Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2011-05-03:
Det er dessverre ikke første gang siden de rød-grønne fikk regjeringsmakt vi behandler en sak med dette fokus. Opposisjonen har ved ulike anledninger fremmet forslag og satt på dagsordenen saker for å sikre mangfold, kvalitet og valgfrihet i velferdssektoren. Det som forundrer meg, er at posisjonen slipper så lett unna med sin evige dobbeltkommunikasjon. Vi ser det også i innstillingen i dag. Det er en enstemmig komité som sier at den er opptatt av at det skal være mangfold, kvalitet og valgfrihet innen velferdssektoren, og at dette er spesielt viktig i et land som Norge. En enstemmig komité understreker «at frivillige ideelle og private institusjoner i tillegg til det offentlige i dag spiller en viktig rolle både i helse- og omsorgstjenesten og i andre velferdssektorer». Og hør her: Samtlige partier uttrykker at de «aller fleste av dem gjør en meget god jobb og har høy kvalitet på tjenesteproduksjonen». Når man så hører hva som blir kommunisert ut til befolkningen, slik vi så på parolene 1. mai og hørte av talene til representanter for regjeringspartiene, er det et stikk motsatt inntrykk en sitter igjen med. Jeg tror det var utenriksministeren som ifølge en større tabloidavis uttalte at det gjelder å eie virkelighetsoppfatningen. Og her tror jeg vi er ved kjernen i det hele. For regjeringspartiene i samarbeid med LO er det viktig å skape et fiendebilde. Ordene «privat», «kapital» og «utbytte» spyttes ut som skjellsord og knyttes til høyrepartiene, eller de blå-blå partiene, som det visstnok også heter. Ikke med et ord sies det da at de aller fleste av dem gjør en meget god jobb, og har høy kvalitet på tjenesteproduksjonen. Norge har behov for ideelle og kommersielle leverandører av velferdstjenester, det er vi enige om. De utgjør i dag en marginal, men viktig del av tjenesteproduksjonen. Er de da en torn i øyet på de rød-grønne? En kan undre seg, for opposisjonen står alene om å uttale at det er viktig med et mangfold av tjenesteleverandører nettopp fordi den norske befolkningen representerer ulike grupper og ulike behov. Har regjeringspartiene dratt likhetstanken så langt at de mener at Norge består av en homogen befolkning hvor alle behov skal behandles likt? Opposisjonen sier at den politiske innsatsen må rettes mot å sikre befolkningen kvalitativt gode tilbud. Dette er altså regjeringspartiene ikke enige i. Mener de da at kvaliteten på norske velferdstjenester er god nok? Vi blir også stående alene om å mene at valgfrihet er en av de grunnleggende friheter, og et øyeblikk føler jeg meg hensatt til Sovjetunionen, hvor de hadde frie valg – og ett parti å stemme på. Fordi vi fikk signaler om at ideelle tjenesteleverandører kunne forsvinne i løpet av fem–ti år, fremmet Fremskrittspartiet i 2010 et forslag som gikk ut på å sette ned et bredt sammensatt utvalg bestående av representanter fra det offentlige, private ideelle og private kommersielle aktører for å få belyst hva som hemmer, og hva som fremmer et fornuftig samarbeid, samtidig som det ikke skulle føre til konkurransevridning og komme i konflikt med lover og avtaler. Dette støttet ikke regjeringspartiene. Regjeringspartiene har etter det, muligens for å fri til Kristelig Folkeparti, forsøkt å nevne ideelle organisasjoner som positive bidragsytere. Men den ideelle sektoren er ikke en homogen masse. Noen baserer seg i stor grad på innsats fra medlemmer og frivillige, andre kan bygge sin drift på et verdigrunnlag og utføre sitt arbeid i stor grad ved hjelp av fast ansatte, kanskje med et lite innslag av frivillighet, og andre igjen kan framstå som sterke talerør og opinionsdannere for pasientgrupper samtidig som de tilbyr hjelp til disse gruppene. Innenfor begrepet «ideell sektor» finner en bl.a. folkebevegelser, stiftelser, trossamfunn og foreninger. På samme måte er det også et mangfold av kommersielle aktører på disse områdene, og det er ikke alltid like enkelt å skille mellom hvem som driver på såkalt ideelt grunnlag, og hvem som driver på kommersielt grunnlag. Derfor har Fremskrittspartiet vært opptatt av at det viktigste må være å sikre et mangfold av tilbydere og ha fokus på kvaliteten på tjenestene som blir gitt, framfor på organisasjonsform. Jeg skulle ønske at det var pasienters, brukeres, elevers og andre tjenestemottakeres behov som var styrende for utviklingen av norske velferdstjenester. Men jeg konstaterer at de rød-grønne er opptatt av systemet, opptatt av posisjoner og maktstrukturer. Tjenestemottakernes behov synes å være underordnet. De sier de ønsker mangfold, kvalitet og valgfrihet. De har faktisk flertall for å få det til, og de kan få bred støtte fra opposisjonen. Men de sier tydeligvis som Peer Gynt: «Ja, tænke det; ønske det; ville det med,-- Men gøre det! Nej; det skønner jeg ikke!» Forslagene i saken vil bli tatt opp av representanten Bent Høie.