Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-12-18:
Jeg har merket meg at flere representanter, og senest i siste innlegg, er bekymret for stor bruk av oljeinntekter. Det er en bekymring man bør bevare året igjennom. Ellers har vi lagt bak oss et år med betydelige økonomiske problemer. Jeg tør også minne forsamlingen om at vi har hatt det største børsfallet siden 1920-årene. På den måten har også staten blitt fattigere. Noe er vel gjenvunnet, men slett ikke alt. Jeg sikter altså til petroleumsfondet. Vi har lagt bak oss et år hvor amerikansk og europeisk økonomi har vært utsatt for rystelser som noen for få år siden knapt trodde var mulig. Vi har lagt bak oss et år hvor veksten i inneværende år synes å bli nærmere null enn 1 pst. Det er klart at slikt påvirker også regnskapstallene. Vi står nå ikke overfor regnskapstall, men vi står overfor noe som er ganske nær det, nemlig nysalderingen. Jeg er ikke enig i at det er svakheter ved et budsjettsystem, enten det er sett med Stortingets øyne eller med Regjeringens øyne, at vi ikke makter å lage prognoser som skuer slike store økonomiske svingninger. Jeg holdt på å si at den som hadde funnet det virkemidlet, å se inn i krystallkulen og finne ut hvordan det går i en usikker tid, hadde vel iallfall brukt det. For å si det slik: Slike virkemidler er ikke tilgjengelige. Nasjonalbanker verden rundt med den ypperste kompetanse har altså tatt feil i sine prognoser. Veksten uteble mye lenger enn man hadde trodd. Problemene var dypere enn man hadde trodd den gang. Dette slår selvfølgelig også inn i norsk økonomi. Bare for å være konkret på et par områder betyr det altså at den største svekkelsen i forhold til saldert budsjett er reduserte skatte- og avgiftsinntekter på 17,5 milliarder kr til sammen.. Dette skyldes flere forhold. Da vi la frem revidert nasjonalbudsjett, var ca. 11 av disse milliardene registrerbare, basert på regnskapstall. Etter det har skatte- og avgiftsinntektene ytterligere blitt svekket med 6,7 milliarder kr. Om lag 4,5 milliarder kr av denne nedjusteringen kan føres tilbake til en omlegging av regnskapsføringen og innkreving av merverdiavgiften, som slår ut i periodiseringen av disse inntektene, altså ikke noe som direkte har å gjøre med veksten i økonomien. Reduserte renteinntekter som følge av redusert rentesats har forårsaket 4 milliarder kr og økte dagpengeutgifter knapt 3 milliarder kr. På utgiftssiden er det regelbundne utgifter som har hatt en større vekst enn forutsatt. Hoveddelen av dette skyldes utgifter under folketrygden eller helseforetakene. En vesentlig del av disse økte nettoutgiftene på ca. 3,5 milliarder kr skyldes vedtak fattet i Stortinget, bl.a. i forbindelse med tiltak som følge av strømkrisen og trygdeoppgjøret i vår. Så dette er oversiktlige og forutsigbare utgiftsøkninger, sett med Stortingets øyne. Både staten og kommunene, og for den saks skyld også bedrifter og husholdninger, må leve med usikkerhet. Man kan ikke av den grunn la være å budsjettere eller sette rammer for virksomheten. Det faktum at det eksisterer usikkerhet i økonomien, som jeg belyste innledningsvis, kan ikke i seg selv begrunne en svekkelse av budsjettbalansen når Stortinget vedtar budsjettet om høsten. Sagt på en annen måte: Det faktum at man står overfor en økonomi med stor grad av nasjonal og internasjonal usikkerhet, er ikke noe argument for å bruke enda mer penger fra fremtidige pensjonsfond. Statens inntekter og utgifter har reell effekt på økonomien, uansett grad av usikkerhet knyttet til anslagene. Anslagene for skatte- og avgiftsinntekter og en rekke av anslagene for overslagsbevilgninger i statsbudsjettet bygger på makroøkonomiske fremskrivinger samt, selvfølgelig, de regnskapstall som så langt foreligger. Når budsjettet utarbeides, knytter det seg derfor stor usikkerhet til både utgangspunktet og den fremtidige økonomiske utviklingen. Noen år vil dette føre til at budsjettunderskuddet øker gjennom året, mens det i andre år vil føre til en styrket budsjettbalanse.