Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-11-30:
Eg vil også takke interpellanten for å ta opp ei viktig sak. Vern av fornminne og kulturminne er avgjerande for å forstå norsk kulturarv og -historie. Vern gjennom bruk og verdiskaping er tema på den politiske dagsordenen som stadig blir viktigare og viktigare. Høgre vil også vise til at ved behandlinga av stortingsmelding om kulturminne i 2005, vedtok Stortinget som strategisk mål for kulturminnepolitikken at mangfaldet av kulturminne og kulturmiljø skal forvaltast og takast vare på som brukarressurs og som grunnlag for kunnskap, opplevingar og verdiskaping. Eit representativt utval av kulturminne skal takast vare på i eit langsiktig perspektiv. Stortinget sette vidare som nasjonalt resultatmål at det årlege tapet av verneverdige kulturminne og kulturmiljø skal minimaliserast, og at innan 2020 skal tapet ikkje overstige 0,5 pst. årleg. Dessverre følgjer ikkje dagens regjering opp dette. Ifølgje Fortidsminneforeningen er berekna tap i dag minimum 1,5 pst. Riksantikvaren har slege fast at overføringane til kulturminnevern må aukast betrakteleg dersom målet skal nåast. I statsbudsjettet for 2011 har regjeringa lagt opp til eit nullbudsjett for kulturminnevernet. Riksantikvaren har kommentert budsjettet med at eigarane av freda bygningar har grunn til å vere skuffa. Det er ikkje berre Fortidsminneforeningen og riksantikvaren som er bekymra for korleis kulturminna våre blir tekne vare på. Riksrevisjonen har undersøkt i kva grad Miljøverndepartementet har vareteke sitt overordna nasjonale ansvar for å sikre at freda og verneverdige bygningar blir tekne vare på, slik at dei nasjonale måla på området blir nådd. Dei kom i fjor haust med kraftig kritikk av korleis Miljøverndepartementet tek vare på det nasjonale ansvaret for freda og verneverdige bygningar. Dei slår fast at det er stor risiko for at verneverdige og fredingsverdige bygningar går tapt, og at det er ein vesentleg risiko for at Stortinget sitt nasjonale mål for kulturminneområdet innan 2020 ikkje blir nådd. Riksrevisjonen seier at sjølv om fleire av dei sentrale måla for varetaking av freda og verneverdige bygningar først skal realiserast innan 2020, er svakheitene i forvaltinga så omfattande at det i undersøkinga blir sett spørsmålsteikn ved om føresetnadene for å kunne nå måla i 2020 er til stades. Vidare blir det sett spørsmålsteikn ved om det overordna ansvaret til Stortinget for at kulturminne skal takast vare på som brukarressurs og som grunnlag for kunnskap, opplevingar og verdiskaping, er tekne vare på på bygningsvernområdet. Mange kulturminne er i privat eige, og private eigarar av kulturminne vil vere viktige for at vi skal nå Stortingets målsetjingar på kulturminneområdet. Private eigarar av kulturminne gjer ein stor innsats for fellesskapet gjennom å ta vare på freda bygningar og andre kulturminne. Det å eige og bu i eit freda hus fører med seg stort ansvar og mange plikter. Det kan også fort bli kostbart. Det blir stilt strenge krav til vedlikehald av freda bygningar, og dersom eit vindauge, ei dør eller ein annan del av bygningen skal skiftast, må det oftast erstattast med spesialbygde og ofte svært dyre delar. Her er det ikkje berre å gå til næraste byggvarehus for å skifte ut eit vindauge. Høgre meiner at restaureringsutgifter ein har for å ta vare på vår felles kulturarv, er ein innsats for fellesskapet som det må gjevast skattemessige frådragsmoglegheiter for. Høgre har derfor føreslege ved handsaminga av statsbudsjettet for 2011 å innføre rekneskapslikning for eigarar av private verna bygningar, slik at det blir mogleg å trekkje frå kostnader knytte til restaurering av freda bygningar på skatten. Dessverre valde det raud-grøne stortingsfleirtalet å stemme ned dette forslaget. Høgre meiner vidare at det ikkje skal vere lov for kommunane å krevje eigedomsskatt på freda bygningar. Det er heilt utruleg at takka som lokale politikarar, ofte av raud-grøn farge, gjev enkelpersonar for at dei brukar tid og krefter på å ta vare på den lokale kulturarven, er ei rekning frå det lokale likningskontoret på eigedomsskatt til kommunen. Dette må vi få ei endring på, men når det gjeld å leggje til rette for og setje pris på privat innsats, har eg dessverre like lita tiltru til den raud-grøne regjeringa på kulturminneområdet som eg har på andre område i samfunnet.