Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2007-06-08:
Jeg mener at utviklingspolitikk er et så stort og viktig tema at det fortjener en god prosess her i Stortinget. Men jeg har lyst til å knytte noen overordnede kommentarer til redegjørelsen. Dersom Regjeringen nå tar sikte på å legge fram en ny bistandsmelding, vil den avløse St.meld. nr. 35 for 2003-2004 Felles kamp mot fattigdom, fra Bondevik II-regjeringen. Her ble en grunnleggende ny bistandspolitikk presentert, noe man omtalte som «den nye måten å bedrive bistandspolitikk på». Sentrale stikkord her er fattigdomsorientering, mottakerorientering, eierskap til egen utvikling, en rettighetsbasert utvikling, sterkere kvinneperspektiv og giverkoordinering. Videre pekes det i meldingen på prioriterte innsatsområder. Med dette som bakteppe er jeg spent på hvilken ny politikk den rød-grønne regjeringen vil legge fram i sin bistandsmelding. Umiddelbare spørsmål som jeg stiller meg, er om fattigdomsorienteringen vil bli svekket. Vil Regjeringens politisk motiverte satsing på mellominntektslandene i Sør-Amerika bli fulgt opp av nye skritt bort fra fattigdomsorientering? Et annet spørsmål går på konsentrasjonsprinsippet. Som nybakt minister framholdt utviklingsministeren at han ville konsentrere innsatsen: Hvis man ville alt, ville man ikke få til noe. Siden har vi hørt at norsk bistand ikke skal være et mini-FN. Satsingen på Sør-Amerika representerer imidlertid en betydelig svekkelse av dette erklærte konsentrasjonsprinsippet. Jeg har med interesse fulgt den bistandspolitiske debatten i senere tid, og jeg mener at en slik debatt er positiv. Det som slår meg, er at i motsetning til nesten alle andre politikkområder er det en vedvarende kamp om virkelighetsforståelsen i forbindelse med bistanden. Enkelte synes å mene at bistand ikke virker, at den fremmer avhengighet, at den klientifiserer fattige land, at den bidrar til å forlenge vanstyret til despoter, og at den styres av en bistandslobby. Andre tar bistanden i forsvar. De viser til at bistanden, til tross for en rekke feil og mangler, har bidratt til å bedre levevilkårene for mange fattige i den tredje verden. I Venstre erkjenner vi ydmykt at utvikling er en kompleks prosess. Forutsetningene for å fremme utvikling varierer jo fra land til land og over tid. Utviklingsland i ulike faser trenger ulike tiltak for å lykkes i sin kamp mot fattigdom. Vi er også ydmyke med tanke på at det kreves mye kunnskap for å kunne blande seg inn i fjerntliggende lands indre anliggender på en konstruktiv måte. Det er nettopp det man i realiteten gjør med bistand. Venstre vil peke på tre ulike tiltak i sin utviklingspolitikk: å fremme handel, stimulere til næringsutvikling og yte bistand. Et viktig tiltak for oss er altså å fremme handel, herunder sikre mer rettferdige rammebetingelser for internasjonal handel. Utviklingsministeren nevnte ikke dette punktet så mye i sin redegjørelse, men jeg regner med at han vil komme tilbake til det. I tillegg ønsker vi å hjelpe utviklingsland med å nå fram til våre markeder med sine produkter. Når det gjelder næringsutvikling i sør, fokuserer vi på små og mellomstore bedrifter. Samtidig vil Venstre ha et fortsatt høyt nivå på bistanden, noe vi bidro til under Bondevik II-regjeringen. Venstre mener også at bistand er virkningsfullt for å nå mål som et godt helsevesen, et omfattende utdanningssystem og institusjoner som sikrer eiendomsrett, rettssikkerhet og demokrati, og som også fokuserer på kvinnerettet bistand. I land med svake demokratiske og rettslige institusjoner bør det stilles klare krav om reformer. Venstre vil prioritere å bistå slike land med å utvikle nødvendige samfunnsinstitusjoner. En grunnleggende forutsetning for utvikling er velfungerende stater. Jeg vil advare mot å se seg blind på hvorvidt bistanden utgjør 1 pst. av brutto nasjonalinntekt eller ikke. Dette er i Norge blitt en øvelse som har bidratt til å dekke over andre viktige sider ved vår utviklingspolitikk. Bistanden er bare et middel, ikke et mål i seg selv. Venstre ønsker å bidra til å komme ut av denne ensidige fokuseringen på bistand. Vi ønsker å se bistand, handel og næringsutvikling i sammenheng. Det kan være en lang og smertefull vei, fra gode hensikter til gode resultater innen bistanden. Jeg ser at det er mange gode intensjoner og viktige grep med sikte på å heve kvaliteten i bistanden. Utfordringen for Utenriksdepartementet og Norad blir å sette dette ut i livet på en effektiv måte, fordi bistandens troverdighet er så avgjørende.