Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-17:
I det foreliggende nysalderte budsjettet har det oljekorrigerte underskuddet økt til 81 milliarder kr. Det er 12 milliarder kr, nesten 13 milliarder kr, mer bare det siste året, men i forhold til en streng forståelse av handlingsregelen er merforbruket av penger langt over 20 milliarder kr. Det dette viser oss, er kanskje særlig to ting. Det ene er at handlingsregelen som sådan er en fornuftig rettesnor, men selvfølgelig ingen mekanisk regel. Dette er en politikerbestemt handlingsregel og ikke en økonomisk lov, som enkelte liker å framstille det som. Og ved alle budsjetter – inkludert reviderte budsjetter – etter at handlingsregelen ble vedtatt, har man valgt en annen tolkning av handlingsregelen enn det man opprinnelig la til grunn. Grunnen til det er selvfølgelig at det har vist seg helt umulig å følge handlingsregelen strikt. Det viser også Regjeringens opptreden både i dette budsjettet og når det gjelder hvordan man har revidert budsjettet. SVs tilnærming til handlingsregelen har fra dag én vært at vi må bruke de penger det er fornuftig og ansvarlig å bruke i det norske samfunnet. Det betyr at det noen ganger kan være riktig å bruke mer, andre ganger kan det være riktig å bruke mindre, som vi i SVs alternative budsjetter også har gjort i perioder, i motsetning til Regjeringen. Regjeringen har konsekvent brukt mer penger enn handlingsregelen tilsier, uavhengig av situasjonen i norsk økonomi for øvrig, samtidig som man fra Stortingets talerstol hele tiden framhever hvor ansvarlig det er, og hvor viktig handlingsregelen er, selv om man de facto ikke følger den, heller ikke i dette budsjettet. Det er den ene lærdommen vi kan trekke. Den andre lærdommen vi kan trekke, er at det å velge en ensidig eller veldig sterk fokusering på handlingsregelen som sådan gjør at man kan komme ut av fokus, og det har man da også gjort en rekke ganger. Det betyr at det er riktig å bruke dette som en rettesnor, men selvfølgelig må det dimensjoneres i forhold til den økonomiske situasjonen som er. Jeg la merke til at representanten Sanner i sitt innlegg nok en gang snakket om ansvarlighet og hvordan man nå har håndtert dette. Hvis det virkelig er et parti som i dette budsjettet opptrer uansvarlig, er det vel Høyre. Man velger altså for det første nysalderingen av et budsjett til å bruke 2,2 milliarder kr – uten inndekning i dette års budsjett – som i realiteten dreier seg om neste års budsjett. Hvis Per-Kristian Foss hadde vært i Stortinget, ville han med store ord ha sagt at flere harrypenger enn dette har det ikke vært brukt i Stortinget noensinne. Og dette er virkelig harrypenger av beste merke, simpelthen fordi man bruker for neste år penger i årets budsjett, uten inndekning. Dette vil ut fra enhver betraktning av Høyres historie være svært uansvarlig. Men ikke bare det, man velger sågar å ta et nytt tiltak, som ikke er omtalt overhodet, og legge det inn i nysalderingen, uten inndekning nok engang. Dette gjelder Finnmark. Det er mange gode grunner til både å bruke penger på kommunene og penger på Finnmark, men ut fra den retorikken Høyre tradisjonelt har, og ikke minst ut fra innlegget til hr. Sanner – som vel gjorde at de fleste humret litt rundt på benkeradene, for dette var ikke seriøst i det hele tatt – opptrer Høyre også her, etter sin egen definisjon, dypt uansvarlig. Jeg registrerer dette. Det betyr at det er etablert en ny praksis i Stortinget, en ny praksis i forbindelse med nysalderingen. Det vil si at andre partier selvfølgelig på samme måte både kan dekke opp årets budsjett i nysalderingen og neste års budsjett i nysalderingen og ta opp nye saker i nysalderingen uten å kunne forvente å bli kritisert for det verken av finansminister eller finanspolitiske talsmenn fra regjeringspartiene. Denne praksis er etablert av den sittende regjering med sine støttepartier i Stortinget. Vi har da valgt å følge det samme resonnement som Regjeringen i budsjettavtalen med Fremskrittspartiet. Her sier man at man skal dekke inn skattetapet for inneværende år for kommunene. Det har også vi lagt til grunn, men den summen Regjeringen i forliket opererer med, er feil. Summen er 3,4 milliarder kr, ikke 2,2 milliarder kr. Det gjør – og det er gledelig at vi har fått støtte for dette fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet – at vi legger inn 1,2 milliarder kr mer i kompensasjon for det skattetapet kommunene har. Dette har vi også gjort tidligere. Kommunene har en forventning om hvor store inntekter de skal få når kommuneproposisjonen og revidert nasjonalbudsjett vedtas i Stortinget. Det betyr at det har vært til dels dramatiske nedskjæringer i mange kommuner som en følge av det store skattetapet, og vi synes derfor det er klokt og riktig at man i nysalderingen summerer opp kommunenes inntekter og kompenserer skattetapet hvis det er stort. Det har vi ment i mange år har vært en riktig tilnærming. Vi er konsekvente når det gjelder dette, og vi registrerer med en viss tilfredshet at dette ikke lenger er uansvarlig, som vi så sent som i fjor ble beskyldt for å være av regjeringspartiene, da vi også ville kompensere skattetapet. Dette er nå etablert som en de facto praksis fra regjeringspartiene med sitt forliksparti, og vi vil også i framtiden mene at det er riktig å gjøre dette i nysalderingen, slik at kommunene nå framover kan forvente at Stortinget vil ta et spesielt ansvar, gitt at skattetapet er stort for kommunene i den perioden vi har bak oss. Disse 1,2 milliarder kr som vi har lagt inn, har vi ment har vært riktig ut fra den situasjonen som er. Hvis det en gang skulle vise seg at kommunene kommer i motsatt situasjon, at de får for mye penger, mener vi allikevel at kommunene har såpass store hull å dytte pengene i at vi vil synes det er riktig at de beholder dette. Men det man må stille spørsmål om, knyttet til et så stort skattetap i dette året – på tross av at norsk økonomi har gått veldig godt – er hvilke modeller Finansdepartementet legger til grunn som gjør at de både i fjor, året før og også i år får så store avvik fra den faktiske skatteinngangen til kommunene i forhold til situasjonen i norsk økonomi. Det betyr at det er all mulig grunn for Finansdepartementet til sammen med sine underliggende etater å se på de modellene som legges til grunn for dette, for særlig legges det nå til grunn i de brev vi har fått fra Finansdepartementet, at selskapsskatten har blitt vesentlig lavere enn forutsatt. Hvis det er slik at norsk økonomi går godt og norske selskaper tjener gode penger, men tapet av skatteinntekter for det offentlige likevel er såpass stort, er det noe feil med den modellberegningen som Stortinget legger til grunn ut fra de tall vi får fra Finansdepartementet. Jeg ber finansministeren tenke igjennom om det ikke kan være klokt å gå igjennom dette for å se om dette anslaget kan bli mer presist, slik at både kommunene og Stortinget får mer presise og riktige tall å forholde seg til. Noen få ord om andre spørsmål som er tatt opp i nysalderingen: Her bevilger vi 6 mill. kr til Tromsø, som tidligere er omtalt, knyttet til den konserten som forhåpentligvis vil bli holdt der. Vi er tilfreds med at disse pengene bevilges i dette budsjettet. Vi er tilfreds med å gi støtte til det komiteens leder sa knyttet til nordsjødykkerne, at man nå har funnet en tilfredsstillende løsning, og vi er tilfreds med den løsningen som kommunalkomiteen har kommet fram til. Det viktigste enkelttiltaket i tillegg til det som er omtalt knyttet til kommuneøkonomien, er situasjonen i Kyst-Finnmark, og særlig i Øst-Finnmark. Flere representanter fra SV vil i senere innlegg ta opp situasjonen i Øst-Finnmark, men la meg bare si at det er riktig, det Stortinget nå gjør. Det er ikke riktig at kommunalministeren har tatt et selvstendig initiativ. Dette initiativet kom etter et betydelig påtrykk fra finanskomiteen, der vi nå ønsker å løfte denne saken, fordi det er nødvendig. Situasjonen i Øst-Finnmark – også den framtidige – bærer preg av å være svært vanskelig, noe som gjør at mange gode lokale krefter, og ikke minst mange krefter i det offentlige, nå ønsker å ta et krafttak for å skape mer optimisme, spesielt i kystnæringene. Vi har lagt inn 150 mill. kr, som vi mener vil være riktig, i et omfattende program som skal styres og koordineres fra Finnmark fylkeskommune, som går på mange ulike tiltak som er avdempende i forhold til den aktuelle situasjonen, men kanskje viktigst, hvilket perspektiv vi skal ha framover for å skape levedyktige, framtidsrettede arbeidsplasser i Finnmark. Mange av disse tiltakene vil naturlig nok være knyttet til de maritime ressursene, fisk, kongekrabbe eller foredling av disse, men det er klart at det er et betydelig potensial som ikke er forløst, knyttet til håndteringen av fisk. Vi har også tidligere i denne sal fått flertall for et verdiprogram knyttet til fisk, som vi har stor tro på. Det går på hvordan man skal forvalte fisken. Det er også spørsmål om fordelingen mellom regionale og sentrale kvoter knyttet til dette. Vi har tro på en betydelig framtid for reiseliv og turisme i Finnmark. Det var i så måte ganske interessant å se at franskmenn er villige til å betale betydelige summer for å dra til Finnmark, dra ut i en sjark, fiske kongekrabbe i ruskevær, oppleve naturen slik en franskmann selvfølgelig aldri har opplevd naturen før, og kjenne hvordan naturkreftene virkelig pisker rundt en. Folk er villige til å betale betydelige summer for å oppleve denne typen turisme, og vi har tro på at det er mulig for Finnmark, også i de delene av året når været – og naturen – er litt røft, å skape nye, framtidsrettede arbeidsplasser innenfor det som er Finnmarks naturgitte forutsetning. Og hvis man er opptatt av natur, glad i natur og skiftende vær, er Finnmark i så måte et fantastisk sted å besøke og å oppleve, og vi har tro på at det er mulig å tenke seg framtidsrettede arbeidsplasser i Finnmark knyttet både til fiskeri og til reiseliv og turisme. Vi tror også det er nødvendig å tenke på hvordan Finnmark skal få bredbånd i en helt annen grad enn i dag, og at staten i større grad må ta et offentlig ansvar for dette. Det er klart at avstandsulempen i Finnmark er vesentlig større enn den er i mange andre deler av Norge, noe som betyr at det må helt spesielle tiltak til for å knytte hele Finnmark til det digitale nettet. Vi har ingen selvstendige forslag i dagens innstilling, så det er ingen forslag å ta opp fra SVs side.