Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2010-03-23:
Først vil jeg takke interpellanten for å ta opp et viktig tema som har vært debattert over flere år, og som til tross for at ulike organiserings- og finansieringsmodeller er prøvd ut, fortsatt er like aktuelt, nemlig hvordan organisere og finansiere investeringer i transportsektoren for å oppnå en forutsigbar, sammenhengende og effektiv utbygging. La meg først understreke at vi i Arbeiderpartiet er svært fornøyd med det NTP-vedtaket som ble gjort i Stortinget i juni i fjor, som sier at vi skal bruke 100 milliarder kr mer på samferdsel de neste ti årene, noe som statsministeren understreket i media senest i forrige uke etter spekulasjoner om kutt. Så til interpellasjonen. Jeg mener for det første at vi må ha en bredere tilnærming til denne utfordringen enn interpellantens fokus på alternative organisasjons- og finansieringsmodeller og spørsmålet om fristilling eller ikke fra de årlige statsbudsjetter. Jeg mener at vi også må fokusere på det beslutningsgrunnlaget som regjering og storting får for samferdselsinvesteringene, nemlig Nasjonal transportplan. Målsettingen med planen er god og gir en helhetlig plan og et felles beslutningsgrunnlag for investeringer i transportsystemet her i landet. Dagens NTP er et godt skritt på veien i forhold til tidligere enkeltvise planer, men fortsatt er planen og beslutningene preget av at vi har fire ulike etater som planlegger, bygger ut og vedlikeholder hver sin transportform. Vår utfordring er å se behovene i sammenheng og å bygge ut, drifte og vedlikeholde et sammenhengende transportsystem i landet, sett i lys av målene for transportpolitikken, nemlig trafikksikkerhet, miljø og effektivitet. Dette må disse fire etatene lage grunnlag for i den felles transportplanen vi har, i sterkere grad enn i dag. Når det gjelder organisering, så har jo Høyre tidligere f.eks. foreslått å splitte Jernbaneverket i to statlige aksjeselskaper, og på hjemmesiden til Høyre står det at de ønsker å omdanne Jernbaneverket til et eget baneselskap med ansvar for eierskap, drift og forvaltning. En slik privatisering eller organisering har jeg ikke tro på vil bidra til å oppfylle målsettingen om et helhetlig, sammenhengende transportsystem. Tvert imot så mener jeg vi må opprettholde transportetatene som forvaltningsvirksomheter. Det vi imidlertid kan vurdere, er å slå sammen enkelte av disse etatene til én felles transportetat og ett samlet sekretariat for transportplanleggingen, for å få et enda bedre grep om helheten. Forut for at Nasjonal transportplan 2010–2019 ble vedtatt i Stortinget i juni 2009, var ulike organiserings- og finansieringsformer utprøvd og diskutert. Under Stoltenberg I-regjeringen ble det vedtatt å igangsette tre OPS-prosjekter. Disse prosjektene er nå ferdigstilt og evaluert. Jeg tror det er bred enighet om at måten OPS-prosjektene var organisert på og den forutsigbarheten som lå i finansieringen, gjorde at disse investeringsprosjektene ble gjennomført på kortere tid enn tradisjonelle samferdselsprosjekter, og dermed viser et bedre resultat i kost–nytte-analysen når det gjelder akkurat det punktet. Det er det verdt å ta med seg videre. Imidlertid viste evalueringene at det ikke var lavere kostnader knyttet til denne måten å finansiere og organisere prosjektene på. Regjeringen og flertallet i Stortinget konkluderte derfor i forbindelse med behandlingen av NTP med at vi ikke ville gå videre med flere OPS-prosjekter nå, men isteden legge til rette for at det i forbindelse med statsbudsjettet blir vedtatt flere større samferdselsprosjekter med en forutsigbar finansiering gjennom prosjektfinansiering. Prosjektfinansiering er spesielt viktig for jernbaneprosjekter som i dag kun finansieres over statsbudsjettet gjennom de årlige bevilgningene, og ikke i tillegg bompenge- og lånefinansieres som veiprosjekter gjennom bompengeselskapene. Jernbaneverket har beregnet at de kunne ha bygd nytt dobbeltspor mellom Skøyen og Asker vesentlig raskere og med en besparelse på 1,5 milliarder kr dersom prosjektet hadde blitt vedtatt som ett utbyggingsprosjekt, med prosjektfinansiering av hele prosjektet. Ut fra dette har Regjeringen i NTP 2010–2019 og i statsbudsjettet for 2010 prioritert å prosjektfinansiere tre samferdselsprosjekter, som også finansministeren refererte til, to på vei og ett på jernbane. Måten Regjeringen har gjort dette på, er å sette disse tre prosjektene på egne poster på budsjettet for å sikre forutsigbar finansiering, slik at Jernbaneverket og Vegvesenet kan organisere og gjennomføre disse prosjektene sammenhengende. Poenget for Arbeiderpartiet ved å gå inn for prosjektfinansiering er å få gjennomført flere stor utbyggingsprosjekter på vei og jernbane sammenhengende og på kortere tid, samtidig som vi sikrer mindre utbedringer og investeringer i transportnettet. Dette mener vi ivaretas godt gjennom egne poster på statsbudsjettet for de store prosjektene, og årlig vurdering og prioritering av de minste, slik Regjeringen nå har lagt opp til. En slik transportpolitikk vil gi innbyggere og næringsliv raskere effekt av investeringene, og et effektivt, trafikksikkert og miljøvennlig transportsystem.