Tor Nymo (Senterpartiet), 2001-04-04:
Innstillingen innebærer en betydelig innstramming når det gjelder reglene for fengselsstraff. Det foreslås bl.a. fengselsavdelinger med særlig høyt sikkerhetsnivå og en rekke nye og strengere kontrollbestemmelser i disse avdelingene. Dette er etter Senterpartiets oppfatning høyst nødvendige endringer på bakgrunn av den meget alvorlige utviklingen som vi har sett i norske fengsel de siste årene. Samtidig som den nye straffegjennomføringsloven regulerer offentlige myndigheters bruk av tvang overfor borgerne, er de ulike lovforslagene nøye vurdert opp mot hensynet til menneskerettighetene. Det er grunn til å være fornøyd med den måten departementet har vektlagt menneskerettighetene på ved utformingen av reglene. Det er etter vårt syn riktig og nødvendig å skille mellom avdelinger med høyt og avdelinger med lavt sikkerhetsnivå. Et slikt differensiert soningsopplegg gjør det også i større grad mulig å hjelpe folk tilbake til en normal tilværelse. I denne sammenheng vil jeg trekke fram at nå lovfestes også det som har vært praksis, med en gradvis tilbakeføring til samfunnet gjennom soning under stadig friere forhold og med større krav til dem som soner. Ordningen med kontaktbetjent og individuelle planer er viktig i denne forbindelse. Når det gjelder behandlingen av den enkelte sak, vil jeg understreke at det er viktig med størst mulig grad av likebehandling. Dette er helt avgjørende for at innsatte og domfelte skal ha tiltro til systemet. Den loven vi vedtar her i dag, gir klare regler for skjønnsutøvelsen på lokalt plan og minsker dermed faren for usaklig forskjellsbehandling. Det er viktig at ordningen med differensiert soning skjer på en betryggende måte i forhold til sikkerhet, og at folks alminnelige rettsfølelse ikke krenkes. Det er grunn til å understreke at en forutsetning for overføring til lavere sikkerhetsnivå og soning under mer ansvar og friere former er at dette kun kan skje når sikkerhetsmomenter ikke taler mot dette. En slik klar regel vil på sin side ansvarliggjøre innsatte under soning og på den måten faktisk bidra til å forebygge ny kriminalitet. Det er her kriminalomsorgen har sin store oppgave gjennom å redusere og begrense det store tilbakefallet til ny kriminalitet. På det punktet som gjelder muligheten for kriminalomsorgen til å kunne vurdere om straffedømte skal kunne settes direkte inn i fengsel med lavere sikkerhetsnivå, er Fremskrittspartiet og Høyre, som tidligere sagt, uenige med flertallet. Senterpartiet mener det er riktig at det gis en slik mulighet til soning i fengsel med lavere sikkerhetsnivå for dømte med straffer på inntil to år. Dette skal være en unntaksregel som særlig er aktuell for unge lovbrytere hvor en slik soningsform er avgjørende for å lykkes med en rehabilitering. Det er grunn til å understreke at soning i fengsel med lavere sikkerhetsnivå fortsatt er en frihetsberøvelse med sterke restriksjoner. I de unntakstilfellene det er her snakk om, skal man konkret vurdere om en slik soning er bedre egnet for å bringe den dømte tilbake til samfunnet. Den samme uenigheten knytter seg til muligheten for overføring til soning i mindre restriktiv avdeling. Denne muligheten skal være underordnet hensynet til sikkerhet og den alminnelige rettsfølelse. Lovbrytere som har begått svært alvorlige handlinger, skal man være svært restriktiv med å overføre til slike fengsel, dette også av hensyn til bl.a. fornærmede. På samme måte vil mindretallet avskjære muligheten til i unntakstilfelle å vurdere soning utenfor fengsel, med særlige vilkår. Forslaget vil faktisk innebære en innstramming i forhold til dagens regler om prøveløslatelse. Jeg er faktisk uenig i at det vil stride mot folks alminnelige rettsoppfatning dersom det i et unntakstilfelle blir gitt en slik adgang for en person med omsorgsansvar for barn. Det er snarere slik at det å avskjære denne muligheten totalt, vil kunne virke urimelig. Jeg er tilfreds med den store enigheten som preger innstillingen. Den smule uenighet som kommer til uttrykk, ser jeg mer på som et markeringsbehov enn som betydelig uenighet om realitetene. Helt til slutt: Selv om jeg vet at helsetilstanden hos representanten Marthinsen er aldeles utmerket, vil jeg spare ham for å måtte gå opp på talerstolen og gjenta det spørsmålet som han har stilt til andre representanter i forhold til fengselsprester. Det som er kommet til uttrykk gjennom de svar som er gitt av flertallet, er dekkende for det synspunktet som undertegnede og Senterpartiet har.