trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-01:
Det er vel ikke så rart om man kommer på den tanken at det er nødvendig å stille Kristelig Folkeparti det spørsmål om man har den nødvendige kritiske distansen under behandling av de nå kontroversielle, alvorlige sakene som dreier seg om oppkjøp av Aker RGI og lån gitt av norske banker som finansierer oppkjøpet, etter de uttalelsene som Apelthun Sæle kom med. Denne saken reiser mange spørsmål, men jeg kan konsentrere meg om ett i denne omgang. Den norske Bank, med et stort innslag av statlig eierskap, har lånt 2,7 milliarder kr til Røkke som finansiering av dette oppkjøpet. Nå er det satt mange spørsmålstegn ved hvordan dette lånet har skjedd, og det er fremmet krav overfor DnB om en gransking. Det er i denne omgang avvist av DnB. Mener statsministeren at det hadde vært klokt av Den norske Bank å foreta en gransking av hvordan innvilgelsen av dette lånet har skjedd?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-01:
Jeg har lyst til å rette mitt oppfølgingsspørsmål til finansministeren.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-01:
Ja, det er oppfølgingsspørsmål til det samme spørsmålet, men det går til finansministeren. Det må vel være tillatt?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-01:
Det går på selve behandlingen av konsesjonssøknaden som nå ligger i departementet. Den ligger vel i Næringsdepartementet, men jeg har likevel lyst til å rette et spørsmål til finansministeren. Jeg går ut fra at det er et ganske sterkt press både fra banker og fra Røkke for å få fortgang i denne behandlingen. Vi vet at den typen behandling tar rimelig lang tid, og mitt spørsmål til finansministeren blir: Kan vi være sikre på at departementet tar den nødvendige tid og behandler denne søknaden på en skikkelig og grundig måte, og ikke lar seg presse av de sterke interessene som måtte stå bak for å få fortgang i dette? Det er åpenbart mange som er ute etter den pengebingen som Aker har – banken skal ha sin del, Røkke skal ha sin andel – og presset er sikkert stort. Kan vi regne med at dette blir behandlet på en skikkelig, grundig måte, og at departementet ikke lar seg presse av konsesjonssøkeren?
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-12-01:
Jeg skjønner ikke riktig hvorfor dette oppfølgingsspørsmålet skulle rettes til finansministeren og ikke til statsministeren, for statsministeren kunne, som jeg, ha svart det selvfølgelige, at man vil ta den nødvendige tid for å behandle konsesjonssøknader – i denne sak som i alle andre saker.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-12-01:
Jeg skjønte nok hva spørsmålet var, nemlig om også finansministeren kunne tenke seg å vurdere en fleksibel bensinavgift. Jeg registrerte at Jagland i sitt svar i replikkrunden i finansdebatten ikke avviste tanken og sa at man kunne jo vurdere en slik ordning, men jeg syntes nok ikke at man kunne spore særlig entusiasme i svaret. Jeg er derfor ikke sikker på, når man har fått tenkt seg nøyere om, at man også i Arbeiderpartiet mener at det vil være en god løsning, slik jeg har forstått at Fremskrittspartiet mener. For min del vil jeg i hvert fall ikke nå signalisere at man skal begynne å lage fleksible avgifter verken på bensin eller annet, avhengig av markedssituasjonen.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-12-01:
Hvis finansministeren var av den oppfatning at avgiftsnivået f.eks. på bensin var helt feil, ville han selvfølgelig måtte ta et initiativ til å foreslå endringer. Det har ikke finansministeren gjort i forbindelse med dette budsjettet, og det må da tolkes i den retning at jeg mener at det avgiftsnivået vi har, må kunne forsvares. Det er dessuten ikke slik at bensinen er spesielt dyr nå i forhold til i «gamle dager». Hvis man ser på prisutviklingen, er ikke 9-10 kr pr. liter for bensin, som vi har i dag, avskrekkende i forhold til f.eks. 1-1,50 kr, som vi hadde tidlig på 1960-tallet.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-12-01:
Dette temaet ble også tatt opp i en replikk til statsministeren i finansdebatten, og han gav vel ganske klart uttrykk for hva Regjeringen mener når det gjelder å «plage» idrettslagene. Den aktuelle saken er svært skjevt framstilt i avisene. Man får av det som står i avisene, nærmest inntrykk av at det er et slags skattemessig anslag mot idretten. Det er ikke det som ligger i kortene. Bakgrunnen for at dette i det hele tatt har kommet fram i mediene, er at Finansdepartementet tidligere i år sendte ut på høring et forslag om en forskrift angående yrkesreiser og arbeidsreiser. Årsaken til at departementet nå foreslår forskriftsendring her, er at det har vist seg problematisk å klassifisere slike reiser, det har altså vært vanskelig å avgjøre om reisen mellom hjem og arbeidssted skal karakteriseres som arbeidsreise eller yrkesreise. Derfor har det vært et problem å fastslå hvilken beskatning man eventuelt skal ilegge en dekning fra arbeidsgiver for slike reiser. Så hele bakgrunnen for forslaget er generell og har overhodet ikke vært rettet spesielt mot idrettsorganisasjonene. At dette ikke først og fremst er rettet mot idrettsorganisasjonene, viser det faktum at idrettsorganisasjonene heller ikke har vært høringsinstans. Dette er noe som er konstruert opp av mediene, spesielt av Aftenposten, har jeg lagt merke til. Jeg kan på samme måte som statsministeren forsikre om at det ikke er Regjeringens politikk å stikke kjepper i hjulene for idrettsorganisasjonene. Vi vil ikke legge opp til at man skattemessig skal legge økte byrder på dem som utfører en meget verdifull arbeidsinnsats for idretten, en arbeidsinnsats som svært ofte er ubetalt.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-12-01:
De to siste temaene har jeg også nylig hatt spørsmål om i spørretimen, og jeg vil henvise til de svarene jeg gav der. Jeg synes det piskes opp en unødig frykt og stemning her for hva Finansdepartementet kan finne på av plager for folk flest.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-12-01:
Som spørreren også antydet på slutten av spørsmålet, er ikke dette mitt fagområde, og derfor er det ikke rimelig at jeg blander meg opp i hva nærings- og handelsministeren og hans departement nå kan antyde av ytterligere støtte, men jeg skal ta med meg spørsmålsstillingen. Jeg føler vel at det også lå et ønske i spørsmålet om at det søkes muligheter for en slik støtte. Så får man avvente svaret fra fagdepartementet.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-12-01:
Flertallet i finanskomiteen har bedt Regjeringen å vurdere behovet for endringer i avgiftsopplegget for alkohol i forbindelse med framleggelsen av revidert nasjonalbudsjett 2000, med sikte på eventuelle endringer i alkoholavgiftene fra 2001. I budsjettavtalen med Arbeiderpartiet er det enighet om at avgiftsopplegget må ta utgangspunkt i at rusmiddelpolitiske mål videreføres, samtidig som lovlig omsetning fremmes og grensehandelen begrenses. I forbindelse med gjennomgangen i revidert nasjonalbudsjett 2000 vil Regjeringen også vurdere om vin og brennevin har blitt lettere tilgjengelig for nordmenn på det svenske Systembolaget, bl.a. ved at det kan ha blitt flere utsalg langs norskegrensen.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-12-01:
Temaet grensehandel vet jeg ikke hvor mange ganger jeg har vært her på talerstolen og svart på i spørretimen, men det er ikke få i løpet av de to årene jeg har vært finansminister. Svaret har stort sett gått ut på at det er en bekymringsfull utvikling i grensehandelen, selv om man ikke skal karakterisere grensehandel som et problem i seg selv. Det er normalt at det er handel over grensene når nabofolk bor så tett innpå hverandre. Men det er stor usikkerhet om omfanget. Imidlertid tyder mye på at dette har et omfang som vi gjerne skulle ha sett mindre. Derfor har Finansdepartementet satt i gang et utredningsarbeid for å få større klarhet i hvilket omfang det dreier seg om, og kanskje spesielt hvilke varer det er som bidrar til denne grensehandelen. For det er en tendens til, særlig fra Bredvolds parti, å fokusere på polpriser, på alkoholavgifter og avgifter på tobakk, men de unngår hver gang å nevne at det kanskje også er et poeng med matvareprisene. Fremskrittspartiet går jo imot en redusert matmoms. Tross usikkerhet vet man i hvert fall at størst beløpsmessig omfang når det gjelder grensehandel, er knyttet til handelen med matvarer.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-12-01:
Jeg vil ikke karakterisere de aktiviteter som enkelte foretar seg, og som øker grensehandelen, som det sies. Det kan jo hende at det også ligger noe annet bak enn akkurat ønske om å øke grensehandelen. Jeg vet at det i Midt-Norge settes opp busser til Sverige, hvor selvfølgelig grensehandel blir et resultat, men målet er også en avslapningstur bl.a. for pensjonister. Så sier Bredvold at noe må gjøres, og det er jeg enig i. Først må vi få klarhet i hva problemet egentlig består i, og så får vi vurdere hva som må gjøres. Men i og med at vi allerede vet, som jeg sa i mitt forrige svar, at av størst omfang i kroner er matvarehandelen, vil Regjeringen følge opp i forbindelse med momsreformen til våren og foreslå en lavere moms på matvarer, slik at prisene på matvarer i Norge og i Sverige blir mer like.
Haakon Blankenborg (Arbeiderpartiet), 1999-12-01:
Eg har eit spørsmål til statsministeren om samarbeidet med EU. Denne regjeringa har vorte utsett for den sterkt misvisande karakteristikken å vere ei nei-regjering, men det har jo alle regjeringar etter 1994 vore. Dei har bygd på det same grunnlaget – folkeavstemminga, EØS og tosidige samarbeidsavtaler med EU, der ein måtte finne det nødvendig. Eg har også eit inntrykk av at alle i Stortinget og i Regjeringa meiner at ei utviding av EU til Sentral-Europa er eit viktig bidrag til europeisk stabilitet. Statsministeren understreka dette da han var i Tyskland nettopp. Han understreka at ei utviding av EU til Sentral-Europa er eit viktig bidrag til den europeiske utviklinga, og at Noreg vil medverke til at desse nye medlemslanda får ein så lett overgang som mogleg inn i EU. Og eg spør da: Kva har statsministeren tenkt at Noreg konkret skal medverke med for å utvide EU?
Haakon Blankenborg (Arbeiderpartiet), 1999-12-01:
Eg meinte ikkje at det var nokon grunn for statsministeren til å ha dårleg samvit for det arbeidet som han gjer for å auke samarbeidet med EU. Tvert imot er det som skjer, viktig. Eg meinte det eigentleg som ei støtte til Regjeringa når eg understreka det som statsministeren sa i si tale på Konrad Adenauer-stiftelsen, at Noreg vil vere ein partnar i utvidingsprosessen og vere med og lette overgangen for nye medlemer. Eg set også pris på at statsministeren går vidare her og seier at bidraget kan vere i form av økonomisk støtte eller på andre måtar. Meiner statsministeren at dette kan vere norske tiltak, eller ser han for seg at Noreg skal inngå i forhandlingar, konsultasjonar, med EU for å finne kor Noreg best kan medverke for at utvidinga kan kome i stand?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1999-12-01:
Jeg tror alle forstår at vi skal legge folkeavstemningen til grunn, og jeg skal la EU-debatten ligge. Det er likevel et paradoks for noen at vi har en regjering som er erklært motstander av norsk medlemskap, men som er tilhenger av at andre land skal melde seg inn i Den europeiske union. Statsministerens tale i Berlin må oppfattes som mer enn en aksept for at andre land har en selvbestemmelsesrett til å avgjøre om de vil bli medlemmer, for statsministeren sa at Norge gjerne vil være partner i denne prosessen, og at Norge vil lette disse landenes muligheter til å bli medlemmer i en overgangsfase. Og da gjør man noe mer enn å akseptere at andre land kan bli medlemmer, man vil bidra til det ved å gå inn og støtte dem. Jeg synes vi fortsatt ikke har fått helt klart svar på hvordan denne støtten skal gis. Skal den gis i form av økonomisk støtte direkte, slik man i dag gir gjennom EFTA-fondet til Spania og Portugal, eller skal det f.eks. åpnes for mer handel?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-01:
Jeg er glad for at statsministeren understreker at vi har en nei-regjering, men det er kanskje nødvendig å begynne å praktisere dette nei-et snart. En prøvestein på dette vil være når vi skal behandle f.eks. matsminkedirektiv, patent på liv eller barnematdirektivene. Ser statsministeren det slik at det er mulig å praktisere nei-et på en slik måte at man kan nedlegge et veto? Og ser statsministeren behovet for å få synliggjort konkret fordelen med å stå utenfor EU, og at ikke Regjeringa med sin politikk bidrar til at vi blir mer tilpasset enn et EU-medlemsland?
Inge Lønning (Høyre), 1999-12-01:
Statsministeren begrunnet sin uforbeholdne oppslutning om ønsket om å utvide EU med nye medlemsland med at Norge dermed får flere å samarbeide med innenfor rammen av EØS-avtalen. Det må jo være et paradoks i dette, for på Norges side er vi bare i selskap med Island og Liechtenstein. Med all respekt for disse landene er ikke den samlede kjøttvekt all verden. Ser ikke statsministeren et paradoks i at tyngdeforholdet innenfor dette avtaleverket hele tiden forskyves til Norges ugunst?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 1999-12-01:
Jeg har et spørsmål til finansministeren. Etter det rørende budsjettekteskapet vi nå har vært vitne til mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet, har en av konsekvensene vært at de svært høye og til dels særnorske avgiftene på bil har blitt videreført eller økt. En av dem er bensinavgiften. Hovedårsaken til den høye bensinprisen i Norge er i stor utstrekning nettopp bensinavgiftens størrelse. Hver gang oljeprisen nå stiger, vil bensinprisen bare bli høyere. Samtidig som oljeprisen øker, blir også statens inntekter større. Fremskrittspartiet har flere ganger tatt til orde for å få utredet et fleksibelt bensinavgiftssystem, hvor avgiften fluktuerer motsatt av oljeprisutviklingen. I et replikkordskifte i finansdebatten sa Arbeiderpartiets parlamentariske leder til Carl. I. Hagen at også Arbeiderpartiet kunne vurdere et system for å hindre de altfor store fluktuasjonene.(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 1999-12-01:
Hva mener statsråden om dette?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 1999-12-01:
Betyr det at finansministeren synes at nivået på dagens bensinavgifter er tilfredsstillende? Eller mener finansministeren at det kan være behov for å sette disse avgiftene ned, også fordi bilen vil være det viktigste transportmiddelet i all overskuelig fremtid? Den er et viktig transportmiddel for å opprettholde bosetting i distriktene. Den er et viktig transportmiddel for barnefamiliene. Den er et viktig transportmiddel for en rekke eldre mennesker i landet. Det betyr i realiteten at jo høyere bensinavgiften er, jo dyrere vil det være for hver enkelt av oss å kjøpe bensin. Er finansministeren såre tilfreds med nivået på bensinavgiften? Eller vil Regjeringen ta et initiativ for på en eller annen måte å kunne få dette nivået ned?
Børge Brende (Høyre), 1999-12-01:
Jeg har også et spørsmål til finansministeren. I hundrevis av idrettslag, korps og andre frivillige lag og organisasjoner gjør lederne og instruktørene på fritiden en formidabel jobb for mange unge mennesker. Derfor må man klype seg i armen når man ser at Finansdepartementet foreslår regler som innebærer at reise til og fra trening i utgangspunktet nå defineres som arbeidsreise og ikke lenger som yrkesreise. Dermed blir hele kilometergodtgjørelsen plutselig skattepliktig inntekt. Dette føyer seg inn i rekken av meget tvilsomme forslag fra Finansdepartementet i den senere tid. Om det ikke er idrettsledere man skal ta, er det parkering hos arbeidsgiver eller hjemme-pc betalt av arbeidsgiver. Kan finansministeren her og nå forsikre Stortinget om at han ikke har tenkt å gjennomføre disse reglene?
Børge Brende (Høyre), 1999-12-01:
Jeg takker for svaret. Finansministeren sier at det ikke var meningen at en omlegging av kilometergodtgjørelsen skulle ramme bl.a. idrettsledere. Men poenget er at følgen av de endringene som departementet foreslår, at man skal omdefinere yrkesreise til arbeidsreise, vil føre til at f.eks. en idrettsleder som har 27 000 kr i kilometergodtgjørelse for å kjøre hjemmefra til idrettsplass eller treningsområde – hvor han gjør en kjempeinnsats – og hjem igjen, vil kunne få en skatteskjerpelse på 13 000-14 000 kr. I seg selv synes jeg det burde ha avstedkommet at finansministeren straks de oppslagene kom, bare hadde lagt ballen død. Men jeg registrerer nå at idrettsledere i henhold til finansministeren ikke skal bli omfattet av denne skatteskjerpelsen. Når det gjelder skatt på hjemme-pc og fri parkering hos arbeidsgiver, lurer jeg på om finansministeren også har tenkt å frafalle det? Da vil jo gleden stige ytterligere!
Børge Brende (Høyre), 1999-12-01:
Jeg har følgende spørsmål til sosialministeren, som vil svare på vegne av helseministeren, som ikke er her i dag: «Fylkeslegen i Sør-Trøndelag har i en rapport avdekket at virksomheten ved Regionsykehuset i Trondheim, medisinsk avdeling, drives på en faglig uforsvarlig måte. Rapporten viser konstant overbelegg av pasienter gjennom flere år, samt stor infeksjonsfare. Dette rammer ikke minst pasientenes rettssikkerhet, sier fylkeslegen. Sentrale helsemyndigheter skyver fylkeskommunen foran seg uten å ta ansvar. Vil statsråden ta et nasjonalt ansvar for å sikre forsvarlige forhold ved landets sykehus, deriblant RiT?»
Børge Brende (Høyre), 1999-12-01:
Dette var et særdeles utilfredsstillende svar – ansvarsfraskrivelse i kjent stil fra denne regjeringen når det gjelder viktige helse- og sosialpolitiske spørsmål. Her snakker vi om en medisinsk avdeling ved et av våre regionsykehus hvor fylkeslegen påpeker at det er stor infeksjonsfare. Det er altså så stort overbelegg at det går på rettssikkerheten til pasientene løs. Og hva sier sosialministeren? Jo, hun ønsker å gjøre disse pasientene ytterligere til en kasteball mellom ulike forvaltningsnivå. Hun sier at Regjeringen skal komme tilbake til denne type problemstilling i revidert nasjonalbudsjett – altså om nesten ett år skal disse pasientene få et skikkelig svar på sin situasjon. Poenget er at helseministeren og Regjeringen i sitt budsjettforslag kuttet det statlige tilskuddet til regionsykehusene. Det ble kuttet fordi det ikke ble prisjustert. Vil sosialministeren og Regjeringen vurdere å prisjustere dette tilskuddet til regionsykehusene på bakgrunn av de siste opplysningene?
Børge Brende (Høyre), 1999-12-01:
Det er nesten slik at man blir i tvil om sosialministeren har tatt innover seg den krisen som er ved våre fire regionsykehus. Direktørene har presentert materiale som viser at pasientene ikke får adekvat behandling. Så sier hun at Regjeringen har økt bevilgningene til helse- og sosialtjenester. Poenget er at heller ikke i år prisjusterte man tilskuddet til regionsykehusene. Det er ikke prisjustert siden 1995, og det representerer et kutt på over 300 mill. kr. Jeg vil ha sosialministerens eksplisitte svar på om hun også støtter fullt ut det kutt som er foretatt i forhold til regionsykehusene. Og mener faktisk Regjeringen at selv om det nå er avdekket at mange pasienter ikke får en skikkelig behandling, så vil man fortsatt stå ved det kuttet og ikke komme tilbake med noen tilleggsbevilgninger til sykehusene før i revidert nasjonalbudsjett? Dette synes jeg er utrolig i forhold til de utsatte gruppene det her er snakk om. Jeg hadde faktisk ventet mer fra iallfall sosialministeren.
Børge Brende (Høyre), 1999-12-01:
Jeg er glad for at i hvert fall utviklingsministeren er i landet og kan besvare spørsmålet: «Det offentlige, gjennom blant annet SND, har tapt over 30 mill. kroner på gjeldssaneringen etter et halvt års drift ved Scanbio Lysøysund AS. Fabrikken skulle ta imot matavfall og resirkulere det til husdyrfôr, men produserte bare noen prøvepartier før millionene var brukt opp. Bedriften, som skulle løse et miljøproblem med helt ny teknologi, har hele tiden drevet uten utslippstillatelse. Mener statsråden SND har kvalitetssikret prosjektet godt nok før lånetilsagn ble gitt?»
Børge Brende (Høyre), 1999-12-01:
tatsråden hadde en grei gjennomgang av historikken, men da hun konkluderte med at det var en tilfredsstillende saksbehandling fra SNDs side, skvatt jeg litt i stolen. Jeg synes ikke premissene som statsråden la først i sitt innlegg, egentlig tydet på det. For hva er det snakk om? Jo, man skal lage en sildoljefabrikk om til et sted hvor man skal drive resirkulering av matavfall til dyrefôr. Men det var også kjent i forkant at det var store betenkeligheter knyttet til det å gjøre om matavfall fra husholdninger til dyrefôr, bl.a. på grunn av fare for forurensning. Burde det ikke ha ringt en varselklokke hos SND og Miljøverndepartementet da de så at hele prosjektet var basert på noe som det faktisk ikke var gitt utslippstillatelse til, og som det på det tidspunkt heller ikke var anledning til å gi godkjenning til?
Børge Brende (Høyre), 1999-12-01:
Staten har lagt igjen 30 mill. kr i dette prosjektet. På forhånd hadde man ikke søkt om utslippstillatelse, og hadde man fått nei på en slik søknad, hadde 30 mill. kr vært feilinvestert. Men la det ligge, og la oss gå over til kvalitetssikringen. Når man skal hente inn matavfall fra halve landet og bruke matavfallet til å lage dyrefôr, og man på forhånd ikke har undersøkt om dette matavfallet kan brukes som husdyrfôr, og man satser 30 mill. kr av statens penger, og statsråden ikke er villig til å si at dette er en uheldig kvalitetssikring fra SNDs side, må mitt spørsmål til statsråden bli: Når er man villig til å sette ned foten og si at dette ikke er forsvarlig?
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 1999-12-01:
Jeg har et spørsmål til forsvarsministeren, hvis statsministeren ikke insisterer på å ta det. Han er også berørt. Arbeidet med å styrke EUs evne til krisehåndtering og fredsbevarende aksjoner har åpenbart stor betydning, også for Norge. Særlig vil det være problematisk hvis vi kobles fra de løpende rådslagninger i Vest-Europa om viktige sikkerhets- og forsvarspolitiske spørsmål. Det framgår av pressen at både statsministeren og utenriksministeren har tatt til orde for konsultasjoner etter en særskilt ordning med EU – etter statsministerbesøket i Tyskland konkretisert som et mulig fellesorgan mellom EU og vesteuropeiske NATO-land som ikke er med i EU. Dette kan være vel og bra og et nyttig bidrag, men det er langt fra nok. Det er på en måte NATO nå, minus USA og Canada. Vi deltar nå for alle praktiske formål fullt ut i Vestunionens rådslagninger. Betyr dette at Regjeringen har lagt til side ønsket om å delta på daglig basis, både i den foreslåtte sikkerhetspolitiske komite i EU og i den foreslåtte militærkomite?
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 1999-12-01:
Jeg tviler ikke på at Regjeringen her gjør det som er mulig, men jeg tror en offentlig oftere bør gi inntrykk av hva som er ambisjonsnivået. Det er nemlig ikke spesielt vanskelig å få til konsultasjonsordninger med EU. Jeg har vært med på mange konsultasjoner med EU. Det det dreier seg om her, er å delta i det daglige arbeidet med løpende sikkerhetspolitiske og militære spørsmål. I det forhandlingsopplegget Regjeringen har lagt fram, er det meg bekjent slik at en ber om å få delta i EUs interne organer på disse områdene med tale- og forslagsrett. Men jeg tror det er nødvendig å spesifisere at dette er noe helt annet og mer omfattende enn å møtes til rådslagninger på politisk nivå av og til, for det tror jeg ikke er spesielt vanskelig å få til. EU har mange slike ordninger med utenforliggende organisasjoner og utenforliggende grupperinger av land. Så jeg ber om at forsvarsministeren sørger for at denne ambisjonen også kommer klarere til uttrykk i de signaler som sendes.
Eldbjørg Løwer (Venstre), 1999-12-01:
Jeg kan forsikre om at de av Regjeringens medlemmer som har mulighet til å påvirke EUs beslutninger i denne prosessen, gjør det. Det gjør også jeg som forsvarsminister i de sammenhenger jeg har anledning til det. Vi har redegjort i Stortinget for hvilke ambisjoner vi har i forhold til å kunne få innflytelse i den nye forsvars- og sikkerhetspolitiske strukturen i EU. Det går på å kunne påvirke mest mulig så tidlig som mulig både i diskusjoner generelt og i diskusjoner som fører fram til beslutninger, men vi får selvfølgelig ikke være til stede i de fora hvor EU tar sine beslutninger. Jeg reiser nå like etter denne spørretimen til Brussel og skal være med i forsvarsministermøtet i NATO. Der vil jeg igjen legge fram Norges ambisjoner og se hvor langt vi kan klare å komme.
Eldbjørg Løwer (Venstre), 1999-12-01:
Vi har i dag rettigheter i Vestunionen som er så klare som dem representanten Godal nå fremfører. Det er de samme rettigheter som vi har i Vestunionen i dag, som det er vår ambisjon å oppnå også i EU. Vi fremfører dette så klart og så tydelig som mulig når vi har anledning. Hva prosessen i EU fører fram til på Helsingfors-møtet, er selvfølgelig noe annet. Men vi har altså høye ambisjoner, nettopp for å prøve å oppnå høyest mulig mål.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-12-01:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «I Fædrelandsvennen 22. november 1999 framgår det at kommunestyremøtene i Vennesla kommune i Vest-Agder alltid åpnes med bønn og andakt. Det framgår av avisen at slik det fungerer i dag, er andakten i praksis en del av møtene i kommunestyret. Enkelte av kommunestyremedlemmene har reagert på dette. Mener statsråden det er riktig at kommunestyremedlemmer kan påtvinges andakt ved begynnelsen av kommunestyremøter?»
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 1999-12-01:
Jeg takker statsråden for svaret og er i likhet med ham glad hvis det kan finnes en lokal løsning på denne saken. Jeg er også glad for at statsråden er enig med meg i at andakt, skriftlesning og bønn bør være en frivillig ordning og ikke fungere i praksis slik den bl.a. tydeligvis gjør i Vennesla, ved at dette blir en del av kommunestyremøtet og dermed noe som alle må delta i. Jeg har selvfølgelig dyp respekt for de som vil delta i både andakt, skriftlesning og bønn, men mener i likhet med kommunalministeren at dette bør være frivillig. Jeg er også glad for at statsråden støtter meg i at kommunestyret bør gjennomgå dette på nytt, og at det bør være et klart skille mellom andakt, skriftlesning og bønn og ordinære kommunestyremøter.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-12-01:
Etter det jeg kjenner til, ble ordningen med andakt i tilknytning til kommunestyremøtene i Vennesla kommune innført tidlig på 1950-tallet og senest behandlet som sak i kommunestyret i 1988. Mot SVs stemmer ble det da besluttet å opprettholde ordningen. Etter det jeg også er kjent med, tok den nåværende ordføreren initiativ til å drøfte videreføringen av ordningen i forbindelse med konstituerende møte i kommunestyret, og jeg antar at kommunestyret er i stand til å finne praktiske løsninger dersom man ønsker å opprettholde ordningen. Jeg ser få betenkeligheter med å legge andakt i forkant av et kommunestyremøte, under forutsetning av at det er frivillig å delta, og at det skilles klart mellom andakten og kommunestyremøtet. Jeg vil tilrå at ordningen drøftes på nytt i det nyvalgte kommunestyret, og at det tilstrebes å finne praktiske ordninger som innebærer at selve kommunestyremøtet blir satt på et tidspunkt etter avslutning av andakten.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-12-01:
Som jeg sa i mitt første svar, er dette en ordning som man har hatt i kommunen siden tidlig på 1950-tallet, og det har i hovedsak vært et enstemmig kommunestyre som har sluttet seg til dette. Så vidt jeg er kjent med, har altså den nåværende ordføreren selv tatt initiativ til å drøfte videreføringen av ordningen. Jeg går ut fra at det kommer til å bli gjort, og at man, som jeg sa i mitt første svar, lokalt finner fram til hensiktsmessige løsninger dersom man ønsker å opprettholde ordningen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-12-01:
Ved opprettelse av statlige mottak for asylsøkere inngår UDI avtaler med ulike operatører, som da påtar seg ansvar for å drive mottakene etter gjeldende retningslinjer. Driftsoperatørene kan være kommuner, frivillige humanitære organisasjoner eller private aktører. Ved inngåelse av disse driftsavtalene legges de samme krav og retningslinjer til grunn for driften, uavhengig av hvem som er driftsoperatør. I reglementet for drift av statlige mottak stilles det primært krav til at konkrete funksjoner ved mottaksdriften skal dekkes, og ikke spesifikke krav til bemanningens størrelse. I tråd med reglementets krav skal mottakene ha en ansvars- og oppgavefordeling mellom driftsoperatøren, ledelsen, de ansatte og beboerne som sikrer at de ulike oppgavene innenfor det administrative, det organisatoriske og det beboerrettede arbeidet løses på en best mulig måte. I tillegg til disse kravene skal de ansvarlige personene for informasjons- og aktivitetsprogrammet i mottakene og de som har ansvar for arbeidet med barn og unge, ha fagkompetanse eller tilsvarende erfaring på disse områdene. Når det gjelder mulighetene til regionkontorene i UDI til å få informasjon om politianmeldelser av asylsøkere, er dette begrenset til situasjoner der mottaksledelsen kjenner til de kriminelle forholdene. Ved straffbare forhold der mottaket er den fornærmede part, skal mottakslederen anmelde forholdet. Er den fornærmede part en ansatt eller beboer, må disse anmelde forholdene selv. Dersom en beboer har gjort seg skyldig i straffbare forhold i mottaket og dette er anmeldt, skal mottaksleder sende melding om dette til UDI sentralt samt til vedkommende regionkontor. De samme skal også motta melding om straffbare forhold som ikke er anmeldt til politiet, og da med en forklaring på hvorfor dette ikke er gjort. Det er av stor betydning at politiet får kunnskap om straffbare forhold som begås både av asylsøkere og av andre borgere. Asylsøkere bør i så henseende behandles på lik linje med andre borgere som begår lovbrudd. Når andre enn mottaket er fornærmet, skal derfor mottaket gjøre politiet oppmerksom på straffbare forhold de er kjent med, og, som jeg allerede har nevnt, sende melding til UDI sentralt og til det berørte regionkontor.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-12-01:
For det første er det slik, som jeg sa i mitt svar, at de som har ansvaret for arbeidet med barn og unge, skal ha fagkompetanse eller tilsvarende erfaring på disse områdene. Det er også slik at i forhold til psykiske eller fysiske problemer som asylsøkere må ha, brukes det både helsefaglig kompetanse og annen kompetanse til å ta seg av slike ting. I utgangspunktet er asylsøkere beboere på asylmottak inntil bosetting eller tilbakereise til hjemland finner sted, og de er i hovedsak ansvarlig for sin egen situasjon. De bor på asylmottak som er bemannet for å ta seg av de funksjoner som et asylmottak skal ta seg av. Som jeg også sa, er det UDI som – under de forutsetninger jeg la til grunn i mitt første svar – skal varsle politiet om ulike lovbrudd, og det er viktig at asylsøkere her behandles på samme måte som en hvilken som helst annen borger.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-12-01:
Økende voldsbruk er et problem på mange områder, et problem som både sentrale og lokale myndigheter må ta på alvor. Uansett hvem som står for denne volden, er det en utvikling som ikke kan aksepteres. Og en må gjøre det en kan for å skape andre holdninger og forståelse for at dette er en utvikling som ingen av oss er tjent med. Jeg sa i mitt første svar og jeg gjentar at både regionkontorene og UDI sentralt skal ha melding når det foreligger anmeldelser av beboere på asylmottak. Det står fast. Jeg kjenner ikke til den konkrete saken som representanten Bastesen henviser til, men det er helt klare retningslinjer for hvordan denne type tilfeller skal rapporteres.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-12-01:
Det spørsmålet som representanten Solberg stiller, ble vurdert av Stortinget i tilknytning til gjennomgang av retningslinjer for skjønnstilskuddet ved behandlingen av kommuneøkonomiproposisjonen for 2000. Det heter i proposisjonen: «Det inntektsutjevnende tilskuddet i inntektssystemet omfatter kun kommunenes skatt på inntekt og formue. Eiendomsskatt, konsesjonskraftinntekter og eierinntekter er blant de inntektene som av den grunn ikke inngår i grunnlaget for det inntektsutjevnende tilskuddet. I retningslinjene heter det at dette ikke er til hinder for at fylkesmennene i skjønnstildelingen kan ta hensyn til slike inntekter i en totalvurdering av kommunenes økonomi.» I sin innstilling til denne proposisjonen uttaler en samlet kommunalkomite følgende: «Komiteen har merket seg den redegjørelse Regjeringen gir for kriteriene for tildeling av skjønnstilskudd.» Et mindretall fra Fremskrittspartiet og Høyre går imot at nivået på avgifter og eiendomsskatt skal påvirke tildelingen av skjønnstilskuddet. Jeg tolker dette slik at flertallet i komiteen støtter mitt og Regjeringens syn: Eiendomsskatt er en frivillig kommunal skatteform i den forstand at eiendomsskatt ikke skal inngå i grunnlaget for rammeoverføringer gjennom inntektsutjevnende tilskudd. Ved tildeling av skjønnsmidler kan imidlertid eiendomsskatt inngå i en helhetlig vurdering. Dette kan f.eks. være relevant ved spørsmål om tildeling av skjønn til en kommune som har brakt seg selv i en vanskelig økonomisk situasjon. Det er da rimelig å vurdere i hvilken grad kommunen har utnyttet sitt eget inntektsgrunnlag før man gir særskilt statlig bistand gjennom skjønn.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-12-01:
Som jeg sa i mitt første svar, kan det i enkelte situasjoner være grunnlag for å vurdere hvorvidt en kommune skal tildeles skjønnsmidler dersom man ikke har utnyttet inntektsgrunnlaget fullt ut. Dette er ikke regelen. Hovedregelen er at eiendomsskatt skal være en frivillig kommunal skatteform, der kommunene selv skal stå fritt med hensyn til om de velger å innføre dette eller ikke. Men samtidig er det slik at man må ta hensyn til at det skal være en noenlunde lik behandling av kommuner. Når enkelte kommuner utnytter inntektsgrunnlaget sitt fullt ut for å unngå å komme i en vanskelig økonomisk situasjon, mens andre ikke gjør det, blir det også urimelig dersom de kommunene som ikke har utnyttet inntektsgrunnlaget fullt ut, skal kompenseres høyere gjennom bruk av skjønnsmidler enn de kommunene som har tatt i bruk eiendomsskatt. Så det må også ved bruk av skjønnsmidler være en rimelig grad av likebehandling. Dette er opp til fylkesmannen å vurdere, men den vurderingen skjer i nært samarbeid med departementet.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-12-01:
La meg si det på denne måten: Alle kommuner skal tildeles skjønnsmidler ut fra reelt behov og økonomisk situasjon. Det innebærer at kommuner som ikke har innført eiendomsskatt, selvsagt ikke skal trekkes, selvsagt ikke skal få lavere tildeling av skjønnsmidler enn de ellers ville ha fått, på grunn av at de ikke har innført eiendomsskatt. Men de skal heller ikke overkompenseres, de skal altså heller ikke få en høyere tildeling enn de ville ha fått om eiendomsskatt hadde vært innført. Prinsippet her, også med hensyn til tildeling av skjønnsmidler, er mest mulig objektive kriterier, mest mulig likebehandling av kommunene. Innføring av eiendomsskatt er frivillig, det er en vurdering som kommunene selv gjør, men de kan ikke vente å få kompensasjon gjennom ekstra tildeling av skjønnsmidler dersom de ikke har innført eiendomsskatt. Man skal altså behandles likt uavhengig av om man har valgt å innføre eiendomsskatt eller ikke.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-12-01:
Jeg har et spørsmål til kommunal- og regionalministeren. «Ved opprettelse av asylmottak der private operatører driver mottaket i regi av Utlendingsdirektoratet(UDI) (UDI) Hvilke krav setter UDI til bemanningens størrelse og kvalifikasjoner når private operatører gis operatøransvar, og hva er årsaken til at det lokale UDI-kontor ikke får informasjon om anmeldelser som blir inngitt til politiet på lovbrudd begått av asylsøkere?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-12-01:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg registrerer at det ikke er krav til kvalifikasjoner når asylmottak skal bemannes. Det må etter min oppfatning være en stor svakhet. Vi leser i avisene om folk som kommer hit til landet med store traumer på grunn av krigsinnsats, og det kommer ungdom som har vært barnesoldater. Er det virkelig sånn at det ikke er behov for høyt kvalifiserte folk til å ta seg av disse folkene, slik at det kan gjøres på best mulig måte? På mitt andre spørsmål svarte statsråden at det skulle sendes beskjed til det lokale UDI-kontoret ved lovbrudd. Han kan jo prøve å ta en telefon til UDI-kontoret i Narvik for å få høre hvor mange lovbrudd som der finnes registrert.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-12-01:
Jeg kan ikke dy meg, jeg må peke på at en rekke steder der det er asylmottak, og spesielt når et nytt asylmottak blir opprettet, oppstår det store konflikter mellom lokalbefolkningen og asylantene. På mitt eget hjemsted er det blitt et stort problem for politiet. Det forekommer knivbruk, nedskalling, det kommer anmeldelser til politiet om alle slags brudd på ordensregler og også andre anmeldelser. Men ringer man det lokale kontoret til UDI i Narvik, har de ikke en eneste anmeldelse registrert, nettopp fordi det er UDI sentralt som blir varslet. Altså: Det er vel et ledd i UDIs praksis om at det ikke skal gis informasjon – som statsråden selv har svart på tidligere i spørretimen.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-12-01:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I ordinær spørretime 17. november 1999 sa statsråden at nedleggelse av direkteruta Brønnøysund–Oslo er en avgjørelse Widerøe tar. Men departementet har allerede opphevet statsstøtten. Indirekte blir dette da departementets ansvar. For å få reell konkurranse om dette rutetilbudet må flyplassen være minimum 1330 meter. Luftfartsverket har per i dag, på sin egen flyplass, kun godkjent 1 199 meter. Hva vil statsråden gjøre for å godkjenne tilstrekkelig lang rullebane, slik at det kan tas ned Fokker 50 fly?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-12-01:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er klar over at statsstøtten blir opphevet først når den nye anbudsrunden trer i kraft, men allerede da anbudspapirene var lagt ut, var forutsetningen at FOT-krav til Brønnøysund–Oslo skulle bort. Det er greit å si at man legger dette ut på anbud, og at det er fri konkurranse, men hvis man skal snakke om fri konkurranse, må flyplassen være tilstrekkelig lang til at de selskapene som operer med fly som kan konkurrere med Widerøe, får anledning til å lande. Og da må rullebanen være nær 1 330 meter, det er kravet fra selskapene. Det må i anstendighetens navn ikke bli slik at vi blir stående overfor samme situasjon som man hadde i Finnmark, at et selskap som kanskje ikke har fly engang, blir det som får anledning til å fly Brønnøysund. Når man skal snakke om konkurranse mellom Widerøe og andre, må det være selskap som har fly som man kan ta ned. Og da må banen være bortimot 1 330 meter.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-12-01:
Jeg takker statsråden igjen for svaret, og jeg registrerte det han sa i sitt forrige svar, og også det han sa nå, om at banen vurderes forlenget. Det setter jeg jo pris på. Det er for lite tid til å kommentere og si alt man har lyst til å si i en slik kort runde. Jeg syns tross alt at statsråden er positiv i sitt svar, men: Vurder å gjenopprette FOT-krav til ruten mellom Brønnøysund og Oslo!
Erna Solberg (Høyre), 1999-12-01:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «For Høyre har det vært et prinsipp at eiendomsskatt skal være en frivillig skatt i kommunene. Det skal ikke tas hensyn til om man har eller ikke har innført eiendomsskatt ved tildeling av rammeoverføring og skjønnsmidler. Statssekretær Olav Ulleren har senest i Farsunds Avis 19. november 1999 gitt uklare signaler om Regjeringens holdning. Er statsråden enig i at eiendomsskatt skal være en reell frivillig kommunal skatteform?»
Erna Solberg (Høyre), 1999-12-01:
Jeg konstaterer at statsråden, som har to statssekretærer, nå bryter klart med de prinsipper for eiendomsskatt som en av disse i sin rolle som skattepolitisk talsmann i forrige periode gjorde seg til talsmann for på vegne av Senterpartiet, nemlig at dette skulle være reelt, og at det ikke skulle tas hensyn til ved tildeling også av skjønnsmidler. Når statsråden nå henviser til uttalelsene fra kommuneøkonomiproposisjonen, som jeg også er klar over, leder dette likevel til et spørsmål: Bør det ikke eksistere en klar holdning fra Regjeringens side til dette spørsmålet, fremfor at dette overlates til en vurdering hos de enkelte fylkesmenn? For øyeblikket pågår det ulike budsjettprosesser i kommunene. I forhold til Farsund kommune, som jeg nevnte i spørsmålet, presiserer fylkesmannens representant at eiendomsskatt til kommunene ikke skal ha betydning for størrelsen på skjønnsmidlene. I forhold til Meland kommune i Hordaland har fylkesmannen gitt klar beskjed om at de ikke får skjønnsmidler hvis de ikke innfører eiendomsskatt. Dette er en rimelig ulik behandling som ikke er verdig folkevalgte organer.
Erna Solberg (Høyre), 1999-12-01:
Jeg konstaterer at vi legger et helt ulikt innhold i begrepet reell frivillig kommunal skatt i forhold til eiendomsskatten. Jeg har lyst til å spørre statsråden nærmere når det gjelder det forhold at det er en offentlig embetsmann som skal foreta vurderinger, som altså overprøver den lokale styringen, det lokale valget om ikke å innføre eiendomsskatt, og om han ikke ser på det som en utfordring og en underminering av det lokale selvstyret når man her gjør fylkesmannen til en overprøver i forhold til en av de viktigste diskusjonene man har i forbindelse med kommunevalg. I tillegg er situasjonen slik at lovverket gjør at enkelte kommuner ikke kan innføre eiendomsskatt, fordi eiendomsskatt er begrenset til områder med tettbygde strøk. Hvordan stiller statsråden seg til det faktum at for en del kommuner har Stortinget altså allerede i utgangspunktet ekskludert muligheten til eiendomsskatt, fordi lovverket ikke gir dem mulighet til å innkreve det? Hvordan kan man få en likebehandling av kommunene når premissene er så ulike?
Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 1999-12-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til barne- og familieministeren: «Vi har i den senere tid fått urovekkende meldinger om hvordan barn og unge blir behandlet og får mangelfull behandling i private barnevernsinstitusjoner. Hva vil statsråden gjøre for å bedre denne situasjonen for noen av våre mest utsatte barn?»
Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 1999-12-01:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var et godt og gjennomarbeidet svar, og mange av de tankene jeg var ute etter, kom fram der. Men de sakene jeg har referert til, er ikke gamle. Og på tross av alle de gode kontrollinstansene som skal være på dette området, skjer det altså allikevel. Ved en barnevernsinstitusjon i Aust-Agder fikk en 14-åring tak i skytevåpen. Ifølge avisene fikk han våpentrening, og han skjøt og såret en ansatt i institusjonen alvorlig med et 22 kaliber salonggevær. Det er uakseptabelt at det finnes våpen i barnevernsinstitusjoner. Gutten er plassert i institusjon bl.a. for gjentatte ran av eldre kvinner i Oslo. Tidligere i år ble en ansatt i en annen institusjon stukket med kniv. Hva vil statsråden gjøre for å få kontroll over behandlingstilbudene i private institusjoner slik at en på en mye bedre måte kan sikre kvaliteten på dette tilbudet?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-12-01:
Eg vil understreka at begge dei to sakene som representanten nemnde, er heilt klart uakseptable, og det vart òg gripe inn umiddelbart. Ein burde ha gripe inn før, slik at det ikkje hadde skjedd. Det kjem på ein måte ei gjentaking av delar av mitt førre svar. Noko av det som er nytt som vi har gripe fatt i, er faktisk kvalitetssikringa av alle dei private institusjonane som vi har. Som representanten veit, har vi fått mange nye private institusjonar, og vi ser at vi må følgja nøye med i forhold til kvaliteten dei kan tilby ungdomen og borna. Den kvalitetssikringa som eg nemnde i mitt førre svar, er ny, og den har vi sjølvsagt ikkje sett noko resultat av enno. Men eg vonar inderleg at det vil vera med og forebygga slike hendingar som dei representanten nemnde. I tillegg kan eg nemna at vi har eit utval – Befring-utvalet – som skal gå gjennom heile barnevernsområdet, fosterheimsproblematikken og lovverket og bruk av institusjonar, og eg vonar vi kan henta ein del der for å betra situasjonen.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-12-01:
Som likestillingsminister er eg sjølvsagt opptatt av å hindra kvinnediskriminerande vedtak. Eg meiner at kvinner ikkje skal stengjast ute frå avgjerande organ eine og aleine fordi dei er kvinner. Eg søkjer fortløpande å forbetra dei verkemidla som står til min disposisjon. Derfor har eg òg nyleg sendt ut på høyring forslag til ei ny og betre likestillingslov, nettopp for å fremma likestilling mellom kjønna med særleg sikte på å betra kvinnene si stilling. Alle former for forskjellsbehandling på grunn av kjønn er alt i dag i strid med likestillingslova og internasjonale forpliktingar på området. Det er likestillingsombodet som skal sjå til at likestillingslova blir overhalden og gjennomførd, gjennom handsaming av klage eller eigne tiltak. Likestillingslova gjeld på alle samfunnsområde, men – og dette er viktig i akkurat denne samanhengen – lova har eit unntak for indre forhold i trussamfunn. Unntaket gjeld alle trussamfunn, både dissentarsamfunn og Den norske kyrkja. Verksemda innan trussamfunn, som har ein nær samanheng med sjølve religionsutøvinga, er unntatt frå lova, det vil seia at ikkje all verksemd i trussamfunn er unntatt frå likestillingslova. Grunnen for unntaket i likestillingslova for «indre forhold i trossamfunn» er m.a. Grunnloven § 2, som slår fast at alle har rett til fri religionsutøving i Noreg. Her er det altså viktige omsyn som står mot kvarandre. Kva som kan reknast som «indre forhold i trossamfunn» kjem i noka utstrekning an på skjønn. I forarbeida til lova, Ot. prp. nr. 33 for 1974-75, er det gitt eksempel på nokre forhold, medrekna tilsetjingar av prestar, forkynnarar o.l. Dersom det er i strid med trua å ha ein kvinneleg forstandar i ei dissentarlyd, ville det vera eit inngrep i religionsfridomen om § 4 i likestillingslova når det gjeld tilsetjingar, skulle gjelda. Likestillingslova er såleis ikkje til hinder for at kvinner blir nekta å delta i visse religiøse handlingar og å inneha visse stillingar eller funksjonar i trussamfunn. Eg tar vedtaket i Det Vestlandske Indremisjonsforbund til etterretning. Om eg likar det eller ikkje, er eigentleg uinteressant, men eg reknar òg med at Det Vestlandske Indremisjonsforbund sjølv kan gjera greie for dei vedtaka dei sjølve har fatta.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-12-01:
Eg er noko usikker på kva eg skal svara på, men eg er einig med representanten når det gjeld kampen for kvinner sine rettar, og eg kan for så vidt seia meg einig i alt ho sa. Når eg seier at det ikkje er så interessant kva eg meiner, skal eg likevel sjølvsagt som statsråd fylgja likestillingslova, og det gjer eg, men eg synest det er viktig å understreka at vi har eit unntak, og det gjeld òg i denne situasjonen som spørjaren reiste spørsmål om. For å svara på spørsmålet om kva eg meiner: Hadde eg vore medlem av Det Vestlandske Indremisjonsforbund, hadde eg gått aktivt inn for eit anna vedtak enn det som vart fatta. Og det veit eg det var mange andre som gjorde òg. No er eg ikkje medlem i denne organisasjonen, derfor tar eg til etterretning det dei har gjort, og så reknar eg faktisk med at det foregår prosessar i den organisasjonen som i alle andre organisasjonar som har liknande lover og gjer liknande vedtak.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-12-01:
At eg sa meg einig det i meste av det representanten sa i fyrste omgang, er rett. Men det eg er totalt ueinig med representanten i, er at det som har skjedd, er i strid med likestillingslova. Vi har eit unntak, og det har Det Vestlandske Indremisjonsforbund gjort seg nytte av. Eg vil faktisk forsvara at dei skal ha rett til det. Om eg kanskje ikkje er like einig i vedtaket som er gjort, så har ein altså unntaket. Eg trur det er viktig å kjempa for kvinners stilling og for eit godt lovverk, men samtidig skal vi òg kjempa for å behalda den fridomen som ein faktisk har, og prøva å bruka andre kanalar for å påverka samfunnet og organisasjonar til å ta standpunkt som etter mitt syn kanskje er rettare enn det som kom fram i det vedtaket som vart gjort i sommar.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 1999-12-01:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til barne- og familieministeren: «I sommer vedtok landsmøtet i Det Vestlandske Indremisjonsforbund at kvinner skulle nektes å sitte som medlemmer av organisasjonens styre. Hva mener statsråden om dette kvinnediskriminerende vedtaket?»