Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Stortinget behandler i dag stortingsmeldingen om forvaltningen av Statens pensjonsfond i 2007, samt Regjeringens forslag til endrede betingelser for forvaltningen av Statens pensjonsfond for de kommende årene. Samlet markedsverdi av Statens pensjonsfond pr. 31. desember 2007 var 2 136 milliarder kr. Dette fordeles med 2 018 milliarder kr i Statens pensjonsfond - Utland og 118 milliarder kr i Statens pensjonsfond - Norge. Statens pensjonsfond - Utland oppnådde sitt dårligste resultat på fem år, med en negativ avkastning på 3,9 pst. Statens pensjonsfond - Norge oppnådde et resultat omtrent på gjennomsnitt for de siste fem årene, med en positiv avkastning på 9,8 pst. Basert på nye fremskrivninger vil Statens pensjonsfond - Utland utgjøre ca. 3 500 milliarder kr innen utgangen av 2011, noe som er nær en dobling på tre og et halvt år. Regjeringen foreslår fire konkrete endringer i investeringsstrategien for den videre forvaltningen av Statens pensjonsfond - Utland. Regjeringen foreslår å øke den mulige prosentvise eierandelen i ett enkelt selskap fra 5 pst. til 10 pst. å tillate kjøp av aksjer i bedrifter som planlegger børsnoteringå investere inntil 5 pst. av kapitalen i eiendom, på bekostning av investeringer i statsobligasjoner Videre foreslår Regjeringen at Statens pensjonsfond - Utland for fremtiden skal forholde seg til FTSEs indeks over hvilke land fondet kan investere i. Investeringer vil da kunne bli foretatt i 25 utviklede land, i 7 avanserte fremvoksende markeder samt i 16 sekundære fremvoksede markeder. Samtlige fire endringer støttes av en samlet komite. Unntaket gjelder investering i eiendom, hvor Fremskrittspartiet, i tråd med tidligere forslag, ønsker å øke eksponeringen til 10 pst. av kapitalen. Når det gjelder mulige endringer i fondets etiske retningslinjer, planlegger Regjeringen å fremme en egen sak for Stortinget våren 2009. I stortingsmeldingen fremmer opposisjonen seks forslag. Ett forslag fremmes av Kristelig Folkeparti og gjelder forbud mot investeringer i tobakksprodusenter. Jeg regner med at representanten fra Kristelig Folkeparti vil utdype det mer fra denne talerstol. De øvrige fem forslagene fremsettes av Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet deler Regjeringens observasjoner, at de store inntektene fra vår petroleumsvirksomhet gir Norge særlig frihet i den økonomiske politikken. Fremskrittspartiet er derfor overrasket over at Regjeringen kun i beskjeden grad har benyttet seg av denne friheten i de statsbudsjettene som har vært lagt frem for Stortinget. Ikke minst gjelder dette forhold knyttet til utbedring av landets infrastruktur, noe som vil ha bedret vilkårene og rammebetingelsene for konkurranseutsatt næringsliv i alle deler av landet, og derigjennom gjort Norge mindre avhengig av olje- og gassinntekter på sikt. Saksordføreren har imidlertid registrert at stadig flere partier og samfunnsaktører innser at Regjeringen gjennom det årlige statsbudsjettet ikke evner å bevilge tilstrekkelige midler til infrastruktur. Konsekvensen av dette er forslag om stadig nye infrastrukturfond. Fremskrittspartiet er svært glad for denne utviklingen, og ønsker velkommen etter! Fremskrittspartiet har også registrert at Regjeringens største bidragsyter, LO-leder Roar Flåthen, nå har snudd i spørsmålet knyttet til infrastrukturfond. Erfaringen har vist at når hovedsponsoren tenker høyt, så lyttes det på Arbeiderpartiets partikontor. Det vil derfor ikke overraske mye om Regjeringen velger å presentere Fremskrittspartis infrastrukturfond som sin egen idé i budsjettet for 2009. Fremskrittspartiet er imidlertid gjerne premissleverandør både for Regjeringen og de øvrige opposisjonspartiene, men det blir uansett noe tafatt når forslag først kritiseres for så å bli kopiert. Fremskrittspartiet registrerer at Regjeringen utarbeider stadig nye formuleringer for hvorfor Statens pensjonsfond, i motsetning til pensjonsfond i alle andre land, ikke bør knyttes opp mot landets fremtidige pensjonsforpliktelser. Ingen i denne sal ville eksempelvis foreslått å opprette et infrastrukturfond som skulle finansiere Forsvaret, eller et utdanningsfond som skulle finansiere forskning på alternativ energi, men akkurat når det gjelder pensjonsfond, mener flertallet at dette fondet bør finansiere alle mulige oppgaver over statsbudsjettet. Fremskrittspartiet mener dette er uryddig, og vi gjentar derfor vårt tidligere forslag hvor vi ber Regjeringen fremsette et grunnlovsforslag om et Statens pensjonsfond som på sikt skal sikre folketrygdens medlemmers opptjente pensjonsrettigheter, basert på pensjonspremier fra medlemmer og arbeidsgivere samt fondsavkastning. Fremskrittspartiet er enig med Regjeringen i at pensjonsfondet bør forvaltes med sikte på å oppnå høyest mulig avkastning innenfor moderat risiko, men mener Regjeringen ikke tilfredsstiller sin egen målsetting når den har valgt å øke eksponeringen i aksjer til 60 pst. av fondets kapital. Fremskrittspartiet mener imidlertid det er positivt at Regjeringen gjennom denne meldingen ønsker å spre risikoen på flere aktivaklasser, og at den slutter seg til et tidligere forslag fra Fremskrittspartiet om at Statens pensjonsfond også bør investere i eiendom. Fremskrittspartiet mener imidlertid, som nevnt tidligere, at investeringer i eiendom på sikt bør utgjøre 10 pst. av fondets kapital, ikke kun 5 pst., og vi fremmer derfor forslag i tråd med dette. I stortingsmeldingen kommer det frem at Regjeringen i sitt mandat for eiendomsinvesteringer vil stille krav om at forvalter skal delta aktivt i arbeidet som foregår internasjonalt med å utvikle særlige miljøhensyn. Fremskrittspartiet mener dette går langt utover hva som er rimelig å forlange av en forvalter, samtidig som det bryter med Regjeringens eget mål om at fondet skal oppnå høyest mulig avkastning innenfor moderat risiko. Regjeringen innrømmer at de foreslåtte særreglene vil begrense tilgangen på dyktige eksterne forvaltere, og hevder sågar at dette kan bety at Regjeringen må revurdere beslutningen om å investere i eiendom. Dette viser at Regjeringens målsetting om høyest mulig avkastning innenfor moderat risiko kun er gyldig dersom denne målsettingen ikke kommer i konflikt med Regjeringens politiske målsettinger med fondet. At Regjeringen ønsker å bruke folkets pensjonspenger politisk på denne måten, overrasker ikke, men at et konservativt og markedsvennlig parti som Høyre er med på ferden, er derimot mer oppsiktsvekkende. Fremskrittspartiet registrerer at avkastningen på Statens pensjonsfond - Utland i 2007 var klart svakere enn resultatene de siste fem årene. Dette er ikke uventet sett i lys av uroen som toneangivende børser opplevde i løpet av fjoråret. Fremskrittspartiet har også merket seg at dette i stor grad skyldes den relative styrkingen av den norske kronen. I motsetning til Regjeringen mener imidlertid vi at dette forholdet er avgjørende for verdiutviklingen av fondet. Selvfølgelig vil fondets kjøpekraft være uberørt for handel som foregår i utenlandsk valuta. Men kjøp av aksjer og obligasjoner er ikke et mål i seg selv for Statens pensjonsfond, det er kun et middel. Avkastningen av Statens pensjonsfond - Utland skal finansiere velferd i Norge ved bruk av norske kroner. Svingninger knyttet til den norske kronen er kun irrelevant dersom Regjeringen ser for seg å bruke avkastningen av Statens pensjonsfond - Utland til anskaffelser i utlandet. Fremskrittspartiet har imidlertid merket seg at Regjeringen ved tidligere anledninger har uttalt seg negativt til Fremskrittspartiets forslag om å etablere et eget utenlandsbudsjett til anskaffelser i utlandet til tross for at slike investeringer har minimal virkning på norsk innenlandsøkonomi. Forvaltningskostnadene for Statens pensjonsfond var i 2007 totalt 1 783 mill. kr. Dette ligger nær opp til den øvrige grense på 0,1 pst. av fondets gjennomsnittlige markedsverdi. Dette er en økning på 33 pst. fra 2006. Som en kuriositet kan det jo nevnes at forvaltningen av Statens pensjonsfond kostet 480 mill. kr mer enn Regjeringen brukte over statsbudsjettet i 2007. Fremskrittspartiet mener dette er en uklok disponering av det norske folks pensjonspenger, og vi mener at disse pengene i sterkere grad bør komme det norske kapitalforvaltningsmiljøet til gode. Fremskrittspartiet mener Norges unike tilgang på kapital bør oppfattes som et komparativt fortrinn, og at vi som nasjon bør utnytte dette bedre. For Fremskrittspartiet er dette en naturlig utnyttelse av våre naturressurser. Norge har bygget opp en betydelig olje- og gassindustri, og vi har videreutviklet en leverandør- og transportindustri knyttet til den samme råvaren. Vi omgjør i dag denne råvaren til kapital - og som statsråden var inne på tidligere, en ikke-fornybar ressurs til penger - men vi overlater altså til andre land å videreforedle kapitalen. Fremskrittspartiet mener dette er en gammeldags, ja kanskje litt urnorsk tilnærming. Norge har de aller beste forutsetninger for å kunne bli ledende i Norden innenfor kapitalforvaltning, og det finnes ingen grunn til å overlate en slik rolle til Sverige. Erfaringer fra andre land viser at et faglig sterkt kapitalforvaltermiljø fører med seg andre relaterte næringer, ikke minst aktører innenfor bank og forsikring. Fremskrittspartiet ber derfor Regjeringen igjen om å utrede muligheten for å etablere et kapitalforvaltermiljø i Norge basert på investeringene som gjøres gjennom Statens pensjonsfond - Utland. Fremskrittspartiet ser positivt på Regjeringens ønske om å utvide aksjeporteføljen til å inkludere flere land og regioner. Gjennom dyktig forvaltning og få særregler vil dette kunne spre risikoen ytterligere, og gi grunnlag for mer stabil avkastning. Fremskrittspartiet vil imidlertid understreke at et eierskap opp mot 10 pst. i et enkeltselskap kun bør kunne finne sted helt unntaksvis, og vi vil advare mot at en slik relativ høy eierandel blir brukt for å fremme politisk motiverte målsettinger. Statens pensjonsfond skal utelukkende være en finansiell investor, og høyere eierandel i enkeltbedrifter må ikke føre til krav om representasjon i bedriftenes bedriftsstyrer. Fremskrittspartiet mener det også er fornuftig at fondets aksjeinvesteringsunivers knyttes opp mot FTSEs landindeks. Dette fjerner muligheten for ideologisk motivert boikott av land. Fremskrittspartiet er i den forbindelse glad for at Israel, som en konsekvens av ovennevnte, vil være et av de nye landene nordmenns pensjonspenger vil kunne bli investert i. Fremskrittspartiet deler den bekymring som mange land har uttrykt knyttet til verdens mange voksende statlige investeringsfond. Dette skyldes særlig to forhold. Verdens børser er en markedsplass for kjøp og salg av andeler av verdens ledende bedrifter. Ideelt sett prises hver enkelt bedrift på grunnlag av forventet fremtidig inntjening. Dette gjør at verdifastsettelsen av bedriftene på børsen fluktuerer. Statlige fond, som det norske, med utgangspunkt i investeringer i et 100-årsperspektiv, bidrar ofte til å utjevne naturlige og korrekte svingninger i bedriftenes børsverdi. Så lenge informasjonen i markedet er lik bør bedrifter som drives dårlig, og som har få utsikter til langsiktig inntjening, falle i verdi. Dette er et viktig signal til bedriften og til markedet. Dersom statlige fond på bakgrunn av 100 års langsiktighet kjøper aksjer i bedrifter når alle andre selger, utgjør ikke børsplassen lenger den korreks den er tiltenkt å utgjøre. Kjøp av aksjer på fallende kurser bidrar også til å øke risikoen betydelig. Dette er fordi store statlige fond i mindre grad evner å selge seg raskt ut dersom gjeldende bedrift ikke klarer å snu driften. Det andre forholdet knytter seg til politiske særregler som statlige fond kan bli pålagt. Fremskrittspartiet registrerer Regjeringens påstand om at den ikke bruker Statens pensjonsfond som et politisk verktøy. Ut fra noen perspektiver er nok dette korrekt, men det er liten tvil om at bruken av rigide etiske retningslinjer lett kan oppfattes som politiske eller ikke-kommersielle målsettinger. Ikke minst gjelder dette Regjeringens subjektive og inkonsekvente bruk av etiske retningslinjer knyttet til internasjonal forsvarsindustri, hvor uttrekk av selskaper skyldes bedriftenes pålagte produksjonsoppdrag på vegne av sine respektive regjeringer. Uttrekk fra slike bedrifter er i høyeste grad politiske ytringer, hvor åpenhet rundt uttrekkene forsterker det politiske budskapet. Fremskrittspartiet er glad for at Regjeringen etter hvert er blitt mer skeptisk til å trekke enkeltbedrifter ut av Statens pensjonsfonds investeringsportefølje. Dette er positivt og viser at Regjeringen i større grad har tatt inn over seg de konsekvenser og ringvirkninger slike uttrekk faktisk har. Fremskrittspartiet er imidlertid bekymret for de bedriftene som i en tidlig fase av etikkeufori ble trukket ut av investeringsporteføljen, og vi er særlig bekymret for uttrekket av verdens fremste forsvarsindustribedrifter. Her har altså Regjeringen valgt å stemple produksjonen som foregår i verdens ledende teknologibedrifter, som uetisk - dette til tross for at de samme bedriftene har gjort det mulig for oss alle å benytte fly når vi er ute og reiser. De har utviklet komposittmaterialer som har revolusjonert bilindustrien, og de har muliggjort menneskets landing på månen. Dette er bedrifter som har produsert materiell som Norges forsvar er helt avhengig av, og det er bedrifter som har produsert komponenter til atomvåpen, som har gjort det mulig for Norge å være beskyttet av NATOs atomvåpenparaply. Til tross for Regjeringens insistering på det motsatte er det dessverre slik at Regjeringens beslutning om uttrekk av tidligere nevnte bedrifter oppfattes som et politisk signal. Dette er fordi produksjonen som foregår ved bedrifter som Lockheed Martin, Northrop Grumman, EADS og også andre, skjer etter direkte ordre fra landenes politiske myndigheter. Fremskrittspartiet understreker at målet om høyest mulig avkastning innenfor moderat risiko ikke vil la seg realisere dersom fondets etiske retningslinjer skal legge stadig nye begrensninger for hvor og i hvilke verdipapirer fondet kan investere. Fremskrittspartiet mener forvaltningen av Statens pensjonsfond i all hovedsak bør følge retningslinjene og vedtakene til de organisasjonene som er nedsatt for å overvåke verdenshandelen, og at egne etiske særregler for Statens pensjonsfond vil kunne oppfattes som subjektive, inkonsekvente og dobbeltmoralske. Slik de etiske retningslinjene i dag praktiseres, er de i flere tilfeller også politiske ytringer. Fremskrittspartiet ønsker i den anledning å minne om sentralbanksjef Gjedrems kloke betraktninger fremsatt under Norges Banks årstale i februar i år, hvor han fremhevet: «Når vi plasserer pensjonsfondets midler, er vi gjester i våre naboers hus.(…) Når vi hever pekefingeren mot et selskap, hever vi den også mot lover, reguleringer og praksis i landene der selskapene hører til og driver sin virksomhet - og vi gjør det som representanter for den norske stat.» (…) Fremskrittspartiet håper Regjeringen har merket seg sentralbanksjefens observasjoner, og at den vil legge disse til grunn i sine eventuelle forslag til justeringer av de etiske retningslinjene som er varslet fremlagt for Stortinget våren 2009. Fremskrittspartiet er imidlertid overrasket over at Regjeringen allerede nå varsler at miljøaspekter vil kunne bli en del av de reviderte etiske retningslinjene. Fremskrittspartiet vil i den anledning minne om at kapitalen i Statens pensjonsfond stammer fra en industri som historisk står ansvarlig for enorme utslipp av klimagasser, og at det vil være svært dobbeltmoralsk å påtvinge bedrifter i andre land utslippsreduksjoner som våre bedrifter aldri har vært pålagt i oppbyggingen av vår egen petroleumsformue. Fremskrittspartiet har merket seg de konklusjonene selskapet Ernst & Young har trukket på bakgrunn av selskapets gjennomgang av Norges Banks risikostyring i forbindelse med forvaltningen av Statens pensjonsfond - Utland. Fremskrittspartiet registrerer at Ernst & Young finner det vanskelig å foreta en relevant sammenlikning med risikostyringen i andre store fond andre steder i verden. Fremskrittspartiet er imidlertid glad for at departementet og Norges Bank allerede er i gang med å utbedre en rekke forhold knyttet til risikostyringen, og at klarere ansvarsforhold og mer aktiv bruk av ekstern revisjon forhåpentligvis vil gjøre forvaltningen mer transparent og sporbar. Forvaltningen av Statens pensjonsfond er etter hvert blitt svært omfattende, og vi frykter at tiden og ressursene som Norges Bank bruker på forvaltningen av fondet, går ut over bankens tradisjonelle oppgaver. Dette kommer bl.a. frem gjennom vektleggingen denne forvaltningen får i de kontakter finanskomiteen har med sentralbanksjefen. Fremskrittspartiet har derfor følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen foreta en vurdering av om hvorvidt dagens organisering av statens pensjonsfond er best egnet og mest hensiktsmessig. I en slik gjennomgang bør man også vurdere Finansdepartementets rolle. I arbeidet med en slik gjennomgang er det naturlig at man også vurderer hvorvidt det er hensiktsmessig at Statens pensjonsfond oppretter et eget styre, og om hvorvidt det bør etableres en egen administrasjon.» Avslutningsvis ønsker jeg å ta opp de fem forslagene Fremskrittspartiet fremmer i denne saken.