trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola T. Heggem (Senterpartiet), 2002-12-13:
Bislett stadion har en helt spesiell plass i alle sportsinteresserte nordmenns hjerter. Derfor er det med glede vi i Senterpartiet slutter oss til regjeringspartiene og Fremskrittspartiets forslag om å støtte prosjektet for nytt stadion. Dette er i tidligere senterpartist, stortingsrepresentant og Bislett-general, nå avdøde Arne Haukvik sin ånd. Når det er sagt, må jeg få lov til å uttrykke en generell skepsis til slike engangstilfeller og prioriteringer til enkeltkommuner som faktisk selv har nedprioritert rehabilitering og bygging av nye idrettsanlegg. Men som sagt, vi støtter forslaget. Med min bakgrunn er det også naturlig, og ikke minst godt, fra denne talerstol å kunne si noen få ord om idrett og idrettspolitikk. Gode, moderne idrettsanlegg er helt avgjørende for å nå målet om idrett og fysisk aktivitet for alle. Det er også helt nødvendig at offentlige myndigheter, både lokale og sentrale, settes i stand til å prioritere støtte til lokale idrettslag, og på den måten stimulere til økt aktivitet i den lokale frivillige, medlemsbaserte idretten. Vi er vitne til et stort fysisk forfall, spesielt blant ungdom. Blant annet derfor er dette budskapet så viktig. Prinsippvedtak og vedtatte tildelingskriterier i 2002 vil gi mer penger til breddeidrett for barn og unge og til fleraktivitetsbygg, nærmiljøanlegg og andre anlegg. Dette må følges opp. Vi har både i dag og tidligere hørt mange rosende og viktige ord om kulturens betydning for samfunnsutvikling, trivsel, framtidstro og identitet i det enkelte lokalsamfunn. Senterpartiet er spesielt opptatt av dette. Kultur er i stor grad basert på frivillighet, og slik ønsker vi at det fortsatt skal være. Det ble tidligere i debatten sagt at det stort sett bare er pengene som utgjør forskjellen på de ulike budsjettforslagene som blir presentert her i dag. Jeg er faktisk overrasket over at det er flere enn Fremskrittspartiet som tror det er mulig å videreutvikle kultur stort sett med fine ord. Jeg vil faktisk hevde at de ulike ressursene partiene prioriterer til kultur, utgjør en vesentlig forskjell. Jeg merket meg også at statsråden i sitt svar til meg i replikkordskiftet ikke ønsket å fortelle hvordan hun vurderer prioriteringen av kulturen opp mot skattelette for oss som tjener godt, og som kan bruke lettelsene til økt privat luksusforbruk, men at hun først og fremst ønsket å snakke om lettelser til næringslivet.
Ola T. Heggem (Senterpartiet), 2002-12-13:
I sitt svar til representanten Giske drog statsråden i tvil hvorvidt velferdstilbudet til barn og unge blir svekket. Det viser etter mitt syn at statsråden kjenner lite til de budsjettprosessene som i disse dager foregår rundt i norske kommuner. Så tre enkle spørsmål. Mener statsråden det er rettferdig at det er småbarnsforeldrene som skal betale sin del av barnehageavtalen? Det var det ene spørsmålet. Så vil jeg litt inn på adopsjonsstøtten. Der har Regjeringen i Sem-erklæringen sagt at den skal øke i løpet av perioden. De har maktet 900 kr i år. Hva er opptrappingsplanen på det punktet? Og til slutt: Mindretallets omprioriteringer under rammeområde 2 viser etter mitt syn mye god familiepolitikk og mye god sentrumspolitikk. Og jeg vil spørre om ikke statsråden er enig i at i en annen, gitt situasjon er dette en politikk som også kunne passet Kristelig Folkeparti godt.
Ola T. Heggem (Senterpartiet), 2002-12-13:
Litt tilfeldig, men jeg hadde tenkt å si litt om fylkesmannsembetet. Senterpartiet er enig i og ser selvfølgelig nødvendigheten av at embetet har tilstrekkelig ressurser til bl.a. å sikre den enkelte innbyggerens rettssikkerhet, bl.a. gjennom klagebehandling og tilsyn. Senterpartiet og statsråden er nok også enige om behovet for en reduksjon av statlig byråkrati. På et slikt grunnlag vil jeg spørre statsråden om han også kan være enig i at saker som er av skjønnsmessig karakter, kan overlates til politisk nivå. Og siden det er fredag like før jul, kan jeg også tillate meg å si på regionalt nivå, og at det ikke må innom fylkeskommunen. Og videre: Er det nødvendig at man i offentlig sektor, de ulike forvaltningsnivåene imellom, bruker så store ressurser som i dag på å kontrollere og overvåke hverandre?
Ola T. Heggem (Senterpartiet), 2002-12-13:
Det er fredag ettermiddag, og debatten nærmer seg slutten. Jeg skal ikke bruke mine tilmålte tre minutter. Litt om adopsjonsstøtten: Regjeringspartiene viser til Sem-erklæringen der de forpliktet seg til å øke støtten i løpet av perioden. De foreslår en økning på 900 kr, til 23 400 pr. barn i 2003. Mindretallet viser til sin ambisjon om å øke støtten til l G i løpet av perioden. Senterpartiet står fast ved denne lovnaden og foreslår å øke adopsjonsstøtten til 35 000 kr pr. barn ved å tilføre budsjettposten 8 mill. kr i sitt alternative budsjett for 2003. Med bakgrunn i representanten Alvheims og Fremskrittspartiets høye profil i media i denne saken er det skuffende at Fremskrittspartiet ikke støtter dette forslaget. Jeg har nå i to år deltatt i budsjettarbeidet i denne komiteen og har ikke sett at Fremskrittspartiet har løftet en finger for å heve adopsjonsstøtten. Det er nesten slik at det er fristende å spørre om det føres én politikk i media og en annen i Stortinget.
May Britt Vihovde (Venstre), 2002-12-13:
Lat meg starta med tippenøkkelen. Den bekymringa som Venstre hadde når det gjaldt endringa i tippenøkkelen, gjekk ut på at når ein tok pengane til forsking bort, måtte ein ta løyvingane til forsking over statsbudsjettet. Vi er glade for at ein del av desse pengane er komne tilbake til kulturlivet. Men det betyr at Regjeringa må gå inn og følgja opp den biten som gjeld forsking. Når det gjeld inntektene til frivillige lag og organisasjonar, er Venstre veldig glad for at vi har fått ein auke på skattefritaket ved at ein kan gi pengar til frivillige lag og organisasjonar og få større skattefritak på det. Det trur vi kan vera eit viktig bidrag til dei frivillige laga og organisasjonane. Dette er inntekter som ikkje er bundne opp i prosjekt, på ting som vi kanskje ønskjer å prioritera, men det er pengar som kjem direkte til organisasjonane, og som dei kan bruka. Så vil eg innrømma at dette budsjettet som er levert, er eit stramt budsjett, og som eg sa, det vil òg vera eit kvileår for kulturbudsjettet generelt. Men det ønskjer vi å sjå på til neste år. Dette stramme budsjettet har iallfall gitt ein rentenedgang. Det har gitt moglegheit for oppblomstring i næringslivet og ein svakare kronekurs. Det vil no kanskje kunna gjera at næringslivet i større grad kan vera med og bruka sitt overskot til å gi til kulturlivet. Der er norsk næringsliv flinke, og det ønskjer vi å stimulera til.
Jan Koløy (Fremskrittspartiet), 2002-12-13:
Det har i mange år eksistert en støtte til ymse publikasjoner. Historisk sett kan denne ha blitt brukt eller misbrukt av politikere som har ønsket å tildele penger til utvalgte publikasjoner uten på noen som helst måte å se det i sammenheng eller forklare hvorfor én får mye, mens en annen får lite. Fremskrittspartiet ønsker å bli kvitt denne ukulturen der skiftende politiske flertall kan dele ut penger på en skjønnsmessig måte. Fremskrittspartiet foreslår å legge objektive kriterier til grunn for tildelingen. Det er utelukkende ved bruk av slike objektive kriterier at vi unngår å gi lobbyistene makt, og at politikerne har mulighet til å tilgodese særinteresseorganisasjoner. Fremskrittspartiet har foreslått å finne fram til objektive kriterier til støtte for målene med posten som er enkle, målbare og vanskelige å manipulere. Selv har vi funnet fram til publikasjonenes opplagstall, og hvor ofte de kommer ut, borger godt for et rikt tilbud. Samtidig har vi innsett at mange av publikasjonene ville blitt unødig hardt rammet hvis vi la om støtten over natten. Derfor har vi foreslått at halvparten av støtten utdeles etter disse kriteriene og halvparten etter samme fordeling som tidligere. I forhandlinger med regjeringspartiene fikk vi gjennomslag for prinsippet i vårt forslag, noe vi er veldig glad for. Vi ønsker å gjøre disse objektive kriteriene gjeldende fra 2003. Derfor ønsker Fremskrittspartiet å vite hvor fort kulturministeren har tenkt å innføre objektive kriterier for tildeling av pressestøtte til ymse publikasjoner.
Jan Koløy (Fremskrittspartiet), 2002-12-13:
Fremskrittspartiet mener at alle deler av familiepolitikken må ta utgangspunkt i frivillighet, valgfrihet og mest mulig forutsigbarhet. Primært ønsker vi at all offentlig støtte til barnefamiliene, herunder kontantstøtte, barnehagesubsidier og fødselspenger, skal samles i én ytelse, nemlig i en sterkt økt barnetrygd. Hensikten er å fjerne dagens diskriminerende familiepolitikk overfor de foreldrene som gjør det aktive verdivalg: Det å være hjemme med barna. For at foreldrene skal ha mest mulig trygghet for det valg de gjør, er det viktig at de økonomiske rammene er stabile og gode nok også over tid. For at barnetrygden skal beholde sin realverdi og ikke sakte bli utvannet, er det viktig at vi sikrer dens størrelse. Fremskrittspartiet ønsker en automatisk prisjustering av barnetrygden. Med en slik indeksering vil mottakere av barnetrygd få en mye større grad av forutsigbarhet i sin økonomiske situasjon over tid. En indeksering vil også sørge for at en sakte forvitring av barnetrygden, som har foregått over mange år, stopper opp. En stabilisering av barnetrygdens nivå i forhold til de reelle utgifter som barnefamiliene har, er den beste garanti for at barnetrygdens intensjon oppnås. I vårt alternative statsbudsjett foreslår vi en økning av barnetrygden med 350 mill. kr., som en konsekvens av indeksregulering. Spørsmålene er: Vil statsråden bidra til å stanse forvitringen av barnetrygden og sørge for at den blir automatisk indeksregulert? Vil statsråden i løpet av 2003 gjøre en samlet vurdering av all støtte barnefamiliene får, og kanskje la dem få dette utbetalt gjennom barnetrygden?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Eg har reist frå Halvorsbøle i godt humør kvar gong. Ein kan ikkje la livet vera avhengig berre av kva som ligg igjen etter Halvorsbøle. Det er når budsjetta blir lagde fram, ein verkeleg ser kva som skjer. Eg vil faktisk gi Giske honnør, men noko av det som forundrar meg stadig vekk, er at han kan skryta av Arbeidarpartiet sitt budsjett. Det skjønar eg ikkje. For det Giske ikkje oppnådde då han sat i regjering og skulle finna inndekning for forslaga sine, har han no klart å oppnå saman med Framstegspartiet og SV utan at han treng å finna inndekning i det heile teke. Er det noko å skryta av? Hadde Stoltenberg-regjeringa lagt fram forslag til endring av tippenøkkel og funne inndekning for det som då måtte koma i tillegg, kunne han ha reist rundt og skrytt av det han hadde fått til, men han har altså fått fleirtal utan å måtta ta ansvar for noko av inndekninga. Når ein snakkar om budsjett, synest eg vi skal sjå på det litt over tid. Når budsjettet til Ellen Horn var så sabla godt for i fjor – og eg er samd i at det var godt – kvifor i all verda byrja ein ikkje då opptrappinga til Hålogaland Teater? Ein var komen så langt at ein kunne hatt den fyrste løyvinga dersom ein ville, men ein overlèt til året etter å koma med dei fyrste midlane. Det er òg ei prioritering. Det fyrste budsjettet Ellen Horn la fram, var eigentleg ikkje så kjempegodt. Om ho innrømde det, hugsar eg ikkje. Eg har no lagt fram mitt fyrste budsjett. Det er ikkje så kjempegodt, eg ser det, men vi har fått ned renta med ein halv prosent etter det totalbudsjettet vi har lagt fram, og det er eg glad for. Eg vonar eg til neste år skal få meir å rutta med når det gjeld kulturen. Slik blir det. Eitt år blir det bra, eit anna år blir det ikkje fullt så bra. Men Kultur-Noreg blir altså ikkje tilbode eit u-landsbudsjett med det som blir lagt fram i år heller, og det er det viktig for meg å streka under. Eg bed representanten Giske vera litt meir beskjeden i forhold til det han fekk til då han sat i posisjon, og det han har fått til i opposisjon, der han ikkje må ha noko som helst ansvar for å få inndekning for dei fantastiske forslaga.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Noko av det eg oppdaga då eg vart statsråd, var posten «ymse publikasjoner». Eg kjende til posten frå før, men eg visste ikkje at han var så lite regelstyrt. Difor står det faktisk allereie i budsjettproposisjonen frå departementet og Regjeringa at vi vil gå inn i denne posten og gjera noko med han, slik at han kan vera meir regelstyrt enn det han er i dag. Så når representanten seier at Framstegspartiet fekk gjennomslag, kan ein òg seia at Framstegspartiet støtta det som står i budsjettinnstillinga om at vi skal ha ein slik gjennomgang. Det er vi samde om. Samtidig veit vi at dette er publikasjonar der dei som står bak dei, f.eks. ulike organisasjonar, har blitt avhengige av desse pengane. Å foreslå ei omlegging som skal skje anten frå 1. januar 2003, som Framstegspartiet eigentleg ynskjer, eller frå 1. juli, blir faktisk å føra ein uansvarleg politikk. Dette vil gi ein del publikasjonar som har lagt opp sine budsjett ut frå det dei trur dei får, eit svært vanskeleg budsjett for neste år. Eg ynskjer ikkje at dei skal koma i ein veldig uheldig situasjon midt i året eller allereie rett over nyttår, som dei hadde gjort om Framstegspartiet hadde fått det som dei ville. Eg ynskjer å vera ansvarleg for alle publikasjonar og koma med kriterium for 2004. Då kan publikasjonane ha tid til å områ seg, og så kan dei òg få melding i god tid om kva utslag dette vil ha for dei ulike publikasjonane. Så 1. januar 2004 er det tidlegaste eg som ansvarleg statsråd kan gå inn for ei slik omlegging, for den må gjerast grundig, den må vera skikkeleg, og vi må òg sjå kva ulike utslag dette kan få. Ein del av publikasjonane har kanskje spesielle behov som vi òg må ta vare på. Det er ikkje alltid at berre objektivitet er det beste ved tildeling av midlar.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Inntrykket etter å ha sete og lytta her ei stund er at dei fleste opposisjonspolitikarane er veldig bekymra for alle dei problema som Kristeleg Folkeparti har for tida. Det er jo hyggeleg at ein er bekymra for det. Eg har begynt å sjå på det meir som utfordringar enn som problem, og eg trur det gjer at ein har ei litt meir offensiv haldning til kva grep ein skal ta. Men eg ser ei stor utfordring – for å seia det – i forhold til reklamepresset som blir retta mot born og ungdom. Det er spesielt desse spin-off-produkta representanten tenkjer på i forhold til Barne-TV. Det som har skjedd før om åra, er at andre aktørar har laga massevis av spin-off-produkt og tent mykje på det, og inntektene har absolutt ikkje gått tilbake til NRK. Dersom vi skal sjå positivt på akkurat det, synest eg for så vidt det er greitt at når ein skal ha inntekter av dette, kan dei gå tilbake til NRK, og at ein kan laga nye og betre program. Dette er noko som eg veit at òg barne- og familieministeren har vore oppteken av, og vore i dialog med NRK om, og som eg synest vi skal sjå litt vidare på. Det gjeld tidspunkta for når desse produkta kan seljast, og òg kor mange produkt ein skal ha. Eg trur at born ikkje tek skade av at vi har nokre blånisseluer, nokre rødnisseluer eller kva det måtte vera. Men no er det utruleg mange produkt ein har lagt opp til. Eg trur at ein kan sjå på omfanget og òg på tidspunktet, for vi har ei veldig kommersialisering av barndomen. Det er ei stor utfordring for oss å vera med og prøva å byggja opp borna våre til ikkje å bli for sterkt påverka av det. Så dette tek vi på alvor, og vi går i dialog med NRK om desse problemstillingane.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Det er no eingong slik når ein sit i regjering med andre parti, at ein må gi og ta når ein forhandlar. Dei skattelettane som denne regjeringa har stått for så langt, er for det fyrste skattelettar som eit stort fleirtal i Stortinget òg står bak. Det er næringslivsretta, gode skattelettar som vi treng i ei tid der vi merkar at arbeidsplassane er under press, og der vi treng å leggja til rette for at folk skal investera, og for å kunna tryggja arbeidsplassane og oppretta nye. Eg har ingen problem med å stå bak dei skattelettane som Regjeringa har føreslått. Når det no vart nokre nye avgiftslettar i forhandlinga, så er det igjen: Ein må gi og ta. Framstegspartiet hadde kutt på kulturbudsjettet på 600 mill. kr, og då synest eg, i forhold til det vi har fått igjen i forhandlingane med dei, at 100 mill. kr på brennevin og noko på campingvogner er til å leva med, fordi veldig mykje anna av det som vi har føreslått, er blitt bevart. Det er veldig viktig for meg. Skulle vi ha gått inn på premissane som ligg til grunn for Framstegspartiet sitt alternative kulturbudsjett, hadde eg ikkje hatt det særleg godt i dag. Men med det vi har fått til, er eg altså godt nøgd, sjølv om eg skal vera ærleg og seia at eg kan tenkja meg meir pengar til kulturen. Det vonar eg at eg får til neste år. Det er slik som i Stoltenberg-regjeringa. Eitt år fekk ein ikkje så mykje til, eit anna år fekk ein meir. Eg vonar at det skal bli slik for oss, at konjunkturane er slik for landet at vi skal ha rom for det. Når det gjeld den nasjonale kunnskapsbasen, la vi inn midlar til den i fjor. Det er noko av det som vart stroke i forhandlingane. Det ligg difor ikkje midlar på mitt budsjett til den nasjonale kunnskapsbasen. Førebels er vi nøydde til å følgja utviklinga, og så må vi sjå i framtida om vi kan finna midlar, dersom det er nødvendig, for å gå vidare med den basen.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
No er det på tide å seia at dette var eit spørsmål eg var glad for å få. Eg kunne kanskje ha oppfordra Jan Kjærstad til å lesa heile artikkelen. Sjølvsagt har eg ikkje sagt at dei må skriva fleire bøker i året. Men dersom dei skal leva av berre å skriva bøker, utan noko stipend eller anna, så må dei jo det. Men det er ikkje det som er meininga. Vi brukar 170 mill. kr på ulike stipend- og garantiinntekter, nettopp fordi kunstnarane skal få tid til å konsentrera seg om den jobben det er å skriva bøker. Mange bruker lang tid på det. Men når gjennomsnittsinntekta av ei bok er 70 000 kr, sa eg at det kan ein ikkje kan leva av. Så har vi altså ordningar som gjer at vi likevel har ein god del forfattarar som skriv fantastisk flotte bøker, og det skal vi ha. Nokre må ha andre jobbar ved sida av. Det trur eg òg det går veldig godt an å leva med, medan andre i visse tider kan konsentrera seg berre om å skriva. Dette mangfaldet skal vi føra vidare. Det kan representanten vera trygg for. Så dersom Jan Kjærstad hadde lese heile artikkelen, trur eg ikkje han hadde skrive det slik i sin artikkel. Så til kommentaren til mitt svar på Giskes replikk. Ja, Arbeidarpartiet har i dette budsjettet prioritert f.eks. å kutta halvparten av kontantstøtta til barnefamiliane tvert frå 1. januar. Det vil gi ein del familiar 1 500 kr, og vel så det, mindre i månaden å leva av. Det synest ikkje eg er ansvarleg. Giske hadde ansvaret for eit budsjett som gjaldt dei private skolane, eller friskolane. Han følgde ikkje eingong opp lova i forhold til budsjettet. Det har vi gjort, og vi har lagt inn 400 mill. kr, fordi det er det som står i lova at desse skolane skal ha. Det gjorde ikkje Giske, men det har vi gjort. Difor må vi prioritera innafor dei andre budsjetta. Det går fint an å koma ut med eit forslag der vi går i +/- 0, og ha ei skikkeleg behandling av det. Det er snakk om prioriteringar, både i forhold til det lovene seier at vi skal gjera, og i forhold til å ha rammer til familiane, f.eks. slik at dei kan planleggja og leva etter det.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Vi har fått vår tilmålte tid, er det ikkje det det heiter? Eg vil gjerne seia litt meir om den kulturelle skulesekken. Komiteen presiserer at spelemidlane ikkje skal gå til generelle eller direkte driftstilskot til ulike institusjonar. Eg oppfattar dette som ei klar understreking av at desse midlane ikkje skal avløysa eller koma i staden for ordinære løyvingar til administrasjon og generell drift. Det er greitt, men eg legg til grunn at desse formuleringane ikkje står i vegen for at det kan ytast øyremerkte tilskot til prosjekt som heilt ut ligg innanfor målsetjingane med den kulturelle skulesekken, jamvel om mottakaren av eit slikt nærare definert tilskot er ein kulturinstitusjon. Eg har òg merka meg May Hansen sitt ynske om at Dissimilis skal vera med i det vidare arbeidet, og det signalet tek eg med meg, det er òg ein slik kulturinstitusjon. Elles har det kome ein del merknader frå andre representantar. Eg er spent på framtida til Divisjonsmusikken i Halden, og eg er spent på kva Arbeiderpartiet i Halden gjer der i forhold til dei kommunale løyvingane. Eg håpar at Arbeiderpartiet går inn for at Halden kommune òg skal yta sitt, og at det dermed kan gå vidare som eit sivilt korps. Når det gjeld likebehandling i forhold til Nordland, har eg både svara på spørsmål frå kontroll- og konstitusjonskomiteen, eg har teke det opp med NRK, og eg har sagt at dette vedtaket frå Stortinget må gjennomførast. Eg har ikkje dirigert NRK med omsyn til når dette skal gjerast, men NRK har fått klar beskjed, slik som tidlegare statsråder òg har gitt NRK beskjed om, i forhold til det vedtaket som kontroll- og konstitusjonskomiteen har gjort. Det er ein av grunnane til at vår fraksjon ikkje er med på merknadene i innstillinga på dette området. Dette er noko som vi faktisk har gjort, og det er ikkje vanleg at dei som sit i posisjon, lager merknader om ting som allereie er gjorde, og som ein òg står bak. Så var det spørsmål i forhold til skattelette opp mot kultur. Då må eg gjerne innrømma at hadde vi gitt masse i skattelette til dei som tener veldig mykje, hadde eg skjønt spørsmålsstillinga, men vi gjer faktisk ikkje det. 320 000 kr er vel det ein del innanfor helsevesen og skule tener, og eg synest ikkje det er kjempehøge inntekter. Vi har ikkje prioritert dette høgt. Dei skattelettane vi faktisk har gått inn for, har vore næringslivsretta, og det er difor eg òg nemnde det i mitt svar i replikkvekslinga. Så vil eg gjerne svara på utfordringa i forhold til posten ymse publikasjonar. Framstegspartiet gjer dette til ei sak mellom Kristeleg Folkeparti og Framstegspartiet i forhold til Blikk, Magazinet, Korsets Seier og Norge I DAG. Eg skjønar kvifor dei gjer det. Men dersom ein statsråd faktisk skal stå her og bestemma kor mykje pengar som skal gå ut, ut frå om ein likar innhaldet i ei avis eller ikkje, då blir det sanneleg tider her i landet. Eg har sagt at vi skal gå gjennom støtteordningane, vi skal gjera det rettferdig, og vi skal innføra dei frå 1. januar 2004.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Jeg viser i hovedsak til hovedinnlegget fra Kristelig Folkeparti, som representanten Lånke holdt, men jeg har noe jeg vil kommentere i tillegg. Kunstnernes Informasjonskontor, KIK, skal arbeide med videreformidling av kunst og informasjon for og om kunstnere. Det er et viktig arbeid, og det er viktig for våre kunstnere å ha et informasjonssted som kan ha funksjon som en slags arbeidsformidling. En kunstnerbase må være mest mulig dynamisk, og den må være tilgjengelig. Kunstnere må kunne registrere sine arbeid så raskt at det er mulig utnytte en spin-off-effekt som en utstilling kan gi. Da må vi bruke ny teknologi, og vi må få basen ut på nett. Komiteen sier enstemmig at den er kjent med at Agder Kunstnersenter jobber med et spennende prosjekt for å muliggjøre dette. Jeg er glad for at komiteen ber Regjeringen vurdere et samarbeid med kompetansemiljøet på Sørlandet for å få til dette. Kanskje er dette starten på vårt første virtuelle galleri for elektronisk kunst. Divisjonsmusikken nevnte statsråden i sitt innlegg. Det er en sak som jeg fulgte i min tid i forsvarskomiteen, og som jeg har kunnet følge nå også i kulturkomiteen. Jeg må si at jeg er meget fornøyd med den innsatsen Kulturdepartementet har gjort for å få til en grei løsning slik at ikke Sørlandet og Halden mister den funksjonen som divisjonsmusikken har. Seilskutene skal jeg ikke si mer om enn at jeg synes de er flotte. Alle som har sett en av seilskutene komme inn i en havn med kjempekor om bord, vet at det er en kulturarv vi må ta vare på. Til slutt: Stiftelsen Arkivet ligger i Kristiansand. Det huset rommer en tøff og tung historie. Mange sørlendinger har vonde minner og kan fortelle historier om det som skjedde under krigen, da Gestapo brukte huset. Tortur og smerte fylte huset. Nå har sørlendingene tatt huset tilbake, og det er gjort en prisverdig innsats fra mange ildsjeler. Huset rommer en sterk og utfordrende utstilling, og de som ikke har vært der, bør ta seg en tur. Man blir berørt av den smerten som presenteres. Men det som er det beste med Arkivet, er at man stopper ikke der. Man har bygd et freds- og konflikthåndteringssenter i tilknytning til det. Våre historiske erfaringer skal lære oss hvordan vi bør gjøre framtiden bedre. Jeg er glad for at Høyre, Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet og Venstre støtter dette prosjektet med 500 000 kr over kulturbudsjettet.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-13:
Stortinget har ved flere anledninger økt lisensen for at nye fjernsynsregioner skulle bli etablert. NRKs egen beslutning om elleve fjernsynsregioner har fått tilslutning fra Stortinget gjennom øremerking av lisens for å få dette til. Av økningen fra og med 1996-budsjettet var 10 kr av lisensen eksplisitt knyttet til regionale fjernsynsendinger for Nordland. Dette var før NRK gikk over til å bli et aksjeselskap. De elleve fjernsynsregionene er nå på plass. Den siste av dem var Nordland, som 16. september 2002 kom i gang med fem minutters sending fire dager i uken. De øvrige ti fjernsynsregionene har dessuten 20 minutters sending fem dager i uken. Per i dag har Nordland dermed totalt 20 minutters distriktssendinger i uken, mens de øvrige har 120 minutter. Riktignok har NRK opplyst at i 2003 skal Nordland få en 20 minutters sending på fredager. Men selv med 40 minutters distriktssendinger i uken vil Nordland fortsatt ha et langt dårligere tilbud enn de øvrige regionene, nemlig bare en tredjepart av det de andre ti har. Kontroll- og konstitusjonskomiteen har gjennom flere år engasjert seg for å sikre at de to siste fjernsynsregionene, Nordland og Østfold, skulle komme på plass. Komiteen har også engasjert seg for at Nordland skulle få sendinger som er likeverdige med de øvrige regionene. Komiteen har uttalt seg om dette i to brev til kulturministeren i år. I brev datert 15. januar 2002 heter det: «Komiteen ønsker å få redegjort hvordan Stortinget vil sikre at Nordland får direkte distriktsendinger i tråd med Stortingets intensjoner og i samme omfang som de øvrige fjernsynsregionene.» I brev datert 9. april 2002 heter det: «Komiteen spør derfor statsråden om hun vil sørge for at Nordland får likeverdige distriktsendinger, med samme omfang som de øvrige kontorene, i løpet av 2003.» Flertallet i familie-, kultur- og administrasjonskomiteen har i sin merknad uttalt at det har vært Stortingets helt klare intensjon at sendeomfanget for de enkelte fjernsynsregionene skal være de samme, og forutsetter at dette nå blir effektuert. Det er viktig å få med seg at flertallet ikke går inn og detaljstyrer NRK. Flertallet sier ingenting om hvor mange minutters sendinger det skal være for de forskjellige fjernsynsregionene. NRK kan fritt både heve og senke antall minutter de ønsker å sende, men det skal være likebehandling av seerne i dette landet. Jeg ber om at statsråden nå bekrefter at hun vil påse at NRK sørger for at sendeomfanget for de enkelte fjernsynsregionene blir det samme. I denne spesielle saken bør statsråden gi klart signal til NRK om at dette forventes gjennomført i løpet av 2003.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-13:
Kultur er ikke bare viktig, det er en nødvendighet. Det skaper kreativitet, engasjement og deltakelse. Det skaper rett og slett samfunnet vårt. Det gir oss noe å leve av og å leve for. Bare den gløden jeg ser i øynene til datteren min når hun har vært på teaterdans, viser at dette lærer henne måter å uttrykke seg på og gir henne en grundig plattform. Hålogaland teaterbygg har regjeringspartiene og Fremskrittspartiet ikke funnet plass til i sitt budsjett. Jeg er ikke bare skuffet, men jeg er forbannet. 30 års kamp, og Nord-Norge er den eneste landsdelen som ikke har et teaterbygg. Tromsø kommune og Troms fylkeskommune har lagt inn millioner på millioner, og det er ikke fordi de har god råd, tvert imot, men det er fordi Hålogaland teaterbygg er en nødvendighet for å styrke og videreføre kulturlivet i Nord-Norge. Tomten er klar, huset er skissert, det er bare å sette spaden i jorda. Og spaden skulle ha vært i jorda for over ti år siden. Men nok en gang har regjeringspartiene og Fremskrittspartiet sviktet. Man har sviktet nordnorsk kulturliv. Det er ikke bare tull når Hålogaland teater kommer foran Stortinget og aksjonerer for viktigheten av å få et nytt teaterbygg for Hålogaland teater nå. Jeg forventer at midlene til byggestart for Hålogaland teater vil ligge på plass i revidert nasjonalbudsjett.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Først av alt: Jeg stiller meg noe undrende til merknaden fra representantene fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV om at velferdstilbudene til barn og unge reduseres. Jeg vil nesten tillate meg å stille spørsmål om hvordan det kan dokumenteres – for det medfører ikke riktighet. Barne- og ungdomsorganisasjonene får betydelig økt støtte neste år. Når det gjelder tiltakene på ungdomssatsing i distriktene, opprettholdes det på samme nivå i 2003 som i 2002. Vi har styrket tilskuddene til storbymidler for barn og unge. Dette er bare noen av tiltakene jeg kan nevne. Så dette stiller jeg meg noe undrende til. Når det gjelder kontantstøtten, er det faktisk slik at det er heller ikke særlig friske midler opposisjonspartiene kommer med. Man velger altså å kutte i kontantstøtten, som vi faktisk vet i forhold til en del undersøkelser kanskje er den viktigste, i hvert fall én av de økonomisk viktigste utjevningsordningene vi har i dette landet. Den er spesielt viktig for dem med lav inntekt. Derfor forundrer det meg at man går så offensivt ut og mener at det er et bedre tiltak å ta fra de svakest stilte – altså kontantstøtten – og bruke disse midlene også til andre gode formål. Når det så gjelder samlivstiltak/familievern, er det området også økt i forslaget til statsbudsjett fra Regjeringens side.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Til det siste spørsmålet vil jeg svare et klart og direkte nei. Jeg har ingen planer om det. Når det gjelder barnetrygden og en automatisk prisjustering, har jeg heller ingen planer – foreløpig iallfall – om å gå for et forslag om det. Regjeringen har i hvert fall ikke tatt opp en slik diskusjon. Jeg vil også vise til at det er svært mange år siden barnetrygden i det hele tatt har blitt prisjustert av ulike regjeringer og av Stortinget. Jeg mener å huske at det er så langt tilbake som i 1995 eller 1997 at man sist gang hadde en prisjustering av barnetrygden. Det sier meg at man kanskje ønsker å se barnetrygden i en større sammenheng. Vi vet at barnefamiliene kanskje har vært den gruppen i samfunnet som har fått bedre kår de senere årene, til tross for at barnetrygden ikke har vært prisjustert – kanskje nettopp fordi man på andre områder har hatt gode støtteordninger til barnefamiliene.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Det er jo ikke så veldig mange dagene siden vi hadde debatten om Dokument nr. 8-forslaget når det gjelder krisesentrene, hvor jeg også for så vidt svarte på dette spørsmålet. Men jeg har ikke noe imot å gjenta det. Som representanten vet, holder vi på med en ny finansieringsordning for krisesentrene. Det gjelder faktisk mer enn selve finansieringsordningen. Det gjelder også en helhetsdiskusjon knyttet til ulike deler av kvaliteten på krisesentrene. Det gjelder altså ikke bare selve økonomien, det er også behov for en oppgradering på noen områder. Når det gjelder uklarheten ved overgang til helseforetakene, sa jeg også sist at her har jeg en dialog med helseministeren og Helsedepartementet. Det skal ikke være slik at overgangen til helseforetak skal gi usikkerhet om hvor eventuelt lokale midler skal tas fra. Dette skal vi komme tilbake til. Så til selve økonomien i krisesentrene. Hvis vi ser på årets bevilgning, så har det vært en økning i tilskuddene til krisesenterdriften, nettopp fordi kommunene faktisk har gitt en god del midler. Det er vi veldig glad for, og, for å si det slik, det kommunene gir, det gir også staten i tillegg, automatisk. Vi vet at veksten på de kommunale tilskuddene fra 2000 til 2001 var på knappe 6 pst., og veksten fra 2001 til 2002 var på 10 pst. Det sier jo selvfølgelig ikke noe om at behovet kanskje er økende, og muligens større enn dette. Men det er en del budsjettprosesser som pågår i disse dager, og vi vet jo ennå ikke hvordan dette vil slå ut når det gjelder kommuner og fylkeskommuner og tilskudd til nettopp krisesentrene. Men vi har ikke hatt noen formelle henvendelser til departementet som tar opp problemer med økonomien for konkrete krisesentre i 2003. Det vil jeg gjerne at Stortinget skal vite.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Når det gjelder velferdstilbudet til barn og unge, mener jeg at vi har svært mange gode og bra tiltak i vårt budsjett. Vi viderefører, og vi øker på en del områder. Når det gjelder reduksjonen i småbarnstillegget fra neste år, har vi fra Regjeringens side valgt å gjøre dette, men vi ønsket at kontantstøtten opprettholdes. For kontantstøtten er et tilskudd til de barnefamilier som ikke velger barnehageplass. I de aller fleste tilfeller vil det faktisk være slik – på noe sikt iallfall, og kanskje allerede fra neste år – at familier som mottar barnehageplass, også vil få en betydelig reduksjon i foreldreprisen. Så hvis man ser dette på noe sikt, over noen år, vil de aller fleste av dem få langt mer igjen enn det tilskuddet som vi gir til kontantstøttebarna. Sånn er det bare. Vi mener – jeg har lyst til å gjenta det – at kontantstøtten er en utrolig god ordning for svært mange småbarnsfamilier. Som en tidligere representant fra regjeringspartiene sa, er det en meget stor andel av den norske befolkning med små barn som bruker kontantstøtten pr. i dag. Den er et viktig tilskudd til barnefamiliene. Vi har valgt å gjøre det slik. At Arbeiderpartiet og de andre partiene ønsker å bruke kontantstøtten på andre måter, det får så være – vi er uenige om dette. Vi mener at å bruke det på småbarnsforeldre er det beste.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-12-13:
Jeg vil først minne representanten om at det opposisjonspartiene gjør, er å omfordele penger som i dag går til kontantstøtte. Slik sett er det jo ikke et bedre velferdstilbud som legges inn fra opposisjonens side – man fordeler midlene på en noe annen måte. Grunnen til at kontantstøtten er så viktig, er, som jeg prøvde å si tidligere: Det har vært foretatt en rekke undersøkelser når det gjelder kontantstøtten, og det sies at kontantstøtten er en av de viktigste økonomiske utjevningsordninger vi har i dette landet. Derfor er det vi sier at den er målrettet, og at den er spesielt viktig – står det videre i disse undersøkelsene – for dem med lavest inntekt, altså de vanskelig økonomisk stilte. Jeg er uenig i at kontantstøtten ikke er vellykket. Jeg synes den er meget vellykket. Den gir en stor valgfrihet for barnefamilier. Det viser seg at det ene målet med kontantstøtten som gjaldt at foreldrene skulle være noe mer hjemme, er oppnådd. Etter min mening er kontantstøtten vellykket. Det kommer litt an på øynene som ser, selvfølgelig. Hvis man er veldig imot, går det an å argumentere mot, slik vi hører. Helt til slutt: Når det gjelder det at kommuner har dårlig økonomi, vil jeg nevne ett eksempel, barnevernet. Barnevernet i kommunene i dag gjør en glimrende innsats. Det jobbes utrolig bra. Vi har sett på hva kommunene gjør når det gjelder barnevernsansatte. Vi vet at det faktisk er en økning i antall ansatte i barnevernet, til tross for dårlig økonomi i kommunene. Og det er svært gledelig.
Victor Norman (Høyre), 2002-12-13:
Takk for spørsmålet, som jeg setter stor pris på å få anledning til å svare på. La meg først bare korrigere en liten feil. Det er riktig at arbeidsledigheten i Oslo er høy, men den er ikke høyere enn i de byene vi foreslår tilsynene flyttet til – bare slik at vi har det klart for oss. Når det gjelder hensynet til de ansatte ved flytting, har vi lagt veldig stor vekt på at de skal ivaretas på en god måte. Kanskje det viktigste vi gjør der, er at vi varsler at flyttingen skal foregå over en treårsperiode fra neste sommer, altså nesten fire år frem i tid. Vi pålegger samtidig hvert enkelt av tilsynene å utarbeide individuelle karriereplaner i samråd med den enkelte og den enkeltes fagforening, hvis de er medlem av en fagforening, som både skal ivareta dem som ønsker å flytte, på en god måte, og som skal ivareta hver enkelt av dem som ønsker å bli inntil tilsynet flytter, og samtidig hjelpe dem over i annet arbeid. Vi har åpnet for at det kan brukes bonusordninger for å holde på nøkkelpersonell så lenge som mulig frem til flytting, og at det samtidig i nært samarbeid med omstillingsavdelingen i Arbeids- og administrasjonsdepartementet, og om nødvendig med Aetat, skal lages et opplegg som sikrer disse folkene jobb i løpet av den perioden, hvis de ikke ønsker å flytte med. Vi har følelsen av at vi har fått etablert en god dialog med hovedsammenslutninger i staten om de prosessene som skal ivareta de enkelte. Vårt mål er at flyttingen av disse tilsynene skal bli stående som et godt eksempel på hvordan man kan gjennomføre omstillinger i staten uten at det fører til utstøting av arbeidstakere, for det er ikke den enkelte arbeidstaker tjent med. Det er ikke, i dette tilfellet, tilsynene tjent med, og det er i hvert fall ikke samfunnet tjent med.
Victor Norman (Høyre), 2002-12-13:
Jeg deler fullt ut representantens bekymring for omfanget av tidlig pensjonering i Norge, og det er en bekymring jeg deler med resten av Regjeringen, med alle partiene i Regjeringen og med alle partiene i Stortinget, så vidt jeg har kunnet konstatere. Det var jo en av hovedgrunnene til at den forrige regjeringen inngikk avtale med partene i arbeidslivet om et mer inkluderende arbeidsliv, hvor nettopp det å øke den reelle pensjoneringsalder var et av de operative målene. I intensjonsavtalen som Regjeringen har sluttet seg til, er det samtidig slik at man har definert hvilke virkemidler man skal bruke for å prøve å få opp bl.a. den reelle pensjoneringsalder. Vår holdning er at vi i første omgang skal gi disse virkemidlene en sjanse. Det betyr at vårt arbeid for inkludering bl.a. skal skje innenfor rammen av at det eksisterer en AFP-ordning. Samtidig skal Stortinget om ikke altfor lenge behandle Pensjonskommisjonens innstilling, og i diskusjonen om Pensjonskommisjonens innstilling kommer hele spørsmålet om hvordan vi kan få et tjenlig pensjonssystem i fremtiden. I den forbindelse vil også diskusjonen om AFP naturlig dukke opp. Men jeg tror det er viktig i det inkluderingsarbeidet vi nå foretar, at vi holder oss innenfor de virkemidlene som ligger i intensjonsavtalen, gir disse en sjanse, og så kan vi håpe at det fører frem. Skulle det vise seg at vi ikke når til målet, vil naturligvis alle parter være interessert i å se om vi må vurdere andre virkemidler. Men foreløpig må vi gi de virkemidlene som ligger i avtalen, en sjanse og godta at de virkemidlene som ikke ligger i avtalen, skal ligge til vi ser om de som ligger der, faktisk virker.
Victor Norman (Høyre), 2002-12-13:
Fylkesmennene har i tillegg til andre viktige oppgaver en helt sentral rolle i tilsynsarbeidet. Vi er veldig opptatt av at de skal både ha muligheter til å gjennomføre arbeidet på en forsvarlig måte, og at de selv skal organisere dette arbeidet på en måte som gjør at de oppfyller de kravene vi har stilt. Det vil alltid være slik i alle underliggende etater at man gjerne skulle hatt mer ressurser, og alltid har følelsen av at ressursene ikke strekker til. Vår vurdering er helt klart at de ressursmessige rammene som fylkesmennene har, ikke er til hinder for at de kan gjennomføre de lovpålagte oppgavene på en forsvarlig måte. Vi ser at fylkesmennene jobber hardt med å få ned saksbehandlingstiden på en del saker og få opp tilsynsarbeidet på en del saksområder. Vi ser så store forskjeller mellom fylkesmannsembetene i måloppnåelse at vi har kommet til at det her er mer et spørsmål om god organisering enn om å øke de ressursmessige rammene. Vår oppfatning er at her kan man nå atskillig bedre måloppnåelse uten at de får større ressursrammer enn det som er lagt inn i budsjettet.
Victor Norman (Høyre), 2002-12-13:
Det må utøves lokalt skjønn både i statlige etater og i kommuner hvis offentlig sektor skal fungere rimelig godt. I utgangspunktet har vi nok i Norge lagt oss altfor mye på regelstyring og altfor lite på delegering og desentralisering av skjønn i veldig mange saker. En av grunnene til at offentlig sektor fremstår som byråkratisk og lite brukervennlig er nettopp at anledningen til å utøve et skjønn lokalt i etater eller kommuner er for liten. I forbindelse med moderniseringsarbeidet jobber vi derfor med et større prosjekt som nettopp tar sikte på å ha en mindre grad av regelstyring og en større grad av styring som bl.a. innebærer større lokalt skjønn. Når det så gjelder det konkrete spørsmålet, om lokalt skjønn skal kunne overprøves av fylkesmannen, tror jeg vi må innse at skal man ha et element av lokalt skjønn, må man også åpne for at det skjønnet må kunne overprøves på en eller annen måte for at ikke skjønnet skal bli det samme som vilkårlighet. Jeg tror derfor at selv om politiske, skjønnsmessige avgjørelser må ligge til politisk nivå, må et skjønn i enkeltsaker på kommunenivå i en del tilfeller kunne overprøves på skjønnsmessig grunnlag også av fylkesmannen. Men det er viktig å få klarlagt hvilke saker det gjelder, og i hvilke saker skjønnsutøvelsen er en politisk skjønnsutøvelse som hører hjemme på et politisk nivå.
Victor Norman (Høyre), 2002-12-13:
La meg først si at det er vanskelig å se hva verdien av investeringer er, hvis de ikke i neste omgang skal avleire seg i form av enten privat eller offentlig forbruk. Å si at vi kaster bort ressursene ved å bruke dem på privat eller offentlig forbruk, og at vi ikke kaster dem bort ved å investere dem, vitner om en virkelighetsoppfatning som i hvert fall ikke jeg deler. Hvis ikke det vi holder på med, til syvende og sist kommer enkeltinnbyggerne til gode i form av privat eller offentlig forbruk, har det ikke noen særlig verdi. La meg også ta litt avstand fra forestillingen om at det står så fryktelig dårlig til med vedlikehold av offentlige bygninger eller med kvaliteten på det offentlige eierskapet til bygninger. Det er blitt atskillig bedre i årenes løp, takket være en stat som i økende grad har tatt ansvar også for sin bygningsmasse. Det tror jeg vi skal være glad for. Når det så gjelder investeringene innenfor Statsbyggs ramme konkret sett i 2003, er det riktig som representanten Giske sier, at der er lav investeringsaktivitet. Jeg tror alle som prøver å skaffe seg en bolig eller å få tak i håndverkere i det norske marked, skal være glad for at staten er tilbakeholden med å legge ytterligere beslag på en del av arbeidsmarkedet som har vært og fortsatt er veldig sterkt presset. Jeg tror det har vært fornuftig å bruke tidspunktet for offentlige investeringer i bygg som en del av konjunkturpolitikken, for å unngå å få overbelastet markedene i perioder hvor det lukter svidd, for å si det mildt, og samtidig bruke perioder med slakk i byggemarkedet til å få realisert viktige statlige byggeprosjekter. Jeg synes det er en linje man skal fortsette å holde seg til.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2002-12-13:
Fremskrittspartiet slutter seg i hovedsak til den regioninndeling av toll- og avgiftsforvaltningens ytre etat som Tolldirektoratet har foreslått, men er ikke enig i grensedragningen mellom Region Midt-Norge og Region Nord. Her er det praktiske hensyn som taler for at fylkesgrensen mellom Troms og Nordland også blir grensen mellom tollregionene Midt-Norge og Nord, og at Harstad ikke ivaretar oppgaver i nordre del av Nordland. Når det gjelder plassering av regiontollsteder, er det ett av Regjeringens valg som virker merkverdig. Det gjelder forslaget om å plassere regiontollstedet for Region Sør i Kristiansand. Ifølge direktoratet ville en naturlig plassering av regiontollstedet være i Vestfold. Direktoratet peker på at hovedtyngden av trafikken i regionen er i dette området, og at utviklingen gjør at området blir stadig viktigere sett fra toll- og avgiftsetatens side. Det blir pekt på at flytrafikken fra Torp, som allerede er landets nest største internasjonale flyplass, er sterkt økende, og at det samme gjelder fergetrafikken både til Sverige og Danmark. Videre er det et viktig poeng rent geografisk at Vestfold ligger sentralt i regionen og er lett tilgjengelig. Dette er direktoratets faglige og godt begrunnede anbefaling. Det blir derfor ganske kuriøst når Regjeringen velger å ikke følge denne anbefalingen, men i stedet foreslår Kristiansand, som har vesentlig mindre trafikk både av passasjerer og gods, og i tillegg ligger helt i utkanten av regionen med dårlig tilgjengelighet. Vestfold føler seg naturlig nok urimelig og usaklig behandlet i denne saken, og det samme gjelder for Drammen, som også er et klart mer logisk alternativ enn Kristiansand, både når det gjelder trafikkmengde og tilgjengelighet. Når Regjeringen gjør et så merkverdig valg på tvers av direktoratets faglige råd, burde den i det minste ta seg det bryet å gjøre et forsøk på å begrunne dette valget. Men det har Regjeringen ikke gjort i denne saken. «Etter en samlet vurdering» betyr på godt norsk mangel på saklige argumenter, og skaper mistanke om at her er det tatt andre og utenforliggende hensyn som en ikke ønsker å formidle. Det er ikke bra verken for politikken eller for politikere. Til slutt vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-12-13:
Jeg stemte feil.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-13:
President! Jeg ber om at det blir votert separat.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-29:
Jeg har et spørsmål til sosialministeren. I forbindelse med statsbudsjettet for 2002 vedtok Stortinget en rekke tiltak som skulle gjennomføres i regi av Regjeringen, og som man bad Regjeringen om å ta initiativ til når det gjaldt rusmiddelmisbrukere. Stortinget bad Regjeringen om å bedre tilbudet i kommunene til rusmiddelmisbrukere. Man bad om at det ble utarbeidet helhetlige tiltakspakker for et omsorgs- og behandlingstilbud for rusmiddelmisbrukere. Stortinget bad også om en full lovgjennomgang knyttet til psykisk helsevern og lov om sosial omsorg, samt andre lover der rusmiddelmisbruk er omtalt, ut fra mål om at behandlingsansvaret også skal tillegges helsepersonell. Det er vel sjelden at Stortinget har gitt klarere signaler om at tilbudet til rusmiddelmisbrukere må bedres. Sosialministeren har også vært høyt på banen og flagget at man skal ta initiativ overfor rusmiddelmisbrukere. Nå ser vi at man gjør retrett i regi av Regjeringen og sosialministeren på område etter område, og dette er områder som Stortinget har vedtatt at Regjeringen skal følge opp. Hva har sosialministeren tenkt å gjøre for å følge opp på de tre områdene som jeg har nevnt nå, og på andre områder som knytter seg til rusmiddelmisbruk?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-29:
Jeg oppfatter sosialministerens svar som en forklaring på hvorfor Regjeringen ikke følger opp Stortingets vedtak i den grad og i det tempo som Stortinget har forventninger om. Jeg registrerer også at Stortinget har tatt utgangspunkt i at det må være en nærhet i behandlingstilbudet, nettopp ved at det er boligtilbudet som skal bedres, og at det er et helhetlig tilbud det er snakk om, også når det gjelder det psykiske helsevernet. Hvordan vil sosialministeren da forklare at man nå støtter Oslo kommune, som vil konkurranseutsette rusmiddelomsorgen, og at man eventuelt også vil gi det tilbudet at behandlingen skjer i Sverige?