Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-15:
Villaksen er en art Norge har et særskilt ansvar for. I Nord-Europa er vi blant dem som har flere laksestammer som har det rimelig bra, historisk sett. Tidligere var utbredelsen av laksen, som flere har vært inne på, langt større. Mange steder er villaksen borte. I Norge har vi også utfordringer knyttet til det å ha en ordentlig forvaltning av villaksen. Vi hadde opprinnelig 446 bestander. Av dem er nå en tredjedel enten tapt, truet av utryddelse eller vurdert som svært sårbar. Vi har ikke råd til å miste noen flere av de villaksstammene som vi har et ansvar, også internasjonalt, for å forvalte. Det er mange trusler mot villaksstammene. Historisk har sur nedbør vært med på å utrydde 25 av disse stammene. 25 bestander forsvant på grunn av den forurensningen som skjer, og fremdeles bruker vi store midler over Miljøverndepartementets budsjett på kalking for å hindre at flere bestander går samme veien. Vannkraftutbygging har også gjort at vi har mistet laksebestander. Det var utryddede eller sårbare eller truede arter i 35 vassdrag på grunn av utbygging. Gyro er en av de store truslene mot villaksen i dag. Derfor er vi stolte over at vi i revidert nasjonalbudsjett i dag har økt bevilgningene til bekjempelse av gyro med 20 mill. kr, fordi vi vet at det å bekjempe gyro er en miljøkamp vi kan vinne. Representanten Tord Lien var inne på at vi hadde husket noen valgløfter. Vi har ikke bare husket noen av valgløftene, vi oppfyller det som er idealplanen i forhold til Direktoratet for naturforvaltning, med det vedtaket vi gjør. Og det blir et løft som jeg tror opposisjonen og også Tord Lien innerst inne ikke hadde trodd at vi klarte å få til i denne forbindelsen. Det som skjer, er et betydelig løft for villaksen. Oppdrettsnæringen er en trussel mot villaksen. Det er alvorlig når antallet rømt oppdrettslaks i de senere årene er like stort som det innsiget av villaks til de norske vassdragene er på ett år. Det betyr at halvparten av det vi kan se, er oppdrettslaks. Lakselusproblematikken er et kapittel for seg, men det mest alvorlige er den genetiske forurensningen som gjør at hvis vi ikke får bukt med rømningen, vil vi få en situasjon hvor vi har en stor, litt diffus genetisk bestand som vil være langt mer sårbar og langt vanskeligere å forvalte, og som vil miste noe av særpreget ved laksen og noe av det som er mest fascinerende ved den, nemlig at den vokser opp i en elv og kommer tilbake og gyter i den samme elva. Proposisjonen inneholder tiltak på alle områdene hvor laksen er truet. Det er viktig for oss. Men det er slik at vi har ett hovedtiltak, og hovedtiltaket er å gi villaksen pusterom, ved først og fremst å ta hensyn til den i noen vassdrag og fjorder gjennom opprettelsen av de nasjonale laksefjordene og laksevassdragene. Jeg vil likevel i denne sammenhengen få lov til å si at med vedtaket av forslaget til ferdigstilling av nasjonale laksefjorder og laksevassdrag får oppdrettsnæringen et betydelig areal til å utøve sin virksomhet. De har jobbet hardt for å få det, og jeg er glad for at flertallet da understreker at det påhviler næringen selv et tungt ansvar for å få ned antallet rømt oppdrettslaks. Jeg er også glad for at flertallet sier at uten en betydelig nedgang i antallet rømt laks fra oppdrettsnæringen må nye og strengere virkemidler settes inn. Det er ingen akseptabel situasjon med et så høyt antall rømninger, og selv om oppdrettsnæringen kommer med gjentatte forsikringer om at de skal få bukt med det, viser statistikken det motsatte. Nå er vi ferdige med prosessen med å opprette laksefjorder, og vi sier med dette at ser vi ikke en rask endring, må vi komme med helt nye og strengere virkemidler. Vi kan ikke leve med den trusselen som villaksbestanden er utsatt for i dag.