Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-18:
Prop. 204 L for 2012–2013 var en gladsak, nemlig at flere av dem som skal være her i landet i mange år, og veldig mange av dem vi snakker om i dag som kommer til å være i Norge og bli boende her, skulle få rett og plikt til deltakelse i norskopplæring og rett og plikt til introduksjonsprogram etter introduksjonsloven. Det er viktig, for hvis man skal klare seg i dette samfunnet, er det viktig at man får opplæring raskt. Derfor ønsket den forrige regjeringen å utvide personkretsen. Den sittende regjering trakk ikke proposisjonen tilbake, men lot den tvert imot ligge, og etter brevveksling med komiteen har man bekreftet at man stiller seg bak proposisjonen. Overraskelsen for meg som saksordfører var derfor stor da det under behandlingen av saken kom fram at flertallet i komiteen, alle unntatt Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, velger å sende proposisjonen tilbake til regjeringen – altså går vi nå i dag glipp av muligheten til å gi flere en bedre start på oppholdet sitt i Norge. Jeg er overrasket over det. I sine merknader sier flertallet i komiteen at de viser til at det foregår forhandlinger mellom regjeringspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti om innvandringspolitikken, og at dette tilsynelatende skulle være en del av den diskusjonen. I den tiden som har gått fra vi avga denne innstillingen til vi debatterer saken i dag, har resultatet av de forhandlingene som har vært mellom regjeringspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti blitt offentliggjort, og etter mitt syn finnes det i den avtalen ikke spor av denne saken, eller en forbedring med hensyn til personkretsen på introduksjonsordningen eller på rett og plikt til norskopplæring i den avtalen. Da er det grunn til å spørre om ikke Venstre og Kristelig Folkeparti har gitt bort en god integreringssak av en årsak som det i hvert fall ikke i denne innstillingen er mulig å finne ut av, og jeg håper at vi får en forklaring i løpet av dagen. Hvem er det dette gjelder? Det er personer som får innvilget en tillatelse etter utlendingsloven § 38 som er begrenset etter utlendingsloven § 38 femte ledd i påvente av dokumentert identitet. De skulle tas inn i den personkretsen som har disse rettighetene og pliktene. Og hvem er dette? Personer som får denne oppholdstillatelsen, er gjennomgående personer som karakteriseres som sårbare, f.eks. barnefamilier, alvorlig syke, enslige kvinner og enslige mindreårige. Mange av disse personene har lange opphold i asylmottak bak seg, og det er personer som har behov for grunnleggende kvalifisering for å styrke sine muligheter til å fungere i samfunnet. Fafo laget i 2012 en rapport som het Lovlig med forbehold. I den vises det til at denne personkretsen – her er det altså 80 pst. barnefamilier, 42 pst. av dem som har denne typen oppholdstillatelse, er barn – nå har rett til å bli bosatt. Det fikk de i 2013. Alle sammen ønsker jo at disse voksne skal komme i arbeid – de har nemlig rett til arbeidstillatelse – men de har problemer med å komme i arbeid fordi de ikke kan norsk, og fordi de ikke har fått opplæring etter introduksjonsprogrammet. Derfor mente den forrige regjering – og jeg forstår også statsråd Horne, tydeligvis – at dette var en god idé, men statsråd Horne blir nå nedstemt av sine egne i Stortinget. Det er den første saken dette skjer i, og jeg håper at vi i løpet av debatten får en klarhet i hvorfor dette har skjedd. I den samarbeidsavtalen om innvandringspolitikken som jeg har gått nøye igjennom, står det nemlig et punkt om at man er opptatt av at innvandrerkvinner skal komme i jobb, og at de må få opplæring i norsk og kunne norsk bedre. Ja, det er nettopp disse familiene den forrige regjeringen, og også statsråd Horne, mente skulle få dette tilbudet tidligere, men som flertallet nå i dag hindrer dem i å få. Det beklager jeg. Jeg framsetter det forslaget som framkommer av innstillingen.