Søren Fredrik Voie (Høyre), 2002-06-06:
Stortinget har nå til behandling en rekke saker som omhandler kvalitetsreformen i ulike sammenhenger og på ulike områder. Jeg føler behov for innledningsvis å understreke at det vi behandler i dag, med harmonisering av gradsstruktur og vurdering av diverse unntak fra den vedtatte hovedmodell for gradsstrukturen, også er en del av kvalitetsreformen. Det er med andre ord ikke først og fremst et spørsmål om effektivisering, avkorting av studietiden for flere studier og dermed også frigjøring av økonomiske ressurser for å kunne spare penger, men tvert imot å kunne frigjøre ressurser for å bedre kvaliteten på våre studier totalt sett og for å kunne videreutvikle studiene på en bedre måte. Når nå gradsstrukturen blir harmonisert mellom norske og internasjonale betegnelser og mellom utdanninger ved norske universiteter og høgskoler og utdanninger i utlandet, er dette også et klart resultat av at vi befinner oss i en internasjonal og globalisert verden også innenfor høyere utdanning og forskning. Det er et uttalt politisk ønske at minst 50 pst. av norske studenter skal ha minimum et halvt års utenlandsstudier som en del av sin utdanning. På samme måte ønsker vi også å arbeide for at utenlandske studenter skal finne det tilsvarende attraktivt å ta deler av sin utdanning i Norge ved norske læresteder. De vedtak som Stortinget gjør i denne saken, er med på å lette dette arbeidet. Vi legger til rette for at norske gradsstrukturer ikke bare skal være gjenkjennelige og sammenlignbare med internasjonale betegnelser, de skal sågar være de samme – og også likeverdige – i forhold til internasjonale sammenligninger og internasjonal utveksling, enten det gjelder studenter eller ferdige kandidater som allerede er i arbeidslivet, og som søker jobb i et internasjonalt arbeidsmarked. I en tid med knapphet på arbeidskraft – vi har praktisk talt ikke arbeidsløshet i landet – er det selvsagt en målsetting at flest mulig studenter fullfører studiene til normert tid, og at de raskest mulig kommer ut i arbeidslivet. I denne sammenheng er gradsstrukturen og kvalitetsreformen et viktig bidrag. I Høyre er vi selvfølgelig enig i hovedmodellen, en treårig bachelorgrad og en femårig mastergrad. Men samtidig er det viktig for oss å understreke den åpning som gis for fleksibilitet og mangfold med hensyn til studiets lengde. Når hovedsiktemålet er økt kvalitet i utdanningene, er det viktig for oss å presisere at dette går foran både systemtenking og slavisk tilpasning til en vedtatt modell. Det er hyggelig å konstatere at stortingsflertallet har sluttet seg til en slik vurdering, at man åpner for at både kvalitetshensyn og studiets egenart kan tilsi en annen inndeling enn hovedmodellen for tid og lengde for enkelte studier, og at man gir rom for dette gjennom de vedtak som Stortinget i dag innbys til å fatte. Det gir mulighet for at studiestedene kan utvikle og profilere sin egenart og styrke som konkurransefortrinn, både overfor kommende studenter og overfor markedet generelt. Jeg tror dette er ett av mange bidrag til å heve kvaliteten på norsk høyere utdannelse og ser fram til den praktiske gjennomføringen, som det først og fremst er opp til våre gode læresteder å iverksette og gjennomføre.