trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Jeg er ikke redd for at tilliten til Miljødirektoratet forsvinner når Miljødirektoratet har gjort jobben sin. Først ga de sin uttalelse rundt reguleringsplanen i to omganger. Da departementet ba om flere svar på spørsmål rundt de fiskene som står på rødlisten, kom svaret tilbake i brev nr. to rundt reguleringsplanen, og der står det helt tydelig at det vil ta noe lengre tid å nå bestandsmålene for pigghå og blålange, men at det ikke er fare for at disse forsvinner fra økosystemet på grunn av sjødeponiet. Så ba vi Miljødirektoratet om å komme med sin anbefaling når det gjaldt utslippstillatelsen. Da skal Miljødirektoratet forholde seg til hva som er intensjonen i forurensningsloven, og da skal disse to hensynene avveies. Det har direktoratet her gjort.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
I enhver sak er det fornuftig å lytte til de faglige rådene som gis. Når det gjelder oppdatering av forvaltningsplanen, har departementet brukt akkurat den samme definisjonen som Stortinget brukte i 2006 og i 2011, og bedt om oppdaterte data på det. Da Stortinget sist behandlet dette, hadde en tall som var over en periode på 22 år, fra 1967 til 1989. Nå har vi fått tall fra 1985 til 2014 – ca. 30 år – som er en normal periode for dette. Så blander representanten Ropstad inn hva Polarinstituttet uttalte – som en høringsuttalelse – om 23. runde, men det er noe annet enn hva vi har bedt Polarinstituttet om, å oppdatere tallene ut fra den samme definisjonen som Stortinget har brukt to ganger før. Vi har sagt at vi skal se på en ny forvaltningsplan fram mot 2020. Da er det mer naturlig å komme tilbake til det å se på om en bør ha en annen definisjon.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Det er jo derfor regjeringen har brukt lang tid på å behandle denne saken. Det har vært stilt mange spørsmål. Den forrige regjeringen stilte mange spørsmål i denne saken. Det har vært foretatt lange utredninger, en har sett på strømningsforholdene i Førdefjorden gjennom et helt år. Nå mente vi at vi hadde så mange fakta i denne saken at vi kunne ta en beslutning. Det har aldri tidligere vært stilt så strenge miljøkrav til et sjødeponi. Det vi også har stilt krav om, er at det skal overvåkes med hensyn til sjømattrygghet. Dette skal Miljødirektoratet følge opp, i nært samarbeid med Mattilsynet. Med de kravene som er stilt, og etter godt arbeid fra forrige regjering ved å stille mange kloke spørsmål i denne krevende saken, har iallfall vi fått svar på mye av det vi har lurt på. Vi lyttet til de miljøfaglige rådene og var da klare til å ta en beslutning.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Her er det viktig å skille mellom hva direktoratet svarte i to omganger rundt reguleringsplanen. Først kom det ett brev fra direktoratet. Vi kom tilbake med flere spørsmål, og direktoratet jobbet mer med å svare på de spørsmålene. Da kom direktoratet fram til at det ikke var fare for å utrydde blålange og pigghå, men at det ville ta lengre tid å nå bestandsmålene. Ved nærmere undersøkelse viste det seg at det mer er overfiske som er utfordringen rundt den problemstillingen – derav det svaret – basert på mer kunnskap fra direktoratet rundt reguleringsplanen. Så ba vi om direktoratets anbefaling rundt forurensningsloven, hvor direktoratet etter gjeldende lovverk, gjeldende praksis, skal inn og se på det miljøfaglige opp mot det samfunnsmessige. Det er helt åpent hva direktoratet har svart til dette etter at beslutningen er tatt. Alle dokumenter er også offentlige.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Jeg vil ta avstand fra beskyldningen om at vi har drevet påtrykk overfor direktoratet. Vi har bedt om direktoratets syn i flere runder – to ganger når det gjaldt reguleringsplanen, én gang når det gjaldt utslippstillatelse. Saken om Repparfjorden er til behandling i direktoratet. Direktoratet følger akkurat samme prosedyre for Repparfjorden som de gjorde for Førdefjorden. Så får vi komme tilbake til hva direktoratets anbefaling vil være i den saken. De jobber som normalt etter forurensningsloven også i den saken.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Jeg er litt overrasket over måten SV fronter denne saken på. SV sto selv bak den forrige regjeringens mineralstrategi som åpner for bruk av sjødeponi. Hadde SV virkelig ment at dette er så kritisk for naturen, hvorfor satte de ikke en stopper for dette umiddelbart i 2011? Hvorfor ba de om mer kunnskap? Den kunnskapen SV bestilte, fikk vi på bordet vårt, og det er den vi har benyttet i beslutningen. Så de utredningene som SV bestilte, har faktisk gjort oss sikrere på at partikkelspredningen er lav. Representanten Eidsvoll Holmås vet at det har vært en SV-statsråd på befaring i Vevring på det tidspunktet hvor det var viktig at departementet var der og fikk mer orientering om saken.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Miljødirektoratet ga to uttalelser i forbindelse med reguleringsplanen. I sitt andre svar var direktoratet ganske tydelig på at det ville ta lengre tid å nå bestandsmålene for blålange og pigghå. De sa ikke at disse fiskene ville bli utryddet. Så har direktoratet, som nevnt flere ganger nå, behandlet utslippstillatelsen etter kriteriene til forurensningsloven. Det har vært en sak som har pågått lenge. Jeg skjønner at det er mye følelser knyttet til saken. Regjeringen har basert sin beslutning på fakta, på de mange utredninger som forrige regjering etterspurte. Derfor har vi sagt ja med de strengeste miljøkravene som noensinne er gitt rundt et sjødeponi – også med et klart krav om at dette skal følges opp av Miljødirektoratet og Mattilsynet.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Jeg har lyst til å si litt om Stortingets forutsetninger først i denne saken. Stortinget forutsatte ved behandlingen av forvaltningsplanen for Nordsjøen og Skagerrak i juni 2013 å oppdatere forvaltningsplanen for Barentshavet og Lofoten i løpet av neste stortingsperiode. Ved behandlingen av meldingen om åpning av Barentshavet sørøst for petroleumsvirksomhet, også i juni 2013, forutsatte Stortinget at spørsmålet om petroleumsvirksomhet ved iskanten og polarfronten vil bli vurdert på nytt i forbindelse med neste oppdatering av forvaltningsplanen for Barentshavet. Stortinget har altså i samme måned forutsatt både oppdatering og at iskanten skulle inngå i dette arbeidet. Det er de forutsetningene regjeringen nå har fulgt opp med meldingen som vi la fram 24. april. I denne meldingen har regjeringen forholdt seg til den samme definisjonen som Stortinget to ganger tidligere har lagt til grunn, i 2006 og 2011. Så blir det nå påstått at Polarinstituttet har en annen definisjon. Da blander en to saker. Polarinstituttet ga i sitt høringssvar til 23. konsesjonsrunde sin uttalelse basert på 1 pst. sannsynlighet for is. Det var ingen ny definisjon av iskanten, det var et svar de ga i en høringsuttalelse. Den gjeldende definisjonen, mener vi, er den Stortinget to ganger har lagt til grunn, og ved en oppdatering av forvaltningsplanen syntes vi det var naturlig å bruke samme definisjon. Men vi ba Polarinstituttet om å komme med nye tall innenfor samme definisjon.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Det som var viktig for oss, var å se på den tilsynelatende motsetningen, som det kan tolkes som, ved at Stortinget har vedtatt at en ikke skal igangsette oljeboring ved iskanten samtidig som en har vedtatt hvor Barentshavet sørøst skal være. Så har Stortinget også, som jeg nevnte i forrige svar, bedt om en oppdatering av forvaltningsplanen. Da syntes vi det var det mest korrekte å bruke den samme definisjonen, men ba Polarinstituttet om det siste tallgrunnlaget for å se om det kunne være en tilsynelatende motsetning, som nå viser seg ikke å være en motsetning. Så skal det nå jobbes med en ny forvaltningsplan fram mot 2020. Da kan det være naturlig å se om en skal legge inn en ny definisjon i dette arbeidet.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Det er to forskjellige saker. Den ene er en definisjon av iskanten, og vi ba Polarinstituttet om å oppdatere de siste tilgjengelige dataene i samme definisjon. Det fikk vi, og har nå fått tall fram til og med 2014. Noe annet er hva Polarinstituttet sa i sitt høringssvar på et spørsmål om 23. konsesjonsrunde. Polarinstituttet har ikke gått inn og endret definisjonen av iskanten. Det er to forskjellige saker. Stortinget har bedt oss om å oppdatere forvaltningsplanen. For å se om det er en tilsynelatende motsetning i det Stortinget har vedtatt i to saker, synes vi det er mest korrekt å bruke Stortingets definisjon på dette. Men nå skal vi jobbe med en ny forvaltningsplan. Da får vi se om det er behov for å komme med en ny definisjon.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Norge har lang tradisjon for å bruke forvaltningsplaner nettopp for å få en helhetlig tilnærming og politikkutforming for bruk av de marine ressursene våre. Det vi har gjort nå, er å følge opp det Stortinget selv forutsatte i juni 2013, hvor en ba om en oppdatering av forvaltningsplanen for Barentshavet–Lofoten i løpet av neste stortingsperiode. Den har vi nå oppdatert med de siste tilgjengelige dataene. Og så har jeg informert Stortinget om at vi jobber med en ny forvaltningsplan fram mot 2020, hvor det er behov for å se på om vi skal endre definisjoner, men den helhetlige tilnærmingen som vi har rundt forvaltningsplanene, ligger fast.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Det er sjelden at en får så mye kjeft for å rydde opp i floker tidligere regjering og storting har skapt. Definisjonen av iskanten ble ikke endret da Stortinget ved åpningen av Barentshavet sørøst i 2013 igjen sluttet seg til at det ikke skulle igangsettes petroleumsvirksomhet ved iskanten. Ved åpningen av Barentshavet sørøst sa også den forrige regjeringen og Stortinget noe mer, nemlig at dette ikke skulle være til hinder for petroleumsvirksomhet i hele Barentshavet sørøst. Siden da kartet viser at iskanten og de nordøstlige delene av åpningsområdene overlapper, kunne det være en mulig strid mellom det Stortinget hadde sluttet seg til når det gjaldt iskanten. Det er den tilsynelatende motsetningen som har skapt et behov for å se nærmere på iskanten, og som også ble aktualisert ved utlysingen av de nordligste blokkene i 23. konsesjonsrunde. Det er det vi nå har ryddet opp i ved å bruke de siste tilgjengelige dataene for iskanten.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Når en utarbeider forvaltningsplaner, er det et ganske omfattende arbeid – faglige råd, faglige forum, nye utredninger. Så når vi har sagt at vi kommer tilbake i 2020, er det noe av den samme syklusen en tidligere har hatt ved en ny forvaltningsplan og når en oppdaterer en forvaltningsplan. Vi har nå svart på Stortingets anmodning om å oppdatere en forvaltningsplan, og vi er i gang med å lage en ny. Men jeg tror vi skal bruke den nødvendige tiden på dette for å få et godt faglig arbeid, hvor det også er naturlig å se på det som har vært av endringer siden forrige forvaltningsplan, herunder om det kan være naturlig å lage en ny definisjon på iskanten. Men vi trenger nok tiden fram til 2020.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Jeg er helt enig i at Finansdepartementet er et viktig departement når vi arbeider med klimaspørsmål, på samme måte som mitt eget departement er viktig. Det Finansdepartementet og Klima- og miljødepartementet har til felles, er at vi begge må jobbe sektorovergripende. Regjeringen har sagt at for denne regjering er det viktig at klimaet skal prege vårt arbeid, at klimaet skal vektlegges når vi ser på skattepolitikken. Derfor har vi satt ned en grønn skattekommisjon, som arbeider nå, og derfor holder vi på med en helhetlig gjennomgang av kjøretøyavgiftene. Så veldig mye av det vi gjør innenfor klimapolitikken, er det viktig at Finansdepartementet sammen med veldig mange andre departementer er godt involvert i.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Stortinget hadde hatt grunn til bekymring hvis ikke regjeringen vektla klimaspørsmål. I den stortingsmeldingen vi kom til Stortinget med med våre 2030-mål, står det helt spesifikt at vi baserer vår politikk på FNs klimapanel. Vi har økt ambisjonene for norsk klimapolitikk ved de målene vi har lagt inn i 2030-stortingsmeldingen. Representanten Hansen kjenner godt til Norges viktige rolle i det internasjonale klimaarbeidet. Den rollen tar vi på største alvor. Vi blir nå invitert med i mange ulike fora fram til Paris, vi stiller opp overalt hvor vi kan, og ivaretar den viktige brobyggerrollen Norge har. Så om det kommer noen spørsmål rundt dette, kommer jeg til å være helt tydelig på hva denne regjeringen står for når det gjelder vår klimapolitikk.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Det viktigste for denne klima- og miljøministeren og det viktigste for regjeringen er at vi legger vitenskap til grunn for vår politikk. Derfor står det så tydelig i stortingsmeldingen om våre 2030-mål at vi baserer oss på FNs klimapanel. Det jeg også sa i flere intervjuer i forrige uke da jeg fikk spørsmål rundt dette, er at det viktigste er hva denne regjeringen leverer på klimaområdet: at vi nå har økt ambisjonene, at vi gjør mer konkret for å tette gapet fram til 2020, at vi har satt nye mål fram til 2030, og at vi følger opp vårt internasjonale arbeid. Det er ingen som helst tvil om hva denne regjeringen står for. Det er det viktigste for klima- og miljøministeren, og det burde også være det viktigste for Arbeiderpartiet.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Da velger jeg å bli stående, president.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Oj!
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Klimaendringer og fattigdomsbekjempelse er to sentrale utfordringer verden står overfor i årene framover. Skal vi klare å overvinne begge, må vi finne løsninger som gjør det mulig å kombinere økonomisk vekst med utslippsreduksjoner. Det arbeidet støtter regjeringen opp om internasjonalt. I evalueringen av norsk utviklingspolitikk i 2013 fikk Norge ros for å føre en langsiktig, aktiv og utviklingsfremmende politikk som bidrar til globale utviklingsspørsmål, som klima og miljø, samtidig som den har et klart fokus på fattigdomsbekjempelse. Det viktigste virkemiddelet i landenes fattigdomsbekjempelse er økonomisk vekst. Regjeringens satsing på privat sektor er en strategisk dreining av utviklingspolitikkens fokus. Den kommende stortingsmeldingen om næringsutvikling vil gi form og innhold til den satsingen. I strategien for regjeringens klima- og skogsatsing har involvering av privat sektor fått økt vekt. Vi ser nå en rekke positive signaler, ikke minst når det gjelder bærekraftig produksjon av palmeolje. Dette er et eksempel på hvordan vi strategisk arbeider for å redusere fattigdom gjennom bærekraftig vekst. Regjeringen redegjorde nærmere om innretningen av Norges internasjonale klimainnsats i fjorårets reviderte nasjonalbudsjett. Årets budsjett har fått en enda tydeligere klimaprofil, bl.a. gjennom satsingen på klimafinansiering over bistandsbudsjettet. Norfunds satsing på fornybar energi er styrket. Statkraft vil bli tilført 10 mrd. kr i egenkapital de kommende årene, noe som betyr at de vil få større muligheter til å investere i fornybar energi internasjonalt. Vi har nå også signert avtalen om bidrag på 1,6 mrd. kr til Det grønne klimafondet. Og sist, men ikke minst: Vi skal bruke minst 3 mrd. kr årlig på regjeringens klima- og skogsatsing fram til 2020. Klima- og skogsatsingen gir både utslippskutt og fattigdomsreduksjoner. Den strategiske innretningen av arbeidet med fattigdomsbekjempelse og økonomisk vekst innenfor den globale klima- og miljørammen er således godt på plass. Bærekraftsmålene som skal vedtas på FN-toppmøtet i september, vil også bidra til retning og rammeverk for norsk utviklingspolitikk fram mot 2030. Bærekraftagendaen post-2015 skal bidra til å styrke sammenhengene mellom miljømessig, sosial og økonomisk utvikling, så vel som menneskerettigheter og godt styresett. I den forbindelse vil regjeringen styrke arbeidet med å integrere klima i andre prioriterte områder i utenrikspolitikken.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Det er forskjell på det å utarbeide en ny strategi, som jeg prøvde å si i mitt svar, eller strategisk bruk av de midlene som vi har til rådighet til dette, og på det at vi nå gir Statkraft tilførsel av ny egenkapital, også for å kunne bruke i andre land. Og det er jo alltid muligheter for å lære av andre. Det er jo det som er den globale utfordringen innenfor klima, hva vi kan gjøre på fornybar energi gjennom vår kompetanse, vår kapital, det å utøve dette i de landene – men da også for å kunne få kompetanse med hjem igjen.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Hovedvekten av den norske satsingen på tiltak – i tillegg til selve klimaforhandlingene – ligger jo på skogbevaring, tilgang til ren energi, utfasing av fossile subsidier, kortlevde klimaforurensere, rene kokeovner og klimatilpasning, på sistnevnte område særlig gjennom satsingen på mat- og ernæringssikkerhet. Det går på vær- og klimatjenester, det går på landbruksforskning, det går på forebygging av naturkatastrofer og bevaring av naturmangfold, og når vi nå også har gitt 1,6 mrd. kr til Det grønne klimafondet, er det viktig at vi jobber langs de temaene, med de landene som vi har samarbeid med, der vi også ser at landene selv er interessert i å ta i bruk ny kompetanse, og der vi også kan hjelpe til med norsk kompetanse og ikke minst med norsk kapital. Denne utfordringen er global.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
La meg innledningsvis slå fast at det er bred politisk enighet om å legge til rette for en lønnsom og vekstkraftig mineralnæring i Norge. Som kjent vedtok Stortinget en ny helhetlig minerallov i 2009, og den rød-grønne regjeringen la fram en egen mineralstrategi i 2013. Videreutvikling av mineralnæringen er en del av denne regjeringens arbeid for å skaffe Norge flere bein å stå på og for å skape de arbeidsplassene som skal finansiere framtidens velferd. Både Naustdal og Askvoll kommuner i Sogn og Fjordane har ønsket å utnytte mineralforekomstene i Engebøfjellet og vedtok reguleringsplan for virksomheten i 2011. Saken om gruvevirksomhet i Engebøfjellet har etter det vært gjennom grundige utredninger for å skaffe ytterligere kunnskap, særlig rundt virkningene av å etablere et sjødeponi i Førdefjorden. Viktige virkninger av det planlagte sjødeponiet ble belyst gjennom de tilleggsutredningene som ble gjennomført etter anmodning fra det daværende Miljøverndepartementet. Jeg vil særlig peke på at usikkerheten knyttet til spredningen av partikler ble vesentlig redusert, og risikoen for spredning ble vurdert som lav. Dette har vært viktig for vurderingen av at sjødeponiet ikke vil ha negativ påvirkning på det marine naturmangfoldet utenfor deponiområdet. Jeg vil også trekke fram Miljødirektoratets faglige vurderinger av virkningene for fiskearter som er karakterisert som truet, og som kan ha sine leve- og gyteområder i deponiområdet. Det er vurdert at dette er arter som finnes i fjordene langs kysten, og hvor fiskeribegrensninger vil være det viktigste tiltaket for å sikre at forvaltningsmålene for disse artene nås. Når det gjelder kjemikalier som tillates brukt for å binde partiklene sammen, inneholder disse ikke prioriterte miljøgifter, og de er vurdert ikke å ha negative virkninger av betydning. Det har aldri vært tillatt mineralvirksomhet med sjødeponi på så strenge vilkår som i Engebøfjellet. Overvåkningen vil være omfattende, og Miljødirektoratet vil følge nøye med bl.a. i samarbeid med Mattilsynet. Det er ikke miljøfaglig grunnlag for å fastslå at landdeponi er bedre enn sjødeponi. Ulike alternativer må vurderes konkret i den enkelte sak. I Engebøfjellet er det vurdert flere alternativer til sjødeponi, men ingen av alternativene på land vurderes å være miljømessig bedre enn sjødeponi av Miljødirektoratet. Jeg har lagt Miljødirektoratets råd til grunn i min avgjørelse. Avslutningsvis må jeg understreke at all gruvevirksomhet har konsekvenser for naturen. Men også i den grønne økonomien har vi behov for mineraler. Spørsmålet blir til syvende og sist om vi er komfortable med at mineralene vi bruker i hverdagen, kommer fra land som har lave miljøkrav og dårlige arbeidsforhold. Jeg mener vi må si nei til dette og heller legge til rette for en miljømessig forsvarlig utvinning i Norge, der vi stiller strenge krav til virksomheten.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Det er riktig det representanten Elvestuen sier, at selve deponiområdet er på 3 km2. Det utgjør ca. 5 pst. av Førdefjorden, og hvor en da deponerer disse massene fra ned til 350 meter opp til rundt 150 meter. Så viser kunnskap at når deponiperioden er over, vil det ta fem–ti år før det dannes ny bunnfauna på deponiområdet. Når det gjelder bekymring for sjømatnæringen, er det jo derfor vi har stilt de strengeste miljøkravene noensinne til et sjødeponi. Vi skal overvåke dette, også med hensyn til sjømattryggheten, og både Miljødirektoratet og Mattilsynet vil følge dette opp.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Spørsmålet kan fort koke ned til ja eller nei til gruvedrift. Det er ikke miljøfaglige vurderinger som sier at landdeponi er noe bedre enn sjødeponi, og det må jo også sies at det er ikke så mange andre land som har den topografien som Norge har, med et høyt fjell liggende tett på en dyp fjord, og i det fjellet har vi et mineral som verden trenger. Så brukes det også kjemikalier her for å få gruvemassen ned i selve deponiet på den mest hensiktsmessige måten. Det er stilt krav om at det er kjemikalier uten miljøgifter, vi stiller strenge krav til sjømattrygghet, og det skal også overvåkes underveis. Så jeg tror at andre land kan se litt på hvordan vi her stiller veldig strenge miljøkrav.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Vi har et internasjonalt ansvar for den atlantiske laksen, og jeg vil fortsatt legge stor vekt på å redusere de viktigste negative påvirkningene på villaks. Jeg vil bl.a. regulere fisket strengt, bekjempe lakseparasitten Gyrodactylus salaris og fortsette å kalke forsurede laksevassdrag. Når det gjelder påvirkningene fra fiskeoppdrett, har jeg tett dialog med fiskeriministeren. Den 20. mars i år la regjeringen fram en melding til Stortinget om forutsigbar og miljømessig bærekraftig vekst i norsk lakse- og ørretoppdrett. I meldingen framgår det at regjeringen vil benytte miljømessig bærekraft som den viktigste forutsetningen for å regulere videre vekst i oppdrettsnæringen. Ordningen med nasjonale laksevassdrag og nasjonale laksefjorder er nedfelt i lakse- og innlandsfiskloven, § 7 a. Der framgår følgende: «Når det treffes vedtak eller gjennomføres tiltak som kan påvirke laksens levevilkår, skal de særskilte hensyn som følger av Stortingets vedtak om nasjonale laksevassdrag og nasjonale laksefjorder legges til grunn. I disse områdene skal laksen sikres en særlig beskyttelse mot skadelige inngrep.» Denne bestemmelsen i lakse- og innlandsfiskloven danner et viktig grunnlag for mitt arbeid med å redusere negative påvirkninger på villaksen. Når det tas stilling til om det skal gis tillatelse etter forurensningsloven til industrivirksomhet, må det vurderes om virksomheten vil kunne være til skade for laksen. Bestemmelsen er også viktig for andre ansvarlige myndigheter, i første rekke fiskeriforvaltningen og vassdragsforvaltningen.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Det er viktig for regjeringen å hensynta både EUs vanndirektiv, og hva vi har forpliktet oss til gjennom Londonkonvensjonen. Hvis man tenker på den saken som vi har hatt mye diskusjon om i Stortinget i dag, Førdefjorden, er det nettopp derfor denne saken har tatt lang tid. Det har vært mange utredninger, og det er nettopp for å få svar på mange spørsmål, for å få mer kunnskap, for å sjekke ut om saken er i henhold til også EUs vanndirektiv. Og vi har også vært opptatt av å stille så strenge krav at vi kan ivareta sjømattryggheten.
Tine Sundtoft (Høyre), 2015-05-06:
Som svart på et tidligere spørsmål: En ting er å sammenligne Norge med andre land, men vi har en særegen topografi i Norge. Vi har høye fjell med mineraler liggende tett på dype fjorder. Det er da det er viktig at vi går grundig inn i hver enkelt sak. Forrige regjering la fram sin mineralstrategi, hvor en var helt tydelig på at det var mulig å bruke sjødeponi, men en skulle vurdere det i hver enkelt sak. Så er lovverket slik at det er regjeringen som fatter beslutning i disse sakene etter lang og god saksbehandling, hvor en får svar på de nødvendige spørsmål som stilles underveis. Jeg bare tar til etterretning at det var ingen som foreslo i Stortinget da mineralloven ble vedtatt, at disse sakene skulle behandles på en annen måte.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-05-06:
Det vekte harme hos undertegnede og Kristelig Folkeparti da den rød-grønne regjeringa endret definisjonen av iskanten, som var grundig forankret i den helhetlige forvaltningsplanen. De endret den da de ønsket å åpne Barentshavet sørøst for oljeaktivitet. De gikk bort fra definisjonen og lagde en ny, der de definerte den som «den til enhver tid observerte iskant». Vi er alle enige om at det ikke skal være oljeaktivitet der det er is, men vi er ikke enige om hvor iskanten går. Statsråden ønsket derfor å oppdatere definisjonen. Først kom Polarinstituttet med en uttalelse om iskanten – i april i fjor – der en advarte sterkt mot åpning av enkelte av blokkene i 23. konsesjonsrunde. Så kommer det en bestilling fra departementet der premissene i vurderingene endres – og vips, så er iskanten flyttet betydelig lenger nord, og 23. konsesjonsrunde kan gå som planlagt. Mener statsråden det er god forvaltningspraksis å sørge for at miljøfaglige råd endres til å passe med regjeringas egne politiske standpunkter?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-05-06:
Jeg er glad for at statsråden presiserer at det er viktig ved behandlinga av den helhetlige forvaltningsplanen nettopp å se alle de faglige innspillene og forvaltninga av områdene i en helhet. Derfor kommer også spørsmålene når en velger å ta ut ulike deler av forvaltningsplanen og behandle dem før den neste forvaltningsplanen skal oppdateres i 2020. Så er det, som jeg sa i stad, en reell politisk uenighet om hvor iskanten går. Det var det debatt om i denne salen under behandlinga av åpninga av Barentshavet sørøst, der vi mener at den rød-grønne regjeringa gikk vekk fra den definisjonen som ligger i den forvaltningsplanen som gjelder nå. Derfor undrer vi oss på hvorfor regjeringa velger å åpne blokker som ligger innenfor et område som statsråden selv sier kan komme innenfor et område som vil omfattes av det som vil bli kalt for iskanten. Hvorfor velger regjeringa å åpne for de områdene?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-05-06:
Takk for et godt og viktig spørsmål og gode svar fra justisministeren. Jeg er glad for at justisministeren trekker opp det holdningsskapende arbeidet, grensesetting. Der har unge menn et stort ansvar, og vi som samfunn trenger å jobbe med holdninger. Gjennom det kan man få gjort mye. Men så vil jeg også understreke det som justisministeren sier når det gjelder etterforskning. Mye av grunnen til at det står ledige stillinger, er at folk ikke vil søke på de stillingene. Der har vi et ansvar for å gjøre dette attraktivt. Men det sier kanskje også noe om at det er mangel på status – det er slik en ser på det – eller at det er for krevende for dem som jobber der. Så det er et viktig arbeid inn i politireformen. Men jeg ønsker også å utfordre justisministeren når det gjelder avhør. Vi har sett gjennom oppslag den siste tiden at voldtektsofre nesten blir anbefalt å ikke anmelde. Det er dramatisk. Vi har et godt system for god gjennomføring av avhør i form av barnehus. Vil justisministeren se på andre måter å gjennomføre avhørene på, sånn at f.eks. ofrene slipper å møte i retten og vitne?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-05-06:
Det er ingen tvil om at miljøfaglige råd må danne basis for de politiske konklusjoner som trekkes. I Arbeiderpartiet er vi opptatt av at regjeringen forholder seg til en bærekraftig utvikling, og at man gjennom enkeltvedtak og tillatelser ikke påfører miljøet eller ressursgrunnlaget en så stor belastning at disse kvalitetene over tid forringes. På bakgrunn av i hvert fall den prosessen – det er egentlig flere prosesser – som har vært knyttet til sjødeponiet i Førdefjorden, hvor det er uenighet om valg av løsning, ville det vært interessant for Stortinget å få vite hvordan klima- og miljøministeren i det videre arbeidet vil forsikre seg om at tillatelsen ikke forringer miljøet og ressursgrunnlaget i området.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2015-05-06:
Det er grunn til å undres litt over de svarene som klima- og miljøministeren nå gir Stortinget når det gjelder forvaltningsplanene. For det første er det slik at forvaltningsplanen for Norskehavet, hvor det faglige grunnlaget er klart, egentlig skulle vært lagt fram for rullering og oppdatering i fjor. Det valgte regjeringen ikke å gjøre, og vi har fått beskjed om at det vurderes bare. Så har vi fått en forvaltningsplan som omhandler iskanten. Der er det ingen faglige drøftinger. Regjeringen skriver også der at den har til hensikt jevnlig å foreta oppdateringer av forvaltningsplanene. Da forutsetter jeg at det ikke er basert på de faglige drøftingene som er systemet i forvaltningsplanene. Etter vår vurdering ser vi nå at dette er en systematisk nedbygging av nettopp fundamentet knyttet til en helhetlig og faglig fundamentert forvaltning av havområdene. Mitt spørsmål er derfor: Er det noen langsiktige miljømessige fordeler som klima- og miljøministeren ser i måten regjeringen håndterer forvaltningsplanene på?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-05-06:
Tillatelser etter forurensningsloven er jo et ansvar som i første rekke tilligger regjeringen, og er ikke uten videre en sak for Stortinget. Men det krever at Stortinget føler seg trygg på at prosessen rundt tillatelsene er godt og grundig håndtert, og at det har vært en uavhengig prosess. I prosessen når det gjelder sjødeponi i Førdefjorden, må en si at det er litt påfallende at Miljødirektoratet først hadde én vurdering, der de pekte på at det var en del betenkeligheter. Så var det en brevveksling mellom departement og bergindustri, og så kom direktoratet med en ny anbefaling, der de toner ned en del av den problematikken de hadde i sin første anbefaling. Så går det et halvt år, og så gir departementet tillatelsen. Som sagt: Stortinget må kunne stole på at dette er en uavhengig og grundig prosess. På hvilken måte kan vi stole på det i dette tilfellet, når også direktoratet her forandrer sin anbefaling?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-05-06:
Jeg kan være enig i at dette etter hvert er en nokså komplisert og kanskje også litt uryddig prosess. Det er for så vidt også interessant å se de drøftingene som samarbeidspartiene har med hverandre i stortingssalen omkring det. Men jeg tror mange her i spørsmålsstillingene har vært opptatt av behovet for å se helhet og behovet for å drøfte ting i sammenheng. Så mitt enkle spørsmål er rett og slett: Hvorfor må vi vente helt til 2020 for å få en ny behandling av forvaltningsplanen?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-05-06:
Dersom det er riktig som statsråden sier, at miljøkravene til deponiet i Førdefjorden er de strengeste som er gitt, sier det mye om hvor mangelfullt regelverket er. Her er det snakk om å dumpe 4 mill. tonn hvert eneste år. Det er snakk om å fylle opp en fjord med 150 meter med slam med kjemikalier i. Og det er, som flere har tatt opp her, slik at når det gjelder Miljødirektoratets anbefaling, er det ingen tvil om at deres miljøfaglige anbefaling var å gå imot et deponi. Så har det vært en prosess i etterkant, hvor de etter påtrykk fra departementet endrer sitt standpunkt og gir dem tillatelse. Men mitt spørsmål gjelder en annen prosess og Miljødirektoratets rolle, nemlig prosessen rundt Repparfjorden, hvor regjeringen har gitt en reguleringsplan. Kan vi være trygge på, når Miljødirektoratet nå skal gjøre en vurdering etter forurensningsloven, at de står helt fritt til å gjøre den vurderingen, og at regjeringen også vil følge en negativ anbefaling med hensyn til prosjektet?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-05-06:
Mitt spørsmål går til klima- og miljøministeren. Et av verdens biologisk rikeste områder er iskanten og iskantsonen. I sitt forslag til Stortinget om oppdatering av forvaltningsplanen, med beregning av iskanten, har regjeringen lagt til grunn kun en oppdatering av tallene på hvordan dette ble beregnet da forvaltningsplanen ble vedtatt. Som representanten Ropstad påpekte tidligere, la Polarinstituttet, da de ga sin høringsuttalelse til den 23. konsesjonsrunden, vekt på at den gamle beregningsmåten var utdatert. De anbefalte derfor en mer oppdatert og bedre faglig basert beregningsmetode, nemlig å se på maksimal isutbredelse de siste 30 år. Det som er avgjørende med iskanten og iskantsonen, er at vi legger en forvaltning til grunn som forholder seg til hvor dette rike biologiske mangfoldet faktisk er. Da blir mitt spørsmål: Hvorfor har regjeringen valgt å se bort fra siste tilgjengelige og mest oppdaterte kunnskap når de har lagt fram sin sak for Stortinget?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-05-06:
At Stortinget har basert seg på en kunnskap tilbake i 2011 og 2007, hvis jeg husker riktige årstall, er én vurdering. Men det som er det avgjørende, er at dette er av det rikeste biologiske mangfoldet som vi har. Det handler om at vi skal unngå petroleumsvirksomhet inn i de områdene. Det Polarinstituttet jo meldte inn i sin høringsuttalelse, var at den gamle vurderingen er utdatert med hensyn til å beregne dette området på best mulig måte. Regjeringen kan ta initiativ på selvstendig grunnlag og legge fram forslag basert på siste tilgjengelige kunnskap. Mitt spørsmål blir igjen ikke hva Stortinget har ment, men hvorfor regjeringen har valgt ikke å legge siste tilgjengelige kunnskap til grunn i sitt forslag.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-05-06:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål: «I regjeringens strategi for grønn konkurransekraft står det at framtidens næringer er grønne, smarte og nyskapende. Samtidig tillater regjeringen gruvedeponi i Førdefjorden. Førdefjorden er en av Vestlandets reneste fjorder, og er leveområde for mange fiskeslag som står på den norske rødlista over trua arter. Framtidsnæringer som fiskeri, turisme og oppdrett har alle vært kritiske til prosjektet. Hvorfor mener statsråden det er grønt, smart og nyskapende å tillate gruvedumping i Førdefjorden?»
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-05-06:
Her var det flere ting. Det ene spørsmålet er om det ikke er alternativer på land, og så er vel spørsmålet egentlig om det er økonomi i prosjektet som innebærer at man bør gi en tillatelse. Men la meg heller spørre: Her er det snakk om at innenfor det tillatte deponiområdet er det 3 km2 der man vil endre topografien i fjorden med en oppfylling med 150 meter, i en fjord hvor det er liv fra bunn til topp, slik det er i dag. Det vil helt opplagt føre til endringer permanent for det livet som er i fjorden. Prosjektet har også vakt internasjonal oppmerksomhet. Da blir mitt spørsmål: Er statsråden bekymret for at den oppmerksomheten kan føre til en negativ utvikling og et negativt omdømme for de oppdrettsanleggene, det fiskeriet og den turismen som er i Førdefjorden og i områdene omkring?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-05-06:
Det gjentas igjen at vi har de strengeste kravene for sjødeponier, men sannheten er jo at det er nesten ingen land som i det hele tatt tillater sjødeponier for gruveavfall. Om jeg har de korrekte opplysningene, er det vel tre eller fire per i dag som gjør det. Det er Papua Ny-Guinea, det er Tyrkia, det er Indonesia, og på Filippinene er det også prosesser som er på gang. Det er ingen som tillater denne typen deponier med slam og kjemikalier så nær land som det vi gjør i Norge. I stedet for å påpeke at vi har de strengeste kravene, er det ikke heller i realiteten sånn at vi bør følge resten av verden, og vurdere å avslutte i det hele tatt det å tillate sjødeponier med gruveavfall?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2015-05-06:
Mitt spørsmål går til samferdselsministeren. Den 28. april i år kunne vi lese i Adresseavisen at midtnorske flyplasser er i faresonen. Avinor vurderer å dagstenge lokale flyplasser i perioder med få anløp. En slik ordning sammen med reduserte krav til flykapasitet får mange til å frykte at det er begynnelsen på slutten for gode lokale flytilbud. Ordfører Hans Vintervold på Røros sier til Adresseavisen: «Jeg er fryktelig bekymret for det som nå er på gang.» Hva slags ambisjoner har statsråden for flyplasser som f.eks. Namsos, Rørvik, Brønnøysund, Sandnessjøen, Mosjøen og Røros? Og hvilke krav vil statsråden sette i den nært forestående anbudsinnbydelsen for statlige kjøp av flytransport?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2015-05-06:
Jeg registrerte at statsråden ikke var konkret når det gjaldt de flyplassene som jeg tok opp. Bekymringen i veldig mange lokalsamfunn er jo at man kan stå foran en ganske storstilt nedleggelse av flyplasser. Vi har sett flyplassenes viktighet når det gjelder beredskap, både når det gjelder helsetransport og brannberedskap, som var en problemstilling både i Flatanger og i Sogn og Fjordane. Jeg har lyst til å utfordre statsråden igjen på hvordan han ser på kortbanenettet og flyplassene. Jeg registrerer jo prosessene med hensyn til å vurdere større lufthavner, men det er likevel viktig å se på de små. Er det sånn at man vil senke kravene til flykapasitet så man ender med 17–19-seters fly i stedet for det man har i dag, eller vil man opprettholde et krav til flykapasitet også i framtiden?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2015-05-06:
Mørketallene når det gjelder antall anmeldelser av seksuelle overgrep, er store. Temaet er forbundet med tabuer, og mange velger å ikke dele sine historier. Det er også historier som mange må leve med resten av livet. Det er ingen enkel sak å legge det bak seg. Derfor er det viktig at vi drøfter hvordan vi skal gripe det an. Jeg er helt enig med statsråden i at nå må vi ha handling. Det er fremmet en rekke tanker om hva man kan gripe til i forhold til overgrepsmottak, og økt kompetanse i politiet er knyttet til det, men jeg tenker også at det er viktig at man sikrer at ikke bare politiet, men også helsevesenet og psykiatrien har en mulighet til å følge opp dem som har vært offer i en sånn sak. Kanskje må man også se på avhørssituasjonen, sånn at de som anmelder, føler seg trygge på at de blir ivaretatt på en god måte.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2015-05-06:
Godt flytilbud, sier statsråden. Gjelder det også Narvik? Svaret på den debatten vi har hatt så langt, får vi også 20. mai, da kommer Avinor med sin rapport. Men Narvik lufthavn er av Stortinget foreslått nedlagt når Hålogalandsbrua står ferdig. Det har Stortinget lagt inn som en forutsetning for finansiering av brua, der flyplassen ble vekslet inn. Nå ser jeg at dagens regjering har sådd tvil om dette, og har sagt at den skal stenges før brua er ferdig. I Fremover 27. februar i år sa statssekretæren fra Fremskrittspartiet, Tom Cato Karlsen, at de vil stenge flyplassen ved utgangen av 2016, som er ca. trekvart år før brua er ferdig. Så ser vi noen uker senere at statssekretæren i samme departement, men fra Høyre, John-Ragnar Aarset, sier at de vil jobbe for at den kan holdes åpen til brua står ferdig. Da lurer selvfølgelig både narvikværingene og vi på hva regjeringen egentlig mener, for dette er selvfølgelig viktig for Narvik. Er det synet til Fremskrittsparti-statssekretæren eller Høyre-statssekretæren som gjelder som gjeldende politikk fra regjeringen?
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-05-06:
Samfunnsnytten er stor for kortbaneflyplassene. De gir viktige bidrag til vekst og utvikling i næringsliv og bosetting i distriktene, ja, disse flyplassene er i vesentlig grad med på å redusere de avstandsulemper som er ved å drive næringsliv i distriktene. Dette er flyplasser som gjør næringsliv i distriktene i stand til å drive forretning lokalt, med marked og kunder i mer sentrale strøk – ja, mange kaller dem navet i næringslivet. I en flertallsmerknad fra de fire samarbeidspartiene til budsjettet for 2015 ble regjeringen bedt om å foreta en gjennomgang av hvordan det kan legges til rette for økt deltakelse fra private aktører når det gjelder drift av Avinors mindre lufthavner. Formålet var å sikre en mest mulig rasjonell og effektiv drift, sånn at distriktsflyplassenes økonomiske grunnlag kunne styrkes i framtiden. Hvor langt er regjeringen kommet i dette arbeidet, og hvordan kan denne omleggingen styrke og sikre distriktsflyplassene i tiden framover?
Terje Breivik (Venstre), 2015-05-06:
Eg viser til svara ministeren har gjeve om Førdefjorden tidlegare i dag, der ho og regjeringa brukar Miljødirektoratet for alt det er verdt. Men når det gjeld iskanten, har regjeringa suverent valt å oversjå tilrådingane til det same direktoratet – underleg. Korleis grunngjev og rettferdiggjer ministeren ei slik slalåmkøyring?
Terje Breivik (Venstre), 2015-05-06:
«Regjeringen har sluttet seg til togradersmålet. Det er en tydelig strategi fra regjeringen å stimulere til et grønt skifte. På Høyres landsmøte sa statsministeren at framtidens nærings- og arbeidsliv skal være grønt, smart og nyskapende. I hvilken grad mener statsråden at togradersmålet også skal være styrende for utviklingen av norsk økonomisk politikk og finansielle plasseringer, og hvordan vil en slik strategi bidra aktivt til grønn vekst?»
Terje Breivik (Venstre), 2015-05-06:
Eg takkar ministeren for svaret. Eg er glad for at ho nemnde SPU, det viktigaste finansielle instrumentet me har for å påverka eit grønt skifte globalt. Under SPU-høyringa førre dagen var direktør Slyngstad tydeleg på at miljø- og klimamessige utfordringar vil utgjera ein finansiell risiko. Utover nedsal er verktya fondet har til disposisjon for å redusera slik risiko, klimaforventningsdokumentet og brev direkte til det enkelte selskapet, t.d. som til energiselskap, der SPU gjennom brevskriving etterspør tidslinja for utfasing av kol i produksjonen. Fonda og forvaltarane fortener og treng supplerande verkty. Uttrekkskriterium gjorde på rette måten, som gjev selskapa høve og tid til å tilpassa seg, vil utvilsamt betrast då, og imøtekoma behovet fondet har for å redusera klimarelatert risiko på meir effektivt vis. Så eg vonar at ministeren er samd i iallfall at det siste er riktig.
Terje Breivik (Venstre), 2015-05-06:
Takk igjen til ministeren. Det er utvilsamt at regjeringa føreslår mykje som er bra i stortingsmeldinga, men ein skal likevel argumentera godt for å overtyda underteikna om at brevveksling kontra reell trussel opp mot å mista ein av verdas mest attraktive investorar som eigarar, er mest effektivt. Så har eg sjølvsagt forståing for og sans for motargumenta om at uttrekkskriterium kan gjera det vanskeleg å finna attraktive selskap. Det er likevel enkelt å motvekta gjennom å utvida den 1 pst.-ramma fondet har i dag til å avvika referanseindeksen, til meir enn dei 1,25 pst. som regjeringa føreslår. Behovet for eit eige miljømandat vil heller ikkje vera like stort og prekært dersom ein får utvida uttrekkskriteria. Så ser ikkje ministeren òg at eit slikt regime kan vera enda meir effektfullt enn det Stortinget har stilt til disposisjon for fondet i dag, nettopp òg for å redusera finansiell risiko?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-05-06:
Jeg vil først takke representanten for å ta opp en viktig og svært alvorlig problemstilling. Som representanten selv viser til, har Aftenposten nå kjørt en viktig serie over tid. Vi har sett i mediebildet de siste dagene russ som anmelder voldtekt, og det er utrolig store mørketall. Dette er et område regjeringen fokuserer sterkt på. Vi er nødt til å tenke helhet. Sånn sett gjør vi det i justissporet. Jeg mener at det å ha voldtektsmottak som kan bidra til både å sikre bevis og gi hjelp i en akuttsituasjon, er viktig. Nå mener jeg at Stortinget må behandle de representantforslagene som kommer i Stortinget, på en skikkelig og grundig måte. Men det er viktig for regjeringen å sørge for at de som blir utsatt for voldtekt, som anmelder voldtekt, får den støtten og hjelpen som de trenger. I justissporet har det vært viktig for meg å fokusere på det i tildelingsbrevet, jeg har fokusert på det i samtaler med både politidirektøren og riksadvokaten. Sistnevnte har i sitt prioriteringsskriv vært tydelig på at dette er problemstillinger som skal ha prioritet i 2015. Vi har gjennomført en rekke tiltak som vil bedre kvaliteten på etterforskning som har vært for dårlig, og vi har vært opptatt av at saksbehandlingstiden skal bli kortere. Samtidig tror jeg dette også har en holdningsside. Det er viktig å fokusere på holdningskampanjer, grenseskapende kampanjer. Kampanjen til russen som brukes i år, er Nei er Nei. Kripos har en egen kampanje som heter Kjernekar, som er rettet inn mot ungdom mellom 18 og 35 år. Det er viktig at samfunnet tar denne utfordringen på alvor. Det er også viktig at vi ser mer enn bare ord. Vi er alle bekymret, og vi må se resultater av de ordene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-05-06:
Dette er et arbeid som skjer i mange spor, bl.a. har det vært viktig for regjeringen å gjennomføre de tiltak som kan gjennomføres på kort sikt, og selvfølgelig legge planer for hvordan en kan gjøre dette enda bedre på lengre sikt. Vi har også til oppfølging endring av voldtektsbestemmelsen – det ble sendt ut på høring av den forrige regjeringen. Og vi gjennomfører nå en ny og grundig oppfølging av tiltaksplanen «En god barndom varer livet ut», som også har en side inn mot vold og overgrep mot barn og i nære relasjoner. Jeg mener at vi har en tiltakspakke som er god, men det er også slik at vi alltid må se på om vi kan gjøre mer, og hva som er mest virkningsfullt. Vi har selvfølgelig med oss de tiltakene som ligger i den handlingsplanen som varte ut 2014.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-05-06:
For det første er jeg enig i at dette også kan handle om holdninger. Derfor er det viktig at en nå ser f.eks. arbeidet med politireformen inn i måten en skal jobbe med disse sakene på i fremtiden, der en kan sikre mer robuste miljøer, mer fokus på faglighet i etterforskningen. De tiltakene som allerede er gjennomført, er – som jeg nevnte i mitt første svar – knyttet til at vi nå krever mer av disse etterforskningssporene. Det har vært en prioritet fra Riksadvokatens side, det har vært en prioritet fra vår side overfor Politidirektoratet. I tillegg har det nok også med kapasitet og kompetanse å gjøre. Derfor gjennomføres det kompetansetiltak for å sikre at de som jobber med disse sakene, skal ha den kompetansen som det er nødvendig å ha i så henseende. Det er også viktig å sikre at vi får rekruttert god kompetanse. Det betyr at en må ha et lederfokus på at dette faktisk er viktige saker, samfunnsmessig ekstremt viktige saker. Det er avgjørende at vi får en offeromsorg som bidrar også utover det politiet kan gjøre gjennom etterforskning og oppfølging, og derfor går vi også igjennom offeromsorgen og oppfølgingen av den – for å si det lille jeg klarte på 1 minutt.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-05-06:
I tillegg til det jeg har sagt i mine tidligere svar, vil jeg gjerne legge til et par ting. Det ene er at det etter regjeringsskiftet er bevilget penger til 700 nye politistillinger, 50 nye politijuriststillinger – det siste er viktig for å sikre kvaliteten på etterforskningen og oppfølgingen av de etterforskningssakene. I tillegg er det bevilget penger til 12 nye statsadvokatembeter, som er viktig for den faglige oppfølgingen av politijuristenes arbeidsoppgave. Så har jeg lyst til å si at en av de tingene jeg har gjort, som jeg kan gjøre direkte overfor dem som er ansvarlige, er at jeg på et påtaleledermøte hvor alle påtaleansvarlige var til stede, alle politimestre og andre, brukte dette som et eksempel på hvordan jeg mener en skal jobbe, hva en må gjøre for å sikre at en får bedre kvalitet og oppfølging av disse viktige sakene. Så i tillegg til de konkrete tingene som jeg har vært inne på i mine tidligere svar, har jeg selv direkte overfor påtalelederne og politimestrene fokusert på denne problemstillingen og viktigheten av at en løfter både kvalitet og resultat.