Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-04:
Jeg vil takke for redegjørelsen som har vært, og jeg vil takke for denne debatten. Det at vi har et storting som er opptatt av at likestilling er under utvikling, er høyst nødvendig med dagens regjering, for Fremskrittspartiet har aldri hatt likestillingspolitikk – utover det å slå likestillingspolitikken tilbake og svekke det vi har klart å jobbe fram. Derfor er det faktisk en gledelig opplevelse å høre statsråden nevne tidligere regjeringers innsats for likestilling som viktige framskritt, ikke minst den rød-grønne innsatsen for å skjerpe likestillingen her i landet. Vi ser at det er en samlet stortingsopposisjon som må til for å tvinge politikken i riktig retning. Det ble også særlig tydelig med de eksemplene som statsråden selv valgte å trekke fram når det gjelder regjeringens politikk for likestilling, der kutt i fedrekvote, styrking av kontantstøtte og svekkelse av arbeidsmiljøloven framstilles som likestillingspolitikk. Da må man jo ønske velkommen til opp-ned-land. Å framheve det som er en svekkelse av arbeidsmiljøloven – noe både likestillingsombudet og fagbevegelsen angrep for å være en likestillingsfiendtlig politikk – er å si titt-tei fra bakvendtland – eller fra Fremskrittspartiet. Særlig får det skjerpede diskrimineringsvernet for gravide skygger over seg nettopp på grunn av endringene i arbeidslivet og angrep på arbeidsmiljøloven, for når man er midlertidig ansatt og har en voksende kul på magen, er det liten sannsynlighet for å få fornyet kontrakten – selv om man skjerper vern av gravide i arbeidslivet. Å være midlertidig ansatt er for mange å få livet satt på vent – både når det gjelder bolig, for man får ikke lån, og når det gjelder barn, for man våger ikke. Da er det også spesielt å mene at kontantstøtten styrker likestillingen, samtidig som man har som mål å få kvinnfolk ut i jobb, og særlig kvinner med minoritetsbakgrunn. Det er også spesielt samtidig å si at kontantstøtte er viktig, men at man gjennom botidskrav skal frata folk som ikke har bodd lenge nok i landet og står lengst unna arbeidslivet, muligheten til å ta del i den. Den rød-grønne regjeringen hadde et planverk for likestillingsarbeidet. Det fantes et systematisk planverk for å bedre likestillingen i landet vårt, fordi man så at kjønn og makt henger i hop. Man ser at det er strukturer som gjør at folk tar de valgene de tar. Man ser at det er kjønnsroller som er med på å definere oss. Derfor trengs det systematisk arbeid for å bryte opp strukturene – det vi ikke kan se, men likevel gjør. Derfor satte man ned et utvalg for å få grundig kunnskap på bordet om hva som faktisk trengs. Det holder ikke med visjoner, man må ha en likestilt virkelighet. Hvorfor er det sånn at man har likestilling i loven, men ikke i livet? Likestillingsutvalget leverte en grundig utredning, som det absolutt er mulig å ta fatt i hvis viljen for et mer likestilt samfunn og en mer likestilt politikk er til stede. Et av de forslagene SV har fremmet flere ganger i denne salen, er at man skal ha et tiårig program for å bekjempe seksuell trakassering. Det handler nettopp om at man må se systematikken i arbeidet. Vi er nødt til å endre kjønnsroller og holdninger for å endre handlinger. Det å øke innsatsen i kampen mot seksuell trakassering er å ta unge menneskers hverdag på alvor, det er å si at unge jenter skal bli tatt på alvor, ikke på rumpa. Vold i nære relasjoner er også en av de store likestillingskampene, det handler også om kampen om kjønn, om hvordan vi ser at rollene våre må være i endring, for likestillingspolitikk handler alltid om å prøve å endre virkeligheten. Det er sånn at de valgene vi tar, bestemmes av hvilke valg vi faktisk har.