Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2009-06-08:
Det er meget bekymringsfullt at 20 pst. av norske elever går ut av skolen som funksjonelle analfabeter i den forstand at de ikke kan lese, skrive eller regne godt nok. Igjen får Stortinget seg forelagt en sak hvor intensjonen er god, men helheten og virkemidlene uteblir. Begrepet «tidlig innsats» trekkes fram igjen, denne gang for elever på 1.–4. klassetrinn – lovfesting av rettighet til tilpasset opplæring for elever som er svake i lesing og regning, kommunal plikt til å øke lærertettheten overfor denne elevgruppen uten at det er snakk om spesialundervisning. Hvem kan vel være uenig i intensjonen? Uansett politisk ståsted tror jeg alle i denne sal mener det oppriktig når de sier at de ønsker at den enkelte elev skal få høyest mulig læringsutbytte. Da gjenstår det bare hvilke virkemiddel en er villig til å bruke for å nå målet. Som tidligere kommune- og fylkespolitiker har jeg gjentatte ganger opplevd den tverrpolitiske frustrasjonen som har bredd seg lokalt når en har fått nye lovpålegg fra Stortinget som ikke er fulgt opp med økonomiske midler og ressurser til å løse oppgavene. Fremskrittspartiet frykter oppriktig at kommunene som skoleeiere nå ser seg tvunget til å flytte fagutdannede lærere fra andre fag og andre trinn for å møte lovkravet om forsterket opplæring på de første fire klassetrinn. Hadde det vært nok lærerressurser å ta av, hadde ikke dette vært noe problem, men den situasjonen befinner vi oss ikke i. Stortinget bevilget midler til 1 600 nye lærerstillinger, men kommunene klarte å få på plass åtte i løpet av fjoråret, var den meldingen vi fikk i februar i år. Regjeringspartiene kaster fram flere andre tall i denne innstillingen for å pynte på bildet, men faktum er at kommunene har store problemer med å få ansatt flere lærere, både fordi den totale økonomiske situasjonen er meget vanskelig og også fordi en heller ikke kan pumpe lærere opp av Nordsjøen. Jeg har merket meg at regjeringspartiene uttrykker bekymring for at det er så stor økning i tallet på lærere uten godkjent utdanning. Vel, for en som har 30 års fartstid i offentlig sektor, de siste årene før jeg kom på Stortinget også med stort økonomi- og personalansvar og ansvar for å ansette folk, vet jeg hvordan rammefinansiering fungerer i praksis. Og jeg vet hvordan det er når pengene ikke strekker til. Ufaglært arbeidskraft er billigere enn faglært. Når en har behov for hender og hoder, presses kommunale ledere til det ytterste i retning av å senke det kvalitative tilbudet for å få tilstrekkelig antall årsverk på plass. Slik er virkeligheten der ute, og i den finner en også hovedgrunnen til at undertegnede i sin tid meldte seg inn i Fremskrittspartiet, som tross alt står for en helt annen finansieringsmåte av skole- og helsetjenestene. Når det gjelder forslaget om organisering i grupper, har jeg tidligere i dag vært inne på det under behandlingen av Fremskrittspartiets forslag. Jeg ser derfor ikke behov for å kommentere det ytterligere, men vil bare varsle at hvis Fremskrittspartiets forslag i sak nr. 5 mot formodning ikke skulle få flertall, vil Fremskrittspartiet subsidiært støtte forslaget til endring i § 8-2, som tross alt er en forbedring i forhold til dagens lov. Norsk næringsliv har i en årrekke klaget over at de drukner i skjemaveldet. Tilsvarende situasjon er vi i ferd med å få i offentlig sektor. Allikevel skal vi i dag gå inn for ytterligere rapportering. Dette dreier seg om en tilstandsrapport som skal kunne benyttes som styringsverktøy for skoleeier. Fremskrittspartiet støtter denne rapporteringen, men vil samtidig understreke viktigheten av at det må foretas en kritisk gjennomgang av alle skjemaer og rapporter som lærere, rektorer og skoleeiere må fylle ut. Denne rapporteringen stjeler tid som kunne vært brukt til undervisning, og vi må komme oss bort fra «kjekt å ha» og over til «need to know». Det må være elevenes læringsutbytte som må ha hovedfokus, og viktige elementer her er også hjem–skole-samarbeid og elevenes arbeidsmiljø. I forbindelse med det siste aspektet vil jeg trekke fram Fremskrittspartiets forslag om å bekjempe mobbing, samtidig som jeg gledelig konstaterer at Fremskrittspartiets forslag om hjem–skole-samarbeid som ble nedstemt for to år siden, nå vil bli en lovfestet realitet. Ellers merker vi oss at Regjeringen ikke har oversikt over den samlede støtten fra det offentlige til landslinjene. Vi har gjentatte ganger fått høre hvorfor det er så viktig å ha en forvaltningsstruktur som snarere er tilpasset en befolkning på 47 millioner mennesker enn på 4,7 millioner. Men det minste en må kunne forlange, er at departementet har en samlet oversikt over hvor mye av skattebetalernes penger som går til å finansiere ulike skoletilbud. Vi kan ikke ha det slik at det offentlige framstår som et trehodet troll hvor det ene hodet ikke aner hva de to andre driver med. Jeg vil også i dag merke meg regjeringspartienes stemmegivning når det gjelder det som berører NTG og Wang. For en som kommer fra Østfold, er jeg redd vi får en reprise av det som skjedde i avstemningen om passasjertaket på Rygge. Selvsagt gir det Fremskrittspartiet gode argumenter i valgkampen, men jeg frykter at den behandlingen Regjeringen utsetter disse skolene for, vil føre til et redusert tilbud kommende skoleår. Ellers er det verdt å merke seg at regjeringspartiene, som før valget i 2005 lovet varm mat til alle elevene nå sliter med å få på plass kald mat i form av frukt og grønt. Vi får inderlig håpe at denne regjeringen får avløsning snart, for ellers ender vi vel opp med frossenmat. Jeg vil med dette få lov til å ta opp de forslag Fremskrittspartiet står alene eller sammen med andre partier om.