Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 1999-06-18:
Akkurat nå er det mye som går bra, og vi får glede oss over det. Men politisk lederskap er å sørge for at kortsiktigheten ikke får fotfeste i samfunnet. Det er nå framtiden skapes. Dette burde det være lettere å forstå enn noen gang tidligere. For fakta står klart og tydelig skrevet: Et faktum er at Norge må innstille seg på å bli mer oljefattig, samtidig som det hvert år framover blir flere eldre mennesker som trenger omsorg og har krav på gode pensjoner. Et annet faktum er at omstillingene i næringslivet går svært fort. Det blir hevdet at om 20 år vil 80 pst. av de bedriftene vi i dag har, være nedlagt. Det betyr at vi må starte rundt 200 000 nye bedrifter i denne 20-årsperioden. Disse to utfordringene kan vi bare klare ved å føre en politikk som bygger på arbeid og utdanning. Men hva skjer? Regjeringen administrerer fra dag til dag uten å ta disse langsiktige utfordringene alvorlig. Det fremste mål synes å være at vi alle skal dysse oss i søvn under det gamle slagordet «Nu går alt så meget bedre». Jeg syns for øvrig at Høyres Børge Brende hadde et meget godt innlegg om nødvendigheten av å tenke framover. Det er kanskje fordi han tilhører den yngre aldersgruppen, som interesserer seg mer for framtiden og ikke er med på denne kortsiktigheten. Forholdet er at industrisysselsettingen igjen går ned, for første gang på fem år. Det private forbruket vokser sterkt. De offentlige budsjettene blåses opp. Innstrammingen, som det er blitt påpekt her, er mer enn halvert. Utgiftsveksten blir fordoblet, og bruken av oljepenger blir fordoblet fra budsjettet ble vedtatt, til det revideres midt i året. De borgerlige partiene i denne sal er etter min oppfatning igjen i ferd med å blåse opp en ballong som kan komme til å sprekke. Arbeiderpartiet må spørre: Hva skjer hvis oljeprisene på nytt skulle falle? Dette måtte vi spørre om i hele fjor, helt til man innså at man måtte legge om. Man slår seg på brystet over at rentene blir satt ned. Først fører man en finanspolitikk som fører til at rentene nesten tredobles, og så får man rentene ned 2 pst., men de er fortsatt mye høyere enn hos våre handelspartnere. Med den finanspolitikk som nå føres, vil rentene sannsynligvis forbli på et altfor høyt nivå, og tonene fra finansministeren er annerledes nå enn de var bare for få måneder siden. Statens utgifter – utgiftsveksten – brukes ikke først og fremst til det som er framtidsrettet. 10 års satsing på utdanning avløses nå av satsing på privatskolerBarnehageutbyggingen stopper praktisk talt opp. Barnehagene og skolefritidsordningen blir etter hvert så dyre at mange ikke har råd til å benytte seg av tilbudene.Regjeringen sitter passiv og ser på at deler av industrien glir inn i en krise. Det er faktisk opposisjonen som må gripe inn. Uføretrygdingen øker igjen. I fjor ble over 30 000 nye uføretrygdet. Utviklingen fortsetter i år. Nå er rundt 10 pst. av befolkningen i yrkesaktiv alder uføretrygdet. De yrkesaktive må belage seg på en betydelig skatteøkning når den store økningen i antall pensjonister kommer over århundreskiftet, hvis vi i mellomtiden har svekket industrien, hvis vi i mellomtiden har skjøvet enda flere ut av arbeidslivet, og hvis vi lar være å satse på barn og ungdom nå. Arbeiderpartiregjeringene sørget for å bringe økonomien i generasjonsmessig balanse. De politikere som ikke lever bare i nuet, men som har interesse for framtiden, bør merke seg at det i revidert nasjonalbudsjett nå står at det ikke lenger er generasjonsmessig balanse i økonomien. Arbeiderpartiets vei er derfor en annen enn det stortingsflertallet legger opp til: Arbeiderpartiet vil stimulere ungdom til å ta utdanning.Arbeiderpartiet vil stimulere kommunene til å satse på den offentlige skolen.Arbeiderpartiet vil stimulere alle som kan velge, til å velge arbeid framfor trygd.Arbeiderpartiet vil gjøre det lettere for folk å ha arbeid ved å satse på barnehager og bygge videre ut foreldrepermisjonen.Arbeiderpartiet vil ta vare på den industrien vi har, og legge grunnlag for entreprenørskap, teknologiske framskritt og kompetanseheving av arbeidstakerne. Styring i våre dager er først og fremst å sørge for at arbeid og utdanning lønner seg. Det er bare da framtiden trygges. Derfor går Arbeiderpartiet inn for å fortsette satsingen på den offentlige skolen. Arbeiderpartiet er ikke imot private skoler, men det kan ikke være en offentlig oppgave å finansiere private skoler som undergraver den offentlige skolen. Den offentlige skolen er noe av det mest dyrebare vi har i vårt samfunn i en tid da kunnskap betyr mer og mer, og i en tid da vi har behov for felles møteplasser for barn og ungdom med forskjellig religiøs og etnisk bakgrunn. Vi må skape mer fellesskap. Det er også det som gjør at Norge blir et lærende samfunn. Læring skjer i gode fellesskap. Derfor vil Arbeiderpartiet også fortsette satsingen på barnehager. Barnehagene må bli billigere og mer tilgjengelige for alle. Barnehager er bra for barna og bra for samfunnet. Barnehagene gjør det mulig for de voksne å delta i arbeidslivet og samtidig være trygge for barna. Det er trist å se at utviklingen i barneomsorgen privatiseres til et uoversiktlig dagmammamarked. Arbeid til flere er også utgangspunktet for det forslaget Arbeiderpartiet varsler om en omfattende omfordeling av skattene. Vi vil gi de lavtlønte flere tusen kroner i skattelette, slik at de kan få mer å leve av. Dermed blir det også mer lønnsomt å gå fra trygd til arbeid. De som i dag vil gå fra trygd til en jobb med lav lønn, opplever enten å tape på det, eller de har lite å tjene på det. Derfor er det god fordelingspolitikk å gi skattelette til de laveste inntektene. Det er også vår politikk for å bedre økonomien og bomulighetene for ungdom. De beste virkemidlene her er å gjøre skolebøkene billigere og å bygge flere studentboliger. Flere studentboliger vil også være et nødvendig skritt for å få tilbake en sosial boligpolitikk. Problemet nå er at det bygges for få boliger, særlig utleieboliger. Det å bygge boliger for de titusener av nye studenter vi har fått de siste årene, er derfor sosial boligpolitikk i dobbelt forstand. Arbeiderpartiet skaffet ungdommen studieplass. Nå vil vi arbeide for å skaffe ungdommen bolig. Arbeiderpartiet har fått gjennomslag for nesten alle våre tiltak overfor industrien. Det er vi glad for. Vi har fått mer penger til desentralisert utdanning, til flere studentboliger, sykehusene og barnehagene. Det tas med andre ord noen skritt i riktig retning for arbeid og utdanning. Men flertallet lar seg bare bevege litt. Det er f.eks. uforståelig at Arbeiderpartiet ikke får flertall for 560 flere studieplasser innenfor informasjonsteknologi. En politikers første plikt er å innse sammenhengen mellom nåtid og framtid. Framtidens samfunn skapes av dem som lever nå. Generasjonene må sørge for hverandre i tur og orden. Arbeiderpartiet må derfor tenke på ungdommen og framtiden. Skal vi skape et samfunn som er trygt for dem som bygde samfunnet, må vi skape muligheter for dem som bygger samfunnet nå. Slik er sammenhengen mellom den store satsingen som vi må foreta på eldreomsorgen i årene framover, og arbeid og utdanning. Arbeid og utdanning må lønne seg – vi må føre en politikk for det.