trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Politiets håndtering av straffesaker – politiets etterforskning, politiets pågriping, politiets arbeid og da også hva som er ulovlig virksomhet eller ikke – er definert av denne sal, definert av Stortinget gjennom lovgivning. Det skulle bare mangle at man ikke må forholde seg til den lovgivning som faktisk er satt i verk, som til ethvert tidspunkt er gjeldende i vår samtid. Så kan vi ikke forskuttere at det kommer til å skje en endring. Men igjen understreker jeg at besittelse av narkotiske stoffer til eget bruk ikke er et prioritert kriminalitetsområde. Det viser også ressursbruken og hvordan man velger å håndtere disse sakene. Men man kan ikke fra politiets side – og heller ikke fra departementets side – se bort fra det som er gjeldende lov, vedtatt av Stortinget.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Både påtalemyndighetene og domstolene fokuserer på at bøter eller fengselsstraff ikke løser rusavhengighet. Derfor benyttes allerede i dag målrettede straffereaksjoner med tanke på behandling og oppfølging, som bl.a. ungdomsoppfølging, påtaleunnlatelse med vilkår og narkotikaprogram med domstolskontroll. Så lenge bruk og besittelse av narkotika er straffbart, kan det ikke gis noe generelt amnesti, heller ikke i form av å stanse all ressursinnsats mot enkelte lovbruddskategorier. Uavhengig av det er det altså en prioritering som gjøres, og Riksadvokaten har noen tydelige prioriteringer. Her er ikke rus blant dem som er løftet frem, og det legger jeg til grunn for det videre arbeidet. Så vil jeg forholde meg til de vedtak Stortinget gjør i lovs form. Det er det som definerer hva som er straffbart, og hva som er forbudt, i dette landet.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Å påstå at politiet er i ferd med å «organiseres bort fra folket», må bero på en misforståelse. Stortingsrepresentanten viser i sitt spørsmål til en uverifisert uttalelse fra lederen av Politiets Fellesforbund. Jeg vil understreke at nærpolitireformen ble utformet nettopp i tett samarbeid med de ansattes organisasjoner, hvor Politiets Fellesforbund var sentralt, og at det er et bredt forlik på Stortinget som la grunnlaget for reformen vi i dag gjennomfører. Målet med reformen er nettopp å sikre tilstedeværelse av et kompetent, effektivt, lokalt nærpoliti der befolkningen bor, og samtidig utvikle gode fagmiljøer som ruster oss til å møte dagens og morgendagens kriminalitetsutfordringer. For å realisere dette målet var det nødvendig med strukturendring. Et viktig grunnlag for de vurderingene som ble gjort når det gjelder politidistriktenes struktur, var at man skulle ta sikte på nettopp tilgjengelighet og service overfor publikum. Virkemidlene for å realisere målet med reformen er bl.a. etablering av politikontakter, mer forpliktende politiråd, etablering av lokale beredskapsråd og en politipatrulje som gjør politiarbeid på stedet. Politipatruljen er den synlige og viktige kontakten for befolkningen og utgjør grunnberedskapen lokalt. Det har også vært stor satsing på politibemanningen. Antall ansatte i politidistriktene har økt betydelig. I 2017 er det altså totalt 533 nye stillinger, politiutdannede sådanne, i politiet, hvor alt i hovedsak har gått til nettopp politidistriktene. Jeg vil også vise til de evalueringene som er gjort. Difis evalueringsrapport av nærpolitireformen viser et godt samarbeid mellom politiet og kommunene og at politiet får ros for sin forebyggende rolle, f.eks. gjennom tilstedeværelse på skolene. Innbyggerundersøkelsen for 2017 viser en historisk høy tillit til politiet. I en situasjon hvor man har vært gjennom kanskje de mest krevende delene av politireformen, har man altså en økning i tilliten til politiet, som nå er på 83 pst. Det viser seg at innbyggerne føler seg trygge – 95 pst. av befolkningen føler seg trygge med dagens politi. Det i seg selv burde indikere det stikk motsatte av det representanten hevder i sin spørsmålsstilling.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Jeg tror stortingsrepresentanten viser til tall som er gamle, som er utgått på dato, i den forstand at det har kommet nye tall siden den gangen. Da er det viktig for meg å vise til nettopp politiets egen medarbeiderundersøkelse som nylig kom, som viser at et flertall i politiet tror på reformen, de tror på bedre tjenester for innbyggerne. Undersøkelsen viser at 89 pst. er stolt av å jobbe i politiet, at 83 pst. er godt tilfreds med jobben, og at tre av fire mener de fortsatt vil jobbe i politiet om to år. Det er et faktum at i det året som har vært, 2017, har det fremkommet mye kritikk og mange påstander, særlig fra Senterpartiet, som har blitt gjort til skamme. Politiet har i denne perioden fått økt tillit.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Jeg har tidligere vært tydelig i nettopp denne salen på at jeg ikke deler de formuleringene som har blitt tillagt min departementsråd. Det er heller ikke en korrekt gjengivelse gitt situasjonen og i den sammenhengen disse uttalelsene ble gitt. Det som er viktig for meg å understreke, derimot, er at de påstandene som Senterpartiet har fremsatt gjennom hele 2017, og som de har fortsatt med å prøve å gjøre i dag, i 2018, ikke er korrekte. Vi har en historisk oppbygging av norsk politi. 3,36 mrd. kr har vi tilført norsk politi under denne regjeringen – nye, friske midler. Vi bygger opp politistyrken. Vi er i ferd med å nå målet om to polititjenestekvinner og -menn per tusen før 2020. Så vi leverer. Bare i 2017 økte vi antall ansatte i politiet, i hovedsak i distriktene, med 533. Det i seg selv er en klar indikasjon på det stikk motsatte av det representanten hevder.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-01-10:
«På et seminar om beredskap på Stortinget den 12. desember var leder av Politiets Fellesforbund for å holde en innledning. Flere ganger i sitt innlegg la han vekt på at politiet nå var i ferd med å «organiseres bort fra folket». Har statsråden et annet syn på dette enn politifolkenes høyeste tillitsvalgte?»
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-01-10:
Jeg takker for statsrådens svar. Jeg er helt enig i at det er veldig positivt at det er høy tillit til politiet, noe det har vært over lang tid. Det kan i hvert fall ikke tilskrives politireformen, som ennå ikke er ferdig implementert heller. Men noe jeg ønsker at statsråden skal svare på, gjelder andre undersøkelser som har blitt gjort blant politiets ansatte. Det er blitt gjort to uavhengige undersøkelser, av UiB og av Politiforum, som viser at det er en veldig stor og urovekkende andel av politifolk som har lav tillit til at politireformen kommer til å føre til et bedre politi. I Politiforums undersøkelse svarer 75 pst. av de 6 000 spurte at de er uenig i påstanden om at reformen vil bidra til et kompetent og effektivt lokalt nærpoliti der befolkningen bor. Hvordan forholder statsråden seg til disse undersøkelsene og disse påstandene?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-01-10:
Det at politiet er stolt av jobben, er kjempebra, men det sier ingenting om at nærpolitireformen, som dere kaller den, faktisk er en nærpolitireform. Det har flere ganger blitt kalt en reform uten tillit – med rette. Det har blitt kalt en fjernpolitireform, fordi den sentraliserer politiet vekk fra folk. Det justisministeren sier, stemmer ikke med signaler fra andre. Til og med justisministerens egen departementsråd har sagt at politireformen er underfinansiert, og den inneholder målkonflikter ved at en sier at man skal ha et nærpoliti samtidig som man skal redusere antall lensmannskontor, og han har også spådd at problemene med reformen kommer til å øke i tiden framover. Det er senest gjengitt i Stat & Styring 12. oktober 2017. Er justisministeren enig med departementsråden? Og hva vil justisministeren eventuelt gjøre for å hindre at problemene med reformen øker i tiden framover?
Eirik Faret Sakariassen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
På vegne av representanten Audun Lysbakken og meg selv vil jeg framsette et forslag om å hindre en utvikling der arbeidstakere mister fundamentale rettigheter.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Til representanten Heggelunds åpningsinnlegg vil jeg si at det var et bevisst ønske fra meg å si at dette er en problemstilling vi bør stå sammen om, og som er så stor at den kanskje ikke egner seg for den mest banale polemikken om hvem som gjør mest. Men hvis Heggelund vil det, skal jeg love å komme tilbake i debatten med mange eksempler på at vårt budsjett er langt bedre, bl.a. at vi har bevilget 3 mrd. kr mer til en lang rekke konkrete tiltak som mine medrepresentanter en etter en vil underbygge i løpet av debatten. Så han skal ikke være bekymret for at ikke Arbeiderpartiets program kommer opp. Jeg ville trekke opp en bredere ramme, også fordi komitélederen ikke var til stede da debatten begynte. Til det konkrete spørsmålet fra representanten vil jeg si at jeg mener at den beste måten å få til denne omstillingen på, er å gjøre den i partnerskap med dem den berører mest. Jeg synes det er svært verdifullt at både NHO og de delene av NHO som er opptatt av dette, i samråd med LO har ønsket å lage nettopp den modellen hvor de er medeiere i omstillingen. Det viktigste her er ikke å få inn avgiftene. Det har av og til vært påstått at Høyre er mer opptatt av markedet enn oss(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) i riktig retning, og jeg ønsker å få Høyre med på det. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Vi har to viktige formål i denne delen av klimapolitikken. Det ene er å redusere utslippene, det andre er å sørge for at Norge er tidlig ute i å gripe mulighetene. Da har vi gjort et viktig skille mellom kvotepliktig og ikke-kvotepliktig sektor. Som representanten er fullt klar over, er vi varme tilhengere av det som heter ETS, altså det europeiske kvotemarkedet i kvotepliktig sektor. Det var vi før, det er vi nå, det var Norge før, og det er Norge også nå. Så har man altså foreslått et nytt tiltak, nemlig at man også i ikke-kvotepliktig sektor, altså hjemlig transport, lokaltransport, avfallshåndtering, skal kunne kjøpe tiltak i Bulgaria til erstatning for å gjøre noe hjemme. Det mener vi er feil. Vi mener at et land som kanskje mer enn noe annet land på kloden har tjent seg rik på utslipp, bør kunne være ambisiøs nok til å ta disse kravene hjemme. Dessuten tror vi at norsk næringsliv vil tjene på å omstille seg tidlig, slik man har gjort, når det er omstillinger man likevel må gjøre. Det kommer til å koste penger, men det er betydelig dyrere ikke å gjøre disse grepene, for da må man altså gjøre det senere, og man mister muligheten f.eks. til å utvikle næringsklynger ved å være tidlig ute.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Jeg ser fram til mange gode innlegg ikke minst fra Senterpartiets representanter om ulv i løpet av dagen, så det er godt at vi får dette fort på banen. Vi har bidratt til bred enighet i Stortinget, og vi mener at det viktigste på dette punktet er at Stortingets vedtak oppfylles. Vi har ulvesoner og ikkeulvesoner, og vi har noen bestandsmål. Når bestandsmålene overskrides, skal man begynne å redusere overskuddet. Vi deler Senterpartiets bekymring for at regjeringen her kan ha lagt seg utenfor det Stortinget har vedtatt, og vi kommer til å be om i løpet av dagen en tydeligere avklaring av hvordan regjeringen mener at dette er i tråd med de vedtakene Stortinget har fattet. Hvis ikke må man korrigere kursen i forhold til det.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Vi er opptatt av at også olje- og gassbransjen skal ha forutsigbarhet, og at man ikke gjør endringer i oljeskattregimet over natten. Om de endringene eventuelt skal komme, skal det gjøres etter grundige og inkluderende prosesser, så man vet hva man gjør, for dette er et stort og viktig saksområde. Men jeg har lyst til å trekke oppmerksomheten mot det Klimarisikoutvalget sier, nemlig at alle sektorer, og derfor også olje- og gassektoren, må stressteste sine modeller og sin planlegging med hensyn til både statens økonomiske klimarisiko, altså det som følger av f.eks. fallende etterspørsel i framtiden, selve klimapolitikken og også kompatibilitet med Parisavtalen. Jeg regner med at vi kommer til å få en diskusjon framover om hvordan disse tingene henger sammen, men for neste års statsbudsjett fortsetter leterefusjonsordningen som den har gjort i år.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Representanten Kjenseth sa mye riktig og bra om sammenhengen mellom klimapolitikk og næringspolitikk. Han gjorde den samme observasjonen som jeg gjør, at mye av næringslivet etterlyser strengere krav – for det kan nettopp være drivkraften. Er representanten komfortabel med at man nå egentlig ikke skal ha selvstendige nasjonale krav, verken i kvotepliktig eller ikke-kvotepliktig sektor, men at alt skal tas sammen med EU? Når vi spør regjeringen om hvor mye som skal tas hjemme, er svaret: Mest mulig. Jeg opplever at det er fryktelig vanskelig å måle om man har oppnådd å ta «mest mulig», for det er et ganske romslig begrep. Ville det ikke vært lurt faktisk å være såpass ambisiøs at vi sier at vi iallfall på ikke-kvotepliktig sektor klarer å stille våre egne krav – og da selvfølgelig med de incitamenter og tiltak som skal til for at man faktisk skal klare å oppfylle dem? Er ikke det en riktig måte å gå fram på for et land som Norge, som har tjent seg styrtrik på utslipp, og faktisk vise at man kan gå i front?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Vi ønsker avtalen med EU velkommen. Vi synes det er på høy tid at den kommer, og vi gleder oss over at det nå ligger an til at det blir en god avtale. EU viste seg i Katowice å ligge helt i front sammen med de mest ambisiøse landene. Det er veldig bra, og vi bør samarbeide nært med dem. Det er det ingen uenighet om, så vidt jeg vet, her i salen. Uenigheten går på om vi likevel skal ha selvstendige nasjonale mål, for når regjeringen og regjeringspartiene svarer på dette spørsmålet, er det de målene vi setter oss sammen med EU. Men nå har EU overoppfylt sine 2020-mål, og Norge ligger ikke an til å oppfylle sine 2020-mål. Bør ikke vi i tillegg sette noen mål for oss selv, i hvert fall i ikke-kvotepliktig sektor? Det var noe ingen tidligere tenkte på å gjøre internasjonalt, for kvotepliktig sektor ble jo til fordi det nettopp var de spørsmålene som egner seg best for internasjonalt samarbeid, mens søppelhåndtering lokalt og lokal transport osv. egner seg for lokale løsninger. Hadde det ikke vært enda bedre, sier jeg igjen, om vi hadde turt å stille egne nasjonale mål og ikke bare vise til et bredt mål som vi har sammen med mange andre land?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Da daværende klima- og miljøminister Vidar Helgesen la fram klimameldingen, uttalte representanten Elvestuen at det – i motsetning til den daværende regjeringens syn om å ta minst to tredjedeler av utslippskuttene hjemme – burde være fullt mulig å ta alle utslippskuttene hjemme. Det synes jeg var klokt sagt av representanten Elvestuen. Jeg vil gjerne høre hva statsråd Elvestuen mener har endret seg, utover at Venstre har gått inn i regjering, som gjør at det nå er tilfredsstillende å ta kuttene også i ikke-kvotepliktig sektor sammen med EU, men uten at vi spesifiserer egne mål. Som oppfølging til det vil jeg gjerne vite: Når man sier at vi skal gjøre mest mulig hjemme, hvordan skal Stortinget i ettertid måle om man har gjort mest mulig? Det er et tall som er litt vanskelig å gripe, så jeg vil gjerne høre hva statsråden Elvestuen tenker om dette.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Det er jo en nyanseforskjell mellom «hele» og «mest mulig», men vi skal følge med på dette med stor interesse, og statsråden får sikkert ordet etterpå. I forlengelsen av det har jeg bare lyst til å si at vi anerkjenner – jeg har jo allerede sagt at statsråden gjorde en god jobb i Katowice – og setter stor pris på mange av de langsiktige tiltakene vi har i Norge, både skogstøtten og tiltakene for transport, som har vært i mange år, og som regjeringen har arvet fra tidligere regjeringer. Det er veldig bra. Men hvilke helt konkrete ting har Venstre tilført regjeringen på dette feltet det siste året? Hver gang vi spør om det, får vi en liste over gode tiltak som var velkjente lenge før Venstre kom inn i regjering.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
I Norge liker vi å mene at vi er best på det meste. Hvis presidenten lover å ikke si det til noen, kan jeg innrømme at det ikke alltid er sant. Men på ett område er det faktisk riktig: hvordan vi håndterte oljemulighetene og oljeformuen, der vår håndteringsmodell overgår det noe annet land har klart å lykkes med. Der har vi mye å være stolt av. Kloke mennesker gikk inn i sin tid og så både utfordringer og muligheter med dette. Jeg har lyst til å utfordre statsråden på en potensiell motsetning mellom to hensyn. Nå har vi fått Klimarisikoutvalgets rapport, som jeg mener er en svært god utredning. Den er veldig grundig og sier mange kloke ting, og én av dem er at alle sektorer må stresstestes opp mot klimarisiko, altså også økonomisk klimarisiko, ikke bare klimapolitisk risiko. På den annen side har vi alle sagt – og de aller fleste i denne salen sier det fortsatt – at det skal være stabile rammevilkår. Kan vi fortsette å si det i all framtid, eller må vi også ta inn over oss behovet for å stressteste oljepolitikken opp mot klimarisiko?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Jeg takker for svaret. Vi ser fram til en diskusjon og forventer at regjeringen går inn i dette på alle sektorer. Siden vår største sektor er den statsråd Freiberg sitter på, er det viktig at også denne sektoren tar dette på veldig stort alvor. Som statsråden helt riktig var inne på, vet vi nå at mer enn halvparten av de samlede ressursene er tatt ut. Klimarisikoutvalget sier at verdien av de gjenværende ressursene er avhengig av hvordan det går med Parisavtalen. Hvis Parisavtalen lykkes, er verdien av de gjenværende midlene lavere enn hvis den ikke lykkes, fordi etterspørselen vil falle kraftig. Mener statsråden at vi skal legge opp til å styre mot et scenario der oljepolitikken vår er forenlig med at Parisavtalen lykkes? Eller bør vi heller gamble med at Parisavtalen mislykkes, og da regne med at vi har de verdiene vi tidligere la til grunn?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Igjen vil jeg takke for svaret. Jeg er for så vidt enig i det statsråden sier om bærekraften i selve næringen. Mitt poeng her var i mindre grad et klimapolitisk tiltak, men mer en økonomisk vurdering. Hvis klimarisikoutvalget har rett, er den gjenværende formuen under bakken mye mindre verdt om Parisavtalen lykkes enn om den ikke lykkes. Siden vi i vår alminnelige politikk legger til grunn at Parisavtalen lykkes, vil det fortsatt være mye penger å hente – flere hundre milliarder dollar – men mindre enn det man tidligere har lagt til grunn. Da er spørsmålet: Må det føre til noen justeringer av de beregningene vi gjør? Eller må det kanskje føre til en enda raskere omstilling over i andre næringer, siden vi nå har Klimarisikoutvalget? Jeg forstår egentlig at statsråden ikke har alle svarene på dette nå, men jeg vil utfordre ham til å se på dette, slik at vi i oppfølgingen av Klimarisikoutvalget kan se nærmere på dette, også de partiene som mener at forutsigbarhet og lange linjer er viktig i oljepolitikken.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Jeg tror representanten Stefan Heggelund har med seg et kort der det står at man til enhver tid skal fortelle at Arbeiderpartiet nettopp har begynt med klima- og miljøpolitikk. Som det har vært nevnt før her i salen, var altså Gro Harlem Brundtland verdens første miljøvernminister. Hun sto mange år senere i spissen for Vår felles framtid og satte veldig mye av tonen for det internasjonale klimaarbeidet som har kommet senere. Jens Stoltenberg initierte skogsatsingen, som er helt unik i verden, og som denne regjeringen følger opp, noe som er utmerket. Røttene til den moderne elbilpolitikken som Norge fører, altså den første ideen om avgiftsfritak, kom også under en Arbeiderparti-regjering. Det er, for å si det forsiktig, noe overdrevet at dette er noe vi har kommet på nå. Men det er riktig at vi sier klart og tydelig at klimapolitikk må være rammen rundt all politikk, og at et ansvarlig styringsparti ville vært uansvarlig hvis man ikke prøvde å styre innenfor naturens rammer. Det vet vi veldig mye mer om nå enn man gjorde for bare noen tiår siden. Jeg har også lyst til å oppklare en annen påstand som har kommet noen ganger i dag, om at Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett og utslippsbudsjettet er kopiert fra regjeringen. Det er galt, for i Prop. 1 S for 2018–2019 fra Klima- og miljødepartementet sier man eksplisitt på side 295 at framstillingen som gis av Miljødirektoratet, ikke er noe regjeringen slutter seg til. Det er altså noe man har gjengitt som et slags vedlegg fra Miljødirektoratet. Da vi ønsket å lage en oversikt over utslippseffekten av vår politikk på en mest mulig realistisk måte, brukte vi det beste fagmiljøet som er, nemlig Miljødirektoratet, og de beregningene de har gjort, men vi har også tatt tydelige valg på noe som er politikk, noe vi ønsker å gjennomføre, til forskjell fra regjeringen. Det gjorde ikke regjeringen i klimameldingen og heller ikke i statsbudsjettet. Derfor har man ikke en konkret plan. Jeg har lyst til å si litt om det som har vært oppe om norsk gass. Statsråd Freiberg sier helt riktig at det nå og i nær framtid ikke er noen tvil om at norsk gass har vært med på den store omleggingen som Storbritannia har fått til, som har hatt et veldig kraftig kutt i klimautslippene. Det er fordi Storbritannia har ført en krig mot kull, som i stor grad har lyktes, og om bare få år, kanskje i 2025, er kull helt ute av miksen. Den store vinneren er jo vindkraft, som nå virkelig har tatt av, og som Storbritannia har blitt en stor bruker av. Det jeg vil advare mot, er å tro at det man ser i dag, vil være der i all framtid. Jeg tror at man i den neste runden – både i britisk politikk, samme hva som skjer med den etter brexit, og i EU – også vil redusere kraftig på importen av fossilt. Derfor skal man ikke projisere fra nåsituasjonen, som er riktig beskrevet, til at dette nødvendigvis er der om 30 år. Det er det jeg mener med – og som jeg inviterte til tidligere i dag – en diskusjon om hvordan vi ser Klimarisikoutvalgets anbefalinger opp mot framtidige, videre investeringer i norsk olje og gass.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-12-18:
Jeg vil bygge videre på representanten Bastholms gode innlegg nå i stad og si at når vi skal vurdere våre klimapolitiske forpliktelser, Klimarisikoutvalgets innstilling og olje- og gassektoren, er det en viktig faktor vi ikke har snakket så mye om i dag, men som bør være nevnt, og det er investeringene i karbonfangst og -lagring. Jeg vil bare understreke hvor utrolig viktig det er å lykkes i den satsingen, som er et sted hvor Norge har gått foran, og hvor vi vanskelig kan regne med at noen andre gjør det for oss. Vi skal få med oss andre land, men vi må beholde ledertrøyen. Dette er viktig med tanke på klimapolitiske mål, men jeg har også lyst til å si i denne salen at det også er viktig med tanke på olje- og gassektorens framtid. For kanskje ligger mange av svarene nettopp der på hvordan man f.eks. kan konvertere naturgass til hydrogen – hvis man da kombinerer det med CCS, kan man levere et rent produkt videre, til dels med eksisterende infrastruktur. Så folk bør være opptatt av det enten de kommer inn i det av et ønske om å oppfylle Parisavtalen, eller for å ta vare på arbeidsplassene innen olje og gass. Men vi må altså komme videre, og vi må få til en investeringsbeslutning når tiden er inne for det.
Stefan Heggelund (Høyre), 2018-12-18:
Det som er bemerkelsesverdig med dette timinuttersinnlegget, er hvor blottet det var for en beskrivelse av Arbeiderpartiets konkrete klimatiltak. Det er jo fordi de har lagt fram et alternativt budsjett for klimapolitikken som ikke er nyskapende, ikke er originalt, ikke er unikt på noen som helst måte. Det er også fint at representanten Barth Eide framsnakker regjeringens klimapolitikk, selv om han later som om han ikke gjør det. Så er det selvfølgelig trist at han underbygger myten om at vi ikke har nasjonale klimamål i Norge. Men jeg har et spørsmål om CO 2 -fondet, fordi Arbeiderpartiet påstår at det er de som har kommet med dette forslaget. Det er det jo ikke, det kan alle med øyne og ører se og høre. Men i dette ligger det avgiftsfritak. Arbeiderpartiet har bevilget 700 mill. kr for å få i gang alle disse avgiftsfritakene, og så later de som om det(presidenten klubber) ikke er reelle forhandlinger. Hvorfor vil de bare hoppe på en modell de har fått fra et annet sted, istedenfor å ha en god dialog(presidenten klubber igjen) med næringslivet om hvordan dette skal gjennomføres? (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Stefan Heggelund (Høyre), 2018-12-18:
Det ville vært veldig rart og kanskje litt overraskende hvis jeg skulle bekrefte noe sånt. Det kunne ikke falt meg inn. Vi har forsterket klimaforliket, og vi ligger nærmere å nå 2020-målene enn noensinne. Man må tilbake til 1995 for å finne lavere klimagassutslipp i Norge. Klimagassutslippene går ned med denne regjeringen, både i kvotepliktig og i ikke-kvotepliktig sektor. Som om ikke det var nok, er norsk klimapolitikk nå mer ambisiøs enn den noensinne har vært. Vi har mer ambisiøse mål for 2030 enn vi noensinne har hatt. Vi har koblet vår klimapolitikk opp mot EU, noe som sikrer en helhetlig strategi og sektorvise ambisjoner. Det er noe nytt i norsk klimapolitikk, og det fikk vi aldri fra den rød-grønne regjeringen. Man skal lytte når Arbeiderpartiet snakker om klimapolitikk. Dette er tross alt et parti som har vært opptatt av klima i om lag fem minutter nå, og som i sitt eget alternative budsjett bruker utslippstall de har hentet fra regjeringen, så det er ikke spesielt imponerende innsats fra deres side i år.
Stefan Heggelund (Høyre), 2018-12-18:
Antakelsen om at kutt i norske klimagassutslipp bare kommer av seg selv fordi årene går, er Arbeiderpartiets logikk – så vi ligger nå nærmere 2020-målene fordi vi er nærmere 2020, har feiret noen nyttårsaftener og hatt det hyggelig sammen. Det er jo ikke sånn klimapolitikk fungerer. Det er ikke tilfeldig at utslippene går ned. Det er ikke tilfeldig at man må tilbake til 1995 for å finne like lave utslipp i Norge. Det er fordi vi har hatt en offensiv og ambisiøs satsing, f.eks. i transportsektoren, der utslippene fortsetter å gå ned, nettopp fordi vi iverksetter konkrete tiltak for å få utslippene ned i det som kanskje er vårt største nasjonale ansvar, ikke-kvotepliktig sektor. Problemet til Arbeiderpartiet er at vi nå gjennomfører en klimapolitikk som får utslippene ned, som er vellykket, som skaper oppmerksomhet internasjonalt, og som gjør at vi tar en lederrolle, også når det er klimatoppmøter. Det burde Arbeiderpartiet glede seg over istedenfor å kritisere.
Stefan Heggelund (Høyre), 2018-12-18:
Representanten Myhrvold kjenner utmerket godt til de merknadene vi hadde da vi behandlet klimameldingen, og det er helt riktig som representanten sier, at vi også skal ha et aktivt skogbruk i Norge. Men jeg synes det er litt pussig å få dette spørsmålet fra en representant som ønsket å strupe norsk biodrivstoffnæring. Nå er man liksom opptatt av bionæringen, men da Senterpartiet satt i regjering, gjorde man alt man kunne for å ødelegge for utviklingen av denne næringen i Norge. Det har vi rettet opp i. Frivillig skogvern i Norge er også viktig i et klimaperspektiv, fordi skog binder karbon. Det har alle andre enn Senterpartiet fått med seg. Jeg tror det kunne være greit i denne debatten å høre fra de andre rød-grønne partiene hva de mener om at Senterpartiet vil kutte ca. 130 millioner i skogvernet i Norge.
Stefan Heggelund (Høyre), 2018-12-18:
Det hadde vel egentlig vært bedre om representanten Haltbrekken hadde spurt om palmeolje istedenfor å komme inn på tema som allerede har vært nevnt i denne replikkrunden. Jeg vil minne om at jeg har snakket om 2020-målene. Vi ligger nærmere å nå dem enn vi noensinne har gjort. Det kommer ikke av seg selv. SV gikk til valg på å ikke nå 2020-målene. Jeg synes det er pussig hver gang SV snakker om 2020-målene, for det er nyhetsartikkel på nyhetsartikkel fra valgkampen om SVs klimasatsing, men man ville ikke nådd 2020-målene med det SV presenterte i valgkampen i 2017. Så leverer de en rekke forslag som visstnok skal bidra til å nå 2020-målene. De har noen sammen med Arbeiderpartiet, som Arbeiderpartiet også nevner i sitt alternative klimabudsjett. Vel, en rekke av disse tiltakene skal jo iverksettes i 2020 eller senere, så de vil heller ikke bidra til å nå 2020-målene. Vi har altså en realistisk politikk. Når det gjelder de to tingene representanten spurte om, vil jeg si at vi satser på en nordisk hydrogenstrategi – dette jobbes det med – og vi jobber med grønn skipsfart for å få ned utslippene fra havnæringene.
Stefan Heggelund (Høyre), 2018-12-18:
Jeg kan forstå hvorfor enkelte kan bli oppgitt over klimadebatten, for når man hører Arbeiderpartiet snakke og så ser deres alternative budsjett, og ser hvor milelang avstanden er mellom det de påstår at de gjør, og det de faktisk gjør, kan man ikke annet enn å bli forundret. De skryter av at de har levert et klimabudsjett i sitt alternative budsjett i år. Hvor har de fått de tallene fra da? De har fått dem fra regjeringen. Det kommer ingenting om at vi nå rapporterer på klimautslipp for første gang, og at vi gjør det på grunn av at de borgerlige partiene har sagt at det er nødvendig. Det er ikke noe nytt eller unikt med Arbeiderpartiets budsjett – snarere tvert imot. Jeg har for øvrig lagt merke til at det har vært flere enn vanlig fra Arbeiderpartiet som har deltatt i klimadebatten i dag. Det er bra, for vi vet at dette er et tema som vanligvis ikke har ligget Arbeiderpartiets hjerte nært. Noen har også vist til min hjemkommune, Oslo. Der så vi hvordan samferdselsbyråden var ute og sa at man burde ha fem klimatips til alle storbyer, for det er dette vi gjør her i Oslo, sa hun. Punktene 3, 4 og 5 av de fem klimatipsene var nasjonal politikk – det var regjeringens politikk. Senterpartiet har også villet snakke om klima. Det er nytt for denne stortingsperioden. Vi hører bl.a. om CO2-fondet, som Arbeiderpartiet også er opptatt av. Til det vil jeg for det første si at dette flertallet styrker bevilgningene til omstilling i tungtransporten. Enova-bevilgningene er på et historisk høyt nivå, og de skal brukes bl.a. på dette. Det overraskende når det gjelder debatten om CO2-fond, er at Arbeiderpartiet og Senterpartiet vil forringe forurenser betaler-prinsippet ved å hoppe inn i en foreslått modell og bare godta den og ta den for god fisk. Det er jo nettopp derfor man har samtaler med NHO – for å finne en modell som vil være best både for utslippene, for å bevare forurenser betaler-prinsippet, og for at avgiftsfritakene ikke skal bli så store at man mister CO2-avgiften som et klimavirkemiddel. Når det gjelder skog, kan det være verdt å minne om at Senterpartiet var med på klimameldingen hvor vi bestemte å koble norsk klimapolitikk opp mot EU. Når det snakkes om regelverket, er det viktig å huske på at Norge her vil få en kompensasjon. Dette er også behørig dekket i flertallsmerknadene i innstillingen om klimameldingen.
Stefan Heggelund (Høyre), 2018-12-18:
Jeg er ikke noen embetsperson i Finansdepartementet, jeg er en helt vanlig idealist for bedre klimapolitikk. Det som overrasker meg med Arbeiderpartiet og Senterpartiet når det gjelder CO2-fond, er at de vil gå for en modell hvor hverken storting eller regjering kan stille noen konkrete krav til at fondets midler skal brukes på en bestemt måte. Det synes jeg er rart. Det er heller ikke sant at regjeringspartiene og flertallet er selvtilfredse. Det er jo derfor vi sier at klimapolitikken skal forsterkes hvert eneste år. Hvis man trenger noe tegn på at klimapolitikk er et nytt gebet for Arbeiderpartiet, er det bare å se på de forslagene som representanten Aukrust viste til. Der kan man se at regjeringen allerede er i gang med de aller fleste av de forslagene. God jul, sier man til det. Til representanten Espen Barth Eide kan jeg bare si at vi skal fortsette å legge inn tall i våre budsjetter som Arbeiderpartiet kan klippe og lime inn i sine egne alternativer, og så etterpå kalle det for sin egen idé.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-12-18:
Arbeiderpartiet leverte et klimagassutslippsvedlegg til årets budsjett, som er prisverdig nok. I såkalt ikke-kvotepliktig sektor velger Arbeiderpartiet å se vekk fra muligheten til å bruke EUs kvotesystem for å oppfylle norske klimaforpliktelser. Som alle vet, hefter det stor usikkerhet ved framtidige kostnader i tilknytning til klimagassutslipp. På forespørsel til Finansdepartementet fikk jeg oppgitt at et sånt vedtak som Arbeiderpartiet gjør her, kan koste opptil 2 mrd. kr årlig og nesten 20 mrd. kr i løpet av denne perioden. Med prisforskjeller som har vært mellom hjemlige kutt og kjøp av kvoter ute, kan man få ti ganger større utslippskutt for akkurat den samme summen. Er ikke klimapolitikken til Arbeiderpartiet å få størst mulig reduksjon av klimagassutslippene fram til 2030?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-12-18:
Denne regjeringen satser – og har satset gjennom hele perioden – på sikring mot flom og skred. Vi har hatt en jevn økning på et område som er veldig utfordrende. Behovet for sikringsmidler er økende, og vi vet at vi står foran mange og store utfordringer. Jeg ser at det har satt seg en holdning om at det er kutt i disse budsjettene, men en misforstår lite grann. Vi hadde et par krisepakker som gjorde at bevilgningene steg enormt over et par år. Nå har en tatt vekk igjen de såkalte krisemilliardene, men vi ligger altså ennå på et høyere nivå. Og det skal vi gjøre, vi kommer til å satse videre på dette. Vi har stor økning innenfor kartlegging som skal til for å se hvilke ressurser som må settes av i framtidige budsjetter.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-12-18:
Ja, og som jeg sier: Vi kommer til å prioritere – og har prioritert – dette området. Men det som er viktig nå, er å se på omfanget og få kartlagt situasjonen framover. Uansett hvem som vil styre framover, er en nok nødt til å bevilge mer penger, og innenfor dette området, som så mange andre områder, er det fornuftig å gå inn og forebygge i stedet for bare å reparere.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-12-18:
Nå kjenner ikke jeg forslaget, så jeg kan ikke si om jeg kommer til å støtte eller ikke støtte det, men jeg kan si såpass mye om situasjonen rundt vedtaket som kom i går, at det er noe Fremskrittspartiet er skeptisk til. Vi har et rovviltforlik som vi legger opp til og ønsker skal følges. Når man ikke klarer å følge et så tydelig flertallsforslag fra Stortinget, må det være verktøykassen til statsråden som ikke er fylt så han kan gjennomføre ønsket fra Stortinget. Da sier vi at vi må se på mulighetene vi har til å gi statsråden de verktøyene han har behov for for å gjennomføre Stortingets politikk.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-12-18:
Norge bruker nå over 10 mrd. kr på å subsidiere elbilnæringen. Hvis man samtidig skal ha en realistisk politikk og står for et parti som ønsker å nedlegge alle inntektene våre, men samtidig øker alle utgiftene våre, vil den dø ut over tid. Det Fremskrittspartiet sier, er at de på ett eller annet tidspunkt vil komme med en ny elbilpolitikk. Den har vært særdeles vellykket, men det kommer til et punkt der det blir så vanlig å ha elbil at man må få det samme avgiftsregimet på den bilen som på andre biler. Så kan man diskutere om det skal være i 2019, 2021 eller 2023, men det er altså det som er tanken bak det. Når det gjelder norsk olje- og petroleumsindustri, foregår 2 pst. av den totale produksjonen i Norge. Det vil sikkert gjøre vondt, og det vil sikkert være godt for noens samvittighet å nedlegge den industrien, men det betyr altså ingen ting for verdens klimagassutslipp.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-12-18:
SV er blant de partiene som ønsker å utfordre økonomien i den norske velferdsstaten ved å nedlegge norsk oljeindustri. Jeg håper at kamerat Haltbrekken bruker litt tid framover på å fortelle sine velgere om hva slags samfunn han legger opp til med SVs politikk. SV skal ha for at de skryter mye av regjeringens skattepolitikk, men de mener at det ikke er noen sammenheng mellom skattelette og flere arbeidsplasser. Siden arbeidsplasser er veldig viktig for alle de tre partiene i den tidligere, rød-grønne, regjeringen og samtlige har økt skattene i sine alternative budsjetter, regner jeg med at det er økt skatt som bidrar til flere arbeidsplasser. Hvor mange arbeidsplasser tror SV at en skatteøkning på 20 mrd. kr vil føre til?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2018-12-18:
Jeg har lyst til å kommentere lite grann de ytringene som kommer, spesielt fra klimakameratene våre. Jeg tror at hvis andre nasjoner hadde fulgt denne debatten, hadde de lurt veldig på hva vi egentlig er uenige om, men jeg forstår at her gjelder det bare å gå lengst. Vi er en komité som heter «energi og miljø», og det betyr altså at vi skal diskutere litt miljø, og vi skal diskutere litt energi. Vi er nok i en situasjon i dette landet der tilgang til energi og den situasjonen vi har på dette området, blir tatt som en selvfølge. Milliarder av kroner har ført oss til det samfunnet vi har i dag, vi tar det helt for gitt, og det har vel også egentlig kommet forslag om at oljefondet vårt skal slutte å investere i olje. En miljødebatt og en klimadebatt er viktig å ta, men når en får mer eller mindre beskyldninger om at det er useriøst, og en ikke blir tatt på alvor når en har en alternativ politikk, så reagerer jeg på det. Når utslippene kommer i Kina, hva hjelper det da å kutte i Norge? Klimautfordringene er internasjonale, de er globale. Da må vi også være med på å jobbe for å få til internasjonale avtaler som gjør at alle er med på dette. At det bare skal gjøre vondt i Norge, hjelper ingen. Med den politikken som blir ført, gjelder det altså å begrense verdens tilgang til energi. Da har jeg bare lyst til å minne om at i dag står energimiksen som er skapt av sol og vind, for ca. 2 pst. Da blir mitt spørsmål: Er det lettere å møte utfordringene som samfunnet vårt står overfor, med mindre energi, eller med større tilgang på energi? Billig energi betyr billige produkter og billige varer. Dyr energi betyr dyre varer. Er det dette vi skal møte verdens fattige med? Vi opplever også at fossilt selvfølgelig skal ut, mens de samme partiene kjemper imot etableringer av både vann og vind fordi det utfordrer norsk natur. Dere vil virkelig tilbake til hest og kjerre. Fremskrittspartiet vil møte utfordringene med å bruke overskudd fra Nordsjøen og norsk sokkel til teknologiutvikling, bruke det på CCS, et eksempel på en teknologi som kan være avgjørende for framtidens klimautslipp og bidra til internasjonale avtaler der utslippene virkelig er.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-12-18:
Det er vel ingen vågeleg spådom å seia at klima og rovdyr kjem til å vera to tema som pregar denne debatten. Då er mitt spørsmål om Arbeidarpartiet meiner at regjeringa følgjer opp rovdyrforliket. Eller er Arbeidarpartiet einig med Senterpartiet i at òg Hobøl- og Mangen-flokkane burde vore skotne, som rovviltnemndene anbefalte?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Representanten Barth Eide ga en viktig og god beskrivelse av de utfordringene som verden står foran. Skal vi klare å begrense den globale temperaturøkningen til godt under 2 grader og aller helst 1,5 gradsd, må mye kull, olje og gass bli liggende i bakken. Vi kan ikke engang ta opp alt vi har funnet. Når vi har funnet for mye fossil energi, er mitt spørsmål til Arbeiderpartiet: Hvorfor går partiet da inn for å bruke penger på neste års statsbudsjett for å lete etter enda mer fossil energi, som må bli liggende i bakken?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
For noen dager siden kunne vi høre at landsstyret i Venstre mente at Jeløya-plattformen var utdatert på klimapolitikk, og at vi vet mer i dag enn det vi visste da den ble skrevet. Til det er å si at da Jeløya-plattformen ble skrevet, visste vi også utrolig mye om den alvorlige klimatrusselen som verden står foran. Men la nå det ligge. Budskapet fra Venstre var at i forbindelse med de nær forestående regjeringsforhandlingene skal klima prioriteres mye tøffere. Jeg vil da utfordre representanten Kjenseth til å fortelle oss tre ting som Venstre ønsker å slåss for på klimaområdet i en ny regjeringsplattform.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Nå tror sikkert representanten Heggelund at jeg skal spørre ham om palmeolje, men det skal jeg ikke. Det finnes mye vi er uenige om i klimapolitikken, men noe er vi enige om, og det er Stortingets klimamål om at utslippene i Norge skal være på maks 48,6 millioner tonn i 2020. Nå nærmer vi oss eksamen, og vi har fortsatt en del mangler på utslippskuttene, for å si det mildt. Da må vi spørre oss selv: Har vi virkelig prøvd å gjøre det vi kan, eller har vi ting vi burde sette i verk? Det er bedre å nå målet ett eller to år for sent enn bare å gi det opp. Jeg har derfor to utfordringer til representanten Heggelund. Vil Høyre bli med på å stille krav om nullutslipp av klimagasser i nye oppdrettstillatelser, og vil Høyre være med på å stille krav om bruk av hydrogen i supplyflåten til offshorenæringen?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Det er snart jul, og da har vi alle noen ønsker. Noen her i salen har ytret ønske om at vi skal diskutere palmeolje. Jeg synes det er fint å oppfylle gode, viktige ønsker. Mitt spørsmål til representanten Myhrvold er: Hvorfor svikter Senterpartiet norskprodusert biodrivstoff basert på norske fornybare ressurser og under finansdebatten vi hadde i Stortinget for noen uker siden, stemte imot en avgift som ville kastet palmeoljen ut av de norske bilene, og i stedet stimulert til produksjon av norsk biodrivstoff?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Jeg har oppfattet det slik at kamerat Halleland kommer etterpå. Takk for spørsmålet. Som jeg nevnte i mitt innlegg, er petroleumsnæringen hovedårsaken til at norske utslipp har økt kraftig de siste 30 årene, og også en hovedårsak til at vi ikke ligger an til å nå våre klimamål. Det viktigste enkelttiltaket for å kutte utslipp i petroleumsnæringen har vært CO2-avgiften. Uten den ville utslippene fra petroleumsnæringen vært betydelig høyere enn i dag. Derfor foreslår vi å øke CO2-avgiften for å kutte utslippene i oljesektoren ytterligere. Når det gjelder pengene til forskning, vil vi i framtiden bruke de store pengene på forskning på fornybar energi framfor på å stimulere oljenæringen enda mer.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Det er helt riktig, som kamerat Halleland sier, at regjeringens skattepolitikk ikke er det som skal til for å gi flere arbeidsplasser. Tvert imot er det det som skal til for å skape større forskjeller i et samfunn hvor forskjellene øker. Vi ser prioriteringene fra regjeringen, store skattekutt til de rikeste, mens hvis man ser på SVs budsjett, er det dem med minst som kommer desidert best ut. Vi vil stramme til for de rikeste i samfunnet, slik at de bidrar mer, også i omstillingen av samfunnet. Vi vet at vi er nødt til å gå bort fra en oljeøkonomi, både når vi skal løse klimakrisen, og når vi skal sørge for flere arbeidsplasser i dette landet. Da er vi nødt til å satse på de fornybare næringene, som har framtiden foran seg.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Det er helt riktig at SV ønsker og har helhjertet støttet opp om det nasjonale målet om å verne 10 pst. av skogen i Norge. Grunnen til dette er at halvparten av de utrydningstruede dyreartene i dette landet bor i skogen. Vi vet også at ødeleggelse av deres leveområder er noe av det som truer dem aller mest. Men når vi sier at vi ønsker 10 pst. vern, betyr det også at det står igjen en relativt stor andel skog som kan brukes. 90 pst. er ikke et lite tall, og det er klart at det å stimulere til en fornuftig biodrivstoffsatsing, særlig basert på avfall fra skogen, er viktig. I så måte ser vi det også som et viktig tiltak å få kastet ut den skadelige palmeoljen, slik at vi gir rom for det norske biodrivstoffet, som har mye større bærekraft.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Jeg var fristet til å svare at da kan jeg jo be om råd fra representanten Kjenseth, som har erfaring med å sitte i regjering med Fremskrittspartiet. Men jeg har tro på at det finnes grønne krefter også i Senterpartiet. Vi har kritisert Senterpartiets avgiftspolitikk i deres framlagte alternative statsbudsjett. For å si det sånn: Dette ville de ikke ha fått gjennomslag for i en rød-grønn regjering, som hadde kommet til å kutte norske utslipp. SV la i fjor fram en plan for hvordan vi skulle nå Stortingets klimamål, og en av måtene vi skulle gjøre dette på, var å kutte utslippene i transportsektoren. Vi er forbi det punktet i Norge der forurensing kan gjøres billigere. Det må i årene framover bli dyrere å forurense. Men så må vi(presidenten klubber) sørge for en omfordeling som gjør at(presidenten avbryter) folk allikevel kommer godt ut. (presidenten klubber) (presidenten avbryter)
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Som vi alle har fått med oss, har det vært en del diskusjoner i Kristelig Folkeparti i høst, men én ting synes alle å være enige om, og det er at klima er viktigst. Derfor vil jeg også, slik jeg utfordret representanten Kjenseth, utfordre representanten Tore Storehaug. Hva er de tre konkrete klimasakene som Kristelig Folkeparti ønsker gjennomslag for i regjeringsforhandlingene med Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Jeg er kanskje den eneste i denne debatten som vil gratulere statsråd Elvestuen med i hvert fall to tredjedeler av gårsdagens vedtak, men det er ikke det mitt spørsmål til statsråden i dag gjelder. Da man laget naturmangfoldloven for noen år siden, anslo man at ca. 400 arter i norsk natur kunne være aktuelle å gi status som såkalte prioriterte arter. Da Stortinget i 2016 behandlet Meld. St. 14 for 2015–2016, Natur for livet, skrev energi- og miljøkomiteen: «Komiteen mener at ambisjonsnivået for prioriterte arter og utvalgte naturtyper bør være slik det ble lagt opp til i forbindelse med utarbeidelsen av naturmangfoldloven.» I Dagsavisen i dag kan vi imidlertid lese at Miljødirektoratet nylig har foreslått å gi bare to nye arter status som prioriterte arter. Hva er det som har skjedd? Er trusselen mot naturen blitt redusert, eller legger regjeringen føringer på fagmyndighetene, der man er mer opptatt av å spare penger på kort sikt enn å ta vare på naturen?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-18:
Under klimaforhandlingene i Polen nylig gikk Fremskrittspartiets miljøpolitiske talsperson, Gisle Meininger Saudland, ut og sa at vi måtte slutte å klimapine befolkningen. Han mente at Norge gjør nok i klimakampen. Elbil var ett av tiltakene han listet opp som en klimapine for befolkningen. Mitt spørsmål er: Mener også statsråden at regjeringen klimapiner befolkningen, og mener også statsråden at Norge virkelig gjør nok i klimakampen?