Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2010-01-18:
Jeg vil starte med å takke representanten Woldseth for å reise denne debatten, og på linje med justisministeren er jeg overbevist om at ditt engasjement for disse kvinnene er ekte. Det er mange av oss som er bekymret for hverdagen til mange av disse kvinnene. Samtidig vil jeg også takke justisministeren for et veldig godt svar, som på en veldig god måte påpeker de utfordringene vi har, hva slags virkemidler vi har, og muligheten for å videreutvikle disse. Men jeg må si jeg ble litt overrasket over representanten Woldseths oppfølgingssvar, når vi nå vet at Fremskrittspartiet kutter og vil bygge ned integreringspolitikken vi har i Norge i dag. Representanten kommer ikke selv med konstruktive forslag om hva slags måte hun mener man kan hjelpe disse kvinnene på. Det kunne jeg gjerne tenkt meg å høre mer om. Når det er sagt, vil jeg berømme justisministeren for det voldsomt gode, ekte og oppriktige engasjementet han har vist når det gjelder vold i nære relasjoner. Det har vært en synlig debatt, og det er fortsatt en veldig synlig debatt ute i kommunene, og flere og flere kommuner setter seg ned og gjør grundig, godt arbeid når det gjelder handlingsplaner mot vold i nære relasjoner. Det er jo engang slik at det er ute i kommunene folk bor, og jeg blir imponert når jeg ser hvor systematisk man jobber. Man foretar kartlegginger og beregninger av hva slags utfordringer man har når det gjelder vold i nære relasjoner i sine kommuner – det er jo store kommuner og små kommuner, med forskjellige utfordringer. Man kommer opp med konkrete forslag til tiltak for å løse dette i kommunene når det gjelder både det å avdekke og det å gjøre så tabubelagte tema som vold i nære relasjoner til et tema man kan snakke om både rundt kafébord og i familiemiddager. Så har vi krisesentrene, som nå får en annen finansiering, som vil styrke og sikre dem framover. Vi har barnehusene og de mange samtalegruppene som starter opp vedrørende disse temaene rundt i kommunene, som betyr mye for alle som blir utsatt for vold i nære relasjoner, og denne gruppen som representanten Woldseth er opptatt av. Det har kommet meg for øre en utfordring som jeg ønsker å se nærmere på. Det er menn som oppfordrer kvinner som er svangre – og da tenker jeg fra en del fremmedkulturelle miljøer – om å gå til lege for å sykmelde seg for at de skal slippe å gå til undervisning. Dette fordi man i enkelte kulturer, som vi vet, ønsker at kvinner skal være hjemme. Jeg mener vi må si at det er helt uakseptabelt at kvinner tvinges til å være hjemme, og ikke får denne viktige norskopplæringen og samfunnsfagopplæringen. Dette er i hvert fall noe jeg vil gå nærmere etter i sømmene for å se om er tilfellet. Og er det tilfellet, må vi selvsagt kreve at kvinner, etter at de er friskmeldte igjen og etter at de er ferdige med sin svangerskaps- og omsorgspermisjon, har en plikt til å fullføre den opplæringen samfunnet i Norge sier de skal ha. Avslutningsvis vil jeg si at det er en prisverdig debatt som representanten Woldseth her reiser, men jeg hadde håpet at representanten kunne vært enda mer konkret på hva slags tiltak hun mener vil hjelpe disse kvinnene. Jeg har et veldig åpent sinn for nye og konstruktive forslag som kan komme i tillegg til det virkemiddelapparatet vi rår over i dag.