trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Norske soldater har gjennomgående godt utstyr i utenlandsoperasjoner. Dette ser vi eksempler på når vi sammenligner den utrustningen som våre soldater har, med det utstyret allierte kollegaer har. Norske avdelinger blir først sendt ut på oppdrag når de er tilstrekkelig trent og utrustet, slik at de kan løse sine oppdrag på en effektiv, sikker og god måte. Det vil imidlertid alltid dukke opp nye behov ute i operasjonsområdet. Forsvaret foretar derfor fortløpende vurderinger av behovet for og nyanskaffelser av materiell. Det kan imidlertid ta noe tid å få nytt utstyr på plass fordi dette først må utvikles og testes i tillegg til at andre land også ofte er interessert i samme type utstyr. Jeg vil likevel understreke at norske styrker alltid er oppsatt med det materiell som er nødvendig for å løse de militære oppdrag som de er satt til å utføre. Jeg vil også presisere at vi alle har et ansvar for ikke å skape unødig usikkerhet og engstelse for våre soldater og deres pårørende. Selv om personellet er utstyrt med godt materiell, er det ikke mulig å fjerne all risiko knyttet til de oppdragene som utføres i utlandet. Forsvarsdepartementet har øremerket 200 mill. kr i 2008 slik at Fellesoperativt hovedkvarter kan hurtiganskaffe nødvendig utstyr. Flere prosjekter er nå i ferd med å bli realisert. Det er stor slitasje på materiellet for våre styrker i Afghanistan. Dette skyldes en kombinasjon av stor oppdragsbelastning og meget krevende topografiske og klimatiske forhold. Behovet for vedlikehold og understøttelse blir derfor tilsvarende stort og krevende. På denne bakgrunn vil det være perioder hvor utstyret ikke kan brukes fordi det må repareres eller vedlikeholdes. Operativ sjef vil imidlertid alltid tilpasse operasjonsmønster og oppdragsløsning til materiellstatus slik at personellets sikkerhet ivaretas. Dette er en normalsituasjon for våre styrker både i utlandet og her hjemme.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Jeg vet at det er en rekke materiell som står på listen over manglende anskaffelser. Jeg vil likevel understreke at våre soldater i internasjonale operasjoner blir utstyrt med det beste tilgjengelige utstyret vi har. Men det er stor slitasje på det materiellet vi har i Afghanistan, for det er svært vanskelige forhold, både topografisk og klimatisk, som sliter sterkt på utstyret. Når det gjelder de kapasitetene som representanten Bredvold tar opp, er en del av dette under bestilling. Det er lange leveringstider på dette, ikke minst fordi en rekke land står i kø. Det er mange andre lands soldater som ønsker å få tilført det samme utstyret.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Det som jeg synes er kjedelig og uheldig, er at det skapes et inntrykk av at det norske forsvaret og våre soldater ikke har det utstyret som de fortjener. Våre soldater er meget godt utrustet. Like fullt er det slik, som jeg har understreket mange ganger, at det er stor slitasje på materiellet, og det er lange leveringstider og mange som står i kø for å få samme type materiell. Det skal likevel ikke være noen tvil om at vi gjør alt vi kan for at soldatene våre til enhver tid skal ha så godt utstyr som mulig, og være så godt utrustet og forberedt for oppdragene sine som de overhodet kan være.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-04-30:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål til forsknings- og høyere utdanningsministeren: «Høyskolemiljøet i Bergen oppfatter situasjonen med byggestopp som svært alvorlig. Regjeringen har begrunnet stillstanden med press i byggemarkedet. Nå er det klare tegn til at presset avtar. Blant annet viser Prognosesenteret en nedgang på 20 pst. for igangsettingen av nye boliger i 2008. Høyskolen vil de første 3 årene medføre en høyst begrenset aktivitet på hhv. 80, 170 og 260 millioner kroner. Vil Regjeringen allerede i år varsle byggestart ettersom begrunnelsen for byggestopp er i ferd med å forsvinne?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-04-30:
Jeg vil takke for svaret, selv om svaret ikke gav avklaring på det som er mitt kjernespørsmål i denne saken, nemlig om det er press i byggemarkedet som er årsaken til byggestoppen, eller om byggestoppen i utdanningssektoren er en del av det vi beskriver som hvileskjær for høyere utdanning i Norge. Vi har nemlig ikke sett tilsvarende investeringsstopp på andre områder i offentlig sektor. Dette er ganske viktig for min del, fordi de rød-grønne partiene i Hordaland bruker mye tid og krefter på å forklare den uheldige situasjonen for utdanningsbyggene i Bergen med det stramme forholdet i byggemarkedet - som da er et faktum. Men den forklaringen blir veldig lite troverdig dersom Regjeringen nå når presset i byggemarkedet dempes, når det ikke er det samme presset, likevel ikke utløser disse byggene. Vi ser jo her at når det gjelder høyskolen, vil det medføre en høyst begrenset aktivitet de første tre årene. Så jeg spør på nytt: Er det byggemarkedet eller prioriteringsspørsmål som er utfordringen når det gjelder disse byggene?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-04-30:
Jeg synes det er viktig at statsråden får med seg at høyskolemiljøet i Bergen er rimelig skuffet over denne regjeringen. Jeg vil sitere fra et vedtak som høyskolen gjorde 17. desember 2007, og som er oversendt til Kunnskapsdepartementet: «Styret beklagar sterkt den uheldige situasjonen høgskolen er komen i, der det etter 13 år framleis er heilt usikkert om det kjem nybygg eller ikkje.» Høgskolen i Bergen er sannsynligvis den eneste høyskolen i Norge som ikke har fått en eneste krone til nye investeringer det siste året, samtidig som det er en skole som har veldig store utfordringer som følge av lokalisering på fem forskjellige steder. Jeg må derfor spørre statsråden: Kan vi risikere at Regjeringen, når man nå setter i gang med nye bygg, kvitterer ut dette problemet ved å iverksette de to første byggene, og at vi dermed står igjen med en høyskole i Bergen som også denne gang blir satt igjen når toget for disse byggeprosjektene går?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
La meg først understreke at jeg er godt kjent med at en rekke byggeprosjekter i universitets- og høyskolesektoren venter på å bli realisert. Jeg kan særlig nevne nytt bygg for odontologiutdanningen ved Universitetet i Bergen, nybygg for sykepleierutdanningen i Oslo samt samlokaliseringsprosjektet ved Høgskolen i Bergen. Alle tre prosjektene er høyt prioritert. Hensiktsmessige og funksjonelle bygg er en viktig målsetting innen universitets- og høyskolesektoren. Dette vil jeg gjøre alt jeg kan for å oppfylle. Nybygg på Kronstad vil samlokalisere høyskolen på ett campusområde og gi nye og formålstjenlige lokaler for virksomheten. Samtidig er byggeprosjektet for Høgskolen i Bergen et av de største prosjektene i universitets- og høyskolesektoren, med en kostnadsramme på vel 1,8 milliarder kr i prisnivå 1. juli 2009. Regjeringen har ikke funnet rom for startbevilgning til nye byggeprosjekter i statsbudsjettet for 2008. Selv om det er tegn til at presset i byggemarkedet er i ferd med å avta noe, er det fortsatt grunn til å vurdere prosjekter i denne størrelsesorden med hensyn til et opphetet byggemarked og økonomiske konjunkturer. Jeg ønsker å understreke at nybygg for Høgskolen i Bergen er blant de høyest prioriterte byggeprosjektene i universitets- og høyskolesektoren. Samtidig vil jeg framheve at det er Stortinget som vedtar startbevilgning til nye bygg. Bevilgninger til igangsetting av nye investeringsprosjekter må også ses i sammenheng med den samlede budsjettsituasjonen for hvert år, noe som har konsekvenser for framdriften for de respektive prosjektene. Jeg kan derfor ikke på vegne av Regjeringen bekrefte byggestart i år for dette prosjektet, men jeg kan bekrefte at det står på min prioriteringsliste over de tre viktigste og høyest prioriterte byggene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
Jeg kan forsikre spørreren om at det ikke er prioritering fra min side eller fra Kunnskapsdepartementets side. Vi ønsker at de byggene skal bli realisert i den prioriterte rekkefølgen som jeg nevnte, og dette bygget som det er spurt om her, nemlig Høgskolen i Bergen, er et av dem som står høyest på vår liste. Jeg må innrømme at odontologibygget ved Universitetet i Bergen står foran dette. Men det er situasjonen i byggemarkedet som er den aller viktigste begrunnelsen for at man ikke har klart å få rom for dette så langt. Det handler ikke om at vi ikke ønsker dette, det er ikke en villet politikk. Men vi følger selvfølgelig situasjonen i byggemarkedet nøye, og jeg har selvfølgelig kontakt med Regjeringen for øvrig, fordi det er i første rekke Regjeringens og deretter Stortingets beslutninger som ligger til grunn for hva som skal realiseres hvert år.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
Jeg kan forsikre om at jeg har meget god dialog og kontakt med ledelsen ved Høgskolen i Bergen og er godt informert om både skuffelsen og deres syn på saken. Jeg har - og trenger - løpende informasjon fra dem. Når det gjelder vår prioriteringsliste, er det en synliggjøring av de tre viktigste prosjektene. Det betyr ikke at lista ikke er lengre enn disse tre. Jeg vil kjempe for at når det til enhver tid er en mulighet, en åpning i storting og regjering for å få realisert et bygg, skal vi forsøke å få fram så mye som mulig. For det er et stort behov, jeg er helt enig med representanten i det, men vi er avhengig av å få nettopp det klarsignal vi trenger, for å få disse prosjektene i gang. Så jeg skal love at jeg kommer til å følge Høgskolen i Bergen meget tett, og jeg er fullstendig klar over den situasjon høyskolen er i. Situasjonen er den samme når det gjelder en del andre bygg, men vi er veldig tydelige på at Bergen har prioritet i de sakene vi har på topp.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-04-30:
Eg ser utfordringane som spørsmålsstillaren, Lysklætt, reiser. Regjeringa er oppteken av at alle skal ha ein reell valfridom med omsyn til kor dei vil bu. Vi vil leggja til rette for likeverdige levekår i heile landet. Eg tykkjer det er viktig òg i denne samanhengen å minna om det, og understrekar difor at vi er opptekne av å halda oppe hovudtrekka i busetjingsmønsteret. Gjennom regionalpolitikken arbeidar vi for ei balansert utvikling mellom by og land. Det inneber innsats på mange område. Kommunane har ansvar for at det er eit tilstrekkeleg og variert tilbod av bustader for ulike grupper av befolkninga innanfor kommunegrensene. Dette omfattar òg bustader for elevar i den vidaregåande skulen. Husbanken kan gjennom rettleiing, kurs, nettverksbygging, lån og tilskot hjelpa kommunane med dei bustadpolitiske utfordringane dei måtte ha. Dei økonomiske verkemidla Husbanken rår over, er ikkje spesielt innretta mot elevar i vidaregåande skule. Det er heller ikkje Husbanken sitt tilskot til studentbustader. Når det då gjeld spørsmålet om kva Husbanken gjer for å sikra bustader til elevar i vidaregåande skule i Finnmark, kan eg opplysa om at det faktisk er kontakt. Husbanken sitt regionkontor i Hammerfest er inne i drøftingar med Hammerfest kommune, Finnmark fylkeskommune og Studentsamskipnaden om eit mogleg samarbeidsprosjekt for å skaffa hyblar til studentar og elevar i vidaregåande skule i fylket. Samtalane er i ein så tidleg fase at det på dette tidspunktet nok ikkje er grunnlag for å seia noko om korleis resultatet blir.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-04-30:
Lat meg fyrst seia at det er ei viktig problemstilling som her blir reist. Det er eit fråfall i den vidaregåande skulen, og det er viktig å ha fokus på det. Dette temaet høyrer ikkje direkte inn under mitt ansvarsområde, men det er eit faktum at det blir gjort ein innsats ikkje minst av fylkeskommunane si oppfølgingsteneste for at det skal fungera betre. Sidan dette spørsmålet gjeld Finnmark, har eg sjekka tala litt nærmare. Det er utvilsamt slik at Finnmark er overrepresentert - naturleg nok, av geografiske omsyn - når det gjeld talet på elevar som bur på hybel. Så langt har ikkje Regjeringa for sin del drøfta nokon spesiell innsats.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-04-30:
Med bakgrunn i dette spørsmålet sjekka eg litt nøye ut kva tal som ligg føre. Det viser seg at noko under halvparten av alle elevar i vidaregåande skule bur på hybel. Det er målt etter kor mange som får bustipend. Talet varierer frå fylke til fylke. I Finnmark er det slik at tala for 2006-2007 viser at 59 pst. av dei som fekk stønad frå Lånekassa, 1 865 elevar, bur på hybel der. Eg vil nok seia at dette fyrst og fremst er eit ansvar mellom fylkeskommunen og dei kommunane der desse unge bur. Men eg skal ta med meg denne saka og denne problemstillinga tilbake til kunnskapsministeren.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Ifølge sjefen for den norske hæren, generalmajor Robert Mood, bør Norge halvere den styrken vi har i Afghanistan. Dette skyldes at det ikke er mulig eller forsvarlig å beholde så mange soldater i internasjonale operasjoner, da belastningen på soldatene blir for stor. Deler statsråden denne oppfatningen?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg takker statsråden for et fyldig og godt svar. Men så sent som for en uke siden sa også forsvarssjefen at han nå var skeptisk til den utviklingen vi kunne se angående mangel på befal i internasjonale tjenester. Afghanistan ble selvfølgelig også nevnt. Slik det er i dag er det, etter hva jeg skjønner, én periode ute og kanskje tre perioder hjemme - det kan gå helt ned til to perioder hjemme. Men det som er ønskelig, slik jeg har forstått det, er at det skal være én til fem. Befal som er slitne, som er litt frustrerte, utfører kanskje denne viktige tjenesten på en noe dårligere måte - jeg er litt rund når jeg sier dette. Det er klart at man har en viktig jobb å gjøre der nede, og det kan gå på sikkerheten løs hvis man er sliten - det kan kanskje skorte på det. Det er derfor dette er så farlig. Derfor er det ønskelig, som også befalsorganisasjonene sier, at periodene bør være én til fem.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg takker statsråden for oppfølgingssvaret. Statsråden sa i sitt første svar at det var ingen umiddelbar fare. Jeg er litt usikker på om det kan være riktig, for det gjelder i hvert fall noen grupper, som statsråden sier. Og når ikke de gruppene er bemannet nok, når man ikke er 100 pst. i stand til å utføre den tjenesten man skal i et såpass viktig oppdrag - vil jeg si at det er en fare. Derfor spør jeg nok en gang: Hvor raskt vil statsråden bidra til en forsvarlig utskifting av de soldater og det befal - spesielt befal - som er i Afghanistan eller i andre utenlandstjenester?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Norske soldater i Afghanistan risikerer livet uten å kjempe med det beste utstyret. Dette kunne vi lese i Aftenposten 23. april i år. Mangel på godt nok utstyr gjelder på flere områder. Forsvaret betegner dette som uheldig og kjedelig. Er statsråden fornøyd med tingenes tilstand, eller er hun sterkt bekymret på samme måte som undertegnede?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Det å sammenligne Norges utstyr med andre lands utstyr gjør ikke Norges utstyr noe bedre - bare så det er klart. Det er bevilget ganske mange penger - 653 mill. kr - som ikke er brukt. På listen over manglende anskaffelser finner vi kortholdsraketter og hjelmsikter til F-16. Den gang Stortinget bevilget disse pengene, ble det betegnet som avgjørende for Norges evne til å opprettholde kontroll i luften. Det er jo ganske viktig, da! Da skulle en tro at man var i stand til å skaffe dette utstyret. I tillegg mangler det mørkeutrustning for 120 mill. kr, det mangler utstyr for å jamme radiostyrte veibomber - det er veldig viktig at man har det, for det er ofte i forbindelse med veibomber det skjer noe der nede - det mangler materiell til KNM «Skjold» for 230 mill. kr, det mangler utvikling av nye håndvåpen, som er viktig, det mangler utstyr til nye fregatter for 80 mill. kr, og det mangler brukte spesialkjøretøy for 20 mill. kr - jeg har tatt opp flere ganger i denne salen at vi har for dårlige kjøretøy. Slik kan jeg fortsette å ramse opp.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Er statsråden fornøyd med at Forsvaret synes at situasjonen er kjedelig og uheldig, eller har statsråden, på lik linje med meg og Fremskrittspartiet, litt sterkere ord for det? «Kjedelig» er liksom ikke akkurat det rette ordet, «uheldig» er kanskje heller ikke det rette ordet når vi har bevilget penger og sendt soldater til et land som er i krig, og utstyret ikke er dertil egnet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-04-30:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Forvaltningen og overvåkingen av den norsk-russiske grensen er en krevende og viktig jobb for Norge, også på vegne av Schengen-samarbeidet i EU. Garnisonen i Sør-Varanger har imidlertid kun delvis tilgang på militært helikopter. Øst-Finnmark politidistrikt er ikke satt opp med helikopter i det hele tatt. Dette innebærer en svekket beredskap. Vil Regjeringen sørge for å styrke helikopterberedskapen slik at både Forsvaret og politiet får adgang til helikopter hele døgnet året rundt?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-04-30:
Jeg takker statsråden for svaret. I lys av den utviklingen som er i nordområdene, og i lys av et ønske om at vi fra norsk side skal være proaktive og ha en best mulig beredskap, er det vel likevel ingen tvil om at en døgnet-rundt-beredskap ville være den beste beredskap. Jeg forstår det slik at selv om dette er blitt vurdert fra statsrådens side, ligger det et kostnadsspørsmål bak som gjør at man pr. i dag ikke har en såkalt døgnet-rundt-beredskap. Hvis man fra forsvars- og politihold hadde fått sitt høyeste ønske oppfylt, ville man antakelig ha sagt ja takk, vi ønsker et helikopter i døgnkontinuerlig beredskap. Jeg skjønner også av det statsråden sier, at det kan være en viss knapphet på helikoptre. I lys av de behov eller de ønsker man kunne ha, bør Forsvaret verne visse deler av den hjemlige beredskapen - f.eks. helikoptre - når det gjelder internasjonale operasjoner?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-04-30:
Jeg takker for svaret. Det er korrekt det som statsråden sier, at vi for så vidt oppfyller kravene i Schengen-regelverket. Under inspeksjonen fra Schengen for en tid siden var det likevel noen kritiske anmerkninger knyttet til det faktum at kontrollansvaret i Norge er delt mellom Forsvaret og politiet. For å imøtekomme disse anmerkningene blir det spesielt viktig at Forsvaret og politiet er maksimalt samtrente, enten det gjelder bruk av helikopter eller på andre måter. Da har jeg et spørsmål til statsråden: Sett fra hennes side, er det tilstrekkelig med ressurser både hos Forsvaret og hos politiet i Sør-Varanger til å få den nødvendige samtreningen og avklaringen, slik at vi kan møte de forventningene man har i Schengen - om en grenseberedskap som er så god som overhodet mulig?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
«Dagens produksjon av biodrivstoff bidrar til matmangel i verden og presser opp prisene. Danmarks klimaminister har nå snudd i synet på biodrivstoff. Han mener vi ikke skal putte mat i bensintankene. Storbritannias statsminister, Brown, vurderer å be EU endre sitt biodrivstoffmål. Regjeringen har store ambisjoner om bruk av biodrivstoff i Norge allerede i 2008, selv om klimameldingen erkjenner at den vil bli produsert fra mat de neste 5-10 år. Vil statsråden revurdere Regjeringens kortsiktige ambisjoner om bruk av biodrivstoff?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Dette synes jeg er svært passivt. Miljøvernministeren var jo nå i Paris og anbefalte andre land å vurdere en pause i sin satsing. Da burde denne regjeringen også kunne gi tydelig beskjed om at en vil vurdere den samme pausen i sin satsing. Jeg er enig i at en skal satse på andregenerasjons biodrivstoff. Det tok også Fremskrittspartiet til orde for i klimameldingen, men vi fikk ikke gehør, fordi det hastet mer å få gjennomført en prosentvis innblanding. Slik sett er det bra med forskning, men poenget er: Hva gjør man i mellomtiden? Nå har Regjeringen sagt at en skal prøve å få til en innblanding - 5 pst. allerede neste år. Det tilsvarer kaloriinnholdet i mat for 2,8 millioner mennesker i ett år. Det er det som vil bli brent opp for å innfri Regjeringens måltall. Da burde Regjeringen kunne si at dette er uaktuell politikk. FNs matvareprogram har anbefalt en fem års utsettelse av satsingen på biodrivstoff, nettopp på grunn av verdens matvaresituasjon. Da burde Regjeringen vurdere utsettelse. Vil statsråden foreslå det internt i Regjeringen?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg har ikke påstått at biodrivstoff er hovedårsaken. Det er det også veldig få andre som har gjort. Men mange har sagt at det er en viktig delårsak. Når FNs matvareprogram anbefaler at vi må slutte med å satse på biodrivstoff inntil en får andregenerasjons teknologi på plass, er det et veldig sterkt signal. Det er ikke bare en fremskrittspartirepresentant som sier det, men det er faktisk FNs matvareprogram. Og FN pleier SV å ha et veldig varmt forhold til i alle andre saker, bortsett fra når FN anbefaler kjernekraft og en redusert satsing på biodrivstoff - åpenbart. Gordon Brown ber om en revurdering av det. Klimaministeren i Danmark ber om en revurdering av det. Likevel har Regjeringen som ambisjon å brenne maten til 2,8 millioner mennesker og synes det er greit, fordi biodrivstoff ikke er hovedårsaken til at verdens fattigste ikke har råd til å kjøpe mat. Når miljøvernminister Solheim i Paris likevel anbefaler andre land å vurdere sin satsing, burde ikke da også Regjeringen lytte til sin egen miljøvernminister og faktisk revurdere sin egen satsing, og ikke for enhver pris ønske å gjennomføre klimaforliket?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
Noregs samla utslepp av klimagassar frå vegtrafikken er høge, og er venta å vekse dersom vi ikkje set inn nye tiltak. Biodrivstoff er éin av måtane vi kan få ned utsleppa på, men vi har framleis i fokus bl.a. drivstoffgjerrige kjøretøy, kollektivtrafikk og fotgjengarar og syklistar. Vi deler bekymringa som er forårsaka av dei høge matvareprisane. Det er likevel ikkje openbert at det er biodrivstoff som har hovudskylda. Årsakene til og verknadene av auka matvareprisar er samansette. Befolkningsvekst og auka velstand internasjonalt gir auka etterspørsel etter meir kjøt og etter meir mat generelt. Dette rammar dei fattige i byane særleg hardt. Men auka matvareprisar fører òg til auka inntekter for dei som driv landbruk. Auka prisar gjer det meir lønsamt med landbruksproduksjon i f.eks. u-land. Dagens biodrivstoff er i hovudsak basert på mat- eller fôrvarer. Såkalla andregenerasjons biodrivstoff vil kunne utnytte bl.a. biomasse frå marginale landområde, biologisk avfall m.m. Regjeringa vil derfor ta initiativ til ein strategi for auka FoU på andregenerasjons biodrivstoff og gi støtte til utvalde demonstrasjonsprosjekt. Eit forskriftsforslag om eit omsetjingskrav for biodrivstoff har vore på høyring, og Miljøverndepartementet ventar no på ei oppsummering og ei anbefaling frå Statens forureiningstilsyn. Vi vil då gi denne problemstillinga ei grundig vurdering.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
Når vi satsar på biodrivstoff, er det viktig at det bidreg til ein nettoreduksjon av klimagassutslepp, utan å skape nye store miljø- eller samfunnsmessige problem. Nettopp derfor tek vi den diskusjonen så alvorleg. Så vil eg igjen presisere at det ikkje er openbert at det er biodrivstoff som har hovudskylda for dei bekymringane som matvareproblema no forårsakar. Fordi dette er ein alvorlig og viktig diskusjon, vil vi derfor nøye vurdere satsinga på biodrivstoff etter at den forskrifta som no er på høyring, kjem tilbake igjen, og før vi legg fram eit endeleg forslag frå Regjeringa. I tillegg vil eg nemne at det sjølvsagt vil vere viktig å jobbe med internasjonale sertifiseringsordningar som kan sikre kvaliteten på biodrivstoff, i tillegg til satsinga på andregenerasjons biodrivstoff.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
Det er riktig at Regjeringa og SV legg langt større vekt på anbefalingar frå FN enn det Framstegspartiet gjer. Det er òg slik at vi legg langt større vekt på klimaproblema enn det Framstegspartiet gjer. Men nettopp derfor seier eg her no at vi i samband med at forskrifta har vore på høyring, vil gjere ei grundig vurdering av bruken av biodrivstoff. Det kjem no bekymringsmeldingar rundt det. Det føregår ein viktig diskusjon om det. Noko av løysinga vil vere å jobbe internasjonalt for sertifiseringsordningar. Det vil òg vere ei omfattande satsing på andregenerasjons biodrivstoff. Så må vi gjere ei nøye vurdering av den biodrivstoffsatsinga vi står framfor, sett i lys av dei problema det kan skape for matvaresituasjonen internasjonalt.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
Regjeringa har som mål å utvide skuledagen for elevane. I haust kjem det ei utviding med fem veketimar, som skal styrkje opplæringa i norsk, matematikk og engelsk. Ikkje minst vil dette vere viktig med tanke på leseopplæringa. Dette vert òg eit viktig bidrag i arbeidet med å styrkje andre grunnleggjande ferdigheiter tidleg i opplæringa. I det vidare arbeidet med utviding av skuledagen vil vi vurdere styrking av andre fag, men også tid til fysisk aktivitet og leksehjelp. Målet vårt er at skuledagen skal bli ein heilskapleg dag for ungane der dei har varierte aktivitetar og god tid til læringsarbeidet. Det er viktig at skulane legg til rette for fysisk aktivitet, vi har gode erfaringar med at det stimulerer læring - i tillegg til den utvidinga av timetalet som vi treng. Som representanten Anundsen viser til, sette vi i fjor i verk eit forsøk med utvida skuledag i nokre kommunar for å få meir kunnskap om korleis ein slik dag kunne bli ein betre kvardag for elevane. I år brukar vi 47 mill. kr på dette spennande forsøket, og eg ser fram til å få evalueringa. Dei elleve kommunane som deltek, har vist stort engasjement. Dei tok utfordringa med å setje i verk eit forsøk på strak arm, sjølv om førebuingstida vart kort, og eg er imponert over den tilrettelegginga som er gjord. Departementet innvilga støtte basert på gjennomsnittlege GSI-tal for gruppestorleik og utgifter, og gav i tillegg støtte til eit skulemåltid for alle elevane som deltok. Forsøket har omfatta elevar frå dei fire første trinna i grunnskulen, til saman om lag 3 700 elevar. Elevgruppene har fått fem ekstra skuletimar kvar, og dei har prøvd ut både ekstra tid til fag, fysisk aktivitet og leksehjelp. Formålet var å vinne ulike erfaringar, og departementet la difor ikkje strenge føringar for korleis skulane skulle disponere og organisere tida. Ulike erfaringar oppnår vi også på den måten at både små og store skular og små og store kommunar har delteke. Utdanningsdirektoratet har leidd forsøket, og dei har òg sett i verk evalueringa av det. SINTEF gjennomfører evalueringa og vil levere ein rapport til sommaren. Heilt frå starten låg det til grunn for avtalen med kommunane at dette skulle vere eit forsøk over eitt skuleår. Vi har bruk for erfaringar som vi kan gjere oss nytte av i vidare planlegging av utvida timetal, og slike erfaringar trur eg forsøket har gitt oss. Det gjeld både dei praktiske og administrative erfaringane og kunnskap om korleis ein slik skuledag verkar på læringsmiljøet og læringsarbeidet for elevane. Eg er oppteken av at andre skular og kommunar får del i resultata som er oppnådde, og ideane som er utforska, slik at kommunane på eiga hand kan leggje til rette for tilsvarande utprøving. Vi veit at fleire kommunar har eit timetal som er høgare enn det nasjonale minstetimetalet. Lokale skuleeigarar kan både utvide timetalet i fag og leggje til rette for tid til fysisk aktivitet og måltid. Evalueringa av forsøket vil bli omtalt i statsbudsjettet for 2009.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
Det var klart heilt frå byrjinga at det var nettopp eit forsøk vi lanserte dette som. Det var òg gjort eksplisitt klart at det var eit forsøk over eitt år. Slik sett har vi halde nett det vi lova - at vi gjorde ei utprøving av ein utvida skuledag på mange forskjellige måtar i ulike kommunar og skular. Det er no i ferd med å bli avslutta. Som sagt, har SINTEF no sett i gang ei evaluering som vil bli levert til sommaren. Eg ser veldig fram til resultata, for dei kjem til å bli spennande - og vi har godt grunnlag for å seie at vi vil vinne omfattande ny kunnskap om korleis ein utvida skuledag kan gjennomførast, og kva for effektar han har, etter det året med forsøk som vi no er ferdige med.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-30:
Vi vil få eit godt grunnlag for å gjere nye vurderingar av ein utvida skuledag, for situasjonen er at vi har hatt for lite kunnskap om det før, og at vi no faktisk har det første omfattande forsøket i veldig mange ulike skular og kommunar, med ulik organisering. Det vil gi oss eit godt og tilstrekkeleg grunnlag for å vurdere vidare utviding av skuledagen frå nasjonalt hald. Det er grunnlaget for forsøket. Det er gjennomført som det er sagt, og vi føler oss trygge på at vi vil vinne viktig ny kunnskap ved å ha gjennomført forsøket slik vi har gjort.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Nærings- og handelsdepartementets tilskuddsposter for innovasjon og nyskaping forvaltes i sin helhet av virkemiddelapparatet og i all hovedsak av Innovasjon Norge. Innovasjon Norge har gitt støtte til inkubatoren IKADA i en oppstartsperiode på tre år. Støtten har bidratt til å skape nye bedrifter og til å nå nye målgrupper av gründere. I alt har 129 gründere fått nyte godt av tilbudet. Av disse har 61 pst. vært kvinner. Både beslutningen om å gå inn i prosjektet og å trekke seg ut er en vurdering som tilligger Innovasjon Norge alene. Organiseringen av Innovasjon Norge som et særlovsselskap innebærer at det er Innovasjon Norge selv som på et fritt og uavhengig grunnlag fatter avgjørelser i enkeltsaker. Det er en viktig målgruppe som har fått støtte gjennom IKADA. Dette viser at Innovasjon Norge aktivt arbeider for nyskaping og innovasjon i de tjenesteytende næringene. Jeg har tro på at Innovasjon Norge også i framtiden vil kunne gi finansiell støtte til en inkubator for disse målgruppene, dersom det finnes aktører i Oslo-regionen som er villige til å ta et større ansvar for prosjektet enn det tilfellet har vært for IKADA.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Ja, det er ikke noe prinsipielt i veien for at den typen prosjekter støttes av Innovasjon Norge. Tvert imot er det slik at Regjeringen har lagt fram en egen handlingsplan for kultur og næring, som var en vesentlig del av den aktiviteten som vi så på IKADA. Det er et praktisk spørsmål at Innovasjon Norge gjennom sine tilskuddsordninger i hovedsak støtter prosjekter i tre år. Bakgrunnen for at inkubatorprosjekter støttes, er at det skal etableres et økonomisk drivverdig grunnlag, basert på bl.a. den hjelpen som Innovasjon Norge gir i oppstartingsfasen. Det er et praktisk spørsmål at det ikke var mulig å etablere det økonomiske grunnlaget, men prinsipielt kan selvfølgelig også Innovasjon Norge i framtiden støtte den type prosjekter.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Det er jo flere virkemidler tilgjengelig i det offentlige virkemiddelapparatet. Når representanten spør spesielt om kultur, er det slik at de som skal ha driftsstøtte permanent til kulturaktivitet, får sin støtte fra Kulturdepartementet og i noen tilfeller fra lokale og regionale kulturmyndigheters budsjetter. Innovasjon Norges oppgave er å bidra til å få i gang kommersielt selvbærende prosjekter over tid. Der har vi lagt fram en handlingsplan for kultur og næring, hvor noen av virkemidlene ligger i Innovasjon Norge, som jeg sa i mitt forrige svar. Men jeg vil i tillegg peke på at innenfor den reiselivsstrategien som Regjeringen har lagt fram, er det i veldig mange tilfeller slik at kultur og næring også kan være et vesentlig bidrag til reiselivsutvikling. Så dette er et område som Regjeringen har fokus på, både når det gjelder den typen overføringsverdi til reiselivsutvikling, og også for mer genuine kulturuttrykk. I den grad det er et næringspotensial, har Innovasjon Norge støtteordninger. I den grad det er ren driftsstøtte og kulturstøtte, går det over Kulturdepartementets budsjett.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Det å ringe etter hjelp når en trenger det, det være seg til politi, brannvesen eller ambulanse, er for de fleste en grei sak, og som vi tar som en selvfølge. For de som er døve, vil dette imidlertid være et problem. I hjemmesituasjon er dette oftest tilrettelagt, mens med mobiltelefon lar det seg ikke gjøre å få direktekontakt med nødsamtaler. Hvordan vil statsråden legge til rette for at også de som er døve, kan få mulighet til å ringe nødsamtaler fra mobiltelefon?»
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Jeg takker statsråden for svaret og synes det er veldig positivt at det jobbes videre med saken i samarbeid med Døveforbundet og med gode råd derfra. Det som vi tar som en selvfølge, å fly rundt med mobiltelefonen hele tiden og sende SMS, er for døve en vanskelig sak. Det tenker man ikke over. Vi ser at nordiske land har løsninger med SMS, og jeg lurer på hvorfor vi henger så etter i forhold til det. Vi må ha et samfunn der alle kan delta, og med dagens teknologi sier også samferdselsministeren at det er en enkel sak å få til, men det koster kanskje litt penger. Kan statsråden tenke seg, inntil det hun nå skisserer, kommer i gang, at det kan lages en ordning der nødmelding kan gis på en enklere måte, noe à la det man gjør i andre land, f.eks. i Finland og Sverige, med bl.a. en egen kode der de døve kan få mulighet til å koble seg opp mot en nødsentral, e.l.? Er det vurdert av samferdselsministeren i det hele tatt?
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Jeg takker igjen for et godt og utfyllende svar. Jeg håper at samferdselsministeren tar en prat med justisministeren og finner fram til en god løsning på dette, ser nærmere på de mulighetene som finnes, og om det på kort sikt kanskje går an å løse det på en litt annen måte. Med tanke på akutt tolkehjelp, som også statsråden var inne på i sitt svar, vil jeg spørre om det ligger i den samme saken. Eller er det en tilleggsbit til SMS-tjenesten?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-30:
Som det går fram av spørsmålet, er det etablert løysingar for at døve og hørslehemma kan kontakte naudsentralar via oppkall frå teksttelefon i heimen til teksttelefonformidlinga i Mosjøen. Det er òg etablert ei løysing for å kome i kontakt med teksttelefonformidlinga via SMS. Det som vel er bakgrunnen for spørsmålet, er om det kan etablerast løysingar for direkte kommunikasjon for døve og hørslehemma frå mobiltelefon og direkte til naudsentralane. Dette kan dreie seg om løysingar baserte på SMS eller løysingar baserte på videosamtalar og teiknspråktolking. Døveforbundet har teke saka opp med Samferdsledepartementet fyrst og fremst med sikte på å få etablert ei ordning basert på SMS, og har i møte med Samferdsledepartementet, Justisdepartementet og Post- og teletilsynet presentert forslag til ei slik ordning. Ordninga vil innebere at døve og hørslehemma vil kunne kome i direkte kontakt med den relevante naudsentralen, og at geografisk posisjonering av mobiltelefonen følgjer med oppkallet slik at det vert lettare å identifisere kvar mobilbrukaren oppheld seg. Ei slik ordning vil krevje nye tekniske løysingar både hos mobiloperatørane og ikkje minst i mottakarutstyret i naudsentralane. Det er difor til vurdering korleis og når ei slik ordning kan innførast. På bakgrunn av at det allereie er etablert tilsvarande ordningar i enkelte andre land, reknar eg med at det bør vere mogleg å få til òg i Noreg.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-30:
Det er Justisdepartementet, i samband med andre, som har ansvaret for samordninga av dei tre nødetatane. Justisdepartementet er i ferd med å etablere eit felles nødnett, også det i samarbeid med fleire andre. Det inneber at det er nødvendig å skifte ut alle telefonsentralane i alle etatane. Fyrste byggjetrinn skal stå ferdig i år, og det vil ifølgje Justisdepartementet neppe verte tid til å få på plass dei nemnde tekniske løysingane i fyrste byggjetrinn. Eg kjenner ikkje til om ein i dette arbeidet har vurdert ein type kodeløysing, men eg er informert om at ein ser på ulike løysingar for å kunne ta i bruk SMS-varsling òg i Noreg. Me ser til våre naboland med omsyn til korleis dei har løyst dette, for å kunne lære derfrå i det arbeidet som me gjer.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-30:
Eg er samd med representanten i at dette er eit viktig spørsmål. Me kunne nok ha fått ei raskare implementering av ei slik løysing dersom ein ikkje akkurat no var midt oppe i ei omorganisering som òg krev tekniske endringar av systemet for nødetatane. Men eg er heilt trygg på at dette vil kome på plass. Når det gjeld tolketenesta, er ikkje ho ein del av det same. Det vil vere ei sak for seg, slik som eg har oppfatta det pr. i dag.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-30:
Dei største byane har store problem med framkomst og miljø som følgje av stor trafikkauke. Køane seinkar trafikken og gir store ekstrakostnader for næringstransporten. Køprising vil spreie trafikken og lette framkomsten for private, næringstransporten og kollektivtransporten. Samstundes har dette ein positiv verknad med tanke på klimagassutslepp og andre lokale utslepp. Her har me altså eit klimatiltak som gir gevinst på andre område, og eg meiner at dette er eit godt tiltak som byane bør vurdere. Innafor samferdslesektoren er det ingen einskilde tiltak som gir store reduksjonar i klimagassutsleppa. Men summen av fleire tiltak kan likevel gi ein stor reduksjon. I etatane sitt framlegg til Nasjonal transportplan er det rekna med at dei forslaga som representanten Sortevik nemner, gir ein reduksjon på rundt 1 mill. tonn CO2, og det er ingen liten reduksjon. Samferdsledepartementet går no gjennom framlegget og vil leggje fram si vurdering i stortingsmeldinga om Nasjonal transportplan. Eg registrerer at Framstegspartiet på område etter område uttrykkjer motstand mot å gjennomføre klimatiltak. Gjennom klimaforliket er det brei politisk semje om at vi gradvis skal omstille Noreg til eit lågutsleppssamfunn. Eg er oppteken av å følgje opp dette breie forliket ved å støtte opp om ei mengd forskjellige tiltak på min sektor som i sum vil kunne gi store resultat.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-30:
Eg har stor respekt for det som fleirtalet i Trondheim bystyre har gjort. Det er eit viktig forsøk på å få bukt med det veksande trafikkaoset som ein òg ser i Trondheim. Ikkje minst gir det seg utslag gjennom at mange innbyggjarar får store problem med lokale partikkelutslepp som er helseskadelege. Om vedtaket frå Trondheim har den eine eller den andre gevinsten, kan eg ikkje uttale meg om i dag. Me har ikkje fått det vedtaket oversendt. Når me får det, skal me sjølvsagt vurdere vedtaket punkt for punkt. Ein del av det vil jo òg krevje at me frå vår side er villige til å gjere nokre endringar i dagens regelverk for at dei skal kunne innføre det ein no har vedteke.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-30:
Eg meiner framleis at representanten Sortevik skyt skivebom. Det ein gjer i byane, er å prøve å få bukt med eit veksande trafikkkaos. Framstegspartiets oppskrift er å byggje breiare vegar, initiere endå meir transport, endå meir forureining - og ein vil få endå fleire allergikarar som får problem, og det vert endå meir helseskadeleg å bu i dei store byane. Eg er glad for at dei som styrer i byane, og som har initiativet og avgjerdsretten på desse områda, er meir framsynte enn Framstegspartiet, og at dei tek tak i dei lokale utfordringane og prøver å gjere noko med dei. Det er mange vegar som fører til Rom, og det er òg mange vegar som fører til eit betre miljø i byane våre. Alle gode tiltak er nok ikkje funne opp og utprøvde pr. i dag, men skal me kome vidare, må me vere villige til å prøve ut ulike løysingar. Eg kjem i alle fall til å gjere det så lenge eg sit, og kjem til å støtte aktivt opp om dei lokale initiativa som har djerve målsetjingar for eit betre miljø.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Spørsmålet lyder som følger: «Selv ekstreme og urealistiske endringer i drivstoffpris og kollektivtakst gir forholdsvis liten reduksjon i utslipp av CO2 fra persontransport. Selv doble satser i bomringene rundt de fem største byene i Norge gir liten utslippsreduksjon. Det er TØI som konkluderer slik i beregninger vedrørende ny NTP. Likevel oppmuntrer statlige myndigheter til å utarbeide lokale «miljøpakker» med bompenger innenfor veitransport og kobler dette til tildeling av statlige belønningsmidler. Er ikke dette å holde transportbrukerne for narr?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Takk for svaret. Utgangspunktet for spørsmålet er jo nettopp at lokale tiltak faktisk ikke har reduserende virkning, og da kan altså ikke summen av mange nuller gi stor samlet effekt. La meg ta et ferskt eksempel. Det gjelder den såkalte miljøpakken i Trondheim, hvor alle partiene, unntatt Høyre og Fremskrittspartiet, vil innføre avgifter for å finansiere investeringer i veier og kollektivtilbud. Det er et miljøtiltak som er slaktet av forskere, bl.a. av SINTEF. Det er en gigantisk avgiftspakke som kamufleres som klimaforlik, miljøavgift og bomfinansiering. Miljøeffekten er null. Samtidig sier man på den ene siden at tiltaket skal ha trafikkavvisende virkning, men på den annen side er man helt avhengig av at kjøring og bilbruk fortsetter for å gi nok penger i kassen. Jeg gjentar: Er ikke dette å holde trafikantene for narr?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Igjen takk for svaret. Jeg skjønner at statsråden ikke legger synderlig vekt på det SINTEF, plassert i Trondheim, sier om denne såkalte miljøpakken, og at statsråden heller ikke legger synderlig vekt på det som er konklusjonene fra Transportøkonomisk institutt, som er lagt inn i forbindelse med oppspill og prosess for ny nasjonal transportplan. La meg ta et nytt, ferskt eksempel: Det gjelder bomringen i Bergen, hvor man har pakket det inn i politisk nytale om miljøgevinst, og hvor man også snakker om trafikkdempende virkning av tiltaket. Likevel er det slik at man budsjetterer med økt bilvekst for å gi nok penger i kassen. Jeg gjentar at dette er å føre trafikantene bak lyset. Når man i tillegg, som denne regjeringen har gjort, har endret veiloven § 27 slik at man kan bruke bompenger også til drifting av kollektivtrafikk, blir jo dette en sikkerhet for at så lenge denne regjeringen sitter, vil også bompengene vare - uten at det gir miljøeffekt, men det blir mer penger i kassen. Og jeg gjentar: Er ikke dette å føre trafikantene bak lyset?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren: «Når man har bodd hele sitt liv i Norge overbevist om å være norsk statsborger, og skal fornye passet, opplever enkelte å få avslag. Det skyldes at en av foreldrene ikke var norsk da man ble født. Av en eller annen grunn fikk man statsborgerskapet til den ene forelderen som ikke var norsk. De må da søke på nytt. For disse blir det en prinsippsak å slippe å søke på nytt. Er statsråden enig i at dette er urimelig, og vil han sørge for at disse kan søke på en forenklet måte?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg hadde håpet at statsråden skulle gå enda lenger for å få ryddet opp i de sakene det her gjelder. Men jeg er veldig glad for at departementet nå sier at man skal se nærmere på saken, og at man sannsynligvis kan klare å finne en løsning. For meg er det litt spesielt når man kan dokumentere at man har bodd i Norge i alle år - 45 år. Man kan dokumentere det i form av fødselsattest, dåpsattest, vigselsattest og bostedsattest, men ingenting av dette er nok for å få norsk statsborgerskap. I tillegg kan man dokumentere at man har gått hele skolegangen sin på norsk skole - man har som sagt 45 års botid - og heller ikke det holder. Man har norsk mor, man har norske søsken, og man har norske barn, men dette holder heller ikke for å få tilbake det norske statsborgerskapet sitt, som man mener at man faktisk har. I tillegg har man altså fått utstedt pass tre ganger, og fortsatt er ikke det nok til å sørge for at man kan finne en løsning som gjør at man får det norske statsborgerskapet sitt.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2008-04-30:
Jeg håper jo selvfølgelig at resultatet nå blir at sakene blir løst for de menneskene dette gjelder. Det er jo heldigvis, som også UDI har sagt, ikke veldig mange mennesker dette gjelder, men det er noen. Jeg synes i hvert fall at statsråden bør ha med seg at etter at denne enkeltsaken ble kjent i media, har jeg fått ganske mange reaksjoner fra andre som står i den samme fortvilte situasjonen, og enkelte blir til og med bedt om å uføretrygde seg, for der har man et system som er bedre, det er lettere å dokumentere, og man kan få statsborgerskap av helsemessige årsaker. Jeg synes jo det er trist at det er det vi har å tilby folk som altså kan dokumentere at de stort sett hele livet har vært norske, har hatt norske foreldre, men som av en eller annen grunn har mistet det norske statsborgerskapet sitt, eller ikke har fått norsk statsborgerskap på bakgrunn av loven fra 1961-1979, dette at mødre måtte sende inn melding til det offentlige. Det var derfor jeg hadde håpet at man kunne gå gjennom disse tilfellene, få vurdert det, og få en løsning for disse menneskene.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Utlendingsdirektoratet kjenner til slike problemstillinger som omtales i spørsmålet fra stortingsrepresentant Bård Hoksrud. Det oppdages fra tid til annen at personer som har norsk pass, ikke formelt har fått innvilget norsk statsborgerskap. Når disse søker myndighetene om å få fastslått sitt norske statsborgerskap, kan det vise seg at ett eller flere vilkår i loven ikke er oppfylt. Etter statsborgerloven er det som hovedregel et krav om syv års botid i Norge i løpet av de siste ti årene. I denne perioden må man ha en oppholdstillatelse av minst ett års varighet. Personer som feilaktig har fått norsk pass, har ikke hatt grunn til å tro at de trenger noen form for oppholds- og arbeidstillatelse i Norge. Disse oppfyller følgelig ikke kravet om botid med oppholdstillatelse. Utlendingsdirektoratet opplyser at søknader om statsborgerskap fra personer som feilaktig har fått norsk pass, kan vurderes etter dispensasjonsbestemmelsen i lovens § 19. I henhold til denne bestemmelsen kan det i den enkelte sak gjøres unntak fra ervervsvilkårene i statsborgerloven kapittel 3. Det må foreligge særlig sterke grunner for at dispensasjon kan bli aktuelt, og det skal mye til for at vilkårene for dispensasjon er oppfylt. Ved vurderingen er det viktig at bestemmelsen ikke blir en vei til å etablere særlige ervervsvilkår for grupper av søkere. Utlendingsdirektoratet har under arbeid en rapportering til departementet om denne saken. Jeg vil på denne bakgrunn vurdere direktoratets praksis og se på behovet for en eventuell regelverksendring når det gjelder erverv av statsborgerskap der personer feilaktig har fått norsk pass. Utlendingsdirektoratet vil i mellomtiden fortsette å vurdere slike saker etter dispensasjonsbestemmelsen i statsborgerloven § 19.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-04-30:
Jeg har ingen problemer med å forstå at dette er vanskelig for folk flest å skjønne. Derfor er jeg selvfølgelig også innstilt på å forsøke å bidra til en løsning. Samtidig ber jeg om forståelse for at det er ikke bare fra Stortingets talerstol å komme opp med en forenklet prosedyre når det gjelder det å få statsborgerskap. Dette er åpenbart en person som skal ha sitt statsborgerskap, og som feilaktig i dag har fått den erkjennelsen ikke å ha det, og jeg forstår at det oppleves som urimelig og krevende. Samtidig tror jeg at ikke minst Fremskrittspartiet er opptatt av at vi skal være helt på den sikre siden når vi utdeler norske statsborgerskap. Derfor må jeg få gå denne runden for å få en rapport fra UDI, og så skal jeg se hva som er mulig å få til av forenklinger der det åpenbart er behov for det.