Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-26:
Den nederlandske forfatteren den Doolard sa en gang: «Den eneste garantien for at alle skal få fortsette å leve, er respekten for livet, respekten for ens medmennesker, og respekten for dem som er annerledes enn en selv. Hver eneste en av oss er en Atlas, hvert enkelt menneske bærer jorden på sine skuldre.» Mye er rett i det den Doolard sa. Stopper vi å bry oss om hverandre og respektere hverandre, mister vi alt. Utenrikspolitikken i praksis, med respekt å melde, er av og til luftig og svevende. Det handler om å sette politiske mål, gjennomføre samtaler, møter, vedta resolusjoner, kjøre prosesser, ha en evne til å kompromisse og styre i en stadig mer sammenvevd verden. Det handler om å ivareta norske interesser i utlandet, men det handler også om mer. Det handler om å bidra utover den personlige vinningen, utover egeninteressen. Det handler om et engasjement om å ville gjøre en forskjell i verden. Av og til har jeg tenkt om utenrikspolitikken at den er litt vanskelig tilgjengelig, og at det også av og til er vanskelig å engasjere folk flest. Men der har jeg tatt feil. Sist gang jeg ble minnet på det, var på onsdag, da jeg hørte om kua Miss Norway. Kua Miss Norway var den første kua som ble gitt til en ugandisk familie gjennom sosialt entreprenørskap, og er et eksempel på hva folks engasjement bidrar til. Innsamlingen av 4 000 norske kroner, gjort av engasjerte kvinner i Telemark, ga en ku til en ugandisk familie – så enkelt kan det være. I dag er det mange kuer i Uganda, og Miss Anniken, oppkalt etter statsråd Anniken Huitfeldt, er en av dem. Helt fantastisk! Kurset «Kvinner Kan» er et annet eksempel på hva utenrikspolitikk kan bety i hverdagen. Gjennom folk-til-folk-samarbeid over landegrenser, kvinner imellom, skjer viktige bidrag til demokratibygging, kulturforståelse og utvikling i nå 26 land. Men ikke minst: Når norske kvinner reiser ut, holder kurs, kommer hjem og deler det de har opplevd med andre, bidrar dette til kunnskap, det bringer glede, verdifullt engasjement og kompetanse tilbake igjen til lokalsamfunn i Norge. Etter jordskjelvet i Haiti har vi sett mengder av konserter, innsamlinger, vaffelsalg og annet engasjement for at folk i Haiti skal få akutt og langsiktig hjelp. Utenrikspolitikken er en del av hverdagen til folk i Norge. Summen av dette engasjementet gir en god plattform for norsk utenrikspolitikk og en politikk som er bredt forankret i Stortinget. Verden er inne i en svært alvorlig finanskrise, og finanskrisen påvirker utenrikspolitikken. Behovet for sterkere kontroll med finansmarkedene er åpenbart. Store budsjettunderskudd i veldig mange land fører til kutt i de nasjonale budsjetter som fører til at enkelte også kutter i rettigheter til egne borgeres velferdsordninger. Dette fører også til kutt i bistand til den fattige verden. Når pengene som en stat har til disposisjon, reduseres, er det lettere å kutte i det som på kort sikt ikke berører ens egen nasjonale befolkning. Det er en viktig erkjennelse for oss i et land som ikke har gått fri, men som har klart seg godt sammenlignet med andre. Når 60 millioner arbeidsplasser kan forsvinne i verden på grunn av finanskrisen, forsterker det en allerede urettferdig verden. Det er nok ressurser og rikdom i verden. Den er bare så vanvittig skjevt fordelt. Urettferdige handelsvilkår og en finanspolitikk i verden som favoriserer et fåtall på bekostning av de mange, kan ikke forsvares. Men det er veier ut av det. Kontroll og tilsyn med finansmarkeder, kamp mot skatteparadiser, kamp mot økonomisk kriminalitet, rettferdig handel, krav til et sikkert arbeidsmiljø, støtte til fagforeninger og et organisert arbeidsliv er viktige stikkord. I tillegg trengs et sterkt og handlekraftig FN, en styrket menneskerettighetsdialog, en styrking av basis helse og utdanningsbistand i verden. En global verden krever globale løsninger. Teknologi, kommunikasjon, handel, utdanning, kapital, arbeidsmarked, ja, religion – alt er internasjonalt. Norsk utenrikspolitikk skal ivareta norske interesser og verdier i en verden i rask endring. Norge skal være en pådriver i kampen mot fattigdom og for menneskerettigheter, i internasjonalt miljøarbeid, bidra til å bygge en bedre og mer organisert verden samt til å forebygge og løse konflikter. Vi skal prioritere de områder hvor vi kan gjøre en forskjell – en stor oppgave for et lite land, selv om vi har en av verdens beste utenriksministre. La meg ikke minst understreke poenget, som også ministeren var inne på: All politikk er lokal, og eksempelet med kua Miss Norway er et eksempel på det. Det er viktig at det norske folk kan bidra, og at vi legger til rette for folk-til-folk-samarbeid over landegrenser. På den måten kan altså norsk folkelig engasjement bli til Miss Norway i Uganda.