Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-06:
I vårt alternative budsjett og i finansinnstillingen fremmet SV forslag om en betydelig lavere ramme enn Regjeringen for Forsvaret i 2003. En rekke av de kuttene Sosialistisk Venstreparti har foreslått, dreier seg om å kutte investeringer og nyanskaffelser. SV kutter bevisst på de investeringene som er knyttet til deltakelse i offensive internasjonale operasjoner og som er rettet mot en mulig invasjon fra øst. På driftsmidler kutter vi også på mange områder, da vi er av den oppfatning at det fremdeles er rom for en betydelig rasjonalisering og effektivisering av Forsvaret. Norge har enorme ressurser i de havområdene som vi har suverenitet over, et areal sju ganger vårt fastlandsareal, som kan fø 30 pst. av Europas befolkning, pålegger oss et stort ansvar. At vi forvalter disse ressursene på en skikkelig, bærekraftig måte er en forutsetning for vår legitimitet som forvaltere. Det gir oss legitim rett til å ha ansvaret for ressursene. For å kunne utøve denne forvaltningen trenger vi å vite hva som faktisk skjer der ute. Det er derfor bra at krisestyringskommandoen for nordområdene på Reitan og trafikksentraler etableres, slik det ble presisert i behandlingen av sårbarhetsmeldingen i høst. Men også Kystvakten må styrkes og ikke svekkes, slik det er foreslått. Også redningshelikoptertjenesten bør styrkes. SV har også ved flere anledninger bedt om en utredning av tørrdokk i Harstad i forhold til Forsvarets strategiske behov i nord. Etter SVs mening kan det være gode grunner til å satse på et slikt prosjekt for å holde den operative kapasiteten i nord så god som mulig. Vi vil følge opp denne saken videre. Det har skjedd en rekke drap med heimevernsvåpen de siste årene. Det er gledelig at et bredt flertall nå går inn for å fjerne tennstemplene på heimevernsvåpnene umiddelbart, og så sikre disse våpnene med kammerlås. Det er imidlertid vanskelig å forstå hvorfor ikke dette ble vedtatt i sommer, da saken var oppe forrige gang. Jeg viser her til replikkordskiftet. Det er ikke riktig, som representanten Hernæs sier, at det er kommet inn nye faglige momenter i den perioden. Men det er interessant å høre at Hernæs bekrefter at mediepresset er det nye momentet. Når det er sagt, vil jeg si at jeg er glad for at disse våpnene nå sikres på en forsvarlig måte. Det er på tide. SV går inn for å skrinlegge planene om etablering av Regionfelt Østlandet, som vil være et dyrt, unødvendig og svært miljøfiendtlig prosjekt. Norge bør i stedet søke samarbeid med Sverige når det gjelder å dekke behov for øvingsarealer. SV er også kritisk til at Norge i større grad skal stille øvingsarealer til rådighet for NATO-landene, og viser til de alvorlige miljøkonsekvensene som er påpekt ved planleggingen av Regionfelt Østlandet, som det også er sterk uenighet om, og der bygging settes i gang før konsesjon er gitt. Senterpartiet og SV fremmer derfor forslag om en uavhengig analyse av miljøkonsekvensene i Regionfelt Østlandet, og jeg tar hermed opp dette forslaget. Etter SVs oppfatning er det rom for betydelig rasjonalisering av det norske forsvaret. Vi konstaterer at det ikke ble flertall for Sosialistisk Venstrepartis forslag til ramme på dette kapitlet da det ble lagt fram i finansinnstillingen med en innsparing på snaut 4,5 milliarder kr. SV har ikke fremmet forslag til rammefordeling i behandlingen i forsvarskomiteen, og vil stemme imot den foreliggende innstilling under voteringen, med unntak av forslaget til vedtak under XII om fjerning av tennstempel og etablering av kammerlås på heimevernsvåpnene, og forslaget til vedtak under XIII om en bred gjennomgang av Heimevernets struktur. Norge er i krig i Afghanistan. SV har som kjent vært imot at Norge skulle bidra med militære bidrag til operasjon «Enduring Freedom» i Afghanistan. Norge har bidratt langt mer til krigen i Afghanistan enn til humanitære tiltak og fredsbygging i Afghanistan dette året. Etter SVs mening bør Norge avvikle innsatsen innen «Enduring Freedom», og konsentrere innsatsen i Afghanistan om humanitær hjelp og bidra til ISAF. Kampen mot terrorisme kan ikke vinnes med militære midler, men gjennom at det settes inn et bredt utvalg av tiltak. St.prp. nr. 55 for 2001-2002 slo fast dette, og der står det at «det i langt større grad enn før er rom for å anvende hele spektret av sikkerhetspolitiske virkemidler, i første rekke de:(1) politiske,(2) lovmessige,(3) politimessige,(4) diplomatiske,(5) økonomiske,(6) informasjonsmessige,(7) humanitære og(8) militære». (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7) (8) Jeg vil være den første til å understrekebetydningen av at en del langvarige og voldelige konflikter som i dag bidrar til å rekruttere til ekstreme og voldelige grupperinger, må løses. Dette gjelder bl.a. Midtøsten-konflikten, konflikten i Tsjetsjenia, Colombia og Kashmir, men effektiv kamp mot terrorisme kan ikke føres uten at det internasjonale samfunnet setter store ressurser og politisk vilje inn i å finne rettferdige og framtidige løsninger på slike konflikter. Terrortrusselen kan i liten grad bekjempes og forebygges med militære tiltak. Terrorangrep må forebygges gjennom effektiv etterretning og overvåkning for tidlig varsling og avsløring av konkrete planer. Overdreven fokus på militært forsvar mot terrorisme har ført til en alvorlig ubalanse i forholdet mellom ressursbruk for økt sivil sikkerhet og sårbarhetsreduserende tiltak på den ene siden og militært forsvar på den andre. I en tid med uklare trusselbilder er det viktig å utvikle en mer helhetlig sikkerhetspolitikk for Norge. Det er mange faktorer som er vel så viktige for norsk sikkerhet som vårt forhold til NATO. Det ville være et stort framskritt dersom vi i denne salen i større grad diskuterte nettopp dette framfor, som de fleste partiene i Stortinget i dag, med unntak av SV, å late som om NATO er den eneste egentlige garantisten i en krisesituasjon. Selv om det i dag ikke eksisterer noen direkte militær trussel mot Norge, har det norske forsvaret viktige nasjonale oppgaver å ivareta, særlig knyttet til suverenitetshevdelse og vern om våre store og ressursrike havområder. Dessuten har vi en betydelig rolle som energileverandør mot Europa som kan gjøre oss sårbare for å bli trukket inn i konflikter. SV mener at det ville være naturlig om Norge som en liten nasjon med et stort territorium prioriterte disse oppgavene framfor å satse på en framskutt posisjon i internasjonale, offensive operasjoner, slik som operasjonene i Afghanistan. I SV stiller vi oss positive til norske bidrag til fredsbevarende operasjoner, men mener at det verken ut fra prioriteringshensyn eller hensynet til norske sikkerhetsinteresser er naturlig at Norge deltar i operasjoner som «Enduring Freedom», stiller store styrker til rådighet for EUs forsvarssamarbeid eller hurtigreaksjonsstyrker i NATO. NATO har invitert inn en rekke nye medlemsland, og jeg vil understreke at Sosialistisk Venstreparti har vært kritisk til utvidelsesprosessen. Utvidelsen vil øke NATOs samlede territorium, den militærstrategiske betydningen og også den strategisk-økonomiske betydningen gjennom nærheten til de enorme petroleumsressursene i Sentral-Asia. Det er lite som tyder på at dette vil virke konfliktdempende i framtida. Det har vært betydelig motstand mot NATO-utvidelsen fra Russland, og det er nødvendig med fortsatt samarbeid for å fremme tillit mellom NATO og Russland. Det er positivt at det er lagt til rette for økt kontakt mellom Russland og NATO gjennom NATO-Russland-rådet, og en styrket dialog kan være til fordel for forholdet mellom Norge og Russland. Jeg vil imidlertid understreke at det er i våre sikkerhetsinteresser å ha et aktivt samarbeid med Russland uavhengig av NATO, og mener at Norge bør bidra mer enn i dag til å løse alvorlige sosiale problemer og miljøproblemer, særlig i områdene som grenser inn til Norge. I den sammenheng er det svært uheldig at budsjettforliket mellom Fremskrittspartiet og Regjeringen innebærer kutt i denne formen for bistand. AMEC-samarbeidet om forsvarlig håndtering av atomavfall og konvensjonelle miljøproblemer fra militære aktiviteter er svært viktig i denne sammenheng, og jeg vil be forsvarsministeren om å arbeide aktivt for å sikre et videre amerikansk engasjement i dette, så vel som et norsk. NATO-toppmøtet i november 2002 besluttet å sette i gang en NATO-utredning av et omfattende rakettskjold. Bygging av rakettskjold vil innebære en enorm sløsing med ressurser, og vil kunne lede til et nytt rustningskappløp og dermed føre til økt sikkerhetspolitisk ustabilitet framfor økt sikkerhet. På dette møtet ble det også vedtatt å opprette en hurtigreaksjonsstyrke. Også kommandostrukturene blir nå endret for å kunne tilpasses operasjoner over hele kloden. Dette er en utvikling basert på et valg om at NATO skal ha sine oppgaver i å bekjempe terrorister og fjerne masseødeleggelsesvåpen. Etter SVs mening bør denne rollen ikke tilligge NATO. I stedet for å utvide NATO og tilføre slike virkemidler som ble vedtatt i Praha, burde vi styrke og bygge videre på alleuropeiske og globale sikkerhetsorganisasjoner som OSSE og FN. Å skape en mer rettferdig fordeling av jordas ressurser og å avskaffe nød og fattigdom er både et av de viktigste målene for FN og et av de viktigste tiltakene for å fremme en fredelig utvikling på kloden. Dette forutsetter at FN får økte ressurser og mulighet til å drive igjennom en økonomisk politikk som tjener de fattigste. FN har også en rekke oppgaver direkte knyttet til fred og nedrustning, konfliktforebygging og konfliktdemping. FN-pakten forbyr angrepskrig og pålegger medlemslandene å respektere menneskerettighetene. SV vil arbeide for at FN-systemet styrkes og settes i stand til å kunne forestå legitim maktbruk når dette er nødvendig, men mener det er viktig å opprettholde strenge restriksjoner for når makt skal anvendes. Som et lite land har Norge interesse av å verne om folkerettens forbud mot maktbruk og etablere restriktive regler for når maktbruk er legitimt. Norge må bidra til å styrke FNs autoritet. Da rimer det dårlig at Norge nå reduserer sine engasjement i FN-operasjoner og sier nei når FN spør om deltakelse og bidrag i FNs nye egne operasjoner.