trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2003-06-12:
Å argumentere mot å løse opp klassedelingstallet ut fra ressurshensyn er det mulig å gjøre. Men å argumentere mot det på pedagogisk grunnlag synes jeg er mer tvilsomt. Jeg opplevde at Eva Nielsen faktisk gjorde det siste. Og da må en se litt på hva det er flertallet ønsker å erstatte dette med. Vi ønsker fortsatt å beholde lærerkontakten, en fastlærer eller elevkontakt, som skal ta vare på det sosialpedogiske arbeidet, rådgivning og elevoppfølging. Eleven skal fortsatt tilhøre en basisgruppe, som dermed gir både sosial tilhørighet, sosial trening og et trygt og stabilt læringsmiljø – de samme funksjonene som dagens klasse har. Jeg lurer på: Er det viktigste argumentet for Arbeiderpartiet ressurser, og ikke det pedagogiske?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-06-12:
Vi hører at Høyre prøver å gjøre spørsmålet om å fjerne delingstallet til et spørsmål om tillit til våre lokalpolitikere. Høyre vet at virkeligheten ute i Kommune-Norge er annerledes. I hvert fall ser vi daglige leserbrev og innlegg som beskriver en situasjon der det er nedskjæringer og kutt som preger bildet. Delingstallet er jo den eneste form for minstestandard vi har i dag. Og det er ikke kun Arbeiderpartiet som mener dette. I den høringsrunden som departementet har hatt, har vi hørt at alle de tunge høringsinstansene mener nettopp det samme. Helt til slutt kan jeg ikke dy meg: Vi hører representanten Voie si her i dag at Arbeiderpartiet er for sentralstyring. Men det vil jeg si at også Høyre er, for er det noe disse to sakene vi har til behandling i dag, viser, så er det at Høyre er villig til å bruke staten for å sikre det som er viktig for dem. Når det gjelder å utbetale det statlige tilskuddet til private skoler, er staten viktig å ha. En har ikke den samme tilliten til kommunene. Dette er inkonsekvent.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-18:
Jeg vil framsette et forslag på vegne av Sigbjørn Molvik og meg selv om at sprøyterom skal bemannes av så vel helsefaglig som sosialfaglig personell.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-18:
Jeg skal prøve å unngå for mange adjektiver i språket når jeg nå skal holde dette innlegget. For sju år siden besøkte jeg Pompeii ved foten av vulkanen Vesuv. Guiden forklarte da om de tilstandene som hadde rådd der umiddelbart før vulkanutbruddet som la hele byen i ruiner av aske og pimpstein. Da fortalte han at på den tiden hadde det gått under ett døgn med budbringer på hest for å få posten fra Pompeii og opp til Roma. Så la han til i en bisetning: I dag tar det ca. en uke. Det er litt av den situasjonen på dette åpne, konkurransepregede markedet som vi nå også opplever i Norge, nemlig at det sentrale ikke lenger er at posten skal fram. Det sentrale er at de som skal drive posten – og det skal da ikke lenger være det offentlige – skal gjøre det med utgangspunkt i å tjene penger. Og hvis inntjeningen ikke er der, må man endre tjenestetilbudet på en slik måte at man skaffer seg inntjening. Der er det vel et skille i denne salen, det må man vel kunne være ærlig nok til å si. Det er bra at Arbeiderpartiet, som i sin tid var en av hovedeksponentene for å få til denne typen endringer, nå begynner å beskrive uro, som vi hørte fra en av representantene. Men så lenge den uroen ikke gir seg noen andre utslag enn at man er urolig, er det til veldig liten hjelp. Den uroen burde f.eks. gi seg utslag i at man i så fall kompenserte med pressestøtten for å hindre nedleggelse av de avisene som man mener det er viktig skal være der. Tilsvarende burde man engasjere seg når dekningen er så dårlig at enkelte distrikter ikke får posten før mange dager etterpå, i forhold til å reversere en del av de prosessene som har skjedd i regi av Posten, og som har ført til en slik tilstand. Uro i seg selv løser jo ingen problemer hvis den ikke fører til noe konstruktivt. Så forstår jeg godt – det er nok det jeg forstår best her – Ivar Kristiansens enorme indignasjon. For det er klart at når man ser konsekvensene av egen politikk, slik som man gjør med Posten her, så blir man indignert over de påpekningene, fordi man da plutselig må se seg selv i speilet. Det er ofte ubehagelig. Men i stedet for å hisse seg opp over andre og bruken av andres adjektiver, kan det hende at man kan erkjenne at en del av prosessene har gått for langt. Man bør søke å finne andre løsninger på dem, for på den måten å tjene den befolkning man vitterlig er valgt til å tjene. Jeg synes det er prisverdig at Åslaug Haga tar opp denne interpellasjonen. Dette berører i aller høyeste grad mitt eget hjemfylke. Og naturligvis er det viktig – hvis vi mener vi skal ha bosetting i Finnmark, i Nord-Norge, i norske distrikter – at det som skal være et servicetilbud for å kunne holde på bosettingen, er der og tjener befolkningen og ikke først og fremst eiere, som i sterkere og sterkere grad har interesser i inntjening, og ikke i hvordan befolkningen har det, og hvordan posten kommer fram. Takk for oppmerksomheten.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-18:
Eg skal på vegner av representantane Ola D. Gløtvold, Rune J. Skjælaaen og meg sjølv få setja fram forslag om høve til arbeidsinntekt for uføretrygda.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-12-18:
Eg kunne falla for freistinga no til å beskriva situasjonen i kommunane ytterlegare etter siste meldinga om svikt i skatteinngangen på 3 milliardar kr. Det skal eg ikkje gjera på dette tidspunktet, men eg vil koma med ei grunngiving for forslag nr. 3. Stortinget skal i vårsesjonen behandla St. meld. nr. 47 for 2002-2003 om ei erstatningsordning for pionerdykkarane. Tidlegare i haust har Stortinget teke stilling til straksløysingar etter nærare retningsliner for nokre av pionerdykkarane. Under kap. 1500 post 70 er det difor løyvt 10 mill. kr for i år. Til no er det etter søknad utbetalt vel 6 mill. kr. Kommunalkomiteen finn det føremålstenleg at ein kan overføra resten av midlane, og det er på denne bakgrunnen eg tek opp forslag nr. 3.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-18:
Jeg skal være meget kort. Som det går fram av innstillinga, er SV uenig i at komiteledere skal ha ekstragodtgjørelse. Jeg fremmer derfor det forslag som er inntatt i innstillingen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-12-18:
Jeg skal også være veldig kort. Vi i Venstre er også uenige i forslaget til vedtak i saken og kommer derfor til å stemme som vi har gjort tidligere i akkurat det spørsmålet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-18:
At det er bransjer som har interesser i dette, er både kjent og legitimt. Det er ikke noen problemer med det, men vi bør være kjent med det. At det blir arbeidsplasser av det, er sant. Det blir det også av å ruste opp skoler, av å tilrettelegge samfunnet for funksjonshemmede og av å bygge boliger. Det som SV er opptatt av, er å få belyst også nye teknikker og teknologier som deler av bransjen kanskje ikke har så under huden, som er mer miljøvennlige, og som har et potensial i seg til å bli ikke bare en næring i Norge, men kanskje også en eksportnæring som kan gi miljøvennlig vann- og avløpsrensing i land som har en mye større vannknapphet enn Norge. Det er svært viktig, både fordi det er et meget alvorlig problem i svært mange land, og fordi det kan være en mulighet for Norge til å bli ledende på teknologier som virkelig kan bety noe, og som bl.a. kan bety noe for norsk økonomi. Derfor er vi litt for nyanserte, for å si det slik, til at vi mener at vi bare skal bruke bransjens tall og bransjens egne beregninger når det gjelder hvordan dette skal gjøres, og hvor mye det skal koste. Vi er nok litt mer tilbakeholdne på det. Men vi ser behovet, og vi ønsker at vi skal ha en langt mer aktiv politikk overfor dette, enn det vi har i dag. Derfor er det ingen motsetning her. Det SV har vært klare på, er at vi ikke ser at det er dette vi vil bruke statlige investeringskroner på nå. Prinsippet om at forurenseren betaler, og at man skal ha et sjølkostprinsipp rundt vann- og avfallshåndteringen i kommunene, er viktige prinsipp å holde fast ved for SV.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-18:
Jeg vil først få lov til å rose saksordføreren, og så vil jeg også rose resten av komiteen for den positive mottakelsen dette forslaget har fått. Det er tydelig at det er tverrpolitisk enighet om at dette er et problemområde, og at det er et sterkt ønske om å gjøre noe med det. Når det gjelder denne type infrastruktur, ønsker Fremskrittspartiet i større grad å fokusere på at den også er et statlig ansvar. Vi hadde et ønske og et håp om å unngå debatten om kommuneøkonomi, fordi vi trodde det ville ødelegge intensjonene med forslaget. Så når dette skal meldes tilbake i kommuneproposisjonen, må jeg først få lov til å si at det er litt skuffelse over det selvfølgelig. Vi hadde ønsket oss en sterkere bestilling fra statsråden, men det får vi komme tilbake til når vi skal behandle proposisjonen neste år. Representanten Karin Andersen pekte på at dette også var et press fra bransjen. Ja, hva er bransjen? Hvis en ser på næringskjeden som måtte bli involvert i et krafttak på infrastrukturen på dette området, kan vi gå til Nordsjøen, der de tar opp oljen. Der starter faktisk næringskjeden. Vi får avfallsprodukter derfra som vi får nafta fra, som vi lager plastrør av. Vi har råstoffprodusenter, foredlere, forskning, grossister, detaljhandlere, entreprenører og kommunene, og vi har innbyggerne. Dette er ikke én bransje som har en særegen interesse. Dette gjelder hele kjeden. Derfor er det artig, i en tid da vi mangler industri og arbeidsplasser, å peke på at vedtakelse av dette forslaget faktisk ville vært et sterkt incitament til å skape arbeidsplasser. Det er ikke noen tvil om at det er et stort forfall her. Noen peker på at det er over 1 milliard kr i tap på grunn av forfallet bare på ett år, og at det blir større og større etter hvert som vi ikke gjør noe. Med den takten vi har i dag når det gjelder investeringer på dette feltet i Kommune-Norge, vil det nok sannsynligvis ta flere hundre år før vi har en infrastruktur på plass som vi kan kalle kvalitativt god nok. Jeg håper at statsråden ser like seriøst på dette forslaget som en samlet komite har gjort, og vil komme med en bred tilbakemelding og en orientering når vi kal behandle kommuneproposisjonen neste år. Håpet mitt da er selvfølgelig at vi faller ned på noen konkrete forslag, slik at vi ikke stopper opp i prosessen neste år med bare å omtale saken, men at vi virkelig får vedtatt å sette i verk noen tiltak.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-18:
Til flertallet, som vil gå lenger, og som vil fristille BanePartner og BaneProduksjon: Jeg har i den sammenheng lyst til å sitere et par stikkord fra noe som Jernbaneverkets direktør, Steinar Killi, har sagt i Kjøreveien om den organisasjonen de nå selv har laget: «Vi har heller ikke noe problem med å vedgå at det kontraktregimet vi har hatt, ikke har fungert» … «Det tar vi nå konsekvensen av og prøver andre modeller for å oppnå sterkere eierskapsfølelse og likevel opprettholde effektiv drift.» Og videre: «Vi må også bli flinkere til å se drift og vedlikehold i sammenheng» … «slik at vi får benyttet ressursene på en bedre måte.» Til slutt: «det skal bli slutt på å leike butikk.» … «Det skal bli slutt på det voldsomme interne arbeidet med kontrakter for stort og smått med derav følgende faktureringsarbeid.» Jernbaneverket har altså konkludert med at man ikke skal fristille disse enhetene. Mitt spørsmål er altså om samferdselsministeren støtter og gir sin tilslutning til Jernbaneverkets plan for omorganisering, Jernbaneverkets nye modell. Støtter samferdselsministeren det arbeidet som er gjort?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-18:
Jeg har bedt om ordet for å understreke overfor samferdselsministeren at hun misforstod spørsmålet mitt i stad. Spørsmålet mitt gikk ikke på hva hun mente om BaneService og fristillingen av BaneService. Spørsmålet gikk på om hun støtter Jernbaneverkets og Jernbaneforbundets konklusjon, at å fristille BanePartner og BaneProduksjon ikke burde gjøres. Hvis man leser de begrunnelsene som Jernbanen selv har gitt for nettopp det, er det at man vil oppnå bedre kvalitet, bedre effektivitet og bedre internt samarbeid innenfor Jernbanen på drift og vedlikehold ved ikke å gjøre det. Når samferdselsministeren så sterkt understreket i sitt innlegg at det var svært viktig å høre på Jernbaneverket, på fagfolkene og på de ansatte, må hun komme en gang til og forklare om hun støtter omorganiseringsprosessen og det omorganiseringsvedtaket som Jernbaneverket har gjort. Da dreier det seg altså ikke om BaneService, men om BanePartner og BaneProduksjon. Så må det jo være merkelig for samferdselsministeren å høre på innlegget til Hans Kjæstad, som på en så foraktelig måte omtaler de ansatte og de ansattes organisasjoner innenfor Jernbanen. Når man kjenner deres bidrag til å utvikle norsk jernbane i framtiden, må det være merkelig for samferdselsministeren å høre det innlegget. Jeg kunne gjerne stille også det spørsmålet om samferdselsministeren er enig i Hans Kjæstads omtale av de ansatte og de ansattes organisasjoner innenfor norsk jernbane.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-18:
Stortinget skal behandle en egen stortingsmelding om Posten Norge AS, sannsynligvis i januar, og jeg ser i den sammenheng fram til en bred debatt om Posten. Men noen stikkord fra SV her er: Likeverdige posttjenester over hele landet er en viktig og avgjørende forutsetning for å kunne beholde bosetning og næringsliv i Distrikts-Norge. I det ligger at vi må ha et landsdekkende postnett, av postkontorer, posttjenester i butikk og gode landpostbudtjenester. Økt liberalisering av posttjenestene vil etter SVs mening kunne true posttjenesten, spesielt i Distrikts-Norge. Sammenhengen her er at når Posten får redusert sitt enerettsområde, når Posten mister sine inntekter fra de deler av landet hvor de har store inntekter, og blir sittende igjen med posttjenesten i de deler av landet hvor de har små inntekter, svekkes Postens mulighet og evne til å kunne tilby likeverdige posttjenester over hele landet, fordi de må bygge ned sin organisasjon, og de svekkes som sådan. Det ser vi resultatet av, bl.a. i Finmark, der kvaliteten har blitt redusert. Det har Finnmark fylkeskommune dokumentert senest på høringen her i går, og vi vil ikke kunne akseptere en sådan reduksjon av kvaliteten. I St.meld. nr. 11, som vi nå har til behandling i komiteen, sier statsråden at liberaliseringen av posttjenestene ikke skal svekke tjenestetilbudet, men tvert imot bidra til at posttjenestene blir bedre i hele landet. Det er jeg uenig i, og jeg vil utfordre statsråden akkurat på dette: Hvordan kan økt liberalisering bidra til at kvaliteten på posttjenestene blir bedre f.eks. i Finnmark, i Lofoten og i øysamfunnene og på Vestlandet? Hvordan kan statsråden godtgjøre denne sammenhengen? I SV er vi, som sagt, svært kritiske til en liberalisering, og tror at kvaliteten på posttjenestene i distriktene svekkes. Vi vil komme tilbake til dette med konkrete forslag i debatten om St.meld. nr. 11. Når det gjelder økt porto på lokalaviser, fremmet vi i SV et forslag i forbindelse med statsbudsjettet. Forslaget, som også ble støttet av Senterpartiet, gikk ut på at statsråden skulle pålegge Posten ikke å øke portoen til lokalavisene før Stortinget hadde behandlet St.meld. nr. 11. Det forslaget ble dessverre ikke vedtatt.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-12-18:
Det er ein strukturrevolusjon innan samferdsle, sa komiteleiaren. Ja, ein høgrerevolusjon er det innan samferdsle, og eg lurar på om statsråden frå Venstre trivst i den revolusjonen, regissert i stor grad av Framstegspartiet i denne sal. Eg må seia at eg ikkje vart særleg klok av svaret, tvert imot. Eg lurar på kvifor det har så frykteleg hast. Då snakkar me ikkje om BaneService, me er imot at det skal verta aksjeselskap. Det som er alvorleg i dag, er at det vert reist tvil om 2 000 arbeidsplassar til heile Jernbaneverket, om heile kompetansen me har på dette området i dette landet. Ingen aner kva som skjer. Kunne ein ikkje då ha teke gjennomgangen fyrst, og så kome til Stortinget med forslaget til vedtak, i staden for å gjera vedtak i Stortinget, og så sjå på kva det er som skal omfattast. Dette forstår eg mindre og mindre av, og eg lurar på om statsråden tek på alvor at fyrste nestleiar i Jernbaneforbundet seier at fleirtalet i dag legg opp til å gambla med sikkerheit.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-12-18:
Arbeidarpartiet har ikkje noko ideologisk forhold til om vi skal organisera ting som aksjeselskap eller som offentlege føretak. Men me har no prøvd ein del endringar, og me har behov for å stoppa opp for å sjå om dette verkar som me hadde tenkt: Vert det meir effektivt? Får me meir ut av pengane? Klarer me å ta hand om samfunnsstyringa på ein god nok måte, t.d. tryggleiken? Difor er det ingen motstrid mellom det me har meint før, og det me meiner no. Me vil ha ein pause, og så skal me koma tilbake til kva neste trinn er. Så meiner me, som Svein Roald Hansen sa i ein debatt tidlegare denne månaden, at dersom det skal vera aksjeselskap, og dersom me skal snakka om konkurranse, må det vera mogleg å ha konkurranse. Det ECON seier, er at det er for lite arbeid til dei som er i Jernbaneverket, til å halda på med det som BaneService no held på med. Og så skal me leggja opp til å få fleire nye selskap for å få til konkurranse på ein marknad der det ikkje vil verta nokon konkurranse! Det vil fyrst verta eit statleg monopol og i neste omgang kanskje eit privat monopol. Det vert det ingen konkurranse av. Så må eg seia at eg reagerer igjen på at Kjæstad hengjer ut tillitsvalde på den måten. Eg tek sterkt avstand frå det. Eg tykkjer me har eit tillitsmannsapparat i Noreg med stor grad av ansvarskjensle. Dei er kanskje imot danning av eit aksjeselskap, som forbundet var når det gjaldt Mesta, men når det fyrst er bestemt, går dei inn og jobbar konstruktivt. Det har jernbanen gjort i mange samanhengar. Dei er i dialog med leiinga og har fått til mange forandringar, og eg tykkjer at å seia at dei stort sett er bakstreverske og ikkje ynskjer endring, er å gå forferdeleg langt. Iallfall ligg dette i heile den måten Kjæstad snakka om det på i det fyrste innlegget sitt, og så reverserer han litt i det andre innlegget – modererer seg litt. Eg ser det er tillitsvalde her, og eg må seia: Merk dykk at tilliten frå Høgre til dei tillitsvalde ikkje er særleg stor, iallfall ikkje i denne saka. Så til slutt til kvifor eg tok ordet. Eg er i grunnen ganske lei av at statsråden ikkje svarer på dei spørsmåla me stiller når me har replikkar. Me prøver å stilla nokre spørsmål, og eg lurar på om ho no vil lesa innstillinga der det står at fleirtalet vil at ein skal «arbeide for at større deler av Jernbaneverkets produksjon, herunder oppgaver i BanePartner og BaneProduksjon, blir omdannet og konkurranseutsatt». Det er ikkje noko som heiter BanePartner lenger. BaneProduksjon skulle eigentleg omdannast frå 1. januar eller omorganiserast, så det stemmer ikkje med verkelegheita eingong. Men har ho lese dette, og tykkjer ho det er rimeleg at ein fyrst bestemmer seg for at det skal omdannast, og så skal ein begynna å snakka om kva som skal omdannast? Hadde det ikkje vore lurare å gjera det på motsett måte? Er det ein tilfredsstillande måte å involvera dei det gjeld på, at ein fyrst får vedtaket, og så berre skal vera med og pirka litt på resultatet av det prinsippvedtaket, eller den prinsipputsegna, som allereie er gjort?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-18:
I mitt innlegg beskrev jeg to transportmidler som brukes til å frakte passasjerer til og fra Oslo–Gardermoen. Det ene – altså et privateid busselskap – frakter passasjerene fram og tilbake og gir et overskudd i statskassen ved at det bl.a. betaler skatt av sitt overskudd og avgifter på diesel. Dette selskapet har hentet inn all kapital selv, gjennom markedet. Så har vi Flytoget, som er statlig eid og nå må ha 300 mill. kr ekstra. Mitt første spørsmål er: Hvorfor er det nødvendig at det ene transportselskapet absolutt må være statlig eid? Det andre spørsmålet er: Når kan vi regne med at en sak om BanePartner og BaneProduksjon kommer til Stortinget? Kan statsråden antyde noe tidspunkt?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-18:
Arbeiderpartiets og SVs framstilling av Kjæstads innlegg er jo totalt hinsides all fornuft. Det er jo ikke slik at dette var et angrep på de ansatte. Det er faktisk slik at Arbeiderpartiet og SV skyver de ansatte foran seg for å oppnå et politisk poeng der argumentasjonen deres svikter totalt. Det Kjæstad tar opp, er en systemendring. Kjæstad og jeg er nok helt enig i at de ansatte i Jernbaneverket og i private firmaer er akkurat like mye verdt og yter akkurat like godt, men systemene må man forandre på, og det er det vi diskuterer her. Det jeg egentlig tok ordet for, var spørsmålet mitt til statsråden. Jeg hadde et spørsmål til statsråden om at det går busser fra et busselskap som er privateid og driver med overskudd, og i tillegg går det et flytog som er statlig eid – og det ser ut som om det må være statlig eid videre for at det kan gå. I svaret jeg fikk fra statsråden, fikk jeg opplyst at også NSB går til Gardermoen. Det er mulig at statsråden tror at min kunnskap om transportmidlene mellom Oslo og Gardermoen er særdeles liten, men jeg er klar over at det går tog fra NSB også. Jeg har faktisk tatt NSB på den strekningen. Til opplysning går det også drosjer. Men det var ikke mitt spørsmål. Mitt spørsmål var hvorfor det absolutt må være slik at det ene selskapet, eller rettere sagt to av selskapene, på død og liv må være statlig eid. Kunne noen forklare meg det, hadde det vært veldig hyggelig.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-18:
Det som fikk meg til å ta ordet nå, var at representanten Holten og representanten Karin Andersen fortsetter å hevde, som de har gjort flere ganger før, at Fremskrittspartiets forslag ikke er basert i virkeligheten, fordi vi ikke har penger til det, og dette fører til at prosjekter som Tønsbergpakka blir skjøvet på i tid, og man vil få en løsning på et langt senere tidspunkt. Nå skal jeg vise representantene Holten og Andersen – så jeg ber dem følge litt med – noe som de tydeligvis aldri har sett omslaget på, og i hvert fall aldri har lest: Dette er Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett. Det er slik at når man siterer fra et statsbudsjett eller en bok, kan det selvfølgelig få den representanten som gjør det, til å virke seriøs og grundig, man har kunnskap om det man prater om. Men hvis man skal gjøre det, må man i det minste ha åpnet det man skal sitere fra. Og det har ikke disse representantene, i hvert fall har de lest det særdeles dårlig – hvis de da ikke har valgt å omskrive sannheten. I dette dokumentet som jeg har vist dere, ligger det ekstra bevilgninger til veisektoren, som det har gjort i mange år, på 5,3 milliarder kr pr. år. Fra 1997 til i år, 2003, har vi bevilget over 30 milliarder kr ekstra til veisektoren når det gjelder bygging. Går man inn i Nasjonal transportplan, ligger tiårsbevilgningen på over 50 milliarder kr mer enn det Regjeringen har lagt fram. Da å gå opp her og hevde at vi ikke har grunnlag for å komme med forslagene og for å komme med henvisning til at vi har lagt inn penger, er – med respekt å melde – tøv. Jeg anbefaler disse to å gå til vårt sekretariat og få utlevert vårt alternative statsbudsjett, slik at de neste gang de siterer fra det, i hvert fall har åpnet permen.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-18:
Jeg har bare noen ganske korte merknader til Innst. S. nr. 90. Innstillingen gjelder en samleproposisjon, hvor jeg kun vil berøre enkelte saker. Det er i denne forbindelse gledelig å kunne konstatere at Regjeringen får tilslutning på de ulike områder som allerede tidligere er nevnt. Når det gjelder bygging av ny Svinesundbro, blir teksten nå å tilføye «kan overførast» i forbindelse med kapitlet som omhandler denne saken, noe som vil føre til at en har en større grad av smidighet i forhold til finansiering av løpende byggekostnader. Og det er praktisk nødvendig. I forbindelse med Flytoget AS er det behov for å øke egenkapitalen, for dermed bl.a. å få en bedre struktur på tidligere lån. Departementet foreslår en økning på 300 mill. kr, noe flertallet, bestående av regjeringspartiene og Arbeiderpartiet, støtter. Det samme flertallet forutsetter at en kommer tilbake til Stortinget på en dertil egnet måte om en eventuell endring i Flytogets eierskap. For regjeringspartiene var det i sin tid viktig å skille ut Flytoget fra NSB i et eget selskap for derigjennom å utvikle en konkurranse overfor NSBs rutetilbud. Dette behovet er fortsatt til stede. Vi ser at det har begynt å fungere. Så noen ord om BaneService. Her ønsker flertallet – regjeringspartiene og Fremskrittspartiet – å arbeide for å omdanne BaneService til et statlig eid aksjeselskap ved at det etableres et interimsselskap som får i oppdrag å forberede en slik omdanning. Produksjonsvirksomheten bør konkurranseutsettes, hele tiden ut fra den klare forutsetning at sikkerheten på jernbanen ikke må bli svekket. Omdanningen forutsettes iverksatt fra 1. juli 2004. Regjeringen vil i forbindelse med dette komme tilbake til Stortinget med ny sak om dekning av påløpne utgifter knyttet til omdanningen. Det er grunn til å si helt klart fra om at det er ingen motsetning mellom det å konkurranseutsette og sikkerheten. Vi har gjennom interne møter fått opplyst at det er en positiv trend i den sikkerhetsutvikling som skjer i forbindelse med omdanning til privat drift. Kristelig Folkeparti støtter med dette innstillingen.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-12-18:
Stortinget behandlet Tønsbergpakka så sent som 28. januar 2003 etter et omfattende arbeid, bl.a. ved at kommunene Tønsberg, Nøtterøy og Tjøme hadde fattet sine beslutninger om en betydelig utbygging og store forbedringer av framkommeligheten i dette området ved hjelp av bompenger. Dette er noe Vestfold fylkesting også gav sin tilslutning til i ettertid. Utbyggingen i Tønsberg-området hadde altså et lokalt politisk flertall som grunnlag før Stortinget tok sin beslutning for under ett år siden. Derfor står det å lese i brevet fra Samferdselsdepartementet i sakens anledning at «det alt vesentlige» var kjent ved behandlingen i januar i år. Når representantene Kenneth Svendsen og Heidi Sørensen nå fremmer et Dokument nr. 8-forslag i sakens anledning, er det vel for å foreslå en omkamp fra mindretallets side etter tidligere behandling her i Stortinget. Underlig er det at sykkel-motorveialliansen står samlet om dette forslaget om å utsette oppstart av Tønsbergpakkas mange viktige samferdselspolitiske elementer i et område som har store utfordringer for å få løst framkommeligheten for gods- og persontransport. Ut fra erfaring med Sosialistisk Venstreparti og Fremskrittspartiet hva angår store veiprosjekter, stiller jeg meg noe undrende. De har på hver sin måte vært lite villige til å gå inn i en realistisk satsing. Utbygging av tunge prosjekter har det vært en oppgave for regjeringspartiene samt Arbeiderpartiet og Senterpartiet å få realisert. Med Fremskrittspartiets modell med helfinansiering fra statens side ville nok mange prosjekter måttet vente i mange, lange år før de ble realisert. Partiet blir derfor i tilknytning til enkeltprosjektene dessverre statister. Likeså er det med Sosialistisk Venstreparti. Jeg tror vi må erkjenne at Tønsberg-regionen nå har behov for snarlige forbedringer av framkommelighet, med utbygging av veinettet i tillegg til en sterkere satsing på kollektivtjenestene, som må videreutvikles også i dette området snarest mulig. Det synes ikke å være noe nytt i saken, og jeg tillater meg derfor å anbefale flertallets forslag til vedtak.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2003-12-18:
NSB, Jernbaneverket, Jernbanetilsynet og ulykkeskommisjonen har alle sine klare oppgåver og ansvar innafor jernbana. Når det no er forslag om å fristille BaneService, og kanskje på sikt BanePartner og BaneProduksjon, vil oppgåvene og kanskje òg delar av ansvaret bli vidare delte opp. Er det ikkje då ein fare for at oppgåver og ansvar smuldrar opp, slik at ansvarsdelinga kan bli uklar? Det er det eine spørsmålet. Så vil eg gripe litt fatt i det som Geir-Ketil Hansen stilte spørsmål om. Då han viste til det Jernbaneverket har uttalt, og den konklusjonen dei har kome til – at ikkje fristilling av BaneService, BaneProduksjon og BanePartner er det ideelle – så sa statsråden at det er klart ein må lytte til Jernbaneverket, og at dette ikkje er mot deira vilje. Korleis kan ein oppfatte det så forskjellig – når Jernbaneverket seier nei til fristilling, og statsråden går inn for å fristille? Korleis er samanhengen der?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2003-12-18:
Den saka vi debatterer no, er i grunnen ei merkeleg sak. Saka om Tønsbergpakka var ferdig handsama i vårhalvåret. Føresetnaden for at Stortinget skal slutte seg til eit bompengeopplegg, er at det er gjort positive vedtak i kommunestyre og fylkesting. Alt dette var på plass då saka kom til Stortinget. Eg reknar det som sjølvsagt at før kommunale og fylkeskommunale vedtak vart gjorde, har det lokalt vore gitt høve for alle som har hatt meiningar om dette, til å kome med sine synspunkt. Etter at vedtaket vart gjort i vårhalvåret, har førebuing og start på gjennomføring ført til at det no vil få økonomiske konsekvensar å stanse arbeidet. Difor undrar det meg at det så pass lenge etter at vedtaket er gjort, kjem forslag om mellombels stans i arbeidet. På bakgrunn av argumenta som er brukte for mellombels stans, dei lokale innbyggjarane sitt syn og omsynet til Ramsar-områda, blir dette forslaget endå merkelegare. Begge desse argumenta var viktige sider av denne saka også då saka tidlegare var oppe i Stortinget. Det er det til kvar tid sitjande kommunestyret og fylkestinget som fattar vedtak, og det er desse vedtaka Stortinget må leggje til grunn. Utan lokalt initiativ og lokale vedtak ville ikkje Tønsbergpakka vore ei sak for Stortinget. Det ville blitt eit merkeleg system dersom Stortinget etter eit lokalval skulle stanse fullføringa av påbegynte tiltak eller gjere nye vedtak i saker dersom eit nytt kommunestyre skifta standpunkt. At det av ulike grunnar er lokal motstand mot vegpakkar eller vegløysingar, er ikkje noko nytt. Eg kjenner ikkje eit einaste bompengeprosjekt der det ikkje er usemje i større eller mindre grad. Men ikkje alle stader er motstandarane like høgrøysta. Mange stader innser nok fleire at med dei små løyvingane som ligg i samferdselsbudsjettet, kan delvis bompengefinansiering vere einaste mogelege finansieringløysing, i alle fall dersom ein ynskjer ei snarleg løysing av prosjektet. Spørsmåla rundt Ramsar-områda er heller ikkje nye. Departementet har gjort grundig greie for dette i svaret til komiteen. Omsynet til Ramsar-områda har vore ein premiss i planlegginga. Dette er vareteke i den godkjende reguleringsplanen og er eit vesentleg punkt i konsekvensutgreiinga som er under arbeid. Miljøverndepartementet har ikkje merknader til måten regelverket for konsekvensutgreiing etter plan- og bygningslova er handtert på. Eg synest dette er tilfredstillande opplysningar. Senterpartiet er med i fleirtalet som går inn for å avvise forslaget i det framlagde Dokument nr. 8-forslaget.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2003-12-18:
Skal eit moderne samfunn fungere, må det liggje viktige tenestetilbod i botnen. Ja, enkelte tenestetilbod er så viktige at det bør vere eit samfunnsansvar at alle innbyggjarane får del i desse tenestene. Posten er nettopp eit eksempel på tenestetilbod som alle bør få del i. Det har vore eit stort fleirtal i Stortinget som har meint at posttenester skal vere eit samfunnsansvar. Det har òg vore ei klar haldning at det skal vere eit likeverdig tilbod over heile landet både når det gjeld tilgang til tenestene og pris. Posten har vore ein viktig del av infrastrukturen og grunnlaget for busetjing og næringsliv i alle landsdelar. Med likeverdige tilbod over heile landet har Posten vore ein viktig faktor for å halde avstandskostnadene nede. For næringslivet har det mange gonger vore det likeverdige posttilbodet som har vore avgjerande for om bedriftene skulle bli liggjande i distrikta eller flyttast til meir sentrale strøk. Og for den enkelte innbyggjar har Posten òg vore eit viktig bindeledd til utanverda. Lokalavisene og andre meiningsberande aviser leverte gjennom Posten har vore viktige kulturformidlarar. Statsråden la i sitt innlegg vekt på at det er positive trekk i den utviklinga som har skjedd i Posten, og det er vi ikkje ueinige i. Det har blitt lengre opningstid for mange ved at ein har flytta post inn i butikk, men vi veit òg at det er negative sider ved den ordninga. Men lat oss no halde på det positive her. Postframføring, som har ei klar målsetjing om at ein viss del skal vere framme dagen etter, har vi òg greitt å oppnå. Då Høgre brukte ein stor del av sitt innlegg til å snakke om Senterpartiet, skulle eg ha ynskt at Høgre òg las litt meir om det som har skjedd gjennom behandlinga av ulike postsaker i Stortinget. Senterpartiet har ikkje vore negativ til all endring og utvikling, men Senterpartiet er oppteke av at det likeverdige tilbodet skal takast i vare til kvar tid. Det er godt å høyre at det andre regjeringspartiet som har hatt ordet ifrå komiteen her, har oppdaga litt meir av det som er den faktiske situasjonen. Eg nemnde dei positive trekka som har vore ved utviklinga, men det er viktig å merke seg at dette er gjennomsnittstal. Går vi bak tala, finn vi at det er ulike utslag for ulike landsdelar, og det er ikkje alle som får like god service som tidlegare. Det er jo det det er viktig å leggje vekt på her. Det er ikkje tvil om at det frå den sitjande regjeringa og frå Posten si leiing har kome sterke signal om ytterlegare effektivisering og større vekt på forretningsmessig drift. Eg vil be statsråden om å kome med ei vurdering av kva som er det viktigaste. Er det det med forretningsmessig drift og effektivisering, eller vil statsråden framleis leggje stor vekt på det samfunnsansvaret som Posten har?
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2003-12-18:
Fleirtalet – Høgre, Kristeleg Folkeparti og Framstegspartiet – tek i dag på seg ei tung bør. Regjeringa får gjennomslag for delar av Sem-erklæringa når dei seinare i dag stemmer for å løyve 100 000 kr til oppretting av eit interimsselskap, for så å lage BaneService om til eit statleg AS. På sikt skal selskapet seljast, står det i deira eigne merknader. Og som om ikkje det er nok, ber dei Regjeringa arbeide for at andre delar av Jernbaneverkets produksjon, BanePartner og BaneProduksjon, skal omdannast og konkurranseutsetjast. Over 2 000 arbeidsplassar går ei utrygg framtid i møte. Omstillingsprosessen som er i gang i Jernbaneverket, skal ein sjå bort frå. Resultata av den har ein ikkje tid å vente på, og ideologien om at alt private utfører, er betre og billegare, får ny grobotn. Eg lurer på, som andre gjer, om statsråden har lytta til dei råda ho har fått frå leiinga i Jernbaneverket og frå organisasjonane. Kva som må vere att i Jernbaneverkets regi, veit vi lite om. Den vesle nisjen som BaneService er i Noreg, blir pulverisert. Spesialkunnskapen på dette svært viktige området smuldrar bort, og tilbake sit vi med faren for at det kan gå på sikkerheita laus. Dagens jernbane er gammal, stort sett, men sikker. Det verkar ufatteleg at ikkje eingong det som er bra, har livets rett. Kva kan bli betre enn 100 pst., for det er tala statistisk som visest her i landet, over alvorlege ulykker dei siste åra. Samferdselskomiteen var i New Zealand for ei tid sidan. Der såg ein tydeleg korleis denne ideologien har sett sine spor, eller kanskje rettare sagt, har sletta spor. Det mangla ikkje på åtvaringar. Gjer ikkje som oss, ta lærdom av dette, var bodskapen dei gav oss. Men ein treng ikkje reise så langt heller. Kollegaene til Høgre i Storbritannia har innrømt at dei har gjort den same tabben som fleirtalet legg føringar for skal skje her i dag. No har dei nasjonalt teke tilbake styringa i ein modell som liknar mykje på den Jernbaneverket vårt har. Men før dei såg alvoret i situasjonen, har det skjedd ein god del ulykker. Og jernbanen der slit med å få passasjerane tilbake. Konsekvensane kan bli alvorlege òg for oss. Tyskland, Frankrike og land i Europa som satsar på vidareutvikling av jernbanar, tek ikkje slike sjansar. Ein kan lure på kvifor vi skal tru på ein slik konkurranse, vi som ikkje har meir jernbanestrekningar enn Hamburg by. I Noreg vil det ikkje vere ein marknad å konkurrere i. Resultatet blir at jernbanen får ein ny spikar i kista. Det er gjennomføring av god høgrepolitikk som sørgjer for at slikt skjer. Fleire folk ut i trengsla på vegane våre blir resultatet. Noreg går den stikk motsette vegen av det resten av Europa gjer. Jernbaneverket vil liggje att med brekt rygg, og åtvaringane frå arbeidsfolk som veit kva dei snakkar om, har inga betydning. Konkurranseutsetjing av BaneService er starten på slutten for norsk jernbanepolitikk. Det var i fordoms tid vi tok oss råd til å byggje landet – no er fleirtalet meir oppteke av å rive det ned.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-12-18:
Jeg ser det som meget viktig at vi har et særdeles høyt nivå på jernbanens sikkerhet. For å få til det må vi sørge for at de midlene vi bruker til nettopp drift, vedlikehold og produksjon når det gjelder jernbanen, gir best mulig framkommelighet for tog, og at sikkerhetsnivået er det høyeste vi kan oppnå. For å lykkes med det må vi ha en særdeles bevisst bruk av disse pengene. Da tror jeg at det er riktig at vi går igjennom hvilke oppgaver som er egnet til konkurranseutsetting. Jeg er rimelig sikker på at det er en god del oppgaver som vil komme i den kategorien. Da er det riktig å plukke ut de oppgavene som er egnet, slik at vi har forutsigbarhet i forhold til hva som kan og bør konkurranseutsettes, og hvilke som er av en slik karakter at de bør utføres av Jernbaneverket også i fortsettelsen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-12-18:
Vi starter nå en gjennomgang av hvilke oppgaver som er egnet for konkurranseutsetting, og hvilke oppgaver som ikke er det, innenfor Jernbaneverkets portefølje. Når den jobben er gjort, og når arbeidet går videre i interimsselskapet for det som i dag er BaneService, vil vi så raskt vi kan, komme tilbake til Stortinget med hvordan dette arbeidet skal organiseres, hvilke oppgaver som kan konkurranseutsettes, og hvordan vi skal organisere i et AS det selskapet som i dag er BaneService. I forbindelse med at vi både bruker buss og tog til hovedflyplassen, er det slik at vi skal utnytte transportsystemet så effektivt som mulig. Det betyr at vi trenger både jernbanen og busser på vegene. Jeg vil gjøre oppmerksom på at vi faktisk har to typer tog som går til flyplassen, både NSB og Flytoget.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-12-18:
Jeg vil gjøre oppmerksom på at saken vedrørende utskillelse av BaneService som eget aksjeselskap har pågått i Jernbaneverket over lang tid. Dette er ikke imot Jernbaneverkets engasjement og vilje, dette er et arbeid som har pågått nettopp i Jernbaneverket over lang tid. I forhold til hvordan man ser det mest hensiktsmessig å organisere arbeidet, er det klart at vi må lytte til hva Jernbaneverket mener. Vi må også lytte til andre eksterne, som utenfra klarer å se hvordan vi bruker skattebetalernes penger på en mest mulig effektiv måte. Vi har de to forpliktelsene med oss når vi skal forvalte disse pengene hvert eneste år. Vi må sørge for at vi har organisert arbeidet på en slik måte at vi har en god, attraktiv og sikker jernbane i vårt land.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-12-18:
Jeg vil igjen understreke at Jernbaneverket og Jernbaneverkets direktør går inn for fristilling av BaneService, så det er klart at vi lytter til de innspill som kommer fra Jernbaneverket. Det har også vært slik at i forhold til de ansatte har fagforeningene vært involvert på ulike vis i prosessen fram til nå, og det er også helt naturlig at de ansatte blir tatt med i den videre prosessen. Når vi skal gå i gang med arbeidet med interimsselskapet, vil de ansattes rettigheter og interesser i denne prosessen bli ivaretatt gjennom at de vil være representert i interimsselskapets styre, på samme måte som de vil være representert i styret etter en eventuell omdanning. Dette er viktig for meg å understreke – at nettopp de ansatte, som er en uhyre viktig ressurs, vil bli tatt med i prosessen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-12-18:
Jeg kunne gjerne holdt et langt foredrag for å forklare at Venstre er opptatt av jernbanesatsing. Derfor er jeg svært tilfreds med at det fra ulike hold i denne sal er et stort engasjement i forhold til nettopp jernbanesatsing. Jeg setter særdeles stor pris på at man er interessert i å se på alternative måter å organisere arbeidet på, og at man er villig til å lete etter veier å gå for å få enda mer ut av pengene når det gjelder denne viktige transport- og miljøsatsingen som vi kan få til gjennom jernbanen. Det er nå vi starter arbeidet med å få en ordentlig gjennomgang av hva slags oppgaver som er godt egnet for konkurranseutsetting, og hva som ikke er det. Denne gjennomgangen skal vi ha på en solid måte, før vi konkret beslutter hvordan organiseringen skal være. Denne saken kommer vi tilbake til Stortinget med.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-12-18:
Det er riktig at Jernbaneverket har hatt en gjennomgang av sine oppgaver og sin organisering og gått inn for en endret organisering når det gjelder BaneService. Da er det vår oppgave – min oppgave – også å gå igjennom og se om vi fra vårt ståsted, slik vi ser det, mener at organiseringen av arbeidet og produksjonen, vedlikeholdet og driften i Jernbaneverket er som det optimalt kan være, eller om det går an å finne ytterligere forbedringer. Denne jobben er vi villig til å gjøre, og derfor vil vi gå igjennom denne organiseringen og oppgavefordelingen ordentlig. Interimsselskapet vil bli etablert, og vi vil ha en gjennomgang av hva slags oppgaver som kan legges til denne type virksomhet, og hvilke oppgaver som kan konkurranseutsettes. Dette ansvaret ligger på oss hele tiden. Uansett hvordan våre underliggende etater og virksomheter eller selskap ønsker å organisere sin virksomhet best, har vi – jeg – et overordnet ansvar, på lik linje med Stortinget, for å sørge for at vi driver dette arbeidet på best mulig måte og på en så sikker måte som mulig. Derfor vil jeg også i fortsettelsen at vi skal lytte til hva Jernbaneverket, både ledelse og ansatte, mener, og vi har et selvstendig ansvar for å gå igjennom denne organiseringen. I dette arbeidet vil, som jeg har sagt tidligere, også de ansatte bli trukket med, fordi jeg tror de har viktige innspill. Når vi skal fatte den endelige beslutningen, vil det være bygd både på hva som kommer av innspill fra Jernbaneverkets ledelse og fra de ansatte og også eksterne vurderinger. Dette mener jeg er svært viktig, og dette mener jeg er en plikt vi har.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-12-18:
Det er ikke meningen å bruke innlegget slik fra min side, men jeg skjønner at mitt svar ikke ble oppfattet som et svar på spørsmål om hva jeg synes om det flertallet sier i sin merknad. Jeg ser absolutt behov for å gå igjennom prinsippene knyttet til konkurranseutsetting, og jeg tror helt klart at det er oppgaver innenfor Jernbaneverket som ikke er konkurranseutsatt i dag, som kan konkurranseutsettes. Jeg har sagt at vi vil ha en ordentlig gjennomgang av det, og jeg har også sagt at endelig vedtak om BaneService gjøres ikke her i dag. Det kommer vi tilbake til Stortinget med. Det vil jeg understreke sterkt. Prinsippene blir endelig lagt da, og da kan vi komme med en ordentlig gjennomgang av hva vi skal vi legge i konkurranseutsettingen, og hva vi mener eventuelt ikke kan konkurranseutsettes. Denne gjennomgangen tror jeg er meget sunn og meget fornuftig. Derfor setter jeg pris på flertallets merknader på dette området, og dette kommer jeg til å følge opp. Men det må også innebære at vi får lov til å ta den gjennomgangen med åpne øyne, at jeg også fra mitt ståsted får lov til å ta gjennomgangen og se på hva som er av en slik karakter at det ikke kan konkurranseutsettes. I utgangspunktet tror jeg svært mye kan konkurranseutsettes. Så til buss til Gardermoen, og jernbanen. Vi trenger en høy kollektivandel til Gardermoen. Det lå i forutsetningene for bygging av hovedflyplassen. Vi har bygd Flytoget, vi har bygd infrastrukturen, og det går svært bra. Når folk er villige til å betale for å reise med Flytoget, synes jeg faktisk de skal få lov til det, og når økonomien i Flytoget ser ut til å bli god, spesielt når det får utvidet egenkapitalen slik at det kan håndtere lånene sine på en mer fornuftig måte, er jeg svært fornøyd med det. Jeg er svært fornøyd med at det går busser også, som kan drives kommersielt og dermed bidra til en høy kollektivandel når det gjelder trafikken til hovedflyplassen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-12-18:
Det ligger føringer for hvordan BaneService skal organiseres, men de endelige vedtakene knyttet til dette vil vi komme tilbake til når interimsselskapet har gått igjennom strategier og framtiden for dette selskapet. Da vil Stortinget få seg forelagt hvordan dette kan se ut. Om man da velger å gå inn for dette eller mot det, er opp til Stortinget. Men jeg går inn for at vi skal skille ut BaneService til et AS, og at vi skal konkurranseutsette flere av oppgavene som ligger innenfor Jernbaneverkets område i dag. Det oppfatter jeg at det er enighet mellom flertallet og meg om.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-12-18:
Samferdselsdepartementet la i St.prp. nr. 38 for 2002-2003 fram forslag om bompengefinansiert utbygging av prosjekter og tiltak i Tønsberg-området. Tønsbergpakken kom i stand på initiativ av de tre kommunene Tønsberg, Nøtterøy og Tjøme, som ønsket å utvikle et helhetlig transportsystem med nye hovedveger, tiltak for kollektivtrafikken, gang- og sykkelveger og miljø- og trafikksikkerhetstiltak. I første omgang prioriterte man bygging av ny Rv 311 Ringveg øst–vest Kjelle–Kilen samt mindre tiltak i Tønsberg og Tjøme. Øvrige prosjekter og tiltak skal avklares gjennom en konsekvensutredning som ventes å foreligge ved utgangen av 2004. Lokale vedtak er i sin helhet lagt til grunn både når det gjelder hvilke prosjekter og tiltak som skal prioriteres, tidsaspektet med gjennomføring i to faser og opplegg for bompengeinnkreving. Stortinget har gjennom behandlingen av statsbudsjettet for 2004 gått inn for oppstart av Rv 311 Ringveg øst–vest Kjelle–Kilen i 2004. De opplysningene som framkom i forslaget fra representantene Kenneth Svendsen og Heidi Sørensen, var i det alt vesentlige kjent ved Stortingets behandling av bompengeproposisjonen for Tønsbergpakken 28 . januar 2003. I forbindelse med komitearbeidet ble det arrangert en åpen høring 8. januar 2003, der aksjonsgruppen mot bomringen la fram sitt syn. Forholdet til Ramsar-områdene kom også fram i behandlingen, der jeg i mitt svar på spørsmål nr. 3 fra samferdselskomiteen redegjorde for håndteringen av dette. Konsekvensene av en midlertidig stans vil være store. På basis av tidligere vedtak er det påløpt utgifter på i underkant av 100 mill. kr til forberedelsene av innkrevningsstart 2. februar 2004 og byggestart for ringvegen ved påsketider. På denne bakgrunn er jeg tilfreds med at flertallet i samferdselskomiteen er enig i at det ikke er noen grunn til å stanse arbeidet med fase 1 av Tønsbergpakken og den pågående konsekvensutredningen av tiltak under fase 2. Det er viktig å understreke at dersom det åpnes for en praksis der nye kommunestyrer kan stoppe et allerede fattet stortingsvedtak som springer ut av et lokalt initiativ fra de gamle kommunestyrene i de samme kommunene, blir det vanskelig å fortsette bompengeordningene slik de praktiseres i dag. Dersom slike nye lokale vedtak ender i at Stortinget endrer sin oppfatning, vil forutsigbarheten, som er viktig i denne type saker, forsvinne. Dette mener jeg er svært uheldig, og det vil samlet sett gi en dårlig bruk av vegmidler. Jeg vil imidlertid understreke at gjennomføringen av fase 2 må vurderes på nytt når konsekvensutredningen og de lokale prioriteringene foreligger. Jeg er i likhet med forslagsstillerne fra Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti opptatt av at man lokalt vurderer tiltak for å styrke kollektivtransporten, og jeg er enig med forslagsstillerne i at det i denne saken er behov for å se på andre løsninger for fase 2, bl.a. ved å vurdere enklere vegløsninger.