Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-06-08:
For hundre år siden marsjerte millioner av kvinner i gatene rundt omkring i Europa på den første internasjonale kvinnedagen. De krevde samme rett som menn til å arbeide, de ville ha slutt på diskriminering, og de ville være med på å forme sin egen framtid. Hundre år etter er realiteten fortsatt at kvinner mer sannsynlig blir utsatt for fattigdom, de tjener bare 10 pst. av verdens totale inntekter, men står for to tredjedeler av alt arbeid som utføres. De er fortsatt de som er mest utsatt for analfabetisme, og i mange land er det fortsatt sånn at de blir fortalt hva de kan og ikke kan gjøre, og de må underlegge seg strenge og konservative kleskoder. Saudi-Arabia ser ut til å være det landet den arabiske våren glemte. Saudi-Arabia forsøker nå i den situasjonen de ser i regionen rundt seg, å bruke sine økonomiske og til dels diplomatiske muskler for å hindre at bølgen av revolusjon når landet. Myndighetene uttrykker uro både for stabiliteten i landet og for at regionens dynamikk vil gjøre deres fiender sterkere. De er kanskje spesielt bekymret for Iran. Jeg skal komme litt tilbake til dette i et senere innlegg. I talen som president Barack Obama holdt i mai om den arabiske våren, unnlot han å nevne Saudi-Arabia ved navn. En øredøvende utelatelse, sett med menneskerettighetsøyne. Likevel mener mange at han indirekte adresserte landet, som tradisjonelt har vært en viktig alliert med USA når det gjelder regional sikkerhet og energi. Obama ga uttrykk for at «status quo er ikke bærekraftig», og det er liten tvil om at båndet mellom Saudi-Arabia og USA er sterkt svekket etter 11. september 2001. Den saudiske responsen på at USA så raskt etter at urolighetene skjøt fart i Egypt presset på for at Mubarak skulle gå av, har vært sterke. Saudi-Arabia treffer også tiltak for å støtte andre monarkier i regionen, og USAs holdninger til Mubarak sies å være den direkte foranledningen til at Saudi-Arabia sendte militære styrker til Bahrain for å hindre at kong Hamad ble avsatt. Det arabiske opprøret som finner sted rundt Saudi-Arabia, har bidratt til å gi næring til mistilliten. Menneskerettighetssituasjonen i Saudi-Arabia gir grunn til dyp bekymring. I følge Amnestys årsrapport om Saudi-Arabia for 2011, er kvinner fortsatt utsatt for diskriminering i lovverk og i praksis, og de utsettes for vold både i hjemmet og utenfor. Vi har konkrete saker om barn – jenter nede i tolvårsalderen som må gifte seg med menn på 80 år. Vi ser også at det er store utfordringer når det gjelder spørsmål rundt tortur og menneskerettigheter generelt. Den siste Universal Periodic Review om Saudi Arabia i Menneskerettighetsrådet tok bl.a. opp temaer som dødsstraff, tortur, religiøse minoriteters stilling, beskyttelse av menneskerettighetsaktivister, ytringsfrihet og særlig kvinners rettigheter. Blant andre tok Egypt, Storbritannia, Israel, Bahrain, Canada, Sverige og Norge opp spørsmål knyttet til kvinners rettigheter. Det handler om å gi kvinner fulle borgerlige rettigheter, inkludert stemmerett på linje med menn. Det handler om full adgang til arbeid, utdanning, helsetjenester for kvinner, om å fjerne det strenge systemet med at kvinner må ha mannlige verger og om å gi kvinner full bevegelsesfrihet. Canada tok også spesielt opp forbudet mot at kvinner kjører bil. I den store konteksten kan det virke som et veldig lite problem, men i realiteten er det jo uttrykk for noe langt mer, nemlig en grov og systematisk undertrykking av kvinner. Hele begrunnelsen er å hindre kvinner i å bevege seg fritt, og dermed selvsagt å forhindre selvstendighet og frihet. Kombinert med reglene om at alle kvinner skal underlegges en mannlig verge i familien, gjør det at kvinner i prinsippet kan bevege seg fritt veldig få steder – uten følge av en mann. En ytterligere faktor som understreker hvor innskrenket kvinners bevegelsesfrihet er, er at Saudi-Arabia ikke har noe offentlig transportsystem som alternativ til bil. 8. november 1990 ble det utstedt en fatwa i Saudi-Arabia som forbød kvinner å kjøre bil. Siden 2005 har det vært mange diskusjoner om dette i landet. Sist kvinner aksjonerte mot kjøreforbudet fikk de få som viste dette motet, reiseforbud i ett år, de mistet jobben i to og et halvt år, og de ble fordømt av presteskapet. Som vi har sett andre steder i Midtøsten og Nord-Afrika denne våren, spilte sosiale medier en viktig rolle i å reise debatten på nytt – og takket være nettopp de sosiale mediene, ble også debatten spredt til et langt større publikum utenfor Saudia-Arabias grenser. Den 4. mai i år startet saudiske kvinner en Facebook-gruppe, der de annonserte at de fredag 17. juni, om en drøy uke, vil kjøre bil. Kampanjen følges også opp på Twitter. Dette har blitt fulgt av flere arrestasjoner av kvinner som har blitt tatt for å kjøre bil, og noen av dem for at de i tillegg har lagt ut videoklipp av sine aktiviteter på YouTube. Manal al-Sharif ble arrestert etter å ha lagt ut et sånt klipp, og hun ble holdt i arresten i nesten ti dager og sluppet ut først da hun lovet å ikke delta i aksjonen 17. juni. Flere kommentatorer i Saudi-Arabia har pekt på at det som skiller debatten nå fra debatten tidligere, er at den nå kommer fram under andre omstendigheter – opprøret i Midtøsten og Nord-Afrika er bakteppet. Sjefsredaktøren i den London-baserte avisen Asharq Al-Awsat, Tariq Alhomayed, skriver at i sammenlikning med revolusjonene som nå skyller inn over den arabiske verden, vil dette temaet kunne føre til en liknende situasjon og liknende uro i Saudi-Arabia. Direktøren i Al Arabiya skrev i en artikkel at mye har skjedd siden fatwaen ble utstedt – befolkningen har økt fra 14 millioner til 27 millioner, og kvinner har fått en gradvis større rolle. Kvinnerettighetsforkjempere i Saudi-Arabia har skrevet et åpent brev til USAs utenriksminister Hillary Clinton og EUs utenrikssjef Catherine Ashton, der de bes om å gå offentlig ut og støtte kvinners rett til å kjøre bil – en kampanje som anses som den viktigste kvinnerettighetsbevegelsen i landet de siste to tiårene. Norge er nettopp valgt inn i styret i UN Women, og vi har også sete i Menneskerettighetsrådet. Det gir oss en anledning til å ta opp spørsmål knyttet til menneskerettigheter, og kanskje særlig kvinners rettigheter, med Saudi-Arabia. Det er grunn til å vente sterk opposisjon internt mot aksjonen. Menn er blitt oppfordret til å bruke båndene på hodeplaggene sine til å slå kvinnelige aksjonister neste fredag. 17. juni blir det viktig å se i Saudi-Arabia det som nå ses andre steder i den arabiske verden: en massiv og pågående protest mot undertrykking. Shura-rådet i Saudi-Arabia uttalte nylig at kvinner bør gis stemmerett. Det er ikke Shura-rådets avgjørelse, og det er ganske betegnende at uttalelsen kom like etter at registreringsfristen for lokalvalget i september gikk ut. Likevel kan nok uttalelsen ses på som et lite glimt av håp i en ellers svært vanskelig situasjon for saudiske kvinner. Spørsmålet til utenriksministeren blir derfor hva Norge kan gjøre for å støtte saudiske kvinners rettigheter, og om han vil reagere mot trakassering og arrestasjoner av saudiske kvinner som utfordrer kjøreforbudet, f.eks. i forbindelse med den planlagte aksjonen 17. juni?