Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-05-07:
La meg starte med å takke saksordføreren for et særdeles grundig arbeid med denne store og viktige saken. Selv da han tok av seg saksordførerhatten og satte på seg fremskrittspartihatten, ble ikke hans redegjørelse noe vesentlig svekket av den grunn. Uansett støtter Høyre omtrent hvert ord av det som saksordføreren redegjorde for – derfor bare noen små tilleggsbemerkninger som går ut på at vi vil ha høyt trykk på denne saken. Høyre sier klart fra at dette skal vi selvfølgelig gå videre på, som Arbeiderpartiets talsmann var inne på. Men viktigst av alt er det som ligger rundt teknologiutviklingen. Det er der vi må ha blikket stivt festet. Så kan man si: Har vi som ikke tilhører regjeringssiden, noe mindre blikk på tidsplanen? Nei, vi har ikke det. Men det er ikke sikkert at den mest velegnede veien er å starte med månelanding, og deretter bestemme når, hvor og hvordan. Det er omtrent som om Stortinget skulle fatte et vedtak om at vi i 2014 skal ha en norsk hundremeterløper som er i stand til å nå målstreken på syv sekunder. Det er ikke sikkert Stortinget er det mest velegnede organ til å fatte en slik beslutning. Men vi har de samme djerve mål på dette området som regjeringspartiene. Derfor har Høyre vært med krone for krone og bevilget de pengene som må til. Dette handler om å løse klimautfordringene i en periode hvor vi vet at bruken av fossilt brensel verden rundt ikke vil reduseres, men økes. Norge har gjort seg søkkrik på produksjon og eksport av fossilt brensel. Det har fylt vår statskasse til et nivå som ingen land i verden kan sammenligne seg med, og vi har gjort oss rike på å eksportere nokså mange hundre millioner tonn CO2 pr. år som andre land får baske med. Derfor har vi, som også representanten Nordtun var inne på, et moralsk ansvar for å bidra til å løse teknologifloken som sådan. Men dette må være anvendbart, og det må være en teknologi som kan anvendes overalt i verden. I likhet med saksordføreren er det for meg helt avgjørende å henvise til at vi må ha blikket festet på samarbeid. Teknologiutvikling skapes først og fremst gjennom samarbeid. Utviklingen av norsk sokkel er kanskje det beste eksemplet på hvordan vi worldwide er blitt best på teknologi og god på miljø – kanskje best også på miljø. Det er gjennom internasjonalt samarbeid vi har nådd de nivåene. Derfor synes jeg regjeringspartiene kanskje skal lytte litt ekstra når vi fra opposisjonen understreker behovet for at de som ønsker å være aktører for å utvikle denne formen for teknologi, får anledning til å slippe til. Dette blir, tror jeg, både Stortingets og ikke minst departementets utfordring fremover. Det er – i parentes sagt – litt betenkelig at noen av de fremste miljøene vi har i Norge, i høringen gav uttrykk for at de føler at de ikke får slippe til på denne ferden. De påstår selv i alle fall at de er minst like kompetente som de aktørene vi har innenfor staten og Statoils eksisterende system. Derfor har vi fra Høyres side ingenting imot om staten som sådan går ned fra 80 pst. eierandel i prosjektet, gjennom å la andre få lov å slippe til hvis det er mulig, eller at man utvikler alternativ teknologi, enten vi snakker om Melkøya, Industrikraft Møre, eller hvor det måtte være. Uansett blir utfordringen å sørge for at teknologi og kostnad må kunne gå hånd i hånd. Det hjelper svært lite hvis Norge blir alene, å ha råd til å få på plass et fullskalarenseanlegg til en prislapp på 25 milliarder norske kroner. Det blir så dyrt, som Solvik-Olsen var inne på, at andre ikke vil ha råd til å være med på dette. Derfor er begrepene fleksibilitet, samarbeid og åpenhet en rettesnor i det videre arbeidet. Når vi vet hvor store programmer man har i dagens USA og dagens EU for å utvikle teknologi på dette området, sier det også litt om hvem Norge skal være med å samarbeide med. Men Norge har muligheten og kunnskapen, og det er selvfølgelig viktig at departementet og statsråden er veldig hands-on i den videre drift for å nå frem til et fullverdig resultat helst innen 2014.