trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Jeg synes det har vært en god debatt så langt og kan slå fast at det er stor grad av enighet om virkelighetsforståelsen, men vi er svært uenige om løsninger. Representanten Hagesæter gir staten all skyld for lav boligbygging og slår uten forbehold fast at kommunene er uten skyld. Det er en underlig og litt overraskende planøkonomisk tankegang fra det holdet. Om staten har all skyld, må vel også staten ha all ære for de boligene som bygges. Eller er det slik at kommunene ikke har noen ære for at vi nå er på riktig vei? Det ville kledd Fremskrittspartiet og Hagesæter å innrømme at både stat og kommune har et ansvar. Kommunene må ta – og tar faktisk – ansvar for boligbygging, de må regulere areal til boligformål, bygge infrastruktur, skoler, barnehager, veier osv., og sikre en aktiv tomtepolitikk. Og staten må selvsagt sikre gode rammebetingelser, og det er jo det vi diskuterer bl.a. her i dag. Noen ord om fortetting. I ord er alle for fortetting og økt boligbygging. Dessverre trekker en del faktorer i motsatt retning, bl.a. tomtepriser og et ønske om å bo i landlige omgivelser. Selv om det er bred enighet om det, ser vi at mange lokale beslutninger går i motsatt retning. Jeg vil gi Kristelig Folkeparti honnør for å bruke Bærum som eksempel. Vi er enig i den kritikken som reises mot reguleringsplanen for Fornebu, der det bygges ut med lav boligtetthet og et svakt kollektivtilbud. Staten kan påvirke, men kommunene må faktisk også ta sin del av ansvaret. Kort om egenkapitalkravet. Jeg undrer meg over Kristelig Folkepartis og Fremskrittspartiets holdning til dette. Hvorfor er et krav på 10 pst. ok, men et krav på 15 pst. fullstendig uakseptabelt? Hva er det Kristelig Folkeparti vet om stabiliteten i finansmarkedene som Finanstilsynet ikke vet? Hva er det de vet om gjeldsgraden i norske husholdninger som Finanstilsynet ikke vet? Til slutt: Det er flott at Kristelig Folkeparti er opptatt av leie til eie. Da vil jeg bare oppfordre Kristelig Folkeparti, som faktisk sitter i posisjon i både Oslo og Bergen, til å ta initiativ til leie-til-eie-prosjekter der de har politisk ansvar, og hvor behovene er størst.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Jeg er glad for dette siste innlegget fra Gjermund Hagesæter, fordi det ligger en erkjennelse i innlegget av at både stat og kommune har et ansvar. Jeg tror alle i denne salen bør være opptatt av at både stat og kommune tar det ansvaret på en best mulig måte. Jeg er som sagt glad for at Fremskrittspartiet har beveget seg videre fra det første innlegget, hvor staten hadde all skyld, og kommunene ikke hadde noe ansvar. Tilbake til representanten Bekkevold, som jeg ser har tegnet seg nå: Han slo med bred penn fast at vi har manglet en aktiv boligpolitikk. Mener Kristelig Folkeparti virkelig at problemet i boligpolitikken ligger her i denne salen? Kunne nedbremsingen vi fikk som et resultat av den internasjonale finanskrisen, vært motvirket gjennom vedtak gjort her i salen? I så fall vil jeg gjerne vite hvilke tiltak man kunne iverksatt for å hindre denne nedbremsingen. Kan vi fra Kristelig Folkeparti i det minste få en erkjennelse av at rekordmange kommunale boliger, rekordmange studentboliger og et rekordhøyt nivå av bostøtte er uttrykk for at vi faktisk har en boligpolitikk, og så kan vi bevege oss videre fra den typen skyttergravtankegang? Litt om egenkapitalkravet og startlån: Det forbauser meg litt hva som blir sagt her fra talerstolen. Startlån gis av kommunene etter en særskilt kredittvurdering, slik statsråden har redegjort for. En viktig bit av dette er at staten og kommunen tar en del av risikoen som den private låntaker ellers måtte ta. Det er verdt å minne om at misligholdgraden for startlån faktisk er lavere enn for ordinære, kommersielle banklån. Til slutt vil jeg bare si at problemet med noen av forslagene som fremmes her i dag, er at de, under overskriften om at man vil bygge flere boliger, overhodet ikke adresserer det. Selv om vi skulle økt BSU-rammen eller firt på egenkapitalkravene, blir det ikke flere boliger. Det bor noen i alle norske boliger. Skal flere få et sted å bo, må det bygges flere boliger, og det burde være hovedfokus for våre debatter om boligpolitikk framover.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Jeg skal være kort. Jeg er blitt konkret utfordret av Kristelig Folkeparti. Det som henger igjen etter denne debatten, er: Hvordan skal disse forslagene som fremmes, faktisk bidra til økt boligbygging? Blir det flere boliger av at man endrer egenkapitalkravet og øker BSU-rammen? Jeg synes ikke at vi har fått et godt svar på det. Når det gjelder egenkapitalkravet helt isolert, tillater jeg meg å undres over om Kristelig Folkeparti, og for så vidt de øvrige partiene, ville hatt samme holdning om de satt i regjering. Er det slik at Finanstilsynets syn er helt uvesentlig, og at de som sitter i denne salen, per definisjon vet bedre? Hvor går grensen? Det er enighet om at det skal være et egenkapitalkrav, og det er et selvstendig mål at vi har stabilitet i finansmarkedene. Det er faktisk viktig og noe jeg mener Stortinget ikke bør kimse av. Så er jeg glad for at Bekkevold sier at vi faktisk har en boligpolitikk, for det var ikke det han sa i sitt første innlegg, for da slo han med bred penn fast at det hadde vi ikke. Nå sier han at regjeringen erkjenner at mer må gjøres. Det er selvsagt riktig. Vi er opptatt av at vi skal legge fram en boligmelding med gode tiltak.
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-12-17:
Jeg tillater meg å følge opp i samme spor som forrige replikant. Det er nå ett år siden man økte kravet til egenkapital med 50 pst., altså fra 10 til 15 prosentpoeng, over natten. Når vi nå nærmer oss utløpet av 2012, anslås prisveksten i boligprisene i år å være ca. 7 pst. Det er altså åpenbart at dette ikke har hatt noen virkning på prisene. Siden det da ikke har det, tillater jeg meg å stille spørsmål om statsråden ser andre positive sider ved denne ordningen, når vi får rapporter fra finansnæringen om at dette betyr at mange unge familier som i og for seg er i god jobb, må utsette sine boligplaner. Er statsråden fornøyd med den reguleringen?
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-12-17:
Det var Lise Christoffersens innlegg som fikk meg til å tegne meg en gang til, fordi hun sa noe om lokaldemokratiet, og deretter gikk hun over på alle regjeringens glimrende prioriteringer. Problemet er bare det at hun stiller det opp som et særlig kvalitetsmål at det lokale kommunestyret gjør akkurat som regjeringen vil. Det er ikke akkurat formålet eller hensikten med eller ånden i det lokale selvstyret. Så går hun over til en eksempelsamling fra sitt eget fylke, hvor hun også sier at det frivillige samarbeidet fungerer utmerket. Ja, men det er da jeg sier: Så utmerket – flott! Det viser jo at fornuft også er representert på andre forvaltningsnivåer enn staten, og det er nettopp det som er vårt poeng. Så er det også et paradoks at her har man altså utrolig med ambisjoner og detaljoppfatninger av hvordan kommunene skal bruke sin planmyndighet, men på områder hvor staten selv har et ansvar, er f.eks. jernbanesatsingen ikke i rute, for å bruke et uttrykk som jernbanefolk vil kjenne igjen. 15 år etter at intercitytriangelet ble vedtatt skryter man altså av at man fortsatt planlegger et dobbeltspor til Ski, og så viser man til et par perifere strekninger som allerede har fått dobbeltspor. Det hadde ikke vært noe i veien for at regjeringen hadde overoppfylt disse planene. Dette er en etat som de styrer 100 pst., og de er ikke avhengig av et eneste kommunestyre. Det hadde svingt litt hvis regjeringen hadde fulgt opp egne planer, og det er de planene jeg sikter til, representant Lise Christoffersen, ikke at jeg har erfaringer med at Oslo ikke har planer de ikke gjennomfører. Til Hauglie, som spør retorisk: Hva er det Høyre og Kristelig Folkeparti vet, som Finanstilsynet ikke vet om forskjellen mellom 10 pst. og 15 pst. egenkapital? Hvis man tar utgangspunkt i vanlige boligsøkere og ser det litt fra bakkeplan, er det altså en forskjell på 50 pst. Det var en skjerpelse fra den ene dagen til den andre for et års tid siden, uten at dette har hatt noen innvirkning på prisene. Det dette konkret fører til, er at folk må utsette sine boligdrømmer. Men hvis man kan argumentere med at man er en enda dårligere betaler enn det bankene normalt ville gitt lån til, kan man altså få 100 pst. finansiering – altså uten sikkerhet i det hele tatt. Det henger ikke på greip hvis man er redd for en gjeldsoppbygging i husholdningene. Vi mener fortsatt at det som bremser boligbyggingen, mye er planverket, uvettig bruk av innsigelse og det at man struper førstegangsetablerere.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
No har jo både saksordføraren og Michael Tetzschner frå Høgre greidd å lure seg føre Framstegspartiet, så då er jo mykje sagt av det som skal seiast i denne saka. Eg vil likevel seie at eg synest det er positivt at Kristeleg Folkeparti igjen set denne saka, denne problemstillinga, på dagsordenen. Vi har altså ein sterk befolkningsvekst i landet – 70 000–80 000 i året. Vi har i tillegg ei urbanisering som gjer at folk flytter til sentrale område. Og vi har altså for låg bustadbygging. Framstegspartiet meiner jo at det er staten som har hovudansvaret for den låge bustadbygginga, ved at ein har statlege instansar som kjem med motsegn og stansar reguleringsplanar. Ein har også veldig mykje detaljreguleringar i dei seinare åra – både i lovar, forskrifter og i rundskriv. Det gjer at det stadig blir større krav til regulering av bustadføremål og også detaljkrav til bygging av leilegheiter og bustader. Vi har òg registrert at det ofte blir skulda på kommunane for at det blir regulert for lite. Det meiner vi er heilt feil. Ein må respektere den lokale sjølvråderetten til kommunane, og ein bør altså sjå på kva staten gjer – alle dei motsegna ein kjem med frå statlege instansar – før ein tar til med å skyte på kommunane og klage på dei. Framstegspartiet ønskjer å støtte nokre av forslaga som er komne frå Kristeleg Folkeparti, som vi meiner bidrar i positivt retning, og det er forslaga nr. 4, 6, og 7. Det meiner vi er konstruktive forslag, som vil bidra til at ein får ting gjorde, både dette med at Husbanken skal ha ansvaret for bygginga av studentbustader og også det at ein skal byggje minst 2 000 slike, noko Framstegspartiet også har lagt inn i sitt alternative statsbudsjett. Framstegspartiet har også eit forslag som saksordførar Håkon Haugli allereie har kommentert. Det er at vi vil at Finanstilsynet si eigenkapitalvurdering – kor mykje den enkelte må ha i eigenkapital – skal vere rådgivande og ikkje bindande. Det har vi hatt oppe tidlegare i andre former, men det er tydeleg at det forslaget ikkje er registrert tidlegare, for fleirtalet frå Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet, som Håkon Haugli utgjer ein del av, har på side 8 i innstillinga sagt: «Dette flertallet registrerer at det ikke hersker uenighet om hvorvidt det skal være et egenkapitalkrav eller ikke.» Det er det altså usemje om. Det er det Framstegspartiet har fremma forslag om her, og som vi gjerne ønskjer å få votert over. Om dette har vore fremma i denne perioden eller ikkje, i denne formen, det kan eg ikkje seie på ståande fot. Men eg registrerer at regjeringsfleirtalet ikkje har registrert at noko sånt forslag er fremma tidlegare i sine merknader. Så det håper eg blir vurdert. Vi meiner jo at det må vere opp til bankane – ei bankfagleg vurdering – om ein skal gi eit lån eller ikkje. Det kan altså tenkjast at det kan vere trygt å gi lån til nokon, sjølv om dei ikkje har den naudsynte eigenkapitalen, viss inntekta deira er solid jamført med det lånet som skal betenast. Så då har eg fremma det forslaget nytt.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Ei av dei problemstillingane som blir tatt opp i dette representantforslaget, er det nye eigenkapitalkravet frå Finanstilsynet, som seier at ein ikkje kan låne ut meir enn 85 pst. til bustadformål. Men så er det i tillegg blitt slik at dersom DNB låner ut 85 pst., kan Husbanken via startlån låne ut 15 pst. – til saman altså 100 pst. lån. Det er då eg fell litt av. DNB kan ikkje låne ut 100 pst., men det er greitt at DNB låner ut 85 pst. og Husbanken 15 pst. Eg kan ikkje skjønne at 100 pst. lån frå to låntakarar er meir forsvarleg enn 100 pst. lån frå éin låntakar. Eg kunne gjerne tenkje meg at statsråden forklarer dette, sidan eg ikkje forstår korleis dette heng saman.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Grunnen til at eg tok ordet var representanten Håkon Haugli, som viste til at Framstegspartiet hadde sagt at kommunane ikkje har eit ansvar eller noko skuld. Det vi sa, var at det er staten som har hovudansvaret for bustadbygginga og for at det ikkje blir bygd nok bustadar i Noreg. I utgangspunktet har staten eit ansvar og kommunane har eit ansvar. Poenget er at kommunane tar sitt ansvar, og dei viser også sterk vilje til å regulere bustadfelt og til å få sett i gang bustadbygging rundt omkring i heile landet. Men ein møter sterk motstand frå staten. Ein har 22 statlege instansar, som har som mål å stanse bustadbygging og komme med innseiing. Ein har ingen nasjonale, statlege instansar som har som mål å fremje bustadbygging. Ein har dei siste åra også vist ein veldig stor iver etter detaljstyring, både når det gjeld planprosessane, og når det gjeld krav til korleis bustadane skal sjå ut. Krav til energieffektivitet, universell utforming osv., har medført at ein får for lite bustadbygging i dag. Hadde ein ikkje hatt denne detaljstyringa og iveren frå staten etter å gripe inn i naturlege prosessar i kommunane, hadde det blitt bygd fleire bustadar enn i dag. Håkon Haugli var også inne på dette med 15 pst. og 10 pst. eigenkapital. Faktum er at Finanstilsynet si eigenkapitalvurdering om 15 pst. eigenkapital ikkje er absolutt. Det er fullt mogleg å låne 100 pst. Viss ein f.eks. låner 85 pst. frå DNB, kan ein låne 15 pst. frå Husbanken. Då er dette ikkje noko problem i det heile tatt, men viss ein hadde lånt meir enn 85 pst. frå éin bank, f.eks. DNB, ville dette vore eit stort problem. Kommunalministeren seier her at det av dette startlånet blir gjort ei særskild behandling og vurdering i kommunane. Vel, viss statsråden trur at den bankfaglege vurderinga som finn stad i dei 429 kommunane er betre enn den som f.eks. finn stad i DNB, får statsråden tru det, men det trur i alle fall ikkje Framstegspartiet noko på. Vi trur at bankane er dei som er best i stand til å vurdere om det er fornuftig å gi lån eller ikkje.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Eg skal ikkje setje i gang nokon lang debatt om denne nysalderinga, men eg konstaterer at det går bra for Kongeriket Noreg. Vi har fått eit auka overskot med nesten 40 mrd. kr, til eit totalt overskot i inneverande år på nesten 390 mrd. kr. Det betyr at vi har godt over 1 mrd. kr i overskot i døgnet og nesten 1 mill. kr i overskot per minutt, som då blir overført til oljefondet. Derfor har vi tillate oss å fremje eit par forslag i denne saka. Det eine er det som det allereie har blitt sagt nokre ord om, Samhandlingsreforma, der kommunane ikkje har blitt kompenserte fullt ut. Dei manglar tvert imot ca. 2 mrd. kr for at ho skal vere fullfinansiert av staten. Så har vi også eit forslag som går på ekstraordinære skadar i forbindelse med flaumskadar i 2012. Eg ønskjer med det å fremje dei forslaga Framstegspartiet har i innstillinga.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-12-17:
Aller først vil jeg takke statsråden for at hun har vist velvilje i forhold til representantforslaget vårt, og jeg håper at vi kan se en del av dette igjen i boligmeldingen når den blir lagt fram. Også statsråden var inne på dette med studentboliger og mener at ansvaret for det fortsatt skal ligge der det er i dag. Det jeg stusser over, er at man klarer å skape så vanntette skott mellom ulike instanser at man ikke klarer å utnytte det potensialet som kan ligge i et samarbeid mellom Studentsamskipnaden og Husbanken, som statsråden har ansvar for. Dette er – kan i hvert fall være – medvirkende til at vi har et så lavt tempo på utbygging av studentboliger som det vi har. Så dette forslaget er ikke ment å skulle undervurdere eller gjøre noe med studentdemokratiet, men er snarere et forslag som går på å utnytte hverandres kompetanse, og slik sett skape synergieffekter. Jeg undres over at ikke dette blir sett på med større velvilje.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-12-17:
Jeg tok også ordet på bakgrunn av Håkon Hauglis innlegg. Det gjøres selvsagt mye bra, men det er vel en erkjennelse av at det ikke gjøres nok, ei heller fra denne salen, i og med at man velger å legge fram en egen stortingsmelding om boligpolitikk. I det ligger det en erkjennelse av at her trengs det en mer aktiv og pågående politikk, også fra regjeringens og Stortingets side. Representanten Håkon Haugli etterlyser et svar fra Kristelig Folkeparti på hva det er vi ser, som ikke Finanstilsynet ser. Jeg gjorde vel for så vidt rede for, i mitt innlegg, hva vi mener om denne styrkingen av egenkapitalkravet fra 10 pst. til 15 pst., som isolert sett synes mer som et tiltak for å styrke bankene, snarere enn å legge til rette for et mer velfungerende boligmarked. Bjørn Erik Øye i Prognosesenteret har bl.a. uttalt at regjeringens 15 pst.-regel for egenkapital ved kjøp av bolig er «visjonsløs, og styrt av eldre menn som trekker opp stigen etter seg». Det vi er redde for, er at egenkapitalkravet vil føre til at flere unge og andre med svak økonomi får enda større problemer med å komme inn på boligmarkedet. Regelen kan også presse unge over i et leiemarked og øke spekulasjonen der, i stedet for at de faktisk kan ta tak i det som er den største investeringen i livet, nemlig å skaffe seg sin egen bolig. Derfor mener vi at den økningen var unødvendig, og at kravet burde ligge på 10 pst., slik det var, før det over natten ble økt til 15 pst.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-12-17:
Jeg synes også det er flott at regjeringen erkjenner at mer må gjøres. Slik sett er Kristelig Folkepartis representantforslag et bidrag i så måte, som jeg faktisk synes de rød-grønne partiene har tatt imot på en konstruktiv og god måte, og nærmest gitt uttrykk for at mye av det vi foreslår, vil vi faktisk finne igjen i boligmeldingen. Så jeg finner det litt underlig at debatten har endret seg, både i tone og karakter, for nå får jeg et inntrykk av at Kristelig Folkeparti er helt på jordet. Til egenkapitalkravet: Nei, isolert sett er det ikke sikkert at dette er det mest dramatiske, men når man foreslår en slik endring uten avbøtende tiltak, mener jeg at dette kan være en bremsekloss, både i forhold til boligbygging, og selvsagt i forhold til unge menneskers mulighet til å komme inn på boligmarkedet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-17:
Ser me på situasjonen i norske hushald i dag, har kvart hushald i gjennomsnitt ein gjeld som er meir enn to gonger gjennomsnittleg inntekt. Det er eit historisk høgt nivå, og på den bakgrunn stramma Finanstilsynet i 2011 inn retningslinene, for å få ein enda meir forsvarleg utlånspraksis til bustadføremål. Startlån er på si side eit viktig hjelpemiddel for ungdom for å hjelpe ikkje minst vanskelegstilte inn på bustadmarknaden. Startlån er underlagt særskild forsvarlegheitsvurdering, og ho vert gjord i kommunane. I tillegg gjer bankane ei ekstravurdering av dei som får dette lånet. Det gjeld personar som elles ville ha problem med å kome seg inn på bustadmarknaden, og som heller ikkje på lengre sikt ville greie å finansiere den eigenkapitalen sjølv. Men det er altså underlagt ei særskilt forsvarlegheitsvurdering, og me har lite tap på startlån.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-17:
Det er viktig for meg å presisere at det tiltaket ikkje er under mitt departement, det er under Finansdepartementet, og finansministeren bør vel eigentleg svare på det spørsmålet. Det som er viktig for meg, som ansvarleg for bustadpolitikken, er at alle skal ha tilgang og moglegheit til enten å leige eller kjøpe sin eigen bustad. Derfor har eg vore særdeles oppteken av korleis startlånet skal fungere saman med lån frå private institusjonar, slik at alle skal ha moglegheit for å kunne finansiere ein eigen bustad. Me ser at det har vore vekst i etterspurnaden etter startlån. Det kan tyde på at etter innstramminga i Finanstilsynet sine retningsliner vil fleire trenge startlån som tilleggsfinansiering. Det spørsmålet som eg stiller meg ved det gjentekne spørsmålet er: Ville Høgre gått på tvers av Finanstilsynet sine sterke tilrådingar dersom Høgre sat i regjering? Eg er ikkje sikker på at Høgre hadde kome til å gjere det, slik eg kjenner partiet frå tidlegare.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2012-12-17:
Eg er open for å sjå på alle forslag som er gode, men det er ikkje slik at det er tette skott mellom dei ulike instansane i dag. Sjølv om det er Studentsamskipnaden som tek imot tilskot til utbygging av studentbustader i fyrste rekkje, er det Husbanken som forvaltar tilskotsordninga til studentbustader på vegner av Kunnskapsdepartementet. Dei gir òg Kunnskapsdepartementet råd om fordeling av tilsegn om tilskot. I tillegg er det eit veldig tett og godt samarbeid mellom Kunnskapsdepartementet, Kommunal- og regionaldepartementet, Husbanken og Studentsamskipnaden om korleis ein skal utvikle dette viktige feltet vidare. Me har faste arbeidsmøte fleire gonger i året, og eg tenkjer at gjennom det samarbeidet og den iveren som det er i Studentsamskipnaden etter å få byggje ut – for dei er jo pådrivarar – trur eg faktisk me har den beste organiseringa slik som me har det i dag.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Jeg vil gripe fatt i en merknad fra Høyre og Fremskrittspartiet i denne saken. De sier at de ikke er mot fortetting og høyere bygg, men at lokaldemokratiet er godt nok skikket til å planlegge for dette. Det er en total kortslutning i synet på hva planlegging for bærekraftig byutvikling handler om. Planlegging i kommunene skjer ikke i et vakuum. I nasjonale forventninger til regional og lokal planlegging har regjeringen gjort en politisk prioritering og bedt kommuner og fylker vektlegge klima og energi, by- og tettstedsutvikling, samferdsel og infrastruktur, verdiskaping og næringsutvikling, natur, kulturmiljø og landskap, helse, livskvalitet og oppvekstmiljø. Det er altså ikke å overkjøre lokaldemokratiet, tvert imot. Det norske plansystemet er basert på tillit til at lokale folkevalgte er i stand til å ivareta disse hensynene på en god måte. Lokal og regional kompetanse er viktig for å sikre lokal skreddersøm, basert på lokale utfordringer, og samordnet planlegging på tvers av kommunegrenser. Nå kan diskusjoner om planlegging lett bli en teoretisk øvelse. Jeg vil derfor vise til et eksempel fra egen region. I motsetning til Oslo og Akershus, der det pågår et pålagt plansamarbeid, er samarbeidet i Buskerudbyen frivillig. Det handler om en klimavennlig areal- og transportutvikling i byområdet fra Lier til Kongsberg, forankret i en langsiktig samarbeidsavtale mellom ti parter – fem kommuner, fylkeskommune, fylkesmann, Statens vegvesen, Jernbaneverket og Kystverket. Samferdselsdepartementet bidrar med belønningsmidler. Målet er en felles areal- og transportplan 2013–2023, for det raskest voksende byområdet innen den store Oslo-regionen, med en vekst på 43 pst. fra 2012 til 2040. I den overordnede strategien er seks regionale utviklingsområder utpekt. De har det til felles at de har potensial for utvikling av både boliger, arbeidsplasser og sentrumsfunksjoner, og at de har jernbanestasjon. Ingen skal påstå at samarbeidet er smertefritt, men partene er enige om at hvis det ikke nå tas et felles tak for areal og transport, vil regionen komme i en uholdbar situasjon, med sterk vekst i biltrafikken, økende køer og klimautslipp, svekket konkurransekraft for næringslivet og redusert miljøkvalitet, med mindre attraktive byer og tettsteder. Vedtak skal gjøres i den enkelte kommune, men ingen av dem vil klare dette alene. Dette passer som hånd i hanske med miljøvernministerens ti bud for norsk byplanlegging, men de fem kommunene, fylkeskommunen og de øvrige trengte egentlig ikke miljøvernministeren til å fortelle dem det. Det skjønte de helt av seg selv og tok konsekvensene av det lokalt. Det er mulig at representanten Tetzschner har erfaringer fra Oslo med planer som havner i skuffen, men det er ikke min erfaring i den byen og den regionen jeg kommer fra.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Bare et par ting. Jeg synes at innlegg nummer to fra Tetzschner og Hagesæter bare bekrefter at vi har et helt forskjellig utgangspunkt når det gjelder lokal og regional planlegging. Når Tetzschner sier at nasjonale forventninger til lokal og regional planlegging ikke samsvarer med «ånden i det lokale selvstyret», er jeg helt uenig i det. I forbindelse med forberedelsene til ny plan- og bygningslov var det tvert imot kommunene selv som ga uttrykk for at en ønsket en mer forutsigbar stat, at en ønsket at staten med jevne mellomrom skulle ta opp til debatt og legge noen overordnede nasjonale forventninger til lokal og regional planlegging. Så vi står ganske langt fra hverandre i synet på det. Som jeg sa i mitt første innlegg: I min region samarbeider vi altså frivillig, mens man i Oslo må pålegges å samarbeide, så det er også med på å illustrere at her har vi kanskje litt forskjellig utgangspunkt. Når representanten Gjermund Hagesæter omtaler staten som at den kryper inn i de lokale prosesser, vitner det også om et helt annet utgangspunkt. Fra mitt ståsted bør kommunene invitere staten med, for det er det som gir best resultater. Da får en også lettere staten med på finansieringssiden, ikke først og fremst ved å få mer penger, men fordi en da får til en bedre koordinering av den statlige virkemiddelbruken i et avgrenset geografisk område som en kommune eller en region er, og det gir mye raskere resultater enn hvis den ene instansen sitter og venter på den andre og aldri kommer i gang med noe som helst. Så sitter jeg også med et inntrykk av at egenandelskravet som Finanstilsynet har pålagt en økning av, på en måte blir gjort til hovedproblemet i boligpolitikken. Noe av poenget med det var jo også den høye gjeldsgraden og en spredning av risiko, for vi har sett en del faretruende situasjoner andre steder, og det går kanskje an å forebygge at tilsvarende skjer i Norge. Jeg tror ikke det er egenkapitalkravet som ødelegger unges muligheter på boligmarkedet, men heller det faktum at boligpolitikken altfor lenge har fått lov å foregå på markedets og utbyggernes premisser. Og det var altså ikke det nåværende flertallet som i sin tid sørget for den omleggingen av boligpolitikken, som er roten til det ondet vi ser i dag for en del grupper som har vanskeligheter med å komme inn på boligmarkedet. Da ønsker dette flertallet å ta grep, og det kommer i diskusjonen rundt boligmeldingen. Vi må sterkere på banen. Markedet klarer ikke den jobben på egen hånd – eller vil ikke ta den jobben på egen hånd.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
En stor befolkningsvekst er en gave. Det er udelt positivt for nasjonen, fordi det er der nasjonalformuen vår er. Nasjonalformuen ligger ikke i oljefondet, eller Statens pensjonsfond utland, som det heter. Den ligger ikke i verdiene av den oljen og gassen som er i bakken, eller mineraler for den saks skyld. Cirka 85 pst. av nasjonalformuen vår er verdien av vårt framtidige arbeid. Derfor er innvandring, som er driveren for befolkningsveksten vår, først og fremst et gode for nasjonen. Folk er en ressurs. Jeg tok ordet fordi jeg for det første har lyst til å gi honnør til Kristelig Folkeparti, som har tatt opp en rekke forslag og problematisert en hel rekke sider ved hvordan vi bygger byer og tettsteder. De har en bred tilnærming til problemstillingen og har altså en rekke forslag som de fremmer på bakgrunn av sin politikk. Dessverre har ikke det preget denne debatten. Jeg synes representantene fra Fremskrittspartiet og fra Høyre har en veldig smal tilnærming til denne problematikken. De reduserer det til et spørsmål om enkelte teknikaliteter, og representanten Tetzschner har på sin sedvanlige måte tatt opp statsråd Solhjells brev til kommunene, der han har tydeliggjort at også statlige instanser har et ansvar for å påse at kommunene tar sin del av ansvaret for å løse boligutfordringene. Det er ikke til hinder for boligbygging. Tvert imot er det et virkemiddel for å få til mer boligbygging, fordi – det er riktig som det blir sagt – det er mange kommuner som ikke utnytter potensialet, og som ikke har kompetanse til å planlegge godt nok. Da må også staten og de regionale myndigheter bidra til at det skjer der. Mye av det representanten Skei Grande tok opp fra talerstolen, sier jeg meg enig i. Det synes jeg var et balansert innlegg, hvor hun påpekte at det er faktisk en utfordring for både statlige, regionale og lokale myndigheter å planlegge og gjennomføre planer på en sånn måte at vi som helhet – nasjonen og fellesskapet – kommer godt ut av det. Det er en krevende øvelse, men det er mulig der man faktisk satser og tør å ta noen tak. Komiteen har vært på tur til Vestfold, som er ett eksempel på hvordan det kan gjøres, der de statlige og regionale myndigheter, ved fylkesmann Lae, som har tatt initiativet, har hatt et godt samarbeid. Det var et frivillig samarbeid med regionale myndigheter og med lokale myndigheter for å få til en løsning som alle kunne stå sammen bak. Vi hørte fra foregående taler eksempler fra Buskerudbyen, der det også har vært frivillig planlegging, og sånt fins det mange eksempler på. Men når komiteen reiser rundt, oppdager vi at det er mange rundt omkring i det ganske land som ikke er godt nok kjent med de mulighetene som ligger i å samordne planleggingen, og hvilke virkemidler man har å bruke. Det er en utfordring vi skal ta fatt i.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-17:
Jeg skal ikke legge opp til en lang debatt om salderingen av inneværende års budsjett, men jeg har lyst til kort å kommentere flertallsmerknaden som handler om innføringen av Samhandlingsreformen. Fra 1. januar i år inntrådte Samhandlingsreformen – en stor oppgaveoverføring til norske kommuner som er gjort i nært samarbeid mellom kommunesektoren og staten. Det er inkludert en overføring av midler i størrelsesordenen 5 mrd. kr til kommunene. Her er det, som med alle store reformer, umulig å forutsi på forhånd hvordan alle utslag blir, så regjeringspartiene har ved gjentatte anledninger varslet at denne reformen skal følges tett og nøye både fra regjeringen og selvfølgelig fra denne sal. Så er det sånn at vi har en prognose som tilsier at det kan bli et overforbruk knyttet til kommunal medfinansiering på ca. 200 mill. kr i 2012. Det er umulig å ha oversikt over hva regnestykket faktisk blir på dette tidspunkt. Den regningen skal gjøres opp i ettertid, og blir anslagsvis ferdig en gang i februar. Da får vi komme tilbake til det – når det endelige regnestykket ligger på bordet. Men i den sammenheng er det også relevant å påpeke at kommunesektoren har fått beholde betydelige større skatteinntekter enn de har fått tidligere, så sånn sett er det dekning i kommunene for å betale det, hvis det eventuelt kommer et merforbruk. Men vi skal følge opp det vi har sagt. Vi skal følge reformen nøye, og vi skal gjøre det i nært samarbeid med kommunesektoren. Første anledning til å komme tilbake til det eventuelle merforbruket vil være i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett eller kommuneproposisjonen for 2014.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Jeg vil bare vise til de merknadene som Fremskrittspartiet har i saken, og presisere viktigheten av å få til et returarbeid som fungerer på en god måte. Det er viktig for legitimiteten til asylinstituttet at de som får avslag på sine asylsøknader, blir returnert hurtigst mulig. Ikke minst er det viktig at de som har ulovlig opphold i Norge, blir sporet opp, funnet og sendt tilbake til sitt opprinnelsesland. Fremskrittspartiet mener det har en relevans, og vi mener det er viktig å sette fokus på nettopp dette. Det er derfor vi fremmer vårt forslag. Jeg vil presisere at Fremskrittspartiet ikke går imot endringene i kroner og øre som er lagt fram fra regjeringen, men at vi i tillegg fremmer det forslaget vi har i saken.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2012-12-17:
Jeg skal være kort. Jeg viser til de merknadene Fremskrittspartiet har i saken, og jeg vil med dette fremme de forslagene vi har lagt fram.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Aller først: Vi er også utålmodige etter å få på plass fondene. Men vi må følge de spilleregler og regler som gjelder. Sånn sett er det nå viktig å få notifisert de ordningene som kommer, av ESA, sånn at de blir godkjent. Dernest er jeg helt enig i at man ved å legge til rette med offentlige midler, som denne regjeringen gjør gjennom inntil seks såkornfond, hvorav to nå blir etablert, stimulerer den private kapitalen til å delta i dette. Jeg er helt overbevist om at når man nå får gått igjennom hvordan ordningen vil fungere – får fasilitert hvordan de fondene vil fungere – så kommer også den private kapitalen på plass. Det er i hvert fall veldig tydelig at områder som kanskje har vært veldig særpreget i mangel på kapital, nå klarer å reise kapital opp mot de fondene ved å konkurrere på eierskap i noen av såkornfondene. Det synes jeg er særdeles bra. Jeg har tro på at vi skal kunne klare å få etablert de fondene også med den private andelen som ligger der nå.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Det viktigste for fastlandsindustrien er at vi holder orden i norsk økonomi, at det er stabilitet og forutsigbarhet bak de statsbudsjettene vi legger fram de enkelte år, og at de tar hensyn til at vi er i en sterk konkurransesituasjon hvor det globale bildet endres nesten daglig, og hvor konkurransesituasjonen sånn sett utfordres. Det å holde orden på økonomien og sørge for at den ikke har en rente- og kronekurs som utvikler seg gjennom politiske vedtak, er det aller, aller viktigste. Det er ingen tvil om at den utviklingen vi har sett nå i tilknytning til olje og gass, hvor de kanskje drar av gårde med den største tiltrekningskraften på kommende arbeidskraft osv., gir grunn til ettertanke og refleksjoner. Det viktigste vi kan gjøre i en sånn sammenheng, er at vi gjennom lønnsoppgjørene de enkelte år bidrar til at partene opptrer ansvarlig, sånn at vi har kontroll på lønnsutviklingen over tid. Men, som sagt, det viktigste er å holde orden i norsk økonomi og sørge for at man ikke, gjennom politiske vedtak, får rente- og kronekurs ut av kontroll.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Det vi er mest opptatt av overfor norsk industri og norsk næringsliv, er å iverksette de riktige tiltakene til rett tid. Det har denne regjeringen vist fra 2005 og fram til nå. Det å sette i gang massive utredninger og gjennom det kanskje også sørge for til dels unødvendig offentlig byråkrati, er kanskje ikke klokt. Når det gjelder industrimelding konkret: Hadde man skrudd klokken fire år tilbake i tid, hadde det vært en relevant diskusjon å ta. Men i løpet av de siste fire årene har vi styrket Enova rettet mot industrien, vi er i ferd med å få på plass en CO2-kompensasjonsordning for industrien, vi har fått på plass en garantiordning for kraftavtaler til industrien, og vi har fått på plass en miljøteknologiordning inn under industrien. Jeg kunne nevnt flere tiltak, men det er gjort en rekke ting som understøtter industriens framtid i Norge, uten at det har vært levert en industrimelding. Sånn sett ser jeg ikke helt nå hva som skulle vært nevnt i den industrimeldingen, for de fleste områdene har regjeringen allerede vært innom og gjort noe med.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Aller først en liten oppklaring omkring formuesskatten. Arbeiderpartiet er opptatt av de mest velstående menneskene her i landet i tilknytning til formuesskatten for å opprettholde en legitimitet i det norske skattesystemet, nettopp for at også de skal være med og bidra til fellesskapet. Nå har jeg registrert at også Høyres leder egentlig mener det samme. De vil ikke fjerne formuesskatten før de er med og betaler. Det å fjerne formuesskatten har vært Høyres viktigste og tydeligste signal til næringslivet. Det har sågar av representanten Flåtten – hvis ikke jeg har forstått ham feil – i en rekke debatter vært sagt at formuesskatten skal fjernes så fort Høyre kommer i regjeringsposisjon. Derfor et betimelig spørsmål – med tanke på de siste dagers uttalelser fra både Høyres leder og Høyres finanspolitiske talsperson: Skjønner representanten Flåtten at det har skapt et usikkert bilde der ute om hva Høyre faktisk mener? Kan eventuelt representanten Flåtten klare å oppklare hva som er Høyres inngang til formuesskatten?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Tusen takk, president. Det kunne vært interessant å utfordre representanten Flåtten på hvordan de mest velstående eventuelt skal bidra, men jeg vil ikke utfordre på det. Vi avventer svar fra Høyres leder om akkurat det temaet – hvis de noen gang kan klare å svare på hva de faktisk mener om det. Jeg har oppfattet representanten Flåtten mange ganger dit hen at det Høyre snakker om når det gjelder formuesskattens innslag i lettelser for næringslivet, ikke minst innenfor landbruket osv., er stimulanser – som kommer umiddelbart når Høyre kommer til makten. Da har jeg en liten refleksjon. Er det slik når Høyre nå kutter omtrent 1,5 mrd. kr i overføringene til norsk landbruk, at en kan forvente 10 pst., 20 pst. eller 50 pst. bidrag i reduksjon av formuesskatten – eller hvordan er det det egentlig forholder seg? Jeg registrerer at de i dokumentene, i innstillingen, antyder skattelettelser for norsk landbruk på 800 mill. kr ut fra disse skatteforslagene. Da må jeg spørre representanten Flåtten om disse skatteforslagene står ved lag – ut fra det som har skjedd de siste 14 dagene?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Aller først til representanten Ketil Solvik-Olsen. Jeg vil bare sitere fra Statistisk sentralbyrå, som la fram sin rapport for tredje kvartal, hvor de skriver at tall for tredje kvartal jevnt over viser gode resultater for industrien. Og videre: «Unntaket er investeringer som gikk ned på grunn av lavere investeringer i næringsmiddel, som har vært høyt.(…) Det er nå over 257.000 sysselsatte i industri og bergverk.» (…) Det er litt av de realitetene som ligger der. Næringsmiddelindustrien er kanskje ikke den industrien Fremskrittspartiet er spesielt opptatt av, i hvert fall ikke hvis en tar utgangspunkt i landbrukspolitikken. Landbrukspolitikken til Høyre og Fremskrittspartiet er som et svart-hvitt-bilde ut fra det som er regjerende. Det vil gi dramatiske konsekvenser nettopp for næringsmiddelindustrien og matindustrien dersom Høyres og Fremskrittspartiets landbrukspolitikk skulle bli vedtatt. Det ville gitt sterke innhogg i denne industrien umiddelbart. At Kristelig Folkeparti tilkjennegir sin – skal vi si – kjærlighet til Høyre ved å si at de nok skal få gode samtaler om medeierskap, vitner ikke om særlig troverdighet i landbrukspolitikken. Tvert om tror jeg at norske bønder etter valget 2013, dersom Kristelig Folkeparti er med på å innsette Høyre og Fremskrittspartiet i regjering, vil føle dette som det største utroskapet i norsk politikk noen gang. Det er særdeles uheldig. En kan ikke vise kjærlighet på den ene siden og så utroskap igjen på den andre. Oppsummert har denne debatten etter min oppfatning vært en hyllest til regjeringens politikk. Det er faktisk ingen kritiske stemmer opp mot næringspolitikken og understøttingen av næringslivet ut fra den politikken regjeringen har ført. Tvert om, jeg føler at det er massiv støtte og mange som hyller den retningen som en har valgt innenfor næringsbegrepet. Det som er greit å få avklart, og som er vesentlig også for norsk næringsliv, er skatteforholdene og forholdet til handlingsregelen. Det er greit å få en avklaring av dette på slutten av debatten: Skal handlingsregelen ligge fast, eller skal det være en slags flytende, ikke-eksisterende handlingsregel? Det må Høyre og Fremskrittspartiet svare på. Det siste er forholdet til skattlegging, formuesskatt, som Høyre nå begynner å bli veldig utydelige på. Nå sa riktignok representanten Flåtten at han vil fjerne formuesskatten. Men når og hvordan, er det greit å vite. Og så er det veldig greit å vite hvordan en skal unngå nullskattytere også i Norge. For Høyre vil ikke ha formuesskatt, de vil ikke ha eiendomsskatt, og inntektsskatt er ikke på tale for den gruppen som vi snakker om. Hvordan vil Høyre sikre at man ikke får nullskattytere i Norge? Disse vesentlige spørsmålene for norsk næringsliv må både Høyre og Fremskrittspartiet kunne svare på. For det er et paradoks at etter 7,5 år i opposisjon har de ennå ikke klart å nærme seg nærmere enn et skattesprik på 20 mrd. kr. Det vitner om utydelighet.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2012-12-12:
Uansett hvor mye taletid Fremskrittspartiet bruker på sin egen landbrukspolitikk, blir det ikke mer matproduksjon av den grunn. Det tror jeg vi kan konstatere etter denne debatten. Så tror jeg vi også kan oppsummere med at Fremskrittspartiet står støtt på å ha den tilnærming til handlingsregelen at den skal være flytende, at den ikke skal være konsistent, og at det har mindre betydning hvordan en bruker oljepenger i tilknytning til de utgiftene som vi har. Så kan vi også konstatere at opposisjonen – etter syv og et halvt år i opposisjon – har et skattesprik på 20 mrd. kr, som ikke er helt uvesentlig for norsk næringsliv å få avklart, men de klarer ikke å avklare hvordan de skal tilnærme seg enighet på det feltet. Tvert om – spriket øker. Så kan vi konstatere at det er høyst usikkert om Høyre klarer å innføre en ordning hvor en ved å fjerne formuesskatten ikke ender opp med nullskattytere. Det er god grunn til å tro at det vil være konsekvensen av Høyres politikk.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-12:
Komiteens leder sa i sitt innlegg og viste at man skulle kapitalisere opp de to nye, landsdekkende såkornfondene i dette budsjettet. Såkornfondene ble opprettet i revidert nasjonalbudsjett for inneværende år. Dessverre er disse ennå ikke kommet på plass, enda vi vet hvilken kapitaltørke som er der ute, nettopp for en del bedrifter som har problemer med å få tak i denne såkornkapitalen. Vi vet at de fondene som allerede har vært etablert, ikke åpner opp for nye fordi de er tomme for penger. Da er spørsmålet mitt til komiteens leder: Hva skal man nå foreta seg for å få på plass den private kapitalen i dette fondet? Som vi hørte for noen få dager siden, viste statsråden nettopp til problemene med å få på plass disse fondene. Vil man iverksette andre skattemessige tiltak etc. for å få på plass den private kapitalen, slik at kapitalen blir gjort tilgjengelig?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-12:
Ja, det skal jeg meget gjerne gjøre. I Ålesund fremmet Fremskrittspartiet et alternativt budsjett. Det valgte Ålesund bystyre å stemme ned. I det budsjettet var det ingen eiendomsskatt, ergo en reell nedgang i budsjettet på eiendomsskatten. Det er kommuneloven som sier at når det kommer til endelig votering, må kommunen ha et budsjett. Det sto igjen to alternativer, og kommuneloven gjorde da at en måtte stemme for ett av dem – begge to inneholdt eiendomsskatt. Det er resultatet av det som skjedde der. Sånn er det. Når det gjelder det som har med formuesskatten å gjøre, har Fremskrittspartiets alternativ vist retningen i skattepolitikken. Vi har økt bunnfradraget i formuesskatten. Vi har tatt en rekke grep som får positive virkninger for folk flest, så ja, når det gjelder skattepolitikken til Fremskrittspartiet, er den slik den har vært i hele perioden. Fremskrittspartiet har, som Arbeiderpartiet, et programarbeid som pågår. Så får man se hva som blir det endelige resultatet når vi kommer til landsmøtet i mai.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-12:
Dette er en historisk dag. Jeg kommer til å notere i min bok den dagen SVs Holmelid kritiserte Fremskrittspartiet fordi vi ikke har store nok skattelettelser. Det er en merkedag, og den skal vi ta med oss. Hvis vi ser på det skatte- og avgiftsopplegget som Fremskrittspartiet har lagt til grunn, er det betydelige lettelser. Det er lettelse i formuesskatten, det er lettelse i bunnfradrag, det er lettelser på en hel rekke områder. Vi har forbedringer av skatteFUNN-ordningen. Jeg tror nok at norsk næringsliv i betydelig grad ville fått mer nytte av Fremskrittspartiets budsjett enn SVs budsjett.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-12:
Det er åpenbart at Senterpartiet i landbrukspolitikken har gått seg vill i skogen. For det man fra regjeringens side rett og slett har gjort, er bare å forsterke ytterligere de virkemidlene som faktisk ikke fungerer innenfor landbruket. Hver eneste dag legges det ned gårdsbruk i Norge, og det mens Senterpartiet sitter med landbruksministeren. Hver eneste dag slukkes lysene der ute i en rekke hjem som driver med landbruk, fordi rammevilkårene fra denne regjeringen ikke er tilstrekkelig for landbruket. Så jeg tror at representanten Lange Nordahl også skal gå i seg selv og i regjeringens politikk. Fremskrittspartiet har åpenbart en annen tilnærming til landbrukspolitikken. Det skulle blott bare mangle! Fremskrittspartiet tenker på alle forbrukerne i Norge. Vi vil sørge for at norske forbrukere skal få tilbud om og et godt utvalg av varer – ikke bare norske varer, men også utenlandske varer – så de selv kan få velge. Senterpartiet vil velge for dem. Fremskrittspartiet ønsker også at andre næringer skal ha mulighet, som f.eks. fiskeeksporten. Det er åpenbart ikke et tema for Senterpartiet. Det beklager jeg.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-12:
Jeg sa i mitt innlegg at svært mye går godt i norsk næringsliv, så jeg kan støtte opp om mye av det som statsråden har sagt – det har jeg også gjentatt i denne sal flere ganger. Jeg kan riktig nok ikke slutte meg til statsrådens avslutning om at de skal få fire nye år. Det håper jeg virkelig ikke vil skje. Men det får vi ta når vi kommer ut i neste år. Mitt spørsmål til statsråden er nettopp om den todelte økonomien. Det er klart at konkurranseutsatt sektor, som er veldig eksportrettet fra norsk side – man kan se på fiskeeksport og en del andre ting – sliter i markedene som følge av den lønnsøkningen og kostnadsveksten som har vært knyttet til olje- og gassektoren, og som påvirker også andre sektorer. Statsråden var ikke inne på det i sitt innlegg i det hele tatt. Jeg tror nok også at statsråden må ta inn over seg, i sin iver etter å fortelle om hvor godt regjeringen gjør det, at Norge tross alt har blitt litt påvirket av det som foregår på olje- og gassektoren – utenfor kysten vår. Kan statsråden si noe om den todelte økonomien?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-12:
Regjeringens aktive næringspolitikk for fiskeri og bl.a. økt importvern for landbruk skaper problemer for fiskerinæringen. Man sier at man skal innføre 45 nye grønne konsesjoner. Jeg setter spørsmålstegn ved hva disse grønne konsesjonene er, for det framgår ikke av proposisjonen til statsråden. Men statsråden klarer altså å budsjettere med bruken av pengene, både med pengene til fylkeskommunene – som statsråden sier – og inntektene til staten, men klarer ikke å fortelle Stortinget hva disse grønne konsesjonene skal være. Derfor vil jeg utfordre statsråden her og nå. Jeg mener faktisk at alle konsesjoner skal være grønne, fordi oppdrettsnæringen i seg selv er svært viktig for kysten og skal ha strenge krav til seg. Men hva er det spesielle, nye knyttet til disse konsesjonene som gjør at de er så veldig grønne? Hva ligger i det?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-12-12:
Nå blir jeg overrasket hvis man ikke er kommet lenger i prosessen. Det som er tilfellet her, er rett og slett at man har budsjettert med pengene, og jeg regner med at når denne regjeringen skal husholdere sine budsjetter, er det reelle penger man diskuterer. Her viser det seg at det nærmest er monopolpenger, for man vet jo ikke om de kravene man vil stille, vil gjøre at noen vil tegne seg på disse konsesjonene. Kravene til konsesjonene – 35 av dem – er at du skal levere inn en konsesjon og få to tilbake igjen, med de ekstra strenge kravene som statsråden viser til. Her er det usikkerhet knyttet til hvorvidt man vil oppfylle dette i løpet av året eller ikke. Det kommer jo an på hvilke krav man stiller. Men man har altså klart å budsjettere med 450 mill. kr av disse pengene i budsjettet. Det må med respekt å melde være å anse som monopolpenger hvis man ennå ikke er kommet lenger med hensyn til kravene og sikkerhet for at noen faktisk vil ha disse konsesjonene.