Henrik Asheim (Høyre), 2018-12-03:
La meg starte denne debatten med å takke komiteen for et godt samarbeid i behandlingen av statsbudsjettet for 2019. Som de fleste vet, kom vi i gang litt senere enn det som normalt er. Allikevel har komiteen samlet vist stor fleksibilitet og velvilje, både opposisjon og posisjon, for å få på plass en innstilling som heller ikke har forsinket Stortinget mer enn strengt nødvendig med tanke på den parlamentariske situasjonen som vi har vært igjennom denne høsten. I oktober la regjeringen frem et svært godt budsjettforslag for 2019. Dette var et budsjett som også var bygget på de tidligere budsjettenighetene med klare, gjenkjennelige prioriteringer for alle de fire ikke-sosialistiske partiene, noe som la et godt grunnlag for den enigheten som i dag vil vedtas i Stortinget. La meg derfor også få takke Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti for konstruktive samtaler og en god felles budsjettavtale for 2019. Dette er den ellevte budsjettenigheten mellom disse fire partiene siden 2013, og om jeg får si: en av de mindre konfliktfylte. Jeg vil også rette en takk til opposisjonen, som har vist velvilje og jobbet hardt for å få på plass alt som trengs fra komiteens side for å kunne fremme sin helhetlige innstilling i tide. Litt i tråd med min takk til komiteen er det verdt å si at man skal ikke reise så langt ut av vårt land for å finne mye større utfordringer i det politiske liv. I vårt naboland Sverige har de ennå ikke fått på plass en regjering etter valget de hadde i begynnelsen av september. I Frankrike preges landet av demonstrasjoner og unntakstilstand nettopp på grunn av forslaget til budsjett for 2019. Kontrasten til Norge er stor. Selv om Kristelig Folkeparti holdt oss alle i spenning noen uker, kan de av oss som brukte en del kvelder på å følge fylkesårsmøtene i dette partiet, skrive under på at det ikke akkurat var kaos og uforutsigbarhet som preget møtene, det var vafler og respekt for hverandre som preget debatten. Denne stabiliteten og forutsigbarheten er i seg selv en styrke for Norge og en velferd for folk, nettopp det at partier med ulikt utgangspunkt finner felles løsninger, og at vi har en opposisjon som markerer uenighet med flertallet, men som også forholder seg konstruktivt når det er nødvendig for landet vårt. Det er noe vi skal glede oss over, og det er noe vi bør ta vare på i Norge. Det går godt i landet vårt. Ledigheten fortsetter å gå ned. Sysselsettingen fortsetter å stige. Klimagassutslippene reduseres til det laveste nivået siden 1995. Og stadig flere elever lærer mer på skolen. Disse resultatene har ikke kommet av seg selv, og det er heller ingen naturlov at det vil fortsette i fremtiden. Derfor er de politiske prioriteringene og valgene vi tar i dette budsjettet, viktige. Vi skal alltid bruke gode tider til å investere for fremtiden og ruste oss for de utfordringene som helt sikkert vil komme. Noen av dem kjenner vi til, andre vil komme brått på. Det er verdt å minne om at politikere i utgangspunktet ikke har noen penger – alt vi bevilger i budsjettet, er folks penger, som vi forvalter på vegne av og med tillit fra dem. Det stiller krav til at vi husholderer skikkelig, at vi ikke bruker mer enn vi har, og at vi prioriterer dem som trenger det mest, når de trenger det. Det andre er at løsningene ikke alltid kan være å skatte mer. Vi må legge til rette for at det også skapes mer i landet vårt. Når bedriftene har rom til å investere, ansette flere og utvikle sine produkter, gir det også ringvirkninger. Flere kommer i jobb og får dermed også økonomisk trygghet for seg selv og sin familie. Det å vite at regningene kan betales i tide, og at uforutsette utgifter ikke betyr krise for familien, er den viktigste velferden folk kan ha. Gjennom investeringer i bedrifter utvikler vi også som nasjon flere bein å stå på. Slik ruster vi oss for en tid der olje- og gassmotoren i økonomien vil bli litt svakere. For å fortsette å ha råd til vår felles velferd som fordeler verdiene rettferdig i samfunnet, må vi ha verdier å fordele. De verdiene må skapes, og derfor må vi legge til rette for verdiskaping. Det tas viktige grep i budsjettet for å sikre at det skapes mer i Norge. Med budsjettforliket reduseres selskapsskatten ytterligere, til 22 pst., slik at våre bedrifter har konkurransedyktige rammevilkår, og at arbeidsplasser ikke flytter utenlands. Vi reduserer også formuesskatten på arbeidende kapital, slik at den særnorske skatten på norsk eierskap reduseres. Når vi nå ytterligere øker rabatten i formuesskatten, betyr det at bedrifter ikke må skatte så mye av maskinene sine og utstyret de har for å skape verdier og arbeidsplasser. Å skattlegge dette er litt som å spise settepoteter. Det fungerer fint ett år, men høsten etter får en et problem. I tillegg investerer vi ytterligere i det som man kan kalle blodomløpet i samfunnet vårt – vei, jernbane og havner. Siden de fire ikke-sosialistiske partiene fikk flertall i 2013, har investeringene i samferdsel økt med 75 pst. Slik sørger vi for å investere i fremtidens Norge, og vi moderniserer vår felles infrastruktur. Vi vet også at utdanning er en viktig grunnplanke for å lykkes senere i livet. En god utdanning kan ingen ta fra deg, det gir uavhengighet og er et verktøy for å nå dine mål og drømmer. Derfor er det svært positivt at flere elever lærer mer i den norske skolen, at færre faller fra, og at fraværet i skolen er redusert dramatisk etter at fraværsgrensen ble innført. Satsingen på en god skole fortsetter – ikke minst ved at vi oppretter 600 nye lærerspesialister. Målet er at hver skole i Norge skal ha en slik – dette for å sørge for at hver skole har en ekspert på sitt lærerværelse som kan bistå de andre lærerne, som kan identifisere lærevansker, og som kan gjøre det enklere å fange opp dem som trenger det, tidlig. Vi investerer også tungt i forskning og høyere utdanning, fordi fremtidens utfordringer krever at vi tenker nytt og annerledes. Tirsdag 20. november kunne regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti presentere en helhetlig enighet om statsbudsjettet for 2019. Kristelig Folkeparti vil helt sikkert trekke frem flere av sine gjennomslag i sitt hovedinnlegg senere i debatten. Men det er verdt å merke seg noen hovedtrekk. Vi finner rom til ytterligere å investere i vår felles velferd ved særlig å prioritere barnefamiliene. Barnetrygden øker for første gang på 22 år samtidig som engangsstønaden også øker. Dette kommer i tillegg til at regjeringen utvider gratis kjernetid til også å gjelde 2-åringer. Barnehagene får økte midler til bemanningsnormen i barnehage som innføres, og mer av midlene til kommunene øremerkes lærernormen i tillegg til en reell øking til dette formålet. Dette gjøres samtidig som vi verner om de viktige grepene for å investere for fremtiden ved å redusere skattene, gi mer til vei og bane og øke forskningsinnsatsen. Det er også verdt å merke seg at det er Kristelig Folkepartis gjennomslag i dette budsjettforliket som nå får hardest medfart fra Arbeiderpartiet i mediene og kanskje også i dagens debatt. Det er interessant å merke seg at på flere områder øker avstanden mellom dagens opposisjonspartier. Arbeiderpartiet kritiserer økningene til barnefamiliene der Sosialistisk Venstreparti hyller dem. SV og Miljøpartiet De Grønne vil øke miljøavgiftene kraftig der Senterpartiet hevder at de er imot. Men samtidig ser dagens fem opposisjonspartier ut til å være enige om noen hovedtrekk: Det skal bli dyrere å jobbe og dyrere å skape arbeidsplasser. Samtlige partier øker skattetrykket samtidig som de går mot store og viktige reformer for å fornye og forenkle – dette i en tid da vi vet at vi må skape mer, og hvor vi fremover må få mer ut av de pengene vi bevilger. De går mot aktivitetsplikt for sosialhjelpsmottakere, selv om vi vet at dette får flere ut i jobb. De er motstandere av Nye Veier, som anslår å kunne spare oss for 30 mrd. kr i de viktige samferdselsinvesteringene vi skal gjøre – ved å jobbe smartere og planlegge bedre. Man er rett og slett ikke opptatt av å bake kaken større for å ha mer å fordele, og opposisjonen er ikke villig til å få mer ut av de ingrediensene vi allerede har planlagt å bruke. Slik ruster man ikke Norge for fremtiden. Slik tar man ikke ansvar for landet vårt i årene som kommer. Norge er verdens beste land å bo i. Det har ikke kommet av seg selv, og det er ingen naturlov at det er slik i fremtiden. Det budsjettet Stortinget i dag kommer til å vedta, er et budsjett som skaper og fordeler. Slik sikrer vi den norske modellen for fremtiden.