Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-08:
Jeg har lyst til å starte med å gi en stor honnør til representanten Dørum for at han har satt denne debatten på dagsordenen. Dette er jo et tema som vi ikke har diskutert altfor mye i Stortinget, det må jeg med skam melde, men det er et felt som har et enormt potensial og som er kjempeviktig. Egentlig burde vi hver eneste dag spørre oss sjøl hva vi som representanter har gjort for å legge til rette for at man skal kunne bistå mennesker i å gå over fra en klientrolle, en offerrolle, eller en pasientrolle – til å bli sjefer i eget liv. Altså på godt norsk «empowerment», eller sjølhjelp. Altfor ofte blir mennesker stakkarsliggjort, ofte i den beste hensikt. Andre ganger handler det rett og slett om makt og om avstand mellom vanlige folk og de profesjonelle. Dessverre har vi i samfunnet ofte en tendens til å fokusere på mangler og problemer hos enkeltmennesker og grupper, og mange opplever også at de ressursene de har, ikke blir sett eller tatt på alvor av hjelpeapparatet. Det må det bli slutt på. Lise Aasmundstad, leder av Rehabpiloten – hennes gründerprosjekt i rusbehandling – har sagt at plasserer man en dose heroin i den ene enden av Hardangervidda og en abstinent heroinist i den andre enden, så vil heroinisten begynne å gå før hun har tenkt seg om i to sekunder. Dette, sier Aasmundstad, vitner om stort mot, enorm viljestyrke og en mengde ressurser. Dette må omsettes i positiv energi. Knutepunktet Selvhjelp Norge snakker om «From curing to coping», eller fra kurering til mestring, tror jeg vi kan oversette det med. De er opptatt av å fremme forståelse for selvhjelpens prinsipper, som de definerer som «en grunnleggende tro på at alle mennesker har livsressurser, og at bevisstgjøring av seg selv i samspill med andre gjør det mulig å ta egne krefter i bruk.» Dette er jo utrolig flotte ord, og jeg er opptatt av at vi må gjøre dette i praksis. For hvis vi klarer å omsette det disse ordene betyr, i praktisk handling, tror jeg vi kan oppnå små revolusjoner. På hjemmesiden selvhjelp.no kan jeg lese et innlegg av spesialist i klinisk psykologi Gjermund Tveito, som sier: «Jeg har en grunnleggende tro på at folk kan finne ut av livene sine selv, og jeg ser på selvhjelp som et viktig kulturelt bidrag. Empowerment-bevegelsen er en motvekt mot ekspertveldet og det syntetiske livet der alt som har med følelser å gjøre er uønsket og forstyrrende. Jeg tror helsevesenet i dag trenger denne motvekten.» Jeg tror at vi skal merke oss denne innsikten. For å fremme sjølhjelpstanken og «empowerment»-bevegelsen må vi som politikere etterspørre, understøtte og snakke om sjølhjelp. Det må inn i planer og strategier, og vi må sørge for å spre den nasjonale planen for selvhjelp som Sosial- og helsedirektoratet har utviklet. Sjølhjelp handler mye om synet på mennesker. Dessuten handler det, som Tveito beskriver, om demokrati, om å være på samme nivå, som likeverdige mennesker. Knutepunktet Selvhjelp Norge sier: «Erfaringsbasert kunnskap om selvhjelp må bli drivkraft for en ny nasjonal helseforståelse.» De vil at oppsamlet erfaringsbasert kunnskap må benyttes sammen med profesjonell kunnskap, bl.a. som ledd i kompetansehevende tiltak. Når det gjelder Opptrappingsplanen for psykisk helse, er målet å bidra til et mest mulig normalt liv, velferd, økt livskvalitet og deltakelse i samfunnslivet. Dette skal skje gjennom uavhengighet, selvstendighet og mestring, og det skal være fokus på det forebyggende arbeidet. Sjølhjelp er en viktig del av landets forebyggende psykiske helsearbeid, og der er knutepunktet et viktig ledd i det helsefremmende og forebyggende arbeidet. Norge er det første landet i Europa som har en nasjonal satsing på dette feltet, og vi har fått stor oppmerksomhet. Både forskning og erfaringer synliggjør behovet for et nasjonalt knutepunkt. Dette for å innhente, bearbeide og analysere menneskenes egne erfaringer fra ulike sjølhjelpsarenaer, formidle kunnskapsinnspill om deltakernes erfaringer med sjølhjelp og utvikle kunnskap og forståelse om hvilken nytte ulike sjølhjelpsgrupper har for deltakerne. Knutepunktet skal utvikle et levende kompetansemiljø, hvor ulike aktører kan hente og bidra med kunnskap. Arbeidet er allerede godt i gang, og ifølge knutepunktet sjøl er pågangen faktisk større enn de ansatte har mulighet til å imøtekomme. Sjølhjelp er også et meget viktig ledd i brukermedvirkningsarbeidet, som Regjeringa er opptatt av å sikre og utvikle. Og jeg syns at statsrådens svar til interpellanten bærer bud om at dette området vil få både hennes oppmerksomhet og støtte framover.