trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-18:
Svaret for kommunesektoren er effektivisering, sa representanten Kongshaug; kommunene må bli bedre. Det er ganske typisk, for det er jo sånn vi er alle sammen: Det er de andre som må bli mer effektive. Vi selv er jo ganske greie og fungerer bra. Men det fins åpenbart et stort effektiviseringspotensial hos andre. Og det er godt mulig at det finnes. Det er godt mulig at skolene kan bli mer effektive, at de som jobber innenfor eldreomsorgen, kan løpe kjappere, osv. Det er godt mulig. Jeg utelukker det ikke, men det er litt for enkelt å si at effektivisering er svaret. Det som gjorde at jeg bad om ordet, var at Kongshaug samtidig brukte enhetsfylkeforsøket i Møre og Romsdal som eksempel på hvorledes denne regjeringen har stoppet effektiviseringstiltak. Jeg har ikke oppfattet det som et effektiviseringsforsøk. Jeg har oppfattet det som et demokratiforsøk. Det er litt viktig at Venstre blir enig med seg selv. Er enhetsfylkeforsøket i Møre og Romsdal primært et effektiviseringsforsøk, eller er det et demokratiforsøk, der en prøver å demokratisere og bli bedre på det som har med folkestyre, demokrati osv. å gjøre? Det er litt viktig at Venstre blir enig med seg selv om det.
Tom Strømstad Olsen (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Høyre foreslår endringer i inntektssystemet som har den konsekvens at mer enn 300 kommuner vil tape. I motsetning til Arbeiderpartiet omfordeler Høyre penger fra skattesvake til skattesterke kommuner. Høyre står for en slags omvendt Robin Hood-politikk der Høyre tar fra fattige kommuner og gir til rike kommuner. Jeg tillater meg derfor å stille følgende spørsmål til representanten Høie: Hvorfor omfordeler Høyre penger fra skattesvake til skattesterke kommuner?
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
SV har ingen motførestellingar mot å lovfeste retten til barnehageplass. SV har heller ingen motførestellingar mot å lovfeste retten til frukt og grønt i visse skular. Derimot har SV store vanskar med å vere med på å lovfeste retten til sjukeheimsplass. Er ikkje dette eit paradoks for SV? Eller meiner SV at det vert brukt nok tid og pengar på dei eldre i Noreg?
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2008-06-18:
Representanten Hagebakken trekte fram alle dei nye hendene innanfor pleie- og omsorgssektoren. Det har vi også høyrt andre frå regjeringspartia har skrytt av. Eg har fått oversendt talmateriale frå fylkesmannen i Sogn og Fjordane, som eg så har sjekka blant kommunane. Eid kommune i Sogn og Fjordane står oppført i KOSTRA-rapporteringa med 153 stillingar i pleie- og omsorgssektoren. I årsrapporten frå Eid kommune står kommunen oppført med 96. Det er ein differanse på 57 årsverk berre i Eid kommune. Fylkesmannen har tidlegare erkjent at det er like store feil for mange andre kommunar i Sogn og Fjordane. Dette har eg peika på også tidlegare i denne salen. Er statsråden villig til å gå inn og sjekke dei riktige tala, som kjem fram i årsrapportane frå kommunane, opp mot KOSTRA?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-18:
I den forrige valgkampen mente SV at fattigdom nærmest kunne fjernes med et pennestrøk. I Soria Moria-erklæringen ble det lovet at fattigdommen skulle avskaffes. Men siden den gang har antall fattige bare økt. Nå er det slik at bostøtten er et av de mest effektive tiltak for å forebygge fattigdom, og den forrige regjeringen hadde flere tiltak for å forbedre bostøtten hvert eneste år. Det har Høyre videreført i denne perioden, men våre forslag har ikke fått flertall. De rød-grønne har ikke villet være med på det. Et eksempel er årets reviderte budsjett, der vi la inn 60 mill. kr. Når regjeringspartiene verken velger å støtte Høyres forslag eller å fremme egne forslag til forbedringer av bostøtten, er det fristende å si at Regjeringen ikke avskaffer fattigdommen fordi den mangler vilje til å gjøre det - for det kan jo ikke være evnen som mangler, når pengene egentlig er der. Hvordan vil representanten Reikvam forklare økningen i antall fattige i Norge? Og hva er bakgrunnen for at regjeringspartiene ikke ønsker å være med på å støtte Høyres forslag til forbedringer av bostøtten?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-18:
Regjeringsmedlemmene har siden tiltredelsen reist land og strand rundt med løfter som den overlater til kommunene selv å innfri. Jeg kan nevne noen eksempler: Trond Giske har lovet mer penger til idretten, flere anlegg, mindre dugnadsinnsats, lavere hall-leie, osv., osv. Jens Stoltenberg sa vi skulle få verdens beste skole gjennom økt kommuneøkonomi. Daværende kommunalminister Åslaug Haga sa at boligløse skal få bedre oppfølging fordi bedre kommuneøkonomi nå gir økt handlingsrom for å jobbe systematisk med problemet. Eldreomsorgen skulle bygges ut, skoler og andre offentlige bygg skulle vedlikeholdes. Det har egentlig ikke vært måte på løfter. I dag hørte jeg i radioen at kommunalministeren nå ber kommunene om ikke å love mer enn de kan innfri selv, samt å dempe innbyggernes forventninger. Har kommunalministeren gitt den samme beskjed til sine regjeringskolleger? Kan hun garantere at vi nå ikke får høre flere slike løfter uten at det medfører friske penger til kommunene?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-18:
Jeg har fulgt debatten med interesse. Jeg har registrert at tonen blant representantene fra regjeringspartiene i denne debatten er mer dempet enn den har vært før. Jeg synes det er bra at bråkjekkheten, med enkelte unntak, er borte. Jeg er imidlertid skuffet over statsråden, som i sin svarreplikk til en av representantene ikke klarte å unngå - og det er mot bedre vitende - å snakke om den forrige regjeringens sultefôring av kommunene. Jeg hadde håpet, siden Regjeringen nå har sittet i snart tre år, at den - og ikke minst statsråden - hadde skjønt mer, kommet på bedre tanker og sluttet med å gi et sånt falskt bilde av den forrige regjeringen. Det er nemlig en realitet at både statsråden og saksordføreren i dag har valgt bort noen kjensgjerninger. For det første velger man bort å snakke om tiden før Bondevik-regjeringen, f.eks. da Arbeiderpartiets Karl Eirik Schjøtt-Pedersen var finansminister - renten var skyhøy, i hvert fall opp i 8 pst., og situasjonen i kommunene meget vanskelig. Jeg var selv kommunestyrepolitiker i Skien på hele 1990-tallet. Vi skar bort 100 lærerstillinger i en mellomstor kommune. Det er ganske dramatisk. Det var under skiftende regjeringer, men det sier litt om at ting må ses i et tidsperspektiv. Så velger både Trygve Slagsvold Vedum og Magnhild Meltveit Kleppa bort å si noe om 2005, det siste året til Bondevik-regjeringen. Da hadde Bondevik-regjeringen, med Erna Solberg som kommunalminister, gjennom fire år systematisk bygd opp kommuneøkonomien. Økonomien i landet var på topp, og renten var rekordlav. Under disse gunstige forholdene kom denne regjeringen på plass - etter gedigne valgløfter, som skapte skyhøye forventninger ute i kommunesektoren. Da Regjeringen overtok, kom den til dekket bord, og den gav kommunene et godt løft det første året. Men hva så? Hva nå? Hva er status? Det synes jeg at jeg har hørt i debatten i dag: Kommunene har mange utfordringer - utgiftene er større enn inntektene, veien framover er langt fra så enkel som det regjeringspartiene gikk til valg på.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-18:
Det er riktig som Tore Hagebakken sier, at Høyre har de samme rammene for kommuneøkonomien som regjeringspartiene. Vi viderefører den satsingen på kommunene som vi hadde de fire årene vi var i regjering. Det kommer vi til å fortsette å gjøre. Men det er én ting som da må sies, og det er at innretningen er svært forskjellig, og det skal jeg komme tilbake til. Jeg må imidlertid fortsette der jeg slapp i forrige runde, nemlig med statusen i dag. Det store problemet er jo at Regjeringens inntreden etter valgkampen skapte skyhøye forventninger i Kommune-Norge. Det første året trodde politikerne at landet fløt av melk og honning. Det gjorde det for så vidt også, men man regnet med, etter alle de store valgløftene, at dette skulle fortsette. Derfor var det ikke mange restriksjoner. Det var ikke mye nøktern økonomidebatt ute i kommunene det første og andre året av denne regjeringens periode. Nå har pipen fått en helt annen lyd, også ute i kommunene. Jeg skal nevne fire punkter hvor vi ser på statusen. Det ene er at kommunesektorens andel av hele samfunnskaken nå i gjennomsnitt er mindre enn den var under Bondevik II-regjeringen. I 2005 - det var da en rekke kommuner slapp å stå på ROBEK-listen og var svartelistet. Nå, i 2008, er antall ROBEK-kommuner igjen stigende, og driftsresultatene til kommunene i 2007 ligger under det som har vært målsettingen. Det fjerde punktet er at kommunene nå har store utgifter knyttet til kostnadsveksten. Da må jeg jo også knytte en kommentar til Svein Roald Hansen. Jeg håper ikke han mener det han sier, at dette med lønnsutgiftene er kommunenes ansvar, for jeg regner med at enhver representant i denne sal vet at lønnsutgiftene henger sammen med den økonomiske tilstanden i landet for øvrig, ikke minst rentenivået og andre kostnader. Så her må en se på den store sammenhengen. Jeg tar det som en ubetenksom uttalelse. Så hvordan er da forholdene ute i kommunene nå egentlig? Vi kan ta Skien, min hjemkommune, en vanlig mellomstor industrikommune. I fjor stod politikerne fram og snakket som om økonomien ville vare godt inn i evigheten. I dag - nå - står politikerne på bystyrets talerstol og skal skjære ned 58 mill. kr. Det er en kommune som ikke har fått noe særlig mer med det nye inntektssystemet, pluss/minus bitte lite grann. Så vi må se på innretningen(presidenten klubber) av den politikken som føres. (presidenten klubber)
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-06-18:
Jeg registrerer at representanten Trygve Slagsvold Vedum fortsatt ikke ser sammenhenger og utvikling i kommuneøkonomien når han snakker om ROBEK-kommuner. Så er jeg enig med Inge Ryan i at det er nok umulig eller i hvert fall veldig vanskelig å få et hundre prosent rettferdig inntektssystem. Vi ville med enkelte justeringer beholdt dagens system, som vi mener er bedre. Jeg vil avslutningsvis bare peke på to svakheter i det som nå blir vedtatt. Det ene er at staten nå gir mindre skatteoverføringer til kommunene. Vi ville hatt 50 pst., nå går det ned til 45 pst. Så ville det vært veldig bra om selskapsskatten ble beholdt i kommunene. Det ville ført til bedre jobbing i forhold til næringsutvikling. Det ville skapt mer inntekter som kommunene kunne brukt til velferd. Så jeg registrerer dessverre at Regjeringen gjør kommunene passive i stedet for aktive.
Saera Khan (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Kristelig Folkeparti støtter regjeringspartiene på de fleste punktene når det gjelder endringene i inntektssystemet for kommunene. Både når det gjelder skatteandelen av de totale inntektene og den symmetriske utjevningen, er Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene enige om en sterkere fordelingsprofil. Og det er veldig bra. Også når det gjelder de distriktspolitiske virkemidlene er våre partier enige. Men på ett viktig punkt svekker Kristelig Folkeparti fordelingsprofilen. Det gjelder videreføringen av kommunal selskapsskatt. Ser ikke Kristelig Folkeparti at det er store forskjeller i kommunenes forutsetninger for å skaffe seg inntekter fra selskapsskatten?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-18:
I Venstre er det en iboende tro på at de personene som bor i de ulike kommunene, også spiller en avgjørende rolle for sitt eget velferdssamfunn. Jeg har lyst til å vise til et eksempel, nemlig møbelindustrien på Sunnmøre. Det var helt naturstridig at det der skulle bli Norges største møbelmiljø - de hadde ikke trær, det var langt fra markedene - men det var noen folk der som hadde energi og vilje til å få til ting, og vi ser resultatet av det. Venstre er veldig opptatt av at det må stimuleres til egen utvikling og eget velferdssamfunn gjennom det. Hvis den stimulansen forsvinner, kan kommunene lett blir statsfilialer, og det er Venstre imot. Vi har stor tro på de innbyggerne som bor i de enkelte kommuner, og det er viktig at det stimuleres til egen aktivitet.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-18:
Jeg er ikke enig når det gjelder inngangen til spørsmålet. Det er ikke et enten-eller. Når det gjelder enhetsfylket Møre og Romsdal, er det et viktig demokratiforsøk. Det er helt klart. Vi ønsker at flest mulig avgjørelser der det blir utøvd skjønn, skal tas av folkevalgte organer. Der tror jeg SV og Venstre er enige. Men vi må ikke underslå at det ligger en effektiviseringsgevinst i å slå sammen ulike etater i fylkeskommunen og hos fylkesmannen, som ofte driver med parallelle oppgaver, og som folk flest ikke ser forskjellen på. Dermed undergraver det legitimiteten til både fylkeskommunen og fylkesmannen. Så det er et både-og.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-18:
Jeg ønsker å gjenta det som jeg sa i mitt innlegg. Venstre mener at kommuneoverføringer fortsatt skal brukes som et regional- og distriktspolitisk virkemiddel. Det er viktig, fordi kommunen ofte er den største og viktigste arbeidsplassen - også kompetansearbeidsplassen - i mange distriktskommuner. Så en sterk kommuneøkonomi og målrettede distriktspolitiske virkemidler gjennom kommunene er god distriktspolitikk. Så igjen til selskapsskatten. Jeg kan ikke forstå at Senterpartiet ikke vil være med på å gi stimulans til kommuner til å utvikle eget arbeidsliv og egne arbeidsplasser. Jeg ser at det kan ha en sentraliserende effekt når det gjelder midlene, men det går det an å gjøre noe med gjennom systemet og tilbakefordeling. Men vi må aldri ta fra kommunene den stimulansen og den gleden det er å skape egne arbeidsplasser og skaffe egne inntekter, som selskapsskatten gir.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-18:
Jeg lyttet med interesse til representanten Borten Moes politiske jordbruksanalyse, og jeg skulle også hatt lyst til å kommentere hans omgang med tall når han sammenlignet de to regjeringene og inntektsutviklingen. Det var ikke det jeg skulle spørre om. Jeg vil innledningsvis si at Venstre og Senterpartiet er enige om at landbruket ved siden av å produsere mat også har en viktig oppgave i forbindelse med bosetting og distriktspolitikk. Mange eiere av små enheter som tenker på å legge ned, ser etter alternativer, og da er ofte samdrift alternativet. I dag har ikke samdrifter anledning til å leie kvoter, det er avstandsbegrensninger, og det er antallsbegrensninger. Dette rigide regelverket gjør at i stedet for at noen velger å gå inn i samdrift og lykkes med det, er alternativet å legge ned. Synes representanten Borten Moe at dette er en god landbruks- og distriktspolitikk? Og vil representanten gå inn for endringer på nettopp dette området?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-18:
Jeg ser at det er en problematisk måte å gjøre det på, men ting som har vært fremmet for Stortinget før, har også blitt trukket tilbake ved ulike anledninger. Det som er viktig, og det vi prøver å signalisere, er at man må tenke gjennom, finne fram til, en prosess og en framdrift som vil gjøre at Stortinget får en reell og ordentlig behandlingstid. Da må man eventuelt se på en kortere forhandlingstid, iallfall få lagt fram tilbudet innen det tidspunkt som var ment i forhold til forhandlingspartneren, slik at man kommer i gang. Man kunne eventuelt være tidligere ferdig - sette en frist 8.-10. mai istedenfor 15. mai - noe som gjør at man får bedre rom etter at forhandlingene skal være ferdige. Det er viktig. Jeg håper at representanten Gullvåg er enig i at den tiden vi har hatt til disposisjon, er uforsvarlig i en så stor og viktig sak.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-18:
Jeg har ved gjentatte anledninger sagt at det er behov for å modernisere mye av lovverket innenfor landbrukspolitikken. Når det gjelder prisreguleringen, er det et viktig virkemiddel for at vi fortsatt skal ha drift på de eiendommene som er landbrukseiendommer i dag. Det er slik at hvis man opphever prisreguleringen, er jeg redd man vil få kjøp og salg, og at salget fører til andre former enn fortsatt drift, for prisene blir så høye at det rett og slett ikke er bærekraftig eller lønnsomt å investere så mye, med den avkastningen landbruket gir. Derfor er vi veldig skeptiske til å oppheve prisreguleringen på landbrukseiendommer. Jeg vil bare understreke at den forrige regjeringen foretok et par endringer som gjorde at landbrukseiendommene fikk større verdi, men å oppheve totalt sett er ikke Venstre moden for. Det vil vi først se konsekvensene av.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-18:
Venstre er enig i at mye av innholdet i jordbruksavtalen burde vært lagt til budsjettprosessen og en demokratisk og åpen diskusjon i Stortinget i forbindelse med budsjettet. Men det som har med direkte inntektsforhandlinger å gjøre, inntekten til de næringsdrivende, er på lik linje med andre forhandlinger som skjer. Det spesielle er at dette skal godkjennes i Stortinget, på lik linje med trygdeoppgjøret. Men hvis det nå ble slik i dag at det ble flertall for å forkaste avtalen, en avtale som skal ha virkning allerede fra 1. juli i år, altså om en fjorten dagers tid, og som har direkte innvirkning på næringsdrivendes inntekt, vil jeg si at dette er veldig lite forutsigbar næringspolitikk, og både Høyre og Venstre står jo for at vi skal ha forutsigbarhet i næringspolitikken.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-18:
Både statsråden og jeg har den glede at vi hver vår har muligheten til å slippe ut dyr, og vi har vel begge to merket den forskjellen det er på å slippe ut dyr som har stått på bås hele vinteren, og dyr som har gått løse i fjøset. De som har stått på bås, er så yre av glede at de spretter og hopper rundt, mens de andre, som har fått bevege seg, går roligere og roer seg fortere ned. I tillegg er de som har stått på bås hele vinteren, etter to dager så støle og stive at man ser det på ganglaget. Dette mener jeg er et godt eksempel på at løsdrift er god dyrevelferd. Hvorfor går statsråden inn for å utsette kravet om løsdrift med ti år, når man allerede har gjort mye for å legge forholdene til rette for løsdrift? Og er det ikke, som Inge Ryan sa, viktig med god dyrevelferd? Er ikke det en av kvalitetene ved norsk landbruk?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-06-18:
Det som får meg til å ta ordet på slutten av debatten, er innlegget til den ellers saklige representanten Arne Haugen. Han framstilte reindriftspolitikken som om det ikke skjedde noe under Bondevik II-regjeringen, men til nå, med denne regjeringen, er det ikke måte på alt som har skjedd. Jeg minner om at arbeidet med reindriftsloven startet under den forrige regjeringen, og mye av føringene ble da lagt. Men det som er viktigere, og som er presserende, er at det blir tatt tak i utfordringene med sterk nedbeiting av lav, rovdyrtap og press på arealene. Jeg viser her til merknaden fra Venstre, Høyre og Kristelig Folkeparti, som er opptatt av å nå målet om en bærekraftig reindrift. Synes ikke representanten Haugen at det er positivt sagt? Det har vært flere gunstige beitevintre, men plutselig kan en få vanskelige år, med tap av store mengder dyr. Jeg ber Regjeringen involvere seg i arbeidet med fokusering på det og satsing på kvalitet. Videre hadde representanten Haugen en panegyrisk hyllest til Regjeringens landbrukspolitikk. Det var ikke måte på optimisme. Det som representanten Haugen ikke nevnte, var det som representanten Lundteigen var inne på i et innlegg - som jeg for øvrig var helt enig i - og det var kostnadsutviklingen og rentenivået i norsk landbruk. Gjødselprisene har hatt en økning på 80 pst. Byggekostnadene har økt med 30-40 pst. Rentenivået har økt. Det er dette som gir den store frykten for nyinvesteringer i norsk landbruk. Da er det viktig å føre en økonomisk politikk som motvirker ytterligere renteøkninger. Leie av kvoter innenfor et geografisk område er positivt, men det fordrer ofte bygninger og dermed et akseptabelt rentenivå. Økte kostnader med derpå økte lønnsutgifter - for slik er det i forhandlingene mellom staten og ulike organisasjoner osv. - er landbrukets største fiende. Derfor er en god økonomisk politikk viktig for landbruksnæringen - og kanskje det aller viktigste: å holde rentenivået og kostnadene nede, for landbruket klarer ikke å konkurrere med den lønnsutviklingen som det ellers vil være i samfunnet.
Inger Løite (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Flere av Venstres forslag til endringer i inntektssystemet ville ha ført til at kommunene i Nord-Norge ville ha sittet igjen med mindre penger. Særlig det at Venstre går imot avvikling av kommunal selskapsskatt, og at Venstre ønsker at skattens andel av de totale inntektene skal være 50 pst. og ikke 45 pst., som regjeringspartiene går inn for, ville ha ført til betydelig mindre beløp til de fleste kommunene i Nord-Norge. Grunnen til dette er at kommunene nordpå i all hovedsak tjener på lavere skatteandel og avvikling av kommunal selskapsskatt. Hvordan kan Venstre, som er opptatt av at folk skal kunne bo og leve i Distrikts-Norge, gå inn for en slik politikk?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-06-18:
Eg trur faktisk folk ser både dei 24 000 nye årsverka så langt og dei 26 000 ungane som no får plass i barnehage. I vårt opplegg er det rom for det som ein kallar demografikostnader, altså at det vert fleire ungar, det vert fleire eldre i dette landet. Det er rom for fleire årsverk i pleie og omsorg, for dagaktivitetstilbod for demente, for auka ressursinnsats på lågare trinn i grunnskulen og for å følgja opp NAV-reforma. Eg må ha lov å seia at eg registrerer ikkje noko folkekrav i retning av ein ny kommunestruktur. Regjeringa er open for dei frivillige initiativa som vert tekne nedanfrå på det feltet. Det står i forunderleg motstrid til Framstegspartiet sin bodskap no. Tidlegare i dag var dei for større lokalt sjølvstyre.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-06-18:
Min bodskap på radioen i dag er at 2008 vert eit krevjande år, det er viktig at kommunane hushalderer med dei midlane dei har, slik at underskotet på slutten av året ikkje vert større enn dei har rekna med. Samtidig er det nye moglegheiter i 2009 i dei 3,5-4 nye milliardar kr som kjem. Eg er veldig nøgd med ei offensiv regjering på alt det som gjeld fellesskapet. Kulturlyftet har medført hundrevis av millionar inn i kommunane kvart år, skulen er styrkt, både med timar og med kvalitet. Vi har teke viktige grep for bustadlause, og vi står framfor nye. I sum: Regjeringa har levert, vi skal halde fram med det òg i året som kjem.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-06-18:
Først til NRK i dag tidleg: Eg trur eg har gjort det klart òg i innlegget mitt at eg deler kommunane si uro for 2008. Eg oppfordra dei difor til å vere nøye med korleis dei bruker midlane - sjølvsagt både i 2008 og 2009 - men fyrst og fremst no i 2008. Kvalitetskommuneprogrammet er eitt tilbod for både betre kvalitet og sterkare effektivitet. Så kjem det nye moglegheiter og meir midlar til å styrkja med ytterlegare årsverk i 2009. Så til rentekompensasjonen: Inngangen min til det har vore: Det er betre med ein fugl i handa enn med ti på taket. Det er betre med auke i dei frie inntektene enn med rentekompensasjon. Men som det òg går fram av innstillinga, dette er noko vi kjem til å sjå på i samband med budsjettet for 2009.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-06-18:
Representanten har heilt rett i at det er eit stort etterslep når det gjeld vedlikehald. Det er sikkert ikkje kjekt å bli mint på det, men det er klart at det var nyleg ein periode på fleire år då kommunane vart sveltefôra, og då det i alle fall ikkje var vedlikehald ein fyrst og fremst såg på. Frå Regjeringa si side har vi etablert eit samarbeidsprosjekt som vi er veldig godt fornøgde med, KoBE-prosjektet - Ko står for kompetanse, BE for betre eigedomsforvaltning. Det skal bidra til at kommunane varetek etterslepet på ein betre måte. Så må eg seia: Grunnlaget for eit betre arbeidsmiljø i skulane er sjølvsagt ein betre kommuneøkonomi, og der har Regjeringa levert.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-06-18:
Eg held meg til den oversikta som vi har fått innrapportert på landsplan. Eg har ikkje grunn til å tvila på den, så langt som den rekk. Dersom det her enno er spørsmål som gjeld enkeltkommunar som ikkje er svara på, er det sikkert grunnar for det. Det skal eg sjølvsagt vera villig til å gå nærare inn på. Så må eg seia at dette er litt forunderleg. Eg skal ikkje ta Framstegspartiet for det som no er Høgre sitt engasjement på kommunesektoren, men når det gjeld Framstegspartiet, stod altså både Siv Jensen og Per Sandberg i 2004 og 2005 her og var veldig fornøgde med dei rammene som den dåverande regjeringa la fram. No viser altså dagens regjering allereie til 24 000 årsverk meir, og vi varslar nye moglegheiter til neste år. Vi er ikkje i mål, men til Framstegspartiet: Gle dykk over dei forbetringane som no er!
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-06-18:
Eg skal fyrst takka for både støtte og gode råd frå Kristeleg Folkeparti og Venstre. Eit gjennomgåande spørsmål her har vore: Korleis er eigentleg situasjonen i Kommune-Noreg? Då vil eg at Stortinget skal vita at det er eit arbeid som er veldig godt for departementet å ha i sine vurderingar til kvar tid, og det er det som vert gjort i TBU, Teknisk beregningsutvalg. Det er eit partssamansett utval som er leia av professor Lars-Erik Borge, der både KS, to kommunar og ein fylkeskommune, dei fire mest aktuelle departementa og Statistisk sentralbyrå er representerte. Utvalet greier ut situasjonen i kommuneøkonomien og gjer ei vurdering av korleis tilstanden er. Dei legg fram ein rapport to gonger i året, dei kjem òg med fråsegner til konsultasjonsmøte mellom staten og kommunesektoren. Utvalet står samla om hovudforståinga av situasjonen i kommuneøkonomien. Det har riktig nok vore usemje om spørsmål knytte til kostnadsveksten, men det rokkar ikkje ved at det er semje om situasjonsforståinga. Så finn eg det oppsiktsvekkjande at Høgre og Framstegspartiet i dag fremjar eit forslag om ein informasjonskampanje for utfordringsretten. I kommuneproposisjonen for 2004 skriv den dåverande regjeringa og kommunalminister Erna Solberg: «Gitt at det for mange små og mellomstore kommuner av ulike grunner ikke vil være aktuelt å benytte konkurranseutsetting, er det tvilsomt om en generell utfordringsrett vil føre til vesentlig økt bruk av konkurranseutsetting. Det er derfor rimelig å anta at gevinsten ved å innføre en reell utfordringsrett kan bli motsvart av administrativt merarbeid i et flertall av norske kommuner.» Det vert ikkje nokon informasjonskampanje frå vår side. Eg registrerer at Framstegspartiet i dag gjentek sitt forslag om stykkprisfinansiering, altså færre hender i omsorg og skule, fleire i administrasjon. Så til slutt: Når eg høyrer korleis Høgre argumenterer, finn eg grunn til å minna om at Noreg ikkje akkurat var eit fattig land i førre fireårsperiode. Det var faktisk nokre ledige hender som kunne utført viktige velferdsoppgåver òg då. No har vi altså fått fleire hender i omsorg. Skulen er styrkt. Der det før vart drøfta nye kutt, har kommunestyra etter regjeringsskiftet i 2005 fått armslag til å satsa. Dette held fram. Det krev ein ansvarleg økonomisk politikk. Det krev fortsett prioritering av fellesskapstilbod.
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-06-18:
Det viser seg at vi er opptatt av mange av de samme tingene her. Rentekompensasjonsordningen for skolebygg har vist seg å være en svært populær ordning. Dessverre har Regjeringen nå avviklet den. Vi har svært mange skolebygg landet rundt som skriker etter oppussing og vedlikehold. Jeg kan bare henvise til alle de nedslitte skoleanleggene vi har i mitt hjemfylke, Finnmark. Vedlikehold har ikke blitt prioritert i årenes løp, i et fylke hvor så å si samtlige kommuner i manns minne har vært arbeiderpartistyrt. Hvordan mener statsråden med ansvar for kommunal sektor at elevenes arbeidsmiljølov skal bli tatt på alvor i kommunene?
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-06-18:
Det er sagt mye om norske bønder her i dag. Jeg vil trekke fram spesielt to forhold som gjelder reindriftsnæringen. Reindriftsnæringen representerer en svært god og fornuftig ressursutnyttelse i marginale fjell- og utmarksområder. Den bidrar til et næringsmessig mangfold, den utgjør en svært viktig bærebjelke i den samiske kulturen, og dermed er den også svært viktig med tanke på å ivareta de ulike samiske språk. Det er derfor veldig mange viktige grunner til at vi fortsatt må ha en oppegående reindriftsnæring her i landet - som både sikres en framtid, og som kan styrkes og utvikles. NRL har en egen protokolltilførsel til den inngåtte reindriftsavtalen for 2008-2009. Den handler om avgifter knyttet til kjøp og bruk av driftsmidler i forbindelse med reindrifta. NRL viser her til at man i reindrifta oppfatter dagens avgiftsregime som både urimelig og urettferdig. Man forventer at reindrifta behandles som en næring, og at den blir sidestilt med andre primærnæringer når det gjelder avgiftsfritak i forbindelse med anskaffelse og bruk av driftskjøretøy. Jeg er helt enig med NRL. Dette er både urimelig og urettferdig. I mine øyne er næring næring, enten du driver som gårdbruker på Jæren og har behov for traktor i næringsøyemed, eller du er reindriftsutøver på Finnmarksvidda og har behov for snøscooter i næringsøyemed. Jeg har tidligere tatt opp denne saken skriftlig med landbruksministeren. Riktignok ble min henvendelse besvart av finansministeren, men jeg håper at vi ikke har en så til de grader stivbent forvaltning her i landet at ikke landbruksminister og finansminister kan snakke sammen, slik at de i fellesskap snarest kan få løst den helt urimelige forskjellsbehandlingen av ulike primærnæringer. En annen og svært viktig sak i denne sammenheng er at reindriftsnæringen i dag opplever et stadig sterkere trykk når det gjelder beitearealene. Det er spesielt knyttet til Forsvarets aktiviteter, med skytefelt, til utbygging av store hytteområder og sist, men ikke minst, til planer om utbygging av store vindmølleparker, slik som på Fosen og langs Finnmarkskysten, og til mineralutvinning og gruvedrift. I slike saker vil jeg anmode myndigheter på ulike nivå om å ha en god dialog og å ta spesielt hensyn til reindriftsnæringen ved planer om store naturinngrep. En god dialog er også særdeles viktig med tanke på å unngå konflikter mellom reineiere og den øvrige befolkningen, slik vi f.eks. opplevde for noen dager siden, da en reineier fant fem av sine rein skutt i Storelvdalen i Alta. En slik nedskyting av rein er selvfølgelig helt uakseptabelt, og det bekymrer meg. Dette må vi ta på alvor, slik at vi kan forhindre slike konflikter mellom folk i framtiden. Reindrifta er en særlig arealavhengig næring, og inngrep og uro innenfor beiteområder og kalvingsland har økt betraktelig de siste årene. For at reindrifta fortsatt skal være det bærende elementet i samisk kultur, er det viktig at den blir oppfattet og forvaltet som en næring med økonomisk verdiskaping og effektiv produksjon.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Jeg er glad for at Regjeringen så klart fokuserer på å styrke velferdstjenestene i hele landet. Det er ingen tvil om at dette bare kan løses gjennom en sterk offentlig sektor og felles velferdsordninger. Uten en sterk offentlig sektor har vi ingen mulighet til å ha likeverdige levekår over hele landet. Jeg merker meg at noen synes det er langt viktigere å telle antall hoder og da se helt bort fra antall kilometer. Fremskrittspartiet vil ha en stykkprisfinansiering, og da vet vi hvordan det går med distriktene. De blir den store taperen. Jeg ser fra tid til annen i pressen at det lages oppsett som viser hva den enkelte kommune bruker f.eks. pr. elev i skolen, og at man ut fra det forsøker å vise forskjeller. Alle må forstå at det er dyrere pr. innbygger å drive kommunale tjenester i områder med store avstander og spredt bosetting. En kommune som på grunn av store geografiske avstander må ha flere grendeskoler, må nødvendigvis bruke mer pr. elev enn en kommune som kan samle alle i store sentralskoler. Slik er det også med flere andre kommunale tjenester, og slik er det med fylkeskommuner som har store geografiske arealer, som skal betjenes med samferdsel og utdanning mv. Derfor blir stykkprisfinansiering så forferdelig feil. Jeg er godt tilfreds med at Nord-Norge-tilskuddet videreføres. Dette er et viktig tilskudd for å kunne gi innbyggerne i denne landsdelen likeverdige kommunale tjenester med innbyggerne i resten av landet. Jeg ser imidlertid at mange små kommuner i Sør-Norge har noen av de samme utfordringene som kommuner i Nord-Norge. Derfor vil jeg gi sterk støtte til forslaget om et nytt distriktstilskudd. Dette er en viktig utjevning og ikke mer komplisert enn som så. Som tidligere ordfører i en distriktskommune, vet jeg hva dette dreier seg om. Når det gjelder kommunene i Nord Troms, er det sterke grunner for at alle disse kommunene bør inn under tiltakssonen. Dette kravet har ligget på flere regjeringers bord. Jeg er derfor glad for at det nå er full enighet i komiteen om at dette må det ses nærmere på. Jeg mener at dette må komme på plass i budsjettet for 2009, fordi også dette dreier seg om å kunne gi likeverdige tjenester over hele landet.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Jeg tar ordet i denne saken fordi jeg hver eneste dag ser hvor viktig landbruket er for landet vårt. Dette gjelder ikke bare matproduksjonen, men også betydningen for bosetting, for kulturlandskapet, for reiselivet og for annet næringsliv. En tidligere statsminister sa at alt henger sammen med alt. Jeg bor i en flott jordbruksbygd i Nord-Norge, hvor jeg har unge, aktive gårdbrukere rundt meg. Dette er folk som ikke kan låse døra og gå hjem på ettermiddagen og komme tilbake neste morgen. Nei, dette er folk som har lange arbeidsdager og et meget stort ansvar, et ansvar som følger dem både i fritid og i ferier. Likevel trives de med yrket, og de utvikler bedriften sin kontinuerlig. Ingen må komme og si at landbruket ikke omstiller seg. Jeg registrerer at det fra næringen har kommet signaler om at opptrappingen i bøndenes inntekter går for sent, men jeg registrerer samtidig at det er tilfredshet med den kursendring som har skjedd siden 2006. Det er en sterk oppfatning i næringen at uten regjeringsskiftet i 2005 ville næringen ha hatt en meget vanskelig situasjon i dag. Når jeg leser dagens innstilling, er jeg overbevist om at denne oppfatningen stadig vil forsterkes. Det snakkes om at det fortsatt er nedgang i landbruket, men jeg er overbevist om at med et sikrere inntektsgrunnlag og mer forutsigbarhet vil det skapes framtidstro og dermed vekst i næringen. Ikke minst er den nye ordningen med justeringsforhandlinger ved sterk kostnadsvekst på gjødsel og kraftfôr viktig for å skape forutsigbare inntekter. Jeg synes det er trist at store og toneangivende opposisjonspartier som Fremskrittspartiet og Høyre gang på gang forsøker å skape usikkerhet for næringen. Disse to partiene har for tiden en ganske sammenfallende landbrukspolitikk på sentrale punkt. Når disse partiene ikke vil godkjenne årets framforhandlede avtale, og i tillegg vil fjerne hele jordbruksavtalen, er dette noe som helt klart er med på å skape en usikkerhet for næringen. Min påstand er at dersom dette anslaget mot norsk landbruk skulle bli realisert, vil det bety slutten for landbruket i store deler av landet vårt. Klima og topografi kan ikke omstilles av verken bønder eller politikere. Derfor trenger vi en jordbruksavtale og reguleringer som tar høyde for de forskjellige driftsforhold, og dermed gir levelige vilkår for bønder over hele landet.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Jeg har ikke til hensikt å forlenge denne debatten unødig, men når representanten Korsberg blander klimadebatten inn i det som gjelder klimaet for produksjon av landbruksvarer i hele landet, forteller det meg at det er en trasig mangel på kunnskap om nordnorsk landbruk, bl.a., hos Korsberg. Jeg synes det er fryktelig trist at en framtredende representant for et stort parti ikke skal skjønne at det å produsere landbruksvarer i den landsdelen både jeg og representanten Korsberg kommer fra, er noe annet enn å produsere landbruksvarer i de land som Korsberg mener vi skal konkurrere med. Derfor er jordbruksavtalen så viktig: for at vi skal kunne ha et landbruk over hele landet, for at vi skal kunne produsere mat som folk på hele kloden trenger. Det synes jeg vi skal fortsette med, og derfor trenger vi den landbrukspolitikken som de rød-grønne nå driver. Det gir en framtid for landbruket.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2008-06-18:
Det har vært interessant å følge debatten om kommuneøkonomi og fordeling. Når det gjelder omsorgstjenestene, vil verken jeg eller andre i Senterpartiets stortingsgruppe mene at kommunesektoren fungerer optimalt over alt, i den forstand at det ikke er noe forbedringspotensial kvantitativt og kvalitativt på tjenestene i mange kommuner. I aviser og gjennom radio og tv blir vi minnet om manglende oppfølging og ansvarsfraskrivelse fra kommunenes side overfor omsorgstrengende og deres pårørende. Mange melder om manglende kvalitetssystemer, som skal sikre god omsorg, og om kapasitetsproblemer for å gi brukerne av omsorgstjenester et tilstrekkelig godt tilbud. Slik vil ikke Senterpartiet at det skal være. Derfor har Senterpartiet fulgt opp løftet om en kraftig vekst i kommuneøkonomien, slik at omsorgssektoren faktisk har kunnet øke antall årsverk med 11 100 i 2006 og 2007, og de aller fleste ansatte har helse- og sosialfaglig bakgrunn. Dette er en bra start, og viser at Regjeringen faktisk leverer på dette området. Det er videre anslått at det i perioden 2008-2015 er behov for ytterligere 12 000 årsverk i sykehjem, til aktivitetstilbud og hjemmetjenester. Så en fortsatt styrking av kommunenes økonomi er en forutsetning for at mennesker med omsorgsbehov skal kunne leve gode liv. Dette ansvaret vil Senterpartiet ta. Videre mener Senterpartiet at samhandlingen mellom kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten må bli bedre. Vi mener ansvaret for denne samhandlingen bør lovfestes, og at kommunene skal ha et større ansvar for gråsonen mellom sykehus og kommunehelsetjeneste. Nærhetsprinsippet er viktig når kvaliteten er god. Omsorg for alvorlig syke og døende, enten de er hjemme eller i sykehjem, krever tilrettelegging og styrking av personalressursene både kvantitativt og kvalitativt. Avtaler mellom staten og Kommunenes Sentralforbund for å styrke kvaliteten i omsorgssektoren er viktige bidrag på dette området. Videre vil jeg peke på at Stortinget for noen uker siden fattet lovvedtak om å utvide pasientombudsordningen til også å gjelde kommunale helse- og omsorgstjenester. Dette mener vi er et viktig bidrag, slik at en kan få økt fokuseringen på kvalitet i omsorgstjenestene rundt omkring i landet vårt.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Saksordføreren var inne på at Norge er et variert land, og det er en helt grunnleggende erkjennelse man må ta inn over seg når man diskuterer kommuneøkonomi. Visjonen og tanken om et likeverdig tjenestetilbud i alle landets kommuner gjør at det er utfordrende å lage et system som fanger opp absolutt alt. Vekstkommuner, fraflyttingskommuner, kommuner med store avstander, kommuner med store sosiale forskjeller - alle har de forskjellige utfordringer. Alle kommuner har jo noe som kjennetegner akkurat dem. Så likeverdige tjenestetilbud betyr ikke at man kan sette en stykkpris pr. hode og tro at man er i mål. Utjevning er viktig og riktig. La det ikke være noen tvil om det. Samtidig er det ikke til å legge skjul på at jeg som Oslo-representant har vært bekymret for at Oslos bidrag til omfordeling skal bli enda større enn det det er i dag. Det er ikke alltid lett å få forståelse for at storbyutfordringene er spesielle. Jeg tror f.eks. det er vanskelig å forstå uten å ha sett det, hva det betyr for skolehverdagen når elevene på en grunnskole har flere titalls forskjellige nasjonaliteter. Det finnes ingen annen kommune hvor de sosiale forskjellene er større. Det er verdt å ta med seg når man diskuterer forskjeller mellom kommuner. Kriminalitet, prostitusjon, narkotika er også problemer vi må hanskes med i en helt annen skala enn samtlige andre kommuner i dette landet. Kriminalitet, prostitusjon og narkotikatrafikken søker seg mot storbyen. Det er et ansvar vi tar, men vi trenger en forståelse for hva det krever av ressurser. Samtidig har Oslo spesielle oppgaver som hovedstad, som motor og som vertskap for store statlige virksomheter. Hovedstadstillegget på 300 mil. kr er en anerkjennelse av akkurat det. Både statsråden og regjeringsfraksjonen fortjener ros for å ha sett dette. Vi er fra Oslos side glade for å ha fått et slikt tillegg, som til en viss grad kompenserer for Oslos økte bidrag til inntektsutjevningen. Så klarer jeg ikke å la være å kommentere Fremskrittspartiets omsorg for lokaldemokratiet, samtidig som partiet skal tappe kommunen for oppgaver. Hver enkelt av oss skal finne fram til noen som tilbyr de tjenestene vi trenger, og så skal regningen gå til staten. At det må bli et vanvittig byråkrati ut av et slikt system, er nå en ting. Det som er langt mer alvorlig, er at dette i bunn og grunn betyr at man kan legge ned kommunen. Private skal tilby tjenestene. Staten skal betale. Kommunens rolle, folkestyret, kommunens egne muligheter til å foreta prioriteringer, lokale politikere som faktisk har et ansvar overfor innbyggerne sine i egne kommuner, vil fullstendig forvitre, men et gigantisk NAV-kontor vil jo de fleste kommuner få med en slik modell. Det forundrer meg at denne tanken skaper slik begeistring i Fremskrittspartiets rekker.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Jeg har lyst til å begynne med en aldri så liten historie fra dagliglivet i en herværende kommune styrt av Fremskrittspartiet og Høyre. Det har seg nemlig slik at datteren til en eldre, hjelpetrengende dame syntes moren så tufs ut på håret etter at hun hadde fått hjelp til å dusje. Så spurte hun hjemmetjenesten om de ikke kunne rulle opp morens hår etter dusjen. Svaret hun fikk, var som følger: Det lot seg dessverre ikke gjøre, for de hadde ikke vedtak på det. Slik fungerer det i Oslo. Svaret er selvfølgelig et produkt av det såkalte bestiller/utfører-systemet som idealiseres av høyrepartiene, og som nå har ridd norske kommuner som en farsott de siste årene. I mange kommuner har sykepleierne flyttet inn på kontorene, der de nå sitter og gjør vedtak etter nærmere bestemte retningslinjer. Det blir med andre ord flere til å administrere og færre til å pleie. På samme måte skilles viktige virksomhetsområder ut som egne kommunale foretak, som i neste omgang konkurranseutsettes. Høyrepartiene kaller det for effektivisering. Resultatet blir byråkratisering. Samtidig registrerer vi at område etter område på denne måten flyttes ut av folkevalgt kontroll, altså flyttes styringen av viktige kommunale tjenester til administrasjon - og til markedet, selvfølgelig. Jeg synes vi bør interessere oss langt mer for hvordan kommunene organiserer og utfører sin virksomhet. I det borgerlig styrte Larvik skal eiendomsdriften nå skilles ut som et eget foretak, ikke fordi eiendomsdriften da blir så mye bedre, men fordi selve driften flyttes ut av de kommunale budsjettene. Slike konstruksjoner er oftest en refleks av høyrepartienes holdninger til kommunal virksomhet i sin alminnelighet. Dersom de mot formodning skulle gjenerobre stortingsflertallet neste år, må vi vente oss nye omganger med konkurranseutsetting og privatisering og sultefôring av kommunene for å tvinge dem til kommunesammenslåinger, altså den kjente Erna-metoden. Her er Fremskrittspartiet og Høyre enige. Det er nå på tide at Fremskrittspartiets nestleder Per Sandberg snart forteller oss hvilke 270 kommuner han skal fjerne fra det norske kommunekartet. Sandberg har som kjent vært i Danmark og latt seg inspirere. Han uttaler til Kommunal Rapport at mange av dagens kommuner er for små til lokalt selvstyre. Han legger til at han nå skal bruke både gulrot og pisk for å få dette til. Jeg synes vi nå fortjener en nærmere forklaring på både gulrøtter og pisk.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Jeg er umiddelbart enig med representanten Tybring-Gjedde i at det ikke er eldreomsorgen i Oslo som gjør at folk flytter til kommunen. Det har sine helt naturlige årsaker. Til- og fraflyttingen i de aldersgruppene vi her snakker om, er relativt beskjeden. Representanten Skovholt Gitmark var også åpenbart truffet av den lille historien som jeg berettet fra eldreomsorgen i Oslo, og begynte straks å snakke om valgfrihet. Da er mitt spørsmål: Er det valgfrihet eller mangel på valgfrihet som gjør at eldre pleietrengende damer ikke får rullet opp håret sitt etter en dusj? Er det valgfriheten som gjør at det sitter en masse mennesker i kommunale administrative stillinger og avgjør ned til den minste detalj hvilke tjenester som skal tilkomme den enkelte? På Nøtterøy, der jeg sitter som medlem av kommunestyret, har Høyre styrt siden formannskapslovene så dagens lys i 1837, og der har man også opprettet dette bestiller/utfører-systemet i omsorgstjenestene. Der driver man også på den samme måten. Der har man også flyttet sykepleierne inn på kontorene, hvor de sitter og administrerer vedtak. Jeg skal til nød være enig i at dette også er en form for valgfrihet, men dette er politisk valgfrihet - som Høyre og Fremskrittspartiet benytter seg av. Sluttelig er jeg forbauset over at ingen av Fremskrittspartiets talere i denne debatten gjør forsøk på å forklare sin nestleders ønske om å redusere tallet på norske kommuner med 270. Alternativt kan man jo forklare hvilke 160 kommuner som Fremskrittspartiet ønsker å bevare, og hvilke som er for små til å ha kommunalt selvstyre.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Jeg registrerer at Venstre sammen med Fremskrittspartiet og Høyre i innstillingen har valgt å kritisere Regjeringen for at de ikke la fram sin proposisjon om landbruksoppgjøret før resultatet av uravstemningen i bondeorganisasjonene var kjent. Lenge trodde jeg det var en inkurie, men jeg hørte nå at representanten Kongshaug gjentok dette. Da er egentlig mitt spørsmål: Kan representanten Kongshaug med sin bakgrunn i og kunnskap om forhandlingssystemet virkelig mene at det ville ha vært riktig av Regjeringen å legge fram en proposisjon før man kjente resultatet av uravstemningen? Da minner jeg om at hvis det hadde blitt nei i uravstemningen, ville altså staten ha gått tilbake til sitt opprinnelige tilbud.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-06-18:
Det er sagt at det bare er Gud, lederen av Bondelaget og statens forhandlingsleder som fullt ut skjønner alle deler av jordbruksoppgjøret. Når nå bondelagslederen, Undheim, og departementsråd Per Harald Grue gir seg, vil jeg tro at det ligger an til at Gud tar styringen neste år. Men når Undheim og Grue nå forlater scenen, er det i forvissning om at de har forhandlet fram et landbruksoppgjør som er det beste noensinne. Bøndene får en betydelig inntektsøkning, og det koster oss ca. 1 krone hver om dagen. Det er altså prisen vi betaler for levende bygder, et trivelig kulturlandskap og produksjon av sunn og god mat. Jordbruksavtalen er jo ikke noe vanlig lønnsoppgjør. Bøndene er pr. definisjon selvstendig næringsdrivende som gjennom sine organisasjoner forhandler med staten om rammene for sin næringsvirksomhet og et konglomerat av støtteordninger. Alternativet til slike forhandlinger er at Stortinget ensidig fastsetter bøndenes inntekter, hvilket også skjer når partene ikke blir enige. Hver gang det har skjedd, har bøndene tapt på det. Men det er jo slik Fremskrittspartiet og Høyre vil ha det. De vil avvikle jordbruksoppgjøret. Jeg har tidvis og i ulike sammenhenger anklaget disse partiene for å appellere til egoismen. Ikke så i dette tilfellet. For hvis det finnes en bonde som etter dette jordbruksoppgjøret gir sin støtte til Fremskrittspartiet eller Høyre, er det i hvert fall ikke av egeninteresse. Etter regjeringsskiftet i 2005 har vi vært vitne til en snuoperasjon i landbrukspolitikken. Ikke siden landbruksminister Oskar Øksnes’ dager på 1970-tallet har bøndene opplevd maken til inntektsvekst. I dette ligger selvsagt erkjennelsen av at bøndene er blitt hengende etter i inntektsutviklingen. Forventningene til årets jordbruksoppgjør var derfor høye. Jeg skal innrømme at jeg med bakgrunn i enkelte møter i Vestfold Bondelag følte at buen kunne bli spent noe høyt, men i dag konstaterer vi at forventningene i stor grad er innfridd. Med tilfredshet noterer jeg tiltakende optimisme blant bøndene. Det skyldes ikke bare jordbruksoppgjørene, men også i høy grad den internasjonale utviklingen. Vi må produsere mat for å brødfø verdens befolkning, og matvareprisene har økt kraftig det siste året. I det ligger også betydelige muligheter for norske bønder.