Svein Flåtten (Høyre), 2012-11-13:
Økt handel, tettere økonomisk integrasjon mellom land og nedbygging av handelsbarrierer er noen av forutsetningene for økonomisk vekst. Velstandsøkning i store deler av verden, ikke minst i Europa i etterkrigstiden, er en god illustrasjon på dette. Tanken og ideen om at handel og økonomisk samkvem skulle være både fredsskapende og skape økonomisk vekst gjennom utvisking av grenser og integrasjon i et forpliktende fellesskap, fikk først uttrykk gjennom Kull- og stålunionen, og ble videreført gjennom arbeidet som etter hvert resulterte i det EU vi ser i dag, med stadig tettere samarbeid. Norge med sin tilknytning gjennom EØS deltar på sin måte i fellesskapet, ikke fullt ut, men ånden i fellesskapet, tanken om den frie bevegelse av mennesker, varer, kapital og tjenester, står også vi solid plantet inne i. Tidligere statsminister og leder i Arbeiderpartiet, Thorbjørn Jagland, skriver i Aftenposten på søndag den 11. november, da han minnes ofrene for to store verdenskriger i Europa: «Det er tross alt mindre logisk og klokt å starte krig mot mennesker man selger varer til eller kjøper varer fra.» Det er ingen revolusjonerende verdensanskuelse eller noe nytt i det sitatet. Men det kan være godt å bli påminnet det, også i de daglige prosessene og i den daglige handelspolitikken som skal utøves i vårt land med vår åpne økonomi. Jeg tror det er slik at utsikten fra Strasbourg og nordover tydeligvis av og til kan fortone seg som noe klarere enn den andre veien. Og det er jo det som er temaet for denne interpellasjonen, nemlig en debatt om vår grunnholdning til både handelspartnerne i EU og til verden for øvrig om at vi er nettopp der hvor Arbeiderpartiets tidligere statsminister beskriver det, nemlig i det forpliktende fellesskap, litt på sidelinjen med vår særskilte tilknytning gjennom EØS-avtalen, kanskje på innbytterbenken, men definitivt ikke på en bortgjemt tilskuerplass. Vi er og bør være deltakere og ikke tilskuere i dette fellesskapet. Nå var ikke saken om overgang til prosenttoll for en del landbruksvarer kimen til noen ny verdenskrig, selv om en del reaksjoner her hjemme på at noen, og særlig Høyre, i det hele tatt tok til motmæle, var ganske hørbare. Grunnen til vår motstand mot tolløkningene har vært utlagt bl.a. av utenriksministeren som generell landbruksmotstand og motstand mot importvern. Det er ikke riktig. Vi slår fast i vår alternative landbruksmelding at importvernet er meget viktig for norsk landbruk, men vi har ikke sagt noe om at vi er for økninger – tvert imot, vi mener at man skal forsøke å redusere tollhindringene mellom land, at man skal liberalisere handelen over tid nettopp i den ånd som våre handelsavtaler, innenfor WTO, ikke minst EØS-avtalen, tilsier. Derfor aktualiserte regjeringens forslag om overgang til prosenttoll denne debatten. Forslaget ble svært dårlig mottatt i EU. Det har vært kraftige reaksjoner fra flere land. Jeg har registrert at både utenriksministeren og landbruksministeren kan fortelle media at reaksjonene ikke egentlig er så sterke, og at mottiltak ikke er aktuelt. Men underteksten er ikke så positiv. Den norske holdningen mislikes generelt på bakgrunn av de intensjoner som våre avtalepartnere mener at bl.a. EØS-avtalen inneholder. Landbruksministeren møtte landbrukskommissæren i EU forleden, og ifølge Ciolos’ talsmann etter møtet med den norske landbruksministeren skal kommissæren ha vært ekstremt skuffet over det han kalte de proteksjonistiske tiltakene fra Norge på ost og kjøtt. Han fremholdt også det selvsagte i EØS-avtalen, at det langsiktige forholdet må næres av begge parter. Jeg registrerer at disse utsagn ble møtt av representanten for den norske regjering, altså landbruksministeren, nærmest med et skuldertrekk på gangen etterpå og med en kommentar om at det kom ikke frem noe spesielt nytt. Men det må det ha gjort, fordi tonen fra regjeringen har vært at EUs motstand nærmest har kommet i gang etter en sterk påvirkning fra den norske opposisjonen, og at EU selv ikke ville ha en så negativ holdning til de ensidige tiltakene. Jeg konstaterer at så ikke er tilfelle. Så mener man at vi har jusen på vår side i den konkrete saken om økninger. Akkurat det har Høyre ikke tvilt på et øyeblikk, heller ikke gitt uttrykk for, men jus er ikke alltid politikk, og jeg tror ikke det er noen grunn til å slipe de juridiske knivene for mye. De kan også brukes av våre avtalepartnere den andre veien. Ansvarlige for norske fiskeriorganisasjoner har nærmest blitt latterliggjort når de har vært urolige for sanksjoner eller straffetiltak. Jusen hindrer selvsagt straffetiltak når det gjelder de rene tollsatser på norsk fisk i forhold til EU og EØS, men antakelig ikke når det gjelder land utenfor dette området. Det finnes også andre land som har slingringsmonn i sine forpliktelser og tollsatser etter WTO-avtalen. På fiskerisiden har vi også annet samkvem som krever en god ånd og tone, enn de rene handelsavtaler. Vi har ulike kvotearrangementer for eksport av sjømat som kompenserer for noe av tollsatsene. Flere av dem er midlertidige. Det skal forhandles, det skal snart forhandles om de såkalte bilaterale kompensasjonskvotene som reforhandles hvert femte år. Da snakker vi om markedsadgang for sild og makrell. Nye forhandlinger vil antakeligvis starte tidlig i 2013 med ostetolløkningene som et bakteppe. Ved forrige korsvei var dette et arbeid som av ulike grunner var forsinket hos kommisjonen i opp til halvannet år. Tilsvarende har vi de autonome kvoter og industrikvotene for EUs industriproduksjon av fisk som også snart kommer i gang. Der er vi avhengig også av andre. Så er det slik at utviklingen i retning av økt handel og nedbygging av tollmurer selvsagt ikke må gå for fort. Det må hele tiden balanseres mot hensynet til konkurranseutsatte næringer. Det er utvilsomt at handelsliberaliseringen kan svekke landbruksproduksjonen, men det kan på den annen side styrke matsikkerheten gjennom en økning av verdens matforsyning og et gjensidig avhengighetsforhold i matsektoren. Selv om landbruksproduksjonen i Norge på sikt kunne bli svekket, ville matsikkerheten internt fremdeles ha vært sterk på grunn av vårt betydelige overskudd av fisk – det, kombinert med en omlegging av virkemiddelbruken i landbrukspolitikken, ville kunnet øke produksjonen. Men med økninger i tollen ensidig i en tid da Europa ligger nede for telling, som også utenriksministeren var inne på i sin redegjørelse nettopp, selv om han ikke akkurat brukte de ordene, var dette dømt til å påkalle store reaksjoner. Så må jeg si avslutningsvis at utenriksminister Barth Eide har gitt det beste før denne interpellasjon: en betydelig hyllest til Europa, til EU og til EØS. Det er nok å nevne uttrykk som at Europa er her. Det er jeg helt enig i, men Europa er også der, og det må vi ikke glemme. Når han sier at innenrikspolitikk og utenrikspolitikk henger sammen, er jeg også ganske enig. Også dette har en referanse til den saken vi har diskutert innenrikspolitisk i Norge om tolløkningene og om betydningen det har i vårt forhold til EU og etter EØS-avtalen. Når han bruker uttrykk som at dette berører oss alle, at det er våre brødre og søstre som finnes der nede i Europa, er det helt umulig å være noe annet enn enig, for vi som kommer fra Høyre, liker den typen uttalelser, men vi liker også at det settes realiteter og praksis bak ordene. Derfor er det uforståelig at man ville utsette seg for de reaksjoner som våre brødre og søstre har kommet med i akkurat denne saken. Det er jo ikke slik at jus er bare jus her også. Det er bare å lese hva professor Sejersted, ekspert på EU-rett, sier om dette. Altså: Intensjonene i EØS-avtalen – særlig i artikkel 19 – om liberalisering av handel over tid, peker helt klart på at man fra begge sider skal bidra til å bygge dette ned. Derfor må jeg si at etter den strålende innledningen til redegjørelsen til Barth Eide her i dag er det med interesse jeg ser frem til hans synspunkter på akkurat denne innenrikspolitiske saken om tolløkningene og hva det vil medføre for vårt forhold til Europa, og – ikke minst – hva utenriksministeren selv kan gjøre med det, hvis han mener at det er nødvendig å gjøre noe med det.