Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Jeg vil først starte med å takke for en veldig god innledning og redegjørelse for arbeidet med denne saken i komiteen. Så vil jeg fortsette med å si at det er heldigvis få som mener at ungdom som har begått kriminelle handlinger, blir bedre mennesker og mindre kriminelle av å sitte i fengsel. Det er tverrpolitisk enighet om at vi må ha en mer helhetlig innsats overfor ungdom som har kommet inn på en kriminell løpebane. Vi vet at mange av ungdommene som har begått alvorlig kriminalitet, har hatt en vanskelig oppvekst. Mange har opplevd omsorgssvikt, bl.a. med mye rus og uforutsigbarhet i hjemmet, noe som igjen har medført tilpasningsvanskeligheter og lærevansker på skolen for enkelte. Arbeiderpartiet mener derfor at tidlig innsats overfor disse barna er og blir det beste tiltaket for å forebygge ungdomskriminalitet. Likevel er det en kjensgjerning at ungdom begår kriminalitet. Disse må selvsagt få en reaksjon, få anledning til å gjøre opp for seg og få muligheten til å komme tilbake til samfunnet som lovlydige borgere. Vi i Arbeiderpartiet støtter selvsagt regjeringens arbeid med å øke bruken av alternative reaksjonsformer og straffegjennomføringsformer, fordi dette også er viktige rehabiliteringstiltak. Jeg kom forleden over et hefte fra JustisProffene – en samling av svar til justisministeren om barn og straff fra nettopp ungdom som har begått kriminelle handlinger og er straffet for disse. Der var det en som sa om det å sitte i fengsel: I fengsel glemmer man ikke de gamle problemene. Og så får du et nytt liv med nye problemer på kjøpet, dårlig idé. Første gangen i fengsel ble jeg med en gang løpegutt. Da lærte jeg å være hjelpegutt for de store. Du vil gjerne bli et bedre menneske, men her inne har du ingen sjanser til det. Fengsel er lengsel, sår og savn, men du kan ikke kjenne etter. Da jeg kom ut, merka jeg at jeg hadde slutta å stole på folk. Nå stoler jeg ikke på noen. Det tror jeg kommer til å være mitt største problem. Så var det en som sa noe om hvordan det var å være i ungdomsenhet: Der kjente jeg at de voksne ville at jeg skulle få til ting. Og de mente det helt på ordentlig. De ga meg tillit, og da ble det veldig annerledes. De behandler deg med stor respekt her. Og en tredje fortalte om samfunnsstraff: Samfunnsstraff er mye bedre enn fengsel. Da kan jeg holde kontakt med familie og venner. Og jeg får bra oppfølging av snille folk. I begynnelsen var jeg veldig sint og fortsatte å lage trøbbel. Jeg tenkte at jeg heller kunne sitte ni måneder i fengsel. Men jeg skjønte det hjalp meg til å få et vanlig liv igjen. Disse utsagnene fra unge kriminelle forteller oss at regjeringens politikk er fornuftig. Dessverre må vi av og til bruke frihetsberøvelse overfor noen av ungdommene av hensyn til vern av samfunnet. Prøveprosjektene med ungdomsenheter er ment å erstatte både varetektsfengsling og soning i ordinært fengsel. Jeg har selv vært og besøkt ungdomsenheten i Bergen, og jeg har tro på at det arbeidet de gjør der, med høy tverrfaglig kompetanse, tett bemanning og individuell oppfølging av den enkelte, vil gi høy rehabiliterende kvalitet på soningen. I den første Soria Moria-erklæringen varslet regjeringen en gjennomgang av situasjonen for de mindreårige straffedømte. Gjennomgangen kom i St.meld. nr. 20 for 2005–2006, Alternative straffereaksjonar overfor unge lovbrytarar, og ble fulgt opp gjennom NOU 2008:15, Barn og straff – utviklingsstøtte og kontroll. Nå har regjeringen varslet en lovproposisjon i løpet av våren som skal følge opp forslagene fra NOU-en. Vi i Arbeiderpartiet ser fram til at denne viktige saken blir lagt fram for Stortinget til behandling. Og med det som bakgrunn støtter vi innstillingen om at representantforslaget som vi behandler nå, skal legges ved protokollen.