trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2021-10-27:
Utviklingspolitikk er å finne – og finslipe – de redskapene som skal til for at land med mye sult og stor fattigdom kan nå bærekraftsmålene. Da må vi også finne de beste medspillerne, de som kan gjennomføre utviklingspolitikken mest mulig effektivt, enten det er FN, globale fond, frivillige organisasjoner eller andre. Derfor er jeg veldig glad for at representanten Schou tar opp dette spørsmålet. Regjeringen har vært tydelig på at vi ønsker å fortsette å bruke de beste redskapene i norsk utviklingspolitikk. Vi skal sette inn et ekstra støt på avgjørende områder – klimatilpasning, matproduksjon, fornybar energi – og vi skal rett og slett forene klimapolitikken og utviklingspolitikken. Med dette søker vi å treffe dem av bærekraftsmålene hvor Norge kan bidra mest, og som har stort potensial til å skape positive ringvirkninger, slik at vi kan oppnå resultater også på de andre målene. Men skal vi ha noen som helst utsikt til å lykkes med det, må vi sørge for å ha de beste samarbeidspartnerne. Vi må ha god kvalitet og størst mulig effekt av bistanden. Representanten nevner selv to av de aller viktigste kanalene for vår støtte, for både de globale fondene og de frivillige organisasjonene kan vise til gode resultater – sammen og hver for seg. Begge har, med nettverk og tilstedeværelse i enkeltland, vært meget verdifulle for norsk utviklingspolitikk over tid, og ikke minst i en tid med stengte grenser. Likevel viser evalueringer av bistanden at det er utfordringer knyttet til alle kanaler. Skulle grundige vurderinger vise at midlene våre kan brukes enda mer effektivt, mener regjeringen at da må vi tilpasse oss. I stortingsmeldingen om Norges rolle og interesser i multilateralt samarbeid, Meld. St. 27 for 2018–2019, varslet Høyres daværende utenriksminister en gjennomgang av bruken av fond som kanal for norsk bistand – med mål om å identifisere gode og effektive fondsmekanismer. Denne varslede gjennomgangen fra forrige regjering ble aldri gjennomført. Det vil regjeringen gjøre nå. Men det ligger ingen beslutning i en slik gjennomgang. Forslag til beslutninger kommer vi tilbake til, og de skal være baserte på hvordan vi best mulig oppnår mest mulig bærekraftig vekst for verdens fattige og marginaliserte, og på hvordan vi når bærekraftsmålene innen 2030 og Parisavtalen på best mulig måte.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2021-10-27:
Utviklingspolitikken er heldigvis et felt hvor det er relativt stor enighet om retning og ikke minst om målet om størst mulig effekt og resultater gjennom investerte midler. Det vil si at både kvalitetskriterier og mye av retningen innen bistanden vil ligge fast. Regjeringen er tydelig på at vi ønsker å være en forutsigbar partner. Det innebærer også hvilke kvalitetsmekanismer som ligger til grunn. Men evalueringer av skiftende regjeringer har også vist at det er utfordringer ved alle kanaler av bistanden. Det vi vet, er at bruken av multilaterale kanaler, inkludert fond, økte betraktelig under forrige regjering. Derfor er det viktig å gjennomføre den gjennomgangen som forrige regjering selv varslet.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2021-10-27:
Hurdalsplattformen til den nye regjeringen slår fast at utviklingspolitikken skal bidra til samfunnsendring. Vi skal kraftsamle innsatsen der hvor vi mener vi kan gjøre en størst forskjell som et relativt lite land, og konsentrere oss om noen områder der vi vet at vi kan skape endring på konkrete bærekraftsmål, som igjen kan skape ringvirkninger på andre områder. Vi slår også fast at vi ønsker et bevisst valg av partnere og kanaler for bistanden, for det er ingen entydige svar på hva som er mest effektivt. Nå er det heller ikke sånn at alle gode hensikter nevnes i en regjeringsplattform. Mye av den gode norske bistanden og utviklingspolitikken ligger fast gjennom endrede regjeringer, men vi har varslet en tydelig satsing og målrettet retning gjennom Hurdalsplattformen.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Det er offentlig kjent at det fortsatt befinner seg totalt fire norske kvinner, med til sammen fire barn, i leirene i Nordøst-Syria. To av disse kvinnene har bedt norske myndigheter om konsulær bistand. Utenrikstjenesten har som lovpålagt oppgave å bistå norske borgere i utlandet. Norske borgere i utlandet har imidlertid ikke rettslig krav på konsulær bistand. Det vil si at den enkelte borger ikke kan kreve at utenrikstjenesten skal gripe inn i en bestemt enkeltsak. Norge har heller ikke en forpliktelse etter folkeretten til aktivt å repatriere fremmedkrigere eller deres barn – dette ettersom Norges handlingsplikt etter menneskerettighetene forutsetter at norske myndigheter har jurisdiksjon over det aktuelle territoriet. Bekymringen for barna som befinner seg i leirer i Syria, er sterk. Disse barna lever under vanskelige forhold og er satt i en veldig alvorlig situasjon av sine foreldre. Foreldre har ansvaret for egne barn også i utlandet. Utenrikstjenesten kan ikke hente barn som er i følge med sine foreldre, uten samtykke fra foreldrene. Bistanden som den forrige regjeringa ga til barn av norske fremmedkrigere i Syria, må ses på bakgrunn av den ekstraordinære situasjonen barna befant seg i. Utenriksdepartementet vil behandle disse sakene innenfor rammen av konsulær bistand. Jeg minner om at enhver konsulærsak dreier seg om noens personlige forhold, og at detaljer som utenrikstjenesten blir kjent med i disse sakene, derfor vil være underlagt lovpålagt taushetsplikt. Av hensyn til sikkerheten til de involverte kan jeg ikke kommentere behandlingen av disse individuelle sakene offentlig. Vår grunnholdning har vært og er at vi ikke henter fremmedkrigere hjem. Alle kan be om individuell konsulær bistand, men dette innebærer at det gjøres vurderinger av individuell bistand og retten til det i hver enkelt sak.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Hvis representanten Listhaug hadde lyttet til mitt svar, ville hun hørt at jeg gjentok budskapet om regjeringas grunnholdning i disse spørsmålene. Men det er ikke aktuelt for meg – slik det heller ikke var for den regjeringa som representanten Listhaug selv var en del av – å redegjøre for behandlingen av enkeltsaker, for de er underlagt taushetsplikt.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Det har, meg bekjent, ikke kommet noen slike henvendelser om utvisning. Dersom representanten Listhaug opplever meg som unnvikende og uklar, vil nok det gjelde i alle enkeltsaker. Representanten Listhaug har vært statsråd selv, og det handler om taushetsplikten. Det er ganske grunnleggende i det norske demokratiet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Jeg er meget bekymret for utviklingen i Hongkong og følger situasjonen tett. Hongkongs nasjonale sikkerhetslov ble innført av myndighetene i Beijing uten konsultasjon med Hongkongs myndigheter eller befolkning. Etter at loven trådte i kraft den 30. juni 2020, har en rekke demokratiforkjempere, politikere og pressefolk blitt arrestert. Det er også innført begrensninger på valgene til Hongkongs lovgivende forsamling. Valgene har blitt både mindre frie og mindre betydningsfulle, og Beijing-myndighetenes kontroll er styrket. Samlet sett har utviklingen i Hongkong svekket innbyggernes rettigheter og friheter og hatt en meget negativ effekt på ytringsfriheten. Befolkning, sivilt samfunn, media og næringsliv legger bånd på seg. Når det gjelder det konkrete eksemplet representanten viser til, har enhver rett til å uttrykke seg kunstnerisk. Det er en grunnleggende menneskerettighet. Det omfatter også retten til å ytre seg gjennom kunst, det er et prinsipp for regjeringa. Sist jeg var i Kina, tok jeg som leder av Stortingets utenrikskomité opp menneskerettighetssituasjonen på vegne av alle de politiske partiene. Jeg kan forsikre representanten om at jeg også som utenriksminister vil stå opp for det samme. Vi vil følge opp det som ble gjort av den forrige regjeringa, som representanten var en del av. Politikken overfor Kina ligger fast, men vi vil skape en enda større grad av forutsigbarhet gjennom en felles nordisk og europeisk tilnærming, slik regjeringa skriver i Hurdalsplattformen. Vi vil samarbeide med Kina der vi har felles interesser, men samtidig stå opp for menneskerettigheter og våre samfunnsverdier. Når det gjelder Hongkong, må befolkningens rettigheter under Hong Kong Basic Law respekteres i tråd med prinsippet ett land, to systemer. Hongkongs forhold til Fastlands-Kina har vært basert på denne modellen siden gjenforeningen med Kina i 1997, og det skal gjelde til 2047. Dette er en modell som har tjent alle parter godt. Den gir høy grad av autonomi for Hongkong, en egen minigrunnlov. Basic Law er et uavhengig rettsvesen og har en uavhengig lovgivende forsamling. Respekt for prinsippet ett land, to systemer er et budskap vi vil fortsette å fremme. Bekymringen for utviklingen deler vi med en rekke andre land. Vi blir bedre hørt når vi står sammen med andre, og vi vil legge spesielt vekt på å stå sammen med våre partnere i det europeiske og nordiske fellesskapet.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Jeg har også vært kulturminister. Derfor er jeg grunnleggende opptatt av kunstnerisk frihet og kunstinstitusjonenes frihet til å stille ut det de vil. Det påligger derfor ikke Utenriksdepartementet et ansvar for å formidle noe til norske kunstinstitusjoner – til hva de vil vise fram. Den retten er absolutt i Norge, og det er også viktig å formidle til andre land, bl.a. Kina. Det som er grunnleggende for meg, er at alle har rett til å uttrykke seg fritt innenfor kunst.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Det er ikke min hensikt å fortelle statsråden om hvordan Kulturdepartementet styrer kunstpolitikken i Norge, og heller ikke når det gjelder kunst innenfor offentlig rom, har kulturministeren på noen som helst slags måte meninger om hvordan det skal være. Jeg mener det er veldig viktig at vi er ganske grunnleggende prinsipielle på disse spørsmålene, nettopp fordi kunstnerisk frihet er en måte som veldig mange uttrykker seg på i andre land. Derfor ville det være veldig galt av meg å pålegge en kunstinstitusjon i Norge noen som helst slags forventning om hva de bør stille ut. I Norge har vi full kunstnerisk frihet. Det å påvirke kunsten er ikke en del av norsk utenrikspolitikk. Vi vil på alle måter følge opp det som er den forrige regjeringas syn på Kina, vi vil styrke arbeidet med menneskerettigheter, slik at det vil være gjenkjennelig for representanten Melby.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Jeg takker for hilsenen fra den tidligere utenriksministeren. Det som kanskje skiller utenrikspolitikk fra andre diskusjoner her i huset, er at man ikke ønsker å misforstå hverandre bevisst – og det mener jeg er en veldig viktig verdi i norsk utenrikspolitisk diskusjon. Norge planlegger å delta som observatør på statspartskonferansen for forbudstraktaten. Dette innebærer ikke et steg i retning av å slutte seg til avtalen. Det er snarere en erkjennelse av at traktaten nå eksisterer, og at regjeringa mener det er viktig å være til stede der nedrustning diskuteres. Hurdalsplattformen bekrefter regjeringas sterke forpliktelse til NATO. Norge støtter fullt opp om NATOs strategiske konsept, herunder NATOs forsvars- og avskrekkingskonsept, sist bekreftet på NATO-toppmøtet tidligere i år. Forsvarsministeren konsulterte i forrige uke med de allierte på NATOs forsvarsministermøte. Tilbakemeldingene var i tråd med forventningene. At Norge vil være observatør under statspartsmøtene til forbudstraktaten, rokker imidlertid ikke ved våre forpliktelser i NATO. Norge vil fortsette å konsultere allierte land om disse spørsmålene. Det er bred enighet om hovedlinjene i norsk utenriks- og sikkerhetspolitikk, men på noen områder har altså våre to partier hatt noe ulike vurderinger. På spørsmålet om atomnedrustning har våre to partier historisk sett hatt en noe ulik tilnærming. Om vi ser på da Einar Gerhardsen kom med erklæringen om ingen atomvåpen på norsk jord i 1957, debatten om Bratteli-doktrinen på 1970-tallet om anløpspolitikk og forutsetningen om at skip med atomvåpen ikke skulle anløpe norske havner, og diskusjonen om mellomdistanseraketter på 1980-tallet, vil man i alle disse diskusjonene se, hvis man går til kildene, at Høyre og Arbeiderpartiet har hatt en noe ulik tilnærming historisk sett. For et drøyt tiår siden tok Jonas Gahr Støre som utenriksminister det humanitære initiativet til å skape ny framdrift i det internasjonale nedrustningsarbeidet, og det skapte debatt i Stortinget da den forrige regjeringa trakk ut Norge av dette arbeidet, og hele initiativet deretter tok en retning som var uforenlig med våre NATO-forpliktelser. Regjeringa vil være offensiv for å få framdrift i nedrustningsforhandlingene, men innenfor rammen av våre NATO-forpliktelser, slik Arbeiderpartiet har gjort siden Gerhardsen-regjeringa like etter krigen var med på å grunnlegge NATO, i 1949.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Representantens gjengivelse av den nære historien er noe feil. Hun leverte selv til Stortinget en utredning om atomtraktaten. Og det er helt riktig at jeg ved den anledning sa at det var uaktuelt og ikke i tråd med våre NATO-forpliktelser å undertegne den traktaten. Det står jeg fast ved. Men det sto ingenting i den utredningen om observatørstatus. Det har vært forventede reaksjoner på vårt ønske om å være observatør. Det har det vært fra atommaktene, og det har det vært fra Høyre i Stortinget. Vi deler nok målet, men det er også slik at måten den forrige regjeringa drev nedrustningspolitikken på, har vært diskutert i denne sal. Og det har vært kritikk av den forrige regjeringa fra flere partier. Jeg er ikke enig med Venstre og Kristelig Folkeparti, som vil undertegne, og som var en del av samme regjering som Søreide, men jeg mener at den forrige regjeringa burde vært mer offensiv, og det har denne regjeringa mål om å være.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Denne regjeringa har vært ganske tydelig på at vi støtter NATOs strategiske konsept. Forrige gang vi satt i regjering, fikk vi inn som en del av vårt mål at NATOs mål skulle være en verden uten atomvåpen. Da fikk vi amerikanerne med oss på det, og det viser at vi har vært en del mer offensiv enn det den forrige regjeringa har vært i disse spørsmålene. Jeg legger merke til at representanten snakker om verifikasjon som noe den forrige regjeringa var aktiv på. Vel, det var vel Gahr Støre som tok initiativ på det området. Det som er viktig for meg, og som har vært viktig for Arbeiderpartiet siden vi ble med i NATO i 1949, er å stå trygt på NATOs grunn, være lojal som NATO-medlem, men være mer offensiv i nedrustningspolitikken enn det som har vært tradisjonell Høyre-politikk.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-10-27:
Før spørsmålet vil jeg også benytte anledningen til å ønske Anniken Huitfeldt velkommen til Stortinget som utenriksminister. «I Hurdalsplattformen skriver regjeringen at Norge skal delta som observatør på statspartsmøtene om traktaten om forbud mot kjernevåpen. Norge vil være det eneste NATO-landet som deltar på dette møtet. Mener utenriksministeren forbudstraktaten er i tråd med våre NATO-forpliktelser, og hvilke reaksjoner har kommet fra allierte på at regjeringen har besluttet å delta som observatør på statspartsmøtet?»
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-10-27:
Det er interessant med historietimer, men jeg er mer opptatt av det som skjer akkurat nå. I den nære fortid har ikke Arbeiderpartiet og Høyre vært uenige om dette. Tvert imot har Arbeiderpartiet vært krystallklar på – her i Stortinget – at forbudstraktaten ikke er i tråd med våre NATO-forpliktelser, at vi verken skal signere eller ratifisere, eller delta som observatør på statspartskonferanser når det har vært diskutert her i Stortinget. Jeg spurte hvilke reaksjoner som hadde kommet, og utenriksministeren sa de var som forventet. Da er spørsmålet: Hvilke reaksjoner forventet regjeringa på denne, etter min og mange andres oppfatning, uforståelige og ukloke alenegangen i et så viktig spørsmål? Det er ingen uenighet om målet – en verden uten kjernevåpen – men da går ikke veien via en observatørstatus til en forbudstraktat, som både har svake verifikasjonsmekanismer, og som ikke inkluderer noen av kjernevåpenstatene. Hvorfor har regjeringa valgt alenegang når de allikevel ikke skal verken signere eller ratifisere?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2021-10-27:
Der regjeringa var offensiv, var der det var mulig å få til praktisk nedrustningsarbeid. Det gjaldt spesielt det internasjonale lederskapet vi tok på verifikasjon, der kjernevåpenstatene er med. Vi har også i tida vi satt i regjering, startet et arbeid med irreversibilitet, som er to av fire faktorer som må være til stede for å få til nedrustning. Det er ikke bare Høyre i Stortinget og atommaktene som har vært kritiske. NATOs generalsekretær har vært sterkt kritisk til det regjeringa nå gjør. Og reaksjonene har åpenbart ikke latt vente på seg. Utenriksministeren sa at regjeringa støtter fullt ut opp om NATOs strategiske konsept. Kan utenriksministeren da avklare at i forbindelse med fornyelse av NATOs strategiske konsept som skal skje fram mot sommeren neste år, kommer Norge til å støtte at NATO fortsatt skal ha en kjernefysisk avskrekkingsevne så lenge det finnes kjernevåpen i verden?
Hårek Elvenes (Høyre), 2021-10-27:
«Ved behandlingen av innstillingen til Prop. 14 S(2020–2021) ble det vedtatt å be regjeringen i løpet av 2021 sette ned en forsvarskommisjon med bred faglig og politisk sammensetning for å vurdere de sikkerhetspolitiske utfordringene for Norge. I Hurdalsplattformen skriver regjeringen at den vil nedsette en totalberedskapskommisjon. (2020–2021) Hvordan henger i så fall disse to kommisjonene sammen?»
Hårek Elvenes (Høyre), 2021-10-27:
Det er jo positivt at man i den totalberedskapskommisjonen skal se samfunnets samlede beredskapsressurser i sammenheng, og særlig hvordan man skal klare å utnytte de knappe ressursene best mulig. Da er mitt spørsmål: Hvorfor velger man å svekke spesialstyrkenes kapasitet og antiterrorberedskapen ved å flytte en del av helikoptrene fra Rygge til Bardufoss, på tross av at det eksisterer et entydig faglig råd om at denne ressursen vil bli utnyttet best ved den lokaliseringen som man nå har landet på?
Hårek Elvenes (Høyre), 2021-10-27:
Det er betryggende å høre at man ikke ønsker å svekke spesialstyrkenes operative evne, men det er vel ingenting som skulle tilsi at situasjonen verken hva gjelder teknikere, flygere eller kvaliteten på skrogene er blitt bedre enn da denne beslutningen ble tatt. Men tilbake til kommisjonene: Det er jo greit med en bred utredning av alle sider ved dette, og jeg forutsetter at dette skal være grunnlag for den nye langtidsplanen som kommer. Det kommer jo et fagmilitært råd fra forsvarssjefen også, vil jeg tro. Hvis disse kommisjonene og det fagmilitære rådet kommer i konflikt med hverandre, at dette trekker i forskjellig retning, hvilke av disse kommisjonene og rådene vil da forsvarsministeren tillegge mest vekt?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2021-10-27:
La meg først takke representanten Elvenes for spørsmålet. Forsvar og beredskap betyr mye for Norge, og det betyr selvfølgelig også mye for den nye regjeringen. Derfor vil denne regjeringen følge opp Stortingets vedtak om å nedsette en forsvarskommisjon i år. Forsvarskommisjonen skal vurdere de sikkerhetspolitiske utfordringene for Norge og bidra til grunnlaget for neste langtidsplan for forsvarssektoren. Arbeidet med mandatet for denne kommisjonen ble igangsatt av den forrige regjeringen. Jeg tar også sikte på, og håper på, å kunne ha god dialog med alle partiene i Stortinget for å få et mandat som har bredest mulig oppslutning politisk, slik at vi har en bred forankring av dette arbeidet, slik vi vanligvis har hatt i denne typen saker. Dette ble også gjort av den forrige regjeringen i god dialog med Stortinget. Regjeringen ser altså behov for å se bredt på hvordan samfunnets totale ressurser bør innrettes for å sikre tilfredsstillende beredskap, og det skal en totalberedskapskommisjon adressere. Jeg skal ikke gi meg inn på å eksemplifisere veldig mye, men det er klart at en totalberedskapskommisjon kan omfatte områder som f.eks. vannforsyning, vi har nettopp hatt en pandemi, vi har spørsmål knyttet til organisert kriminalitet, sammensatte trusler, digitale og finansielle utfordringer eller sikkerhet, som er områder som ikke vil falle inn under forsvarskommisjonen. Derfor er det også viktig å se disse to i sammenheng, så regjeringen ønsker å legge opp til et tettere samarbeid mellom Forsvaret og resten av samfunnet for å styrke vår samlede forsvarsevne og vår samlede beredskap. Tematikken for disse to kommisjonene henger tett sammen, og det er naturlig at vi ser dem i sammenheng og informerer hverandre i det videre arbeidet.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2021-10-27:
Nå er vi vel over på et litt annet tema, men regjeringen har altså ikke til hensikt å svekke spesialstyrkenes kapasiteter og beredskap. Men for å holde oss til det som er hovedspørsmålet, det som går på forsvarskommisjonen, er altså hensikten med å opprette to kommisjoner nettopp å se sammenhengen mellom disse områdene og de ulike behov vi har, og de ulike utfordringer vi står overfor.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2021-10-27:
La meg for det første understreke at totalberedskapskommisjonen nedsettes av Justisdepartementet, ikke av Forsvarsdepartementet. Når det gjelder eventuelle konflikter mellom ulike områder, er det jo nettopp det som er regjeringen og Stortingets oppgave, å gjøre politiske prioriteringer mellom ulike områder og ivareta både sikkerhet, som Forsvaret skal ivareta, og en beredskap, som vi skal ha på andre områder av samfunnet, på en best mulig måte. Det er politiske prioriteringer som vi vil komme tilbake til, og som jeg tror vi vil få rikelig anledning til å diskutere i årene som kommer.
Anne Kristine Linnestad (Høyre), 2021-10-27:
La meg først ønske ministeren velkommen i salen og til sin første spørretime – der er vi på lik linje, dette er også min første, på denne siden. «Kommunen har en plikt til å følge opp ulovlige tiltak etter plan- og bygningsloven uansett hvor gammelt forholdet er. For kommuner kan dette oppfattes som en byrde, og det kan slå særdeles feil ut i praksis for innbyggerne. Dette oppleves spesielt urimelig for eiere av fast eiendom dersom ulovligheten er begått av tidligere eier, langt tilbake i tid. Solberg-regjeringen ønsket å se på hvilke virkemidler kommunene har og hvilken plikt de har til å følge opp tiltak i strid med planverket. Hvilket syn har den nye statsråden på denne problemstillingen?»
Anne Kristine Linnestad (Høyre), 2021-10-27:
Jeg takker for svaret. Vi har jo helt samme utgangspunkt: Det skal aldri lønne seg å bryte loven på noe felt, ei heller på dette, og rett skal være rett. Slik det nå er, er det en del eierskifter som har skjedd, og ting kan ha oppstått langt tilbake i tid. Enkelte kommuner har en større ryddejobb, hvis man kan kalle det det, enn andre kommuner har. Det kan gå så langt som at kommunene i sin iver etter å rydde opp i gamle forhold faktisk ikke får tid, eller ikke har ressurser nok, til å vedta nye detaljreguleringsplaner og nye utbyggingsplaner. Jeg er glad for svaret statsråden gir, men siden han nå sier han vil sette i gang et arbeid, lurer jeg på hvordan han ser for seg framdriften på dette arbeidet, og når vi kan vente en melding tilbake.
Anne Kristine Linnestad (Høyre), 2021-10-27:
Takk.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2021-10-27:
Aller først: Takk for velkomsten, og i like måte. Plan- og bygningsloven gir kommunene både anledning til og ansvar for å forvalte arealene til samfunnets beste. Dette skal bidra til å sikre at utbygging skjer i samsvar med lov, forskrift og arealplan, og gjennom det også sikre allmennheten tilgang til bl.a. skog, fjell og kyst. Plan- og bygningsloven er også en av våre viktigste kulturminne- og miljølover. Plan- og bygningslovgivningen utgjør et omfattende regelverk. Det er neppe til å unngå at det forekommer regelbrudd. Enkelte ulovligheter skyldes manglende kunnskap, mens andre gjøres bevisst i strid med regelverket. Reglene om ulovlighetsoppfølging er bl.a. begrunnet i miljøhensyn, likhetshensyn og hensynet til respekten for regelverket. Ulovlighetsoppfølging skal bidra til å hindre uheldige arealinngrep og uheldig bygge- og anleggsvirksomhet, sikre sektorinteresser, sikre god kvalitet i byggverk og ha en allmennpreventiv effekt. Det skal ikke lønne seg å ta snarveier eller bryte regelverket. Jeg har forståelse for at intetanende eiere som har kjøpt i god tro, kan oppleve det krevende å måtte reversere tiltak som er gjort for lenge siden. At kommunene kan oppleve ulovlighetsoppfølging som byrdefullt, er etter min vurdering et svakere argument, med tanke på den samfunnsoppgaven kommunene har etter plan- og bygningsloven, og den betydningen loven har for så mange mennesker. Plan- og bygningsloven gir også kommunene andre, gode verktøy for å kunne rydde opp i gamle ulovligheter på en måte som ikke nødvendigvis blir veldig inngripende for de eierne som er berørt. Det gjelder f.eks. gjennom arealplan, søknad om godkjenning av tiltaket i ettertid og dispensasjon. Kommunene kan også la være å forfølge ulovligheter av mindre betydning. Dette fremkommer av bestemmelsen om ulovlighetsoppfølging, slik denne lyder i dag. Jeg mener bestemmelsen om ulovlighetsoppfølgning er viktig for ikke å svekke respekten for loven. Dog kan kommunene ha enkelte utfordringer med praktiseringen av bestemmelsen, og det er viktig at man ser hele bredden av de virkemidlene man har i ulovlighetsoppfølgingen. Jeg vil derfor i første omgang se på om veiledningen kan forbedres, sånn at kommunene får et bedre verktøy som kan brukes ved praktiseringen av bestemmelsen. Men jeg vil samtidig følge utviklingen på området nøye og se nærmere på regelverket hvis det viser seg nødvendig.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2021-10-27:
Vi deler jo mye av oppfatningen her. Det jeg prøvde å få fram i mitt svar, var nettopp at dagens bestemmelser gir kommunene en fleksibilitet til å tilnærme seg dette på en måte som også kan svare ut de eierne som har vært intetanende når de har kjøpt sine eiendommer. Det vil selvfølgelig avhenge av en konkret vurdering, men som jeg nevnte, er det muligheter til å kunne godkjenne tiltak i ettertid, gi dispensasjoner, endre arealplan, sånn at ikke nødvendigvis alle tiltak eller ulovligheter man oppdager, må gjøres om. Det må kommunene selvsagt vurdere. Jeg kan ikke nå gi noen konkret tidsfrist for arbeidet, men jeg vil se på veiledningen og takker sånn sett også for at representanten har gjort meg oppmerksom på problemstillingen.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2021-10-27:
Takk for velkomsten. Jeg ser også fram til samarbeid om viktige saker. En tillitsreform i offentlig sektor handler bl.a. om å gi ansatte i møtet med brukerne rom og tillit til å utøve sin profesjon uten at unødvendige dokumentasjons- og rapporteringskrav eller lange ansvarskjeder fra beslutningstakere til dem som møter brukerne, tar bort tid og handlingsrom til å kunne gi best mulig tjenester. I kommunal sektor vil dette også henge i hop med tilliten til lokaldemokratiet. Omfattende detaljstyring av tjenesteytingen vil nettopp generere rapporteringskrav og behov for kontrollmekanismer. Vi har stort behov for å utvikle offentlig sektor og finne smartere løsninger for å skape langsiktig bærekraft. Regjeringens mål i fornyelsen av offentlig sektor er å oppnå mer velferd og mindre administrasjon, mer lokal frihet og mindre detaljstyring. Premisset i spørsmålet, om å ta fra kommunene lokalt selvstyre, mener jeg derfor er feil. Kommunene har selvsagt frihet til å velge de løsningene de mener er best ut fra lokale forhold og lokalpolitiske prioriteringer. Det offentlige trenger heller ikke nødvendigvis å løse alle oppgavene selv, men regjeringen ønsker innen sentrale velferdsområder å legge til rette for langsiktige avtaler med ideelle virksomheter basert på kvalitet framfor kommersialisering og konkurranseutsetting. I dette ligger det også et ønske om å styrke det lokalpolitiske handlingsrommet. Et eksempel på det er barnehagesektoren. Jeg skal ikke forskuttere den konkrete oppfølgingen av Storberget-utvalget, som den forrige regjeringen satte ned, men det er grunn til å merke seg at sentralt i den innstillingen er forslag om større kommunal myndighet til å styre kapasitetsutviklingen på tvers av kommunale og private eiere og å sikre større likhet i plikter mellom kommunale og private barnehager. Regjeringen arbeider nå med å avklare den videre prosessen med en tillitsreform, der dialog med bl.a. partene i arbeidslivet, brukerorganisasjoner og andre blir sentralt. Partssamarbeidet vil være grunnleggende.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2021-10-27:
Det er et omfattende samspill mellom offentlig sektor og ulike aktører, av både ideell og mer kommersiell karakter. Det er ingen som ønsker at vi ikke skal ha et slikt samspill. Jeg kan f.eks. vise til at det offentlige, både staten og kommunesektoren, er en særdeles stor innkjøper av varer og tjenester i dag – for flere hundre milliarder kroner i året. Et eksempel på at man legger til rette for den typen samspill, er knyttet til det som ligger i leverandørutviklingsprogrammet, hvor man prøver å koble sammen kommunale behov med utvikling av næringslivet. Dette er et initiativ som i sin tid ble tatt av NHO og KS, hvor det statlige virkemiddelapparatet også er med og legger til rette for å finne nye, innovative løsninger.
Bjørn Arild Gram (Senterpartiet), 2021-10-27:
Som nevnt jobber regjeringen nå med å konkretisere den videre prosessen knyttet til tillitsreformen, men det er konkret vist til samhandling med brukerorganisasjoner i det arbeidet. Så det er jo et eksempel på at man definitivt tar brukernes ønsker på alvor. Når det gjelder spørsmålet om fritt brukervalg, vil jeg bare understreke at det er en mulighet som har ligget i loven fra før den siste endringen kom. Men man kan faktisk se på den siste endringen, som vel trådte i kraft i september, som en innsnevring av det kommunale selvstyret, for de nye reglene som kom, la også bestemte føringer for hvordan kommunene skulle gjennomføre et fritt brukervalg, hvilket man hadde større frihet til før den lovendringen.
Mudassar Kapur (Høyre), 2021-10-27:
La meg aller først gratulere statsråden med et nytt og viktig verv. Jeg ser fram til et godt samarbeid her i Stortinget. Dette er en komité hvor det skjer mye, så det kan godt hende at vi kommer til å ses ofte i diverse sammenhenger. Så til spørsmålet: «Et av formålene med tillitsreformen i Hurdalsplattformen er å redusere bruken av markedsmekanismer i velferdsstaten. Regjeringen vil redusere bruken av kompetansen fra bedrifter, sosiale entreprenører og engasjerte gründere som skaper alternativer for de som ikke ønsker å benytte det offentlige tilbudet. Hvordan mener statsråden at det å ta fra kommunene deler av deres lokale selvstyre, eller å frata statlige virksomheter friheten til å jobbe på den måten de selv ønsker vil gi tjenester der innbyggernes behov og ønsker er i sentrum?»
Mudassar Kapur (Høyre), 2021-10-27:
Bare for å følge opp dette med samspill: Et samspill der vi får muligheten til å benytte kompetansen som finnes i bedrifter, hos sosiale entreprenører eller hos kreative og engasjerte gründere i en oppstartsbedrift, for den saks skyld, er helt avgjørende for den lokale verdiskapingen og gode tjenester til innbyggerne, som jeg regner med at statsråden også er opptatt av. Da vil jeg, som en oppfølging av det statsråden nå har sagt, spørre: Hvorfor mener da regjeringen – dermed også statsråden – at det er mer rett at det offentlige skal gjøre jobben selv, enn at vi fortsatt skal ha et godt samspill mellom offentlig og privat?
Mudassar Kapur (Høyre), 2021-10-27:
Statsministeren sa nylig at en tillitsreform i offentlig sektor er nødvendig. Og selv om det ikke er mitt hovedspørsmål i dette spørretimespørsmålet, må jeg spørre om det også gjelder tilliten til vanlige folk. La meg illustrere dette med et eksempel: Det står i plattformen at man ønsker å oppheve loven om godkjenningsordningen for fritt brukervalg. Synes statsråden at man viser tillit til vanlige eldre når det blir vanskeligere å velge hvem som skal komme hjem til seg for å hjelpe til med stell og vask? Er det å vise tillit til den enkelte borger og ikke minst også til kommunene, med tanke på hvilke tjenester de kan yte?
Trond Helleland (Høyre), 2021-10-27:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I Hurdalsplattformen står det at veiutbygging må underlegges politisk styring og offentlig eierskap. På hvilken måte mener statsråden dette ikke er tilfellet i dag?»
Trond Helleland (Høyre), 2021-10-27:
Det kom litt brått på oss begge, dette. Jeg vil naturligvis gratulere den nye statsråden med jobben, og jeg ser fram til et godt samarbeid. Jeg hadde også tenkt å sitere det avsnittet som statsråden selv siterte, for der står det mye klokt. Det var bare den siste setningen jeg lurte på, for selv om vi i 2003 skilte Mesta ut fra Statens vegvesen og i 2015 etablerte Nye Veier, har det alltid vært samferdselsministeren som har vært generalforsamling, og som har hatt det overordnede ansvaret. Det er Stortinget som vedtar veiutbyggingene. Det er ikke sånn som det er i noen land, som f.eks. i USA, hvor jeg har kjørt på «toll roads», som er 100 pst. privat finansiert. Det er vel ingen i Norge som har tatt til orde for akkurat det. Så da kan vi trygt slå fast at det skal fortsette som før, og jeg håper også at statsråden vil se nøye på porteføljen som Nye Veier har, og sørge for at de får lov til å drive videre, for det har gitt titalls milliarder i besparelser.
Trond Helleland (Høyre), 2021-10-27:
Takk for det. Da regner jeg med at statsråden sluttet seg til alt jeg sa, også det om Nye Veier, og at vi framover skal få nytte av dette. Poenget mitt, og Høyres poeng, er at så lenge vi har en offentlig veisektor som er underlagt offentlig og politisk styring og kontroll, er det jo de virkemidlene vi bruker for å få mest mulig ut av pengene, som det står i Hurdalsplattformen, som er avgjørende. Da er det viktig at en sørger for at de modellene som har vist seg å gi effekt, blir tatt i bruk. Nå har også Statens vegvesen fått ta i bruk porteføljestyring i større grad, noe som kan gi en mer effektiv veibygging. Vi har selv sikkert opplevd ulike veiprosjekter som har gått litt i rykk og napp. E16 til Hønefoss går f.eks. i rykk og napp. Det å få en flyt i dette, sørge for at bilene kommer fram, at varetransporten kommer fram, blir et hovedmål for Høyre de neste fire årene. Jeg håper statsråden slutter seg til det.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Representantens spørsmål legger til grunn at Hurdalsplattformen sier vi ikke har politisk styring og offentlig eierskap til veiutbygging i dag. Det er en unøyaktig lesing av plattformen. Jeg tillater meg derfor å sitere det aktuelle avsnittet i sin helhet: «Bedre veier gir økt nytte for samfunnet i form av reduserte kostnader for veibrukerne som følge av bedre fremkommelighet. Regjeringen mener at utbygging av infrastruktur må gjennomføres på en måte som gir mest mulig igjen for pengene, og at store offentlige satsinger på infrastruktur skal bidra til lokale og regionale arbeidsplasser. Regjeringen mener at veiutbygging må underlegges politisk styring og offentlig eierskap.» Det er viktig for denne regjeringen å ha politisk styring med og offentlig eierskap til veiutbygging. Å slå fast dette i plattformen gir en klar retning for regjeringens arbeid, f.eks. når vi skal følge opp regjeringens vil-punkt om at regjeringen vil: «Utrede hvordan utbygging, drift og vedlikehold av veier skal organiseres. [sic] med bakgrunn i at stadig flere utbyggere og veieiere gir fare for økte kostnader, mer fragmenterte fagmiljøer og mindre sammenhengende utbygging.» Jeg vil samtidig minne om at Hurdalsplattformen slår fast at regjeringen vil sørge for at anbud ved bygging av samferdselsprosjekter utformes slik at lokale og regionale aktører kan delta, og at regjeringen vil sørge for at samferdselsinvesteringer styrker norske bedrifter med norske lønns- og arbeidsvilkår. Regjeringsplattformen er med andre ord klar på at det – innenfor den styringen vi skal gjøre fra politisk nivå, og på oppdrag fra de offentlige veiutbyggerne, Statens vegvesen og Nye Veier – selvfølgelig fortsatt skal gis oppdrag til private aktører om å bygge ut veier.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Jeg har i grunnen ikke så mange kommentarer til det Helleland her sier. Vi er enige om hovedinnrammingen av det som her ble sagt.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Vi er opptatt av at vi skal ha en effektiv struktur på hele veiområdet, og at vi skal få mest mulig ut av pengene. Det tror jeg ikke det er noen uenighet om i Stortinget, heller ikke mellom partiene. Det står i vår plattform at vi skal ha en gjennomgang av strukturen på området, og det innbefatter jo at vi vil se på det hele, men det er ingen konkrete ting jeg har lyst til å melde om, f.eks. knyttet til Nye Veier, på nåværende tidspunkt.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Klimakrisen er av de viktigste utfordringene verden står overfor de kommende årene. I tråd med Hurdalsplattformen vil regjeringen legge opp til en effektiv transportpolitikk for hele landet, som reduserer klimagassutslippene fra transportsektoren i tråd med våre internasjonale klimaforpliktelser. Transportsektoren står for om lag en tredjedel av klimagassutslippene i Norge. I Nasjonal transportplan 2022–2033 er det fem hovedmål for transportsektoren de kommende tolv årene. Å bidra til oppfyllelse av Norges klima- og miljømål er ett av dem. Vi legger opp til at klimagassutslippene fra transportsektoren skal halveres innen 2030. Det viktigste virkemidlet for å redusere klimagassutslippene fra transportsektoren er CO 2 -avgiften, omsetningskrav for biodrivstoff og krav i offentlige anskaffelser. I Nasjonal transportplan 2022–2033 er det prioritert en rekke investeringsprosjekter innen alle transportformer. Prosjekter som bidrar mye til ett av hovedmålene, kan bidra negativt til et annet. Noen av de prioriterte prosjektene er beregnet å gi økt utslipp av klimagasser fra transport, mens andre vil kunne gi en reduksjon. I Nasjonal transportplan 2022–2033 bygges det opp om en ambisjon om å halvere utslipp i transportsektoren og bidra til oppfyllelse av Norges klimamål. Møre og Romsdal er et av de største fylkene målt etter fastlandseksport og er viktig for den nasjonale verdiskapingen. Det er viktig å prioritere prosjekter som støtter opp om denne verdiskapingen. E39 Ålesund–Molde skal bygge sammen bo- og arbeidsmarkeder mellom de to største byene i fylket. Prosjektet vil også redusere reisetiden og lette transporten nord–sør gjennom fylket. E136 er den viktigste veien inn og ut av fylket. Der veien går sammen med E39, vil den bli betydelig utbedret.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Som undertegnede sa, er det slik at det er en helhet. Noen prosjekter vil bidra negativt, noen vil bidra positivt. Vi ser på den samlede effekten i transportsektoren i Nasjonal transportplan når vi skal nå/gjennomføre disse målene.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Jeg vil minne representanten om at det har vært en lang prosess i forkant her, en planprosess som har pågått i alle fall tilbake til 2010. Det er vedtatt reguleringsplan for fjordkryssingene, og det pågår et arbeid med reguleringsplan nord og sør for denne. På strekningen Breivika–Ørskogfjellet er man i ferd med å starte planlegging etter plan- og bygningsloven. Her har man altså lagt ned enormt med tid og ressurser i et prosjekt som nærmer seg oppstart.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Regjeringen Solberg fremmet 3. september i år en proposisjon om utredning og planlegging av Hordfast-prosjektet. I Prop. 208 S for 2020–2021 blir det fremmet vedtak om at prosjektet skal planlegges videre i tråd med vedtatte rammer for prosjektet. Dette innebærer at det er behandlingen av denne proposisjonen i Stortinget som vil legge premissene for den videre utviklingen av dette prosjektet. Det kommer jeg til å forholde meg til.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Jeg kan bekrefte at proposisjonen ikke trekkes tilbake, og jeg har full tiltro til at partiene i Stortinget, både de to nevnte regjeringspartiene og for øvrig, kan finne fullgode løsninger på å behandle denne saken.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Jeg har ikke den tilnærmingen at jeg vil foregripe behandlingen i Stortinget, så jeg har tillit til at våre partier i Stortinget finner gode løsninger i denne saken.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
I Hurdalsplattformen går det fram at regjeringen ønsker å satse på ferjer. Regjeringen vil halvere prisen på riksveiferjer og fylkesveiferjer i fireårsperioden. Det vil ha stor betydning for vanlige folks økonomi og for næringslivets kostnader. Av plattformen går det også fram at regjeringen ønsker å innføre en ordning med gratis ferje for øyer og andre samfunn uten veiforbindelse til fastlandet, og dessuten gjøre alle ferjesamband med under 100 000 passasjerer årlig gratis. Arbeidet med å redusere takstene er i gang. Det startet ved revisjon av statsbudsjettet for 2021, da takstene ble satt ned med 25 pst. i riksveiferjedriften, og det ble bevilget midler som la til rette for en tilsvarende reduksjon i fylkesveiferjedrift. Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget om hvordan reduksjon av ferjetakster og andre tiltak skal følges opp. En første tilbakemelding om oppfølging vil komme i tilleggsnummeret til statsbudsjett for 2022 i november i år.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Vi vil komme tilbake til hvordan vi skal innrette denne ordningen etter en vurdering og utredning i departementet, så jeg har ikke noe grunnlag for å gå nærmere inn på det nå enn det jeg allerede har sagt.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Nei takk.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Som jeg sa, vil vi kunne komme tilbake til hvordan vi skal prioritere de resterende intercitystrekningene når vi rullerer Nasjonal transportplan, men vi vil hele tiden lete etter muligheter for å kunne gjennomføre prosjektet fullt ut.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2021-10-27:
Det viktigste for oss er å få opp et godt togtilbud til alle langs intercitystrekningene. Det er god grunn til å tro at det vil innebære utbygging av dobbeltspor, men vi utelukker ingenting i den prosessen vi er i nå.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-10-27:
«I valkampen i Hordaland snakka regjeringspartia Arbeidarpartiet og Senterpartiet mot kvarandre om Hordfast. Der Arbeidarpartiet sine representantar la vekt på at traseen og konseptet låg fast, snakka Senterpartiet sine kandidatar om omkamp om trasé. Hurdalsplattforma nemnde ikkje Hordfast, så det er viktig for vidare framdrift å få klarlagt kva for parti sitt syn som er førande for regjeringa si haldning. Er det Arbeidarpartiet eller Senterpartiet sine utsegner i valkampen som regjeringa lyttar til?»
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-10-27:
Eg takkar for svaret og tolkar det som at regjeringa ikkje trekkjer tilbake den proposisjonen, og dermed stiller seg bak det regjeringa Solberg la til grunn når det gjaldt trasé. Då spør eg berre tydeleg om det er regjeringa sin politikk at dei står bak den proposisjonen, altså at ein vel den midtre traseen, og at det ikkje skal ta to–tre år med ny planlegging, som Senterpartiet har snakka om. Kan statsråden bekrefta at det Senterpartiet sa i valkampen, ikkje er førande for regjeringa si haldning?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2021-10-27:
Eg takkar igjen for svaret og tolkar det som at regjeringa står bak. Eg reknar med at regjeringspartia i Stortinget då òg står bak det som er regjeringas haldning, at ein har rydda av vegen all usikkerheit om trasé for Hordfast, at både den avgåtte regjeringa, Framstegspartiet og den nye regjeringa er tydelege på at ein skal byggja den midtre traseen, som har vore planlagt lenge, og at ein legg til grunn at debatten om ny trasé er fjerna ein gong for alle.
Dagfinn Henrik Olsen (Fremskrittspartiet), 2021-10-27:
Ferjer og ferjepriser har over lang tid vært fokusert sterkt på av oss som bor langs kysten, og for en som har vært fylkespolitiker i Nordland i mange år …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Dagfinn Henrik Olsen (Fremskrittspartiet), 2021-10-27:
Da skal jeg gå til spørsmålet: «I regjeringserklæringen slår en fast at en på sikt ønsker gratis ferger til øysamfunn uten fastlandsforbindelse og på strekninger hvor det er færre enn 100 000 passasjerer årlig. Dersom det er flere enn 100 000 passasjerer årlig, vil det bli halv pris. Hva er tanken bak en slik forskjellsbehandling av reisende og pendlere?»
Dagfinn Henrik Olsen (Fremskrittspartiet), 2021-10-27:
Det er, som jeg innledet med, slik at for dem som bor langsetter kysten og dem som reiser som turister, blir det vanskelig å se logikken i form av om det er 100 000 reisende eller færre. Hvis man bor på Vega og har 70 000 kr i reiseutgifter, har man fortsatt 70 000 kr i reiseutgifter om det er flere enn 100 000 passasjerer. Eller for å si det på en annen måte: Hvis man bor på Melbu og pendler til Fiskebøl på jobb, gjør man det med en ferje som bruker 40 minutter, og hvis man skal kjøre omveien, bruker man 2 timer og 20 minutter. Kostnaden er like stor, og det er et av de ferjesambandene som ikke vil få reduksjon på 50 pst., og belastningen for dem som bor der og er pendlere, blir da allikevel vesentlig større enn for andre. Da er rett og slett spørsmålet: Hva ligger bak den logiske tenkningen?
Dagfinn Henrik Olsen (Fremskrittspartiet), 2021-10-27:
Jeg hører det, og da får vi avvente til tilleggsproposisjonen kommer, slik at vi eventuelt da kan få se den logiske tenkningen bak en slik målrettet innsats.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-10-27:
«I NTP 2018–2029 skulle eksempelvis Østfoldbanen være ferdig utbygd i 2034. Nå varsler regjeringen i Hurdalsplattformen at man skal opprettholde ambisjonene for InterCity-utbyggingen på Østlandet i tråd med vedtaket fra 2013, som vil bety en fremskynding til 2030. I de senere år har det fremkommet dramatiske kostnadsøkninger for Østfoldbanen. Hva og hvilke samferdselsprosjekter skal regjeringen nedprioritere dersom man nå skal fremskynde denne utbyggingen?»
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-10-27:
La meg først takke for honnøren ministeren gir til Fremskrittspartiets deltakelse i regjeringen med å bygge ut jernbanen, satse skikkelig og bevilge penger til det. Østfoldbanen skulle egentlig kostet 8,5 mrd. kr under de rød-grønne, så steg det til 12 mrd. kr, deretter til 40 mrd. kr. Samtidig står det i Hurdalsplattformen at «[r]egjeringen mener at utbygging av infrastruktur må gjennomføres på en måte som gir mest mulig igjen for pengene». Det er jeg enig i. Mener da samferdselsministeren at det gir mest mulig igjen for pengene å bruke 28 mrd. kr ekstra for å komme inn til Fredrikstad?
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-10-27:
Da skjønner jeg at det er et lite misforhold i det som står i Hurdalsplattformen, for der står det at man skal forholde seg til 2013-vedtaket, og det var dobbeltspor hele veien i intercitytriangelet. Historien viste den gang at man bl.a. i Tønsberg bygde dobbeltspor, hvor kun det ene sporet er blitt brukt. Det ene sporet man hilste hjem med, har stått ubrukt i nesten ti år fordi man ikke bevilget penger til det som var helt essensielt, nemlig signalanlegg. Vil statsråden bekrefte at han nå skal bruke pengene fornuftig og bygge det som trengs for å imøtekomme frekvens og rutetider?
Ove Trellevik (Høyre), 2021-10-27:
Først vil eg gratulera statsråden med ansvaret for Noregs viktigaste næring velkommen til Stortinget. «I Hurdalsplattformen står det følgende: «Elektrifiseringen av sokkelen skal i størst mulig grad skje med havvind eller annen fornybar strøm produsert på sokkelen.» Bransjen selv sier at utbygging av havvind i norske havområder ikke vil komme i gang før mot slutten av 2020-tallet, og da først og fremst knyttet til eksport. Hvilke andre kilder til fornybar strøm vil regjeringen legge vekt på inntil det blir aktuelt å utnytte kraftproduksjonen fra havvind?»