Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2017-06-21:
Da Høyre og Fremskrittspartiet gikk inn i regjering høsten 2013, var arbeidsledigheten økende og veksten i norsk økonomi avtakende. Til tross for at de rød-grønne hadde arveavgift, høyere formuesskatt, høyere person- og selskapsskatt, en økonomi i vekst og rekordhøye oljepriser, økte sykehuskøene, og det ble 15 000 flere fattige barn med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV i regjering. Høyere skatter betyr ikke med nødvendighet mer velferd. Høyre og Fremskrittspartiet har ikke bare måttet håndtere arven fra de rød-grønne, men også det største oljeprisfallet på 30 år. I motsetning til finanskrisen, som enkelte sammenligner dette med, akselererte dette behovet for en nødvendig omstilling av norsk økonomi. Nå ser vi optimismen over hele landet. Trenden er at ledigheten går ned, og at veksten går opp, og dette har skjedd raskere enn de fleste økonomer forventet. Regjeringens politikk virker, og vi ser resultatene. Arbeiderpartiets merknader til revidert nasjonalbudsjett omtaler oljepengebruken som ukontrollert. Jeg antar at den perfekte oljepengebruken er Arbeiderpartiets, som var rundt 4 mrd. kr mindre enn regjeringens i 2016. Forskjellen på ukontrollert og perfekt innrettet oljepengebruk er altså rundt 4 mrd. kr. Arbeiderpartiet har betalt SSB for å si det innlysende, nemlig at offentlig forbruk er mer effektivt enn skattekutt på kort sikt når det gjelder å skape arbeidsplasser. Ifølge LO ville det blitt skapt 27 600 arbeidsplasser dersom vi hadde brukt 25 mrd. kr på offentlig forbruk i stedet for skattelette. Men dersom det er offentlig forbruk vi skal leve av i framtiden, må Arbeiderpartiet ikke bare reversere 25 mrd. kr i skattelette, men også øke skatter og avgifter med rundt 85 mrd. kr for å sysselsette de resterende ledige. Simsalabim – med skattetryllestaven kan alt løses. Jeg vil minne om at LOs daværende sjefsøkonom Stein Reegård i 2014 gikk ut og sa at all sysselsettingsvekst de siste fire årene Arbeiderpartiet satt i regjering, gikk til arbeidsinnvandrere, noe han mente fortrengte norsk arbeidskraft og førte til nedgang i sysselsettingen i Norge. Simsalabim finnes ikke – det er bare et ord. Det er ikke offentlig forbruk vi skal leve av i framtiden. Vi må sørge for at flere arbeidsplasser i privat næringsliv bidrar til statsbudsjettet – og ikke lever at det. Det har denne regjeringen gjort. Det har blitt satt ny rekord i antall nyregistrerte selskaper to år på rad under denne regjeringen. Det betyr ikke at alle disse kommer til å bli industrigiganter, men vi trenger en kraftig underskog av bedrifter for å få et mangfoldig næringsliv som gjør oss mer robuste for endringer. Det er derfor gledelig at regjeringen innfører en fradragsordning for investeringer i nye norske selskaper og samtidig varsler utsatt skatt på opsjoner i tråd med det næringsliv og bransjeorganisasjoner har signalisert at de ønsker. Jeg pleier å si at politikere sjelden har forutsetninger for å plukke vinnere i et marked, men markedstapere er ofte flinke til å plukke politikere som gir dem penger. Det er ikke noe galt i å støtte industriutvikling med spissede virkemidler. Det har regjeringen gjort bl.a. gjennom gründermeldingen og tiltak og strategier for industri, maritim sektor, havbruk, bioøkonomi og reiseliv, for å nevne noe. Vår jobb er å legge til rette for industri og næringslivsutvikling på alle nivåer, også for de små og mellomstore bedriftene, som faktisk utgjør halvparten av verdiskapingen og sysselsettingen i Norge – og det gjør vi. I dag ser vi at Norge har klatret fra 16. til 12. plass på EUs innovasjonsranking. Jeg er ikke synsk, men det var ikke veldig vanskelig å forutse reaksjonene da en tidligere skiløper og nå næringsdrivende problematiserte rundt formuesskatten. Men latterliggjøringen av dem som skaper verdier i familieeide bedrifter, er en hån mot arbeidsplasser over hele landet. For disse bedriftene ligger ikke i Oslo. Her hører vi fint lite om formuesskatt. De ligger «mellom bakkar og berg ut mot havet», der virksomme nordmenn har bygget stein på stein og kunnet overlate det de har skapt, til neste generasjon. Det er disse bedriftene som er Norges ryggrad og Norges stolthet, som sier de vil betale sin skatt med glede, men ber om de samme konkurransevilkårene som sine utenlandske konkurrenter, eller rett og slett om å slippe å ta ut utbytte for å betale en skatt som forfaller selv når de går med underskudd. Arbeidere over hele Norge skal virkelig høre godt etter når Arbeiderpartiet og de rød-grønne snakker om aktiv næringspolitikk og formuesskatt. Med mindre deres arbeidsplass eller bransje er eksplisitt nevnt som satsingsområde, er det antakeligvis deres arbeidsplass som får skatteregningen. Arbeidsledigheten går ned, veksten går opp, og valget til høsten vil stå mellom en regjering som reverserer og motarbeider nødvendige endringer, og en framtidsrettet regjering som tar Norge videre.