Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2015-01-29:
Takk for at det tas opp en veldig viktig sak til debatt. I går fikk jeg en telefon fra en ung kvinne. Hun var ferdig utdannet, og hun var i jobb, men slet med å få fast jobb. Det var ikke første året, flere år på rad hadde hun slitt med å få fast jobb etter endt utdanning. Hva var grunnen til at hun ringte meg, og hva var grunnen til hennes fortvilelse? Jo, hun og samboeren ville veldig gjerne prøve å få barn. Men hennes tilfelle var at hun gikk på månedskontrakter, og hun spør fortvilet: Hvis de oppdager at jeg er gravid, vil jeg da få fornyet kontrakt neste måned? Vil de ikke da la være å gi meg videre jobb? Tidligere har jeg blitt kontaktet etter et innlegg jeg hadde om midlertidige ansettelser. Da var det en kvinne som ga tilbakemelding om at hun hadde valgt å ta abort, avslutte svangerskapet, fordi hun var alene og var midlertidig ansatt. Hun turte ikke å bære fram et barn, uten sikker inntekt. Dette er virkelige vurderinger som gjøres i et kvinneliv. Jeg vil advare veldig sterkt mot en generell adgang til å ansette midlertidig, fordi konsekvensene vil være store for likestillingen i et samfunnsperspektiv, for livet til folk og de vurderingene som gjøres. Jeg savner en konsekvensutredning og en klar analyse fra statsråden og fra regjeringen om hvordan midlertidige stillinger vil virke inn på likestillingen, og også på diskriminering av gravide, som er et av de store problemene i arbeidslivet i dag. For omfanget av diskriminering av gravide i arbeidslivet gir grunn til uro. Derfor er jeg helt enig med statsråden i at et godt lovverk er grunnleggende for å bekjempe dette, og at det også er nødvendig å sanksjonere og ha et bedre virkemiddelapparat når diskriminering forekommer og finner sted. Jeg setter pris på den tydeligheten som statsråden viser i den saken. Men jeg tror ikke at det holder kun å jobbe med å endre holdninger til diskriminering når det skjer, jeg tror også det må jobbes med å endre roller og forventninger knyttet til kjønn. Graviditetsdiskriminering er ikke bare knyttet til at det er kvinner som bærer fram barn, det er også knyttet til en forventning om at kvinner nødvendigvis vil ha lengre fravær, ikke bare i permisjonstiden, men også når barna er syke eller de selv blir syke – en forventning om økt fravær fra jobb. Hvis kvinner anses som omsorgspersoner, mens menn ikke gjør det, – er det klart at refleksjoner rundt det vil virke inn på hvem som får jobben i en ansettelsesprosess. Fordeling av foreldrepermisjonen er nettopp en måte å bidra til at arbeidslivet blir mer likestilt på, fordi kvinner og menn blir ansett som mer likeverdige omsorgspersoner og møtt med forventninger om at man skal ta de oppgavene og det fraværet som det innebærer. Fordeling av foreldrepermisjonen er også en måte for å bidra til at omsorgsoppgaver og det ulønnede arbeidet i hjemmet i praksis blir jevnere fordelt i de ulike hjem. Jeg vil gjerne høre statsrådens refleksjoner rundt hvordan midlertidige stillinger kan virke inn på nettopp diskriminering av gravide, og hvordan kjønnsroller og ulike forventninger knyttet til omsorgsoppgaver for kvinner og menn kan virke inn på denne problematikken, og ikke minst hva som bør gjøres med problemet.