Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2010-02-02:
Dette har vært en spennende debatt. Jeg synes det er oppløftende at nordområdene i de siste årene har stått sterkere og sterkere i debatten – ikke bare her i Stortinget, men også i pressen, i organisasjoner, i bedrifter, i forskningsmiljøer og ikke minst blant innbyggere i vårt langstrakte land. Dette engasjerer de aller fleste. Vi kan alle registrere stor utålmodighet etter å komme videre med å utvikle dette fantastiske området for å finne ut om hvordan de enorme ressursene her kan utnyttes på en forsvarlig måte. Jeg har heller ikke noe imot den utålmodigheten som Høyre og resten av opposisjonen fra tid til annen legger for dagen, men det hadde vært bedre dersom de hadde kommet med gode forslag og ikke bare gjentatt den gamle leksen om mye mer, mye raskere. Jeg vil påstå at det ikke noen gang i historien har skjedd så mye for og med nordområdene som siden vi fikk på plass dagens stortingsflertall og regjeringen Stoltenberg startet sitt arbeid. Dette merker vi som bor i den nordlige landsdelen godt. Regjeringen har virkelig fått dette på dagsordenen, både nasjonalt og internasjonalt, siden den startet sitt arbeid i 2005. Når vi ser hvilken plass debatten om nordområdene også har fått internasjonalt, forteller dette med all tydelighet om den interessen disse områdene omfattes av. Gjennom mitt arbeid i Nordisk Råd gjennom de to siste stortingsperiodene har jeg sett hvordan interessen for nordområdene har blitt stadig sterkere. Ikke minst har debatten blitt ytterligere forsterket etter at rapporten om nordisk samarbeid om utenriks- og sikkerhetspolitikk ble lagt fram av tidligere statsråd Thorvald Stoltenberg. Denne rapporten har utløst et engasjement for samarbeid over grensene som jeg er sikker på vil gi resultater for nordområdene som helhet. Sentralt i Stoltenberg-rapporten står det nordiske samarbeidet om arktiske spørsmål. Klimaendringene og issmeltingen i Arktis gir oss utfordringer, men også muligheter. Vi vet at dette gir oss nye muligheter for nye seilingsleder mellom øst og vest, noe som igjen kan gi grunnlag for ny og omfattende næringsutvikling i tillegg til de viktige stedbundne næringene vi har allerede. Thorvald Stoltenberg sier i sin rapport at det arktiske området er en indikator for de globale klimaendringene, og at den pågående issmeltingen får store følger for aktiviteten i området, og at dette igjen innebærer at naturressursene blir lettere tilgjengelig med de følger dette kan få for dette sårbare havmiljøet. Dette er muligheter og utfordringer som kommer raskere enn noen av oss hadde forutsett for forholdsvis kort tid siden. Dette vil sette nye og store krav til havovervåking og beredskap, noe som også må innebære at vi må ta i bruk den mest avanserte teknologi som finnes, og dette må skje i en forholdsvis nær framtid. Her trengs det samarbeid over landegrensene og strategier for å kunne ta i bruk de mulighetene disse nye isfrie områdene gir, samtidig som miljøet og naturen i dette sårbare området blir ivaretatt på den aller beste måte, slik flere andre har vært inne på i dagens debatt. Nordområdene er så utvilsomt mulighetens område. Jeg mener at når Regjeringen for snart fem år siden sa at nordområdene er dens viktigste strategiske satsingsområde, forteller dette oss at vi har en regjering som er forutseende, og som i ettertid har visst å følge opp med viktige grep. Her har utenriksministeren spilt en meget viktig rolle, og jeg deler de prioriteringene han trekker opp.