Morten Lund (Senterpartiet), 2001-06-01:
Etter en rekordrask behandling i komiteen av en omfattende sak som regjeringer har brukt fem år på å forberede, foreligger nå resultatet. Det er en god og formålstjenlig lov, som regulerer viktige tjenester som trengs i hele landet. Jeg vil kalle den behandlingen som har skjedd, og de endringer som er gjort, en full seier for de yrkesgruppene som loven gjelder, og for dem som er avhengig av deres tjenester. La meg først få kommentere det punktet det ble uenighet om i komiteen. Det gjelder spørsmålet om hvorvidt Stortinget skal fungere som voldgiftsnemnd. Slik det nå står, er det konsekvensen, selv om akkurat den betegnelsen er tatt ut av flertallets tekst. Dersom departementet og dyrehelsepersonellet ikke blir enige om vaktgodtgjørelsen, må noen tre inn og fastsette den. Når ikke annet er sagt, må det bli Stortinget. Det har Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet blitt enige om. Jeg synes det er oppsiktsvekkende. Det er for smått for Stortinget å holde på med. Storkoalisjonen vil ha Stortinget som arena for å bestemme om godtgjørelsen skal være 35 eller 40 kr timen eller et annet beløp. Sentrumspartiene mener det greier seg med en vanlig voldgiftsnemnd for å fastsette satser for godtgjørelser som til sammen er på noen få millioner kroner. Jeg håper inderlig at det ikke blir ofte at Stortinget trer sammen som voldgiftsnemnd. Akkurat nå er det dårlig stemning i forholdet mellom veterinærene og statsråden. Det at veterinærene nå har fått medhold i alle krav, bidrar kanskje til et mindre behov for at Stortinget trer inn som meglingsinstans. Å stå uten tjenester, muligheten for at det skal være streik blant dyrehelsepersonellet, er en totalt uholdbar situasjon. Lovforslaget manglet det formål at staten har ansvar for at det finnes et godt tjenestetilbud over hele landet til enhver tid. Det er nå på plass. Uten slik lovfesting fryktet mange dårligere dekning av fagpersoner i enkelte områder. Det ville medført mer kostbare tjenester for dyreeierne og lengre tid før syke dyr kunne få hjelp. Veterinærforeningen har reagert sterkt på at privatpraktiserende skulle pålegges vaktplikt natt og i helger uten å ha en forhandlingsrett når kompensasjonen skal fastsettes. Departementet foreslo at statsråden bare skulle drøfte saken med foreningen og selv fastsette satsene og vilkårene dersom det ikke ble enighet. Statsråden har begrunnet dette med at dette systemet trengs for å unngå at budsjettposten overskrides. Jeg må få minne om at komiteen tidligere har sagt at denne yrkesgruppen skal ha godtgjørelse for vakt på linje med sammenlignbare grupper. Da må selvsagt budsjettposten tilføres ekstra midler når det trengs. Det skal ikke være slik at budsjettposten er fast, og at vaktgodtgjørelser blir regulert ut fra hva det er råd til. Nå er en reell forhandlingsrett sikret med en ankeinstans som ingen andre yrkesgrupper har. Lovforslaget gav romslige muligheter for å beordre personell til tjeneste utenfor sitt eget praksisområde. Nå blir denne mulighet vesentlig redusert. Bare ved krisesituasjoner skal beordring kunne brukes. Rutinemessige oppgaver gir ikke grunnlag for beordring. I første runde ble bl.a. de omfattende EØS-prøvetakingene, som i dag utgjør en vesentlig del av distriktsveterinærenes arbeid, nevnt som mulig beordringsgrunn. Det har nå komiteen ryddet unna.