trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-03-05:
Jeg vil starte med å gratulere arbeidsministeren med en ny avtale for inkluderende arbeidsliv. Jeg registrerte med et lite smil at LO-lederen, som tidligere advarte sterkt mot en FrP-er som statsråd i Arbeidsdepartementet, i går langt på vei antydet at en nå hadde fått den beste IA-avtalen. Jeg vil spesielt framheve det viktige arbeidet som er gjort for å løfte fram at flere personer, særlig unge personer med nedsatt funksjonsevne, skal inkluderes i arbeidslivet. Siden jeg er så fornøyd med avtalen, skal jeg heller spørre arbeidsministeren om noe annet, nemlig om pleiepenger. Det kan virke lenge siden valgkampen, men vi var mange som var berørt av historien om Bjørnar på ni år fra Tromsø og familien hans. De hadde gjort om huset til egentlig et lite intensivsykehus, og moren ønsket å være hjemme og stelle Bjørnar. De hadde fått pleiepenger, men på grunn av at sykdommen var å anse som varig, mistet de retten til pleiepenger. Heldigvis er det stor medisinsk utvikling og framgang. Det er flere som overlever alvorlig sykdom, og det er flere som lever lenger med alvorlig sykdom. Fra at det dreide seg om mer kortvarige perioder med alvorlig sykdom, er det nå flere som lever lenger, slik at det blir en livssituasjon. Og det er mange historier som Bjørnars. Jeg vet at statsråden har blitt kontaktet – både tidligere som stortingsrepresentant og nå også som statsråd – av mange av familiene som har blitt rammet, og som har mistet muligheten til å få pleiepenger. De ønsker altså å være hjemme med ungene, ta vare på ungene, men de får ikke lov til det, fordi de ikke får pleiepenger. Dette er i veldig mange tilfeller barnets beste. Hva er egentlig alternativet? Jo, det er at de kanskje havner på institusjon, eller i alle fall at det må mange pleiere til, noe som koster mye mer enn om den ene forelderen hadde tatt vare på dem. Mitt spørsmål er: Ønsker statsråden å legge fram endringer i pleiepengeordningen, slik at en også ved varig, alvorlig sykdom kan få pleiepenger, når det er til barnets beste?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-03-05:
Takk for svaret. Det er fristende å minne statsråden om at da han var stortingsrepresentant, fremmet undertegnede og daværende stortingsrepresentant Robert Eriksson felles representantforslag for å endre på pleiepengeordninga, og allerede i 2010 ble det satt ned et offentlig utvalg, Kaasa-utvalget, som gikk igjennom pårørendeomsorgen og kom med forslag til hvordan det kunne gjøres. Så det har gått tre år siden dette utvalget la fram sin rapport, og slik sett burde en ha kommet mye lenger enn at en snart skal gå i gang. Men det viktigste for Kristelig Folkeparti er at en får til et best mulig regelverk for disse familiene når det gjelder det som kan sikre barnas beste. Vi er opptatt av at istedenfor at en får pleiepenger kun ved kortvarige, alvorlige sykdommer, skal det ikke være slik at en blir straffet dersom barnet ikke blir friskt, men en skal kunne ha en form for pleiepenger videre. Derfor vil jeg utfordre statsråden på hurtighet. Jeg skjønner at han ikke kan love en dato, men jeg forventer at statsråden er utålmodig, og at han kommer raskt til Stortinget med en sak.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
La meg aller først få lov til å takke for spørsmålet. Jeg er også veldig glad for Kristelig Folkepartis varme engasjement knyttet til de barna som er alvorlig syke, og for at de er opptatt av at man viser utålmodighet med hensyn til å gjøre noe for disse barna og deres familier. I regjeringsplattformen står det klart og tydelig at regjeringen skal reformere pleiepengeordningen. Regjeringen har til hensikt å gjennomføre regjeringsplattformen – vi skal reformere. Også jeg husker Bjørnar fra Tromsø og hans sak, men jeg har også vært rundt og besøkt mange foreldre med alvorlig syke barn som trenger bistand, og som har stanget hodet i det jeg kaller velferdsveggen, og ikke fått nødvendig hjelp og nødvendig oppfølging, og som ifølge dagens regelverk ikke har vært berettiget til pleiepenger. Det betyr at man må gå igjennom regelverket, sørge for å få et bedre og mer treffsikkert regelverk. Det er et arbeid regjeringen skal i gang med, et arbeid regjeringen skal gjennomføre. Så ber jeg også om respekt for at det er vanskelig å anslå både dato og klokkeslett for når dette regelverket er på plass. Det skyldes at jeg er opptatt av å ha et best mulig regelverk, et mest mulig treffsikkert regelverk, slik at de barna vi her snakker om, og deres foreldre, får den reelle hjelp med pleiepenger og får den reelle oppfølgingen, slik at de kan fungere godt når de trenger hjelp fra samfunnets side i hverdagen.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Statsråden er utålmodig. Det representantforslaget representanten Ropstad viser til, var et knakende godt representantforslag. La det ikke være noen tvil om det. Men det var også pekt på og stilt spørsmål om en del av de juridiske tingene i det representantforslaget – også om det som representanten Ropstad selv var inne på, om sykdommen er varig, eller om sykdommen er varig ustabil, noe som også er en gråsone som er vanskelig, og som krever gode utredninger og god lovforståelse for å få til gode løsninger på. Jeg ønsker å legge frem gode løsninger, som også ivaretar den siden av saken, men på det området føler jeg på mange måter at Kaasa-utvalget ikke leverer godt nok. Så minner jeg om at det var den forrige regjeringen som satte ned Kaasa-utvalget. Til det at det har tatt tre år: Denne regjeringen har sittet i fire måneder – det som har skjedd før de fire månedene, tar jeg ikke ansvar for. Men jeg tror det er viktig at vi får til et godt regelverk, som også tar for seg disse gråsonene på en god måte.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Jeg forstår Kristelig Folkepartis engasjement, og jeg forstår at det haster. Som jeg sa i mitt forrige svar: Jeg har selv møtt mange av de barna som det har vært saker om i TV 2. La det være klinkende klart: Foreldrene er, som representanten sier, like glad i de barna som i hvilke som helst andre barn. Og disse barna er like mye verd som alle andre barn. Det det handler om, er å sørge for et godt regelverk som gjør at vi får den hjelpen og den ordningen vi ønsker. Der synes jeg ikke Kaasa-utvalget leverte når det gjelder regelverket i dag. Og det har ikke vært tverrpolitisk enighet om det. Regelverket i dag differensierer bl.a. ut fra om sykdommen er varig ustabil. Det er en av de gråsonene som er vanskelige å håndtere, en av de gråsonene der jeg har en sterk ambisjon om at vi skal levere. Jeg vil invitere Kristelig Folkeparti til å bli med på den dialogen og få til et godt lovverk på det området.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Representanten Rotevatn tar opp et meget viktig spørsmål. Det det handler om, er å sørge for at foreldre kan bruke tiden hjemme til å ta seg av barnet – vise kjærlighet, vise omsorg, pleie, vise nærhet – samtidig som man skal ha muligheten til å kunne kombinere det med deltakelse i arbeidslivet. Jeg har snakket med mange foreldre om hvordan en sånn ordning kan graderes, og hvordan den bør graderes. Det er ulike syn på det, men jeg er åpen for å vurdere alle sider av graderingsspørsmålet, nettopp for å ivareta tre hensyn – for det første barnets hensyn, så foreldrenes hensyn til fleksibilitet til både å ta seg av barnet og delta i arbeidslivet, som er de to andre hensynene jeg ønsker å ta med. Vi skal sette oss ned og finne ut om det skal være en gradering ned til 40 pst., ned til 20 pst., eller om det skal være 50 pst. Det har jeg ikke bestemt meg for, men det må denne gjennomgangen konkludere med.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Jeg kunne ha svart bare ja på det spørsmålet. Representantforslaget, som opposisjonen den gangen var enig om, peker jo på nettopp hullene, problemene og utfordringene på pengepleieområdet. Skal man reformere pleiepengeområdet, må man også ta utgangspunkt i de reelle tingene, uavhengig av om det er sykdomsbildet som skal være avgjørende for om man skal få pleiepenger eller ikke. Det er noe vi skal gå igjennom og se på i forbindelse med reformeringen, slik som representantforslaget sa. Når det gjelder begrepet «varig ustabil», var det med i representantforslaget fra opposisjonen, og er naturlig å se på når regjeringen skal reformere ordningen. Det at man kan få være i barnehage eller skole når man er frisk i kortere perioder, er noe jeg er svært opptatt av, og som vi må se på når vi skal reformere ordningen for å tette de hullene i det sosiale sikkerhetsnettet, slik at vi får en bedre pleiepengeordning som er mer tilpasset den enkeltes behov.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
For det første tok den debatten og det forslaget også utgangspunkt i Kaasa-utvalgets rapport, som daværende regjering har levert på. Jeg er ikke så opptatt av at man skal ta utgangspunkt bare i Kaasa-utvalget. Jeg er opptatt av at vi skal gjøre det som står i regjeringsplattformen, nemlig ha en helhetlig gjennomgang og en reformering av ordningen, altså ikke en justering, men en reformering av ordningen, som det står i regjeringsplattformen. Og skal man gjøre en god reformering av en ordning for å få den mest mulig treffsikker, få den best mulig, få disse grensene slik at det er mulig å kombinere både barn og jobb og alle andre ting, så innser jeg i dag at det er fornuftig å ha en helhetlig gjennomgang. Jeg er opptatt av å få til den mest mulig treffsikre ordningen – som er best for foreldrene og best for barna, derfor mener jeg at en helhetlig gjennomgang vil være det beste.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
Først vil jeg si at representanten tar opp et meget viktig spørsmål. Det er med sterk bekymring jeg ser at vi de tre siste årene har hatt en økning i antall dødsulykker på norske arbeidsplasser. I 2013 omkom 48 personer på jobb. De fleste dødsfallene skjedde i bygg- og anleggsbransjen, innen primærnæringene, bergverk og transport. Jeg tror vi alle sammen er veldig enige om at vi ønsker å ha et arbeidsliv der folk ikke skal dø som følge av ulykker på jobben. Primært er det arbeidsgiveren som har ansvar for helse, miljø og sikkerhet. Arbeidet med forebygging gjøres av Arbeidstilsynet. I 2013 gjennomførte Arbeidstilsynet om lag 2 000 tilsyn med fokus på ulykkesforebygging. I 2014 skal Arbeidstilsynet følge opp enda mer og vil foreta enda flere tilsyn, med tanke på å forebygge ulykker. Det er svært alvorlig og spesielt at unge er svært utsatt, som mange undersøkelser viser. Derfor er det også ført over 500 tilsyn i 2013 rettet spesielt mot ungdom. Vi legger vekt på å føre et godt, aktivt og forebyggende tilsyn mot de sektorene der vi ser at risikoen er høyest. Arbeidstilsynet deltar også med veiledning, informasjon og økt bevissthet hos arbeidsgiverne for å forebygge ulykker og drive ulykkesrisikoen ned. Arbeidstilsynet har iverksatt en egen satsing, som heter «Ny i arbeidslivet», som retter seg spesielt mot nyetablererne og ungdom som skal inn arbeidslivet for første gang – dette nettopp for å kunne gi god informasjon og veiledning om hvordan arbeidslivet fungerer, for å få ned ulykkestallene og legge stor vekt på helse, miljø og sikkerhet. I tillegg har regjeringen styrket Arbeidstilsynet med 12 mill. kr, nettopp for å gi enda mer veiledning og å gjennomføre forebyggende tilsyn, for å redusere antall ulykker med døden til følge på norske arbeidsplasser.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
For det første er det uriktig det som representanten påstår, at regjeringen har planer om å svekke arbeidsmiljøloven. Vi skal forbedre arbeidsmiljøloven. Vi skal tilpasse den arbeidstakernes situasjon i hverdagen, som den er i dag. Vi lytter veldig nøye. Jeg er ute på mange arbeidsplasser, både i offentlig og privat sektor. Jeg lytter til de ansatte rundt omkring. Jeg ber om innspill og spør om hvordan arbeidshverdagen deres fungerer. Jeg spør om hvilke forandringer og forbedringer de ønsker seg for å få mer fleksibilitet og å få livet på arbeidsplassen og privat til å gå opp. Det er ingen svekkelse, men en bedre tilpasset arbeidsmiljølov i forhold til det som er dagens situasjon. Det er det regjeringen skal levere på. Jeg har lyst til å understreke at uansett er det helse-, miljø- og sikkerhetskravene som skal ligge i bunn. De er utrolig viktige. Man skal følge dem, og arbeidsgiverne er pliktige til å følge dem, uavhengig av om man reduserer terskelen for å få flere inn i arbeidslivet ved å gjøre terskelen lavere, ved å senke dørstokken for midlertidig ansettelse.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2014-03-05:
For det første tror jeg man skal ha respekt for å bruke den STAMI-rapporten korrekt. STAMI-rapporten slår fast at hvis en ansatt over lang tid skifter fra dagvakt den ene dagen, kveldsvakt to dager etterpå og nattevakt den tredje, eller har ugunstig arbeidstid over lang tid, kan det føre til helseutfordringer. Det jeg har vært positiv til, er bl.a. det prosjektet som Ladegården i Bergen har tatt til orde for, og som de ansatte i Bergen ønsker – jeg har lyttet til de ansatte – en arbeidstidsordning som går ut på ellevetimersvakter hver fjerde helg, altså en gang i måneden. Å ta STAMI-rapporten til inntekt for at det er helsefarlig, er det ikke noe grunnlag for. Det er ingenting i den STAMI-rapporten som påpeker at det er helsefarlig. Jeg tror man skal bruke STAMI-rapporten med kløkt og riktighet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-03-05:
De foreldrene vi her snakker om, er like glad i ungene sine som vi er, selv om de har unger som er veldig sårbare. Kanskje tenker de også at de ikke får være sammen med ungene sine så lenge som vi får som ikke har fullt så sårbare unger. Noen ganger betyr praktisk tilrettelegging at valget om å ta imot unger med ekstra utfordringer blir lettere fordi man vet at det er praktiske tiltak i den andre enden når man har fått et sånt barn. Det er tverrpolitisk enighet i denne sal om at vi ønsker å legge til rette for at folk som venter et funksjonshemmet barn, skal få praktiske muligheter som letter valget om å ta imot et funksjonshemmet barn. Ser statsråden derfor at dette kan være med og lette et valg om å ta imot et barn med stor sårbarhet, og gjøre hverdagen lettere for disse foreldrene? Forstår statsråden hvorfor Kristelig Folkeparti er så opptatt av at dette haster?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-03-05:
Det er ingen tvil om at i alle fall tidlegare stortingsrepresentant Robert Eriksson hadde eit sterkt engasjement for pleiepengar, og det er godt å høyre at han ønskjer å føre det vidare i rolla som statsråd. Seinast 1. mars 2012 spurde Eriksson dåverande arbeidsminister Hanne Bjurstrøm om det var mogleg å få innvilga pleiepengar uavhengig av diagnose, og kravde ein full gjennomgang. Det håpar vi kjem. Men i samband med den gjennomgangen har eg eit litt meir konkret spørsmål, og det gjeld graderinga av pleiepengane, der vi i dag har ei gradering ned til 50 pst. I går la jo arbeidsministeren fram ein ny IA-avtale, der gradering var ein av gjennomgangstonane. Eg lurer på om det å få høve til å gradere under 50 pst. er noko som vil vere med i statsråden sine planar for å reformere pleiepengeordninga. Det kan vere viktig for veldig mange, ikkje minst dei som har pleietrengande barn som kanskje går litt på skule, og som då fort kan miste pleiepengane viss dei kjem under 50 pst. for sin eigen del.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-03-05:
Alle vil det beste for disse familiene, og jeg hører positive signaler fra statsråden, selv om de ikke er så tydelige som signalene fra komitéleder Eriksson i forrige periode. I representantforslaget ble det sagt at en skulle ha rett til pleiepenger uavhengig av diagnose selv om sykdommen varte i mer enn to år. En skulle automatisk få innvilget pleiepenger med helseerklæring og anbefaling fra legespesialist. Begrepet «varig ustabil» skulle fjernes fra loven, og pleiepengene skulle beholdes selv om barnet i perioder deltok i barnehage, skole eller SFO. Mitt spørsmål er for det første: Vil en ny ordning med pleiepenger ta utgangspunkt i det forslaget som Fremskrittspartiet fremmet i forrige periode? Så registrerer jeg at det ble sagt at en kun hadde sittet i fire måneder. Da er det verdt å merke seg at i representantforslaget som ble lagt fram i januar 2013, ville Fremskrittspartiet gi regjeringen nettopp fire måneder på å komme med et nytt lovforslag.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-05:
Det at foreldre som har barn med funksjonsnedsettelser, får både tid og overskudd og også økonomi til å kunne leve gode liv og helst også kunne kombinere det med litt jobb, er et mål for pleiepengeordningen. Vi har hatt utvalg som har jobbet med dette over flere år for å se på endringer for å styrke ordningen, og for litt over ett år siden, i februar i fjor, var det en stor debatt om dette i Stortinget, der Fremskrittspartiet mente at det var enkelte endringer man kunne gjøre fort, f.eks. dette å fjerne begrepet «varig ustabil». Det som er stabilt i disse familiene, er jo at det er ustabilt, mens situasjonen er varig. Hva er det som gjør at det nå må ta lang tid og utredes i sin helhet, mens det for ett år siden var enkle grep som kunne gjennomføres fort i påvente av den store helhetlige behandlingen, som representanten Eriksson da sa i den debatten?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-03-05:
Mitt spørsmål går til statsråd Sanner. Regjeringen har satt i gang et arbeid med en kommunereform som skal resultere i en massiv sanering av antall kommuner. Spørsmålet mange stiller seg, er om innbyggerne kan forvente at lokale avgjørelser i spørsmålet om kommunesammenslåing vil bli respektert. Regjeringen skaper utrygghet og usikkerhet blant mange av innbyggerne, særlig i de minste distriktskommunene. Bare noen uker etter at regjeringen kom, fjernet den med støtte av Kristelig Folkeparti og Venstre 500 mill. kr i innovasjons- og utviklingsmidler, som først og fremst skulle fremme verdiskaping i distriktene. Nå utfordres de samme innbyggerne gjennom trusler om tvangssammenslåing av kommunene. Folk i Rakkestad, Os, Kviteseid, Lærdal, Rindal, Holtålen, Steigen og Salangen, bare for å nevne noen, kjenner stor utrygghet for regjeringens sammenslåings- og sentraliseringsiver. Jeg kjenner mange lokalpolitikere som gjerne tar diskusjonen om dagens kommunestruktur er den rette for deres kommune, men jeg ber om respekt for at det må være lokaldemokratiet som avgjør om det er rett eller om det er galt å gjennomføre kommunesammenslåing. Høyre gir uttrykk for at det er absolutt nødvendig å sanere mange av dagens kommuner. På hjemmesiden står det følgende: «Dagens kommunegrenser er primært produkter av topografi, kirkesogn og gamle handels- og ferdselsveier.(…) Dagens organisering begrenser kommunenes evne til å løse oppgaver på best mulig måte for innbyggerne.» (…) Én ting er at de ikke har tatt inn over seg at antallet kommuner er halvert siden på 1960-tallet – en annen ting er at gjennomsnittskommunen i Norge er omtrent dobbelt så stor som gjennomsnittskommunen i Europa når det gjelder antallet innbyggere. Viktige fakta, men likevel er det mye viktigere å få klargjort om vi kan stole på at Høyre vil respektere folkets og lokalpolitikernes mening i framtidige runder der to eller flere kommuner vurderer kommunesammenslåing. Vil statsråden overkjøre lokaldemokratiet, eller vil statsråden respektere resultatet i en lokal folkeavstemning om kommunesammenslåing?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-03-05:
Jeg takker for svaret, men det var synd at statsråden ikke hadde et lite besøk innom det temaet jeg faktisk tok opp i spørsmålet mitt, for det jeg spurte om, var frivillighet. Senterpartiet vil ikke frede dagens kommunestruktur, men mener frivillighet må være en forutsetning. Frivillighet og lokalt styrte prosesser er et ufravikelig krav for oss. Sanner har uttalt seg i flere media etter folkeavstemningen i Ørland og Bjugn, og jeg mener han har vært uklar når han svarer på om han vil respektere folkeavstemningen. Han har sagt i debatten om kommunesammenslåingen at den ikke er over, og at politikerne må diskutere hvordan de skal organisere seg i tiden framover. Det er vanskelig å forstå dette utsagnet annerledes enn at han mener folkeavstemningsresultatet er verdiløst, og at de gode lokale prosessene som har foregått her, er aldeles bortkastet, skal settes til side, og at man skal tvinge fram en sammenslåing. Jeg prøver meg med et ja/nei-spørsmål: Mener statsråden at resultatet av folkeavstemning og kommunestyrevedtak skal respekteres? Eller skal det overkjøres?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-03-05:
Jeg takker for spørsmålet. Når det gjelder dagens kommunestruktur, er den først og fremst et resultat av debatten på 1950-tallet og beslutninger på 1960-tallet. Siden den gang har samfunnet endret seg ganske radikalt. Siden den gang har kommunene fått veldig mange nye oppgaver, og vi ser nå noen ganske betydelige utfordringer i Kommune-Norge. Det skyldes dels den demografiske utviklingen, nemlig at det blir færre yrkesaktive bak hver pensjonist. Vi ser at mange kommuner sliter med å ha sterke fagmiljøer – det går særlig ut over de menneskene som trenger samfunnets hjelp aller mest – og vi ser at mange vekstregioner rundt byene sliter med en helhetlig samfunns- og arealplanlegging. Den utfordringen ser også kommunene. Det tror jeg er grunnen til at et stort flertall av Senterpartiets ordførere i Hedmark – og der har Senterpartiet mange ordførere – går inn for mer enn en halvering av antall kommuner i Hedmark. De gjør det fordi de ser at Kommune-Norge står overfor noen grunnleggende utfordringer, og jeg vil gi honnør til alle ordførere og lokalpolitikere som nå tar lokalt lederskap og setter seg ned og diskuterer hvilke utfordringer vi står foran, og hvordan vi skal løse de utfordringene i fellesskap. Dette er spørsmål om å ta ansvar som politiker og tenke på innbyggerne, på tjenestetilbudet og sørge for at kommunene kan være gode tjenesteleverandører i tiårene som kommer. Den diskusjonen er vi godt i gang med, og jeg legger opp til å ha en god prosess og en god dialog med kommunene om hvordan dette skal gjennomføres. Jeg ser at nå er det mange kommuner som er i gang – det er over 300 kommuner som har startet diskusjonen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-03-05:
Vi har vært veldig tydelig på at vi legger lokale prosesser til grunn, men som jeg også har sagt tidligere, kan man komme i en situasjon hvor f.eks. tre av fire kommuner sier ja og én sier nei. Da mener jeg at Stortinget må forbeholde seg retten til å kunne foreta en helhetlig vurdering. Når det gjelder Ørland og Bjugn, mener jeg helt klart at hadde Ørland og Bjugn sagt ja, ville de ligget i forkant av utviklingen. Når jeg har sagt at debatten på Fosen ikke er over, skyldes det at de utfordringene som Ørland og Bjugn så før folkeavstemningen, har ikke gått bort etter folkeavstemningen. De samme utfordringene er der. Derfor registrerer jeg at debatten fortsetter, at flere kommuner på Fosen nå diskuterer en større reform. Det er også en realitet at det var Senterpartiet i Bjugn som ivret for kommunesammenslåing, mens mange fra Høyre mente at den sammenslåingen ble for liten, og derfor var imot.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-03-05:
Jeg har svart på det spørsmålet. Vi kommer til å legge opp til gode lokale prosesser. Men som jeg har sagt, hvis man er i en situasjon hvor tre av fire kommuner sier ja og den siste sier nei, mener jeg at Stortinget må forbeholde seg retten til å kunne skjære igjennom. Dette er imidlertid et spørsmål som Stortinget får god mulighet til å komme tilbake igjen og diskutere, for jeg skal legge frem en sak for Stortinget i mai. Vi er en mindretallsregjering, og vi ønsker å ha god dialog med Stortinget for å få et bredt flertall bak reformen, og da får Stortinget mulighet til å diskutere både mål og virkemidler og hvordan dette skal gjennomføres. Men jeg synes det er spesielt at Senterpartiet er mest opptatt av hva som skal skje i enden av reformen, istedenfor å være med på en diskusjon om hvilke utfordringer Kommune-Norge står foran. Høyre er først og fremst opptatt av å styrke lokaldemokratiet, og vi er opptatt av å sikre gode tjenester til innbyggerne uavhengig av om man bor i et stort eller et lite lokalsamfunn.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-03-05:
Dette spørsmålet gjelder isolert sett ikke selve reformen. Vi vil komme tilbake i reformarbeidet til hvilke nye oppgaver og også hvordan vi kan redusere detaljstyringen av kommunene. Det vil vi komme tilbake med til Stortinget. Men når det gjelder selve forsøksloven og forsøksordningen, vil vi følge vanlig praksis, nemlig at det er regjeringen og departementet som tar stilling til det. Når det gjelder videregående skoler, har vi ikke tatt stilling til om det skal åpnes for forsøk av det. Der vil det være helt naturlig at det er Kunnskapsdepartementet som foretar en faglig vurdering i hvert enkelt tilfelle, og så blir det jeg og mitt departement som må vurdere om dette er i tråd med forsøksloven, eller om det ikke er i tråd med forsøksloven. Den faglige vurderingen ligger i Kunnskapsdepartementet, vurderingen i forhold til forsøksloven ligger i mitt departement. Det gjelder også hvis det kommer andre formelle søknader. Så langt har vi ikke fått noen formelle søknader, vi har kun fått henvendelser. Vi vil forholde oss til søknadene når de kommer, og da er det en faglig vurdering som vil være avgjørende.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-03-05:
Det er riktig, som representanten sier, at vi nå går igjennom oppgaver som i dag ligger både i fylkeskommunen, hos Fylkesmannen, i direktorater og departementer, for å se hvilke oppgaver som kan overføres til større og mer robuste kommuner. Jeg mener det er svært viktig. Vi har i løpet av de siste tiårene opplevd en sentralisering av makt i Norge, dels ved at kommunene har gjennomført et omfattende samarbeid med interkommunale samarbeidsordninger. Det er sentralisering av makt. Staten styrer kommunene tøffere enn det man noen gang har gjort. Det er sentralisering av makt. Jeg ønsker at vi skal vise mer tillit til lokalsamfunnene, mer tillit til lokaldemokratiet. Da skal vi flytte mer makt og ansvar over til robuste kommuner. Derfor inviterer vi nå kommuner og Stortinget til å være med i en diskusjon om hvilke oppgaver som kan flyttes ned, og da vil vi selvsagt også se på fylkesmennene. Jeg har nå sendt et brev til fylkesmennene, hvor jeg også sier at de må vise større tillit til lokaldemokratiet i arealsaker, og det har jeg registrert har blitt godt mottatt.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-03-05:
Svaret på det spørsmålet er ja. Jeg er veldig glad for Venstres utålmodighet. Det er viktig. Vi ønsker å ha et godt samarbeid med Venstre og alle utålmodige krefter om å modernisere, fornye, forenkle og forbedre offentlig sektor. Dette handler både om at våre dyktige ansatte skal bruke mer tid på å løse oppgaver og mindre tid på rapportering, og om at befolkning, næringsliv og kommuner skal få raskere og bedre hjelp. La meg bare raskt vise til hva vi har startet med. Det første vi gjorde, var å redusere antallet mål i tildelingsbrevene – færre og tydeligere mål. Vi har ikke kommet helt dit vi skal, men vi har startet. Helseministeren halverte antallet mål i tildelingsbrevene. Det er viktig. Det andre er at vi har startet et stort tidstyvprosjekt, som nå går i alle offentlige etater, som går på at vi nå mobiliserer alle gode krefter – også de ansatte – til å identifisere tidstyver, det som gjør at ansatte må bruke for mye tid på unødvendig rapportering, og ikke på å løse oppgaver. Det tredje er at vi har satt i gang viktige digitaliseringsprosjekter innenfor bostøtte og også et prosjekt til som er viktig, som vil bidra til både å redusere kostnadene og gjøre at dyktige medarbeidere kan bruke tid på å løse oppgaver. Vi har forsterket klarspråkarbeidet. Det er viktig, fordi klart språk gjør at administrasjonen kan bruke mer tid på å løse oppgaver, mindre tid på å svare på spørsmål om hva som egentlig står i brevene. Vi gjennomfører nå en stor gjennomgang av departementene for å forbedre også departementenes administrasjon, og ser om vi både kan spare kostnader og løse oppgavene på en bedre måte. I tillegg har jeg startet et omfattende arbeid for å forenkle hele plan- og bygningsprosessen. Byggekostnadene skal holdes nede, planprosessene skal bli kortere, bygningsloven skal bli enklere å forholde seg til. Og nøytral moms vil bli vurdert i forbindelse med budsjettet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-03-05:
Vi er opptatt av å spare penger der det er mulig å spare penger, samtidig som vi skal gi innbyggerne bedre tjenester. Offentlige innkjøp er et av de spørsmål som står høyt på næringsministerens dagsorden. Det jeg nå har sørget for å få på plass, er eForvaltningsforskriften, som betyr at digital kommunikasjon skal være førstevalget. Det vil virkelig gi positive effekter. I dag sender det offentlige ut 125 millioner brev hvert år. Når vi kan sørge for at dette etter hvert blir digitalisert, betyr det at våre medarbeidere kan bruke mer tid på å løse oppgaver og mindre tid på å punche data. Det betyr at du og jeg vil få raskere hjelp når vi ber om det, i tillegg til at det offentlige vil spare milliardbeløp. Så her er det store gevinster å hente, samtidig som vi kan sørge for at våre innbyggere får bedre tjenester.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-03-05:
Dette er en veldig viktig problemstilling, og jeg er ikke minst enig i det representanten Breivik sier om betydningen av en døgnåpen forvaltning. Det vil i realiteten bety at vi kan sitte hjemme ved kjøkkenbenken og ha kommunikasjon med enten kommunal administrasjon eller statlig administrasjon. Det er klart at dette gjør hverdagen enklere for folk flest, og det innebærer også at vi kan spare ressurser som kan brukes på andre områder. Når det gjelder spørsmålet om tilgang til felles komponenter, er det ett av de spørsmålene vi nå vurderer. En av fordelene ved at vi nå har slått sammen Kommunal- og regionaldepartementet og Fornyingsdepartementet er at vi nettopp kan se offentlig forvaltning i sammenheng. Vi går nå inn i akkurat den problemstillingen, hvordan vi kan se digital kommunikasjon og felles plattformer sammen i stat og kommuner. Vi har startet en vurdering av det, og vi vil komme tilbake til det så snart som mulig.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-03-05:
Jeg tror at stortingsrepresentant Sanner ville sagt at det var en meget klok politikk, for den representanten ville ikke ha brukt Klassekampen som kilde. Den representanten ville ha sett på hva regjeringen faktisk har foreslått. Jeg mener at det er på høy tid at vi går igjennom og ser på om vi både kan fornye og forenkle departementenes administrasjon. Jeg har selv møtt et veldig profesjonelt embetsverk, et omstillingsdyktig embetsverk, men samtidig ser jeg også at her kan det være et stort potensial for forbedring. Veldig mange av departementene har løst oppgavene på sin måte, og det å få et blikk utenfra for å se om man kan gjøre det på en bedre måte, tror jeg er ganske fornuftig. Og så, når denne rapporten kommer, skal vi ta en politisk vurdering av det. Da skal vi ha god dialog med de ansatte i departementene og selvfølgelig også med departementsrådene. Vi skal altså ha en god dialog om dette, men målet er klart: Vi skal fornye og forenkle også departementene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-03-05:
Jeg vil selvsagt behandle de to sakene etter de lover og forskrifter og retningslinjer som statsråden må forholde seg til, men i og med at disse sakene havner på mitt bord, kan jeg ikke gå mer inn i det enn som så.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Jeg merket meg det statsråden sa om å ha en god dialog med Stortinget, for i den politiske plattformen til Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen står det at regjeringen vil: «Innføre en prøveordning med overføring av statlige og fylkeskommunale oppgaver til kommunene.» I et svar på et skriftlig spørsmål skrev kommunalministeren at regjeringen ikke har tenkt å involvere Stortinget i dette arbeidet. Derfor skal jeg nå gi statsråden muligheten til i det minste å informere Stortinget om hva slags statlige og fylkeskommunale oppgaver som vil inngå i forsøksordningen. Et veldig sentralt spørsmål er om videregående skole vil inngå i den type prøveprosjekter, og det ber jeg statsråden svare helt konkret på.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
En av de store fiskeripolitiske debattene det siste tiåret har handlet om evigvarende kvoter, nærmere bestemt om strukturkvotene skal ha en tidsbegrensing, sånn som de opprinnelig hadde, eller om de skal være evigvarende. Det vakte, som vi husker, sterke reaksjoner da tidligere fiskeriminister Svein Ludvigsen fra Høyre nærmest over natten innførte evigvarende strukturkvoter under Bondevik II-regjeringen. Dette var noe som Stoltenberg II-regjeringen i sin tur reverserte etter omfattende demokratiske prosesser med bl.a. et eget strukturutvalg og behandling i Stortinget. Saken ble siden prøvd for retten og endte sist høst med at Høyesterett konkluderte med at staten var i sin fulle rett til å tidsavgrense kvotene. Da tenkte nok mange at nå får vi endelig ro rundt dette spørsmålet. Men nei – i Sundvolden-plattformen sier Høyre og Fremskrittspartiet at «strukturerte kvoter skal være tidsubegrenset», altså evigvarende. Da lurer jeg på: Hva slags erfaringer – etter alle de rundene man har hatt de siste ti årene – er det som gjør at fiskeriministeren nå vil åpne dette ballet på nytt?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Alle partiene i denne salen er enige om at fiskeripolitikken skal underbygge lønnsomhet både i flåteleddet og på landsiden. Men jeg syntes det var interessant å legge merke til historieskrivningen til fiskeriministeren, for den lange historien om strukturkvotene er at de alltid har vært tidsavgrenset. Unntaket kom da Svein Ludvigsen under Bondevik II-regjeringen gjorde dem evigvarende ved en forskriftsendring og uten politisk debatt i forkant. Derfor er det også interessant at fiskeriministeren så sterkt understreker det med forutsigbarhet, for hva er det som gir mest forutsigbarhet? Er det at man forholder seg til tradisjonene på dette området og har en tidsavgrensning med bred politisk oppslutning bak seg i Stortinget, eller er det på nytt å åpne diskusjonen om evigvarende kvoter med et høyst usikkert utfall i denne salen? Og når fiskeriministeren inviterer til forlik og enighet i denne salen om spørsmålet, spør jeg: Hva betyr det? Vil hun gå bort fra det som står i regjeringserklæringen?
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2014-03-05:
I forbindelse med kommunereformen er det en del oppgaver som skal flyttes, og vi venter på ekspertutvalget. Men jeg tror det kan være mange organer nå som er spent på hva som kommer til å skje. Det gjelder interkommunale utvalg, det gjelder både direktorat, får jeg håpe, og departement. Men mitt spørsmål går på fylkesmannsembetet. Det er et historisk embete, det er mye kompetanse, og det påvirker livet i kommunene i betydelig grad. Det har med arealplanlegging å gjøre, det har med tilsynssaker, det har med samfunnssikkerhet og beredskap, familie- og barnevernssaker å gjøre. Jeg regner med at statsråden også vil at fylkesmannsembetet skal moderniseres, og de må også få krav til modernisering og omstilling i den nye situasjonen. Det er et honnørord som har vært brukt i den nye regjeringen, og det er at vi skal vise «tillit» til lokalpolitikerne. Mitt spørsmål er: Kommer Fylkesmannen til å få mer eller mindre makt i forbindelse med kommunereformen?
André N. Skjelstad (Venstre), 2014-03-05:
Statsråd Sanner gjør rett i å bli stående! Gjennom de siste åtte årene har Høyre gjentatte ganger kritisert den rød-grønne regjeringen for manglende modernisering av offentlig sektor. Det er en kritikk som Venstre har delt, og sammen har vi etterlyst vilje til reell handling. Signalene, derimot, fra den nye regjeringen lyser ikke akkurat av gjennomføring, selv om jeg skal gi all mulig honnør for IA-avtalen, som er et lyspunkt, som kom i går. Det er et stykke på vei mot forenkling, som er gledelig. Men eksempelvis er innføring av vårt felles forslag om nøytral moms i staten og helseforetakene, som ville frigjort midler til økt pasientbehandling, foreløpig innelåst i en skuff i Finansdepartementet. Vi får det kanskje i en kommunereform om åtte år. Etter regjeringens planer skal det ikke gjøres noe med fylkesnivå eller regionalt nivå. Vi har et konglomerat når det gjelder virkemiddelapparatet overfor norsk næringsliv, som med fordel kunne vært samordnet, forenklet og modernisert. Samhandling på tvers av ulike sektorer i det offentlige er nesten ikke-eksisterende, spesielt innenfor IKT-området, hvor uavhengige rapporter viser at det er svake styringsstrukturer, tverrsektorielle rollekonflikter og uklare mandater. Regjeringens gjennomføringskraft begrenser seg foreløpig til å nedsette et statssekretærutvalg for IKT som skal ta opp problemstillinger knyttet til digitalisering. Mitt spørsmål til statsråden er ganske enkelt. Når de nye ideene og de bedre løsningene for modernisering av offentlig sektor skal gjennomføres, er det på tide å levere og ikke utrede. Er statsråden nå kommet ut av startblokkene, er mitt spørsmål.
André N. Skjelstad (Venstre), 2014-03-05:
Jeg hører hva statsråden sier. Et viktig virkemiddel for modernisering er omfattende bruk av elektronisk handel og smartere innkjøp i offentlig sektor. En rapport fra Menon konkluderer med at det årlige innsparingspotensialet ligger på rundt 30–45 mrd. kr knyttet til offentlige innkjøp. Og nøkkelord i rapporten er innovasjon, kompetanse og kultur i offentlig sektor. Statsrådens egen statssekretær, Paul Chaffey, var i sin tidligere jobb i Abelia svært opptatt av dette og foreslo overfor Stortinget at det må etableres en offentlig tilskuddsordning for å stimulere innovative offentlige anskaffelser. Dette forslaget har Venstre fulgt opp. Vi har i våre alternative budsjetter både for 2013 og 2014 foreslått en sånn ordning. Vil statsråden ha det på sin ønskeliste når regjeringen nå skal få på plass, i sin første budsjettkonferanse, 2015-budsjettet?
Terje Breivik (Venstre), 2014-03-05:
Som statsråden no akkurat sa, vil digitalisering av det offentlege tenestetilbodet frigje milliardsummar. I tillegg vil det gje monaleg betre brukarservice ved at innbyggjarane kan utføra tenestene sjølve. Venstre vil at stat og kommune snarast skal verta ei døgnopen og digital forvalting. Service, forenkling og personvern skal vera grunnleggjande for dei offentlege digitale tenestene. Skal me lukkast, må kommunane få fri tilgang til nasjonale fellesløysingar for digital kommunikasjon, sånn at me unngår det som me ser ein tendens til no: mange unødvendige investeringar og ikkje minst eit konglomerat av løysingar for same oppgåver. Spørsmålet vert slik sett ganske enkelt om statsråden vil sørgja for at norske kommunar får fri tilgang til nasjonale fellesløysingar for digital kommunikasjon, og eventuelt tidsperspektiv for dette.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
I et oppslag i Aftenposten i oktober 2012 var daværende stortingsrepresentant Jan Tore Sanner meget kritisk til regjeringens pengebruk når det gjaldt innleie av konsulenter. Da brukte representanten Sanner ord som «oppsiktsvekkende» og «sjokkerende». Derfor er det noe forunderlig at statsråd Jan Tore Sanner ifølge Klassekampen 27. februar i år hyrer inn konsulenter for å øke bruken av konsulenter i departementene. Så mitt spørsmål er ganske enkelt og greit: Hvordan tror statsråd Jan Tore Sanner at stortingsrepresentant Jan Tore Sanner ville beskrevet en slik politikk?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-05:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren. Jeg vil sette spørsmålstegn ved om vi har en fiskeriminister som setter hensynet til fisken og miljøet først og hensynet til fiskerinæringen over hensynet til andre næringer, for i en pressemelding der hun åpner for gruveavfallsdumping i den rene Repparfjorden i Finnmark, sier hun følgende: «Vi har i dag god nok kunnskap til å kunne konkludere med at sjødeponi i Repparfjorden ikke vil ha uakseptable negative konsekvenser for sjømatnæringen.» Dette står i direkte motsetning til både det Fiskeridirektoratet sier, som mener vi må ha flere utredninger, og det Havforskningsinstituttet sier, at tungmetallforurensingen av kopper alene vil være nok til å fraråde utslippstillatelse. Da er det grunn til å stille spørsmålet: Er fiskeriministeren kjent med disse rapportene? Og hvis hun er det, hvordan kan statsråden da forklare at hun mener at hun har god nok kunnskap, og at det ikke er negative konsekvenser, når fagetatene sier det motsatte? Hva slags ny kunnskap er det Aspaker har som fagetatene ikke har?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-05:
Det er kanskje grunnlag for å si at fisken har større grunn til å være redd for fiskeriministerens kunnskapsfornektelse enn for fiskernes redskaper, men jeg skal la være å si det, og istedenfor stille et oppfølgingsspørsmål til Jan Tore Sanner. Oppfølgingsspørsmålet går på følgende: I løpet av året kommer statsråden til å behandle begge sakene om mulig gruveavfallsdumping i de rene fjordene Førdefjorden i Sogn og Fjordane og Repparfjorden i Finnmark. Kan statsråden garantere at han vil legge til grunn føre var-prinsippet, som bl.a. er nedfelt i naturmangfoldslovens § 9, sånn at dersom det er faglig tvil om miljøkonsekvensene og konsekvensene for fiskeriene, vil ikke regjeringen tillate dumping av gruveavfall i de rene fjordene.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-05:
Spørsmålet mitt går til fiskeriministeren. På den eine sida legg ein altså opp til at dei forpliktingane ein har hatt overfor lokalsamfunna i nord, blir tekne frå ein og gitt til dei store selskapa, og på den andre sida planlegg ein å lage eit system med evigvarande kvotar som ytterlegare kjem til å privatisere naturressursane i nord. Så uttaler då fiskeriministeren i høyringa at ein ønskjer å opne opp for at Repparfjorden skal vere deponi for gruveslam. Det vi snakkar om her, er altså 17 lastebillass med slam kvar time, kvar dag, i 20 år. Ingen skal kome til meg og fortelje at det ikkje kjem til å påverke livet i sjøen. Spørsmålet mitt er: Kva vil lokalsamfunna heilt konkret få tilbake som vil vege opp for denne opplagde øydelegginga av naturen?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2014-03-05:
Regjeringa og samarbeidspartiene Venstre og Kristelig Folkeparti har nedfelt i samarbeidsavtalen at føre-var-prinsippet skal legges til grunn for politikkutforming. I regjeringsplattforma er det en målsetting å legge til rette for vekst i mineralnæringa. Ser statsråden en mulig konflikt når disse to prinsippene møtes? Er statsråden trygg på at det ikke vil bli ytterligere konflikt mellom mineralnæringa og fiskeriinteressene framover, enten det er i Repparfjorden eller i andre fjorder, når det tas i bruk sjødeponering?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-03-05:
Jeg tror jeg kan slå fast at det statsråden og jeg regner som akseptabelt nivå, er fullstendig forskjellig. Det er store utslipp det er snakk om. I Repparfjorden er det snakk om årlige utslipp på 240 tonn nikkel, 580 tonn krom og 1 400 tonn kobber. I Førdefjorden er det snakk om 10 000 tonn gruveslam som skal ut i fjorden hver dag. Når statsråden viser til at her vil man kunne ha et overvåkningsprogram, som man så skal ta til følge i ettertid, lurer jeg på om man også har sett på situasjonen som har vært i Bøkfjorden. I Bøkfjorden har man et overvåkningsprogram. I Bøkfjorden har det vist seg at spredningen er langt større enn det som var forutsatt, og spredningen i Bøkfjorden er i dag omtrent på størrelse med hele Repparfjorden. Mener hun at overvåkning er nok, eller er det ikke sånn at føre-var-prinsippet må legges til grunn, sånn at man ikke får en uopprettelig skade?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-03-05:
Det å basere framtida for Nord-Norge og Finnmark på virksomhet som på kort tid permanent vil rasere store fjordområder, er etter Miljøpartiet De Grønnes mening ikke en særlig bærekraftig og framtidsrettet næringspolitikk. I opplistingen av tvil om det faglige grunnlaget for dette tiltaket er det for det første interessant å merke seg at statsråden bruker som argument at utslippene fra et eventuelt deponi ikke er større enn den naturlige tilførselen. Poenget er at det kommer i tillegg og dobler dosen. Så påpeker bl.a. Fiskarlaget at Nærings- og fiskeridepartementet hevder i sitt brev av 13. februar 2014 til Kommunaldepartementet vedrørende denne saken at gyteplasser i fjorden er tilstrekkelig ivaretatt gjennom reguleringsplanen. Dette er etter det vi kan bringe på det rene, feil, og jeg lurer på om statsråden vil avvente videre anbefaling i den saken til dette har kommet på plass.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-03-05:
Statsråden tok sterk avstand fra begrepet «rasering» av store fjordområder. Som biolog vil jeg slå fast at når man tømmer enorme mengder slam ut over bunnmiljøet i en fjord, raserer man det bunnmiljøet. Det dette spørsmålet dreier seg om, er hvor mye ødeleggelse fiskeriministeren er villig til å tolerere på vegne av norsk fiskerinæring. Da er det interessant å konstatere at både Fiskarlaget, Kystfiskarlaget og sjømatnæringen er i sterk opposisjon til både det gruvetiltaket vi snakker om nå, og til de tiltakene som står i kø. Så spørsmålet er: Kommer fiskeristatsråden til å fortsette å stå på gruvenæringens side mot sine egne næringsorganisasjoner i disse …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-03-05:
Mitt spørsmål går til finansministeren: «Aktiv og offentlig utøvelse av etisk begrunnet eierskap i Statens pensjonsfond utland har vist seg viktig og effektivt. Strategirådet har imidlertid i sin rapport foreslått at Etikkrådet skal legges inn under Norges Bank, og at det ikke lenger skal gis offentlige begrunnelser for uttrekk av selskap. Etikkrådet selv mener dette vil utfordre «et av de bærende elementene» i dagens praksis. Mener statsråden at mindre offentlighet og uavhengighet rundt den etiske forvaltningen er veien å gå for oljefondet?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-03-05:
Takk for svaret, som jeg oppfatter dit hen at statsråden stiller seg bak viktigheten av tydelighet og offentlighet i forbindelse med pensjonsfondets behandling av og utelukkelse av selskaper. I den forbindelse anbefaler Strategirådet, slik vi leser anbefalingen, spesifikt at utelukkelse av selskaper ikke lenger skal ledsages av en eksplisitt begrunnelse, slik det gjøres i dag. Det vil gjøre forståelsen av og signaleffekten av utelukkelse vesentlig svakere. Vil statsråden sørge for at vi fortsatt får klare begrunnelser for de utelukkelsesavgjørelsene som da eventuelt gjøres i Norges Bank eller i et fortsatt etikkråd?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
Tidsuavgrensede eller evigvarende strukturkvoter bryter med prinsippet om at fiskeressursene skal være folkets felles eiendom. Derfor mener Arbeiderpartiet og et flertall i denne sal – sannsynligvis – at strukturkvotene skal ha en tidsavgrensning. Tidsavgrensning vil dempe prispresset på kvotene, bidra til lavere gjeldsbelastning i næringa og realisere ambisjonen om en fiskereid flåte med et spredt eierskap. Statsråden snakker ofte om at evigvarende kvoter gir bedre forutsigbarhet for næringa. Men denne typen forutsigbarhet kan fort bli et eksklusivt privilegium for noen få. Vi må legge til rette for en næring som innbyr til fornying, til mangfold og til at man fra tid til annen må ha inn nytt blod i form av unge, dyktige folk som vil satse, og som utfordrer gjengs tankegang. Hvordan vil statsråden forhindre at evigvarende strukturkvoter blir et verktøy for etablering av et nytt «nessekonge-system»?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-03-05:
«I Tilleggsprop. 1 S for 2014 legger regjeringa inn en økning på ca. 250 mill. kr øremerket private behandlere innen rus og psykiatri. Problemet mange steder i landet er at det er få – i Finnmark ingen – private aktører innen f.eks. rus. Betyr dette at mennesker som sliter med rus i Finnmark eller andre steder hvor private aktører er i fåtall, ikke kan benytte de øremerkede pengene til et tilbud i regi av det offentlige hjelpeapparatet?»