Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-03-26:
Nok en gang skal vi behandle en sak om finansiering av veier i Norge, hvor staten skyver det aller meste av ansvaret for å bygge ut veiene over på bilistene. Bare i forbindelse med denne utbyggingen er kostnadene for bilistene på over 700 mill. kr, mens staten bidrar kun med 41 mill. kr. Mange vil ikke oppfatte dette på noen annen måte enn et svært ran av bilistene. Prosjektet er viktig for å løse de problemene man har med den løsningen som er der i dag, og det er derfor viktig at man snarest mulig får fullført utbyggingen av rv. 108 Ny Kråkerøyforbindelse. Men statens soleklare oppgave som veiholder skal ikke løses av bilistene. Vi mener også at denne ubyggingen og dette finansieringsopplegget bryter med nytteprinsippet. Det synes nå ikke å være noen grenser for hvilken urimelig finansieringsbyrde staten skal skyve over til bilistene under mantraet om at det er lokalt initiativ. En utbygging er ikke et lokalt initiativ bare fordi staten med sin sviktende satsing og sitt manglende ansvar for landets riksveiutbygging framprovoserer desperasjon hos lokale myndigheter landet over for å få gjennomført helt nødvendige veiutbygginger. Denne saken har også en sterk og lokal motstand mot finanseringsformen, dokumentert ved over 22 000 protestunderskrifter. Heller ikke forutsetningen om 50 pst. statlig andel er overholdt, slik de lokalpolitiske premissene var. Å snakke om at dette er et lokalt initiativ, setter bruken av denne frasen som legitimering av statlig ansvarsfraskrivelse i sitt rette lys. Det minner om utpressing når staten krever over 90 pst. bompenger og selv bidrar med under 8 pst. – i realiteten mindre enn null når man tar i betraktning at staten sitter igjen med store inntekter, både i form av moms og andre avgifter etter at prosjektet er gjennomført. Dette kan det være greit å ha med seg i andre veisaker. Denne saken, som den vi behandlet tidligere i dag, viser også hvor dyr, urasjonell og urettferdig en bompengefinansiering av utbyggingene er. Norge mangler verken egenkapital, kapasitet eller annet, bortsett fra viljen til å bygge ut et veinett som legger til rette for effektiv og lønnsom transport over hele landet. Det er helt unødvendig og på grensen til det meningsløse at den norske stats veinett i en slik situasjon skal bygges på avbetaling med høye innkrevingskostnader og renteutgifter. Det virker som om det er svært lett å finansiere utbygging på en svært dyr måte når det for statens del bare er å sende regningen direkte videre til bilistene. Som tidligere nevnt, er det ut fra dette forslaget slik at for å få bygd ut nye veier med en ramme på 470 mill. kr må bilistene først bidra med 413 mill. kr til prosjektet. Samtidig må de i tillegg betale 50 mill. kr i innkrevingskostnader samt avbetalingsrenter på hele 255 mill. kr, dvs. over 300 mill. kr ekstra som skal belastes bilistene uten at man får en ny ekstra meter vei – dette fordi staten løper fra sitt ansvar for å finansiere veinettet i Norge. Fremskrittspartiet unner av hele sitt hjerte distriktet å få realisert dette veiprosjektet som vil løse de store og mangeårige trafikkproblemene der. Men å velte ansvaret for gjennomføringen over på bilistene, som fra før betaler urimelig høye skatter og avgifter for å få kjøre bil på veiene, er det umulig for Fremskrittspartiet å være med på. Med bakgrunn i dette tar jeg opp det forslaget Fremskrittspartiet har fremmet i saken om at utbyggingen «gjennomføres med statlige midler og etter fremdrift som omtalt i saken».