Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2008-01-29:
Tittelen på forskningsmeldingen var: Vilje til forskning. Når vi hører på Regjeringens representanter her i dag, høres det absolutt ut som at den viljen er til stede. Men det er jo slik som statsminister Stoltenberg ganske ofte sa i starten - vi hører det ikke så ofte nå lenger: «Mål oss ikke på det vi sier, men mål oss på det vi faktisk gjør.» Så viljen til å prioritere forskning er kanskje ikke så sterk som det den burde være. Det blir ofte vist til at en gir mer penger fra år til år til forskning, at kurvene går rett vei, og at det går oppover også under denne regjeringen. Men det var jo det vi i forbindelse med stortingsmeldingen Vilje til forskning var enige om at de skulle gjøre. Det er jo slik nå at for hvert år som går, er vi ett år nærmere en gassfri og oljefri nasjon. Det betyr, mine venner, at vi er nødt til å ha en mye større satsing, et mye større fokus, og vi må virkelig tørre å prioritere. Det burde være slik at alle hvileskjær og manglende opprettinger av disse burde vært unngått. Kristelig Folkepartis ambisjon er å gjøre som hallingen Bøkko gjorde i verdenscupen i helgen, stå han helt ut - og så vinne. Vi har ikke tenkt å ta en nederlandsk vri og la være å stille opp. Så til det interpellanten tar opp, om det i tillegg er endringer i strukturelle eller tematiske temaer, eventuelt teknologisatsinger. Etter å ha sittet én periode i daværende familie-, kultur- og administrasjonskomiteen ser jeg hvorfor statsråden f.eks. også har nevnt velferd som et eget satsingsområde, i hvert fall hvis det kan forstås dit hen at det ikke bare er velferdsordningenes nivå det fokuseres på. Innen felt som f.eks. barnevern mangler vi vesentlig kompetanse for å se på årsak og virkning og metodebruk, om vi gjør de riktige tingene for de mest sårbare barna. Samtidig ser jeg at det å ha stadige endringer i strategier overhodet ikke er til det gode. Vi trenger langsiktighet når vi skal satse på forskning, og det gjelder enten det er snakk om de økonomiske utfordringene, de strukturelle eller de tematiske prioriteringene. Det er jo ikke slik når det gjelder forskning at vi kan si: klar, ferdig, forsk! - og så si: stopp! Det er en mye lengre og seigere materie å få i gang, og det handler om å stå. Jeg skal gi et sitat: «Disse medlemmer viser til at mangel på forpliktende økonomisk opptrappingsplan var en svakhet ved forskningsmeldingen som ble behandlet i 2000. I tillegg til at en opptrappingsplan vil virke som et press inn mot den årlige budsjettbehandlingen, vil en plan også kunne gi de tunge forskningsmiljøene bedre planleggingsmuligheter.» Dette var SVs ord i forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 20 for 2004-2005 i Innst. S. nr. 232 for 2004-2005. Det er klart at vi er glade for at det nå kommer signaler om dialog og åpenhet overfor næringslivet om hvordan deres innsats kan styrkes. Jeg tror alle i denne sal er enige om at vi virkelig trenger næringslivet på banen for å få dette til. Hvis jeg i den sammenheng kan tillate meg å gi et lite råd: Denne regjeringens håndtering av f.eks. SkatteFUNN-ordningen er ikke å gi gode signaler til næringslivet. Vi har fått mange tilbakemeldinger på at ordningen fungerer. Å kutte i den, før den er evaluert, er noe annet enn å gi gode signaler til næringslivet om at vi ønsker dem på banen. Evalueringen som nå har kommet, har gitt oss gode svar. Den sier at med noen endringer vil dette kunne bli en ganske god ordning, og vi bør satse på å gjøre den enda bedre. Det er klart at vi skulle ønske oss mer forskning om det meste. Vi hørte representanten Lena Jensen si at vi er nødt til, vi er nødt til, vi er nødt til - hun hadde ønsker for mange temaer. Men jeg tenker at det er viktig for en liten nasjon som Norge å tørre å prioritere, og dermed også konsentrere fagmiljø, så vi får kvalitet på det vi leverer. Det er viktig med stayerevne. Forskning er en langsiktig affære, og myndighetene bør ikke endre mål og prioriteringer uten at det er vel begrunnet og drøftet. Det betyr at en eventuell endring av prioriteringer og mål, det være seg de tematiske, de strukturelle eller de teologiske - ikke de teologiske, men de teknologiske, president, her var Kristelig Folkeparti-representanten i meg litt høyt framme - så må de ikke endres gjennom verken uttalelser eller interpellasjoner. Det bør gjøres i drøftinger med forskningsmiljøene og i ettertenksomhet omkring de endrede behov som samfunnet har, og det bør forankres godt her i Stortinget.