysten, først og fremst til bruk for allmennheten. Da fyrlyktene ble etablert, ble plasseringen valgt for å dekke et behov. I dag er de fleste plasseringene rene naturperler og er derfor svært attraktive for allmennheten. Derfor er det gledelig å se at salg til private har lavest prioritet, og at det er allmennheten som skal få nyte godt av dette. Regjeringen har lagt et godt grunnlag for forbedring av farleiene langs kysten. La meg avslutte som man gjør på sjøen – og ønske god seilas videre i dette viktige arbeidet for Kyst-Norge.