Åge Konradsen (Høyre), 2003-12-04:
Alle ser at den pågående omstillingsprosessen i Forsvaret også påvirker størrelsen og organiseringen av Hæren. Fra å være en stor mobiliseringshær på 200 000 mann er Hæren redusert i størrelse til ned mot en tiendedel av dette. Samtidig har Hæren maktet å stille den altoverveiende del av Norges bidrag i internasjonale operasjoner, og det er interessant å merke seg med hvilken reaksjonsevne Hærens avdelinger har gått inn i stadig nye oppdrag på Balkan, i Afghanistan og i Irak de siste årene. Jeg tror dette er en påminnelse til oss politikere om at militære evner ikke bare dreier seg om den ypperste teknologi, men i mange tilfeller fortsatt handler om å kunne deployere et visst volum av soldater inn i et innsatsområde. De utfordringene vi i dag ser i Afghanistan og Irak innenfor det å skape stabilitet, sikre humanitært arbeid og gjenreise stater, krever nærvær av offiserer og soldater som både mestrer den militære profesjon og samtidig kan kommunisere med og finne sin plass i et krevende sivilt operasjonsmiljø. Jeg må si jeg er stolt av den måten Hærens avdelinger utfører disse oppdragene på. Det er viktig at vi politikere forstår at en slik evne ikke kommer av seg selv. De norske mannskapene som i dag utfører særdeles krevende vaktoppdrag i Kabul og i Kosovo, har fått sin utdannelse gjennom en kvalitativt god militær førstegangstjeneste og er rekruttert inn til frivillige kontrakter av kortere eller lengre varighet. Det er altså en klar sammenheng mellom den brede og krevende utdannelsen under førstegangstjenesten som drives bl.a. av en 6. divisjonsavdeling i Troms, og vår evne til å stille profesjonelle bidrag innenfor en multinasjonal ramme internasjonalt. Det er også i de samme utdanningsmiljøene vi gir våre offiserer den forståelse av operativt samvirke som er grunnleggende nødvendig dersom de skal kunne tjenestegjøre og ha tillit blant våre allierte. På denne bakgrunn er det gledelig å se at Hæren synes å ha lagt bak seg den nord-syd-konflikten som for noen år siden var så sterkt framme. Den etablerte balansen mellom Hærens produksjonsmiljøer i nord og i syd synes nå meget hensiktsmessig. Konflikten synes å være skapt av en synergi som nettopp setter Hæren i stand til å levere den type styrker våre allierte etterspør. Nå må vi i tiden som kommer, sørge for at de soldatene som skal gjennomføre disse meget krevende operasjonene, bl.a. i Afghanistan og i Irak, gis det beste materiell og den beste trening som det er mulig å gi dem. Jeg er særlig opptatt av at vi tar sikkerhet og styrkebeskyttelse på alvor. Dette fordrer moderne, pansrede kjøretøyer, effektive våpen og ledelsessystemer som lett kan integreres opp mot våre allierte. Det er viktig å sikre de nødvendige ressursene for god og realistisk trening og avdelingsbygging. Her står skyte- og øvingsfeltene i en særstilling. Jeg er svært opptatt av at Hærens eksisterende øvingsfelter blir oppgradert til moderne standard, og at vi så snart som mulig finner løsning på den bebudede sammenslåing av skytefeltene Mauken og Blåtind i Troms. Hvis ikke dette skjer, frykter jeg at Hæren ikke lenger makter å gi våre soldater den utdannelsen de fortjener, før de sendes ut til internasjonal innsats. I sum er det viktig at vi nå sikrer Hæren de rammebetingelsene som er nødvendige for at man også i framtiden raskt skal kunne stille relevante styrkebidrag sammen med våre allierte i forsvaret av vårt eget land, og for å trygge internasjonal fred og stabilitet.