Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2011-06-07:
For å begynne positivt, som Storberget uttalte i en tidligere debatt, er det bra at regjeringen jobber med å inngå bilaterale soningsavtaler med land som har statsborgere som er overrepresentert på kriminalitetsstatistikken. Avtalen med Romania ble inngått 20. september 2010, og Fremskrittspartiet synes det er betenkelig at det er først nå vi får ratifisert den. Det har altså gått nesten ni måneder. Uansett, det er mange positive effekter av disse avtalene. Vi vet at å sone i sitt eget hjemland er gunstigere for den domfelte med hensyn til rehabilitering og tilbakeføring til samfunnet. Videre vil rask soningsoverføring til hjemlandet i større grad forhindre utvikling av ny kriminalitet og bygging av kriminelle nettverk innenfor fengselsmurene samt virke preventivt overfor andre som vurderer å komme til Norge for å begå kriminalitet. Men alt er ikke bare gull, for denne avtalen vil ikke gjelde for kriminelle utlendinger med kortere dommer enn 1,5 år. Det vil si at alle som dømmes til fengselsstraffer som er kortere enn dette, må sone fullt ut i Norge før de vises ut av landet. Ser vi da på statistikkene, viser det seg at majoriteten av utlendingene som dømmes her i landet, soner kortere dommer enn dem som jeg nevnte på 1,5 år. Dette har sammenheng med hvordan lovverket vårt fungerer, hvor det utmåles korte straffer for de første forbrytelsene. Dersom man blir dømt for mange, vil de siste forbrytelsene bli «gratis». Og det er klart – har en ett innbrudd, har en to innbrudd, kan en altså maks få en og en halv gang straff. Da sier det seg selv at da lønner det seg kanskje for enkelte å begå både 10 og 20 ekstra kriminelle brottsverk. Man kan altså med andre ord si at det lønner seg å gjøre mest mulig kriminalitet hvis man først har gjort det én gang. Fremskrittspartiet mener at dette må endres, samt at det også må være mulig å kunne få kjøpe fengselsplasser i hjemlandet for dem med kortere dommer. Eventuelt må det inn i avtalen at de med kortere dommer også kan sendes ut. I Danmark foregår det en diskusjon om det vil være aktuelt å kunne fakturere andre land for kostnader til fengselsopphold, hvis de enkelte landene ikke vil eller kanskje ikke kan ta imot egne kriminelle. Dette er en debatt som vi synes er interessant. Videre håper vi at Norge som et EØS-land kan komme innunder EUs rammebeslutning som trer i kraft 11. desember 2011. Videre mener vi at vi må få bort de økonomiske ytelsene som kriminelle utlendinger har mulighet til å motta mens de sitter i fengsel. Det skal ikke lønne seg å begå kriminalitet i Norge, men i mange tilfeller er forskjellen minimal mellom det å være lovlydig i sitt eget land og det å ha et fengselsopphold i Norge, noe som innbyr til å prøve seg, fordi risikoen er så liten og konsekvensene blir så små. Norge må som nasjon i mye større grad unngå at et velferdssystem som vårt, som vi har bygget opp over tid, ikke blir undergravet av kriminelle utlendinger. I den andre delen av proposisjonen foreslås det å gi lokalt nivå i kriminalomsorgen myndighet til å treffe avgjørelse om straffegjennomføring med elektronisk kontroll. Fremskrittspartiet er ikke tilhenger av økt bruk av soning med elektronisk kontroll, ei heller at denne avgjørelsesmyndigheten skal legges til et lokalt nivå. Videre er det viktig for oss å presisere at det ikke under noen omstendigheter skal være mulig å få hjemmesoning der den kriminelle har begått alvorlig kriminalitet, sånn som volds- eller seksualforbrytelser. Det er heller ikke riktig, etter vår mening, å innvilge hjemmesoning med elektronisk kontroll på slutten av en lengre straff, da dette kan virke som avkorting av den ordinære straffen. En skal også være klar over at det kanskje ikke er alle kriminelle som hadde vært aktuelle for elektronisk hjemmesoning, som har et hjem. Av den grunn kan det lett oppstå en form for klasseskille. Jeg tar opp forslaget som er fremmet i sak nr. 4, og vil også gjøre oppmerksom på at vi kommer til å stemme imot II i sak nr. 3.