trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Flåtten (Høyre), 2009-03-25:
La meg først og fremst takke finansministeren for hennes grundige gjennomgang av minstefradragets mange gode egenskaper. La meg også si at jeg skulle ønske at hun kanskje ville se på de egenskapene på en annen måte når vi i andre sammenhenger diskuterer minstefradragets størrelse, som Høyre i den senere tid ofte har foreslått å øke av flere årsaker, dels for å få folk i jobb, men også for å øke kjøpekraften. Det er jo en diskusjon vi har hatt kontra dette med rentenedsettelser, og hva som gir mest effekt. Når det gjelder spørsmålet, har jeg oppfattet den klare meldingen fra finansministeren, at hun ikke vil gjøre noe med dette. Jeg synes det er litt synd at hun ikke vil vurdere det, fordi dette er helt spesielle omstendigheter. Og i den tiden vi går inn i, ser jeg ikke bort fra at dette kan bli mer aktuelt enn det har vært.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-03-25:
Når det gjelder fordelingshensyn i skattepolitikken, vil jeg anbefale finansministeren å lese vårt alternative budsjett bedre, for vi har hele tiden gått inn for å gi bedre betingelser for dem med lavere og midlere inntekter, også gjennom å øke minstefradraget. I tillegg vil vi redusere formuesskatten for å bedre bedriftenes tilværelse. Det er ikke noen motstrid mellom de to tingene. Jeg har bare lyst til å gjenta at jeg hører svaret. Men det er fortsatt et faktum at de som kommer i denne situasjonen, kan oppleve tilfeller hvor de ikke får full dekning for utgiftene sine – selvfølgelig litt etter hvor nivået på utgiftene til juridisk bistand blir liggende.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-25:
Kostnader som er pådratt for å erverve, vedlikeholde eller sikre skattepliktig inntekt, kan føres til fradrag i alminnelig inntekt. Fradrag for kostnader som er knyttet til arbeidsinntekt, gis i utgangspunktet som minstefradrag. Minstefradrag er et standardisert fradrag som skal omfatte skattyternes ulike fradrag som er knyttet til arbeidsinntekt. Minstefradraget medfører at arbeidstakere kan kreve fradrag i arbeidsinntekt med et bestemt beløp, uavhengig av hvor store de faktiske kostnadene knyttet til arbeidsinntekten er. De trenger derfor ikke å dokumentere sine faktiske kostnader. Dette innebærer en forenkling av de alminnelige fradragsreglene. Dersom de faktiske kostnadene som minstefradraget er ment å dekke, overstiger minstefradraget, kan skattyter i stedet kreve fradrag for de faktiske kostnadene. Ved siden av å forenkle de alminnelige fradragsreglene har minstefradraget også en fordelingspolitisk funksjon. Det bidrar til å skape en viss progressiv effekt innenfor den ellers proporsjonale alminnelige inntektsskatten, fordi minstefradraget har relativt større effekt for lavere inntekt enn for høyere. Kostnader til juridisk bistand er fradragsberettiget på lik linje med andre kostnader som er pådratt for å erverve, vedlikeholde eller sikre skattepliktig inntekt. Når kostnadene har tilknytning til arbeidsinntekten, vil imidlertid minstefradraget tre i stedet for den direkte fradragsretten. Det innebærer at arbeidstakeren ikke kan kreve fradrag for den faktiske kostnaden ved siden av minstefradraget. Dersom de faktiske kostnadene til juridisk bistand sammen med arbeidstakerens øvrige kostnader knyttet til arbeidsinntekten overstiger minstefradraget, kan skattyterne i stedet kreve fradrag for sine faktiske kostnader. Den økonomiske realiteten i dette er at skattyteren bare får effektivt fradrag for kostnader som overstiger minstefradraget. Dette er imidlertid ikke spesielt for juridiske kostnader i arbeidstvister, men gjelder generelt for lønnstakeres tjenestekostnader. Hensynene bak minstefradraget tilsier at kostnader knyttet til arbeidsinntekter generelt omfattes av dette standardfradraget. Det er derfor bare i svært begrenset grad gjort unntak fra dette utgangspunktet. Hovedunntaket gjelder kostnader til ukependling mv. Jeg har ikke konkrete planer om å foreslå at det utenom minstefradraget skal gis fradragsrett for nærmere angitte typer kostnader knyttet til arbeid. Slike kostnader bør fortsatt inngå i minstefradraget og bare komme til fradrag dersom de overstiger minstefradraget. Dette gjelder også fradrag for juridisk bistand i forbindelse med å sikre lønnskrav. I tilfeller hvor arbeidstakeren vinner fram med sitt krav på skattepliktig lønn eller erstatning, vil han eller hun ofte også få dekket hele eller deler av sine sakskostnader fra arbeidsgiveren. Gjennom den såkalte nettometode kan denne dekningen føres mot kostnadene og dermed bli reelt skattefri, uten at minstefradraget reduseres. Det er bare kostnader som arbeidstakeren selv må dekke, som går inn under fradragsbegrensningen som følge av minstefradrag.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-25:
Jeg mener at jeg har gitt en gjennomgang av hvordan dagens skattesystem fungerer, og hva minstefradraget skal dekke. Hvis man har faktiske kostnader knyttet til arbeidsforhold og arbeidsinntekten som overstiger minstefradraget, må man vedlegge dokumentasjon av disse utgiftene. Det spørsmålet som Flåtten reiser, dreier seg om nettopp dette. Når det gjelder den generelle diskusjonen om størrelsen på minstefradraget, er jeg glad for at vår regjering har økt minstefradraget. Det har vært en viktig del av en betydelig omfordeling som den rød-grønne regjeringen har stått for, i motsetning til hovedprofilen i skatteforslagene fra Høyre og de andre borgerlige partiene, som dreier seg om å fjerne f.eks. formuesskatten, som ville være en gigantisk gavepakke til de mest formuende menneskene i Norge.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-25:
Jeg har gått gjennom regelverket for minstefradrag og eventuell dokumentasjon av kostnader utover det. Men bare en liten replikk til spørsmålet: Når det gjelder skatteprofil, er det jo summen av forslagene fra Høyre som viser hva slags profil Høyre har i fordelingspolitikken. Det er en klar profil, som går motsatt vei av det den rød-grønne regjeringen har fått til i løpet av disse fire årene, som er en betydelig omfordeling til fordel for dem som har lave og middels inntekter, og for dem som har lave formuer. 400 000 mennesker som betalte formuesskatt i 2005, slipper nå å betale formuesskatt. Ytterligere en halv million har fått redusert sin formuesskatt, fordi vi har tettet huller på toppen, som gjør at en del nullskattytere faktisk har måttet begynne å betale skatt.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-25:
Jeg er veldig glad for å få dette spørsmålet, for jeg synes at representanten Syversen tar opp noe som er veldig viktig og vesentlig. Han og jeg er enige om at både lønns- og bonussystemet i meglerbransjen i enkelte tilfeller langt overgår det som kan oppfattes som en sunn og velfortjent avlønning av arbeidsinnsats. Ordningen med bytte av statspapirer, som vi vedtok i fjor, stilte ikke noen direkte krav til lederlønninger i bankene. Det var fordi ordningen var på rent markedsmessige vilkår. Det er heller ingen andre land som har stilt den type krav knyttet til den ordningen. Når det gjelder Statens finansfond, er vi i en annen situasjon, fordi det er en ordning som innebærer statsstøtte. Det er lovlig statsstøtte, men hvor det er satt veldig klare begrensninger for lønn og godtgjørelse av ledende ansatte. Det er krav om lønnsfrys for 2009 og 2010 og ikke utbetaling av bonus for 2009 og 2010, og for øvrig skal betingelsene for ytterligere lederlønninger avklares i de avtalene som gjøres med Statens finansfond. Det gjelder ledende ansatte med avtalt fastlønn på 1,5 mill. kr og over. Som jeg tidligere har gitt uttrykk for i den offentlige debatten, mener jeg at det også når det gjelder avlønningen av meglerne – de som ikke er en del av ledelsen i bankene – er behov for å se på hva slags utvikling de har hatt i bonuser. Min generelle oppfatning er at avlønningen på dette området ligger hinsides høyt i forhold til det man kan mene er en rimelig avlønning. Jeg tror at man i kjølvannet av finanskrisen vil få et annet fokus på dette. Også dette vil være innbakt i den delen av kostnadskontrollen som også banker som gjør avtale med finansfondet, blir pålagt. Jeg har tidligere varslet at jeg har tenkt å sette ned en kommisjon som skal gjennomgå ulike sider av finanskrisen. Jeg mener at tema rundt hva slags incentivordninger som er fornuftig å ha for framtiden, bør inngå i mandatet for dette utvalget, for i tillegg til at man har hatt så enormt høye bonuser, har innretningen på bonusene i mange tilfeller vært slik at det oppfordrer til et kortsiktig perspektiv. Man fokuserer på kortsiktig avkastning, fordi de som selv deltar i disse markedene, har personlig vinning av det. Så det er et spørsmål som jeg mener at vi må følge opp.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-25:
La meg først presisere at de konkrete kravene i forbindelse med Statens finansfond dreier seg om ledende ansatte. De konkrete kravene når det gjelder bonusordninger for andre ansatte i de bankene dette dreier seg om, er en del av bankens ansvar. Men med hensyn til den kostnadskontrollen som også kommer til å være et tema i forbindelse med banker som inngår i avtaler med Statens finansfond, mener jeg det er et relevant spørsmål hva slags nivå man legger seg på. Jeg har ikke ment – og jeg tror vi ville vært langt inne i det som ville vært beskyttelse av den enkelte, vanlige arbeidstaker i en bank – at den enkeltes avlønning eller bonuser skulle offentliggjøres. Det jeg har tatt til orde for, er at bankkunder bør få en mye større mulighet til å sette seg inn i hva som er bankenes lønnspolitikk, når de skal velge bank, for jeg er helt sikker på at veldig mange bankkunder vil legge vekt på det. Når det gjelder Statens pensjonsfond, mener jeg det samme. Vi har offentliggjort lederens lønn. Når det gjelder retningslinjene for hvordan man håndterer bonus og andre avlønninger for meglerne, så er de også offentlige.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-25:
Det er kort tid til jeg kommer til å presentere en omfattende stortingsmelding om Statens pensjonsfond. Jeg er veldig opptatt av at det skal være mer åpenhet og offentlighet rundt spørsmål som dreier seg om Statens pensjonsfond. Derfor var det jeg som innførte at vi melder fra til Stortinget i en egen melding en gang i året. Tidligere var dette en del av nasjonalbudsjettet, og dermed druknet egentlig diskusjonen om en stor formue som vi forvalter felles, ofte i dragkampen om statsbudsjettet. Nå inviteres hele Stortinget til å være med og diskutere hvilken grad av offentlighet det skal være, hva som er årsakene til tapet i forbindelse med den aktive forvaltningen, hvordan vi skal begrense denne type tap og bedre risikostyringen i framtiden, og hva slags retningslinjer man skal ha i forhold til bonuser og avlønninger. Jeg mener at dette er en veldig viktig og vesentlig debatt. Jeg vil gjerne invitere Stortinget til å være med på de diskusjonene, for vi forvalter folks sparepenger tilsvarende et norsk bruttonasjonalprodukt. Det er veldig viktig at hele Stortinget står bak den måten vi forvalter dem på.
Borghild Tenden (Venstre), 2009-03-25:
«I en artikkel i Aftenposten går det fram at en kostnadssprekk på prosjektet Ring 3 Ulven–Sinsen kan medføre økte bompengekostnader for folk som passerer bomringen i Oslo og Akershus. Det er av nasjonal betydning at vi har et velfungerende vegnett som tar unna trafikken rundt hovedstaden. Hvor stor er kostnadsøkningen på Ring 3 Ulven–Sinsen, hva er årsaken til kostnadssprekken, og vil statsråden bidra til å dekke de økte kostnadene?»
Borghild Tenden (Venstre), 2009-03-25:
Jeg takker statsråden for svaret. Bakgrunnen for dette spørsmålet er bekymringen som knytter seg til nettopp Oslopakke 3, og at den rett og slett skal komme skjevt ut fra starten. I utgangspunktet tar den rød-grønne regjeringen, slik Venstre ser det, lite hensyn til de utfordringene som de største byene våre står overfor. Forstår statsråden bekymringen for byene våre – i dette tilfellet hovedstaden og de utfordringene vi står overfor i forbindelse med Oslopakke 3?
Borghild Tenden (Venstre), 2009-03-25:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var jo nettopp NTP jeg tenkte på da jeg sa at en ikke tar høyde for utfordringene i de store byene våre. Men la nå det ligge. Det har vi muligheten for å diskutere senere. Faktum er at bompengetakstene rundt Oslo øker. I vestregionen er det sågar to bompengeinnkrevinger. Når jeg er på lokale årsmøter, sier folk at de er litt forundret over at takstene øker uten at de ser noen resultater. Vil statsråden sørge for full åpenhet, og det raskt, om hva pengene går til? Bussene er like stappfulle som de var, køene er like store, og man betaler veldig mye i bompenger rundt Oslo. Det vi forventer nå er full åpenhet om hva de pengene faktisk går til.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-03-25:
Forberedende arbeid på prosjektet rv. 150 Ulvensplitten–Sinsen startet i februar 2005. Våren 2006 avlyste Statens vegvesen tilbudskonkurransen for tunnelentreprisen på grunn av vesentlig høyere tilbud enn forventet. Prosjektet ble deretter omprosjektert og revidert, jf. St.prp. nr. 40 for 2007–2008, Om Oslopakke 3 trinn 1. Selv om prosjektet ble forenklet og det ble gjennomført en rekke kostnadsreduserende tiltak, økte styringsramma med om lag 800 mill. kr. I 2008 startet anleggsarbeidene på prosjektet, og det forventes at prosjektet skal åpnes for trafikk i 2013. Det er til nå brukt i overkant av 1 milliard kr på prosjektet, og i tillegg er det tegnet kontrakter for om lag 780 mill. kr. Det er gjennomført KS2 på prosjektet to ganger – før og etter omprosjekteringa. Statens vegvesen og KS2-konsulentene har vært enige om kostnadsnivået for prosjektet. Høsten 2008 registrerte Statens vegvesen likevel høyere kostnader enn forventet på tre store kontrakter. Statens vegvesen har derfor på nytt gjennomført en grundig revisjon av kostnadsoverslag og analyse av årsaken til kostnadsøkninga. Ny prognose for sluttkostnad på prosjektet er 3 690 mill. kr, regnet i 2009-kroner. Dette gir en økning på om lag 260 mill. kr i forhold til revidert kostnadsramme for prosjektet, jf. nevnte St.prp. nr. 40 for 2007–2008. I forhold til den reviderte styringsramma er økninga om lag 650 mill. kr. Oppryddingsarbeidet langs dagens Ring 3 er tatt ut av prosjektet for å redusere kostnadene. Overslag over restbehov pr. 1. januar 2010 er på om lag 2,4 milliarder kr. Analysen viser at hovedårsaken til kostnadsøkninga er høyere prisnivå fra entreprenørene og høyere ekspropriasjonskostnader enn forventet. I tillegg fører mindre endringer av prosjektet og lengre byggetid enn først planlagt til kostnadsøkning. Det er ikke tatt stilling til hvordan kostnadsøkninga skal finansieres. Økonomisk ramme for Oslopakke 3 er gitt i St.meld. nr. 17 for 2008–2009, Om Oslopakke 3 trinn 2. Saka vil drøftes med styringsgruppa for nevnte Oslopakke 3 før samferdselsministeren kommer tilbake til Stortinget med forslag til hvordan kostnadsøkninga kan finansieres.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-03-25:
Nei, jeg forstår ikke påstanden om at denne regjeringa ikke tar hensyn til de største byene, når denne regjeringa, som den første regjering på nær sagt all den tid, har gjennomført Nasjonal transportplan og det nivået som ligger der, i motsetning til f.eks. det den regjeringa som det partiet Borghild Tenden representerer, gjorde for kort tid tilbake. Det betyr at de lovnadene som er gitt når det gjelder de store byene, er levert. Samtidig legger vi nå nye ambisiøse planer for hvordan vi skal utvikle samferdselen og kommunikasjonen i de store byene framover. Det forslaget til Nasjonal transportplan som ble lagt fram for svært kort tid siden, er en historisk plan i forhold til å skulle løse kommunikasjonsutfordringene framover, f.eks. hva gjelder togforbindelser. Jeg kan jo nevne forbindelsen Oslo–Ski som et eksempel på en lenge etterlengtet løsning, og et prosjekt som det har vært et ønske om å få gjort noe med, og som nå er nær sagt på skinner. Vi ser at summen som ligger inne i Nasjonal transportplan gjør at vi får løst problemet på en helt annen måte enn før.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-03-25:
Jeg er helt sikker på at samferdselsministeren ønsker en tilsvarende åpenhet i forhold til pengebruk. Det har vært noen historier knyttet til bompengeselskaper og ressursbruk internt i selskapene. Vi har alle sett reaksjonene fra samferdselsministeren på det – et ønske om at nettopp åpenhet er det som skal gjelde. Så jeg tror jeg kan forsikre representanten Tenden om at samferdselsministeren i tida som kommer også vil være fokusert på at det skal være åpenhet, og at brukerne og innbyggerne skal få vite hva bompengefinansieringa går til.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-03-25:
Første etappe av rv. 2 Kløfta–Kongsvinger, strekningen Kløfta–Nybakk, ble åpnet for trafikk i oktober 2007. Som andre utbyggingsetappe er det lagt opp til å bygge ut den 16 km lange strekningen fra Kurudsand i Kongsvinger til Slomarka i Sør-Odal, som er 3,5 km øst for Skarnes. Utbygginga er forsinket som følge av strid om trasévalget. Etter en rekke spørsmål om gyldigheten av saksbehandlinga av kommunedelplanarbeidet og etterfølgende innsigelsessak konkluderte Miljøverndepartementet i februar 2007 med at vedtaket i innsigelsessaken fra 2003 var gyldig. Etter dette har Statens vegvesen avklart vegstandard, det er konkludert med en firefelts veg med 16,5 m bredde, og har utarbeidet reguleringsplaner etter det såkalte alternativ Nord. Reguleringsarbeidet har tatt lang tid, bl.a. på grunn av avklaringer i forhold til kulturminneloven. Reguleringsplanene for andre etappe er vedtatt i Sør-Odal og Kongsvinger kommuner. Det skal nå gjennomføres ekstern kvalitetssikring av kostnadsoverslag, såkalt KS2, og lokalpolitisk behandling av forslag til bompengeopplegg for prosjektet. Statens vegvesen opplyser at grunnlagsmaterialet for KS2 vil bli oversendt til Samferdselsdepartementet våren 2009. I St.meld. nr. 16 for 2008–2009, Nasjonal transportplan 2010–2019, er det foreslått 300 mill. kr i statlige midler til strekningen Kongsvinger–Slomarka i første fireårsperiode og 380 mill. kr i siste seksårsperiode. Under forutsetning av lokalpolitisk tilslutning til et opplegg for delvis bompengefinansiering av prosjektet tar Samferdselsdepartementet sikte på å legge saken fram for Stortinget i løpet av høsten 2009. Det er ikke funnet rom for å prioritere statlige midler til strekningen Slomarka–Nybakk i første fireårsperiode. Utbygging av denne strekninga må derfor vurderes i forbindelse med neste revisjon av Nasjonal transportplan, for perioden 2014–2023.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-03-25:
Jeg synes representanten på en i og for seg illustrativ og god måte beskriver hvorfor det er viktig å løfte samferdselssektoren framover, hvorfor det er viktig i Nasjonal transportplan nå å legge en ambisjon som er høyere enn det som har vært gjort tidligere når det gjelder utbygging av infrastrukturen i landet vårt. Det er ikke tvil om at den beskrivelsen som representanten gir av denne veien, er en beskrivelse som vi også vil kjenne igjen fra mange andre steder i landet, og som er riktig med hensyn til hvordan lokalbefolkningen opplever å ha en vei som de ønsker at standarden skal bedres på. Sånn sett mener jeg at det vi nå gjør, er et bidrag også til de veiene som ikke er inne i transportplanen, fordi vi kommer nærmere løsninger på de veiene som ikke er prioritert i første del av perioden. Så svaret på spørsmålet er, som jeg sa i mitt første innlegg, at i det som nå ligger inne i første fireårsperiode, er det andre strekninger som er prioritert. Men det betyr selvsagt også at vi nærmer oss den strekninga som representanten her tar opp.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-03-25:
Det jeg vet, er at samferdselsministeren er opptatt av de problemstillingene som representanten tar opp om å få maksimal effekt ut av samferdselspengene i dette landet, og at hun også har sett eksempler på nettopp det med nedrigging av anlegg for senere opprigging igjen, som ikke har vært hensiktsmessig. Så jeg føler meg trygg på at det også har vært med i vurderinga i forhold til de prioriteringene som har vært gjort, og hva som har fått plass i første del av Nasjonal transportplan 2010–2019. Det at vi nå får gjort såpass mye på denne viktige veistrekningen, mener jeg altså er til glede for beboerne langs den gjenstående delen, og det øker også muligheten for at en kan komme i gang med dette prosjektet, som jeg har full forståelse for at lokalbefolkninga er opptatt av.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-03-25:
Regjeringa arbeider i henhold til ambisiøse målsettinger for å realisere fangst og lagring av CO2. Derfor er det også gitt mandater til Gassnova og Gassco som reflekterer Regjeringas ambisjonsnivå: Vi må være sikre på at infrastruktur for transport og sikker lagring av CO2 er på plass ved oppstartstidspunkt for de planlagte CO2-fangstanleggene. Gassnova arbeider nå med planlegging av transport- og lagringsløsninger for CO2 fra Kårstø. Framdriftsplanen for dette arbeidet er samordnet med planlegging av fullskala CO2-fangst ved gasskraftverket samme sted. For å sikre at det tas høyde for CO2-mengder utover fanget CO2 fra gasskraftverket, er det lagt til grunn et rør med dimensjon på nevnte 12 tommer. Et slikt 12 tommers rør gir mulighet for transport opp mot 2,8 millioner tonn CO2. Dette er en betydelig større kapasitet enn behovet fra gasskraftverket tilsier. I tillegg til all CO2 fra gasskraftverket ved full drift vil denne rørdimensjonen f.eks. gjøre det mulig å transportere all CO2 fra gassprosesseringsanlegget på Kårstø samt tilleggsvolumer på ca. en halv million tonn CO2. Gassnova vurderer det slik at det ikke vil være tid til i tilstrekkelig grad å forberede transportløsninger med enda større rørdimensjon innenfor gjeldende framdriftsplan for Kårstø-prosjektet. Jeg er opptatt av at vi både legger til rette for å transportere CO2 fra forskjellige kilder og utnytter eventuelle stordriftsfordeler ved transport av CO2. De faktiske stordriftsfordelene avhenger imidlertid av at rørets kapasitet utnyttes fullt ut. Fangst av CO2 fra andre kilder i nærheten av Kårstø er i dag på planleggingsstadiet, og det er således en usikkerhet knyttet til om det i løpet av få år vil være tilleggsvolumer å transportere utover det som det tas høyde for i de foreliggende planene. For eventuelle nye CO2-volumer vil jeg peke på at det i tillegg til Kårstø-prosjektet også er konkrete planer om transport og lagring av CO2 fra Mongstad. I den sammenhengen vurderes f.eks. Johansen-formasjonen med tilhørende CO2-rør som å kunne ha potensial som et stort sentralt lager for CO2. Som nevnt er valg av transportløsning fra Kårstø nær knyttet opp til framdriftsplanen for fangstanlegget. I de nærmere halvannet år som har gått siden gasskraftverket stod ferdig, har det bare vært i produksjon og sluppet ut CO2 i noen få uker. Prognoser for driftstida vil bl.a. avhenge av hva som legges til grunn som anslag på framtidige gass- og kraftpriser, noe som er svært usikkert. Erfaringer fra gasskraftverkets driftsmønster er viktig bakgrunn for å vurdere framdriftsplanen for fangstanlegget på Kårstø. En eventuell annen framdriftsplan for fangstanlegget på Kårstø vil gi anledning til å utrede nærmere muligheter og behov for et CO2-transportsystem med en større kapasitet. I tillegg vil det gi tid til å vurdere mulig gevinst ved å samordne transportløsningene fra Kårstø og Mongstad.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-03-25:
Jeg avviser ikke muligheten for å utrede flere alternativer. Det jeg sier i mitt svar, er at Gassnova, som er de som gir meg de faglige rådene i disse spørsmålene, sier at det innenfor den gjeldende framdriftsplanen for Kårstø – og hvis en da har en ambisjon, som en bør ha, om å ha et renseanlegg som er oppe og går, har en også et rør på plass – ikke er rom for det. I dette spørsmålet står vi nok overfor et valg om en skal gå videre på den løsningen som nå foreligger, altså med den rørdimensjonen som er planlagt, eller om en skal velge å bruke noe mer tid for å se på muligheten for den koordineringen som representanten Kvassheim er opptatt av.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-03-25:
Jeg har full forståelse for representanten Kvassheims engasjement for å få på plass rørkapasitet som også dekker mulige framtidige behov. Jeg vil bare gjenta at det røret som er planlagt så langt, har kapasitet som går langt utover behovet til gasskraftverket på Kårstø. Så det er ikke slik at en har planlagt et rør som kun tar opp i seg denne gassen. En ting er å mene at det ville være fornuftig å utrede eventuelt andre rør i tillegg, men jeg kan vanskelig si at de faglige vurderingene som blir meg til del, ikke er gyldige når det gjelder hva som har innvirkning på et eventuelt oppstartstidspunkt for transport i et nytt rør. Jeg tror ikke en kommer bort fra at hvis en skal følge representanten Kvassheims resonnement, må en også se på det i forhold til den totale tidsplanen på Kårstø.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Jeg har ønsket å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren, men som blir besvart av olje- og energiministeren: «I henhold til Nasjonal transportplan kan det ta ti år før strekningen Slomarka–Kongsvinger på riksvei 2 i Hedmark blir ferdigstilt. Strekningen Nybakk–Slomarka er nevnt med kun to linjer. Det skaper stor frustrasjon at en så viktig vei ikke blir høyere prioritert. Hva vil statsråden gjøre for at hele denne strekningen Nybakk–Kongsvinger blir ferdigstilt snarest mulig?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Jeg takker statsråden for et utfyllende og godt svar på spørsmålet mitt. Men det som står igjen, er at det kan ta ti år før denne strekningen blir ferdig. Det er klart at for dem som bruker denne veien – og dette er en vei som brukes av mange, også mange tunge kjøretøyer, som skaper en del ulykker og nestenulykker – og for dem som bor rett ved denne veien, er det et stort behov for at veien nå blir bra. Vi er glad for den strekningen som blir ferdigstilt nå om noen år. Det vi ikke er glad for, er at over halvparten av beløpet er bompengefinansiert, og av det totale, ca. 1,6–1,7 milliarder kr, skal bilistene betale 957 mill. kr. Er det ingen mulighet for at hele strekningen kan bli raskere ferdigstilt enn om ti år?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Jeg takker for svaret. Det en del av oss er litt redd for, er at det ikke blir noe av den siste strekningen. Som sagt er vi veldig glad for det som nå skjer med den første strekningen, at den avsluttes og det rigges ned. Hvis det da skal rigges opp igjen, koster det selvfølgelig masse penger, og det tar mye tid. Derfor hadde vi ønsket at det hadde vært en hel utbygging av denne traseen, og at vi kunne vært sikre på det. Det hadde også skapt forutsigbarhet for dem som driver i denne bransjen, for det er klart det er mye usikkerhet omkring dette. Hvis vi hadde fått en hel utbygging, hadde det gått raskere, det hadde vært billigere, og det hadde vært bra både for dem som har bruk for en ny vei, og ikke minst for dem som skal bygge denne veien. Kunne statsråden også si noe om dette: at vi gjør det så billig og enkelt som mulig ved at vi rigger opp og så gjør oss ferdig, og så kan vi rigge ned og begynne et annet sted?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Jeg har følgende spørsmål til statsråden: «Capio Anoreksi Senter har stor ledig kapasitet som følge av at de ikke er under fritt sykehusvalg. Helse- og omsorgskomiteen har i Budsjett-innst. S. nr. 11 for 2008–2009 uttalt at dette senteret skal være et tilbud til pasienter i hele landet. I Dagsnytt 18 den 25. februar lovet stortingsrepresentant Olav Gunnar Ballo på vegne av Regjeringen at tilbudet om nødvendig skulle være tilgjengelig under fritt sykehusvalg, men pasientene venter fremdeles. Hva har statsråden gjort for å følge opp denne saken, og når vil pasientene få rett til å velge behandlingssted?»
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Jeg takker for svaret. Nå har jo Capio blitt oppfordret til å søke om å komme under fritt sykehusvalg og fått avslag på det et par ganger. Jeg vil komme med et par sitater fra programmet Dagsnytt 18, sitater av Olav Gunnar Ballo. Han sier: «(…) det har vært et vedvarende engasjement også fra regjeringspartiene i Stortinget for å bruke Capio fullt ut. Det går dessverre galt i departementet for at de ikke følger opp det som et enstemmig storting har sagt, og det bør være et klart signal i fra Stortinget at her forventer man at departementet rydder opp på en slik måte at Capio brukes fullt ut, og det er jo når det kommer til stykke ikke departementet som avgjør det spørsmålet, det er det faktisk Stortinget som gjør.» (…) Et annet sitat er: «(…) hvis det er teknisk nødvendig for at man skal bruke en institusjon fullt ut for at man skal velge det, så velger man det.» – altså at Capio skal komme inn under fritt sykehusvalg. (…) «Så sent som i dag har vi hatt en runde i regjeringspartiene mot departementet i den her saken, og denne saken er departementet nødt til å løse.» Hva mener statsråden om Ballos uttalelser som gikk på Dagsnytt 18?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2009-03-25:
Jeg takker for svaret, men problemet er faktisk at pasienter ikke får bruke dette gode behandlingsstedet, som veldig mange ønsker å bruke. Det har et spesielt konsept. Vi trenger mangfold, og vi trenger et godt fagmiljø, som de har der nede. Nå er det gitt klare signaler fra en av regjeringspartienes stortingsrepresentanter om at dette skal kunne brukes av pasienter i hele landet. Jeg synes det hadde vært fint om statsråden kunne stille seg bak det og sørge for at det oppfylles, for det er ingen umulighet. Nå er det slik at det er nedtrapping av bemanningen på dette stedet. Det er kun fem plasser som har vært tatt i bruk siden i sommer, da Helse Sør-Øst inngikk en rammeavtale på åtte plasser. Kun to pasienter fra Østfold har fått mulighet til å få behandling på dette stedet siden 2005. Det er merkelig at man ønsker seg gode behandlingstilbud, og så skviser man dem ut. Det er ikke nok slike behandlingsplasser, og det finnes ikke mangfold. Hva vil statsråden gjøre med det?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Som vi alle er kjent med, har pasienter i Norge rett til å velge hvilket sykehus de vil la seg behandle på. Det følger av pasientrettighetsloven. I tillegg til sykehus omfatter ordningen også distriktspsykiatriske sentre og institusjoner som tilbyr tverrfaglig spesialisert behandling for rusmiddelmisbruk. For at private sykehus skal være omfattet av ordningen med fritt sykehusvalg, er det et tilleggsvilkår at de har avtale med ett eller flere regionale helseforetak. Pasienter med spiseforstyrrelser har de samme rettighetene etter pasientrettighetsloven som andre pasienter, også retten til fritt valg av sykehus. Capio Anoreksi Senter i Fredrikstad er en privat helseinstitusjon som driver tverrfaglig behandling av personer med spiseforstyrrelser som ikke er å anse som sykehusvirksomhet, og senteret kan derfor naturlig nok heller ikke defineres som et sykehus. Det betyr at dette ikke er en helseinstitusjon som pasienter fritt kan velge seg til etter loven. Det finnes mange andre gode helseinstitusjoner som ikke er sykehus, distriktspsykiatrisk senter eller som tilbyr tverrfaglig spesialisert behandling for rusmiddelmisbruk. Disse helseinstitusjonene faller heller ikke inn under ordningen med fritt sykehusvalg etter pasientrettighetsloven. En utvidelse av ordningen til også å omfatte disse helseinstitusjonene vil i det minste kreve en lovendring.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Jeg forholder meg til det lovverket vi har, og lovverket sier at det er fritt sykehusvalg når det gjelder private sykehus, når det gjelder distriktspsykiatriske senter, og når det gjelder tverrfaglige rusinstitusjoner. Det er loven. Da må Capio komme inn under ett av disse kriteriene. Enten må det være et sykehus, eller så må det være et distriktspsykiatrisk senter, eller så må det være en tverrfaglig rusinstitusjon. Den faglige vurderingen av det spørsmålet er at Capio ikke er noen av delene. Det er ikke et sykehus, det er ikke et distriktspsykiatrisk senter, og det er heller ingen rusinstitusjon. Med andre ord er det ikke adgang i loven til å ta dem inn under fritt sykehusvalg.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Nå begynner vi å nærme oss pasienten, det er interessant oppe i dette. Da er utgangspunktet mitt at de regionale helseforetakene har et sørge for-ansvar. De skal sørge for at også denne pasientgruppen får behandling. Det har skjedd store endringer i pasienttilbudet for mennesker med spiseforstyrrelser de siste årene. Det er bygd opp en rekke nye tilbud. Det betyr at Helse Sør-Øst, Helse Vest og Helse Midt-Norge nå i liten grad bruker muligheten til å sende pasienter til Capio. Det betyr ikke at pasientene ikke får tilbud, men de får tilbud andre steder enn ved Capio. Det kan være mange gode faglige begrunnelser for at det skjer. I Helse Nord er ikke tilbudene godt nok bygd ut ennå, og derfor så vi også at Helse Nord i 2008 brukte over 800 behandlingsdøgn på Capio i Fredrikstad. Det er fordi pasientene er i fokus – man får et tilbud enten i egen region eller ved Capio, hvis man ikke har tilstrekkelig tilbud.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Denne saken har hatt en grundig prosess. Folkehelseinstituttet startet arbeidet med å vurdere vaksinen i 2006, og avgav anbefaling til Helse- og omsorgsdepartementet i 2007. Helse- og omsorgsdepartementet gjennomførte et åpent høringsmøte i juni 2007. Saken har deretter vært behandlet over to åpne møter i Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering i helsetjenesten. En rekke internasjonale vitenskapelige artikler dokumenterer vaksinens effekt og kostnadseffektivitet. I effektstudien er effekt mot alvorlige forstadier til livmorhalskreft undersøkt, fordi forstadier er en forutsetning for utvikling til kreft. EUs smittevernbyrå, ECDC, konkluderer med at vaksinasjon mot HPV er en effektiv forebyggingsstrategi. Alle vaksiner med markedsføringstillatelse vurderes etter dokumentasjon av kvalitet, sikkerhet og effekt. Kravene følger internasjonale standarder og skal sikre høy kvalitet, effekt og sikkerhet. Det europeiske byrå for legemiddelvurdering, EMEA, har godkjent vaksinene på det europeiske markedet. Dokumentasjonskravene er omfattende. Likevel er det ingen garanti mot uventede virkninger. Legemidlene overvåkes derfor nøye også etter at de kommer på markedet. Vaksinen har vært gitt i mer enn 40 mill. doser, og det har vært samlet inn bivirkningsmeldinger fra mange land, uten at det er funnet holdepunkter for livstruende eller varige bivirkninger. For å følge opp Stortingets forutsetninger arbeider Folkehelseinstituttet med informasjonsmateriell rettet mot jenter, foreldre og helsepersonell. Folkehelseinstituttet er også godt i gang med å planlegge et system for overvåking av vaksinens effekt. Det er allerede etablert et system for rapportering av bivirkninger av vaksiner i Norge. En rekke land har innført eller har vedtatt å innføre vaksine mot livmorhalskreft. USA, Australia, Belgia, Frankrike, Tyskland, Italia, Spania, England, Danmark og Nederland har allerede startet. Sverige vil innføre vaksinen fra 2010. Jeg mener at vi ikke vil oppnå noe ved å utsette innføringen i ett år. En utsettelse må være på 10–20 år for å få svar på om vaksinen beskytter mot kreft og ikke bare mot forstadiene, og for å finne ut om det er uventede langtidsbivirkninger. Hvis vi skal vente så lenge og det viser seg at vaksinen har vært effektiv, vil medaljens bakside være at en slik beslutning kan koste 500–1 000 kvinner livet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
La meg først understreke at det er altså ikke Bioteknologinemnda som er statens fagorgan i spørsmålet om å vurdere innføring av vaksiner. Det er det Folkehelseinstituttet som er. Så det er et viktig utgangspunkt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Statens fagorgan for innføring av vaksiner har kommet med en klar og entydig anbefaling, og vår vurdering av uttalelsen av Bioteknologinemnda er at den ikke bringer noe nytt inn i debatten. Alle de forhold som Bioteknologinemnda er opptatt av, er forhold som er diskutert og avveid når man har vurdert spørsmålet om å innføre vaksinen. Sånn sett er det beste man kan si at når Bioteknologinemnda kommer på banen, kommer den i hvert fall sent på banen, fordi dette er en prosess som har gått i lang tid, og de forhold som påpekes, har vært vurdert.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Som jeg sa i mitt svar: For å følge opp Stortingets forutsetninger arbeider Folkehelseinstituttet med et informasjonsmateriell rettet mot jenter, foreldre og helsepersonell. Så det vil bli lagt opp til en grundig og god informasjon til de foreldre som sammen med sine barn skal ta valget om man skal bruke HPV-vaksine. Norske helsemyndigheter har ikke for vane å fordreie virkeligheten når man informerer om effekter av medisiner. Det har vi gode og skikkelige rutiner på, og vi skal informere om denne vaksinen – som vi gjør om alle andre vaksiner – på en edruelig og skikkelig måte.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-03-25:
«Gassco utreder nå etter oppdrag fra Gassnova grunnlaget for en investeringsbeslutning for en 12 tommers rørledning for transport av fanget CO2 ut fra Kårstø til lagring i Utsira-formasjonen. Gassco har konkludert med at en større rørledning vil være en mer kostnadseffektiv løsning. En større ledning vil også åpne for industrielle muligheter som en 12 tommers ledning ikke har kapasitet til. Vil statsråden medvirke til at Gassco også får i oppdrag å utrede bruk av en større rørledning fra Kårstø til Utsira-formasjonen?»
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-03-25:
Det som nå pågår, er en utredning, og jeg kan ikke forstå at en utvidelse av oppdraget til også å utrede en større dimensjon på rørledningen, vil innebære noen forsinkelse. Det vil heller ikke binde opp en framtidig avgjørelse, men det vil synliggjøre de alternativene man har, som også er etterspurt lokalt. Jeg vil vise til at Gassco har sagt at det vil være mer kostnadseffektivt med et større rør. Det er slik at hvis man inkluderer øvrige utslipp på Kårstø utover gasskraftverkets, vil en betydelig del av kapasiteten i et 12 tommers rør være beslaglagt. Det foreligger planer i dette området for aktivitet som vil kunne etterspørre større deponeringsmuligheter enn et slikt rør legger opp til. Jeg vil gjerne ha en nærmere begrunnelse for hvorfor en ikke parallelt kan utrede to alternativer, og så komme tilbake til avgjørelsen om hvilket som skal velges når utredningen foreligger.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-03-25:
Mitt råd vil være at statsråden tar en ny runde for å se om det ikke er mulig å få en parallell utredning av to alternativer. Jeg forutsetter da at dette ikke vil virke forsinkende på beslutninger som må tas vedrørende Kårstø-prosjektet. Dette er en region med store muligheter, men også med store utfordringer. Det har vært mange negative nyheter knyttet til industri i Haugesund-regionen. Men på den andre siden foreligger det mange spennende prosjekter. For å få en god miljøløsning for disse prosjektene vil det ha betydning at det er kapasitet for deponering av CO2. Så min oppfordring til statsråden er at han tar en ny runde for å se om det ikke er mulig å få en utredning av en større rørledningskapasitet, uten at det virker forsinkende på beslutninger som skal tas.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Ytelser under yrkesrettet attføring gis til personer som på grunn av sykdom, skade eller lyte har fått sin evne til å utføre inntektsgivende arbeid varig nedsatt, eller har fått sine muligheter til å velge yrke eller arbeidsplass vesentlig innskrenket. Ytelsene gis i forbindelse med tiltak som er nødvendige og hensiktsmessige for at personen skal bli i stand til å skaffe seg eller beholde passende arbeid. God oppfølging fra Arbeids- og velferdsetaten er en viktig forutsetning for å lykkes med yrkesrettet attføring. Hovedregelen er derfor at yrkesrettet attføring skal gjennomføres i Norge. Arbeids- og velferdsetaten kan imidlertid godkjenne tiltak i utlandet dersom det anses nødvendig og hensiktsmessig. Det norske utdanningssystemet er godt utbygd og tilpasset det norske arbeidsmarkedet. I utgangspunktet vil det derfor ikke være nødvendig å reise til utlandet for å gjennomføre tiltak. I vurderingen av om tiltaket anses nødvendig og hensiktsmessig blir det derfor lagt vekt på om tiltak i utlandet kan kvalifisere til arbeid i Norge, kostnadene ved gjennomføring av tiltak i utlandet og muligheten til å følge opp tiltaksdeltakere i utlandet. Opptakskriterier og adgangsregulering ved norske læresteder som vil medføre at nødvendig og hensiktsmessig tiltak i praksis ikke vil kunne gjennomføres i Norge eller at det vil oppstå uforholdsmessig lang ventetid, kan være en grunn til at tiltak i utlandet godkjennes. Attføringstiltak i utlandet kan dessuten i enkelte tilfeller være hensiktsmessig av medisinske årsaker, hvor yrkesrettet attføring og medisinsk rehabilitering foregår parallelt. Hovedregelen om at mottaker skal oppholde seg i Norge, videreføres når rehabiliteringspenger, attføringspenger og tidsbegrenset uførestønad fra 1. mars 2010 blir erstattet av arbeidsavklaringspenger. Jeg har ingen planer om å foreslå endringer på dette området.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Som jeg sa i mitt første svar, finnes det flere kriterier som kan gi grunnlag for at utenlandsstudier eller -aktivitet kan være en del av et utdanningsløp finansiert av Nav. Så der finnes det muligheter, men det skal være fordi det gir den beste løsningen, eller fordi det er nødvendig for å få det utdanningsløpet som en har startet på. Jeg snakker mye med forsknings- og høyere utdanningsministeren, og én ting som det er viktig å holde litt orden på når det gjelder Navs finansiering av tilleggsutdanning, omskolering osv., der skiftende regjeringer faktisk har vært veldig opptatt av det prinsipielle, er at vi ikke skal gjøre Navs finansiering av omskolering og utdanning til en alternativ finansieringskilde for ordinær utdanning. Det er det også litt viktig å holde på plass, og det er blant de ting som forsknings- og høyere utdanningsministeren og jeg sammen prøver å holde orden på.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-03-25:
Det representanten sier nå, bekrefter for så vidt det jeg sa i mitt svar, at det er muligheter til å gjøre utenlandsopphold til en del av Nav-finansiert utdanning. Selv om saker har blitt behandlet forskjellig, er det ikke nødvendigvis like saker. Det er jo noe av grunnen til at det er skjønn inne her. Det er umulig for meg – og sikkert også for representanten – å vurdere sakene til dem som har fått anledning til delvis utenlandsopphold, i forhold til dem som ikke har fått det. Det jeg imidlertid er enig med representanten i, er at like tilfeller – men det kan altså være forskjellige tilfeller – bør behandles likt. Og jeg er som sagt enig med representanten i at den praksis som utøves på dette området, ikke bør slå ut forskjellig for like tilfeller, med utgangspunkt i hvor en søker. Det er en stadig oppgave i hele Nav-systemet å bidra til at regler forstås på den samme måten. Der deler jeg også engasjementet til representanten.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-04-22:
Jeg vil på vegne av representantene Jan Tore Sanner, Gunnar Gundersen og meg selv fremme forslag om avvikling av Aker Holding slik at staten blir direkte aksjonær i Aker Solutions.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-04-22:
Jeg har et spørsmål til finansministeren. Hun har ansvar for felleskassen og Pensjonsfondet. Jeg vil spørre henne om Aker-saken. Sett bort fra enkelte anonyme uttalelser til pressen om at Arbeiderpartiet har håndtert denne saken helt på egen hånd, har vi hørt lite fra andre regjeringsmedlemmer i denne saken. Finansministeren har derimot reist en debatt om såkalt aktiv forvaltning av Statens pensjonsfond. Slike investeringer har som kjent medført betydelige tap, også store tap i enkeltselskap. I den sammenheng er det jo nærliggende å peke på at Regjeringen selv praktiserer en ganske tvilsom form for aktiv forvaltning gjennom sine direkte oppkjøp på børsen. Ett eksempel er utbetalingen av 5 milliarder kr fra vår felles pensjonskasse til Aker i 2007 for å kjøpe aksjer i Aker Holding. Ikke bare økte olje- og gasseksponeringen, men investeringen skjedde under meget spesielle omstendigheter. Staten gikk inn med penger til en nær politisk støttespiller til Arbeiderpartiet. Staten investerte 5 milliarder kr, bevisst gjort uten økonomisk kvalitetssikring. Staten gikk inn på fundamentalt andre betingelser enn det de private investorene gjorde. Staten gikk inn i et holdingselskap, hvor man er gissel og i realiteten stemmekveg for hovedaksjonæren. Staten fikk en aksjonæravtale full av juridiske hull, og statens oppfølging i Aker Holdings styre har ikke bidratt til å forsvare verdiene som er investert. Jeg synes det ble noe lettvint med Arbeiderpartiets krigserklæring mot Kjell Inge Røkke og Aker i påsken. Er finansministeren enig med Høyre i at Aker Holding-investeringen ikke akkurat representerer pionervirksomhet hva gjelder forvaltning av felleskassen?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-04-22:
Jeg synes denne saken dreier seg om et par andre ting også. Jeg synes det er graverende at Regjeringen gir en politisk støttespiller milliardutbetalinger, mens alle andre bedriftseiere i dette landet må betale økt skatt. I Finansavisen i dag står det en ny oppsiktsvekkende sak om samrøret mellom Regjeringen og Røkke. Der påstås det et Regjeringen ville gi Aker et nytt og spesialdesignet skattefritak dersom Aker-formuen ble plassert i en stiftelse. Det skulle bli en sosialdemokratisk tenketank etter mønster fra Fafo. Styrevervene skulle gå til arbeiderpartifolk. 60–80 pst. av Røkkes post i Aker ASA skulle løftes opp i denne stiftelsen. Og Finansdepartementet skulle utarbeide et eget lovforslag for å gi Røkke skattefritak. Ifølge Finansavisen ble det jobbet med dette på høyt plan både i Finansdepartementet og ved Statsministerens kontor. Denne saken er godt beskrevet i dagens avis. Kan finansministeren forklare Stortinget hva dette dreier seg om?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2009-04-22:
Jeg vil benytte denne anledningen til å kondolere Regjeringen med en svært mørk og dyster rekord: Aldri har kommuneøkonomien i Norge vært verre. Og det er ikke noe som Fremskrittspartiet sier, det er noe Statistisk sentralbyrå slår fast: Det er et faktum at man for første gang i historien etter at man begynte å måle driftsresultat i norske kommuner, er i en situasjon hvor det er negativt. Da nytter det lite å snakke om å satse på eldreomsorg, snakke om å bygge nye skoler, snakke om å satse på barnehager eller barnevern, eller integrering, for den saks skyld, når det er kommunene som må levere disse tjenestene, og denne regjeringen ikke setter norske kommuner i stand til å gjøre det. Kommunene er grunnmuren i det norske velferdssamfunnet. Vi får daglig tilbakemeldinger fra våre egne lokalpolitikere som fortviler over situasjonen der ute. Det er altså en regjering med flertall i Stortinget som har gjennomført en politikk stikk i strid med det man hevdet i valgkampen i 2005, nemlig at man skulle satse på kommuneøkonomi og gjenopprette gode tilstander i norske kommuner. – Det stikk motsatte er altså tilfellet. Så mitt spørsmål til statsråd Magnhild Meltveit Kleppa er følgende: Har Regjeringen gitt opp? Har den innsett at den ikke klarer å oppfylle sine valgløfter fra 2005? Har den kastet kortene?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2009-04-22:
Vi hører stadig at Regjeringen kommer tilbake til disse tallene sine og refererer til hvor mye mer penger man har brukt på kommunesektoren – 30 milliarder kr osv. Men problemstillingen er jo at man ikke øker overføringene til kommunene når kostnadene øker mer enn inntektene. Det er jo der problemstillingen ligger, og det er derfor vi havner på et negativt driftsresultat for norske kommuner. Vi vet jo at for å kunne vedlikeholde norske skoler og vedlikeholde omsorgsinstitusjoner der ute i norske kommuner, er det nødvendig å ha et årlig nivå på ca. 3 pst. netto driftsresultat. Vi er veldig langt unna det. Hvordan i all verden skal statsråden klare å rette opp det enorme etterslepet vi har på vedlikehold av offentlige bygninger i norske kommuner? Har hun i det hele tatt noen idé om det?