Bent Høie (Høyre), 2015-06-04:
Representanten Ruth Grung tar opp viktige problemstillinger om forholdet mellom arbeid og helse. Arbeid og aktivitet er for de aller fleste helsebringende og både direkte og indirekte en kilde til helse, mestring og mening. Tenkningen rundt arbeid og helse har ofte dreid seg om at arbeid kan gi helseproblemer, eller at helseproblemer kan gi problemer på arbeidsmarkedet eller i arbeidslivet. Etter mitt syn er det viktig å legge vekt på et tredje forhold, som jeg også oppfatter at representanten er opptatt av, nemlig at arbeid er en kilde til bedre helse. Dette er også i tråd med rådene som kommer bl.a. fra OECD, som de siste årene har argumentert for å styrke båndene mellom arbeid og helse. Arbeidsledighet og utestengning fra arbeidslivet har ofte negative helsekonsekvenser. Regjeringen legger til grunn at flere skal få muligheten til å arbeide til tross for et helseproblem, og å arbeide så mye som helsen tillater. Vi har nå kunnskap om den positive helsemessige betydningen av å ha tilknytning til arbeidslivet. Dette vil prege regjeringens satsinger framover. Men det pågår allerede mye på området arbeid og helse. Innen rehabiliteringstjenestene i spesialisthelsetjenesten er arbeidsrettet rehabilitering utviklet som et eget fagområde, bl.a. ved flere private rehabiliteringsinstitusjoner. Oppfølgingsplanen for arbeid og psykisk helse som Arbeids- og sosialdepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet samarbeider om, omfatter flere forsøks- og utviklingsprosjekter. Kjernen i tiltakene er behandling i helsetjenesten kombinert med arbeidsrettet oppfølging fra Nav og tidlig kontakt med arbeidsgivere. Som representanten Grung viser til, finnes det forskningsbaserte pilotprosjekter for personer med psykiske lidelser der behandling og jobbstøtte integreres. Disse viser gode resultater når det gjelder økt arbeidsdeltakelse og livskvalitet. Prosjektet Jobbmestrende oppfølging viser at to år etter inklusjon i prosjektet hadde 60 pst. av deltakerne tilknytning til arbeidslivet – 21 pst. i ordinært arbeid eller studier. Resultatene fra prosjektet holder seg også etter at prosjektet har gått over i ordinær drift. Dette er viktig og oppløftende, først og fremst for den enkelte som kommer i meningsfylt arbeid og opplever å få bedre helse, men også for samfunnet som helhet. Jeg tror også at slike resultater kan bidra til å avlive myten om at noen av dem som strever mest, ikke er i stand til å komme i jobb eller å bli i jobb. Individuell jobbstøtte er en arbeidsrehabiliteringsmodell som nå utprøves for personer med moderate til alvorlige psykiske helseutfordringer eller rusproblemer. Helsetjenesten og Nav samarbeider i team. Den enkelte bruker får behandling i helsetjenesten samtidig med at vedkommende får bistand av en jobbspesialist til å skaffe seg jobb i det ordinære arbeidslivet. De foreløpige rapportene fra pilotprosjektet er gode, og mange kommer i arbeid ved hjelp av prosjektet. Mye av fraværet fra arbeidslivet utgjøres av pasientgrupper med muskel- og skjelettlidelser og milde til moderate psykiske helseplager. iBedrift er et annet viktig tiltak. Arbeidsgiver, arbeidstaker, helsetjenesten og Nav samarbeider om å jobbe forebyggende for ansatte med muskel- og skjelettplager eller milde til moderate psykiske helseplager. Målet er at det innen 2016 skal foreligge et forslag til nytt nasjonalt konsept basert på erfaringene fra iBedrift. Formålet med ordningen Raskere tilbake er å få syke arbeidstakere raskere tilbake i arbeid, slik at sykefraværet kan reduseres. Målgruppen er personer som er sykmeldt, og som mottar sykepenger, herunder langtidssykmeldte. Tilbudet skal gis til personer som har stor sannsynlighet for å komme tilbake i arbeid. Grupper med lettere psykiske lidelser og med muskel- og skjelettlidelser er ofte sykmeldt lenge. Det er derfor mange med den type sykdommer som bør kunne få et tilbud gjennom denne ordningen, både i Nav og i helse- og omsorgstjenestene. Ordningen tilbys av regionale helseforetak og av Arbeids- og velferdsetaten. Spesialisthelsetjenesten gir tilbud om behandling til sykmeldte og de som står i fare for å bli sykmeldte etter henvisning fra fastlege. Spesialisthelsetjenesten har utvidet den ordinære kapasiteten og opprettet nye tilbud som en del av Raskere tilbake. I oppdragsbrevet for 2015 til de regionale helseforetakene heter det om ordningen Raskere tilbake: «Ordningen skal i større grad rettes mot grupper som ofte er lenge sykmeldt, dvs. personer med muskel- og skjelettplager og lettere psykiske lidelser. Personer som gis tilbud skal med stor sannsynlighet komme raskere tilbake i arbeid. Det skal måles effekt av tiltakene, og tiltakene skal evalueres. Tjenestene til brukerne bør så langt det er mulig leveres i samarbeid med NAV, primærhelsetjenesten, samt arbeidsgiver og arbeidstaker.» Kommunene har også et viktig ansvar når det gjelder å hjelpe mennesker til å stå i, komme tilbake til eller begynne i arbeid og aktivitet. Vi har en målrettet satsing på å heve kompetansen i psykisk helsetjeneste og samtidig redusere terskelen for å få hjelp. På denne måten når vi fram til mennesker som sliter, tidligere og raskere. Pilotprosjektet Rask psykisk helsehjelp er et godt eksempel på hvordan nye, kompetansesterke lavterskeltjenester endrer den tradisjonelle forståelsen av hvordan arbeid og sykdom kan kombineres. Den tradisjonelle tanken om at man må behandles til man er frisk før man kan komme tilbake igjen i jobb, erstattes av en tanke om at man kan få lære seg å mestre sine helseutfordringer og samtidig opprettholde kontakten med arbeidslivet. Pilotprosjektet evalueres av Folkehelseinstituttet, men allerede nå er deltakerkommunene så fornøyd at de har bestemt seg for å fortsette driften etter at prosjektet er over. Jeg vil også trekke fram regjeringens varslede krav om psykologkompetanse i kommunene som et viktig tiltak. Å styrke kommunenes kompetanse på forebygging, utredning og behandling innen psykisk helse er sentralt for å sikre videre utvikling av tjenestene. Det er videre helt avgjørende at kommuner og spesialisthelsetjeneste samordner tiltak både internt og mellom nivåer, og at koordinering og samarbeid med Nav styrkes. I dag opererer helse- og velferdstjenestene i for stor grad i separate siloer, uten nødvendig kontakt og samhandling. God helse er viktig for enkeltmennesker. God helse og mestring av helseutfordringer gir mulighet for livsutfoldelse, opplevelse av mening og god livskvalitet. Lengre tids sykefravær øker risikoen for varig uteblivelse fra arbeidslivet, noe som igjen øker risikoen for helseutfordringer, ensomhet og utenforskap. Helsetjenesten må derfor se arbeid både som en del av og som et mål for behandlingen. I stortingsmeldingen om fremtidens primærhelsetjeneste heter det om rehabilitering og arbeid at «et helhetlig rehabiliteringsforløp for personer i yrkesaktiv alder som har mulighet til å oppnå full eller delvis arbeidsevne, må inneholde tiltak for å komme tilbake til arbeid». Helsedirektoratet og Arbeids- og velferdsdirektoratet har sammen tatt initiativ til en strategi for å utvikle samarbeidet mellom de to sektorene. Utgangspunktet for initiativet har vært at arbeid for de fleste er helsefremmende, ikke minst for folk i randsonen av arbeidsmarkedet. Tiltakene i oppfølgingsplanen for arbeid og psykisk helse bygger på mange av de samme prinsippene, strategiene og tilrådingene som i OECD-rapporten. Det samme gjelder innsatsen for å øke gjennomføringen i den videregående skolen. Videre satsing innen rehabilitering som har arbeid som mål, vil også bli fulgt opp i opptrappingsplanen for habilitering og rehabilitering. Helsetjenesten og arbeids- og velferdstjenesten må i større grad gå hånd i hånd i utformingen av tiltak for brukergrupper som trenger hjelp fra begge tjenestene. Tiltak som har vist god effekt, videreføres, og tiltakene må tydeligere rettes mot de store målgruppene der både utfordringene og effekten er størst. Pasientens helsetjeneste er en helsetjeneste som i større grad enn i dag gir mestring, bedre livskvalitet og kontroll til enkeltmennesket. For å få det til, må vi skape helhetlige forløp, der arbeidsdeltakelse betraktes som en del av intervensjonen. På den måten kan vi unngå oppstykkede tjenester der arbeid ikke kommer på tale før pasienten er ferdig behandlet og rehabilitert.