Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2007-06-01:
Sammen med felles kultur og historie er språkfellesskapet en grunnleggende forutsetning for det nordiske samarbeid, et samarbeid som blir viktigere og viktigere i en globalisert verden der markedsideologiske kulturuttrykk er i ferd med å kolonisere mindre stater og nasjoner. Og nettopp i denne sammenhengen blir de geografiske regionene betydningsfulle politiske motkrefter. Det nordiske språkfellesskap blir derfor en nøkkel til å videreutvikle det nordiske samarbeid om vesentlige sosiale og kulturelle verdier. Det er derfor av stor betydning at Nordisk Råd på siste sesjon i København vedtok en deklarasjon om nordisk språkpolitikk. Selv om deklarasjonen ikke er juridisk bindende, har utdanningsministrene gjennom dokumentet uttalt en klar politisk forpliktelse til å arbeide for de områder og målsettinger som deklarasjonen omfatter. Det er riktig at vi fra Norges side er aktivt med i den prosessen som nå er igangsatt med å utarbeide en ny språkkonvensjon, og i forbindelse med gjennomgangen og organiseringen av Nordens språkråd. Dette arbeidet vil også kunne gi et godt utgangspunkt for fornyet nordisk språkdebatt. På sesjonen og gjennom mangeårig arbeid i Nordisk Råd er det blitt uttrykt stor enighet om de sentrale målsettingene for nordisk språkpolitikk. Ministerrådet ble derfor enstemmig oppfordret til å utarbeide en handlingsplan for å konkretisere hvordan man vil arbeide med de fire hovedområdene som er skissert i deklarasjonen, nemlig språkforståelse, parallellspråklighet, flerspråklighet og Norden som språklige foregangsland. Det er et ønske at Norge blir en pådriver i denne sammenhengen. Jeg er glad for at ministeren allerede nå synes å følge opp Nordisk Råds kultur- og utdanningsutvalgs anbefalinger, som nettopp er at området språkforståelse blir gitt høyest prioritet i de kommende årene. I den forbindelse pekes det på betydningen av å målrette Nordplus-språkprogrammet når det skal utarbeides nye Nordplus-programmer, og at lærerutdanningene og lærerstudentene burde være viktige målgrupper. Det ble også fra kulturkomiteens side pekt på at oversettelsesstøtten burde inngå i en helhetlig tiltaksplan for å styrke språkforståelsen. Gjennom flere år har det i Nordisk Råd også vært en tverrpolitisk enighet om å gi tegnspråk den samme stillingen som de lovfestede minoritetsspråkene i Norden. De lovfestede minoritetsspråkene i Norden er samisk, jiddisch, kvensk og romani. Dette kom også til uttrykk i et enstemmig forslag fra kulturkomiteen i Nordisk Råd. Men under Ministerrådets behandling av språkdeklarasjonen ble dette punktet svekket, og formuleringene fra ministernes side ble at også tegnspråk skulle tilkjennes en sterk stilling. Det er klart at denne formuleringen også forplikter i det videre arbeidet, men når Ministerrådet ikke var beredt til å gå lenger enn som så, hadde det sammenheng med at tegnspråk ikke har status som lovfestet minoritetsspråk i alle de nordiske land. Blant annet har vi i Norge ennå ikke gitt tegnspråk denne statusen. Enda viktigere blir det derfor at Norge i det videre arbeidet med språkdeklarasjonen ivaretar og styrker tegnspråkets stilling i nordisk sammenheng, og særlig blir det viktig når den nordiske språkkonvensjonen på nytt skal utarbeides.