Peter Frølich (Høyre), 2020-11-03:
Straffeloven føles noen ganger som et oppussingsprosjekt. Den må hele tiden vedlikeholdes og lappes på. Noen ganger må vi rive gamle deler, andre ganger må vi modernisere deler av loven. I dag fikser vi på noen gamle feil, som vi har kjent til en stund. Vi forsterker loven på noen viktige felt, og vi moderniserer den i møte med nye alvorlige samfunnsproblemer. Jeg har lyst til å nevne kriminalisering av religiøse tvangsekteskap, grov utnyttelse av arbeidstakere og ikke minst innsatsen mot den groveste kriminaliteten som begås mot barn. Et samlet storting sender i dag en tindrende klar beskjed: De som lar grov kriminalitet skje mot barn uten å gripe inn, skal stilles til ansvar. Dette gjelder alle, nå også foreldre og særlige omsorgspersoner. Ingen skal lenger kunne skyve loven foran seg som en unnskyldning for passivitet i møte med den ondskapen som disse handlingene utgjør. Jeg har også lyst til å knytte noen korte kommentarer til forslaget om et sterkere diskrimineringsvern for transpersoner og andre med et annet kjønnsuttrykk. Det er helt nødvendig og riktig å gi minoriteter et ekstra vern. Det er en god tradisjon i Norge og har dessverre blitt helt nødvendig å vedta i dag. Dessverre opplever transpersoner i Norge hets, og vi som lovgivere har et ansvar for å beskytte små grupper som vi mener skal kunne uttrykke seg på alle måter uten å bli utsatt for denne formen for kriminalitet. Det er samtidig veldig viktig å understreke at ytringsfriheten alltid skal stå sterkt. Vi ser tendenser i andre land, hvor debatten om dette går lenger enn å bare slå ned på hatet. Vi ser eksempler på at straffelovgivningen brukes som et instrument, som et middel, i det som må omtales som en aktivistisk kamp for å fremme en ideologi som veldig fort kommer i konflikt med både ytringsfriheten og religionsfriheten. Derfor er det viktig at vi understreker her i dag at det er de hatefulle, rettsstridige ytringene som vi i dag gjør straffbare. Religiøse ytringer og ytringer som med rimelighet ikke kan stemples som hatefulle, nyter et like sterkt vern av ytringsfriheten som før, og sånn må det være. Regjeringen og regjeringspartiene er fornøyd med at det aller meste i proposisjonen som behandles i dag, har flertall. Vi må samtidig innrømme at det er et punkt der vi ikke står på flertallets side, og det er i spørsmålet om forbud mot søskenbarnekteskap. Jeg har lyst til kort å redegjøre for Høyres syn på den saken. Dette er ikke en ny debatt, det er en gammel debatt. Jeg tror alle i denne salen på et eller annet tidspunkt har deltatt i debatter om dette vanskelige spørsmålet. Det er heller ingen hemmelighet at Høyres programkomité enstemmig har foreslått et forbud mot søskenbarnekteskap. Så forstår jeg at Stortinget etterhvert har fått hastverk med å vedta anmodninger om dette. Det er ikke overraskende – et forbud har nok vært i emning over tid. Men det er nå en gang sånn at vi i Høyre foretrekker å ta oss den tiden som trengs for en grundig partibehandling, en grundig lovutredning, fullføre den forskningen som nå pågår, og kanskje også at velgerne i større grad kan involveres i dette spørsmålet med tanke på neste høst – i stortingsvalget. Et forbud vil heller ikke komme over natten, selv om vi vedtar dette her i dag. Signalet fra Stortinget er likevel tydelig, og det skal selvfølgelig respekteres.