Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-10-14:
Helsetjenestene våre er i stadig endring. Et blikk bakover i historien viser at antallet sykehussenger har gått ned, særlig de siste årene. Den medisinske utviklingen har gjort det mulig å redusere liggetiden. Det som før var kompliserte inngrep og innebar flere uker på sykehus, kan nå kanskje gjøres på en dag. På den annen side står vi i årene framover overfor store demografiske endringer. Innen 2050 vil det være dobbelt så mange eldre som i dag. Eldre mennesker bruker lengre tid på å komme seg etter sykdom og skade enn yngre mennesker. Videre vet vi at livsstilssykdommer øker, med tilhørende økt behov for helsetjenester. Vi vil få en befolkning som vil ha stadig større forventninger til helsetjenestene og stille stadig større krav, både til hva som skal behandles, og til kvaliteten på tjenestene. Det vil derfor være avgjørende å benytte ressursene til helse på best mulig måte. Da er det også viktig å dimensjonere sykehustilbudet riktig. Helse Sør-Øst regionale helseforetak er nå i gang med en stor omstilling av sitt sykehustilbud. I den sammenheng vises det til at det er overkapasitet på sykehusene i Oslo-området. Dette ser ut til å være basert på modeller fra midten av 1990-tallet og scenarioer for utvikling som ikke er politisk behandlet eller offentlig kjent. Dagens sengetall, dvs. grunnlaget for at det sies å være overkapasitet, synes også altfor høyt. Sykehusene har vært gjennom kraftige effektiviseringer over flere år, mens to–tre år gamle sengetall er utdaterte – og det er disse som ligger til grunn. Hvis man skal mene noe om kapasitet, er det dagens sengetall som må kvalitetssikres med sykehusene, og de må være oppdaterte. Framtidig sengebehov i Helse Sør-Øst er beregnet av SINTEF Helse. Til grunn for vurderingene er det lagt inn scenarioer som tilsier store endringer i bruk av sykehus. Bruk av sykehus er svært interessant, og det er også et høyst politisk spørsmål. Hvilke helsetjenester vi ønsker, bør ligge til grunn for vurderingene av sengebehov. Igjen vil jeg vise til at eldre mennesker står for en stor andel av innleggelsene i sykehusene. Det er avgjørende at sykehusopphold sikrer verdighet for pasientene. I en rapport fra Akershus universitetssykehus kommer det fram at mange eldre mennesker dør kort tid etter utskrivning, og det er uheldig. Årsaken kan være at pasientene skrives ut når de er døende, eller at pasientene kanskje ikke skulle vært innlagt i sykehus i første omgang. I ett alternativ fra SINTEF Helse går alle liggetider ned med 25 pst., samtidig som ingen skal legges inn mer enn én dag før operasjon, og nesten alle under 70 år med korte liggetider skal behandles som dagpasienter. Man tar altså først ut de pasientene som har kort liggetid, og forventer at liggetiden for dem som er igjen, altså de svært syke, kan reduseres med 25 pst. under dagens snitt. For meg virker det ganske usannsynlig. For eldre pasienter i områder med store avstander og lang reisetid og mangelfull kontinuitet i kommunehelsetjenesten kan dette bli tøft. Jeg har til nå snakket om somatikken, men det er tilsvarende svakheter i kapasitetsvurderinger innenfor psykiatri og rus. Modellen ender også opp med at man kan legge ned 900 døgnplasser og avvikle 2 300 årsverk innenfor psykisk helsevern. Jeg frykter at underlagsmaterialet medfører underkapasitet heller enn overkapasitet innen 2025, og at Helse Sør-Øst kan stå i fare for å ta uheldige valg på vegne av framtidens pasienter. Slike endringer i liggetid øker jo også presset på kommunehelsetjenesten. Et redusert sengeantall på sykehus må innebære en tilsvarende oppbygging av kommunale omsorgsplasser som korttidsplasser for rehabilitering og avdelinger for lindrende behandling ved livets slutt, for å nevne noe. Så er det slik at Regjeringen har i sitt forslag til statsbudsjett foreslått stimuleringstilskudd for nybygging eller ombygging av 1 000 sykehjemsplasser og omsorgsboliger, der Regjeringen dekker 25 pst. av utgiftene til byggingen. La meg ta ett eksempel fra mitt eget fylke: I Hordaland er det så langt i år søkt om tilskudd til å bygge langt flere sykehjemsplasser enn de 100 det vil bli gitt tilskudd til i fylket i år. Fylkesmannen i Hordaland vil få en vanskelig oppgave i å prioritere blant søknader til bygging av 100 plasser for de sykeste eldre, som også skal være med her, skjermede enheter for demente og tilrettelagte boliger for psykisk syke, yngre funksjonshemmede og rusmiddelavhengige. For Kristelig Folkeparti er det avgjørende at utbyggingen av sykehjemsplasser står i forhold til behovene. Allerede i dag er det krevende samarbeid mellom sykehus og kommuner om utskrivningsklare pasienter. Mange kommuner mangler omsorgsplasser, sykehjemsplasser og også kompetanse blant ansatte for å kunne ta imot pasienter og gi dem et forsvarlig omsorgs- og behandlingstilbud. Et eksempel er antallet utskrivningsklare på Ullevål universitetssykehus. I Dagsavisen i juni i år leste vi at det til enhver tid ligger mellom 30 og 50 utskrivningsklare pasienter på sykehuset, pasienter som venter på et omsorgstilbud i Oslo kommune. Dette medfører en ekstrakostnad for sykehuset på 30 mill. kr. Slik er det også på mange andre sykehus. Dersom Helse Sør-Østs planer for 2015 skal iverksettes, vil det bli svært vanskelig for pasientene. Forskjellen mellom videreføring av dagens liggetider og forutsetningene i regnestykkene er altså bare for Helse Sør-Østs del 1 800 færre senger i 2015. Antakelser om liggetider påvirker også antallet korridorpasienter. Fenomenet med korridorpasienter vil fortsatt være et problem dersom vi planlegger sengebehovet i framtiden for lavt. Statistikk for årets fire første måneder viser at det i gjennomsnitt var 272 korridorpasienter hver dag ved norske sykehus. Det tilsvarer 2,6 pst. av antall sengedøgn. Dette er uheldig – det mener jo alle – både for kvaliteten på behandlingen, sikkerheten og av hensyn til den enkelte pasients verdighet. Regjeringen, som nå jobber med nytt finansieringssystem, må sikre at det ikke vil være lønnsomt for sykehusene med korridorpasienter. Samhandlingen med kommunene må styrkes, og framtidens behov for sykesenger må også planlegges bedre, tror jeg. Vi må i alle fall være trygge på at det er riktige vurderinger som ligger til grunn. Vi vet at også Legeforeningen er kritisk til påstått overkapasitet i sitt høringssvar til hovedstadsprosessen. De viser også nettopp til feil i grunnlagsmaterialet. Jeg er særlig interessert i å høre statsrådens vurdering av feilene i grunnlagsmaterialet. Og vil statsråden undersøke dette nærmere, dersom han ikke allerede har undersøkt dette? Pasientframskrivingen er basert på fem scenarioer som vil innebære store endringer i helsetilbudet: Flere skal behandles ved dagbehandling framfor ved innleggelse i sykehus, planlagte, men ikke opererte pasienter skal ikke forekomme på kirurgiske avdelinger, akutt syke skal bli liggende på legevakt framfor å innlegges i sykehus, det skal kun være noen få kirurgiske akuttmottak og – det som jeg har brukt mesteparten av tiden på – kortere liggetid. Jeg har ikke med dette sagt at jeg er uenig i denne omstillingen, og at vi skal ha kortere liggetid, men det er jo et kjempeproblem dersom kommunene ikke har kapasitet til å ta imot. Disse to løpene må parallellføres, nemlig ved samhandlingsreformen som helseministeren holder på med, og ikke minst når det gjelder ytterligere oppbygging av sykehjemssenger og omsorgsplasser, hvor det er enormt dårlig kapasitet, må man ta høyde for dette – 1 000 plasser neste år, det er jo ingen ting. Dette må samordnes på en bedre måte. Etter mange år med omlegging til dagbehandling og reduserte liggetider, begynner kanskje effektiviseringen å ramme de mest sårbare gruppene, de som har vært skjermet noe inntil nå. Jeg gleder meg til å høre statsrådens vurdering av denne framskrivingen som han nå ser kanskje kan komme til å bli en realitet om kort tid.