Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2002-12-09:
Vi behandler i dag Fiskeridepartementets og Samferdselsdepartementets budsjett i sak nr. 1 og sakene nr. 3 og 4. Når det gjelder sak nr. 1, har fiskeriministeren og andre talere så vidt vært inne på dette med spesielle kvoteordninger. Vi må aldri glemme at det er Stortinget som har pålagt Fiskeridepartementet å komme fram med spesielle kvoteordninger og sammenslåing av kvoter for båter under 28 meter. Det var flertallet i denne salen som påla Fiskeridepartementet å fremme dette forslaget, men etter sterkt påtrykk fra organisasjonene har fiskeriministeren trukket det tilbake et år, som jo er fornuftig. Det som er enda gledeligere, er at dette virkelig er blitt en sak i Stortinget. Politikerne har begynt å interessere seg for fiskeripolitikk, for det viser seg jo, når sant skal sies, at det dreier seg om penger, det dreier seg om store penger. Det dreier seg om Norges største næring, verken mer eller mindre. Det er tross alt Norges største eksportnæring, når vi ser bort fra oljen. Vi kommer til å få høre mer fra fiskeriministeren og Fiskeridepartementet om disse sakene. Når det gjelder Kystverkets flytting fra Oslo til Ålesund, har ikke jeg noe imot det, når sant skal sies. Men så opplever vi at Fiskeridepartementet kutter ned på bevilgningene, jeg vil ikke si akkurat i kroner og øre, men i gamle dager hadde vi råd til å ha en fortøyningspåle i hver eneste vik og hver eneste havn. De er borte. De er privateid. Vi hadde råd til å bygge moloer, vi hadde råd til å bygge brønner. Det har vi ikke råd til lenger. Vi har ikke engang råd til å holde ved like de moloene. De detter fra hverandre ute ved øyene. Det lå under Kystverket. Og når fiskeriministeren og den ene statsråden etter den andre i forrige periode stod her og innrømmet at de hadde full kontroll med oljeforurensningen i Barentshavet og utenfor Norges kyst, er det feil. Vi har ikke noe som helst til oljeforurensning. Det er vi fri for. For når statsrådene har gått inn for å demobilisere slepefartøyene på alle oljeinstallasjonene vi har i norsk økonomisk sone, er det helt klart at vi har ikke noen ting. Jeg har et bilde på mitt kontor av en forbedret utgave av en lettbåt som gikk under. Jeg kan fortelle hvordan det fungerer. Om bord på det stand by-fartøyet som ligger inntil oljeinstallasjonen, er det en lense. Om bord i det slepefartøyet og den supplybåten er det vanligvis 13 000 hestekrefter. I davitene på den supplybåten henger det en lettbåt. Den er på maksimum 130 hestekrefter – i forhold til disse 13 000 hestekreftene på hovedfartøyet! Alle i denne salen, selv om de ikke er notfolk, må forstå at dette er galskap. Jeg har prøvd siden 1998 å komme meg om bord på den supplybåten som ligger i Sandnessjøen – det er nabobyen min – og være med på en reell øvelse ute i havet, og har ikke fått det til. Og vi skriver 2002, nesten 2003! Kvanli i Harstad har sendt et brev til meg, og de skal holde en øvelse ute i havet til neste sommer, i Guds gode vær. Men det jeg gleder meg til, det er å se at lettbåten blir dradd under. For det blir den. Den er nødt til å bli det. Så vi eier ikke oljevernberedskap. La det være slått fast i denne salen at det finnes ikke oljevernberedskap. Og hva har ministeren tenkt å gjøre med det? Vi sender oljelenser over til Spania. Vi sender alt vi har av oljevernutstyr, som for øvrig er dårlig, for å ivareta «Prestige» etter forliset utenfor spanskekysten. Hva har vi igjen hvis en ulykke skulle ramme oss selv? Vi har ingenting. Til slutt vil jeg si litt om Gardermobanen. Vi ettergav i forrige stortingsperiode 12,5 milliarder kr! Likevel går Gardermobanen med 100 mill. kr i underskudd hvert eneste år. Samtidig river Esso ned skiltene og pumpene i Hattfjelldal. Der er det sju mil til nærmeste bensinstasjon, og her i denne salen vedtar vi lover som gjør det umulig for folk som bor ute i distriktene, å ivareta sine interesser(presidenten klubber) (presidenten klubber)