Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-03-09:
Det er hyggelig å se at statsråden er i salen. Det blir nesten som om statsråden har den samme regulariteten som et lokaltog i NSB. Det er lenge siden vi har utfordret statsråden til å komme til Stortinget og ha en redegjørelse om det togkaoset vi har opplevd, spesielt på Østlandet, de siste månedene. Det tok lang tid før statsråden tok imot oppfordringen og ville møte med den redegjørelsen hun holdt i dag. Den har vært etterlyst flere ganger fra flere politiske partier. Jeg tror det er viktig at vi nå diskuterer alle utfordringene med togkaos og problemer som har vært for alle dem som har brukt toget i mange av de siste ukene. Jeg tror folk, i hvert fall som jeg har pratet med, har vært rimelig frustrert, for å si det forsiktig. Mange har brukt ganske krasse ord om hvordan de har opplevd situasjonen, og hvordan de har blitt behandlet når det gjelder togkaoset på Østlandet, spesielt i de siste ukene. Jeg tror kanskje at mange av ordene ikke hadde egnet seg i denne sal, så jeg skal ikke nevne de verste. Det var ganske spesielt i går. Da var jeg hjemme i Telemark. Tilfeldigvis møtte jeg en som egentlig ønsket å være togpassasjer. Han sa: Jeg er et miljøsvin. Det er ikke fordi jeg har lyst til å være det, men det er fordi jeg ikke lenger kan stole på hvorvidt toget går eller ikke går. Jeg må kjøre bil for jeg kan ikke lenger vite om jeg kommer fram tidsnok til det jeg skal. Han var i tillegg funksjonshemmet. Jeg vet at han også har sendt en mail til statsråden, og jeg synes han har et par gode poeng. Han sier nemlig: Når skal dere ta fatt på NSB og problematikken der? Det het så fint før: Det går alltid et tog. Nå heter det: Det går kanskje et tog, men da er det ikke sikkert at det kommer helt fram. Slik tror jeg mange togpendlere har opplevd de siste ukene. Derfor har jeg veldig lyst til å utfordre statsråden: Hvilke konkrete tiltak vil man iverksette for å hindre at dette fortsatt skal skje? Statsråden hadde jo en redegjørelse i salen tidligere i dag. Jeg synes det var mye fint og godt om hva man vil gjøre med de langsiktige utfordringene, men jeg synes hun var lite konkret om hva man har gjort. Veldig mye av det som er gjort, ble gjort lenge før statsråden kom på banen, slik jeg opplever det. I forhold til utfordringene på jernbanenettet ble det iverksatt tidlig i fasen. Det er slik at norsk vinterkulde faktisk ser ut til å medføre utrolig store problemer for Jernbaneverket og togselskapene hvert år. De kommer nesten som julekvelden på kjerringa hvert eneste år. Jeg synes det er viktig å ha med seg at man nå opplever at NSB og de andre togselskapene er veldig opptatt av å prøve å løse disse utfordringene. De ser nye muligheter, men dessverre ser det ut som om Jernbaneverket har litt av de gamle tankene, som har fått leve lenge og fortsatt lever godt. Det er litt synd. Sjefen for NSBs Persontrafikk, Stein Nilsen, har sagt opp sin stilling og slått fast at togproblemene på Østlandet ikke blir løst før om 30 år hvis det ikke bevilges mer penger til jernbaneutbyggingen. Det er med bevilgningen statsråden lovet i sin redegjørelse tidligere i dag, for det statsråden redegjorde for, er stort sett det som står i Nasjonal transportplan. Det betyr at det ikke er det som skal bidra til å løfte jernbanen og hindre at alle passasjerene som kjører på jernbanenettet hver eneste dag, fortsatt skal oppleve togkaos, togproblemer og at de ikke kommer fram. Jeg mener det er mange ting som nå må gjøres. Det ene, og det jeg mener er det viktigste man skal ha fullt trykk på, er å gjøre noe med den akutte situasjonen vi har på jernbanenettet vårt, sørge for å gjøre noe med vedlikeholdsetterslepet. Jeg stiller meg noen spørsmål, for den ene dagen sier jernbanedirektøren at de har fått alle de penger de trenger, at de ikke kan bruke mer. Men nesten dagen etterpå sies det at dersom man hadde fått mer, kunne man brukt mer – med referanse til Aftenposten som hadde et oppslag der jernbanedirektøren først sa at hun ikke kunne bruke penger, men så plutselig sa at hvis hun hadde fått penger, kunne hun gjort det. Jeg synes det viktigste nå er å ha fullt trykk på vedlikehold. Det er viktig at Jernbaneverket tenker kreativt, ser på nye muligheter og ikke går i det gamle sporet som man har gått i i mange år, men faktisk begynner å se etter andre muligheter og andre måter å gjøre ting på. Når det gjelder de langsiktige linjene, handler det om at jeg tror vi må gjøre om Jernbaneverket. Vi burde skille ut Jernbaneverket i to selskaper, et utbyggingsselskap og et eierselskap. Noe av det som kanskje er det absolutt viktigste, handler faktisk om at vi må bevilge mer penger. Vi må ikke bare bevilge mer penger, men vi må bevilge mye mer penger dersom de utfordringene som jernbanen nå står overfor, skal bli løst. Fremskrittspartiet fremmet i sitt statsbudsjett for 2010 forslag om en investeringsramme på 6,8 milliarder kr utover Regjeringens ramme, men ble dessverre nedstemt. Det er én ting som vi vet ikke virker i det hele tatt, og det er krisemøter. Jeg har registrert at det de siste fire årene har vært fire krisemøter. Men det hjelper ikke å ha krisemøte på krisemøte, det må handling til, for det er bare handling som sørger for at det faktisk skjer noe. Statsråden skrøt tidligere i dag av alt Regjeringen har gjort, men denne regjeringen har nå sittet i fem år, og i stedet for å skylde på den forrige regjeringen – eller «den førre regjeringa», som man hørte veldig mye om i forrige periode – bør man faktisk sørge for å følge opp. Man må ta ansvar for at det fortsatt er utfordringer. For på tross av det statsråden sier, at man aldri har bevilget mer penger, så har man de samme utfordringene, og de har faktisk blitt større i 2010 enn de var i 2005. Jeg er, som sagt, veldig glad for at statsråden sa noe om utfordringene i Oslotunnelen, og jeg er glad for at statsråden sa noe om Oslo–Ski, men det er de litt mer langsiktige linjene. Utfordringen vår er hva vi gjør med den akutte situasjonen som vi er i nå. Det er et stort paradoks, når vi nå har et politisk flertall som er veldig opptatt av å flytte gods over fra vei til bane, at Posten Norge, som statsråden er ansvarlig generalforsamling for – den samme statsråden som er ansvarlig generalforsamling for NSB og Jernbaneverket – for kort tid siden sa at man ikke lenger stoler på at man får fram godset sitt. De velger altså nå å kjøre godset på trailer framfor tog, selv på lange strekninger. Og Posten er, som sagt, heller ikke alene om å begynne å svikte toget. Den 15. januar varslet det internasjonale transportselskapet Schenker at de vil overføre betydelige mengder gods fra jernbane til vei. Det er jo ironisk at dette skjer under en regjering som bruker nærmest enhver anledning til å flagge en miljøprofil, og til å trekke fram tog i miljødebatten. Da komiteen møtte konsernledelsen i NSB 4. februar, ble det bekreftet at problemene bare kan løses gjennom store investeringer i jernbanespor i og rundt Oslo, og at NSB, i motsetning til Jernbaneverket, mener at det er rom for en raskere investeringstakt enn i dag. Jeg var inne på at jeg synes det er bra at statsråden prater mye om Oslo–Ski, men det er altså mange andre viktige jernbanestrekninger. Jeg har lyst til å utfordre statsråden på noe jeg også har gjort utenfor salen, og det er Eidangerparsellen, som det står skulle vært påbegynt i 2007. Det var de rød-grønnes løfte i forrige periode. Nå er løftet 2011. Jeg har ennå til gode å oppleve at statsråden vil være konkret og garantere at det blir oppstart i 2011, som var forutsetningen og det alle har forventet at statsråden skal komme med. Så jeg vil fortsatt utfordre statsråden på om hun nå vil garantere at Regjeringen kommer til å følge opp jernbaneløftet sitt, at disse investeringsprosjektene blir igangsatt, og at Eidangerparsellen kommer på plass i 2011. Så er jeg også spent på, med bakgrunn i redegjørelsen tidligere i dag, hvilke konkrete tiltak statsråden vil iverksette for å løse den akutte situasjonen man er oppe i, slik at man unngår de utfordringene man har hatt de siste ukene, og som har skapt mye trøbbel for jernbanen og ikke minst for NSB i forhold til tilliten hos kundene sine. Utfordringen er hvordan man skal hindre at dette får fortsette. Statsråden hadde en redegjørelse tidligere i dag, men jeg er spent på hva statsråden nå konkret vil gjøre for at man fra sommeren og høsten av faktisk har tog som går når de skal, slik at folk kommer fra A til B når de skal, og at det ikke er sånn som nå, at togene står og folk ikke kommer hjem og til jobb – fordi togene ikke går som de skal. Jeg ser veldig fram til debatten, og jeg er glad for at statsråden endelig har kommet. Bakgrunnen for interpellasjonen var jo at statsråden ikke ville komme da man først utfordret henne på det, men jeg er veldig glad for redegjørelsen, og jeg gleder meg til debatten.