Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-12-09:
Jeg tror jeg kommer til å starte mitt innlegg i budsjettdebatten som de fleste helseministre har gjort før meg: Regjeringens forslag til helse- og omsorgsbudsjett er det beste noen gang. Det samlede budsjettforslaget for mitt departement er på over 130 milliarder kr, og jeg er ikke i tvil om at det vil gi sektoren et stort løft. Men jeg er smertelig klar over at det ikke holder bare å gi økte bevilgninger. Selv med tidenes største helsebudsjett har vi fortsatt store utfordringer i Helse-Norge – utfordringer som har vært der gjennom alle de store helsereformene og alle budsjettrekordene vi har satt under ulike regjeringer de siste 10–15 årene. For at storsatsingen skal ha noen virkning, må vi ikke bare gjøre mer, vi må også gjøre det annerledes. Jeg skal trekke fram de seks satsingsområdene jeg ser som de aller viktigste: forebyggende helsearbeid, sykehusene, omsorgstjenesten, rusfeltet, psykisk helse og rehabilitering. For å ta forebygging først: Det er her alt helsearbeid må starte. Jeg er glad for at helse- og omsorgskomiteen har funnet rom for en særskilt satsing på fysisk aktivitet i regi av frivillig sektor. Vi vet at det å forebygge sykdom er en lønnsom investering både for samfunnet og for den enkelte. Komiteens forslag er helt i tråd med min egen holdning. Det viktigste jeg kan gjøre for helsa mi, er å komme meg opp av «go'stolen» og røre på meg. Jeg er enig med komiteen i at idrettsbevegelsen i første omgang er rett adresse for dette tilskuddet. Vi jobber dessuten med en ny, stor helsereform – samhandlingsreformen – som bl.a. skal sette kommunene i stand til å forebygge bedre, slik at vi trenger å reparere mindre. Jeg kommer tilbake til dette senere. Regjeringen følger opp sine løfter om å styrke sykehusøkonomien. Flere pasienter skal få behandling, og ventetidene skal holdes nede. Vi foreslår å øke midlene til sykehusene med 6,5 milliarder kr sammenliknet med saldert budsjett for 2008. Vi sørger for 1,5 pst. aktivitetsvekst. Det er viktig å understreke at dette vil omfatte all pasientbehandling – somatikk, psykisk helsevern, rusbehandling og rehabilitering. I tillegg legger vi inn 500 mill. kr for å lette omstillingsutfordringene for sykehusene. Vi foreslår å rette opp skjevheter mellom helseregionene. Vi gjør dette slik at Helse Midt-Norge, Helse Nord og Helse Vest til sammen får 1,2 milliarder kr ekstra i 2009 og 2010, samtidig som vi slipper å kutte i midlene til Helse Sør-Øst. Vi foreslår å dekke opp økte pensjonskostnader i helseforetakene og de private helseinstitusjonene med 3,9 milliarder kr og et langsiktig opplegg for å håndtere dette. Driftskreditter som de regionale helseforetakene har tatt opp i private banker, omgjøres til driftskreditt i staten, og alle framtidige endringer i kredittrammen skal føres i statsbudsjettet – og behandles av Stortinget. Regjeringen følger opp avtalen som ble inngått med Venstre og Kristelig Folkeparti om oppfølging av Omsorgsplan 2015, med en styrking på 235 mill. kr. Vi foreslår tilsagn om 1 000 nye sykehjemsplasser og omsorgsboliger, med en samlet statlig bevilgning på om lag 500 mill. kr over de fire neste årene. Vi foreslår videre 55 mill. kr til ulike tiltak i omsorgstjenesten, med stor vekt på utdanning, undervisning og kunnskap. I tillegg skal veksten i kommunenes frie inntekter i 2009 gi rom for å sette i gang dagaktivitetstilbud for demente. Mennesker med rusmiddelproblemer er helsetjenestens stebarn – det står jeg ved. Opptrappingsplanen for rusfeltet skal fortsette med økt styrke. Regjeringen foreslår å styrke feltet med 300 mill. kr. Nær halvparten foreslås brukt til å øke behandlingskapasiteten i spesialisthelsetjenesten. Rusmiddelavhengige skal i større grad tilbys den hjelpen de har behov for og rett til. Samtidig skal det forebyggende arbeidet mot rus styrkes. Jeg er veldig glad for det ene som kommer til uttrykk i innstillingen, om videre satsing på rusfeltet. I 2007 brukte vi over 20 milliarder kr på psykisk helsearbeid i kommuner og helseforetak. Det er dobbelt så mange med psykiske lidelser som får hjelp av spesialisthelsetjenesten i år, sammenliknet med 1998. Det psykiske helsearbeidet er styrket med nærmere 10 000 nye årsverk. Over 3 000 av disse er i distriktspsykiatriske sentre. Vi har nå 75 distriktspsykiatriske sentre over hele landet. Det er bygd ut tjenester i alle kommunene. Tilbudene omfatter boliger, sysselsetting, tiltak i skole og arbeidsliv og kulturtiltak så vel som behandling og oppfølging. Det er satset spesielt på å bygge opp et solid lavterskeltilbud i kommunene. Det er likevel ingen tvil om at vi fortsatt har store utfordringer med tilgjengelighet, kompetanse og samordning av det psykiske helsetilbudet. Derfor jobber jeg nå aktivt med å følge opp den kritikk som kommer fram i Riksrevisjonens rapporter om tilbudet til både voksne og barn i det psykiske helsevernet. Mange av dem som har – eller risikerer å få – psykiske lidelser, rusmiddelproblemer, demens, diabetes, kols og andre kroniske sykdommer, er tapere i dagens helsesystem. De får ikke tjenestene de har krav på, ikke minst fordi de trenger tett oppfølging over lang tid. Jeg har krevd svar på hvorfor det svikter i overgangene mellom tjenestene, og hva som skal til for at pasientene skal få riktig hjelp på riktig nivå til riktig tid. Ja, vi må styrke arbeidet med rehabilitering. Det handler først og fremst om et helhetlig pasientforløp. Pasienten må få rehabilitering i et helsevesen som samhandler. Det blir mer og mer klart for meg at den kommende reformen vil bli en kommunehelsetjenestereform. Vi må gjøre noe raskt for å styrke primærhelsetjenesten og utvikle helhetlige tilbud gjennom alle ledd i tjenesten. Dette handler om systemfeil. Hvis en kommune i dag satser på forebygging og gode løsninger for å holde folk unna sykehus, er det en ren utgift for kommunen. Hvis kommunen lukker øynene for kloke løsninger, sparer de penger. Staten tar regningen når folk trenger sykehus. Vi bruker enorme summer på å reparere sykdom i stedet for å hindre at de oppstår. Det er mer enn 11 000 leger i spesialisthelsetjenesten og omkring 4 400 i kommunene, når vi regner med fastleger og kommuneoverleger. Når vi vet at 90 pst. av alle konsultasjoner skjer i primærhelsetjenesten, sier det seg selv at vi må vurdere om ressursene – både penger og personell – er riktig fordelt. Vi må se på hvordan veksten i budsjettene framover skal fordeles for å få god kompetanse, høy kvalitet og tilstrekkelig kapasitet der pasienten først søker hjelp – i kommunen. I april 2009 skal jeg legge fram et forslag til en samhandlingsreform. Den skal svare på hvilke finansielle og juridiske endringer som skal til for å få til god samhandling i alle deler av helsetjenesten til beste for pasientene. Vi skal ha fortgang i arbeidet med å få på plass nasjonale IKT-løsninger. Jeg vil spesielt legge trykk på at felles elektronisk pasientjournal tas i bruk overalt, enten pasienten får hjelp i primærhelsetjenesten, i spesialisthelsetjenesten eller til rehabilitering. Jeg har varslet at jeg vil forsøke å få til en betydelig opprydding i Helse-Norge, og at det vil bli krevende. Samtidig som vi sprøyter inn mer penger, varsler vi strukturelle grep for å sikre at den samlede pengesummen til helse blir brukt til beste for pasientene. Her i Norge har vi de beste forutsetningene for å nå målene vi har satt oss, og jeg mener at vi samlet er godt i gang med ryddesjauen.