Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 1999-02-11:
I den globale økonomien vi lever i, er det viktigere enn noen gang at Regjeringen sikrer stabilitet og langsiktighet i økonomien at de nasjonale fellesskapene er sterke, spesielt for barn og unge at vårt ståsted er Europa – det er her vår forankring må være i en turbulent verden Det er derfor beklagelig at velferdssamfunnet vil ta et skritt tilbake i det året vi nå er inne i. Stortingsflertallet ofret eldreomsorgen, som det var enighet om å satse på. 2 100 eldre får ikke den plass de ble lovet. Barnehageutbyggingen har praktisk talt stoppet opp. 20 pst. av kommunene vil få nedgang i antall barnehageplasser. Skolefritidsordningen har fått et stort kutt, og foreldrebetalingen øker, og selvfølgelig blir barna til de dårligst stilte først tatt ut. Den offentlige skolen får dårligere råd, og de private får mer penger. Egenandelene økes betydelig i helsevesenet. Lavtlønte og deltidsarbeidende blir rett og slett fratatt retten til sykelønn. Det er de som ofte gjør de tunge jobbene på sykehjemmene og sykehusene. Retningen er nå feil. Vi må bygge opp de nasjonale fellesskapene i en tid med så store forandringer rundt oss. Barnehager, skoler, skolefritidsordning, fritidsklubber og de frivillige organisasjonene er sammen med familiene fundamentet for oppdragelse, grensesetting og nestekjærlighet. Det er også her alle kan få del i kunnskapen, som blir viktigere og viktigere som drivkraft i samfunnsutviklingen. Dårligere offentlige skoler vil skape økende forskjeller. Vi har bak oss ti års satsing på utdanning. Vi bør ha ti år til med satsing på utdanning. Nå må vi øke kvaliteten i alle deler av skoleverket. Arbeiderpartiet krever derfor at Regjeringen legger fram en plan som sikrer en kvalitetsheving hvert eneste år i ti år framover med hensyn til skolebøker etterutdanning av lærere datamaskiner i skolen inneklima skolebygninger Regjeringen må også legge fram en tilstandsrapport hvert år, slik at man kan måle resultatene av den innsatsen som settes inn. Denne økte innsats for skole og utdanning bør skje ved at man omplasserer midler fra kontantoverføringer til private og over til utdanningssektoren. Dette dreier seg om kjernen i velferdssamfunnet vårt. For hvis den offentlige enhetsskolen ikke er god nok, får de svakeste først lide, og så vil folk med penger lage sine egne tilbud. Det er maktpåliggende å beholde en skole der vi alle er sammen. Jeg er redd for at Regjeringen gjør den samme feil med arbeidsledigheten som den gjorde med renten. Helt fram til august 1998 nektet Regjeringen å innse virkeligheten. Den store renteøkningen hadde rett og slett vært unødvendig hvis Regjeringen hadde reagert tidligere og ikke tatt sjansen på at oljeprisen skulle holde seg høy. Regjeringen har den samme passive holdningen til arbeidsløsheten nå. De tre uavhengige institusjonene vi har som lager prognoser for arbeidsledigheten, sier at den vil gå opp utover året. Men Regjeringen har jo i årets statsbudsjett lagt opp til at den skal gå ned, både med hensyn til bevilgninger til arbeidsledighetstrygd og til arbeidsmarkedstiltak. Nå klamrer man seg til uketall for sysselsettingen – akkurat nå! Men det er ingen som har sagt at ledigheten vil gå ned i januar/februar, det er utover året den vil komme. Vi må kreve en annen og mer aktiv holdning. Dette århundre har hatt to viktige utviklingslinjer. Den ene er at stadig nye grupper har fått sin frihet – arbeiderne og kvinnene. Nå får nye grupper – homofile og andre – sine rettigheter. Fellesskapsordningene er blitt styrket. Denne lange linje føler jeg nå brytes i et samarbeid mellom regjeringspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet. Det er det vi ser konkret nå. Skrittene er ikke kjempestore, men de er der, og de går i gal retning.