Victor Norman (Høyre), 2002-06-14:
La meg først si at dette er i form en liten sak, men i realitet en stor sak. Det er en veldig viktig sak. La meg også innledningsvis si at jeg er meget overrasket over holdningen til Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet i denne saken. Det siste halvåret er det til stadighet i Stortinget blitt pekt på den alvorlige krise som Aetat står overfor. Så vidt jeg kan skjønne, er opposisjonens bidag til å løse denne krisen at de har ønsket å bevilge 15 mill. kr mer til Aetat enn det Regjeringen har ønsket – 1 pst. mer. Hvis krisen i Aetat var så massiv som opposisjonen hele tiden har hevdet, kan ikke jeg skjønne at man løser den ved å gi 15 mill. kr ekstra. Det Regjeringen har gjort, er at vi har varslet at hele finansieringssystemet for Aetat skal legges om. Vi har samtidig tatt initiativet til å få omorganisert og redefinert oppgavene til Aetat, og som del av dette, forslår vi nå altså at Aetat skal få frihet til selv å velge hvordan man skal organisere seg. Jeg har lyst til å understreke – og her er det nok kanskje en grunnleggende ideologisk forskjell mellom de partiene som utgjør flertallet i Stortinget i denne saken og Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet – at vi er overbevist om at den eneste veien til mer brukerretting, bedre drift og en enklere offentlig sektor, er å delegere ansvar og myndighet til dem som har de faglige forutsetninger for å finne frem til de beste løsningene, og til dem som sitter nærmest de brukerne som har behov som skal løses. Vi kan saktens sitte i Stortinget og ha meninger om hvordan diverse offentlige institusjoner bør organiseres, og hvordan brukeres behov bør imøtekommes, men vi bør innse at de 720 000 som jobber i offentlig sektor, som jobber der ute, som er mye nærmere brukerne, og som er mye nærmere de daglige problemene, har mye bedre forutsetninger til å finne ut hvordan problemene skal løses, og hvordan man bør organisere virksomheten, enn det vi sentralt har. Det er det som er bakgrunnen for vårt forslag i denne saken. Forslaget er ikke ment som en invitasjon til Stortinget om å drøfte ulike sider ved organiseringen av Aetat. Forslaget er ment som et forslag til Stortinget om å ta kompetansen i Aetat alvorlig, og la etaten selv finne ut hvordan man best skal organisere virksomheten. Jeg er veldig glad for at det ligger an til at et flertall i Stortinget vil slutte seg til dette, og jeg er helt sikker på at hvis vi ønsker å utvikle Aetat til en god kvalifiserings- og formidlingsetat for brukerne, må vi ta etaten alvorlig, og da må vi la etaten selv få den friheten som er nødvendig for å finne en hensiktsmessig organisering. I den forbindelse har jeg også lyst til å nevne et par småting. Når vi i denne forbindelse sier f.eks. at spørsmålet om hvilken type service Aetat skal representeres ved i den enkelte kommune, skal avgjøres av direktoratet og etaten selv, ja, så er det et forslag som tar sikte på at vi skal få tjenester på det enkelte sted som er tilpasset de behovene som finnes på dette stedet. Det er altså et forslag som tar sikte på å ta brukerne alvorlig. Vi er overbevist om at de behovene man har på ulike steder i Norge, ikke er identiske, for vi har forskjellige typer arbeidsmarkeder. Vi har folk med forskjellige typer kompetanse, og vi har forskjellige forhold i de lokale næringsliv. Derfor trenger vi en tilpasning av tilbudene til de lokale behovene. At dette skal være en måte ikke å brukerrette og ikke å styrke og ikke å modernisere Aetat på, det kan ikke jeg skjønne overhodet. Jeg er veldig glad for at komiteen ber oss komme med forslag som sikrer brukermedvirkning i Aetat. Det er veldig viktig, og det skal vi selvfølgelig følge opp, men jeg vil understreke at den viktigste formen for brukerretting og brukermedvirkning i Aetat, som i alle andre etater, er å sørge for at virksomheten som sådan blir tilpasset de lokale behovene og brukernes enkeltbehov. Og skal vi få det til, må vi være villig til å delegere og desentralisere ansvar og myndighet. Denne saken er egentlig en prøvesak på hvorvidt mye av den positive retorikken fra Stortingets side som min moderniseringsredegjørelse ble møtt med i Stortinget i januar i år, vil bli fulgt opp med handling. Jeg er veldig glad for at et flertall i Stortinget synes å være villig til å følge dette opp.