Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-12-18:
Jeg synes det er en interessant problemstilling som representanten Skovholt Gitmark tar opp i sin interpellasjon. Jeg synes også representanten Skovholt Gitmark hadde en balansert tilnærming til vekst og fordeling. For Kristelig Folkeparti har det aldri vært noen motsetning, og det kommer det heller ikke til å bli. Det har også vært interessant å lytte til utviklingsminister Eidsvoll Holmås, ikke minst fordi vi av og til har hatt gleden av å lytte til hans forgjenger om disse temaene. Det er ganske fascinerende å se en klar kursendring fra tidligere statsråd til nåværende. Jeg skal ikke bruke for mye tid på det, men jeg har lyst til å minne forsamlingen om hva Solheim sa til sine ledere i UD. Han viste i 2008 til Dagbladets anmeldelse av boken The Bottom Billion av Paul Collier. Til ledermøtet kunngjorde han: «Jeg elsker økonomisk vekst! Det er for lite økonomisk vekst i fattige land. Vi trenger mer av det. Det er nøkkelen til å løse problemene i mange fattige land.» Den boken som daværende utviklingsminister hadde latt seg inspirere av, ble i Morgenbladets anmeldelse omtalt som å ha en forfatter som har en nesten Reagan’sk tro på at den globale økonomiske veksten vil sildre ned på de fattige, og automatisk løse problemene for de mange fattige som bor i mellominntektsland. Det er jo et uttrykk for denne såkalte «trikcle down»-teorien, som nåværende statsråd, med henvisning til Stiglitz, advarte mot. Jeg tror det er grunn til å advare mot en slik forenkling som det innebærer. Så jeg må vel si at på mange måter synes jeg nåværende statsråd er på et mer riktig spor. Det vi mener om dette temaet, er ganske velkjent. Vi har ført en konsistent politikk på dette området fra de regjeringsdeltakelser vi har hatt, til våre innstillinger i opposisjon. Vi trenger en mer konsistent politikk på dette området, en politikk som i høyere grad finner tilbake til den balanserte politikken som faktisk et bredt flertall i denne salen har stilt seg bak. Det må faktisk gå an å se utvikling og fordeling i sammenheng og at det er viktig at veksten kommer det brede lag av befolkningen til gode – det oppfattet jeg at statsråden var utvetydig på, i likhet med interpellanten – og ikke bare fører til en vedvarende opphopning av rikdom i en liten overklasse, noe vi vet at mange fattige land har altfor, altfor lang erfaring med. Derfor er det etter Kristelig Folkepartis mening viktig å styrke den brede tilnærmingen i forhold til de fattige befolkningslagene og sikre deres forutsetninger for å bedre sin situasjon. Hva bør vi da gjøre? Utdanning er selvfølgelig et hovedelement, og helse, som gir arbeidsevne og bedrer livskvaliteten, likeså. Dette er viktige innsatsområder, pluss noen andre elementer. Her synes jeg ikke det er snakk om at vi i Norge sitter og forteller hva andre land skal gjøre og ikke gjøre. Men vi viser til noen erfaringer som bidro til at dette landet i sin tid løftet det store og brede lag av befolkningen, f.eks. et godt skattesystem, hvordan vi forvalter våre naturressurser og at man har et sosialt sikkerhetsnett. Det er også kjerneelementer for å løfte mange i den fattige delen av verden når muligheten gis for det. Ellers vil jeg også utfordre regjeringen, som en samlet opposisjon har gjort senest i dette budsjettet, til å bruke oljefondet mer aktivt, til å investere i fattige land. En samlet opposisjon foreslår å sette av et fond på 10 mrd. kr, i første omgang for investeringer. På den måten kan også Norge bidra.