Kari Lise Holmberg (Høyre), 2003-06-04:
Behandlingen av den såkalte mulla Krekar-saken har medvirket sterkt til at fokus har blitt rettet mot flyktningers og asylsøkeres reiser mellom Norge og hjemlandet. Også rapporter fra politiet viser at enkelte asylsøkere reiser utenlands mens deres søknader er under behandling, til tross for at asylsøkere som hovedregel ikke skal tildeles reisedokumenter. Mye tyder på at en del illegal innvandring er mulig på grunn av misbruk av nettopp reisedokumenter. Det er på denne bakgrunn en må se Fremskrittspartiets forslag om å gjøre eksisterende lovverk både strammere, smalere og mindre fleksibelt. Spørsmålet er om en innstramming av regelverket er nødvendig eller hensiktsmessig. Med unntak av Fremskrittspartiet mener samtlige partier i komiteen at dagens lovverk i utgangspunktet er godt nok. Det gir klart grunnlag for at personer som har fått opphold på uriktig grunnlag, kan få asyl- eller oppholdstillatelsen tilbakekalt. Dagens praksis sier dessuten at søknaden henlegges eller blir avslått uten realitetsbehandling dersom en asylsøker reiser ut av Norge eller forsvinner til et annet sted mens søknaden er under behandling. Det er hovedregelen og det normale. I likhet med de fleste mener Høyre det er uakseptabelt at personer som har fått flyktningstatus i Norge, bruker sine norske utlendingspass og reisedokumenter til å reise til hjemlandet på ferie. Slik reisevirksomhet vil være misbruk av asylinstituttet. Det «er alvorlig og krever reaksjon», sier en samlet komite. Det er også en samlet komite som påpeker hvor viktig det er å gi de riktige signalene, slik at økt tilstrømning av asylsøkere uten beskyttelsesbehov unngås. Dagens lovverk er ikke absolutt, men det gir rom for skjønn. En viss fleksibilitet i lovverket er viktig for å kunne ivareta individuelle hensyn i en flyktnings vanskelige livssituasjon. Det er dessuten viktig å merke seg at reisevirksomheten i de langt fleste tilfellene er uproblematisk. Når en person med utenlandsk bakgrunn har oppnådd norsk statsborgerskap, er dette en tillatelse som innebærer at vedkommende har de samme rettigheter som alle andre nordmenn, også i forhold til reisevirksomhet. Jeg viser her til Regjeringens fyldige redegjørelse i forslaget til revidert nasjonalbudsjett. Dette som svar på et tidligere anmodningsvedtak i Stortinget. Mediene setter ofte et skarpt søkelys på enkeltpersoner og uheldige enkeltepisoder. Det er i slike tilfeller forståelig at folk reagerer, og at det kan være både nødvendig og riktig med et kritisk blikk på våre egne lover og regler og på hvordan disse blir praktisert. Både forslagene i denne saken og tidligere vedtak i Stortinget har satt søkelyset på relevante problemstillinger. Det er problemstillinger og utfordringer som Regjeringen orienterer Stortinget om nettopp i revidert nasjonalbudsjett for 2003. Et bredt flertall i komiteen viser dessuten til kommunal- og regionalminsterens brev til komiteen den 12. mars 2003, der det framgår at statsråden ønsker å se nærmere på hvordan regelverket faktisk praktiseres. Med sikte på innskjerping vil det også bli sett nærmere på rutinene ved fornyelse av reisedokumenter og ved utstedelse av nye dokumenter etter at dokumenter er meldt tapt. Også den geografiske avgrensningen for reisevirksomhet vil bli vurdert. Fremskrittspartiet vil, i langt større grad enn det øvrige flertallet på Stortinget, ha lover og regler som er absolutte, automatiske og gir lite rom for å kunne ta menneskelige hensyn. Det finner ikke flertallet i komiteen å kunne støtte og vil derfor at forslaget vedlegges protokollen. Jeg vil avslutningsvis anbefale komiteens tilråding i denne saken.