trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-06-04:
Eg har først og fremst eit par kommentarar til finansministeren, som refererte til bokklubbar og kraftverk og sa at dei hadde veldig strenge ordningar – minst like strenge som desse tre offentlege særordningane som vi har vore inne på. Til det må eg seie at det er ikkje mi erfaring. Eg har tidlegare erfaring som juridisk konsulent, også som gjeldsrådgivar. Der var mi erfaring at bokklubbar og kraftverk gjekk det an å forhandle med, det gjorde det altså ikkje når det gjaldt Lånekassen, ikkje når det gjaldt bilavgift og heller ikkje når det gjaldt NRK-lisens. At finansministeren har ei anna privat erfaring med bokklubbane, får vi ta til orientering, men andre har då ei anna erfaring enn det finansministeren har. Elles svingar finansministeren seg opp til dei store høgder her når han viser til korleis ein skal ta pant i utdanning. Eg må berre seie at dersom denne utdanninga hadde resultert i ein jobb og i lønn, så kunne ein i alle fall ta lønnstrekk. Men eg har lyst til å replisere: Korleis kan ein kan ta pant i bokklubbøker, og korleis kan ein ta pant i straum? Det hadde det vore ganske interessant å få svar på. Det som også blei sagt her, er at betaling i tide ikkje skal vere noko forhandlingsspørsmål. Og det skal det sjølvsagt heller ikkje vere. Dei aller, aller fleste av oss vil betale rekningane i tide. Det vil då berre vere dei som ønskjer å gjere opp for seg, men som har ein god grunn som gjer at dei må vente med betalinga ei lita stund, som vil ta kontakt med kreditor. Eg trur det er veldig mange som burde teke kontakt med kreditor, som altså ikkje gjer det. Og eg er ikkje redd for at dersom dei same reglane skulle gjelde for offentlege som for private, ville det medføre eit rush. Eg hadde derfor håpt at vi kunne fått ein større fleksibilitet for det offentlege, så det hadde gått an å forhandle med det offentlege for dei som har betalingsproblem, anten midlertidige eller langvarige. Eg trur ikkje at det vil bli noko billegare for det offentlege å gå knallhardt på og eigentleg skyve problema for debitorane utover i tid og dermed auke problema. Til Lysbakken vil eg seie: Han viser til at eg hadde vist ein rørande omtanke for private inkassobyrå. Eg har ikkje snakka om private inkassobyrå i det heile. Det eg snakka om, var private kreditorar som krev betaling, og som ikkje får det.
May Britt Vihovde (Venstre), 2002-06-04:
Bakgrunnen for denne saka er eit forslag frå Morten Lund, Odd Roger Enoksen, Synnøve Konglevoll, Torny Pedersen, Hallgeir H. Langeland, Olav Grunnar Ballo, Per Erik Monsen og Kenneth Svendsen om at energi levert frå alternative energikjelder som fjernvarme, biobrensel og varmepumper i meirverdiavgiftslova blir behandla likt med elektrisk kraft for å unngå konkurransevriding i Finnmark, Troms og Nordland. Ein samla komite sluttar seg til ønsket om like konkurransevilkår både ut frå prinsipielle betraktningar og ut frå det faktumet at konkurransevridinga gjer at bl.a. fjernvarmeutbygging, som ville ha vore lønsamt ved like konkurransevilkår, vert fortrengt til fordel for elektrisk kraft. Eit fleirtal i komiteen, medlemmene frå Arbeidarpartiet, Framstegspartiet, Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Kystpartiet, meiner at like konkurransevilkår best kan gjennomførast ved å gi det same fritaket for meirverdiavgift som er gitt for elektrisk kraft, og ber Regjeringa snarast leggja fram for Stortinget dei nødvendige lovendringsforslag for å sikra dette. Mindretalet, medlemmene frå Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre, ønskjer at Regjeringa vurderer korleis like konkurransevilkår best kan sikrast, ved òg å vurdera andre verkemiddel, og ber Regjeringa koma tilbake til Stortinget med eit forslag om dette. Eg vil med dette fremja forslaget frå mindretalet.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-04:
Vi har til behandling eit forslag frå representantane Inger Enger og Morten Lund om å lovfeste kjønnsnøytrale pensjonsordningar. Etter at forslaget vart fremma, kom det ei melding til Stortinget om at Regjeringa i august vil fremme ein proposisjon om kjønnsnøytralitet i pensjonsordninga, og komiteen vel derfor å ikkje behandle problemstillingane i forslaget no, men å kome tilbake til desse under arbeidet med den varsla proposisjonen. Komiteens innstilling vert at forslaget vert lagt ved protokollen. Eg vil likevel for eigen del leggje til at eg synest forslagsstillarane tek opp ei høgst aktuell problemstilling, som SV har fokusert på i alle pensjonssaker dei siste åra, dessverre utan at vi har fått fleirtal for vårt syn. Pensjonsspørsmål er viktige for å få til likestilling mellom kjønna, og SV vil i arbeidet med den varsla saka frå Regjeringa leggje stor vekt på at vi skal finne ordningar som ikkje forskjellsbehandlar kvinner og menn som pensjonistar, og som heller ikkje vil føre til at kvinneleg arbeidskraft skal vere dyrare enn mannleg. Vi ser det som sjølvsagt at kvinner skal få dei same pensjonsytingane som menn, og at det sjølvsagt heller ikkje skal vere forskjell på pensjonspremien. Når det er mogleg å lovfeste kjønnsnøytrale premiar i USA, burde det òg vere mogleg i Noreg. Forslagsstillarane viser òg til at vårt naboland Danmark har lovbestemt kjønnsnøytralitet i visse pensjonsordningar. Eg er glad for at eit av regjeringspartia, Kristeleg Folkeparti, i tidlegare pensjonssaker har hatt eit stort engasjement for kjønnsnøytrale premiar, og vi reknar med at det er dei som vinn denne saka internt i Regjeringa, slik at saka når den kjem til oss til hausten, faktisk har i seg eit forslag om å lovfeste dette. Slik sett har eg store forventningar til Regjeringa sin varsla proposisjon.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-06-04:
Når man fremmer et Dokument nr. 8-forslag, synes jeg det kreves et visst minimum av sakkunnskap. Siste taler gav uttrykk for at han ikke visste om initiativet fra Regjeringen. Dette er jo ikke et initiativ fra Regjeringen. Det er faktisk et initiativ fra Stortinget. Stortinget har bedt om at det ble nedsatt et utvalg for å se på muligheter for kjønnsnøytralitet ved tjenestepensjonsordninger. Det skjedde naturlig nok i forbindelse med behandlingen av tjenestepensjoner. Det er ofte sammenheng i det Stortinget gjør – så også her. Utvalget ble nedsatt. Det fikk etter hvert navnet Kvidal-utvalget, etter utvalgets leder. Regjeringer pleier å gjøre det på den måten at man følger opp utvalg. Så gjør også denne regjeringen. Derfor er det en prosess i dette. En del problemstillinger er av en slik art at de krever mer enn et medieinitiativ. De krever faktisk en utredning. Det har Stortinget tidligere enstemmig sluttet opp om. Derfor kom Regjeringen med dette initiativ, som det ble omtalt som; vi følger opp det Stortinget har bedt om.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-06-04:
Til det siste vil jeg si at det er ingen regler som tilsier at private kreditorer skal forhandle med dem som skylder penger. Jeg må si at representantens hitsetting av virkeligheten når det gjelder strømregning, kjenner jeg ikke til. Nå har jeg betalt strømregningen min i vel 30 år, tror jeg, så jeg kan si at jeg har en viss privatrettslig erfaring med dette, og det er ikke mitt inntrykk. Hvis jeg skal få hitsette et annet eksempel, vil jeg henlede representantens oppmerksomhet mot bokklubber. Hvis man har forsøkt å forhandle med bokklubber om bare én dag er å betrakte som noe man skjønnsmessig kan regne som på samme dag – jeg vil anbefale det – vil man oppdage at praksis er meget stivbeint, for ikke å si at den er regulert av en datamaskin, og den nytter det lite å snakke med. Den fleksibilitet som representanten refererer til, tror jeg ikke man finner i det private markedet heller. Jeg har en viss forståelse for at det på en måte må settes en frist. Det er klart at både banker og offentlige institusjoner vil måtte utstyres med et enormt saksbehandlingsapparat som vi andre, som forsøker å betale i tide, må betale for, dersom det å betale i tide skal være et forhandlingsspørsmål. Jeg tillot meg også å peke på at det er noe som skiller det offentlige fra det private her: Det private velger sine kunder, det gjør ikke det offentlige. Og det synes jeg også er rett. Med andre ord: Det offentlige kan ikke velge ut de betalingsdyktige og sile ut dem som kanskje har anmerkninger etter for sen betaling. Dette gjør at det offentlige også er nødt til å være noe strengere. På de fleste områdene har det offentlige ikke mulighet til å ta pant i noe. Jeg vet ikke om representanten har tenkt seg hvordan det vil være å ta pant i utdanning – et slags intellektuelt pant. Det tror jeg ikke lett lar seg praktisere, for å si det forsiktig. Jeg må si at jeg også har en viss erfaring når det gjelder å betale studielån. Det har nok hendt at det har vært overskridelser, og da må jeg nok også si at jeg skjønner godt at det er vanskelig å forhandle om dagen med Lånekassen. Mange klager på at Lånekassen har for store administrative kostnader. Det er et konstant press for å redusere de administrative kostnadene Statens lånekasse for utdanning skal ha. Jeg tror det er viktig at vi ikke øker disse kostnadene, det vil nemlig øke renten i Lånekassen. Derfor er det viktig for dem som betaler, at vi holder kostnadene nede. Og dette er en av kostnadene. Jeg forstod at representanten var skuffet over at finansministeren ikke gikk mot Stortingets ønske om betalingsregler på dette området. Jeg oppfattet det også slik når jeg sa at betaling ved forfall er en dyd, at det var en dyd man ikke ventet av denne regjering. Jeg beklager at man var skuffet over det, for jeg trodde faktisk man hadde andre forventninger.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-06-04:
Jeg har ikke så mye å legge til avslutningsvis. Jeg vil bare si at jeg tror man med stor trygghet kan slå fast at et offentlig apparat som i større grad skal behandlere skyldnere individuelt, vil bli et større offentlig apparat. Et større offentlig apparat vil koste mer enn et mindre offentlig apparat. Noen må betale for det, enten de som betaler ytelsene, f.eks. rente i Statens lånekasse, eller det må tas over felleskassen, altså via skattepengene. Jeg tror det finnes atskillig bedre måter å bruke skattepengene på enn å legge opp et større apparat for for sent betalende. Et par representanter har i interpellasjonsdebatten touchet innom temaet gjeldsordninger. Det er jo egentlig et annet tema enn det interpellanten reiser. Men jeg skjønner at en del av hans eksempler går på nettopp det. La meg da bare vise til at Regjeringen har under arbeid endringer i disse forholdene og vil gjennom Barne- og familiedepartementet med det første fremme forslag som gjør at Stortinget vil få anledning til å diskutere nettopp det. Det tror jeg kan være nyttig, for vi har jo nå etter hvert en del erfaring med hvordan slike forhold gjøres opp. Men også her er det en balanse, for noen må betale for at andre ikke betaler. Og det er tross alt fortsatt et flertall som betaler – et meget stort flertall – så det er faktisk ikke noen lett vei ut av det heller. Men Stortinget vil få en anledning til å komme tilbake til det. Representanten Nordtun sa innledningsvis i debatten at størrelsen på gebyrene kan diskuteres. Det kan de i høyeste grad, for det er et årlig stortingsvedtak som ligger bak det. Jeg bare minner om det jeg sa i mitt første svar, at den gang da tilleggsavgiften knyttet til kringkastingsavgiften ble foreslått av Regjeringen, ble den av Regjeringen foreslått til 100 kr. Men Stortinget mente det virkelig skulle svi å komme for sent med denne betalingen, og økte derfor tilleggsavgiften til det som den gang var et rettsgebyr, 250 kr, altså fra 100 kr – som foreslått – til 250 kr. Det skal dog legges til at rettsgebyrene har økt enda mer. Rettsgebyret er i dag 670 kr. Så sånn sett har ikke gebyret i forhold til for sent betalende lyttere og seere egentlig holdt tritt, hvis man skulle legge det til grunn. Men det har åpenbart vært Stortingets oppfatning at det offentlige ikke velger sine kunder. Det å kunne se på NRK er noe man har en rett til. Vi kan ikke velge bort dem som vi antar ikke kan betale kringkastingsavgiften. Det krever også noe mer resolutte innkrevingsmetoder – selv om vi i denne debatten heldigvis ikke har snakket om torpedoer.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2002-06-04:
Det har flere ganger i Stortinget blitt rettet oppmerksomhet mot den spesielle gebyrordningen for det offentliges krav og hva det medfører, men jeg oppfatter det slik at Stortinget på et prinsipielt grunnlag har fastsatt størrelsen og hvordan man skal gå fram når det gjelder innkrevingen. Med andre ord: Stortinget har bestemt at det skal gjelde spesielle gebyrregler ved det offentliges krav. For å kunne få inn disse kravene har vi fra Arbeiderpartiets side hatt flere innfallsvinkler. Størrelsen på disse gebyrene kan man alltids diskutere, og det er det Stortinget også gjør med jevne mellomrom. Jeg vil nevne tre-fire punkter som jeg synes det er viktig å være oppmerksom på, i og med at man har fastsatt disse kravene. Det ene er at det offentlige har intet valg når det er i en kredittposisjon – man legger seg ikke opp i hvem som kjøper bil eller opptar studielån. Det er et veldig viktig prinsipp, og det skal man ikke røre, men holde fast ved. Og man foretar selvfølgelig ingen vurderinger av låntakers kredittverdighet. Hvem som helst kan kjøpe bil. det er bilselgeren som bestemmer hvordan dette skal foregå – og vi sikrer oss lite pant hos disse private kreditorene. Et annet punkt som jeg også tror er viktig, er at det offentliges krav lett kan bli nedprioritert. Det er ofte lett å skyve på disse regningene, og det er vel også slik at innbetalinger til det offentlige, til fellesskapets kasse, ofte er en sak som man kan ta litt lett på. Og det går ut over noen. Praksisen med tilleggsgebyr tror jeg derfor er helt nødvendig. Den er nå vel kjent, og det skjerper viljen til innbetaling og innbetalingspunktlighet hos den enkelte. Og ikke minst: Det sparer det offentlige for store summer. Hvis vi skulle gå inn på andre systemer, tror jeg at vi måtte ansette atskillig flere innenfor det offentlige byråkrati for å kreve inn disse pengene. Som jeg sa innledningsvis, kan vi alltids diskutere størrelsen, men jeg tror det er veldig viktig at vi fastholder det prinsippet som Stortinget tidligere har fastlagt om hvordan vi skal forholde oss her.(Presidenten klubber.) Og jeg er en smule forundret over at Fremskrittspartiet tar opp dette spørsmålet og egentlig vil utvanne denne gebyrordningen. (Presidenten klubber.)
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-04:
Interpellanten berører en viktig problemstilling i interpellasjonen, men blander kortene på en måte som tar fokus vekk fra det som kunne ha vært interessant å diskutere. Spørsmålet om praksis ved håndhevingen av manglende innbetalinger til f.eks. Statens lånekasse og størrelsen på purregebyrene er ikke det samme som spørsmålet om forskjellsbehandling mellom private kreditorer og offentlige kreditorer. Derfor blir resultatet at når interpellanten viser en slik rørende omtanke for private inkassobyråer, tar man fokus vekk fra det som kunne vært et politisk poeng og kunne vært verdt å diskutere, nemlig situasjonen for dem som faktisk har manglende betalingsevne i forhold til de kravene som kommer fra offentlige institusjoner. Det er åpenbart at når det gjelder f.eks. manglende innbetalinger til Statens lånekasse, er ikke det nødvendigvis et problem som først og fremst skyldes unnasluntring eller andre ting som kan rettes på med høye gebyrer, men ofte noe som rett og slett skyldes manglende evne til å betale i perioder da skyldneren er i en vanskelig økonomisk situasjon, noe som f.eks. gjelder mange unge mennesker i etableringsfasen. Da er det klart at gebyrer i denne størrelsesorden kan være en stor belastning for den enkelte, og noe som ikke nødvendigvis gjør det lettere å betale. Da er spørsmålet om de til enhver tid virker etter hensikten. Så fra SVs side kan vi være villig til å diskutere håndhevingen av dette regelverket og størrelsen på disse gebyrene, men da må man ikke blande kortene på den måten som man gjør i denne interpellasjonen.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2002-06-04:
Det er ikkje så vanskeleg å finna mange argument som kan tala imot dagens ordning, eller for så vidt å finna eksempel på at dagens ordning kan verka urimeleg. Men det interessante spørsmålet vert då: Kva er alternativet? Er det snakk om å la inkassolova gjelda? Er det snakk om kredittvurdering, garanti ved studielån osv.? Ein annan ting som skil desse krava frå faktisk alle andre, er mengda av krav, for det er umogleg å finna noko som i mengd kan samanliknast med talet på krav som det her er snakk om. Då er det veldig viktig å ha ei konsekvent haldning, for dermed ikkje å gjera forskjell. Og nettopp dette med solidariteten – at det ikkje vert gjort forskjell på dei som betaler i tide og er pliktoppfyllande, og dei som ikkje er det – er litt av ei utfordring. Eg ser SVs poeng. Det er eit godt poeng: Korleis kan ein i dette på ein god måte ta vare på dei som reelt har betalingsproblem? Men samtidig veit ein at dersom alternativet til dagens ordning skulle vera ei kostbar inkassoinnkrevjing, vart spørsmålet: Kven skal betala for det? Eg er redd for at dersom ein følgjer inkassolova, vil det verta dyrare for den enkelte som betaler for seint. Og dersom det skal jamnast ut på alle, vert det jo ein felleskostnad som aukar. Så det er ikkje lett å finna eit rettferdig system her. Når det gjeld Statens lånekasse, er det gjeve ei fullmakt. Långjevaren opptrer i tråd med denne fullmakta. Prinsipielt meiner eg at Stortinget ikkje bør instruera i detalj om korleis ei fullmakt skal praktiserast. Når det så gjeld størrelsen på tilleggskrava ved for sein betaling av årsavgift og lisensavgift, tek jo Stortinget standpunkt til dette kvart år i samband med budsjettbehandlinga.
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
På vegne av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet vil jeg fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: Det henstilles til Odelstinget å henlegge lovforslaget.»
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Jeg vil fremme følgende forslag på vegne av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Ny § 6-2 antas å burde lyde:«§ 6-2 Omgjøring, opphevelse og tilsidesettelse av en gjeldsordning på begjæring av en fordringshaverPå begjæring av en fordringshaver, hvis krav er omfattet av gjeldsordningen, kan retten omgjøre en gjeldsordning dersom det inntrer vesentlige forbedringer i skyldnerens økonomiske stilling i gjeldsordningsperioden. Dersom forbedringen er en følge av at skyldneren har mottatt et større beløp, kan beløpet helt eller delvis fordeles på fordringshaverne uten at omgjøringssak iverksettes.Retten kan også, på begjæring av en fordringshaver, hvis krav er omfattet av gjeldsordningen, omgjøre en gjeldsordning, dersom skyldnerens bolig i gjeldsordningsperioden har steget så mye i verdi i forhold til verdifastsettelsen etter § 4-7 at det etter omstendighetene vil virke urimelig overfor fordringshaverne dersom skyldneren skulle beholde hele verdiøkningen. Dersom slik omgjøring medfører at boligen må avhendes, har skyldneren rett til å beholde tilstrekkelig av salgssummen til å kunne skaffe seg en annen eiet bolig som med hensyn til størrelse, standard og beliggenhet mv. tilfredsstiller skyldneren og dennes husstands rimelige behov.Dersom skyldneren har gjort seg skyldig i uredelighet eller grovt har tilsidesatt sine plikter etter gjeldsordningen, kan retten, på begjæring av en fordringshaver, hvis krav er omfattet av gjeldsordningen, oppheve gjeldsordningen.»Nåværende § 6-2 blir ny § 6-3.»
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
På vegne av Arbeiderpartiet vil jeg fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:§ 6 Endring av farskap etter § 3 og § 4 for domstolane antas å burde lyde:«Barnet og kvar av foreldra kan alltid reise sak om farskap etter ekteskap eller vedgåing. Er barnet umyndig, vert saka reist av oppnemnd verje. Er barnet fylt 15 år, kan verja ikkje reise sak utan samtykke frå barnet. Når særlege grunnar talar for det, kan fylkestrygdekontoret reise saka.Den som meiner han er far til barnet, kan fram til barnet fyller tre år reise sak om farskapen. Saka må reisast innan eit år etter at vedkommande vart kjend med opplysningane, likevel slik at fristen tidlegast vert rekna frå tidspunktet då barnet vert fødd. Retten kan i orskurd gjere unntak frå treårsfristen når særlege grunnar talar for det.»»
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
På vegne av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet fremmer jeg følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: Det henstilles til Odelstinget å henlegge lovforslaget.»
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Jeg vil på vegne av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:1.Straffeprosessloven § 446 første ledd litra a) antas å burde lyde:«a) aktivt har motvirket opplysning av saken»2.Rettshjelpsloven § 13 første ledd nytt annet punktum antas å burde lyde:«I saker om erstatning etter straffeforfølgning etter straffeprosessloven kapittel 31 har erstatningssøkeren rett til fritt rettsråd uten behovsprøving.»»
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
På vegne av Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti vil jeg fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: I straffeloven antas § 62 første ledd å burde utgå.»
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
På vegne av Fremskrittspartiet vil jeg fremsette følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:Ny § 6-4 antas å burde lyde:«§ 6-4. Skyldnerens opplysningsplikt overfor fordringshaverneDersom det inntreffer omstendigheter som skyldneren forstår eller må forstå kan gi fordringshaverne rett til omgjøring eller tilsidesettelse etter § 6-2 skal skyldneren innen rimelig tid, og som hovedregel innen én måned, på betryggende måte opplyse fordringshaverne og namsmannen om dette.»»
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-12-12:
På vegne av Fremskrittspartiet vil jeg framsette følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning:I straffeloven antas§ 62 første ledd å burde lyde:«Har nogen i samme eller i forskjellige Handlinger forøvet flere Forbrydelser eller Forseelser, idømmes særskilt straf for hver Forbrydelse eller Forseelse som sones konsekutivt. Den fælles Frihedsstraf fastsættes til Fængsel, hvor nogen enkelt af de strafbare Handlinger vilde have medført saadan Straf. Dersom summen av de forskjellige straffer medfører lenger dom end Fængsel i 21 år begrenses Frihedsstraffen til Fængsel i 30 år. Denne begrensning gjelder dog ikke dersom dommen går ut på forvaring etter § 39 og §§ 39 a- 39 g.»»
Petter Løvik (Høyre), 2002-12-12:
Eg viser til debatten om saka i Odelstinget, og har på vegner av Høgre og Kristeleg Folkeparti gleda av å fremje følgjande forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: III § 5-15 annet ledd annet punktum antas å burde utgå.»
Petter Løvik (Høyre), 2002-12-12:
Eg viser til debatten om saka i Odelstinget og har gleda av å fremme følgjande forslag på vegner av Høgre og Kristeleg Folkeparti: «Odelstingets vedtak bifalles ikke.Lagtingets anmerkning: 1. § 1-16 antas å burde utgå.2. § 4-2 første ledd nytt tredje punktum antas å burde utgå.3. § 4-8 første ledd første punktum antas å burde utgå.4. § 4-8 bokstav c antas å burde lyde:«(c) Skatte- og avgiftskravSkatte- og avgiftskrav som etter dekningsloven kapittel 9 ville vært prioritert ved konkurs, dekkes fullt ut før utbetaling skjer til uprioriterte krav. Som fristdag ved gjeldsforhandlinger anvendes åpningstidspunktet, jf. loven her § 3-1. Skatte- og avgiftskrav som er oppstått etter åpningstidspunktet omfattes ikke av gjeldsordningen, med mindre kravet er en følge av at skyldneren har hatt et for lavt forskuddstrekk i gjeldsordningsperioden, og dette har medført høyere dividende enn dersom trekket hadde vært riktig. Tilsvarende gjelder for skatte- og avgiftskrav som fastsettes ved vedtak etter åpningstidspunktet.»5. § 4-8 annet og tredje ledd antas å burde utgå.6. § 5-2 første ledd sjette punktum antas å burde utgå.7. § 6-2 fjerde ledd antas å burde lyde:«Dersom skyldneren innen fem år etter gjeldsordningsperiodens utløp mottar arv, gevinst eller liknende av betydelig omfang, kan namsretten, på begjæring av en fordringshaver, hvis krav er omfattet av gjeldsordningen, sette gjeldsordningen helt eller delvis til side i den utstrekning skyldnerens økonomi og hensynet til fordringshaverne tilsier det. Gjeldsordningen kan ikke settes til side på grunn av gevinst som skyldes verdiøkning på bolig.»» (c)
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Jeg foreslår Ranveig Frøiland.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-04-10:
På vegne av Kystpartiet vil jeg fremme et forslag om å justere drivstoffavgiftene etter prisutviklingen på råolje for å sette et øvre tak på prisene og derved gi mer forutsigbare rammevilkår for transportbrukere og næringsliv.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-04-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Sjøfartsdirektoratet har iverksatt særnorske regler om installering av såkalt tørrskodd evakueringsutstyr på eksisterende hurtiggående passasjerfartøy. Det har frem til nå ikke vært mulig å skaffe typegodkjent utstyr fra noen av verdens utstyrsprodusenter som tilfredsstiller Sjøfartsdirektoratets krav og egner seg for disse fartøyene. Sjøfartsdirektoratet har fastsatt 30. juni som absolutt siste frist for installering. Vil statsråden ta initiativ til utsettelse av fristen?»
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-04-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Så vidt jeg har brakt i erfaring, er det i ettertid kommet fram at Koppernæs har fått typegodkjent utstyr. Men hvis det kun er det utstyret som er typegodkjent i dag og som skal monteres på 60 hurtigbåter, vil det ta to år for dem å levere dette. Problemstillingen her er om man skal være tvunget til å benytte seg av én leverandør, eller om man kunne vente til litt utpå høsten. Da har flere av leverandørene sagt at de kanskje vil ha utstyr klart, slik at man kunne få utstyr som kanskje var tilpasset sitt fartøy. Er næringsministeren bekvem med at det for tiden eksisterer kun én leverandør med typegodkjent utstyr? Det vil legge et unødig press på rederiene å kunne kontrahere utstyr fra kun én produsent. Det ser jeg som veldig uheldig.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2002-04-10:
Jeg takker igjen for svaret fra næringsministeren. Jeg forstår det slik at man har utvidet denne fristen som var satt til 30. juni, til «innen utgangen av 2002», og at man – hvis jeg forstod næringsministeren rett – vil se på en ytterligere forlengelse for å få inn elementene av konkurranse, hvis det ikke er mulig å få det til i løpet av 2002. Jeg ser det som særdeles uheldig hvis man skulle bli tvunget til å installere utstyr fra kun én leverandør, utstyr som neppe er like godt egnet til alle fartøy. Jeg ville se det som en fordel hvis næringsministeren tok disse signalene og ville presse på for å få inn en reell konkurranse når det gjelder leveringen av dette utstyret, samt at det skjer innenfor en realistisk tidsramme, slik at man har anledning til å ivareta disse tingene.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-04-10:
Eg skal få fremja forslag om oppnemning av ein krigsbarnkommisjon for vidare førebuing av eit nasjonalt krigsbarnoppgjer.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-04-10:
For foreldre som er urolege for å senda ungane sine gjennom eit rasfarleg område, og for næringslivsleiarar som vurderer å flytta bedrifta si fordi dei er usikre på om transportane deira kjem fram, held det ikkje at statsråden seier at det går føre seg eit arbeid i mange miljø. Arbeidet må gå føre seg på vegane for å betra rasutsette strekningar. Det er ledige folk. Det er ledig utstyr. Det er planar for rassikring i gjeldande fylke. Det kom meldingar frå Eidfjord om ras før påske, frå Årdal i går, og i Bjerkreim og Byrkjedal har dei fått beskjed om at riksvegen berre kan vera open når det er godt vêr. Stortinget gav i si tid tilslutning til ein felles dugnad for dei fylka som hadde mange vegar som enno hadde grusdekke. Det var ei forbetring at dei fekk asfalt. Er statsråden villig til å følgja opp med ein ekstra dugnad til dei fylka som har rasutsette vegar?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Eg vil gjerne få stilla eit spørsmål til samferdselsministeren. Vegdirektoratet har anbefalt at me i Noreg skal tillata vogntog som måler ca. 25 meter og veg 60 tonn, på enkelte strekningar. Dette er ein kraftig auke både i lengde og vekt, særleg lengde. Erfaringar viser at tunge køyretøy er involverte i ca. kvar fjerde trafikkulukke. Mange av desse ulukkene er svært alvorlege, mange er faktisk dødsulukker, og dei skjer i samband med forbikøyringar. Arbeidarpartiet sitt råd er at me ut frå omsynet til trafikktryggleiken må seia nei til dette. Vil statsråden følgja dette rådet?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Eg vil få takka statsråden for svaret, og eg er glad for at ho ser på trafikktryggleik som eit viktig element. Slik eg har forstått høyringsinstansane, er det ingen som reiser tvil om at desse vogntoga i høve til trafikktryggleiken er farlegare. Me ser òg nokre andre negative sider, sjølv om delar av næringslivet ser noko positivt, og det negative er at det kan føra til ein dårleg distriktsprofil og gje ein viss sentraliseringseffekt. Det er fyrst og fremst trafikktryggleiken me er opptekne av i Arbeidarpartiet, at me som køyrer langs vegane, og born som går langs vegane – og vaksne for den saks skuld – skal sleppa suget frå trailerane. Eg køyrer titt på vegane sjølv og treffer trailerar, og når eg kjenner det suget som no er på vegen med trailerar som er 6,5 meter kortare, må eg verkeleg seia at eg vonar at statsråden finn å seia nei. Det skal svært tunge argument til for å utsetja folk for større farar på norske vegar.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Me er opptekne av tryggleik på vegane i dag. Arbeidarpartiet og Senterpartiet har stilt kvar sine spørsmål, og eg veit at Senterpartiet er samd med meg når det gjeld vogntoga, og eg er samd med Senterpartiet i at rassikring er viktig. Då tykkjer eg det er skuffande at me skal verta svara med at me skal få ein status. Har ikkje statsråden eingong ein intensjon om å gjera noko meir? Å gjera opp status bergar ikkje noko liv. Ras er farlege i mange samanhengar. Me har ein veg i Rogaland, mellom Bjerkreim og Byrkjedal, som ein geolog frå Vegdirektoratet sa var noko av det verste han hadde sett. Den er stengd, og den kjem til å vera stengd ni–ti månader i året om vi ikkje gjer noko. Er det akseptabelt at riksvegar er stengde i månadsvis og kanskje år, eller er statsråden open for å løyva ekstra pengar i situasjonar som denne?
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
For denne regjeringen er trafikksikkerheten veldig viktig. I spørsmål som dette vil også selvfølgelig trafikksikkerhet være et viktig element i de vurderingene som vi må gjøre. Vegdirektoratet har sendt inn et forslag til mitt departement, hvor det blir foreslått å gi en begrenset tillatelse til bruk av slike vogntog. Det har vært en bred høring av dette forslaget. Hensikten med eventuelt å gi denne tillatelsen er å lette bl.a. næringslivets kostnader ved transport. Det er gitt tillatelse i enkelte andre land for denne type vogntog. Den høringen som Vegdirektoratet har hatt i denne saken, har vært ganske stor og omfattende. Det er ca. 100 høringsinstanser som har hatt muligheten for å komme med innspill. Jeg vil nå gå gjennom både det brevet som er kommet fra Vegdirektoratet, med det forslaget som de ønsker å gå videre med, og de høringene som er gjennomført. Det er også naturlig for meg å lytte til de innspill jeg får fra Stortinget i denne saken.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Jeg merker meg selvfølgelig det synspunktet som representanten Ausdal Starrfelt har. Det har jo kommet innspill begge veier når det gjelder trafikksikkerhet, bl.a. har man gjort beregninger som tilsier at det vil være færre vogntog på veien, gitt at disse tillates. Samtidig vet vi alle, slik representanten her viser til, at opplevelsen av trafikksikkerhetssituasjonen er viktig og riktig å ta med i dette bildet og i disse avgjørelsene som må tas. Så jeg tar med meg de synspunktene som representanten her frembringer, og jeg vil ta en avgjørelse når det gjelder dette, rimelig raskt. Men jeg ønsker å gå gjennom de synspunktene som er kommet fra alle hold, og ønsker å se nøye på de vurderingene som Vegdirektoratet har gjort.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Det er mange hensyn som bør tas med i disse vurderingene. Det gjelder både fremkommelighet, det gjelder transportkostnader, det gjelder miljø, ikke minst, og det gjelder trafikksikkerhet. Nå viste det seg jo ut fra de analysene som er gjort, at innvirkningen på miljøet kan slå ut på flere måter. Hvis man får fylt opp disse vogntogene på en fornuftig måte, og får utnyttet den effektiviteten som kan ligge der, kan det i seg selv innebære mindre utslipp. For meg er det viktig at vi har miljøvennlig transport, ikke minst på godssiden, men jeg ser at det kan være flere sider ved denne saken. Det er ikke nødvendigvis slik at miljøet tjener på det, men det kan tjene på at slike vogntog er på veien framfor at man har flere korte. Hensynet til alternative transportformer som er minst like gode, eller mer miljøvennlige, må jeg også ta med meg.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Nå har det, som jeg var inne på, vært en prosess i Vegdirektoratet i forhold til dette. Man har hatt en bred høringsrunde. Denne høringsrunden ønsket jeg skulle bli gjennomført, og det har kommet veldig mange høringssvar. De ønsker jeg å gå ordentlig gjennom. Derfor har jeg ikke tenkt å komme med et svar i dag, fordi jeg ønsker å bruke litt tid på det – ikke lang tid, men jeg ønsker å bruke litt tid. Konkurranseforholdene er viktige i denne sammenhengen. Litt av bakgrunnen for at dette forslaget dukket opp, etter det jeg skjønner, var bl.a. konkurranseforholdene i Norden, og de kunne tilsi et argument for disse vogntogene. Men så ser jeg også, som representanten Eng her viser til, at det kan være faktorer når det gjelder konkurranseforholdene internt i Norge, som kan påvirkes av dette. Det er også noe jeg kommer til å vurdere før jeg bestemmer meg.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Trafikksikkerhet er viktig for denne regjeringen. Det har jeg sagt mange ganger i denne salen, og det gjelder også aspektet rassikring. Det er mange som opplever hverdagen sin vanskelig på grunn av at det er fare for ras. Det har pågått et arbeid i mange miljø, for å si det sånn, i forhold til dette engasjementet. I 1999 ble det lagt fram en handlingsplan for rassikring, hvor det ble lagt opp til at man skulle bruke 2 milliarder kr til rassikringstiltak fram til 2007. Det er denne planen vi arbeider etter innenfor rassikringsområdet. Det vil i revidert nasjonalbudsjett bli gjort opp status for hvordan vi ligger an i forhold til denne handlingsplanen. Jeg mener det er viktig at vi har et engasjement i forhold til dette. I år bruker vi rundt 400 mill. kr til ulike rassikringstiltak. Dette er viktig fordi vi med jevne mellomrom ser at det går ras, og – det som verre er – at det går liv med i rasulykker. Derfor mener jeg det er viktig at vi prioriterer rassikring. Det gjør vi, og vi skal nå, som jeg sier, komme med et framlegg til Stortinget som viser status på rassikringsarbeidet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Jeg vil se det som en viktig oppgave hele tiden å sørge for at vi er bevisst på den rasutfordringen vi har rundt om i landet. Det er vi i dag. Et problem vi hadde i fjor, var at det ikke fantes planer som var så konkrete at vi fikk brukt alle de pengene vi bevilget for fjoråret. De pengene har vi nå overført til inneværende år. I år er planene på plass. Dermed kan vi få brukt dette beløpet. Det er helt riktig at den nasjonale rassikringsgruppen har kommet med en oversikt over prosjekter som til sammen utgjør 15 milliarder kr. Det sier litt om utfordringene vi har. Dødsulykken som fant sted for ikke så lenge siden, var til og med utenfor disse prosjektene. Det betyr at samlet sett i vårt land har vi store behov når det gjelder rassikring. Men vi har også andre store trafikksikkerhetsutfordringer. Det er innbyggere i andre deler av landet som ikke har rasutfordringer, men som også lever usikre dager på grunn av trafikksikkerhetsbildet der de bor.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Denne handlingsplanen for rassikring som vi snakker om, er bygd på vurderinger som Stortinget har gjort. Dette er ikke noe som er laget uten mål og mening. Det har vært fokusert på rassikring tidligere i denne salen, og det er det denne planen bygger på. Derfor er det viktig at vi viser at vi følger denne planen. Ikke minst vil jeg vise til at det er viktig at man følger de prioriteringene som de ulike fylkeskommunene gjør når det gjelder det øvrige riksvegnettet, og ikke tar andre prosjekt foran, slik som det faktisk skjer i stor grad når man skal prioritere bruken av midler. Da tar man liksom en sjanse på at det plutselig skal komme ekstraordinære rassikringsmidler. Jeg skjønner at det kan være fristende, men hvis man i de ulike fylkeskommunene mener noe med dette, så må man følge opp prioriteringene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Vi må fokusere mye på rassikring, men jeg kan heller ikke lukke øynene for at rundt 300 mennesker blir drept på norske veier hvert år. Vi er nødt til å gjøre en innsats i forhold til trafikksikkerhet der vi vet at det går ras, men også der vi vet at det skjer mange vanlige trafikkulykker. Vi har eksempler på at vi har brukt midler i forhold til utbedring av veier for å hjelpe på trafikksikkerhetsbildet, og at det har hjulpet. Når det gjelder ras, er det ofte snakk om områder hvor det ikke bor så mange mennesker, men hverdagen for disse menneskene er preget av at man har usikre løsninger på skoletransport og hva det skal være. Ja, slike ting må vi ta innover oss. Det representanten her spør om, er om jeg i dag kan love hva vi kommer med i budsjettet. Selvfølgelig kan ikke jeg forskottere hva som kommer til å ligge i et budsjettframlegg, men jeg kommer til å fokusere på at vi jobber i forhold til rassikring og i forhold til trafikksikkerhet generelt.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Jeg vil gjøre mitt for at man skal legge vekt på rassikring framover, men det betinger at fylkeskommunene også gjør sine prioriteringer i forhold til det øvrige riksveinettet. Det nytter ikke hva jeg sier om det hvis dette ikke blir fulgt opp lokalt. Derfor synes jeg at denne debatten er betimelig, fordi nettopp dette blir satt i fokus. Jeg regner med at de ulike fylkeskommune også setter dette i fokus. Jeg ser at det kan være en trussel i forhold til fraflytting i distriktene. Det er viktig at vi tar et felles løft i forhold til dette, men da må alle instanser og alle forvaltningsnivåer være enige om denne satsingen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Når det gjelder det konkrete prosjektet som det ble vist til her, så er det et prosjekt som jeg ikke har på mitt bord, og som jeg dermed ikke har forholdt meg til. Det er slik at prioriteringer av midler i stort blir lagt i denne sal. I hvert års budsjett fordeler man midler i hovedsak. Og da jeg i sted i forhold til et annet spørsmål viste til at det er viktig når man snakker om rassikring, at de enkelte fylkeskommunene også er konsistente når man prioriterer prosjekter, så ligger det i dette: Hvis det er slik at en fylkeskommune ønsker å prioritere et prosjekt foran rassikring, så er det en sak vi må forholde oss til. Jeg mener det er viktig at vi prioriterer gode prosjekter på den måten at det er prosjekter som innebærer reduserte transportkostnader både for næringslivet og for enkeltpersoner, og at det er transportløsninger som skaper et godt miljø. I en del distriktssammenhenger kan det være viktig at man får gjennomført viktige bru- og tunnelløsninger, eller hva det skal være. Dette konkrete prosjektet har jeg problemer med å kommentere, for det har jeg ikke gått inn i.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Nå sa jeg ikke mitt bord. Jeg sa «på mitt bord», og det er en vesentlig forskjell. Saken ligger ikke på mitt bord. Alle samferdselsprosjekter er selvfølgelig en del av mitt bord. Når det gjelder trafikksikkerhet, så er det et område som jeg har stor fokusering på, som jeg akter å ha stor fokusering på, og som jeg jobber med hver dag. Jeg har tidligere signalisert at nettopp på grunn av trafikksikkerhetsbildet ønsker jeg en framskynding av utbyggingen av E6 i Østfold. Dette jobber jeg kontinuerlig med. Vi ser det i forhold til planer, vi ser det i forhold til finansiering, og vi ønsker å få til en framskynding på grunn av trafikksikkerhetsbildet, at det er en viktig strekning for landet som sådant. På den måten ønsker vi å gi signaler om at trafikksikkerhet er viktig, og dette konkrete prosjektet er et viktig prosjekt for nasjonen som sådan, også i framkommelighetssammenheng.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Nå nettopp redegjorde jeg for prioriteringen i forhold til E6 i Østfold, og den står jeg fortsatt ved. Og når det spørres om hvorvidt jeg tar avstand fra satsing i distriktene, så gjør jeg ikke det – uten at jeg dermed vil gå inn på det konkrete prosjektet. Vi trenger å ta hele landet i bruk. Vi vil at folk skal ønske å bo i hele landet. Derfor gjennomfører vi samferdselspolitiske og samferdselsmessige tiltak rundt omkring i landet. Det finner jeg riktig. Men det er også viktig at vi, når vi foretar prioriteringer innenfor samferdsel, ser på nytte–kostnad knyttet til prosjektene. Det akter jeg å gjøre framover også, men jeg akter også å se på hva som er de distriktspolitiske effektene av at vi finner gode løsninger i hele landet. Og trafikksikkerhet er fortsatt viktig.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
I forbindelse med trafikkprogrammet for sommeren 2002 har flyselskapene valgt å legge ned forbindelsen mellom Bardufoss og Bodø. Selskapene har gjort en kommersiell vurdering og mener det ikke er stort nok lokalt reisebehov på strekningen. Selskapene står fritt til å foreta slike ruteendringer. I den samme ruteendringen har Bardufoss fått økt rutetilbudet fra én til tre direkteruter tur/retur Oslo. Siden over 80 pst. av de som reiste med fly fra Bardufoss i 2001 skulle til Oslo eller andre steder ut fra Oslo, betyr det at et stort flertall av de reisende har fått et flytilbud som er bedre i forhold til sine behov. Bardufossregionen har god veiforbindelse langs E6 nordover til Tromsø og sørover til Harstad/Narvik, hvorfra det er flyforbindelse videre til Bodø. Kjøretiden fra Bardufoss til Tromsø er på om lag to timer, og selskapet NOR-WAY Bussekspress trafikkerer strekningen. Som samferdselsminister mener jeg det er viktig å sørge for at den samlede transportstandard blir tilfredsstillende ivaretatt i alle deler av landet. Det betyr ikke at det nødvendigvis er riktig å bruke offentlige midler for å opprettholde ulønnsomme flyruter som flyselskapene legger ned, iallfall ikke siden dette i så fall trolig vil måtte gå på bekostning av andre luftfartsformål. Statlig inngrep i luftfartsmarkedet må skje etter en samlet vurdering av transportstandarden i den enkelte region.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
I slike spørsmål vurderer jeg selvfølgelig denne type problemstillinger. Og når det gjelder f.eks. Røros, er trafikkgrunnlaget der, så vidt jeg husker, mye større enn det er mellom Bodø og Bardufoss. Jeg skjønner at de reisende på denne strekningen ser det slik at tilbudet deres er redusert – det er ikke borte, men det er redusert i den forstand at de bruker mer reisetid. Det ser jeg. Men hvis vi samtidig ser på transportstandarden og sammenligner med tilbudet i andre deler av landet – la oss ta dette området – betyr det en økt reisetid til/fra flyplassen tilsvarende f.eks. fra Nesodden til Gardermoen. Denne reisetiden er en utfordring som mange daglig står overfor. Derfor er jeg kommet fram til at det nå ikke vil være aktuelt å la ruten Bodø–Bardufoss inngå i et anbudsopplegg.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-04-10:
Jeg kan forsikre at statsråden er svært opptatt av disse spørsmålene. Jeg vurderer selvfølgelig i denne sammenhengen om en slik rute skal ut på anbud. Jeg har kommet til at denne ikke skal ut på anbud, ut fra det resonnementet jeg nå har gitt uttrykk for. Jeg vil også si at representanten tar helt feil når han sier at rutetilbudet i landsdelen blir forringet på grunn av dette. 80 pst. av de reisende vil komme bedre ut med dette tilbudet fra Braathens, i og med at 80 pst. skal til Oslo eller videre ut fra Oslo og nå får et direktefly og dermed sparer transportkostnader ved at de slipper mellomlanding. Jeg vil hele tiden vurdere flyrutetilbudet når slike ting skjer. Her har jeg kommet til at det ikke er grunnlag for at denne ruten skal legges ut på anbud.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
Det er en kjensgjerning at de begrensede strekninger hvor Vegdirektoratet foreslår at man skal få kjøre disse svært lange trailerne, er nøyaktig de samme strekningene hvor jernbanen kan konkurrere på godstransporten. Dette betyr at forslaget også vil ha en betydelig negativ miljøeffekt. Vil statsråden legge det hensynet at vi ønsker å føre mer gods over på jernbane, til grunn når hun skal vurdere dette, i tillegg til at hun vurderer trafikksikkerheten? Det er også grunn til å merke seg at EU heller ikke tillater disse trailerne, og at man bare har gjort unntak for Finland og Sverige. Så hva vil statsråden legge til grunn når hun skal gjøre disse vurderingene? Tar man miljøhensyn, og setter man trafikksikkerheten i høysetet?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
«Alle gassfelt inneholder radon. Radon har kort levetid og omdannes til radioaktivt bly, som avsettes i rørsystemer og i utstyr som håndterer naturgass. Slike radioaktive avsetninger kan skape risiko for arbeidstakerne. Flere europeiske land er i ferd med å innføre grenseverdier for radioaktivitet i naturgass. Har det i forbindelse med Snøhvit-feltet vært foretatt målinger som sikrer at gassen ikke gir opphav til radioaktivt avfall – eller er i strid med kommende europeiske grenseverdier?»
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
Jeg takker for statsrådens svar. Statsråden nevnte at Norge fulgte de foreløpige grenseverdiene som EU har satt i forhold til denne problematikken. Da vil jeg gjerne spørre statsråden om han vurderer å innføre norske forskrifter om maksimalnivå for radioaktiv forurensing i f.eks. gass og overflateforurensinger av stål. Og hvilke nivåer radioaktivitet synes statsråden det er forsvarlig at arbeidstakere kan få lov til å sveise på eller gjøre annet arbeid med?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-10:
Hvis jeg forstår statsråden riktig, synes han EUs foreløpige grenseverdier er bra nok for Norge, men at man får vurdere det videre om det i visse tilfeller skal avvikes. Nå er ikke vi pr. dato bundet av dette felles regelverket i EU. Hadde det ikke vært greit om vi fra norsk side fikk på plass et regelverk som sikrer at vi også har grenseverdier når det gjelder radon i naturgass? Dette vil ikke minst være viktig i forhold til etterbehandlingen av rørsystem og eventuelt gasskip når disse går ut på dato, og som da vil kunne medføre et ikke ubetydelig avfallsproblem.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2002-04-10:
Statsråden har så langt ikkje fortalt oss om sitt syn eller departementet sitt syn på dei lange vogntoga. Men ser statsråden at det verkar konkurransevridande? Det er fylke som ikkje har vegnett til å ta slik transport. Det er berre nokre få utvalde strekningar som kan ta denne typen bilar. Det må gå på tryggleiken laus i ei så pressa næring, der inntektsmarginane er små. Dette må vere enda eit slag mot næringslivet i Distrikts-Noreg. Eg vil gi statsråden eit nytt høve til å kome med eit klart svar på korleis ho eigentleg stiller seg til dei lange vogntoga på 25,25 meter.