Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-17:
Både landbruksministeren og jeg er glad for at mange melkeprodusenter ønsker å gå offensivt inn i framtida. Melkeproduksjonen og den tilhørende produksjonen av storfekjøtt er en vesentlig del av det norske jordbruket, ikke minst i Distrikts-Norge. Men også representanten Trældal har nok merket seg at det har kommet signaler om at mange oppfatter lønnsomheten som en utfordring og noe som det må jobbes videre med for å få en positiv utvikling. Av den grunn er melkeproduksjon prioritert i den inneværende jordbruksavtalen. Hele bevilgningsøkninga for dette avtaleåret gikk til den grasbaserte delen av husdyrholdet. Vel 75 pst. av dette kommer melkeproduksjonen til gode i løpet av 2010. I tillegg kommer investeringspakken til jordbruk på 150 mill. kr i 2009 og økning i BU-midlene i 2010. Rammen for lån med rentestøtte ble økt med 300 mill. kr, til 1 milliard kr. Mye av dette vil gå til melkeproduksjonen. Og det er viktig, for mange står i en situasjon hvor de må investere svært mye i nye bygninger og nytt produksjonsutstyr for å være tilpasset en framtidig melkeproduksjon og de rammene som da gjelder. Denne regjeringa har også økt beitetilskuddene med 400 mill. kr, åpnet for nyetablering, forbedret vilkårene for kombinasjonen melk/storfekjøtt vesentlig og økt bevilgningen til driftstilskudd til melkeproduksjon vesentlig. Det siste er ikke minst viktig, fordi den ordninga har en sterk strukturprofil, og det varierer hvor store skalafordelene er i ulike deler av landet. Regjeringa har også økt fleksibiliteten i kvoteordninga. Vi har åpnet for å leie kvoter. Sammen med ordninga med kjøp og salg av melkekvoter har kvoteordninga aldri vært mer fleksibel og mer tilrettelagt for utvikling enn den er nå. Samtidig har vi gjort dette med å opprettholde omsetningsregionene og tak på kvotestørrelsene. Det er, sammen med de økonomiske virkemidlene som vi vil videreutvikle, nødvendig for å sikre den regionale stabiliteten og motvirke den betydelige industrialiseringa og sentraliseringa som ville fulgt med et eventuelt frislipp. Vi har et begrenset nasjonalt marked. Et frislipp her ville gi midlertidig overproduksjon, inntektsbortfall og rask avskalling av produsenter. Kvotesystemet styrker inntektsmulighetene og stabiliteten for produsentene, så det er viktig å klare å ha et kvotesystem som er romslig nok til at det gir rom for utvikling, men samtidig bidrar til stabiliteten i markedet. Regjeringas arbeid for å legge til rette for at melkeprodusentene kan gå offensivt inn i framtida, må jeg nok si står i en viss kontrast til det enkelte partier i Stortinget har lagt fram av alternative budsjetter, med kutt i jordbruksavtalen på om lag to tredeler av nettoinntekten til norske bønder. Hadde det blitt gjennomført, hadde nok tallet 47 pst. vært betydelig lavere da svar ble gitt. Internasjonalt har vi opplevd voldsomme svingninger i verdensmarkedsprisene, også på melkeprodukter. Importkonkurransen er økende, sentraliseringskreftene er sterke, og den teknologiske utviklinga endrer rammebetingelsene i vareproduksjonen. Det er viktig at vi som politikere bidrar til inntektsmuligheter, stabilitet og forutsigbarhet dersom vi fortsatt skal kunne utnytte grasarealene våre og ha en aktiv melkeproduksjon i hele landet. Det vil Regjeringa gjøre, og jeg er overbevist om at den politiske viljen er avgjørende for melkeprodusentenes ønske om å gå offensivt inn i framtida.