Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-02-15:
Jeg vil også få lov til å gjøre stortingspresidentens ord til mine og si at det viktige her i dag og på tirsdag er den brede enigheten om det vi nå bidrar med i tillegg til ISAF. Så vil jeg anta at når uken er omme, har vi et klart bilde av premissene rundt dette. Det er nå klart formidlet fra Regjeringen, i alle sine eventualiteter, og bør ikke gi rom for mer usikkerhet – ikke minst i forhold til de kvinner og menn vi sender. Jeg vil også si at det er en helt klar linje i det Regjeringen, deriblant jeg, har sagt tidligere om dette i denne sal og også i NATO. Når jeg har sagt at det ikke er noen begrensninger på hvilke tilbud Norge kan stille, inklusive spesialstyrker, viser denne ukens beslutning nettopp det. Vi kan bidra også med spesialstyrker. Vi har gjort det klart, og vi har satt det inn i en ramme som er veldig parallell med det alle andre land gjør. Så var også stortingspresidenten inne på – kanskje som den eneste – essensen i min redegjørelse, nemlig behovet for engasjementspolitikk. Jeg tror det er et tema alle som er opptatt av internasjonal politikk, bør diskutere. Jeg er glad for at representanten Høglund gir uttrykk for at han ønsker prosjektet «Norske interesser i en global verden» velkommen, og jeg er glad for at han griper muligheten til å gå inn i så mange spørsmål. Det er også en invitasjon som går til de politiske partiene, i tillegg til det brede Norge. Så sier representanten Vallersnes at det beste for oss nå vil være å vente og se når det gjelder Midtøsten. Ja, det er god konservativ tilnærming. Det kan være riktig i mange sammenhenger. Men jeg tror at vi også må være i stand til å formidle klare signaler når vi ser hvor utarmet og desperat situasjonen er på palestinsk side. Etter det året vi har bak oss, ligger det en forpliktelse på oss til å være tydelig når det gjøres en bestrebelse. Det finnes vel knapt noen politisk bevegelse som står lenger unna meg enn Hamas. Like fullt må vi være i stand til å anerkjenne denne bevegelsen de har gjort. Vi har hatt kontakt med dem gjennom hele året, og vi har også vært i stand til å kunne formidle hva som trengs for å bevege seg i riktig retning. Derfor føler vi også et ansvar nå når de har gjort det, ved å vise at det finnes en mulighet framover. Så vil jeg komplimentere representanten Gitmark for å ha tatt opp Afrika på den måten han gjorde. Jeg har ikke anledning til å gå inn i alle sider av det han sa, men jeg kan understreke at vi vil være en pådriver for forandringer i Zimbabwe. Det er også et land som nå har fått mindre norsk bistand på grunn av situasjonen der. Representanten Tybring-Gjedde var også opptatt av dette. Han nevnte to problemstillinger ved staten som eier. Jeg var inne på det ganske detaljert egentlig i min redegjørelse, hvor jeg sa: «Vår energinæring hevder seg med tyngde i markeder, i land der vi ikke nødvendigvis har lange handelstradisjoner, mange av dem land i utvikling, og mange av dem i land med politiske regimer som er sterkt forskjellige fra våre». Så sa jeg omtrent det samme som representanten: «Summen av dette får betydning for ivaretakelse av norske interesser». Det er en stor utfordring. Derfor tror jeg at vi nå må bli dyktigere til å lære om disse landene og de dilemmaene vi kan komme opp i. Jeg ser ingen prinsipiell forskjell på norske myndigheters holdning til norske selskapers opptreden i utlandet, om de har statlig majoritet eller ikke. Det er ikke slik vi har innrettet oss. Skulle andre lands regjeringer forgripe seg mot et norsk selskap på en måte vi finner klanderverdig, ville vi ta opp det uansett. Jeg tror at det er riktig. Norsk utenrikstjeneste har fulgt norske næringer og nordmenn ut i alle år, når det gjelder tømmer, fisk, alle mulige aktiviteter, misjonærer, og nå har vi energi i en del av verden som er krevende. Det kommer til å stille oss på en prøve, og den må vi møte. Så gjelder det dette med å koble bistand til MR. Jo, vi gjør det. Jeg synes det er interessant at Fremskrittspartiet, som er for å kutte all bistand, er opptatt av stat-til-stat-bistand og av hvordan vi skal bruke det virkemidlet. Vi hadde jo ikke hatt det virkemidlet om Fremskrittspartiet hadde sittet med makten. Men vi bruker det, og hvis det er noen som har gått i bresjen for dette, er det Erik Solheim, som snakker om å sende veldig klare signaler gjennom den måten vi gir vår bistand på. Det er klart at dette blir sett i en veldig nær sammenheng. Så blir det fra flere hold, også fra representanten Gundersen, gjort et poeng av dette: Hva med disse farlige radikale regimene i Latin-Amerika? Jeg fikk dessverre ikke tid til å komme mye inn på Latin-Amerika i min redegjørelse. Jeg gikk inn på det ved å vise til at Brasil er en av våre partnere når det gjelder mange forskjellige initiativer, helse og utenrikspolitikk, og også i WTO-sammenheng. Men det er altså ikke slik at Norge gir støtte til Venezuela. Utviklingsministeren viser til at vi skal komme med en viss type utviklingsstøtte for å oppmuntre positive prosesser, f.eks. i Chile, Brasil og Bolivia. Så sa representanten Petersen når det gjaldt norsk vårgytende sild, at han var dypt skuffet over den avtalen. Vel, vi har fått den høyeste andelen vi har hatt noen gang. Vi har løftet den fra 57 pst. til 61 pst. Jeg har anerkjent at næringen skulle ønske seg mer, men år etter år uten avtale for den bestanden ville gått ut over hva vi kunne få til på dette viktige området. Det er altså over 700 000 tonn som nå går til den norske næringen. Det henger jo tett sammen med det som mange andre talere her har vært opptatt av, nemlig vår mulighet til også med kraft å delta i kampen mot det ulovlige fisket.