trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2021-05-25:
Fremskrittspartiet har etter oppfordring fra enkeltpersoner som lider av dødelige sykdommer som det ikke finnes noen kur for, fremmet forslag om at de skal få tilgang til medisiner som har fullført fase I-testing, men som ikke ennå er godkjent – en såkalt «right to try»-ordning. Forslaget støttes også av organisasjonen ALS, samtidig som det de siste dagene har vært en underskriftskampanje for å få forslaget vedtatt. Det er ingen uenighet rundt viktigheten av å forske mer på hjernehelse og tilrettelegge for at ALS-pasienter og andre alvorlig syke pasienter får delta i utprøvende behandling når det er mulig, og når det finnes lovende medikamenter, herunder gjennom kliniske studier. Det skal også legges bedre til rette for at norske pasienter med bl.a. ALS og demens skal kunne få delta i kliniske studier i utlandet. Men mange mener dette ikke er nok og ønsker seg mer – derfor dette forslaget. Amyotrofisk lateral sklerose, ALS, er en sjelden nervesykdom der nerveceller i hjernen og ryggmargen svinner hen og blir borte. Dette medfører gradvis økende lammelser og muskelsvinn, og per i dag finnes det ingen behandling som kan stanse sykdomsutviklingen eller reparere nervecellene. Den eneste medisinen som er tilgjengelig, ble tilgjengelig og godkjent i 1995 og er antatt å være livsforlengende med få måneder. Utviklingen av medisiner til de ALS-rammede er nedslående og gir null håp for dem som allerede lever med sykdommen. I USA kan man få en rett til å prøve ut medisiner som kun har fullført fase I-testing, og som ikke er godkjent. Fremskrittspartiet ønsker det samme i Norge, ikke kun for ALS-syke, men også andre grupper bør inkluderes. Personer med demensdiagnose, som dag for dag taper kontroll over hverdagen sin, vil kunne få både håp og livsglede ved å få prøve ut nye medisiner, selv om disse ikke har gått igjennom alle utprøvingsfasene. Det foregår forskning og medikamentutvikling mange steder, men norske demenspasienter får ikke anledning til å delta, til tross for at mange av dem har et sterkt ønske om å bidra. Jeg registrerer at alle de andre partiene viser til at det ikke finnes lovende medikamenter tilgjengelig i USA for ALS, og at et fåtall pasienter har gått i gang med eksperimentell behandling for ALS etter innføringen av «right to try». De peker videre på at ordningen kan skape falske håp, og at fagfolk knyttet til stiftelsen ALS Norge er sterkt kritiske til forslaget. Til det vil jeg si: Det finnes ikke noe verre enn å ikke ha noe håp i det hele tatt. At noen i USA har benyttet ordningen, gir håp. At noen fagfolk er kritiske, bør ikke overstyre enkeltmenneskers rett til å bestemme over sin egen kropp. Jeg ser at jeg må be om ordet en gang til.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2021-05-25:
Jeg vil ta opp forslaget fra Fremskrittspartiet.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2021-05-25:
I Akersposten den 22. mai kan vi lese om ALS-syke Cathrine Nordstrand. Den artikkelen viser hva dette forslaget egentlig handler om. Til avisen sier hun: «Når de sier til meg; «tenk om medisinene gir deg alvorlige bivirkninger», får jeg lyst til å brøle! Jeg sitter jo uansett her og råtner bort.» Det er dessverre slik at mange pasientgrupper i dag står helt uten behandlingsalternativ, og norske pasienter med dødelige sykdommer får i mindre grad enn pasienter i mange andre land anledning til å delta i utprøving av nye medisiner under utvikling. Det kan vi gjøre noe med. Men jeg registrerer at selv om komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet understreker viktigheten av at mennesker med alvorlige diagnoser får mer håp og et bedre liv, stemmer de likevel imot vårt forslag i dag. Det samme gjør regjeringspartiene. Den nevnte artikkelen avsluttes med at Cathrine Nordstrand uttaler: «Det er visst bare Frp som ønsker å gi oss dødssyke denne muligheten. Jeg er så skuffet.» Jeg er også veldig skuffet fordi vi i dag ikke er villige til å gi mennesker som lever med en dødsdom, en liten flik av håp. Så er det kommet inn noen løse forslag. SV har et løst forslag som egentlig handler om at regjeringen skal ta en ny vurdering. Jeg er usikker på om det har noen verdi, men vi støtter det sekundært. Så har Senterpartiet tre forslag. Her er det også veldig mye å slå inn åpne dører, men vi har ikke noe imot dem, så vi kommer til å støtte alle tre.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2021-05-25:
Fra første skoledag og gjennom hele livet har jeg hatt en bestevenninne. Hun fikk diagnosen MS for veldig mange år siden, og jeg har med egne øyne sett hvordan sykdommen stadig har tatt fra henne mer og mer av hennes vanlige liv. Jeg har i tillegg sett hvor mye smerter og følgeskader hun får, og hvor lite helsetjenesten kan gjøre for å bøte på den stadig svekkede helsen hennes. Hun har, som de fleste andre med MS, opplevd sorgen og usikkerheten om hvordan fremtiden vil bli, hvor vanskelig det er å leve med at sykdommen i dag ikke kan helbredes, men kun bremses noe og lindres noe. Derfor har jeg i veldig mange år engasjert meg i spørsmål rundt MS, og da særlig stamcellebehandling. Å sikre at MS-pasienter får tilbud om stamcellebehandling, enten i Norge eller i utlandet, finansiert av staten, er det viktigste grepet vi som politikere kan ta akkurat nå, mener jeg. Haukeland universitetssjukehus har heldigvis startet et forskningsprosjekt, RAM-MS-studien, som har som formål å undersøke om det er forskjell i behandlingseffekt, sikkerhet og kostnad mellom stamcelletransplantasjon og beste godkjente MS-medikament. Jeg er veldig fornøyd med at Fremskrittspartiet fikk forhandlet mer penger inn i forskningsprosjektet på Haukeland. Det betyr at i hvert fall noen flere får et slikt tilbud. Vi har våre egne metoder i Norge før vi implementerer nye behandlingsformer, men dette tar tid, tid som mange MS-pasienter ikke har. De er utålmodige, og de er sinte. Norge er for sent ute med å ta i bruk nye behandlingsmetoder som kan gi enkeltmennesker mange flere gode leveår. I mellomtiden reiser personer med denne sykdommen, og andre sykdommer, utenlands for egen regning og risiko. Jeg har registrert at Hjernerådets høringsuttalelse ikke støtter en generell rett for MS-pasienter til stamcellebehandling i utlandet, begrunnet med at stamcellebehandling ikke er den rette behandlingen for alle MS-pasienter. Mange MS-pasienter er skuffet over den manglende støtten, og Fremskrittspartiet vil minne om at det gjøres grundige undersøkelser i Norge før man eventuelt blir henvist til RAM-MS-studien på Haukeland. Det er en selvfølge at de samme undersøkelsene gjøres før man eventuelt henvises til stamcellebehandling i utlandet. Det er trist å konstatere at Fremskrittspartiets forslag ikke støttes av noen av partiene i komiteen. For min venninne er det uansett for sent, og for andre blir det også for sent når forslaget nå stemmes ned. Vi stiller oss bak komiteens tilråding sammen med Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, og i tillegg tar jeg opp de forslagene Fremskrittspartiet har.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2021-05-25:
Det er et faktum at det er svært mange mennesker som reiser til utlandet nå og betaler dette selv. Det betyr at mange som bor i Norge, har vært gjennom stamcellebehandling. I hvilken grad benytter vi oss av det å følge opp de pasientene og lære av hvilken effekt de har hatt av den behandlingen de har fått i utlandet?
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2021-05-25:
Saken dreier seg om et representantforslag om å gi offentlig autorisasjon til naprapater, osteopater, paramedisinere og logopeder. Det er i dag 29 personellgrupper som er autorisert i henhold til helsepersonelloven § 48. Hovedformålet med autorisasjonsordningen er selvsagt pasientenes sikkerhet, og ordningen gir også en viss tittelbeskyttelse. Stortinget har allerede vedtatt å gi offentlig autorisasjon til naprapater og osteopater, og det vil ikke være å overdrive å si at disse to yrkesgruppene er utålmodige etter å få denne autorisasjonen på plass. Denne utålmodigheten deles også av regjeringspartiene. Men utålmodighet kan ikke trumfe en normal saksgang i direktorat og departement. Fra regjeringspartienes side vises det således til at Helsedirektoratet trenger lengre tid på å lage tekniske løsninger, bl.a. i Altinn. Det bør veie tungt med hensyn til Stortingets behandling av denne saken. Men den politiske viljen til å få til dette er til stede. I så måte vises det til forslaget til revidert nasjonalbudsjett, der momsfritak for bl.a. osteopater og naprapater forlenges fram til 1. januar 2022. Regjeringspartiene foreslår på dette grunnlag at regjeringen, så fort det er tatt endelig stilling til hvilke faglige krav som skal være autorisasjonsgivende, og de tekniske løsningene er på plass, fremmer forslag til nødvendige endringer i helsepersonelloven med sikte på å gi osteopater og naprapater – og i tillegg paramedisinere og logopeder – nødvendig autorisasjon. Det ser beklageligvis ikke ut til å kunne dannes flertall for noe forslag i denne saken. Hvis det hele ender med å vedlegge forslaget fra Fremskrittspartiet protokollen, er dette selvsagt ikke til hinder for at regjeringen kan fortsette sitt arbeid i tråd med det politiske tyngdepunktet i denne salen, slik det er i dag. Jeg tar opp det forslaget Venstre er en del av.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2021-05-25:
En klimaplan for helsesektoren høres tilforlatelig ut, men så er det slik at Stortinget har vedtatt en omfattende og svært ambisiøs klimaplan for Norge for årene 2021–2030. Der framgår det bl.a. i vedtaks form en helhetlig infrastruktur for null- og lavutslippskjøretøy, flere teknologier for persontransport, volum på avfall, osv. og, selvfølgelig, som alle er klar over, en CO 2 -avgift, som er av et visst monn. Det vises til at Storbritannia har vedtatt en slik plan for helsesektoren, men Storbritannia har ikke vedtatt en så ambisiøs plan for klimasektoren totalt sett. Så må jeg si til Senterpartiet at dette må være et av de merkeligste forslagene Senterpartiet noensinne har stått bak. Den beste måten å komme klimautslippene i helsesektoren til livs på må være å slutte å kjøre rundt i dieselbiler i Oslo sentrum. Det viser seg at det største klimautslippet som er knyttet til helsesektoren, gjelder persontransport, og der henger Senterpartiet så langt bak at jeg vet ikke helt hvordan jeg skal uttale meg om den saken. Jeg tror jeg slutter der.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-05-25:
Denne saken er et direkte lovforslag framsatt av Fremskrittspartiet, der vi mener logopeder, paramedisinere, naprapater og osteopater skal få offentlig autorisasjon i henhold til helsepersonelloven. Det er ikke sånn at Stortinget er et autorisasjonskontor, men disse fire yrkesgruppene har sendt sine søknader om autorisasjon for flere år siden og fått dem behandlet. Helse- og omsorgsdepartementet har sendt ut et lovforslag der de anbefaler autorisasjon, men etter Fremskrittspartiets syn går det for sent. Dette er avklaringer som må komme i denne stortingsperioden, i tråd med budsjettavtalen Fremskrittspartiet inngikk med regjeringen. Det er ikke et alternativ å utsette denne avklaringen til neste stortingsperiode og neste regjering. Paramedisinere søkte autorisasjon i juli 2016. Logopeder søkte autorisasjon i november 2016. Naprapater og osteopater søkte i desember 2018. Det har tatt departementet fem år å vurdere disse søknadene. Nå er konklusjonen klar, og da er det bare å få det gjort. I dag er jeg mest spent på om regjeringen ønsker å være en troverdig samarbeidspartner eller ikke. Dersom regjeringen stemmer ned dette lovforslaget, vil Fremskrittspartiet oppfatte det som et brudd på budsjettenigheten. Det er ikke sånn at Fremskrittspartiets gjennomslag i et statsbudsjett er veiledende for regjeringen å følge opp. For hva er egentlig et gjennomslag verdt hvis regjeringen ikke føler seg forpliktet til å følge det opp? Jeg forventer at regjeringspartiene nå støtter dette lovforslaget. Hvis ikke er det et sterkt signal om at det faktisk ikke har noen verdi å forhandle med regjeringen, fordi det ikke betyr at gjennomslag blir iverksatt. Det kommer Fremskrittspartiet til å huske neste gang regjeringen eventuelt inviterer oss til forhandlinger her på Stortinget. Med det tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag i saken.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2021-05-25:
I statsbudsjettet for 2021 gikk Fremskrittspartiet høyst motvillig med på å fjerne momsfritaket for alternativ medisin, men forutsetningen var helt klar – at helsepersonellgrupper som ikke var innenfor alternativ medisin, heller ikke skulle defineres som det. Derfor mente vi det var riktig da å gi offentlig autorisasjon til naprapater og osteopater. Regjeringen ga uttrykk for at de var enig i det, og søknadene var allerede da ferdig behandlet, slik at dette kunne lovreguleres raskt. Yrkesgruppen for naprapati og osteopati fikk dermed videreført momsfritak fram til 1. juli, noe som indikerer en klar forutsetning og forventning om at autorisasjonen ville være på plass innen den dato. Jeg antar at også helseministeren var involvert i denne vurderingen da forhandlingene pågikk og denne sluttfristen ble satt. Likevel drøyde departementet helt til slutten av mars med å sende ut lovforslaget på høring, og denne framdriften fører til direkte trenering av saken. Dette vil ikke være på plass innen 1. juli hvis ikke Stortinget nå tar ansvar. Jeg ber derfor helseministeren avklare hvorfor dette ikke er klart innen 1. juli – i tråd med budsjettenigheten. Dette oppleves definitivt som et brudd fra Fremskrittspartiets side.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2021-05-25:
Så langt jeg kan registrere, er det et forslag som foreløpig ikke er blitt tatt opp, så da vil jeg ta opp det forslaget som Arbeiderpartiet har i denne saken.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2021-05-25:
Vi er vel mange representanter som har hatt besøk på våre kontorer, før koronaen kom, fra yrkesgrupper som ønsker autorisasjon. Derfor har mitt parti vært åpen på at vi kan sette i gang – og har ønsket at det ble satt i gang – en prosess rundt det. Vi vet det er langt flere yrkesgrupper enn dem som nå er nevnt i representantforslaget fra Fremskrittspartiet, som har hatt et slikt ønske. Det betyr selvfølgelig ikke at alle skal få ja, men regjeringen har, også som en del av budsjettforliket, valgt å autorisere enkelte uttalte grupper. Og nå nettopp i salen var det like før Bruun-Gundersen varslet at det kan bli budsjettkrise når vi skal forhandle om revidert nasjonalbudsjett, hvis ikke regjeringen følger opp. Hvorfor mener statsråden det er en god idé å bruke budsjettforlik til å autorisere nye yrkesgrupper? Og synes han ikke selv det er litt rart at man tar høringsprosessen i etterkant og ikke i forkant av et slikt vedtak?
Camilla Strandskog (Høyre), 2021-05-25:
Vi behandler i dag et forslag fra representanten Moxnes om å utrede et «null-pluss-alternativ» for sykehusene i Innlandet. Det er avholdt høring i saken, og det er kommet inn elleve høringssvar. Forslaget til ny sykehusstruktur skaper naturlig nok debatt. Det gjør det ofte når det dreier seg om lokalisering av sykehus. Helseministeren vedtok i 2019 at Sør-Øst RHF kan planlegge for en sykehusstruktur for Sykehuset Innlandet HF med et nytt hovedsykehus, et akuttsykehus på Tynset og fortsatt sykehusdrift ved to av dagens somatiske sykehus, i form av ett akuttsykehus og ett elektivt sykehus med døgnfunksjoner. Prehospitale tjenester og lokalmedisinske sentre skal videreutvikles. Styret i Helse Sør-Øst vedtok også i sitt møte den 22. april at det i konseptfasen skal utredes et reelt nullalternativ, et null-pluss-alternativ, som framstilles sammenlignbart med øvrige alternativer. Saken behandles av styrene i Sykehuset Innlandet HF og Helse Sør-Øst RHF i ekstraordinære styremøter nå i mai. Styret i Sykehuset Innlandet har i ekstraordinært styremøte 4. mai anbefalt et alternativ med hovedsykehus i Moelv, akuttsykehus på Lillehammer og elektivt sykehus på Elverum. Dette utredes videre i konseptfasen sammen med et nullalternativ som tar utgangspunkt i dagens løsning og lokalisering. Endelig avgjørelse skal tas av helseministeren i foretaksmøte før sommeren. Et stort antall høringsuttalelser peker på utfordringer ved dagens sykehusstruktur i Innlandet, deriblant høy grad av funksjonsdeling, små fagmiljøer, pasientreiser mellom sykehus, parallelle vaktlinjer og dårlig økonomisk bærekraft. Regjeringen vil sikre trygge sykehus og gode helsetjenester uansett hvor i landet man bor. Vi skal utvikle pasientens helsetjeneste i Innlandet, og i årene som kommer, skal vi tilby flere tjenester nærmere pasientens hjem og samle de spesialiserte tjenestene i et nytt sykehus.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2021-05-25:
I Innlandet er Arbeiderpartiet og flere partier med oss enige om at hovedsaken nå er å sikre at vi får på plass et nytt og moderne hovedsykehus rett ved Mjøsbrua, dette for å sikre en best mulig og helhetlig pasientbehandling i kombinasjon med et godt lokalmedisinsk og prehospitalt tilbud i vårt langstrakte fylke. Nå ser det ut til at Mjøssykehuset endelig har landet ved Mjøsbrua på Moelv. Det er vi glad for, men det skjer sjølsagt ikke uten konsekvenser. Alt kan ikke i tillegg forbli som før. Spesialisthelsetjenesten skal bli bedre enn før, bedre enn nå, og sykehus som blir erstattet av Mjøssykehuset, kan fortsatt huse viktige funksjoner, som – antydet for Gjøvik, min hjemby – eksempelvis ulike avtalespesialister, kanskje også lokale medisinske funksjoner og annen aktivitet som dekker viktige behov. Min kommune mister dagens sykehus slik det nå er foreslått, men vi får et stort og moderne sykehus med masse kompetansearbeidsplasser som nærmeste nabo. Vi støtter ikke forslaget fra Rødts Bjørnar Moxnes om utredning av et nullalternativ, slik en foreslår i saken vi nå behandler. Vi trenger endring, fordi dagens struktur ikke er bærekraftig, verken faglig eller økonomisk, men jeg understreker at forutsetningen er en plassering ved Mjøsbrua, og det må stå fast, nå og i framtiden. Dagens struktur, som veldig mange høringsinstanser i prosessen peker på, har utfordringer knyttet til – ja, dette redegjorde saksordføreren nylig for. Ny struktur skal sikre merverdi for kompetansen og pengene vi bruker. Samtidig må jeg understreke at fram til Mjøssykehuset står ferdig, må vi skånes fra økonomisk motiverte kutt grunnet dårlig sykehusøkonomi og innsparinger som svekker pasienttilbudet. Derfor stiller vi forslag om at eksisterende pasienttilbud og fagmiljøene innen somatikk og psykisk helsevern i Sykehuset Innlandet må styrkes inntil ny sykehusstruktur er vedtatt og realisert, for å sikre stabilisering og rekruttering av helsepersonell. Vi sier bl.a. nei til store oppgaveoverføringer til kommunene. Med dette har jeg fremmet våre forslag fra rød-grønn side.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2021-05-25:
Det har skjedd mye som har gått i riktig retning når det gjelder Mjøssykehuset og hovedsykehuset ved Mjøsbrua. Jeg sa i mitt innlegg også «rett ved Mjøsbrua», så ikke det er noen tvil. Jeg skal ikke nevne tettsteder eller små bysamfunn som ikke går inn under den kategorien. Det jeg lurer på, er: Hva vil bli lagt til grunn for strukturene fram til det nye sykehuset står ferdig, både når det gjelder somatikken og psykisk helsevern? Hva har vi i vente? Jeg føler at det er et veldig sentralt spørsmål, for det er et stykke fram.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
Innlandet er et område som har store avstander. Hvis vi får sentralisert tilbudet på sykehus, vil reiseveien bli lengre for befolkningen som allerede i dag har en lang reisevei til sykehus. Rødt har kommet med forslaget sitt fordi det planlegges for en sentralisering av sykehusene i Innlandet som innebærer en nedlegging av flere sykehus som er så omfattende at det knapt har vært lagt opp til en lignende nedlegging av sykehus tidligere i Norge på én og samme tid. Med forslaget er vi da med på å støtte kravene som er reist i Innlandet om å få en utredning av eksisterende sykehusstruktur, noe som det nå ser ut til at Helse Sør-Øst tar på alvor, og som er en god ting. Men det er likevel riktig av Stortinget, mener vi, å vedta forslaget. Det må ikke være noen tvil om at staten som sykehuseier tar dette på høyeste alvor. Vi har sett tilsvarende prosesser som dette både på Helgeland og også i Nordmøre de siste årene. Det er altså en antagelse om at man vil oppnå høyere kvalitet på pasientbehandling og også bedre økonomisk bærekraft ved å sentralisere eksisterende lokalsykehus til ett større fellessykehus. Det er ingen automatikk i at større sykehus med lengre reisevei vil gi bedre resultater for pasientene enn det vi ser med mindre sykehus. Det er også usikkert om Sykehuset Innlandet kan klare å betjene de økonomiske forpliktelsene som kommer med det såkalte Mjøssykehuset. Det planlegges for en framtid hvor Sykehuset Innlandet må kutte, en økonomisk motivert effektivisering som kan gå ut over tilbudet til pasientene i neste omgang. Vi ser at sentraliseringsplanene derfor også møter stor folkelig motstand. Halvparten av befolkningen i Innlandet sier nei til det nye Mjøssykehuset, mens kun 35 pst. har sagt at de støtter disse planene. Det handler også om, tror vi, at det ikke er godtgjort at Mjøssykehuset med samlokalisering av somatikk og psykiatri er det riktige grepet å møte framtiden med. Det fins lite faglig empiri på at psykiatrien er tjent med den typen sentralisering og samlokalisering. Og ikke minst: Sykehuset får dårligere kapasitet, slik vi har sett på Kalnes i Østfold. Det er heller ikke en god løsning med tanke på pasienttilbudet. Igjen planlegges det for færre senger. Det er uforsvarlig, mener vi. Det er bakvendt å planlegge for sykehus som skal ha dårlig kapasitet fra dag én. Det som trengs, er gode sykehus nær folk med plass til pasientene og sykehusprosjekter for folk som passer til hele landet, også de delene av landet hvor det er store avstander, som vi ser på Innlandet.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
Regjeringspartiene, Arbeiderpartiet, MDG og Fremskrittspartiet, på den tiden, inngikk en avtale da de valgte å tilslutte Norge til ACER. Et av Arbeiderpartiets krav da de inngikk avtalen, var at alle framtidige utenlandsforbindelser skulle eies av Statnett. Siden den gang har Rødt – egentlig gang på gang – advart mot at NorthConnect kan bygges, og det må stanses. Nå ligger søknaden for kabelen i departementet – klar til å vedtas dersom det skulle være ønskelig fra regjeringens side. Det som har kommet av lovendringer fra regjeringen, innebærer at NorthConnect fortsatt kan bygges med private eiere. Derfor kom Arbeiderpartiets forslag om at NorthConnect kun skal kunne bygges med staten som eier, men det støttes ikke av regjeringspartiene. Betyr uenigheten her at avtalen mellom ACER-kameratene ikke lenger gjelder fullt og helt?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
Jeg tror Rødt har vært veldig klare her. Det er andre partier som har vært litt mer uklare. Det blir ikke noe mindre økning i strømprisen av at NorthConnect eies av staten, enn av private. Det blir jo ikke det. Det blir den samme effekten av kabelen om det så er private eller offentlige eiere, men vi er prinsipielt for at staten skal eie forbindelsene. Det er vi tydelig på, men vi ønsker altså ikke NorthConnect i verken privat, halvoffentlig eller statlig regi. Det er interessant at statsråden er tydelig på at avtalen på ingen måte er brutt. Men hvis det er så tydelig for statsråden og Høyre som en av avtalepartnerne, er det rart at Arbeiderpartiet har behov for å fremme et forslag til behandling som ikke støttes av de øvrige ACER-kameratene på borgerlig side. Tyder det på at det er Arbeiderpartiet som ikke helt forstår det som da er krystallklart for Bru i avtalen om NorthConnect?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
Endelig skal energiloven endres, sånn at kun Statnett kan eie utenlandskablene. Dette var Arbeiderpartiets store seier da de inngikk avtalen med regjeringen og Miljøpartiet De Grønne om å gå inn i EUs energiunion, ACER, til store protester fra både egne ordførere, eget parti og ikke minst fagbevegelsen. Arbeiderpartiet har påstått at de med ACER-avtalen sørget for å stanse den privateide kabelen NorthConnect, og har flere ganger stemt imot forslag her i salen om å sikre en stans av NorthConnect, nettopp fordi de har denne avtalen med de andre ACER-kameratene. Nå kan det se ut til at det slås noen sprekker i avtalen, for i lovforslaget som ligger på bordet fra regjeringen, er NorthConnect-søknaden, naturlig nok, spesifikt unntatt. Akkurat som Rødt har advart mot gjentatte ganger, ligger søknaden nå på vent i departementet, og den som vil av statsråder der i gården, kan trykke på den grønne knappen og starte behandlingen for å få godkjent søknaden, helt uavhengig av lovendringen som vedtas i Stortinget. Derfor kommer det et eget forslag fra Arbeiderpartiet til behandlingen av NorthConnect, om at kabelen ikke skal kunne settes i drift uten at det er Statnett som eier den. Det støttes ikke av de andre ACER-tilhengerne. Da lurer man jo på om det er sånn at Arbeiderpartiet ikke lenger har en fungerende avtale med de øvrige partiene. Hvis det er tilfellet, er Arbeiderpartiet hjertelig velkommen til å komme etter og stemme imot NorthConnect-kabelen, sammen med Rødt, Senterpartiet og SV. Men det vil trolig ikke Arbeiderpartiet. På tross av stor motstand mot NorthConnect både i fagbevegelsen og i eget parti holder de døra på gløtt i framtiden for denne eksportkabelen, som vi vet, ut fra analyser, kommer til å øke strømprisen, om den så er eid av staten eller ikke, noe som igjen kan gi økte utfordringer for norsk kraftintensiv industri. Det er derfor ingen grunn til å sikre at søknaden om NorthConnect skal bli liggende på vent i departementet, som Arbeiderpartiet for alle praktiske formål går inn for i dag. Dette er Arbeiderpartiets siste sjanse til å si nei til NorthConnect før valget. Nå er muligheten her for å sikre at kraften går til industrien. Dette kan bli en skjebnetime for norsk industri, og da er det viktig at en samlet venstreside stiller opp, sier nei til denne eksportkabelen og sier ja til å sikre norsk industri tilgang på billig strøm fra ren fornybar kraft også i framtiden.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
Jeg kan ikke snakke for Senterpartiet, men jeg kan iallfall si at det Rødt står for, er sunn fornuft, så om andre er enig i det, er det bare positivt – om de er senterpartister eller kommer fra andre partier. Det vi i bunn og grunn ønsker, er å sikre at norsk industri, kraftintensiv industri som produserer metaller og mineraler med langt mindre CO 2 -avtrykk enn mange konkurrenter – ikke minst de som bruker gasskraft, om det så er på den arabiske halvøy, eller om det er kullkraft, som vi ser i Kina – på tilsvarende produksjon, ikke konkurreres ut mot disse landene. Vi må sikre framtiden for denne industrien, som også er viktig for mange lokalsamfunn landet rundt. De eksporterer for over 100 mrd. kr i år og sikrer teknologiutvikling og industri langs hele kysten vår. Det er bakgrunnen for engasjementet, som deles av ikke bare Rødt, men av mange partier og ikke minst av fagbevegelsen, som gikk samlet mot NorthConnect. Rødt har – for å svare på spørsmålet fra statsråden – et landsmøtevedtak der vi sier nei til havvind på et føre-var-grunnlag, så det spørsmålet er for så vidt ikke lenger aktuelt. Vi ønsker også å sikre hensynet til fiskeriene og at vi ikke gambler med framtiden for en potensielt evig fornybar ressurs. Vi ønsker også å ruste opp vannkraftverkene våre, hente ut mer energi fra vannkraften. Der kan det hentes ganske mye, skal vi tro analysene. I tillegg har vi det kanskje minst diskuterte temaet i norsk energipolitikk, nemlig potensialet for å spare energi. Her er det store muligheter, ikke minst når det gjelder bygg, for å spare energi og på den måten også frigjøre kraft til ny industri i landet vårt som også vil være grønn og fornybar. Til slutt: Det er interessant at når man ser på utviklingen i strømprisene, ser vi at Sør-Norge hadde høyere strømpris enn Tyskland ikke bare i går, men i hele april, for første gang, og at kabelen mellom Norge og Tyskland nådde full effekt i mars. Det er nok ikke sånn at vi bare importerer lavere priser fra kontinentet, det er også fare for at vi gjennom stadig flere kabler importerer stadig høyere strømpriser. Vi har allerede mer enn nok kabler til å sikre både forsyningssikkerheten og eksporten av ethvert tenkelig kraftoverskudd i enhver overskuelig framtid. Det er ingen grunn til å bygge flere kabler hvis man skal sikre forsyningssikkerheten eller er bekymret for at vi ikke får sendt ut nok av kraften vår til utlandet. Vi har for lengst mer enn nok kabler til å sørge for det hvis det skulle være bekymringen. Kanskje er det snarere behovet for å underlegge seg EU og følge EUs diktat som er grunnen til vedtakene i salen her, ikke påskuddene om forsyningssikkerhet og at vi mangler kabler for at vi skal få kvittet oss med kraftoverskuddet.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
Etter hva jeg har skjønt, har det ikke vært oppe til diskusjon eller vedtak vårt syn på kabel til og fra Danmark for mange år siden. Det som har vært spørsmålet, har vært om vi ønsker å ha flere utenlandskabler eller ikke, og vi har vært imot det for å sikre en balanse mellom hensynet til norsk industri og norske husholdninger og dette med kraft til utlandet. Det vi i hvert fall er enige om, skulle jeg tro, er at de gigantiske planene for å elektrifisere sokkelen fra land, som Arbeiderpartiet, etter hva jeg vet, er for, vil innebære to ting – for det første en kostnad på 50 mrd. kr, hvorav 40 mrd. kr går til innbyggerne, og for det andre en tapping av over 10 TWh fra kraftoverskuddet innenlands. Det vil kunne føre til at vi får press på mer vindkraft på land, som etter vårt syn er skandaløst og bør stanses, og mindre kraft til ny industri på land. I sum er det altså en dårlig deal, etter vårt syn.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
I juni 2020 vedtok et enstemmig storting å ikke gi forlenget frist for idriftsettelse av vindkraftverk utover 31. desember 2021. Etter dette vedtaket har åtte vindkraftverk søkt om utsettelse. Sju søknader har fått avslag, mens Øyfjellet Wind AS har fått fristen for oppstart forlenget helt til 30. september 2022. Vindkraftverket på Øyfjellet er omstridt. Konsesjonen ble gitt til tross for innsigelser fra Statsforvalteren i Nordland. Miljøvernere, lokalbefolkningen og ikke minst reindriftsutøvere har protestert mot rasering av natur og beiteområder. Midt i flytteveiene til om lag 2 000 rein skal det nå bygges 72 vindturbiner. Det er store konflikter mellom reinbeitedistriktet, som alltid har brukt området til reindrift, og vindkraftutbyggere som valser inn med forstyrrende gravemaskiner og enorme turbiner, som vil endre området for alltid. Det er krav i konsesjonen om at utbygger skal inngå avtale med Jillen-Njaarke reinbeitedistrikt. En sånn avtale er ikke inngått. Stortingets enstemmige vedtak i juni i fjor var en tydelig innstramning. De store protestene mot vindkraftanlegg i hele landet skulle høres, og utbyggerne måtte gjøre ferdig prosjektene sine innen fristen de allerede hadde fått. Det var et forsøk på å dempe konflikten rundt vindkraftanleggene. Likevel gir NVE Øyfjellet Wind AS utsatt idriftsettelse. Det begrunnes i søknaden fra Øyfjellet med koronarestriksjoner, mye snø og demonstrasjoner mot utbygging. Det er litt underlig når Øyfjellet Winds egen prosjektleder omtrent samtidig sa til pressen at de lå greit an med tanke på sin egen framdriftsplan. NVE kunne helt fint sagt nei til fristforlengelse. Det gjorde de ikke. I sju måneder fikk Øyfjellet Wind jobbe videre før de fikk svar på søknaden sin. I svaret der de fikk utsettelse, er det arbeid som er gjort i de sju månedene, som brukes som grunn for å gi utsatt idriftsettelse, stikk i strid med NVEs øvrige rutine. Dette viser at utbygger dessverre kan rasere natur for egen regning og risiko mens søknader og klager behandles. Når det innvilges en søknad fordi utbygger har kommet så langt, er det jo bare å bygge i vei – det gir bare en større sjanse for utsatt idriftsettelse. Et enstemmig Storting sa i juni 2020 at det ikke skulle gis utsatt frist for idriftsettelse av vindkraftanlegg. Et enstemmig Storting bør nå også støtte Rødts forslag, som sikrer at dette enstemmige vedtaket følges opp og etterleves.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
NVE brukte sju måneder på å saksbehandle søknaden, og i mellomtiden fortsatte Øyfjellet Wind arbeidene sine. Da NVE svarte ja på Øyfjellet Winds søknad, var det begrunnet med unntaksbestemmelsene som sier at «hvis konsesjonær har kommet langt i byggearbeidene, men uforutsette forhold […] hindrer idriftsettelse i tide, kan NVE likevel forlenge idriftsettelsesfristen». Så NVEs ja på søknaden ble altså gitt med begrunnelse i en utbygging som var gjort av utbygger for egen regning og risiko etter at man hadde sendt inn søknaden, og etter at prosjektleder i mediene faktisk hadde sagt at det ikke hadde vært særlige problemer på grunn av koronarestriksjonene. Denne prosessen gjør at mange stiller seg spørsmålet om det er slik at man lettere kan få en slags tilgivelse enn tillatelse som utbygger. Hvis man bare bygger på mens søknaden behandles, vil de arbeidene i ettertid brukes som argument for å gi et ja på søknaden. Er det sånn vi ønsker at forvaltningen skal være?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
Dette er nok et mer prinsipielt spørsmål som dreier seg om hvordan vi kan forvente at forvaltningen behandler denne typen søknader, hvor det altså finnes en unntaksbestemmelse som handler om at konsesjonær har kommet langt i byggearbeidene, men at uforutsette forhold kan hindre idriftsettelse i tide. Da er jo spørsmålet om en slik bestemmelse kan forstås dit hen at bare det tar lang nok tid med behandlingen av en sak av denne typen, og man bygger nok i påvente av å få et svar, da øker sannsynligheten for å få en godkjenning av prosjektet. Vil statsråden på prinsipielt grunnlag gi en vurdering av om en saksbehandling av denne typen er lurt eller ikke lurt? Og forstår man også at de berørte parter kan reagere på en saksbehandling av denne typen?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
Det er jo slik at det lages prinsipper for forvaltningen som da naturligvis anvendes på enkeltsaker. Da er det mulig for en statsråd i Stortinget å gi en vurdering av disse prinsippene, uten dermed å drive saksbehandling fra talerstolen her. Ett av prinsippene er at det finnes en unntaksbestemmelse om at hvis konsesjonæren har kommet langt i byggearbeider, kan det i seg selv øke sannsynligheten for å få en forlenget frist. Så er det slik, som det er blitt redegjort for i mange runder her, at vi her er i en underlig situasjon, for disse force majeure-hensynene som statsråden anvender, har vel utbygger selv – offentlig og i mediene – sagt at ikke er til stede. Hvis den typen force majeure-forhold ikke er til stede, er det da grunnlag for prinsipielt å anføre de force majeure-forholdene som argument for å gi utsettelse av en frist?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
Vi er helt avhengige av naturen rundt oss for å overleve, men i dag forbrukes ressursene for å oppnå kortsiktig profitt, dessverre uten tanke på framtidens generasjoner. Ressursene er all naturen som er rundt oss, fra sommerfuglene i blomsterbedet i bakgården til de få områdene som er urørt som vi fremdeles har i Norge. De må tas vare på gjennom å stanse nedbyggingen av naturen vår, noe som vi ser skjer i et altfor stort tempo i dag. Dagens regjering har åpnet for å bygge ned mye natur gjennom liberalisering av regelverket – den har til og med instruert statsforvalteren til å levere færre innsigelser på kommunenes vedtak om å bygge ned natur. Og gang på gang taper naturen når regjeringen vil bygge motorveier, hyttefelt eller tillate større frislipp i strandsonen. Da blir det som er livsgrunnlaget vårt, spist opp bit for bit. Det er fortsatt mulig å skape et samfunn som tar hensyn til naturen, og som også gir menneskene høy livskvalitet, men da må ressursene styres innenfor rammene av naturens tålegrenser og ikke ut fra hva som er kapitalismens behov for både evig og stadig større økonomisk vekst. Vi må sikre mangfoldet gjennom å sørge for at artene som utgjør økosystemene, har nok plass til å leve, ikke bare å overleve på grensen til utryddelse på det som er små restarealer. Hyttefelt, kjøpesentre, industriområder, motorveier og andre utbygginger skjer ofte i uberørt natur og uten overordnede planer og utgjør stadig nye innhugg i en krympende natur. Vi må i stedet bygge ut på arealer som allerede er tatt i bruk, f.eks. ved å gjøre eksisterende veier bedre og trafikksikre framfor nye veier og å satse på kollektivtrafikk istedenfor å bygge nye og ekstremt kostbare åttefelts motorveier hvor det er et tynt trafikkgrunnlag, for å komme et par minutter raskere fram til målet. Vi vil også ha et arealnøytralitetsprinsipp i Norge for å unngå at man ødelegger mer natur, og vi ønsker å sikre at kjøpesentre ikke kan bygges på landbruksjord eller urørt natur, og å ha et byggeforbud på våtmark. Det er bra, synes vi, at Arbeiderpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne opprettholder en del av forslagene våre, men vi synes ikke de går langt nok i å sikre naturen i sine egne forslag. Det er fint med en nullvisjon, men vi må også ha både konkrete krav og verktøy for å sikre at vi ikke mister mer natur. Med det opprettholder jeg Rødts forslag i saken.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2021-05-25:
I helgen sa statsråden til NRK at vi har bygd ned for mye natur rundt om i landet, og at det må vi slutte med, men regjeringen har jo ikke gjort veldig mye for å snu trenden. De har avviklet INON-begrepet som verktøy i arealpolitikken, liberalisert motorferdsel i naturen. Så har vel også Solberg selv uttalt at hubroen, som er blant landets mest truede fugler, er i veien for å få bygd boliger. Regjeringen har også dramatisk økt bygging av forurensende motorveier og opprettet Nye Veier, som vi har sett valser over lokaldemokratiet i mange viktige kommuner. Det kan se ut som at regjeringen ikke er så opptatt av å stanse tapet av natur i praksis. Hvorfor vil ikke statsråden sikre ivaretakelsen ved også å sikre arealnøytraliteten?
Sveinung Stensland (Høyre), 2021-05-25:
Stortinget skal i dag ta stilling til om vi skal bestemme at pasienter med sykdommen retinitis pigmentosa skal få tilgang til behandlingsmetoden Luxturna for pasienter som kvalifiserer til det, enten innenlands eller utenlands. Forslaget blir ganske kontant avvist av komiteen, og en samlet komité – alle partier i komiteen – trekker fram følgende argumenter som taler mot representantforslaget, som også er referert i statsrådens svarbrev: «– forslaget vil undergrave prinsippet om likeverdig helsetjenestetilbud og likebehandling på tvers av pasientgrupper og føre til mindre forutsigbare prioriteringsbeslutninger forslaget vil svekke de regionale helseforetakenes forhandlingsposisjon […] forslaget vil være i strid spesialisthelsetjenesteloven § 2-1 a om de regionale helseforetakenes ansvar for å innrette sitt tjenestetilbud i tråd med prioriteringskriteriene forslaget vil være i strid med pasient- og brukerrettighetsloven § 2-4 a om dekning av utgifter til helsehjelp i utlandet» Pasientforeningen for den gruppen det gjelder, Retinitis Pigmentosa Foreningen i Norge, mener det ville ha vært overraskende dersom dette forslaget hadde fått flertall. Øyeavdelingen ved OUS mener de selv kan utføre kirurgi og oppfølging av denne pasientgruppen i Norge, og det er ingen grunn til å sende disse pasientene ut av Norge for behandling. I april 2021 ble Luxturna innført som metode i Norge, så komitéflertallet, alle utenom Fremskrittspartiet, stiller seg bak en merknad som sier at intensjonen i dette forslaget er oppfylt. Likevel legger jeg merke til at enkelte politikere er ute og forteller at dette forslaget er grunnen til at dette skjedde, og det er en merkelig kobling. Det er faktisk et helt ordinært beslutningsarbeid som er gjort i det beslutningssystemet som hele Stortinget har stilt seg bak. Det er et flertall i komiteen for et forslag om at en bør se i sammenheng både kommunen og spesialisthelsetjenesten i beslutningsarbeidet og prioriteringsarbeidet i Norge, og det har også regjeringen varslet skal komme. Det er også noe som følger av det arbeidet som har skjedd, i tråd med prioriteringsmeldingen.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-25:
Jeg vil begynne med å takke for et godt samarbeid i komiteen i denne saken, som altså dreier seg om en endring i energiloven, nærmere bestemt § 4-2, som har vært gjenstand for mye debatt tidligere, ikke minst i forbindelse med den store runden som vi hadde i Stortinget i forkant av at et bredt flertall besluttet å støtte forslaget om å tilslutte seg EUs tredje energimarkedspakke, som altså skjedde i 2018. I forbindelse med den diskusjonen ble det enighet om å gjøre en endring i energiloven, som tydeliggjorde at systemoperatør, altså Statnett, skulle ha monopol på å eie og drifte norske utenlandskabler, altså den delen av kablene som går til andre land, og som er i norsk eie. Da vil jeg si litt mer om historikken til denne bestemte loven på dette punktet. Det var under Stoltenberg-regjeringen at man 14. juni 2013 fikk inn en paragraf som tydeliggjorde at det var systemoperatør, Statnett, som skulle ha dette ansvaret for alle kabler. Den paragrafen ble så opphevet den 2. desember 2016, da under Solberg-regjeringen, med daværende olje- og energiminister Tord Lien. Da gikk man inn for at man skulle ha et mangfoldig aktørbilde og ikke lenger ha et monopol med Statnett som systemoperatør for disse kablene. I forbindelse med den brede enigheten som ble framforhandlet i 2018, innstilte Stortinget på at regjeringen skulle komme tilbake til Stortinget med nettopp den endringen som nå er kommet. Derfor vil jeg si at det er bra at vi i denne perioden endelig får klargjort dette, at vi nå i dag vedtar den bebudede endringen i energiloven, som for alle praktiske formål fører den tilbake til den tilstanden som forelå i 2013, og bort fra den som ble vedtatt i 2016. Som saksordfører vil jeg gi uttrykk for at det er sakens hovedsak, og som Arbeiderparti-representant vil jeg si at jeg er glad for at vi har fått til denne brede enigheten. Så er det noen viktige spørsmål som avledes av det, som vi kan komme tilbake til i debatten. Det dreier seg bl.a. om de kablene som etter hvert vil bli bygget til havvindmøller, altså ute i Nordsjøen. Der har regjeringen rett i at det er et frittstående spørsmål som krever en frittstående avklaring. Arbeiderpartiets syn er at også dette skal driftes og eies av Statnett. Det er også noen spørsmål knyttet til hvordan man behandler en utestående konsesjonssak som så langt er stilt i bero, knyttet til den såkalte NorthConnect-kabelen. Men dette er i hvert fall det saken dreier seg om. Med dette tar jeg opp de forslag som Arbeiderpartiet er en del av.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-25:
Jeg takker statsråden for en grundig innledning. Jeg har lyst til å anerkjenne at den avtalen som statsråden var med på å underskrive, da som stortingsrepresentant, har vært holdt fra denne regjeringens side, og det har vært viktig at avtalepartnerne har holdt seg til den. Det har vært nyttig for oss alle. Jeg har egentlig et spørsmål om framtiden, for vi har brukt mye tid på å snakke om at det gjelder å høste erfaringer. Det er selvfølgelig veldig tidlig å høste erfaringer. Den første av de to kablene som Ola Borten Moe i den regjeringen jeg også satt i, fikk forhandlet fram, nemlig NordLink til Tyskland, skal åpnes formelt nå på torsdag, med stor festivitas, og statsministeren og kansler Merkel skal være med. Men den har vært i drift i noen måneder, og jeg lurer på om det er noe foreløpig inntrykk som statsråden kunne dele med oss, om hva det har betydd for oss. For det som har skjedd i mellomtiden siden denne debatten begynte, er jo at Nord-Tyskland er blitt ekstremt mye mer fornybart i sitt kraftsystem, og derfor er det bildet av at i Norge har vi ren kraft og i Tyskland er det kull, i ferd med å endre seg. Er det noe statsråden kan fortelle om det så langt?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-25:
Jeg takker for svaret. Jeg vil påpeke at for et par dager siden var prisene nærmest nede mot null fordi vi fikk så veldig mye billig kraft opp fra Tyskland, hvor prisene var kortvarig negative – altså at man fikk penger for å bruke kraft – og det er noe av det som skjer i et fornybart kraftsystem. Men jeg vil over til et litt annet spørsmål, for statsråden har jo gjort en avgrensning mot de kablene som vil bli bygd i forbindelse med utvikling av havvind. Der har Arbeiderpartiet markert at selv om vi er enig i at det er et frittstående spørsmål, at regjeringen har rett til det, bør vi likevel sikte mot at det er systemoperatør Statnett som eier dem. Jeg har lyst til å høre om statsråden kan utdype litt hvorfor hun synes det er viktig å gjøre dette skillet.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-05-25:
Inspirert av representanten Moxnes’ innlegg fikk jeg lyst til bare å være veldig tydelig på at vi opplever at avtalen har vært holdt fra både regjeringens og vår side, og at det stemmer at det var en del av enigheten at konsesjonssøknader som allerede var sendt inn, skulle få lov til å bli ferdigbehandlet på det grunnlaget som eksisterte da det ble søkt, men også at en eventuell ikrafttredelse og operasjon skulle skje i tråd med den nye rettstilstanden. Det har det vært bred enighet om hele veien, og det er det fortsatt, så her forsøker Moxnes å finne et problem som ikke eksisterer. Det Arbeiderpartiet har ønsket, er å gjøre dette enda tydeligere i teksten, for vi synes at selv om vi kunne lese intensjonen ganske klart og riktig ut av det som sto, kunne det tydeliggjøres at dette eventuelle skiftet til Statnett-eierskap må ha skjedd før kabelen begynner å operere, hvis den noen gang blir vedtatt. Så må jeg minne om at det er et par andre forutsetninger som vi også er enige om, og som er en del av både avtalen og eksplisitte vedtak i Stortinget, nemlig samfunnsøkonomisk lønnsomhet, som da inkluderer pris for industri og forbrukere, og også at man skal høste grundige erfaringer med de kablene som på det tidspunkt var under bygging, hvor den ene nå er ferdig bygd og satt i drift og den andre snart skal settes i drift, altså de to kablene som Stoltenberg-regjeringen og Ola Borten Moe la grunnlaget for, og som det var bred enighet om da. Den første var nevnt i stad, altså NordLink til og fra Tyskland, og den andre er North Sea Link, som går til og fra Storbritannia. Det som Moxnes kanskje burde ta inn over seg, er at kraftsystemene i andre land endrer seg enormt fort. Da standpunktene i denne saken ble inntatt, var det faktisk slik at både Storbritannia, som for øvrig nå har meldt seg ut av EU, for dem som ikke har fått med seg det, og også EU-landene hadde et ganske kulldominert kraftsystem, og de hadde samtidig høyere og høyere CO 2 -priser. Derfor ble strømprisen høy på den andre siden av de kablene. Det er helt riktig at hvis man har mye utvekslingskapasitet fra et land med lave priser til et land med høye priser, kan man importere en noe høyere pris. Men det vi faktisk har sett, er at det systemet endrer seg så radikalt at Storbritannia, og ikke minst Skottland, hvor denne NorthConnect-kabelen er planlagt, er i ferd med å bli helt fornybart, og da vil man ha perioder med tilnærmet gratis overskytende vindkraft, som kan importeres inn. Det finnes ikke noe som heter en eksportkabel, for en kabel kan per definisjon frakte strøm i to retninger, og det blir stadig vanligere at de kablene som – helt riktig – ble bygd for eksport, nå brukes til import. Derfor tror vi det er klokt å forholde seg til den reelt eksisterende virkeligheten der ute, hvor dette bildet altså endrer seg så kraftig at det å innta fastlåste standpunkter om antall kabler inn og ut rett og slett er en slags kunnskapsfornektelse. Men det at Statnett skal drifte dem, er et prinsipielt, ideologisk standpunkt som Arbeiderpartiet aldri kommer til å forlate.