Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-25:
Dette forslaget om endring i lov om fritids- og småbåter for bruk av vannscooter og liknende initierte faktisk Thorbjørn Berntsen sin tid som miljøvernminister. Tiden har gått, og utviklingen med denne farkosten har fram til i dag gjort det enda mer aktuelt å få dette inn i et lovverk. Med det presset som brukerinteressene øver mot kommunene, mener et flertall i komiteen det er viktig å få stadfestet et generelt forbud, men at kommunene allikevel kan gi dispensasjoner for nærmere avgrensede områder der bruken ikke medfører ulemper for allmennheten. Flertallet i komiteen tar her i bruk føre var-prinsippet for om mulig å motvirke et økende miljøproblem i enkelte deler av landet. Bruk av vannscooter skaper store støyproblemer og er til stor sjenanse for badende, hytteeiere og fastboende, men også for fugle- og plantelivet i strandsonen. Nå skal det samtidig sies at med det økende antall hurtiggående småbåter burde man kanskje se på om det er nødvendig med støyrestriksjoner også for disse. Vannscooterkjøring har liten nytteverdi og anses som forlystelseskjøring av de aller fleste. Bruken er økende, og dette er en sport for de unge. De går sammen og leier en vannscooter for 1 000–1 500 kr pr. dag og kjører hele dagen. Dette skjer særlig på varme, fine sommerdager når andre bare vil slappe av og nyte godvær og norsk natur i mest mulig stillhet. Vannscooterutleie er faktisk i dag blitt en næring enkelte steder. Det jeg kan forsvare, er at denne sporten fanger opp en del ungdommer som søker etter fart og spenning, og da er det viktig at det kan gis dispensasjoner som ivaretar vannsport som fritidsaktivitet, og som ivaretar turist- og reiselivsnæringen. Høyre vil speilvende lovforslaget og åpne helt for vannscooterkjøring mot at kommunene ved forskrift kan forby bruk av vannscooter. Dette er nesten likt den ordningen som fungerer i dag. Det vil etter min mening bety at man hele tiden er på etterskudd, og at behovet for lokale forskrifter først vil melde seg når problemene med bruken oppstår eller har oppstått. Det vil da være vanskelig å stramme inn på et tidspunkt hvor mange har anskaffet seg en vannscooter i god tro om å få bruke den nesten ubegrenset, og så blir kommunen nødt til å innføre forbud av ulike grunner. Jeg synes det er viktig å minne om at høringsrunden i denne saken gav en meget solid oppslutning om Miljøverndepartementets forslag, ikke minst fra kommunene. Viktig er det også å se hva Sverige og Danmark har erfart, og hvilke lover våre naboland utøver i dag. Faktisk er det i begge disse landene et generelt forbud, og i Sverige må man til länsstyrelsen for å få utpekt områder for bruk av vannscooter, som igjen kommunene må gi sitt samtykke til – altså en enda strengere form enn det danskene har og nordmenn nå får. Flere, herunder noen fylkesmenn, påpeker at den kommunale unntaksadgangen bør kobles nærmere til plan- og bygningsloven, slik at det kreves reguleringsplan før unntaksforskriftene kan gis. Kanskje er det den beste måten for å sette dette inn i et ordentlig system. Mange har etterlyst et lovverk for bruk av vannscooter. Nå kommer det. Og forhåpentligvis vil allerede denne sommeren gi oss et svar på om lovforbudet tjener sin hensikt – nemlig å begrense bruken av vannscooter.