Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Det er en gledens dag når vi i dag gjør vedtak i denne sal om å få et trygt, fleksibelt og familievennlig regelverk for norsk arbeidsliv. Arbeidslivet har endret seg opp igjennom tiden. Familiesituasjonen har endret seg. Folks hverdag og arbeidsliv og arbeidsregioner endrer seg. Da er det viktig at man lager politikk, lager regelverk der ikke unntakene blir en evigvarende unntaksbestemmelse, men at det som er den faktiske situasjonen, blir hovedregelen i norsk arbeidsliv. Det vi i dag gjør vedtak om, er ikke mer pålagt overtid, ikke mer pålagt søndagsarbeid, ikke mer pålagt samlet arbeidstid. Det vi gjør vedtak om i dag, er at det skal bli enklere å være seriøs, vanskeligere å være kjeltring. Og det skal bli bedre stillingsvern for de eldre som står i arbeidslivet. Det mener jeg er et gode, det mener jeg er viktig og riktig. Tar vi et kort blikk tilbake, ser vi at aldersbestemmelsene som nå er i arbeidsmiljøloven, kom på plass i 1917 – ingen endring på 98 år. Jeg mener samfunnet har endret seg forholdsvis mye de siste 98 årene. Folk blir eldre, har bedre helse, flere ønsker å stå lenger i arbeidslivet. Hvorfor skal vi da ha en bestemmelse i arbeidsmiljøloven som sier at en må gå av bare fordi en har hatt bursdag? Jeg synes det er lite fremtidsrettet, det er lite moderne. Derfor er jeg glad for at vi nå har fått gode regler som også er tilpasset den hverdagen. Jeg vil rette en spesielt stor takk til Kristelig Folkeparti og Venstre som har vært med og gjort det mulig at vi får en modernisering, en bedre arbeidsmiljølov, som ivaretar folks hverdag på en bedre måte. Det blir enklere for folk flest. Folk reiser ut på arbeid – og jeg har snakket med mange av dem både opp igjennom de årene jeg satt på Stortinget og i de snart to årene jeg har vært statsråd. Jeg har besøkt mange arbeidsplasser, ulike arbeidsplasser, ulike folk, og jeg registrerer at arbeidsplassen til folk ikke nødvendigvis er rett utenfor stuedøra der de bor. Folk ønsker å bo ett sted med sin familie, og så er det kanskje sånn at man arbeider et annet sted. Jeg har opplevd at mange har kommet bort til meg og sagt: Hvorfor må vi ha unntaksbestemmelser og gå den lange, kronglete veien for at jeg kan dra på arbeid mandags morgen, arbeide litt lenger på tirsdag, onsdag og torsdag, for så å dra hjem fredag etter lunsj og spise middag med min familie og faktisk ha hele helgen fri? Hvorfor kan ikke vi bestemme det lokalt på den lokale arbeidsplassen? Jeg er helt enig med dem som har kommet bort og sagt dette til meg. Derfor imøtekommer regjeringen sammen med flertallet i Stortinget – Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre – de ønskene fra folk. Vi flytter mer makt til den enkelte arbeidstakeren og den enkelte virksomheten lokalt. Så sier man i denne sal at det blir en forskyvning i maktbalansen, det blir mer makt til arbeidsgiveren, og det blir et skjevt maktforhold. Hvis man mener at det er en skjevhet i arbeidsmarkedet, at det er skjeve maktforhold å si at den enkelte arbeidstaker skal få større frihet, større mulighet til å påvirke sin egen arbeidshverdag – hvis man er uenig i dette og mener at det er feil retning å gå – så er jeg uenig med alle dem som hevder dette. Jeg tar folk på alvor, jeg tar folks hverdag på alvor, og jeg har tillit til at folk selv er best i stand til å bestemme over sin egen hverdag. Og jeg har tro på de lokale tillitsvalgte der ute som er utrolig gode til både å skjønne bedriftens behov og å ta hensyn til de ansatte for å trygge arbeidsplasser, gjøre arbeidsplassen mer konkurransedyktig og legge til rette for at man kan skape nye og bedre arbeidsplasser i fremtiden. Den fleksibiliteten ønsker jeg. Det ble sagt i et tidligere innlegg her – det var vel representanten Trettebergstuen som sa det – at Arbeiderpartiet er for fleksibilitet for dem som ønsker det, og for bedre vern for dem som trenger det. Jeg er helt enig med representanten Trettebergstuen. Derfor legger vi innenfor dagens trygge regler i arbeidsmiljøloven opp til mer fleksibilitet der den enkelte selv kan avtale. Så vil jeg gi honnør og ros til Kristelig Folkeparti og Venstre for at man også sørger for at det blir enklere å varsle om useriøse forhold. Man gir bedre vern for dem som trenger det. Opposisjonen er for retorikken, men er imot de politiske grepene for å sørge for at vi kommer i den situasjon at vi får bedre vern for dem som trenger det, og mer fleksibilitet, frihet og muligheter for dem som trenger det. Jeg ønsker et arbeidsliv som er trygt og seriøst. Derfor ivaretar vi også de trygge vernebestemmelsene i arbeidsmiljøloven. La meg også rette opp en åpenbar misforståelse. I denne sal sies det at nå blir det mer søndagsarbeid. Nei, det er lov til å jobbe 13 søndager i løpet av et år. Med det vedtaket som gjøres i dag, vil det fortsatt være lov å jobbe 13 søndager i løpet av et år. Det vil ikke være mulig å pålegge en arbeidstaker å jobbe flere søndager enn det han jobber i dag. Det blir heller ikke noen endringer med hensyn til vilkårene for når man kan jobbe søndag. I dagens lov står det at det ikke er tillatt med søndagsarbeid med mindre arbeidets art gjør det nødvendig. I den nye loven står det at søndagsarbeid ikke er tillatt med mindre arbeidets art gjør det nødvendig – akkurat samme hovedbestemmelse. Den eneste forskjellen er at kokken som kommer hjem til fjellbygda, på fjellhotellet, kan jobbe tre dager i påsken – tre røde dager i påsken, både skjærtorsdag, langfredag og 1. påskedag. Han kan avtale selv, den friheten ønsker jeg å gi den kokken som kommer hjem til fjellbygda til påske. Og en student kan avtale tre søndager på jobb for å kunne ta mer fri når han leser til eksamen. Jeg mener det er et gode. Det er bra å ta folk på alvor. Det er bra å gi mer frihet til enkeltindividet. Så opplever jeg at noen også er imot det med turnus – det at man nå kan avtale bedre turnusordninger lokalt, innenfor helsevesenet, innenfor pleie- og omsorgssektoren, der 70 pst. av de ansatte i kommunal pleie- og omsorgssektor jobber deltid. Vi vet at ifølge både AFI-rapporten og de kommunene som har hatt forsøk med alternative turnuser, har det ført til at flere får større stillinger, flere kommer opp i heltidsstillinger, sykefraværet har gått ned, det er mer frihet til å planlegge fritid og få kabalen hjemme til å gå opp, samtidig som man føler at man har mindre dårlig samvittighet overfor den enkelte beboeren på sykehjemmet, pasienten på sykehjemmet, fordi man har tid til å følge opp på en bedre måte, gi bedre omsorg, bedre pleie, det blir mer varme hender av det, mer verdig eldreomsorg. Det er jeg glad for. Samtidig jobber de ansatte færre helger. Det er et gode at den enkelte skal få friheten og muligheten til å gjøre det. Fauske kommune, som er presidentens egen hjemkommune, er et godt eksempel i så henseende. Der var 55 med i et forsøk. Forsøket avsluttes, men ordningen videreføres. 30 av de 55 kom opp i større stillinger. Men det er frivillig. Det samme ser vi ved Sykehuset i Vestfold – frivillig avtale mellom den enkelte ansatte og avdelingen, både på barselavdelingen og kirurgisk avdeling. Når jeg møter folk, syns jeg man skal ta dem på alvor, lage regler som er moderne, og tilpasset deres arbeidshverdag. De kjenner sitt liv aller best. Jeg skal ikke være en hemsko for dem, jeg skal gi dem muligheter til å være mer sjef i sitt eget liv. Med det opplever jeg at enkelte tar til motmæle og kaller det for svogerforskning. Denne sal kan føle seg trygg på at jeg også i fremtiden vil snakke med folk, snakke med arbeidsfolk, ulike næringer, ulike arbeidsplasser og ta dem på alvor. Det kaller jeg god ombudspolitikk. En politiker skal være en god ombudsmann. Det ønsker jeg å fortsette å være.