Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-03-21:
Høgre har fremja ei omfattande sak om styrking av lokaldemokratiet og styrking av den private eigedomsretten. Høgre ser at etter seks år med raud-grønt styre i Noreg har det vorte eit sterkt behov for å halde i hevd desse grunnleggjande verdiane. Det har vore ei merkeleg oppleving å registrere at alle dei raud-grøne partia er så totalt avvisande til dei framlegga som Høgre har kome med. At ei så omfattande sak berre fortener ei halv side med merknader frå opposisjonen, er direkte pinleg. Særleg er det verdt å merke seg at Senterpartiet har vorte ein så sterk motstandar av lokaldemokratiet og den private eigedomsretten. Det er mange viktige problemstillingar i denne saka. Høgre ønskjer å kartleggje kommunar som har stor bandlegging av areal til vern eller andre fellesføremål. Derfor ønskjer Høgre å utvikle ei kategorisering av kommunar etter bandleggings- og vernegrad. Vi ønskjer å lage nasjonale retningslinjer for alle etatar med verne- og arealbruksmyndigheit, slik at det blir teke omsyn til at kommunar med stort bandleggingsbehov også skal ha rom for næringsmessig utvikling. Høgre ønskjer å lage nasjonale strategiar for næringsutvikling i kombinasjon med vern og vurdere om det bør innførast ein særskild lokal kompensasjon til kommunar som tek ein svært stor del av belastninga med vern frå storsamfunnet. Høgre vil også fremje frivilligheit og makebyteløysingar, slik at det kjem i fokus i samband med vern. Tvang må vere siste utveg. Det er mange banebrytande framlegg i denne saka. Høgre ønskjer å samle det overordna ansvaret for plan- og bygningslova til Kommunal- og regionaldepartementet. Det vil bety at det er eitt departement som har ei heilskapleg tilnærming, slik at mange ulike samfunnsomsyn blir vurderte opp mot kvarandre på ein god måte. Ein annan viktig del av dette framlegget er å sørgje for at det lokale sjølvstyret blir styrkt i arealsaker, gjennom at føresegnene om nasjonale forventningar til regional og kommunal planlegging, til statlege planleggingsretningslinjer og til statlege planføresegner blir fjerna. Høgre ønskjer å fjerne staten si moglegheit til å fremje motsegner berre ut frå skjønn. Høgre ønskjer også at omgrepet «inngrepsfrie naturområde», INON, ikkje lenger skal tilleggjast vekt ved handsaming av arealsaker i statlege forvaltningsorgan. Vi ser det som viktig i ei omlegging av statleg overformynderi at fylkesmannen sine oppgåver blir innskrenka til berre å omfatte legalitetskontroll for å ta vare på enkeltmenneska sine rettar når det gjeld den kommunale forvaltninga, og at kommunane held seg innafor vedtekne lover. Høgre ønskjer også at Stortinget ber regjeringa om å fremje ei sak for Stortinget om overføring av forvaltningsmyndigheita over område som er verna med heimel i naturmangfaldlova, til dei berørte kommunane, og at det skal skje i løpet av 2011. Høgre har fremja denne saka om styrking av lokaldemokrati og eigedomsrett i miljø- og arealforvaltninga fordi det er ei svært viktig sak, og det er svært skuffande å sjå at alle regjeringspartia stemmer ned alle Høgre sine forslag. Det er verdt å merke seg at Senterpartiet i sitt prinsipp- og handlingsprogram for 2009–2013 vil grunnlovfeste det lokale sjølvstyret. Senterpartiet vil basere oppgåvefordelinga mellom forvaltingsorgana på at oppgåver skal løysast på det lågast moglege effektive nivå, og at alle avgjerder som krev politisk skjøn, skal avgjerast av folkevalde. Kvifor stemmer då Senterpartiet imot Høgre sine framlegg? Senterpartiet ønskjer også å styrkje eventuelle verneprosessar gjennom å lovfeste at dei skal gjennomførast i samarbeid med lokalsamfunn og grunneigarar, og dei ønskjer å flytte ansvaret for områdevern frå fylkesmannen til regionalt folkevalt nivå. Kvifor stemmer dei imot Høgre sine framlegg? Det er for meg ei gåte. Senterpartiet hevdar at dei er forsvararar av lokaldemokratiet og eigedomsretten. Det er fine ord, men dessverre viser det seg at også på dette området er det tomt prat og dobbeltkommunikasjon som er Senterpartiet sitt fremste våpen. Det er dessverre berre å konstatere at Senterpartiet har mista alt truverde når det gjeld å forsvare lokaldemokratiet og den private eigedomsretten, og at kompaniskapen med SV og Arbeidarpartiet har sett sine tydelege spor.