Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2011-04-12:
Først vil jeg også takke saksordføreren for en veldig god gjennomgang av stortingsmeldingen som vi diskuterer. Der skriver vi at vi ønsker å utvide pappapermisjonen med to uker. Det høres veldig enkelt og lite ut. Skal vi stå her og diskutere to skarve uker? Det er jo bare en halv sommerferie eller en juleferie de gangene vi er heldige. Men det er ikke bare to uker det handler om. Det handler ikke om en uke eller to, det handler om hele livet og hvordan det ser ut underveis. Vi vet at det er damer som tar ut lengst permisjon i dag. Det er de som oftest er hjemme når barnet er sykt. Det er de som oftest jobber i redusert stilling. Det er de som er vanskeligst å ansette, fordi arbeidsgiver føler usikkerhet om hvor lenge de kommer til å bli borte når familieforøkelsen kommer, men de vet at det blir lenge. Kvinner tjener minst, de eier minst, og de får minst pensjon. Å være politiker og tro at disse tingene ikke henger sammen, er ansvarsfraskrivelse. Menn tar ut lite foreldrepermisjon. De aller fleste tar ut det som er pappakvoten, og heldigvis øker det – og det øker på grunn av pappakvoten. Jo flere menn som tar ut lengre permisjon, jo flere er det som følger etter. Og jo lengre pappakvoten er, jo lengre tar menn permisjon. Slik økes forståelsen for dette i arbeidslivet. Undersøkelser viser også at jo mer permisjon menn tar ut, jo mer likestilling blir det i familielivet og i arbeidslivet. Da blir de bedre kjent med barnet sitt, det er lettere for dem å være hjemme når barnet er sykt, arbeidsmengden hjemme deles lettere senere i livet, og det blir like sårbart for arbeidslivet å ansette en mann som en dame. Og hvorfor tar ikke menn ut mer permisjon? Det er ikke fordi de ikke vil, men det er fordi mange føler at de ikke kan, enten fordi det blir dårlig mottatt på arbeidsplassen eller at deling rett og slett ikke blir diskutert hjemme. Det er for dårlig tilrettelagt for pappapermisjon i dag, og jeg er glad for at vi vil gjøre noe med det. Å øke pappakvoten er et av de sikreste grepene for å komme nærmere målet om likelønn. Når man hører på debatten, høres det ut som om permisjonen er en selvfølge, at det er en naturlov, at det er som fint vær i april eller en søndag morgen med fri og kaffe og aviser eller en tur i skogen, som noe som alltid har vært der. Det oppleves ikke som om foreldrepermisjonen kan deles. Det oppleves når man hører på motstanderen, som at dette er mors eiendom, og at når vi skaper en utvidet pappaperm ved å øremerke én uke til for far fra fellesdelen, så tar vi fra mor. Foreldrepermisjonen i dag er en rettighet og et velferdsgode som fellesskapet betaler for, fordi det er viktig for alle sammen at foreldre får tid til å være foreldre. Det gjør at det går an å kombinere barn og arbeidsliv, og det er nyttig for den enkelte og for fellesskapet. Derfor er det heller ikke for mye forlangt at fellesskapet setter rammer for hvordan denne ordningen skal forvaltes av mottakerne, slik at den virker slik intensjonen er, nemlig at far også er likeverdig forelder både i familien og i arbeidslivet, og for at det skal være mulig å ta reelle valg. Denne regjeringen vil at folk skal bestemme over egne liv og på sin egen hjemmebane, ikke at kjønnsdelinger, som selv min mormor synes var avleggs, skal bestemme. Heller ikke arbeidsgivere, som enten ikke tør å ansette unge kvinner eller gjør det vanskelig for unge fedre å ta ut permisjonen, skal bestemme – og i hvert fall ikke Fremskrittspartiet og Høyre, som har lyst til at folk skal tro at det er kvinnefrigjøring å leve på en måte som gjør at kvinnene ender opp med eneansvar i hjemmet, halv jobb og liten pensjon. Vi ser at for at folk skal kunne ta reelle valg, må fellesskapet ta grep for å sikre at de strukturene i samfunnet som hindrer det, bygges ned. Vi vil forandre. Hva er det som gjør at dette har skapt debatt? Hvorfor i alle dager er det noen som er imot utviklingen av foreldrepermisjonen? Det er fordi Høyre og Fremskrittspartiet de siste årene har hatt en kampanje om virkelighetsomskrivning som har vært virkningsfull. De ønsker ikke å bruke penger på likelønnsordninger. De vil ikke utvide permisjonen. De vil ikke ha pappaperm. Og for at dette ikke skal høres så negativt ut, lanserer de «bestemme selv»-kampanjen. Kampanjens mål er å få kvinner til å føle seg selvstendige og frigjorte om de tar hele permisjonen selv. Å leve i et forhold der han jobber mest og hun er mest hjemme, er å tenke selv. Da har du vist at du er en moderne kvinne av beste merke. Kristin Clemet mener at vi har kommet for langt med likestillingen. Hun er imot pappaperm. Hun skrev for en stund siden at karrieren ikke besøker kvinnene på gamlehjemmet. Marianne Marthinsen svarte henne og skrev at kanskje far kunne tenke seg et besøk på gamlehjemmet, han også. Ja, kanskje karrieren ikke kommer på besøk på gamlehjemmet, men karrieren kommer i 62-årsdagen din. Når vi nå vil gjøre noe med ufrivillig deltid, er det fordi det er sosial dumping av kvinner, og det er vårt ansvar å gjøre noe med det.