Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-05-14:
Fremskrittspartiet tar St.meld. nr. 10 for 2003-2004 om Sametingets virksomhet i 2002 til orientering. I den anledning vil jeg imidlertid få vise til at Fremskrittspartiet står for et helt annet syn enn det flertallet gjør når det gjelder dette saksområdet. Når det både i meldingen og i innstillingen vises til at det er stor, men ikke enstemmig oppslutning rundt hovedlinjene i norsk samepolitikk, er det Fremskrittspartiet alene det siktes til. Fremskrittspartiet er av den helt klare oppfatning at det ikke finnes noen viktige grunner som tilsier at man i Norge skal føre en egen politikk for samer. Fremskrittspartiet mener at den politikk som i dag føres på dette feltet, satt inn i et helhetlig samfunnsperspektiv, er mer til skade enn til nytte. Det er flere gode grunner til å ta avstand fra at man i Norge gir grupper av folk særegne demokratiske, politiske og statusmessige rettigheter, basert på etnisk tilhørlighet. Forskjellsbehandling av mennesker på etnisk grunnlag er i det lange løp en uholdbar tilstand, selv om denne forskjellsbehandlingen er såkalt positiv forskjellsbehandling. Enhver norsk statsborger, om man er østlending, sørlending, same eller nordlending, skal ha de samme rettigheter og plikter og de samme politiske, demokratiske og sosiale rettigheter i Norge. – Men slik er det altså ikke i dag. Når det gjelder f.eks. Sametinget, er det et slags parlament der etnisk tilhørighet er helt avgjørende for stemmerett og valgbarhet. Man viser til at samer har status som urfolk og dermed er beskyttet av internasjonale konvensjoner som gir ulike rettigheter. Her vil jeg få bemerke at på bakgrunn av senere tids forskning er det interessant å merke seg at mye tyder på at samer i Norge neppe kan anses som urbefolkning pr. definisjon, ifølge de kriterier internasjonale konvensjoner har. Et viktig moment i så måte er at samer som folkegruppe trolig var blant de siste som i sin tid ankom Finnmark og tok landsdelens ressurser i bruk. Andre folkeslag hadde trolig ankommet Finnmark lenge før samene ankom. Og i et slikt historisk perspektiv blir det ikke korrekt å definere samene som urbefolkning i Finnmark. Fremskrittspartiet vil oppheve sameloven, og følgelig vil vi nedlegge Sametinget og respektere enhver same på helt lik linje med alle andre statsborgere i dette landet. – Det skulle jo bare mangle! En slik framgangsmåte er den beste og minst konfliktskapende i det lange løp. Fra samfunnets side er en bevisst og reell likebehandling av mennesker uansett rase eller etnisk tilhørighet overordnet viktig for å unngå konflikter og uro i samfunnet. Fremskrittspartiet tar også sterkt til orde for at rettigheter for bruk av ressurser i Finnmark ikke må være basert på bare samiske krav, men må være et gode for alle som bor i hele fylket, og som alle skal ha sin likeverdige adgang og rett til å bruke. Lik rett til land og vann i Finnmark har lenge vært Fremskrittspartiets resept, fordi vi bestemt mener dette er den beste løsningen og den minst konfliktskapende linjen på sikt for Finnmark. Fremskrittspartiet er grunnleggende uenig i den samepolitikken som de andre partiene står for, også fordi den rådende samepolitikken kan oppleves ubehagelig for samene selv fordi særbehandling ofte har en stigmatiserende effekt. Jeg er overbevist om at det store flertall av samene i Norge ikke ber om særbehandling, slik myndighetenes politikk misforstått legger opp til. Det er grunn til å påstå at særbehandlingen – gjennom en egen samelov, Sametinget, eget samisk flagg, egen samisk nasjonaldag, egen samisk nasjonalsang og denne urfolksstatusen – er presset fram av marginale samiske grupperinger, uten særlig støtte hos samer flest. Det er derfor på høy tid å endre politikken på dette felt. Jeg vil med dette få avslutte mitt innlegg i denne sak.