trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
I Soria Moria-erklæringen har vi sagt at vi vil utvikle en nasjonal reiselivsstrategi bygget på nærhet til natur og norsk kultur, som ivaretar satsingen på grønt reiseliv og reiselivsnæringen som distriktsnæring. Jeg vil legge vekt på å bidra til at dette målet blir oppfylt. I fagmiljøet brukes begrepet geoturisme for å omtale det samme. I handlingsplanen som representanten Aspaker refererer til, er prinsippene bak Geo-turisme lagt til grunn for utviklingen av Norge som reisemål. Norge, ved Innovasjon Norge, er et av svært få land i verden som har underskrevet National Geographics charter for geoturisme. Som oppfølging av Handlingsplan for reiselivet ble det bevilget 1 mill. kr til Innovasjon Norge øremerket satsing på geoturisme. I etterkant av denne bevilgningen har Innovasjon Norge jobbet med å implementere geoturismens prinsipper i sin reiselivssatsing. Blant annet er geoturismebegrepet sterkt ivaretatt i Innovasjon Norges nylig lanserte merkevarestrategi. Denne strategien skal brukes for merkevarebygging av Norge som reisemål i utlandet, men også i Norge. Arbeidet med en nasjonal reiselivsstrategi basert på Soria Moria-erklæringen er også i gang. Vi har styrket budsjettene til Innovasjon Norges reiselivsarbeid med 72,5 mill. kr. i årets budsjett. Det er en økning fra i fjor med 72,5 pst. Jeg avholdt et samråd med viktige aktører i næringen i begynnelsen av denne måneden og fikk der viktige innspill til det arbeidet som skal skje videre. Vi vil igangsette et interdepartementalt arbeid for å utarbeide en nasjonal reiselivsstrategi. Arbeidet vil skje i nært samarbeid med reiselivsnæringens representanter. Satsingen på reiseliv er en prioritert oppgave for Innovasjon Norge. Dette omfatter innovasjon og produktutvikling, kunnskap og kompetanse og markedsføring og profilering. Innovasjon Norge har utviklet flere kompetanseverktøy for hvordan destinasjoner kan utvikle sitt reisemål i tråd med geoturismens prinsipper. Dette arbeidet vil intensiveres framover med flere kompetansetiltak. Når det gjelder det konkrete prosjektet som representanten Aspaker tar opp i sitt spørsmål, ser jeg det som naturlig at et slikt prosjekt i første rekke behandles av Innovasjon Norges lokale kontor. Innovasjon Norge har etter det jeg har fått opplyst, ennå ikke mottatt en søknad om støtte til prosjektet, men vil behandle den raskt når den eventuelt foreligger.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg har for så vidt forståelse for at representanten ønsker et forpliktende svar, men jeg vil gjerne understreke: Det foreligger ennå ingen søknad om støtte til prosjektet, og da er det vanskelig å håndtere spørsmålet her og nå. Men jeg vil også i denne sammenheng gi ros til aktørene i prosjektet i Troms for det arbeidet de har satt i gang. Det er inngått et samarbeid for utvikling av infrastruktur når det gjelder nasjonalpark, og det er gjennom samarbeid vi kan oppnå de beste resultatene. Det er også naturlig å se til Finland, som aktørene gjør, som har en mye lengre historie enn Norge når det gjelder arbeidet på dette feltet. Vi vet også at reiseliv er en av verdens raskest voksende næringer, og denne regjeringen har en ambisjon om at Norge skal få sin del av denne veksten. Den veksten må fortrinnsvis komme bedriftene og næringene til gode gjennom økt lønnsomhet.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Det er vel ingen regjering før denne som så tydelig har sagt at den vil bidra til satsing i nordområdene. Denne regjeringen har pekt ut nordområdene som sitt viktigste strategiske satsingsområde. Det gjelder også næringsaktivitet som reiseliv. Vi vet jo også at et av våre fremste fortrinn for å selge Norge i reiselivssammenheng, er natur, kulturlandskap – og det Nord-Norge representerer i denne sammenhengen. Jeg har kontinuerlig møter med Innovasjon Norge for å forsikre meg om at de gjennom de disponeringer og det arbeidet de gjør, støtter opp under Regjeringens satsing i nordområdene. Jeg er veldig trygg på at når vi først får dette prosjektet på bordet, vil Innovasjon Norge i den utstrekning det er mulig, bidra til å få prosjektet realisert.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-04-26:
Jeg har følgende spørsmål nå til arbeids- og inkluderingsministeren: «Stadig flere norske bedrifter opplever det vanskelig å finne og ansette høykompetent arbeidskraft fra EØS-området. Samtidig øker norsk næringsliv sin tilstedeværelse utenfor Europa og dermed også andelen ikke EØS-borgere blant sine ansatte. Hva vil statsråden gjøre for at norske bedrifter skal lettere få tilgang til utenlandsk høykompetent arbeidskraft, og vil statsråden arbeide for at multiple visum kan brukes for ansatte i norske selskap fra land som f.eks. India, Singapore og Kina?»
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-04-26:
Jeg takker for svaret. Jeg ønsker å henlede statsrådens oppmerksomhet mot en lokal bedrift, nemlig Aker Kværner MH i Kristiansand, som ligger midt i en sterk offshoreklynge som bygger og sammenstiller verdens mest avanserte boreparker. De har et sterkt behov for mer høyteknologisk arbeidskraft. Det er også mangelvare innenfor hele EØS-området. Det utstyret de bygger, testes i Norge, men det sammenstilles i Aserbajdsjan, i Singapore, i Korea og i Kina, og det personellet som de hyrer inn fra utlandet fra disse landene her, er, uavhengig av sin bakgrunn som er høykompetent, nødt til å få en opplæring i Norge. Problemet er at ingeniører kun får tre måneders visum til Norge før de må ut i tre nye måneder og så tilbake til Norge. Ser statsråden at dette er et stort problem for enkelte firmaer som ikke faller inn under det som statsråden sier om multinasjonale selskaper? Hva ønsker statsråden å gjøre for å løse dette problemet så raskt som mulig?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-04-26:
Jeg takker for at statsråden ønsker å gripe tak i og komme med løsninger på det. Grunnen til at multiple visum har kommet fram, er at det har vært den eneste muligheten disse firmaene har hatt for å trekke inn arbeidskraft for et kortere opplæringstidsrom til Norge. Problemet har vært at man har måttet sende ingeniører ut av Norge etter tre måneder i landet. Det er lite hensiktsmessig, og det tjener ikke norsk industri på overhodet. Når tidsperspektivet her er budsjettet for 2007, er jeg fornøyd med det. Samtidig ser en at bl.a. norsk arbeidsinnvandringspolitikk i større grad må tilpasses at stadig flere kommer til å være ansatt av norske selskap, men i deres utenlandskontorer, og de trenger opplæring i Norge før de vil tilbake til det landet de kommer fra og har fått sin utdannelse fra. Det må også norsk arbeidsinnvandring tilpasse seg. Er statsråden enig i det?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Regjeringen er opptatt av at tilgangen på nødvendig kompetent arbeidskraft ikke skal være hemmende for utviklingen av norske bedrifter. Blant annet skal regelverket for arbeidskraftmobilitet over landegrensene bidra til dette. Det er fri mulighet for borgere av EØS-land til å ta seg arbeid i Norge, likevel slik at borgere fra åtte av de nye EU-landene må ha tillatelse av UDI eller politiet i tråd med kravene i den norske overgangsordningen før de kan starte arbeidet. Vi har de siste par årene sett en sterk vekst i tilgangen på arbeidskraft fra EØS-land, særlig fra Polen og Litauen. Det har bidratt til å fylle stillinger hvor det har vært knapphet på norsk arbeidskraft. Utlendingsmyndighetene har de senere årene hatt en kvote på 5 000 arbeidstillatelser for faglærte personer fra land utenfor EØS uten krav om en vurdering av behovet for arbeidsinnvandring. Hensikten med denne kvoten har vært å sikre norske arbeidsgivere forutsigbarhet og gi dem mulighet til rask tilgang på nødvendig kompetanse. Denne kvoten har ikke vært noen begrensning for arbeidsgivernes mulighet til å ansette arbeidskraft fra land utenfor EØS. I 2005 ble det innvilget vel 1 200 tillatelser under denne ordningen. I de to første månedene i år ble det innvilget 254 tillatelser. Dette var om lag 100 flere enn i samme periode i fjor. Fra de tre landene representanten Gitmark nevner, India, Singapore og Kina, ble det gitt tillatelse til om lag 50 personer i de to første månedene i år. Disse tallene tyder på at kvoten på 5 000 arbeidstillatelser foreløpig ikke legger hindringer i veien for norske arbeidsgiveres ønske om å ansette kompetent arbeidskraft fra land utenfor EØS. Personer fra land utenfor EØS-området kan også innvilges arbeidstillatelse under ordningen særlig rettet mot multinasjonale selskaper som ønsker å hente inn høyt kompetent arbeidskraft til Norge fra en utenlandsk filial eller et datterselskap. I slike tilfeller må den utenlandske statsborgeren oppfylle de alminnelige vilkårene for arbeidstillatelse i utlendingslovgivningen. Jeg har fått signaler om at det i noen tilfeller med dagens regelverkspraktisering kan være et problem å få utstedt arbeidstillatelse i tilfeller der bedriften ikke kan anses som et multinasjonalt selskap. Dette vil jeg se nærmere på. Det er for tiden god vekst i norsk økonomi, og vi opplever høy sysselsetting og fallende ledighet. I en slik situasjon vil det kunne oppstå mangel på enkelte typer kompetent arbeidskraft. Globaliseringen av deler av næringslivet kan forsterke et slikt behov. Regjeringen vil derfor, som ledd i arbeidet med 2007-budsjettet, foreta en gjennomgang av om det er behov for nye tiltak fra myndighetenes side for å sikre bedriftene tilgang på nødvendig arbeidskraft fra utlandet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg ser selvfølgelig den situasjonen som spørreren beskriver, og jeg er helt enig med spørreren i at det er viktig å finne fram til løsninger på den type utfordringer. Og som jeg sa i mitt svar, gjennomgår vi nå hele området med sikte på å komme opp med forslag. Blant de identifiserte problemene som vi deler – Regjeringen og spørreren – er det selskap som åpenbart er i en internasjonal situasjon, men som ikke defineres som multinasjonale selskap. Som jeg sa i svaret mitt, skal vi særlig se på det. Det jeg imidlertid er i tvil om, er om løsningen på denne utfordringen er multiple visum. Visum er normalt ikke et virkemiddel som er knyttet opp til arbeidsinnvandring. Det er arbeidstillatelse og oppholdstillatelse som er utgangspunktet. Visumspørsmålet er mer for forretningsreisende som har behov for å komme til Norge ofte. Virkemiddelet er jeg litt i tvil om, men at vi må gjøre noe med problemet, er jeg enig med spørreren i.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg er enig i at det er utfordringer som det er viktig at vi finner gode løsninger på, men jeg stiller meg fortsatt tvilende til virkemiddelet som representanten Gitmark foreslår. Så vidt jeg husker, er det slik at selv om man får et multippelt visum – det er jo et Schengen-visum, og da gjelder Schengen-regler – er det slik at man i løpet av et år kan reise inn og ut av Norge flere ganger. Men i løpet av et halvår kan man ikke oppholde seg mer enn tre måneder i Norge. Selv om vi hadde utstedt et multippelt visum til de personene som representanten Gitmark er opptatt av, hadde vi vært like langt. Vi må nok ha en mer offensiv holdning til dette spørsmålet enn det spørreren har som utgangspunkt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Regjeringen har økt kommunesektorens frie inntekter med 5,7 milliarder kr i 2006. Dersom faktisk utgiftsfordeling i 2005 legges til grunn, vil om lag 3/4 av veksten i de frie inntektene i 2006 bli brukt på grunnleggende velferdstjenester som skole, barnehager, helse og eldreomsorg. Jeg må ta forbehold om at jeg ikke i detalj kjenner NRK-undersøkelsen som er gjort i forhold til rektorene. Måten spørsmålene er stilt på, vil kunne være avgjørende for svarene en har fått. Tidligere undersøkelser viser at kommunen vil bruke mer penger på skole. Kommunenes Sentralforbunds egen budsjettundersøkelse for 2006 viser at ni av ti kommuner vil opprettholde eller styrke tilbudet i skolen. NRKs undersøkelse tidligere i år, altså forut for den som spørreren nå henviser til, viser at halvparten av kommunene vil plusse på skolebudsjettet. Utgiftsbehovene varierer mellom kommunene; noen steder er det behov for å styrke eldreomsorgen, mens andre steder er det skolen som må styrkes. Det er de lokale folkevalgte, kommunestyret, som best kjenner behovene i sin kommune, og som på det grunnlaget kan foreta fornuftige prioriteringer av kommunens økonomiske ressurser. Regjeringen har stor tillit til de prioriteringene de lokale folkevalgte foretar, og har derfor ingen planer om å øremerke midler til skole i neste års budsjett.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Utgangspunktet her er jo at spørreren og jeg ikke er enige om virkelighetsbeskrivelsen. Det er helt umulig å trekke de konklusjonene som spørreren nå trekker, at de økte frie inntektene til kommunesektoren ikke gir seg utslag i mer bevilgninger til skole. NRK har foretatt en telefonrunde til noen rektorer. I tillegg finnes det en ganske grundig undersøkelse som KS har gjennomført overfor kommunene. Disse spriker i hvert fall i to vidt forskjellige retninger: KS’ egen undersøkelse viser at det helt klart blir mer til skolene. Vi er nå i en situasjon hvor vi bare er kommet fire måneder inn i det nye året, og det å ha det skråsikre utgangspunktet som spørreren når har, er umulig. Og som jeg sa i mitt hovedsvar, tror vi at det er de som bor i de ulike kommunene som er best egnet til å vurdere hvor pengene trengs mest. Der er vi uenige med Fremskrittspartiet. Men det er ikke noen nyhet, og slik tror jeg det vil komme til å fortsette.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg vil først si at jeg skjønner jo at Fremskrittspartiet er bekymret over situasjonen i norsk skole. Problemet for Fremskrittspartiet er jo at de systematisk har gitt flertall for de bevilgningene som norske kommuner har hatt de siste fire årene, og har dermed ansvaret for at situasjonen er som den er. Og at det er svært krevende for Regjeringen å rette opp den situasjonen Fremskrittspartiet har ført norske skoler inn i, er jeg enig i. Vi føler oss også svært trygge på at de økte bevilgningene som den nye regjeringen nå har sikret landets kommuner, vil føre til en bedre skole. Det trengs, for Fremskrittspartiet har i fire år systematisk gitt flertall til en annen politikk.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Behovet for arbeidsmarkedstiltak for yrkeshemmede vurderes bl.a. ut fra tilstrømming og antall yrkeshemmede arbeidssøkere registrert i Aetat. Yrkesrettet attføring, herunder arbeidsmarkedstiltakene for yrkeshemmede, har vært et viktig virkemiddel for å stimulere til økt yrkesdeltakelse ved å vri den offentlige ressursinnsatsen over mot oppfølging og aktiviserende opplegg for å hindre lange og passive stønadsforløp som ofte ender med varig utstøting fra arbeidslivet gjennom uførepensjonering. Videre er yrkesrettet attføring et sentralt element i Regjeringens arbeid for å bekjempe fattigdom. Som spørreren sier, er det for 2006 bevilget midler tilsvarende et tiltaksnivå på 26 300 plasser i gjennomsnitt under arbeidsmarkedstiltakene for yrkeshemmede. Aetat er gitt stor frihet til å vurdere hvilke tiltak som er hensiktsmessige og nødvendige for at den enkelte skal komme i ordinært arbeid. Med utgangspunkt i en individuell behovsvurdering kan aktuelle tiltak i enkelte tilfeller være kostnadskrevende, mens i andre tilfeller vurderes mindre kostnadskrevende tiltak som mer aktuelle. Tiltaksgjennomføringens mål er at mest mulig hensiktsmessige tiltak benyttes innenfor de rammer og retningslinjer som følger av departementets budsjettproposisjon og Stortingets behandling av denne. Regjeringen vil vurdere bevilgningsbehovet for arbeidsmarkedstiltak for yrkeshemmede på nytt i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2006, bl.a. i lys av gjennomføringen hittil i år og antall yrkeshemmede registrert i Aetat.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Det som er utgangspunktet når det gjelder dette budsjettområdet, er at den rød-grønne regjeringen har det samme bevilgningsnivået – så vidt jeg husker – som det den forrige regjeringen hadde. Utgangspunktet for denne bevilgningen er jo at pengene skal brukes mest mulig effektivt, altså i den forstand at tiltakene skal være gode. Men Aetat har stor frihet til å kunne sy sammen tiltakene på en slik måte at de individuelt tilpasses den enkeltes behov. Vi er klar over at det er en kø her. Den køen er heldigvis blitt mindre enn den har vært. Antall personer som står i kø, har altså gått noe ned. Men utgangspunktet er at Aetat har en stor frihet til å sy sammen tiltakene.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg mener jo at utgangspunktet for bestillingen til Aetat er at de skal få mest mulig ut av det bevilgede beløp. Det vil selvfølgelig være Regjeringens bestilling overfor Aetat i denne sammenhengen. Som jeg sa i mitt forrige svar, er det bevilgningsnivået vi nå ligger på, helt i tråd med det Kristelig Folkeparti selv har foreslått som bevilgningsnivå for i år. I så måte har jo den nye regjeringen og den forrige regjeringen, denne statsråden og den forrige statsråden, som Kristelig Folkeparti bør kjenne godt, vært helt enige. Men, som sagt, vi skal ha en gjennomgang av dette spørsmålet i revidert nasjonalbudsjett, som vil komme til Stortinget om ikke veldig lenge.
Petter Løvik (Høyre), 2006-04-26:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål: «Sikker tilgang på rimeleg elektrisk kraft er viktig for næringslivet i Midt-Noreg. Nærings- og handelsministeren avviste tidlegare i år, gjennom NTB 27. mars, heilt at det kan bli aktuelt å skru prisen på straum kraftig opp i dette området for å redusere forbruket. Olje- og energiministeren har seinare uttrykt at ein slik auke likevel kan vere aktuell. Det er uheldig når signala frå Regjeringa er så sprikande. Avviser statsråden framleis ein kraftig prisauke for å redusere forbruket?»
Petter Løvik (Høyre), 2006-04-26:
Eg takkar statsråden for eit fyldig svar. Når eg opphavleg sende spørsmålet til nærings- og handelsministeren, var det på bakgrunn av at dette er ei sak som eg har konfrontert olje- og energiministeren med fleire gonger tidlegare, og nærings- og handelsministeren har kome med utsegner i retning av at det vil vere relativt lite aktuelt å auke desse prisane. Det ville vere av alvorleg betydning for næringslivet i store delar av Midt-Noreg dersom vi skulle få ein sterk prisauke eller til og med utkoplingar, slik det har vore frykta. Det som har fått meg til å vere relativt roleg eit par månader i denne saka, er det som olje- og energiministeren svarte i interpellasjonsdebatten den 16. februar 2006. Då var det ikkje snakk om å innføre, men om å ta i bruk eit eige prisområde i Midt-Noreg. Då seier statsråden: «Det vil ikke være akseptabelt å bruke det som et virkemiddel i et slikt område.» Har statsråden forandra meining på det området?
Petter Løvik (Høyre), 2006-04-26:
Eg har framleis visse problem med å sjå samsvaret mellom det statsråden sa den 16. februar: «Det vil ikke være akseptabelt å bruke det som et virkemiddel», altså eget prisområde som virkemiddel i dette området, og det han seier i dag, som er noko heilt anna. Men lat det liggje. Her er eit spørsmål som er det aller viktigaste oppe i dette: Det kan vere ein vanskeleg mellomperiode, men det er det litt langsiktige som betyr aller mest i dette tilfellet. Skal vi klare å halde prisane nede, gi sikker forsyning, næringsutvikling og sikker lys- og varmelevering til hushalda, er det ny produksjon som må på plass, og då må vi få gasskraftverk. Vi kjenner til at det ligg skisser her til eit gasskraftverk på Tjeldbergodden med full CO2-handtering frå dag ein. Det er til så lenge berre ei skisse, og det er ikkje teke stilling til om denne skal byggjast. Vil statsråden dersom dette viser seg ikkje å vere realistisk, kunne vere med og vurdere ei løysing utan CO2-handtering frå dag ein, for å sikre kraftsituasjonen i Midt-Noreg?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-04-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «I handlingsplanen for reiselivet fremlagt av Samarbeidsregjeringen i 2005 ble grønt reiseliv fremhevet som et nasjonalt satsingsområde. Nord-Troms reiseliv har i regi av flere kommuner utarbeidet et spennende forprosjekt om utvikling av grønn turisme. Med utgangspunkt i spesielle naturkvaliteter og omfattende vernearealer i Nord-Troms, vil statsråden ta initiativ til et pilotprosjekt for statlig tilrettelegging av infrastruktur for grønn turisme i regionen etter mønster av satsingen i Nord-Finland?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-04-26:
Jeg vil takke for svaret, men jeg hadde håpet at statsråden ville uttrykke seg langt mer forpliktende enn det han faktisk gjør. Men vi er enige om én ting, at vi har mye fantastisk natur å by på i Norge. I den regionen vi nå snakker om, har vi faktisk sammenhengende 3 000 km2 med verne- og villmarksområder, hvis vi ser de norske og de finske områdene i sammenheng. Men så tilbake til det jeg spør om – det er jo riktig som det sies her; vi er ikke uenig i at vi bør utvikle grønt reiseliv etter mønster av de chartrene som Norge har undertegnet: Ser statsråden at Nord-Troms er en region hvor det skulle ligge svært godt til rette for dette, med store nasjonalparker, med landskapsvernområder – ikke minst på grunn av det faktum at Finland på sin side har gått foran og vist vei? Ser han at det er et stort potensial knyttet til naturbasert og aktivitetsbasert reiseliv i grønne områder?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2006-04-26:
Den regionen vi snakker om nå, er faktisk en næringsmessig ganske svak region. Den sliter med stor ledighet, og det skulle i seg selv kunne bane vei for at man fra statlig side ser at man burde kanalisere prosjekter dit. Det er inngått et samarbeid med Finland med sikte på å utvikle et Interreg-prosjekt på dette området. Men det gjenstår altså å få på plass en del infrastruktur i disse verneområdene, slik som «det finske Statsskog» har vært med på å finansiere på finsk side. Så mitt siste spørsmål til statsråden blir: Vil han ta initiativ til en dialog med både Innovasjon Norge og Statsskog for å se på hvordan man kan være med og tilrettelegge for naturbasert reiseliv i dette området? Selv om det ikke foreligger noen søknad, vil det være viktig hva slags signaler statsråden faktisk er villig til å gi.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Spørsmålet er som følger: «Det pågår stor debatt om manglende statlige bevilgninger til veiformål i Norge. En liten del av nasjonalt veinett holder de nasjonale krav Norge selv har satt til eget veinett. Bevilgninger til veibygging behandles i våre offentlige budsjetter som utgift og begrenses av dette, i stedet for som investering som varer i mange år. Hvilken plan har statsråden for å få til en systemendring i budsjett- og plansammenheng, slik at penger til veiutbygging behandles som langsiktig investering og ikke som kortsiktig årlig utgift?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Takk for et kort og i høyeste grad lite avklarende svar. Spørreren er vel kjent med det som står i Soria Moria-erklæringen om prosjektfinansiering. Det er faktisk et svar som faller på siden av problemstillingen, fordi behandling av investering som langsiktig bruk av penger versus en prosjektfinansiering som kan gå over noen år, er to vidt forskjellige ting. En vei varer i 50 år. Vi behandler det i budsjett- og regnskapssammenheng som om vi bruker opp pengene det året veien er bygd. Inntekten for samfunnet kommer i de neste 49 årene. Vi behandler dette som om pengene er spist og brukt opp. Legger vi på den måten til rette for økte bevilgninger til veibygging?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Igjen takk for svaret. Statsråden er sikkert enig i det som Fremskrittspartiet og mange andre sier, nemlig at investering i realkapital, i veier, ikke er forbruk, ikke er flere kroner til subsidier, ikke er stønadsordning og ikke er penger til drift, men altså investering for å bedre produktiviteten for alle i samfunnet – både for næringsliv, for oss som enkeltpersoner, for offentlig sektor og som sådan for samfunnet totalt. Vi kan på den måten utnytte ressursene bedre hvis vi får bedre veier, og hvis vi øker investeringene til veier. Kan vi da håpe på at ny Nasjonal transportplan vil ha et endret rammeverk, slik at når vi utmåler satsingen på investering i infrastruktur, er det på basis av at veibygging er investering og ikke en årlig utgift?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-04-26:
Problemstillinga som representanten Sortevik her tek opp, er viktig. I motsetning til den førre regjeringa, som Arne Sortevik og hans parti hadde eit nært samarbeid med, har denne regjeringa i sitt regjeringsgrunnlag, Soria Moria-erklæringa, kapittel 3, om den økonomiske politikken, sagt m.a.: «Statsbudsjett-utvalgets rapport om økt langsiktighet i statens budsjettering legges til grunn for en gjennomgang av et mulig skille mellom drift og langsiktige investeringer i statens budsjettpolitikk.» Regjeringa arbeider for tida med saka, og eg må derfor kome tilbake til spørsmålet på eit seinare tidspunkt.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-04-26:
Eg må med respekt å melde seie at eg trur ikkje representanten Sortevik likevel har lese godt nok i Soria Moria-erklæringa. Det eg refererte til, var ikkje prosjektfinansiering, men at me legg til grunn Statsbudsjettutvalet sin rapport for å sjå på eit mogleg skilje mellom drift og langsiktige investeringar i staten sin budsjettpolitikk. Det er vel nettopp om eg vil gå vidare med det, som er spørsmålet frå Sortevik. Og eg seier at det vil Regjeringa. Me er i gang med eit arbeid her. Det er ikkje eit arbeid som kan gjerast over natta, det grip inn i heile den statlege budsjetteringa. Staten har, som representanten veit, eit anna system enn det ein har i kommunane, der ein faktisk skil mellom drift og investering. Eg må be om respekt for at her må det gjerast eit arbeid før ein kan melde tilbake til Stortinget resultatet at det.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-04-26:
Lenge før Framstegspartiet var stifta, kjempa Senterpartiet for å byggje dette landet, ikkje minst ved hjelp av langsiktig tenking og bygging av infrastruktur. Det gjer me framleis, og det gjer denne regjeringa, som Senterpartiet er ein del av, der partia er samde om å styre på grunnlag av Soria Moria, med høge ambisjonar for nettopp samferdselsområdet. I motsetning til den regjeringa som me avløyste, som Framstegspartiet hadde eit nært samarbeid med og sytte for å halde ved makta i fire år, skal me gjere eit heilt anna grep. Når det gjeld den neste Nasjonal transportplan, er me nettopp i gang med rulleringa av den. I det svaret eg gav innleiingsvis, ligg det at eg heller ikkje kan svare bekreftande eller avkreftande på dette spørsmålet. Det vil vere avhengig av det arbeidet Regjeringa no gjer med å sjå på eit mogleg skilje mellom drift og investeringar i staten sin budsjettpolitikk. Igjen, eg må få kome tilbake til det spørsmålet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-04-26:
Representanten må gjerne snakke seg opp til dei store høgder, men denne situasjonen har ikkje oppstått på i løpet av eit halvt år. Stortinget har behandla dette, som eg viste til. Stortinget gav veldig tydelege signal om kven ein meinte skulle ha ansvaret for dette. Den type oppslag som ein no har hatt i Buskerud, har vi òg hatt i mitt heimfylke og i andre fylke i fleire år. Men Stortinget var vel kjent med dei problema då Stortinget sa det Stortinget sa i samband med eit forslag frå Framstegspartiet. Eg har lese nøye det som Stortinget då sa. Eg ser ingenting som har endra seg med den situasjonen me har no. Tvert om har kommunane no fått større handlefridom, for denne regjeringa har løyvt 5,7 milliardar kr til fylkeskommunane. Så det er større handlefridom no til å gje eit betre tilbod. Det er fylkeskommunane sitt ansvar, som dei må ta. Eg skal gjerne vere med og presisere det overfor fylkeskommunane saman med kommunal- og regionalministeren, men eg kjem ikkje til å gå inn på noka regulering utover det på dette tidspunktet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2006-04-26:
For dei av oss som ikkje berre har ei haldning til, men som faktisk trur på det kommunale sjølvstyret, er me trygge på at når denne saka no har kome på dagsordenen på den måten ho har, vil ein ta tak i ho på det nivået som har ansvaret. Det er nettopp det som ligg i lokalt sjølvstyre. Storting og regjering skal ikkje hoppe for dei fyrste medieoppslaga som kjem i ulike saker, men ha tillit til at dei som har ansvaret, tek tak i saka og ryddar opp i det. Når det gjeld sikring i buss, arbeider eg no med ei sak der me ytterlegare vil sjå på korleis me kan sikre dei mindre barna ikkje berre i turbussar, men faktisk òg i rutegåande buss, på ein betre måte. Eg kjem til å kome med noko om det ganske snart. Det er ikkje slik at me ikkje er opptekne av dette. Denne regjeringa har trafikksikkerheit som si hovudsak. Det overgår alle andre saker på samferdselsområdet – men det skal me arbeide med i samarbeid og ikkje i overstyring av det nivået, som i dette tilfellet er fylkeskommunen, som har ansvaret for å sikre skuleelevane. Og eg er trygg på at det vil skje.
Trond Helleland (Høyre), 2006-04-26:
Jeg vil stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I Buskerud er enkelte skolebusser så fulle at mange skolebarn må stå i midtgangen. Dette gjør at det er de aller minste, 6-åringene, som ofte blir henvist til ståplass. Dette harmonerer dårlig med nullvisjonen og arbeidet for å bedre trafikksikkerheten. Hva vil statsråden gjøre for å hindre at små barn daglig blir utsatt for trafikkfarlig transport?»
Trond Helleland (Høyre), 2006-04-26:
Jeg blir opprørt over å høre samferdselsministeren så lemfeldig snakke om kommunal frihet – når det er snakk om seksåringers trafikksikkerhet! Jeg hadde ikke trodd jeg skulle høre det fra denne samferdselsministeren. Jeg er enig i at det viktigste er å sikre skoleveiene, men nå har det altså vært en rekke reportasjer i Buskerud-avisene og NRK Buskerud om småunger som blir kastet hulter til bulter i skolebussen. En bussjåfør som eier et eget busselskap, sier at det er seksåringer som ikke engang når opp til håndtaket i midtgangen. Og hvem er det som faktisk må stå? Jo, det er selvsagt de minste, de største sikrer seg plass. Jeg hadde ikke trodd at jeg skulle høre dette fra samferdselsministeren. Jeg har lest svaret som ble gitt i 2004, og jeg er enig i det som står der, at dette er fylkeskommunens ansvar. Jeg ønsker fylkeskommunal og kommunal frihet, men vi har noe som heter trafikksikkerhet her i landet, og det er faktisk statens ansvar. Jeg hadde derfor håpet på et mer offensivt svar fra ministeren.
Trond Helleland (Høyre), 2006-04-26:
Jeg er i hvert fall glad for det siste som ble sagt, at ministeren ville sende en anmodning til fylkeskommunene om å ta dette på alvor. Jeg vet at enkelte fylker har gjort det, og de har klart å få til at der det er separate skoleruter, foregår det i trygge former. Men det som er utfordringen her, er jo at vi som stortingspolitikere og ministeren som minister vedtar en rekke trafikksikkerhetsregler. Jeg vet at det f.eks. ikke har vært én dødsulykke med småbarn i bil de siste årene på grunn av barneseter/sikring i bil. Når det gjelder turbusser, vet vi at her er det nå påbudt med setebelter. Når kommunestyret i Sigdal, for øvrig en senterpartistyrt kommune, nå har vedtatt å be om mer støtte til trafikksikkerhet for seksåringene på fylkesveiene, og når barna i Øvre Eiker blir kastet hulter til bulter ved bråstopp, synes jeg det er rart at ministeren ikke ser mer alvorlig på det. Vi er enige om det kommunale selvstyre, men barnas sikkerhet burde gå foran.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-04-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren: «Det er bevilget 3,6 mrd. kr til spesielle arbeidsmarkedstiltak i 2006. Dette er et sentralt element i den arbeidsrettede innsatsen mot fattigdom, og derfor må midlene utnyttes i tråd med formålet. Spesielle arbeidsmarkedstiltak tilbys nå til en lavere pris enn antatt, og det er derfor mulig å få flere enn 26 300 tiltaksplasser for det bevilgede beløp, jf. St.prp. nr. 1 for 2005-2006. Likevel nekter Aetat å kjøpe flere enn nevnte antall plasser. Kan statsråden forsikre om at hele bevilgningen vil bli brukt som forutsatt?»
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-04-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Han var inne på at det var stor tilstrømning. Jeg kan opplyse om at det i dag står vel 27 900 mennesker i kø for å få plass i en attføringsbedrift, og denne køen er svakt økende. Blant disse personene er det mange med rusproblemer, med psykiske plager – mange har funksjonshemninger av ulik grad, og mange har stått utenfor arbeidslivet i lang tid. De trenger av den grunn hjelp til å komme tilbake og i aktivitet. Men de står opp om «morran», de er motiverte til aktivitet. Regjeringspartienes valgkampløfter gav disse menneskene grunn til å tro at de ville få høyere prioritert av en rød-grønn flertallsregjering. Mener statsråden at en reduksjon i bevilgningene til spesielle arbeidsmarkedstiltak er forenlig med Regjeringens løfter om å prioritere de svakeste og de fattigste først?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-04-26:
Jeg takker igjen for svaret. Men jeg får stadig meldinger om at personer som gjør det som statsråden er opptatt av, står opp om «morran» og går til en aktivitet, må bryte midt i en tiltakskjede. Senest i går fikk jeg fra mitt eget fylke, fra Lillesand Produkter, melding om at det blir en kraftig reduksjon i antall plasser i AMB og i APS i det andre halvåret. Den samme meldingen får jeg fra Oslo og Sogn og Fjordane. Dette handler om livskvalitet for disse personene, som er de svakeste og de som trenger tiltakene aller mest. Jeg mener det er klokt – og det er vi enige om – å satse på attføringstiltak. Men med utgangspunkt i livskvalitet for den enkelte og samfunnsøkonomiske betraktninger: Hvordan vil statsråden forklare at Regjeringen ikke ønsker å bruke det bevilgede beløp til spesielle arbeidsmarkedstiltak til å maksimalisere antall plasser?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Jeg ønsker å stille kultur- og kirkeministeren følgende spørsmål: «Norsk Tippings omsetning har blitt sterkt redusert siste år, mens det stadig er butikker etc. som ønsker å bli kommisjonærer, slik som f.eks. Velta handel i Hedmark. Vil Norsk Tipping vurdere å øke antall kommisjonærer og dermed også bidra til at nærbutikkene vil kunne ha større sjanse for å overleve, i tillegg til at flere vil få mulighet til å spille?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Jeg takker statsråden for svaret, som var orienterende og bra, men selvfølgelig mangler det noe, og det er mer ja-mentalitet. Det er helt klart at man skal ha det forretningsmessige her, men samtidig ligger det litt ansvar på oss som politikere og kanskje også som statlig organ når man tenker litt distriktspolitikk oppe i det hele. Norsk Tipping går med et godt overskudd, og man deler ut av overskuddet til mange kulturelle formål, idrettsformål etc. – dette kjenner vi alle til – men kanskje det også skulle vært en liten distriktsprofil i dette. Ofte er det her snakk om eldre folk uten bil, uten et godt kollektivt tilbud, som mangler tilbud om å spille i sitt nærmiljø. Nærbutikken mister også en del kunder, for når man skal reise og tippe og det ikke er tippemulighet i nærbutikken, handler man heller ikke der. Slik er det en tap-tap-situasjon for alle når det er såpass mange butikker som ønsker å være kommisjonærer, men som dessverre ikke får lov til å være det, selv om man ikke kommer inn under MERKUR-programmet.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Jeg takker statsråden for svaret. Både statsråden og jeg var på årsmøtet til Norsk Tipping på Hamar for en stund siden. Noen dager før hadde Hedmark besøk av Siv Jensen, Fremskrittspartiet – vi valgte også å besøke Norsk Tipping den gangen, så vi bruker en del tid på dette. Jeg mener det er en vinn-vinn-situasjon for alle hvis vi har flere kommisjonærer, selv om enkelte kommisjonærer kanskje ikke går med like stort overskudd som de store. Dette er en vinn-vinn-situasjon for spillerne, ved at flere får mulighet til å spille og kanskje da ikke går på nettet og bruker det alternativet, men bruker sin nærbutikk. Jeg tror det er en vinn-vinn-situasjon for kommisjonærer – jeg tror det er det for Norsk Tipping, og ikke minst for dem som skal få del i overskuddet. Jeg håper at statsråden sammen med meg og andre som vil ha en sterk distriktspolitikk, ser også på de små kommisjonærene, slik at de kan få en sjanse til å være med på dette. Jeg tror dette vil være med på å bidra til at distriktene overlever, ved at det også finnes mulighet til å spille på noe så uskyldig som Norsk Tippings spill.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg takker for spørsmålet. Kommisjonærene til Norsk Tipping har en viktig oppgave som formidlere av spill som tilbys i regi av Norsk Tipping. Norsk Tipping er, som kjent, et statlig eid spilleselskap der Kultur- og kirkedepartementet har ansvar for den overordnede styringen av selskapet og utarbeidelse av spilleregler for de spill som Norsk Tipping AS tilbyr. Avtaler om etablering av kommisjonærnettverk ligger inn under Norsk Tippings forretningsmessige drift, som styres av selskapet selv. Etablering av nye kommisjonærer gjøres derfor ut fra forretningsmessige kriterier. Norsk Tipping AS gjør en helhetsvurdering av bl.a. vareomsetning, antall kunder, handlemønster, forventet spilleomsetning og avstand til nærmeste kommisjonær – det er det som blir lagt til grunn. Ca. 950 av Norsk Tippings 3 955 kommisjonærer er såkalte nærbutikker/utkantbutikker. Disse butikkene står for 24 pst., altså en fjerdedel, av kommisjonærmassen, men har en omsetningsandel på ca. 10 pst. Av de 950 utkantbutikkene er ca. 300 direkte tilknyttet det såkalte MERKUR-programmet, som er et statlig støttet program for kompetanseutvikling i utkantbutikkene. Gjennom dette programmet inngås det kommisjonæravtaler der det ikke legges vekt på forretningsmessige hensyn. Jeg vil understreke at Norsk Tipping AS er opptatt av å yte god service til sine spillere, også i Distrikts-Norge. Norsk Tipping tar dermed distriktshensyn innenfor de rammene som hensynet til forsvarlig forretningsdrift gir rom for. Selskapet har vurdert søknader om kommisjonærverv fra Velta Handel ved en rekke anledninger de senere år. Søknadene er vurdert på bakgrunn av ovennevnte kriterier for etablering av kommisjonærer og er avslått. Velta Handel er også blir vurdert gjennom MERKUR-programmet, men med samme resultat.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg har betydelig sympati for tankegangen som ligger bak representanten Bredvolds spørsmål. Det er slik at å ha gode tjenester nær der man bor, er en grunnleggende verdi for folk. Derfor har vår regjering en veldig klar målsetting om å ha en offensiv distriktspolitikk, som sikrer nettopp det. Når det gjelder Norsk Tipping, er et av premissene i representantens spørsmål at Norsk Tippings omsetning har blitt sterkt redusert de siste årene. Nå er det en sannhet med modifikasjoner, men den har i hvert fall ikke vokst – det har stått ganske stille. En av grunnene til det er at andre typer spill, på Internett, i automatbransjen osv., nå vokser veldig. Jeg tror det beste vi kan gjøre for å sikre god omsetning i Norsk Tipping, og også dermed mange kommisjonærer i distriktene, er å begrense de andre spillene. Jeg håper at det i hvert fall kan være et bidrag som representanten Bredvold kan være med på å støtte for nettopp å bygge opp under distriktskommisjonærene for Norsk Tipping.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg er for alle de tingene som kan gjøre at det er levelig i distriktene. Derfor har vi en aktiv distriktspolitikk, og Norsk Tipping er opptatt av kundene sine i distriktene. Men Norsk Tipping lever ikke i et vakuum, de lever under noen rammebetingelser. Jeg mener følgende rammebetingelser skal til for at Norsk Tipping skal ha flest mulig kommisjonærer i distriktene: For det først må det bo mange folk i distriktene. Det betyr at det må være arbeidsplasser i distriktene. Det oppnår vi bl.a. med en aktiv landbrukspolitikk og en politikk for primærnæringene. Der har Regjeringen, tror jeg, en veldig offensiv politikk, sammenliknet med spørsmålsstillerens parti i hvert fall. For det andre må vi begrense de andre spillene, de som er på Internett, de som ikke gir overskudd til veldelige formål, og som nå tar omsetning bort fra Norsk Tipping. For jo mer folk spiller på Norsk Tipping, jo mer lønnsomt er det også å ha kommisjonærer i distriktene. Det er disse rammebetingelsene som virkelig avgjør hvor mange folk i distriktene som får Norsk Tippings tilbud i sin lokalbutikk. Hvis man tror man kan kompensere dramatiske endringer i de rammebetingelsene, med negativt fortegn for distriktene, med at man f.eks. subsidierer kommisjonærer eller pålegger Norsk Tipping å ha dem i små butikker uten folk rundt, tror jeg man tar feil.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Media har den siste tiden trukket frem flere saker hvor psykiatriske pasienter begår alvorlige voldshandlinger med døden som ytterste konsekvens. Undertegnede ser med skepsis på dagens praksis, hvor pasienter blir utskrevet etter svært kort tid. Vil statsråden nå se på dagens behandlingsformer og sikkerhetstiltak for utsatte yrkesgrupper med sikte på å etablere bedre rutiner og samhandling innenfor det psykiatriske helsevesenet, slik at fagpersonell og samfunnet som helhet kan føle seg trygge?»
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Jeg takker statsråden for svaret, som inneholdt veldig mange signaler om at hun ser det som viktig å jobbe med disse sakene. Det er en økning av slike saker, og det har vært veldig alvorlige hendelser når det først har skjedd noe. Det blir helt feil å regne et gjennomsnitt av alle kriminelle handlinger. Dette er tragiske hendelser som ofte rammer enten nære personer i en familie eller helt tilfeldige ute på gatene, så det er viktig at det følges opp. Så til dette med risikovurdering. Vi vet at vi har for dårlige måleindikatorer. Når det gjelder kvinner, og ikke minst etniske minoritetsgrupper, ifølge en svensk undersøkelse, finnes det ikke noen risikovurdering av de gruppene. Her bør man kanskje satse på mer forskning. Det håper jeg statsråden vil støtte. Dette med rask utskrivning er et stort problem, og også det med kommunikasjon mellom kommune, lege og andre instanser som skal følge pasienten videre. Det er også en fare hvis en pasient selv kan få lov til å velge om han/hun skal ha et oppfølgingstilbud. Det bør jo være et krav om risikovurdering, og krav til at pasienten må følge anbefalingene. Jeg håper at statsråden vil støtte opp om det.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2006-04-26:
Jeg vil bare avslutte med å si at jeg er fornøyd med svaret så langt. Jeg håper at statsråden følger opp denne utviklingen, for det er i utviklingen vi ser om vi lykkes med de tiltak som iverksettes. Det sies jo at man når det skjer slike alvorlige hendelser, aldri skal ta opp en sak når en hendelse skjer. Det blir veldig vanskelig slik som utviklingen har vært. Disse hendelsene har skjedd så hyppig at det blir vanskelig å unngå å knytte det opp til noe spesielt. Jeg har valgt ikke å nevne noen hendelser, men det er så mange alvorlige ting som har skjedd, at dette regner jeg med at statsråden følger opp nå.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg kan bare gjenta at en del av de hendelser vi har sett den siste tida, helt klart er kjempetragiske. Man må jo hele tida bestrebe seg på å gjøre alt som står i ens makt for å prøve å unngå slike hendelser. Jeg har tillit til bl.a. det arbeidet Statens helsedirektorat og Politidirektoratet gjør. Man kommer ut med et rundskriv i løpet av veldig få dager, rett og slett med retningslinjer for hvordan dette samarbeidet skal skje. I det ligger det jo at man må ha et opplegg der man både foretar risikovurderinger, som representanten er opptatt av, og et opplegg med oppfølging av hver enkelt dersom det er nødvendig, i kommunen eller i et annet behandlingstilbud. Det mener jeg er helt selvsagt. Jeg mener også at samhandling, som representanten er opptatt av, i dag dessverre ikke alltid er nok. Så sier fagfolk – jeg gjentar det – at det ikke alltid er lett å kunne forutsi hva som kan skje, men man må i hvert fall sikre seg så langt det overhodet er mulig.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-04-26:
Jeg kan bare bekrefte at dette er også jeg på vegne av Regjeringa særdeles opptatt av. Det er klart at vi ser på det som skjer, og som har skjedd, med det største alvor, og vi skal følge opp så godt vi kan.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2006-10-06:
På vegne av representantene Erna Solberg, Peter Skovholt Gitmark, Kari Lise Holmberg, Bent Høie, Ivar Kristiansen og meg selv har jeg æren av å komme med forslag om å delegere konsesjonsmyndigheten for mikro- og minikraftverk til den enkelte kommune.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-06:
På vegne av representantene Torbjørn Andersen, Gjermund Hagesæter, Børge Brende, Ivar Kristiansen, Øyvind Halleraker og meg selv vil jeg fremme forslag om å innvilge Statoils søknad om utslippstillatelse for et kraftvarmeverk på Mongstad.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-06:
Til det siste først. Nå har Regjeringen lagt fram et budsjett som er godt forankret i regjeringspartienes stortingsgrupper – et budsjett vi mener på alvor er et godt budsjett. Men det skal være en prosess i Stortinget. Det skal være mange organisasjoner som kommer på høringer hit, og det kan være justeringer i dette budsjettet som det er fornuftig å foreta etter at man har hørt synspunkter som vi ikke har hørt. Og skulle opposisjonen komme på en god idé eller flere, er vi selvsagt også lydhøre for det. Men da er det snakk om justeringer i budsjettet hvis de tre partigruppene er enige om det, og hvis Regjeringen er enig i det samme. Jeg hadde ventet at Fremskrittspartiet var misfornøyd. Selv om vi bruker mer oljepenger enn vi noensinne har gjort, over dette statsbudsjettet – 71 milliarder kr, 6 milliarder kr mer enn i fjor – vil de ønske å bruke mer. Men de store utfordringene vi nå har i norsk økonomi, dreier seg om to ting. Det dreier seg om at vi er i nærheten av å møte den kapasitetsgrensen vi har i forhold til hvor mye vi faktisk kan få til. Det er ikke fordi vi mangler penger, det er fordi vi mangler folk. Veldig mange bedrifter, som jeg var inne på, sier nettopp at de kunne produsert mer hvis de hadde kvalifisert arbeidskraft. Derfor er det så utrolig viktig at vi finner akkurat det rette punktet i forhold til hvor mye oljepenger vi skal bruke neste år. For hvis vi ikke klarer å finne det, går renta raskt og mye opp – mer enn det Norges Bank har forutsatt at den skal gjøre. Det kan bety gjeldskrise for mange unge. Hvis vi ikke finner det punktet, kan det bety at kronekursen går raskt opp, og at vi mister mange arbeidsplasser. Så det viktigste vi nå kan legge grunnlaget for, er at vi kan holde denne situasjonen med lav arbeidsløshet så lenge som mulig. For arbeidsløshet er den dårligste fordelingspolitikken noen kan bedrive.