Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-05-04:
Det varsles nå store forandringer i sykehustilbudene rundt om i landet, og det skaper stor debatt. Det er gjort risikoanalyser for overflytting av pasienter fra Aker universitetssykehus til Akershus universitetssykehus, Ahus, som viser at ventetidene vil øke, og at behandlingskapasiteten vil bli dårligere. Kristelig Folkeparti er opptatt av at endringer av eksisterende behandlingstilbud først bør skje, og kan skje, når et nytt og bedre tilbud er etablert. I saken har det vært trukket frem hva som skjedde i 2003, da det ble vedtatt å starte byggingen av nye Akershus universitetssykehus, Ahus. Det opprinnelige sentralsykehuset i Akershus, SiA, var på slutten av 1990-tallet i en svært dårlig forfatning. Det var heller ikke plass til den forventede befolkningsveksten. Det var et åpenbart behov for et nytt sykehus. Det nye sykehuset ble dimensjonert for å dekke lokal- og sentralsykehusfunksjoner for 340 000 mennesker. Som dimensjoneringsgrunnlag ble befolkningen på Romerike og tre bydeler i Oslo lagt til grunn. Samtidig utredet det som da var Helse Øst, hvilke oppgaver og funksjoner sykehusene i regionen skulle ha. I april 2004 ble sykehusansvaret for bydelene Grorud og Stovner i Oslo overført til Ahus, som flere har sagt. Aker universitetssykehus ble tilført lokalsykehusansvar for Follo. Men disse endringene omkring nedslagsfelt har Stortinget aldri som sådant tatt stilling til. Representanten Geir-Ketil Hansen sier at denne debatten har nasjonale dimensjoner. Det er jeg enig i. Jeg er på grensen til å kalle den situasjonen vi nå har i sykehusene, for en systemkrise. Pasientrettigheter i sykehusene brytes. Det er bekymring for om dette gjøres for å pynte på statistikker og for å spare penger. Lokalsykehus en rekke steder i landet er nedleggingstruet, noen er lagt ned. Dette skaper stor bekymring i befolkningen. Jeg har lyst til å sitere en jordmor på Nordfjord sjukehus i Sogn og Fjordane, som sier følgende: Jens Stoltenberg sier at føde- og akuttfunksjoner må sentraliseres. Ønsker han virkelig at kvinner i distriktene skal få flere timers kjøretur i ambulanse, og ønsker han flere ambulansefødsler? Dette er bare et bilde på at befolkningen er svært urolig. Lokalsykehus som har gode resultater – både faglig og økonomisk – med rimelige vaktordninger, blir likevel saldert, muligens for å finansiere nye dyre og spesialiserte sykehus eller avdelinger, som vi finner både i Ahus og St. Olavs hospital. Store reorganiseringer, som hovedstadsprosessen i Helse Sør-Øst, uttrykker fylkeslegen i Oslo og Akershus bekymring for. Han frykter at den vil ramme pasientene. Det er alvorlig når en fylkeslege sier dette. Også de ansatte blir frustrerte og opplever situasjonen uholdbar. Tilbakemeldinger fra ansatte i sykehusene gir uttrykk for frustrasjon over et stadig voksende byråkrati. De opplever at direktører kommer og går, og at stadig nye rapporteringssystemer innføres. Leger og sykepleiere føler de må rapportere på en rekke områder fremfor å drive med pasientbehandling. Vi ser at penger fra Opptrappingsplanen for psykisk helse dekker underskudd for annen sykehusbehandling enkelte steder i landet. Fra flere vises det til Samhandlingsreformen. Den har vi da vitterlig ikke fått, en rekke utredninger skal foretas. Likevel ser vi altså nedbygginger i dag i sykehusene, uten nødvendig og parallell oppbygging i det kommunale helsetilbudet. Dette bekymrer. Så det er riktig, det har nasjonale dimensjoner når vi er inne på sykehus, lokalsykehus, endringer i lokalsykehus. Vi ønsker å ha tilbake en sterkere politisk styring av sykehusene. Vi ønsker selvfølgelig også å ha sykehus i distriktene, noe som innebærer å sikre fødetilbud og akuttberedskap, slik at folk blir rolige og trygge. Askeskyene viste oss hvor sårbart et system basert på luftambulanse kan være. Vi trenger lokalsykehusene, som har god generell kompetanse for å sikre og stabilisere pasienter som trenger mer spesialisert behandling. Men mitt hovedpoeng i dag er ikke at vi ikke enkelte ganger skal være enig i endringer. Poenget er at vi må ikke legge ned før et nytt og bedre helsetilbud er på plass, og i særdeleshet før også befolkningen forstår at det faktisk er på plass. Vi er ikke der i dag, heller ikke når det gjelder Ahus og Aker universitetssykehus.