trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
For først å ta tak i dette med grensekontrollen og at Stortinget i sin tid sa at grensekontrollen var avgjørende. Ja, det er helt åpenbart at kontroll med import av mat og levende dyr er avgjørende viktig. Det Stortinget naturligvis verken tok stilling til eller hadde noen spesiell mening om da, var andre mulige kontrollordninger. Det som var åpenbart, var at man måtte ha kontroll med import av levende dyr og mat. Jeg tror ikke Stortinget hadde noen dramatisk og kvalifisert oppfatning om at denne kontrollen nødvendigvis måtte skje på grensen og på den måten det gjøres nå. Den kontrollen som i dag gjennomføres på grensen, er sikkert rimelig god, men det er en stikkprøvekontroll, og med fallende frekvens. Hvis vi eksempelvis importerer 1 000 enheter, er det 60 av disse enhetene det tas prøver av. Man må altså ikke forherlige dagens system til de grader. Det er et rimelig godt system, men det er ikke slik at man nå forlater noe bunnsolid for å gå over til noe som er relativt slapt i fisken(latter i salen) (latter i salen) Så sier representanten Jakobsen at vi trenger et bedre kontrollsystem når økt handel kommer – og det er mulig det skjer hvis det blir den type utvikling WTO ser for seg. I dag importerer vi 700 000 tonn på denne måten, mens det ved grensehandel importeres 130 000 tonn i plastposer av enkelte av oss. Og det er nettopp det jeg tror at vi nå får, jeg tror at dette er et bedre system, med merking, med kontroll hos produsent, med kontroll hos mottaker. Jeg tror altså ikke at vi forlater noe som var bedre. Jeg tror at vi nettopp ivaretar dette med å få et bedre system.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Først til det Forbrukerrådets leder sa i åpen høring – og som jeg ikke fikk tid til å svare representanten Jakobsen på – at dette var «gambling». Jeg sa da til henne at jeg syntes dette var noe merkelig – det dreide seg spesifikt om grensekontrollen – for på Forbrukerrådets rådsmøte i august gikk man gjennom dette og sa nærmest at for at vi skulle kunne godta, anerkjenne eller forstå denne avtalen, måtte de og de tingene være på plass. Alt det er på plass, slik at vi har imøtekommet de tingene som lå der. Det hevdes at den eneste årsaken til at denne avtalen ble forhandlet fram, er hensynet til vår fiskeeksport. Nå er det svært viktig, men det er altså slik at da vedlegg I trådte i kraft i juli 1994, var det en bestemmelse i den om at disse forholdene skulle det forhandles om i løpet av 1995. Og når det gjelder dette med fiskeeksporten, og at EU ikke kan diskriminere oss, så er det ikke diskriminering at Norge havner i samme situasjon som andre tredjeland. Det er jo det som er situasjonen. Vi har unntak fra dette nå nettopp fordi vi arbeider med denne avtalen, og hvis vi vedtar den, vil vi ikke være et tredjeland. Vedtar vi den ikke, er vi et tredjeland og får naturligvis samme type kontroll med vår eksport som andre tredjeland. Så til spørsmålet om jeg kan garantere at det ikke blir mer matbårne sykdommer. Det jeg kan si, er at dette systemet, så langt jeg kan forstå, så langt våre fagmyndigheter kan forstå, er et bedre system enn det vi har i dag. Og da skulle jeg tro at det også etter hvert vil føre til bedre matkvalitet, ikke bare i Norge, men i hele Europa.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Jeg hadde i og for seg ikke tenkt å ta noen replikk på Gundersen. Hans glitrende innlegg står sikkert på egne ben. Det jeg vil spørre om, har ikke mye med denne avtalen å gjøre. Men siden Fremskrittspartiet er basert på liberale ideer – man binder ikke sine medlemmer osv. – kunne det være litt spennende å høre Gundersen forklare hvorfor man i denne saken eksplisitt uttaler i sin merknad at medlemmene ikke er bundet. Hva er grunnen til at man gjorde det i denne saken? Jeg spør fordi jeg forsøker å få begrep om hva de liberale grunnideene egentlig er.
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Jeg har forståelse for at er man motstander av EØS-avtalen, er det vanskelig å være tilhenger av en utvidelse av den samme avtalen. Så jeg forstår at Halvorsen her har et problem. Men med hensyn til at EU skal være så særlig slemme, og at de ligger i gropa for å ta oss hvis vi ikke inngår i denne avtalen, er det altså slik at tredjelandsbestemmelsen når det gjelder import fra tredjeland, er en ordning som har eksistert i snart to år. Jeg har ikke noen tro på at det vil gi Norge systematiske fordeler ved import hvis vi nå blir stående som et tredjeland. Det er også slik så langt jeg kan forstå, at SV ikke kan være så dramatisk imot denne avtalen. Hvis det nå ikke er nok en merknad som har kommet inn her under utenlandsopphold, står det her, og jeg siterer fra SVs merknader: «Dersom det bygges opp et tilstrekkelig kontrollapparat og regelverket praktiseres strengt, kan dette gi forbrukerne et vern som ikke er vesentlig svakere enn i dag.» Så det er nok ikke slik at SV er så systematisk sterkt imot det som skjer. Det er klart at man kunne bygge opp mye mer kontroll, man kunne bygge opp murer rundt grensen osv. Men det går en grense for hva man er i stand til å gjøre i samfunnet i dag. Hvis jeg forstod representanten Halvorsen riktig, sa hun at vi nå gir fra oss mulighetene til å gripe inn på relevant og adekvat måte når det er behov for det. Da må jeg spørre: Mener Halvorsen at vi ikke har mulighet til å sette inn nasjonale tiltak når vi mener at det er nødvendig? Er det slik at vi ikke på nasjonal basis kan vurdere å bruke sikkerhetsklausulene?
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Jeg har forstått gjennom den debatt om denne saken som har gått forut for debatten her i salen, at det er to sider ved denne avtalen som folk tar sitt utgangspunkt i. Det ene er en vurdering av avtalens faktiske, materielle innhold. Blir systemet godt nok? Blir kontrollen god nok etter denne avtalen? Det andre er at man som utgangspunkt er motstander av norsk medlemskap i EU, og det forstår jeg også på en måte blir synonymt med at man også er motstander av denne avtalen fordi man føler at dette bringer oss enda nærmere EU. Jeg har forstått at det er de to typer av grunnlagsargument som ligger der. Jeg for min del har vanskelig for å forstå det siste argumentet. Nå vet jeg at representanten Hove selv var EU-motstander i 1994 – jeg vet ikke om han er det fremdeles, jeg ser i avisene at det er stadig frafall i de rekker – og jeg må spørre Hove, hvis han vil være vennlig å svare på det: Er det vanskelig å kombinere en positiv holdning til denne avtalen med et nei-syn til norsk medlemskap i EU?
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Jeg må få lov til å følge opp litt av det representanten Nybakk tok opp i sted, for argumentene om at Regjeringen for så vidt er tvunget av stortingsflertallet til å komme med en avtale, er litt forvirrende. I Voksenåserklæringen står det at man vil forsøke å reforhandle avtalen. Konsultasjonen i Stortinget tror jeg ikke påla Regjeringen noe spesielt. Stortinget ble orientert og ønsket Regjeringen lykke til videre med forhandlingene. Utenriksministeren har for sin del vært meget tydelig og har naturligvis gjort det klart at avtalen er noe Regjeringen ønsker og som Regjeringen anbefaler. Ellers, som han sa i den åpne høringen, ville den rett og slett ikke blitt lagt fram for Stortinget. På radioen i dag, i Politisk kvarter, uttalte statssekretær Haga fra ministerens eget departement at denne avtalen kunne vi vært foruten, men at stortingsflertallet ville ha den. Jeg ber utenriksministeren forklare, like klart som han som oftest gjør, Regjeringens faktiske posisjon. I tillegg, hvis ministeren får tid til å svare på det: Etter at sonderingene for reforhandlingen av forslaget viste seg ikke å føre fram, skapte de en del kompensasjonsordninger, konstruerte nasjonale tiltak. Hvilke nasjonale tiltak utover zoonoseenheten er det denne regjeringen har brakt fram i tillegg til det den forrige regjeringen hadde lagt klart?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-12-17:
Norsk fiskeeksport er en av de næringene som vil bli rammet hvis man ikke skulle gå inn for denne avtalen. Norsk fiskeeksport er eksportnæring nr. 2 i dette landet. Vi eksporterer en million tonn til EU, ca. 15 trailerlass med fisk pr. arbeidstime eksporteres til EU fra Norge. Denne avtalen går selvfølgelig begge veier; vi importerer bl.a. kjøtt fra EU, ca. ett trailerlass pr. måned. I en merknad fra Senterpartiet i den innstillingen som er til behandling, står det: «Dette medlem har imidlertid merket seg at det i proposisjonen ikke har vært mulig å dokumentere hvilke økonomiske og praktiske konsekvenser det vil få for norsk fiskeeksport til EU, sammenlignet med dagens situasjon, dersom Stortinget ikke aksepterer veterinæravtalen.» Her ligger det etter mitt skjønn hva jeg vil kalle for en insinuasjon mot Regjeringen og fiskeriministeren. Det står at det «ikke har vært mulig å dokumentere». Underforstått: Man har prøvd, men man har ikke lykkes i bestrebelsene på å dokumentere dette. Jeg synes fiskeriministeren både i de åpne høringene og ellers i det alminnelige ordskifte på en aldeles utmerket måte, for øvrig sammen med et samlet norsk fiskeeksportmiljø, har anskueliggjort hvilke konsekvenser det ville kunne få hvis man fulgte mindretallet i Regjeringen. Jeg kunne tenke meg å få saksordførers vurdering av hvilke konsekvenser han ser for norsk fiskeeksport hvis Stortinget – mot formodning – skulle følge mindretallet i Regjeringen.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-12-17:
Jeg hadde ikke trodd jeg skulle oppleve i Stortinget at fiskeriministeren – forhenværende stortingsrepresentant på nordlandsbenken og Enoksens kollega i forrige periode – og Enoksen skulle ha så totalt forskjellig oppfatning av den virkeligheten som vil kunne inntreffe avhengig av om man går inn på avtalen eller ikke. Jeg føler meg rimelig sikker på at kystbefolkningen i både nord og sør vil takke Angelsen for den heroiske kampen han har ført, kanskje ikke minst i sitt eget parti. Når formannen i næringskomiteen greier å hoste opp Norges Fiskarkvinnelag som de eneste som har gått mot denne avtalen i fiskermiljøet, sier jeg: Stakkars dem når «kallan» kommer hjem fra fiske! Og Holte spør: Har ikke Høyre motforestillinger? Motforestillinger? Dette er en avtale som en nei-regjering nærmest på død og liv går inn for, og sågar senterpartistatsråder går inn for, og så spør en om Høyre har motforestillinger! Det er beskrevet i proposisjonen på en aldeles utmerket måte, og jeg må si det er rart at formannen i næringskomiteen nærmest ikke tillegger noe vekt til det faktum at EU-fiskere, EU-oppdrettere, med loven i hånd vil kunne gjøre det de tidligere nærmest har gjort i sivil ulydighet, nemlig å åpne norske fisketrailere. Er det noen som tviler på at de kommer til å bruke alle midler som står til disposisjon for at EUs kontrollverk skal bruke alle de hjemlene som er til stede hvis vi ikke skulle gå inn på avtalen? Derom må det ikke herske noen tvil. Nei, Angelsen har gjort en fantastisk innsats kort og godt, og det trenger han ros for. I forhold til den utmerkede artikkelen som han sendte land og strand rundt om dette, vil jeg spørre Enoksen: Hva er det Enoksen har sett som Angelsen ikke har sett, eller som han eventuelt ikke vil se? Og hva er det i Angelsens artikkel som beskriver virkningene, som Enoksen konkret er uenig i?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1998-12-17:
En liten parentes i fortsettelsen av det den forrige replikanten var inne på, og det som Gjønnes sa, at denne regjeringen hadde lyst til å fortsette. Det er jo bra at en i hvert fall har en regjering som har lyst til å være der den er. Jeg registrerer at det også er andre som har lyst til å være der. Men det jeg kunne tenke meg å spørre om i den forlengelsen, er: Er det for Kristelig Folkepartis del slik at hvis man på det tidspunktet da man debatterte dette i Stortinget for ikke mer enn vel halvannet år siden, hadde visst at det var mulig å oppnå det som er oppnådd gjennom forhandlingene og det som er klarlagt i proposisjonen for avbøtende tiltak, alternative tiltak, eller hva en skal kalle det, ville det i seg selv kanskje ha vært tilstrekkelig til at man den gang hadde inntatt et annet standpunkt? Så et annet spørsmål som går på de kontrolltiltakene som er satt inn. Statsråden redegjorde på en grei og detaljert måte for det som nå settes inn, og vi vet jo alle at dagens praksis ikke er noen ideell tilstand. Nå er det slik at det ikke er lett for en statsråd, ei heller for noen andre, å overbevise andre medlemmer av denne forsamling – og slett ikke hele partiet – og få dem til å endre standpunkt under behandling av en sak. Det er langt mellom hver gang slikt skjer. Men jeg kunne ha tenkt meg at statsråden likevel tok det utgangspunktet at han skulle prøve på det, og da ut fra de områder der statsråden mener at de kontrollmulighetene vi nå får, er bedre enn de vi har. Hvilke tiltak som nå settes inn, er slik at de ikke bare kompenserer, men overkompenserer? Jeg har forstått det slik at det er formulert som at det er tilfredsstillende, men gjennom høringene gikk det vel fram at på en del områder er det bedre det som kommer nå, enn det som er tilstanden i dag. Dette antar jeg vil være et vektig argument for dem som har tatt et negativt standpunkt, men som fremdeles ikke har avgitt sin stemme.
Johan J. Jakobsen (Senterpartiet), 1998-12-17:
Jeg vil gjerne ta utgangspunkt i det jeg tror saksordfører og jeg er enige om. For det første at økt internasjonal handel med mat og annet biologisk materiale øker risikoen for smitte og sykdom. For det andre at Norge står i en svært gunstig situasjon både hva angår matbårne sykdommer og når det gjelder dyrehelse. Vi vet også at økt handel med mat er en forutsetning og et mål for WTO, og vi vet at det i Stortinget er et press i tilsvarende retning. I 1992 da vi fikk EØS-avtalen, het det at grensekontrollen var «avgjørende for opprettholdelse av vår gunstige dyrehelse». I innstillingen til EØS-proposisjonen ble det understreket hvor viktig det var for oss at Norge kunne beholde de nasjonale bestemmelsene når det gjaldt handel med dyr og matvarer. Siden 1992 har handelen med animalske produkter økt, og smittesituasjonen i de land vi handler med, er forverret. Det ble dokumentert under høringene. Og i en slik situasjon skulle en normalt tro vi skulle trenge et bedre kontrollsystem og en strengere kontroll. Men, som det ble sagt her i stad, for å lette norsk fiskeeksport forlater en føre var-prinsippet og velger bort et grensekontrollsystem som i 1992 ble framhevet som ikke bare viktig, men som avgjørende. Fordi dette først og fremst er et forbrukerspørsmål vil jeg stille følgende spørsmål: Har saksordføreren forståelse for den bekymring som lederen for Forbrukerrådet uttrykker på forbrukernes vegne når hun omtaler dette som en «risikofylt gambling»?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-17:
Dette slapp i fisken- argumentet, altså det fiskeargumentet som saksordføraren var inne på, vil eg gjerne ha utdjupa litt. Sjølve utgangspunktet for at ein nå har forhandla fram ein avtale, er jo nettopp dette med norsk fiskeeksport. Det sa Jagland, og det seier nå Bondevik-regjeringa, sjølv om dei nåverande regjeringspartia sa noko heilt anna i opposisjon. Då tenkte jo me i SV at dette argumentet ville bli skikkeleg utgreidd i stortingsproposisjonen og i høringane. Men det har jo ikkje skjedd. Det finst altså ikkje nokon dokumentasjon for behovet for denne avtalen. Tvert imot ville jo EU hamna i ein konflikt så vel med EØS-avtalen som med WTO-avtalen om norsk fiskeeksport blei diskriminert i grensekontrollen. Så eg må rett og slett spørje saksordføraren om det eigentleg er behov for denne avtalen, eller om det er andre behov som stortingsfleirtalet har i denne saka. Det andre spørsmålet: Føremålet med EØS-avtalen er auka handel begge vegar, og det er klart at me har ein stor handel med laks, som Gabrielsen var inne på, men ikkje ein særleg stor handel med EU. Anne-Lise Bakken seier i dag til nokre aviser at det er tøvete av Arbeidarpartiet om dei meiner at det ikkje blir meir handel. Og når saksordføraren er kjend med at det er meir salmonella og andre matborne sjukdomar i EU – kan då ordføraren for denne saka som altså seier at kontrollen nå vil bli betre, lova det norske folket at det ikkje vil bli meir matborne sjukdomar i Noreg?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-17:
Representanten Steensnæs frå Kristeleg Folkeparti, Rogaland, helsar nå heim til Rogaland. Etter to år har han altså skifta diametralt standpunkt i forhold til det som blei sagt til veljarane. I 1992 slutta Stortinget seg til ei vurdering av den norske grensekontrollen som gjekk på at den var avgjerande for ivaretaking av vår gunstige dyrehelse. I 1997 sa Kristeleg Folkeparti sin hovudtalsmann om dåverande arbeidarpartiregjering: «Det er … uttrykk for en forstemmende historieløshet når Regjeringen nå går inn for å fjerne den veterinære grensekontroll mot EU-landene.» Det er berre to år sidan, det. Kristeleg Folkeparti støtta saman med SV eit forslag frå Senterpartiet om å avbryta forhandlingane om veterinæravtalen nettopp fordi det ikkje var bruk for han. I dag anbefaler altså Kristeleg Folkeparti sine representantar Steensnæs og Are Næss, som også var hovudtalsmann i 1997, og fleirtalet i Kristeleg Folkeparti denne avtalen, som det altså var historielaust å støtta. Når Kristeleg Folkeparti gjer eit knefall for ja-partia og sviktar sine eigne standpunkt så fundamentalt, er det klart at dei er med på å auka politikarforakta kolossalt. Mitt spørsmål til Steensnæs blir som følgjer: Når ein for to år sidan meinte at det ikkje var behov for denne avtalen, kvifor er denne meininga nå heilt gal? Er dette noko som er totalt uinteressant for Kristeleg Folkeparti? Er det ikkje sant det ein sa tidlegare, at det er historielaust å støtta ein slik avtale?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-17:
Innstillinga blir nok ingen bestseljar, men eg trur ein skal vera opptatt av det som folkefleirtalet i denne saka meiner, nemleg det motsette av det fleirtalet her inne i salen meiner. Då kan det vera at det som kan verka keisamt og tamt her i dag, får ei anna vinkling når problema eventuelt begynner å melda seg. Det trudde eg at òg Venstre var opptatt av. Eg føler meg på ein måte på fisketur, for ofte når eg er på fisketur, går eg tomhendt heim. Det gjer eg òg i dag. For dette fiskeargumentet som òg Venstre heng seg på og klamrar seg til som eit argument for å vera for denne avtalen, får eg ikkje dokumentert. Og når utgangspunktet for heile denne avtalen er nettopp fisk, så er det urovekkande at ingen, heller ikkje Venstre, kan dokumentera dette. Eg må derfor stilla følgjande spørsmål til representanten Hove: Kva er dei konkrete problema som me vil møta dersom me seier nei? Og korleis vil dei eventuelle problema vere i forhold til EØS-avtalen og til WTO-avtalen? Er det ikkje slik at ein ikkje skal diskriminera – er det ikkje det desse avtalane dreier seg om? Og er det ikkje dermed unødvendig å vedta denne avtalen i dag?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-17:
I 1992 slutta Stortinget seg til ei vurdering av den norske grensekontrollen som sa at den var «avgjørende for opprettholdelse av vår gunstige dyrehelse». I 1997 sa Kristeleg Folkepartis hovudtalsmann om den dåverande arbeidarpartiregjeringa: «Det er etter min mening uttrykk for en forstemmende historieløshet når Regjeringen nå går inn for å fjerne den veterinære grensekontroll mot EU-landene.» Og Kristeleg Folkeparti støtta saman med SV eit forslag frå Senterpartiet om å avbryta forhandlingane om veterinæravtalen. I dag anbefaler utanriksministeren og Kristeleg Folkeparti den same avtalen som dei for snautt to år sidan sa det var historielaust å støtta. Dette blir store omvendingar på kort tid. Det må til og med bli kraftig kost for Kristeleg Folkeparti når det skjer så store ting i løpet av to år. Eg lurer på kva dette er uttrykk for. Eg er i alle fall sikker på at det vil auka politikerforakta når ein kan stella seg så lemfeldig til politikken som Kristeleg Folkeparti gjer. Så i forhold til Danmark: Der har nemleg Kristelig Folkeparti prøvd å gjera noko med veterinærordninga i EU, men dei kan ikkje få gjort noko. Då dei hadde eit større utbrot av den antibiotikaresistente salmonellavarianten DT 104, reiste Kristeleg Folkeparti spørsmålet om dei kunne gjera noko for å stansa matimport og dermed gjera noko med det problemet. Men då var svaret frå landbruksministeren at dei kunne ikkje ha ein særleg dansk kontroll ved grensa – korkje med svinepest eller med DT 104. Synest utanriksministeren at det er tilfredsstillande å innføra eit system som Kristeleg Folkeparti i Danmark eigentleg ønskjer avskaffa fordi dei ønskjer nasjonal kontroll?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-17:
SV er einig i dei styrkingstiltaka som Regjeringa legg opp til når det gjeld veterinærproblematikk. Det eg gjerne vil be landbruksministeren om, er ei stadfesting av at det er dette landbruksministeren står for. I Danmark har det vore kritikk av den veterinære ordninga som EU påtvingar landet. I samband med bl.a. salmonellavarianten DT 104 har det blitt reist spørsmål om den veterinære grensekontrollen. Svaret frå den danske landbruksministeren viser i klartekst kva landbruksministeren i Noreg ønskjer seg her i landet. Han seier: «Det jeg ikke kan gjøre – verken med svinepest eller DT 104 – er å innføre et særlig dansk krav om kontroll ved grensen. Det vil nemlig være i klar motstrid med Danmarks internasjonale forpliktelser i forhold til de øvrige EU-land.» Det landbruksministeren då seier, er at det nå vert pålagt importørane å ta dette ansvaret. Og han seier vidare: «Det påhviler derfor også den enkelte gårdbruker et visst ansvar for å bidra til å minimere den risiko som det måtte være ved samhandel, ved i størst mulig omfang å avstå fra å inn- og utføre levende dyr.» Det eg ønskjer å få vita frå landbruksministeren, er: Er det dette systemet landbruksministeren ønskjer seg?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-17:
Som me alle er klar over, var utgangspunktet for heile veterinæravtalen fiskerinæringa sitt behov. Det ville bli store problem for fiskeeksporten, blei det sagt av Jagland, og nå er det altså Angelsen som hevdar det same. Eg seier «hevdar», for dette er nemleg ikkje blitt dokumentert. Så nok ein gong må eg be om ein dokumentasjon på dette påståtte problem. At EU skal lage massevis av problem for norsk fiskeeksport, det må dokumenterast. Og då blir det feil av fiskeriministeren å seia at det er opp til oss å bevise det. Me har ikkje ønskt oss denne avtalen, og etter det ein har kunna dokumentera i forhold til Svinesund og andre stader, eksisterer ikkje desse problema. Dei vil heller aldri oppstå, så behovet for dokumentasjon i denne saka er å finna hos fleirtalet og fiskeriministeren. Eg må difor få sitera Senterpartiet sin glimrande merknad i innstillinga på dette punktet, og spørja om fiskeriministeren er ueinig i dette. Merknaden lyder: «Dette medlem har imidlertid merket seg at det i proposisjonen ikke har vært mulig å dokumentere hvilke økonomiske og praktiske konsekvenser det vil få for norsk fiskeeksport til EU, sammenlignet med dagens situasjon, dersom Stortinget ikke aksepterer veterinæravtalen.» Eg går då ut frå at den dokumentasjonen som Senterpartiet ønskjer seg, og som SV ønskjer seg, ikkje finst, men kan fiskeriministeren legga den fram her og nå?
Fridtjof Frank Gundersen (Fremskrittspartiet), 1998-12-17:
Jeg synes det siste innlegget vitner om én ting, og det er at Høyre iallfall ikke er noe liberalt parti. Fremskrittspartiet har det ikke med å binde stortingsgruppen. Selv ventet jeg i ni år før jeg ble medlem av et politisk parti, etter at jeg ble valgt inn på Stortinget. Hva i all verden skal vi med gode hoder her i Stortinget, hvis det eneste som skal komme til uttrykk, er et sammenkokt partisynspunkt? Da fortjener vi faktisk ikke annet enn dårlig lønn. Hva har vi bruk for av gode hoder hvis de skal drukne i siste landsmøtevedtak? Jeg vil bare si at det kan tenkes at også Fremskrittspartiets gruppe blir bundet, men da må vi ha et spesielt vedtak med et stort flertall – jeg stemmer alltid mot slike vedtak, det hender at jeg taper – men hvorvidt det er noen, og hvor mange, av Fremskrittspartiets representanter som etter grundig overveielse har funnet at de vil støtte Senterpartiet i denne saken, vet jeg faktisk ikke.
Fridtjof Frank Gundersen (Fremskrittspartiet), 1998-12-17:
Jeg må si at når det gjelder det siste innlegget, som formodentlig var ferdigskrevet på forhånd – og det er jo ikke akkurat en replikk – kan jeg bare henvise til hva saksordføreren har sagt om denne saken. Han har utredet dette spørsmålet på en aldeles utmerket måte. For øvrig må jeg si at i denne saken har jeg spesielt tillit til fiskeriministeren og landbruksministeren – særlig når disse er enige.
Fridtjof Frank Gundersen (Fremskrittspartiet), 1998-12-17:
Til saksordføreren kan jeg opplyse at denne bemerkningen snek seg inn under et av mine mange utenlandsopphold!(Munterhet i salen) (Munterhet i salen)
Jan Johnsen (Høyre), 1998-12-17:
Jeg syns det var et meget godt innlegg Fridtjof Frank Gundersen holdt for denne avtalen, men det er en del ting som jeg likevel vil ta fatt i. Frihandel er et vesentlig prinsipp for Fremskrittspartiet, sa representanten Gundersen. Han er imot tekniske handelshindringer. De som er mot denne avtalen, er meget sterkt imot tilknytning til EU, sa han videre. Så hadde han et glimrende eksempel på turismens virkning på samfunnet, der jeg støtter ham fullt og helt. Han støttet seg også til de fagpersoner som anbefaler avtalen, og til de to statsrådene fra Senterpartiet som går inn for avtalen. Alt dette avspeiler et bilde av trygghet, sa Fridtjof Frank Gundersen. Ikke desto mindre kan man lese i innstillingen på side 7: «Fremskrittspartiets stortingsgruppe har vedtatt å støtte avtalen, men uten å binde sine representanter under avstemningen.» Det er ganske merkelig at et parti hvis representant har holdt et så glimrende innlegg for avtalen, klarer å formulere seg så uklart når det gjelder sine egne representanter. Det er nesten som å høre representanten Hagen i EU-debatten da de skulle ha begge beina i løse luften, slik som Venstre i sin tid pleide å ha. Men at Fremskrittspartiet skulle havne i samme bås, syns jeg er merkelig, spesielt etter det glimrende innlegget til Fridtjof Frank Gundersen. Mitt spørsmål blir da: Er det slik at det ikke helt og klart er enstemmighet i Fremskrittspartiet, slik som Fridtjof Frank Gundersen har sagt fra denne talerstolen? Er det slik at vi kan vente store utglidninger når avstemningen kommer?
Unn Aarrestad (Senterpartiet), 1998-12-17:
Det kom ikkje overraskande at frihandelens fremste talsmann hyllar denne avtalen. I komiteen argumenterer Framstegspartiet for at me skal slutta oss til avtalen, m.a. grunna nervøsitet for at eksporten av fisk skal verta meir tidkrevjande og kostbar. Samtidig seier komiteen, også med Framstegspartiet: «Flertallet mener at det er vanskelig å si eksakt hvor store og hyppige forsinkelsene vil bli.» Det er altså ingenting eksakt her. Ingen tal er lagde på bordet, ingen dokumentasjon er presentert. Alt kan tyda på at påstandane om ulempene for fiskeeksporten er ein bløff. Og det har ikkje mangla på etterlysingar etter fakta. Så syner det seg etter kvart som detaljane vert kjende, at avtalen likevel på enkelte område kan verta dramatisk for fiskerinæringa, men i stikk motsett retning. Avtalen krev at båtar frå land utanfor EØS skal kontrollerast på kontrollstasjonar EU har godkjent. Dei er det ti av langs norskekysten. Dette har mest å seia for leveransar av russisk fisk som må innom ein kontrollstasjon før fisken kan leverast på eit norsk mottak, med dei følgjene som det får. I tillegg opnar avtalen for import av levande fisk. Erfaringane med fiskesjukdomen furunkulose på 1980-talet syner kor sårbar fiskerinæringa er for slik import. Då vart det gitt dispensasjon for import av smolt frå oppdrettsanlegg i Skottland. Det kosta næringa over 1 milliard kr å få bukt med sjukdomen. Dette syner at veterinæravtalen fort kan verta kostbar også for fiskerinæringa. Så til slutt: Kva konkret er det som gjer at Framstegspartiet trur at fiskeeksporten vil verta skadelidande ved eit eventuelt nei til veterinæravtalen?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1998-12-17:
Kristelig Folkepartis standpunkt til veterinæravtalen var bestemt ut fra spørsmålet om Norge skulle skifte veterinærregime. Den debatten hadde Stortinget den 23. januar 1997. Den gang var Kristelig Folkeparti imot dette og stemte for et forslag om at det gjeldende veterinærregimet med grensekontroll skulle opprettholdes. Men et klart flertall gikk altså imot dette. På det grunnlaget og med det utgangspunktet har Stortingets standpunkt blitt tatt, og Regjeringen har da fulgt opp dette med de såkalte kompensatoriske tiltak. Det Kristelig Folkeparti i dag vurderer, er hvorvidt det ut fra det grunnlaget Stortinget skapte, er fremforhandlet en avtale med kontrollrutiner som gjør det forsvarlig å kunne anbefale dette. Det er dette Kristelig Folkeparti i regjering har stilt seg bak, det er dette Kristelig Folkepartis stortingsgruppe, med et par unntak, vil slutte seg til. Etter vårt syn er denne avtalen god nok, ja den er på flere punkter bedre – som jeg også sa i mitt innlegg – enn det eksisterende kontrollregimet. Det er selvfølgelig ikke til hinder for at også det eksisterende kontrollregimet kunne forbedres. Dette vil hele tiden være spørsmål om hvor mye en vil legge inn av supplerende tiltak for å forbedre et kontrollregime. Så denne sammenligningen som representanten Frost Sterri inviterer meg til å gjøre, er det ikke uten videre enkelt å gjennomføre. Når det så gjelder forholdet til Senterpartiet, kan jeg forsikre representanten Frost Sterri om at det er utmerket. Jeg vil også minne om at Senterpartiet i regjering har ulike syn på dette. Og at Senterpartiets stortingsgruppe samlet vil gå imot dette, har jeg også stor respekt for.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1998-12-17:
Kristelig Folkeparti tar fullt ansvar for avtalen slik den nå foreligger. Men jeg har liten sans for Marit Nybakks forsøk på å skrive om historien. Faktum er altså at Stortinget den 23. januar 1997 hadde dette til debatt, og Kristelig Folkepartis votering i den debatten har jeg da gjort kjent i en tidligere replikk. På det grunnlaget gjorde Stortingets flertall et vedtak, nemlig at det skulle fremforhandles et revidert vedlegg I til EØS-avtalen, og det er det regjeringen Bondevik har tatt utgangspunkt i. Den avtalen ble ferdigforhandlet av regjeringene Harlem Brundtland og Jagland. Det regjeringen Bondevik har sørget for, er å supplere avtalen med nasjonale kontrolltiltak som skulle sikre en forsvarlig folke- og dyrehelse. Spørsmålet i dag og det Stortinget etter min vurdering i dag skal ta stilling til, er derfor: Er denne avtalen forsvarlig og god nok til å sikre dette viktige formålet, nemlig en god folke- og dyrehelse? For min del har jeg da sagt: Det kan jeg med god samvittighet ta ansvar for, det kan jeg med god samvittighet anbefale Stortinget å slutte seg til. Det er det saken dreier seg om. Jeg vil også minne representanten Nybakk om at det første regjeringen Bondevik gjorde da den kom i regjeringskontorene, var å forsøke å reforhandle den veterinære avtalen, for om mulig å få den til å fungere på en annen måte enn gjennom et bortfall av grensekontrollen. At de forhandlingene ikke førte fram, har Stortingets organer blitt informert om. Det som nå foreligger som et resultat, er et meget godt resultat. Faglige instanser har bekreftet at avtalen fullt ut er forsvarlig, og den er på viktige områder bedre enn det regimet vi har i dag.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1998-12-17:
Jeg tror at det som kanskje er med på å øke politikerforakten ute blant folk, er når politikerne ønsker å lukke øynene for virkeligheten som omgir oss, og holder fast på prinsipper fra gårsdagen og tidligere situasjoner med helt andre rammebetingelser, et helt annet utgangspunkt, og biter seg fast i dette uten å kunne orientere seg i en ny virkelighet. Jeg tror ærlig talt at det er et problem for oss politikere å kunne se med friske øyne og ta innover oss den realitet som dagens politiske utfordring innebærer. Det er det ansvaret Kristelig Folkeparti tar i denne situasjonen. Vi hadde et standpunkt den 23. januar 1997, det er riktig. Vi var imot endringen i veterinærregimet fordi vi mente at det vi hadde, var trygt og godt, og vi var usikre på det nye som kom. Nå er det en realitet som vi har lagt bak oss. Stortinget fattet er klart vedtak om at vi skulle endre vedlegget – I – i EØS-avtalen for å få til en kobling mellom fisk og import av animalske produkter. Med det utgangspunktet har regjeringen Bondevik framforhandlet de kontrolltiltak og det veterinærregimet som Stortinget har til behandling. Med det utgangspunktet tar jeg det ansvar å vurdere det forslaget som foreligger, og sier med bakgrunn i faglige myndigheters vurdering: Dette er godt nok, dette er ansvarlig, dette vil sikre oss den folke- og dyrehelse som er så viktig – som vi hadde under det gamle regimet – og som vi nå faktisk kan videreføre i det nye, sågar kanskje med større sikkerhet og med større trygghet på viktige områder enn det det gamle regimet innebar. Det er ikke å fremme politikerforakt, det er å ta ansvar på vegne av våre velgere.
Siri Frost Sterri (Høyre), 1998-12-17:
Som representanten Steensnæs selv redegjorde for, har altså Kristelig Folkeparti fra i fjor til i år skiftet standpunkt. Jeg syns det tjener dem til ære også i innstillingen å kunne ha den selverkjennelse at de er kommet til at det nye kontrollregimet, slik det er redegjort for, faktisk ikke bare vil være like godt, men minst like godt som det regimet vi har hatt fram til i dag. Det jeg kunne like å få representanten Steensnæs til å komme med noen tanker om, er rett og slett det tette og nære samarbeidet de har med Senterpartiet. Hvordan reagerer Kristelig Folkeparti på at deres samarbeidspartner i Regjeringen og også her i Stortinget ikke deler deres oppfatning i en så viktig sak som dette? Er det fordi holdningene i Senterpartiet er svart-hvitt i forhold til alt som har med EU å gjøre? Hva mener representanten Steensnæs om det, når han for sin del tar hele Kristelig Folkeparti til inntekt for at vi nå får et bedre kontrollregime enn det vi rent faktisk har i dag?
Siri Frost Sterri (Høyre), 1998-12-17:
Først til dette med økt import i forbindelse med veterinæravtalen. Jeg er ganske skremt over hvordan mennesker som uttaler seg og som ønsker å fremstå med faglig tyngde, uttaler seg mot bedre vitende og faktisk forleder befolkningen ved å hevde slike ting – som Marit Nybakk viste til – som Aina Edelmann gjør. Vi merket oss også under de åpne høringene at det faktisk var en del feilaktige opplysninger som ble formidlet til oss, noe vi heldigvis i løpet av høringsrundene, også med fagstatsrådene, fikk verifisert. Så jeg må si at det å komme med en slik påstand om at veterinæravtalen i seg selv vil føre til økt import, er både å forlede folk og å uttale seg mot bedre vitende. Det vi selvfølgelig vet, er at et resultat av de forestående WTO-forhandlingene kan bli økt import av mat. Derfor syns jeg det er veldig riktig av Regjeringen og landbruksministeren når de nå forbereder oppbygging av grensekontrollstasjoner – Norge vil da bli yttergrense mot EU – også å dimensjonere i forhold til at det kan komme endringer gjennom forhandlingene om WTO- avtalen. Men det vet vi ennå ikke noe om, og vi vet heller ikke hvor lang tid disse forhandlingene vil ta. Men det er altså ingen ting i veterinæravtalen i seg selv som skulle tilsi økt import av mat, verken fra EU eller fra andre land. Vi har fortsatt tollkontrollene våre ved grensen, og det er ikke noe ved tollsatsene som endres gjennom dette. Jeg rekker ikke å kommentere dette med forbrukerinteressene, men vi får se om jeg i løpet av replikkrunden får sjansen til det.
Siri Frost Sterri (Høyre), 1998-12-17:
Dette innlegget kom altså fra en representant for et av de partiene som er med i en regjering som i dag anbefaler Stortinget å vedta denne avtalen. Jeg synes det taler for seg selv. Vi har gått inn i dette og velger å tro statsrådene både på det de sier, og det de gav uttrykk for under høringene når det gjelder hva endringene innebærer. Nå tilla representanten Holte Høyre en forutsetning, som jeg faktisk ikke gav uttrykk for. Det jeg sa, var at veterinæravtalen i seg selv ikke fører til økt import av matvarer til Norge. Jeg sa ikke noe om hva Høyres holdning til disse spørsmålene er, for representanten Holte vil vite at vi her har klare holdninger som går på å hjelpe de fattigste av de fattige landene i verden til å få solgt sine produkter til bl.a. land som Norge, hvor jeg vet at Senterpartiet, nettopp for å beskytte norske landbruksvarer og norske bønder, er sterkt imot det samme. Men det er altså ikke det dette dreier seg om. Jeg vil ikke gå god for at det ikke kan komme inn sykdommer knyttet til bl.a. laksen vår, slik representanten Holte var innom. Men vi får håpe at vi fortsatt kan klare å forebygge dette. Vi har jo hatt sykdommer knyttet til oppdrettslaksen før, så det ville i så fall ikke være første gang. Representanten Holte sa at vi nå får et klart svekket grensevern. Det han glemte å si, var at vi til erstatning for veterinærkontrollen ved grensen får bygd opp en rekke forsterkninger av de øvrige tiltakene for å sikre frisk og sunn mat.
Siri Frost Sterri (Høyre), 1998-12-17:
Som det fremgår av proposisjonen, har Regjeringen lagt fire forutsetninger til grunn for sin anbefaling av denne avtalen. Jeg vil tilbake til en av disse forutsetningene, som jeg også var opptatt av under høringene, der jeg ikke synes jeg fikk noe særlig godt svar fra utenriksministeren. Det gjelder dette med bruk av sikkerhetsklausulen. En av forutsetningene er at «sikkerhetsklausulen skal brukes aktivt dersom folke- eller dyrehelsen er satt i fare». Det jeg lurer på, er: Betyr det et linjeskifte i forhold til måten sikkerhetsklausulen har vært brukt på frem til i dag? Vi fikk opplyst under høringen at sikkerhetsklausulen har vært benyttet tre ganger. Når Regjeringen nå setter dette at «sikkerhetsklausulen skal brukes aktivt» som en klar forutsetning for sin anbefaling, innebærer det noe skifte rent politisk i forhold til måten den benyttes på i dag? Samtidig lurer jeg på hvilken bevisbyrde som vil ligge på Norge de gangene vi vurderer å ta sikkerhetsklausulen i bruk, og i hvilken grad vi kan risikere mottiltak fra EUs side hvis man der mener at Norges begrunnelse for å ta i bruk sikkerhetsklausulen eventuelt ikke er god nok. Jeg vil be utenriksministeren redegjøre litt mer konkret for dette, og det er helt unødvendig å ta omveien om alt som må til av rutiner, varslingssystemer osv. – Om vi ikke visste det fra før, fremgikk det jo også av høringene, hva som der må til.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Det er litt vanskelig å få tak i hva representanten Steensnæs egentlig mener. På den ene siden driver han en ansvarsfraskrivelse ved å henvise til stortingsflertallet. På den andre siden sier han rett ut at det nye kontrollregimet vitterlig er bedre enn det gamle. Dette med ansvarsfraskrivelse har også Unn Aarrestad fra Senterpartiet holdt på med tidligere i dag. Jeg skal sitere fra den pressemeldingen som Utenriksdepartementet sendte ut den 17. juli 1998 – kl. 20.14 står det på min telefaks. Der står det: «Den nye avtalen sikrer Norges eksportinteresser samtidig som den ivaretar hensynet til trygge matvarer og god dyrehelse. Uten en slik avtale ville spesielt fiskeeksporten blitt rammet, men også deler av den eksportrettede landbruksproduksjonen og næringsmiddelindustrien.» I forbindelse med de åpne høringene sa utenriksministeren bl.a.: «Det ville kunne virke uheldig overfor EU å så tvil om Norges vilje til å etterleve forpliktelsene i EØS-avtalen dersom man etter at det forelå et omforent avtaleutkast, valgte å forkaste dette.» Er det nå slik at Kristelig Folkeparti på selvstendig grunnlag som ledende regjeringsparti anbefaler denne avtalen med det endrede og forbedrede kontrollregimet som ligger på det veterinære området, eller er det fremdeles slik at det er stortingsflertallet som har dirigert Kristelig Folkeparti?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Det er ikke vanskelig å være enig i det siste som representanten Frost Sterri sa, men jeg har et par andre spørsmål til representanten. Det er en utbredt oppfatning at endring av EØS-avtalens vedlegg I, altså veterinæravtalen, også fører til økt og ukontrollert import av mat og av animalske produkter. Dette ble senest hevdet av representanten Langeland i en replikk tidligere i dag. I et hefte utgitt av kampanjen mot utvidelse av EØS-avtalen skriver Aina Edelmann bl.a. at man ønsker minst mulig matimport, og mat til nordmenn skal i størst mulig grad produseres på en miljømessig, forsvarlig måte i Norge. Aina Edelmanns poeng er at veterinæravtalen i seg selv vil føre til økt import, og jeg vil gjerne at representanten Frost Sterri kommenterer det. Representanten var i liten grad inne på forbrukerinteresser, og de fleste av oss er jo veldig opptatt av at vi får mat som har høy kvalitet, som er sunn, og som vi er sikre på ikke fører til forringelse av folkehelsen vår. Så jeg vil spørre: Mener representanten Frost Sterri at den norske forbrukerrollen tas alvorlig med det nye kontrollregimet, som altså erstatter den grensekontrollen vi har i dag?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Utenriksminister Vollebæk er ansvarlig minister for St.prp. nr. 6, hvor Regjeringen anbefaler endring av Vedlegg I til EØS-avtalen pluss omfattende kontrolltiltak for dyre- og folkehelsen – på mange måter en forbedring av eksisterende tiltak og i samsvar med forslag som også Jagland-regjeringen jobbet med og foreslo. Utenriksminister Vollebæks partifelle, Steensnæs, viste i sitt innlegg tidligere i dag til pålegg fra stortingsflertallet som begrunnelse for at Regjeringen nå kom til Stortinget med St.prp. nr. 6. Den samme påstanden kom i en noe krassere utgave for to dager siden fra samme talerstol, fra representanten Unn Aarrestad fra Senterpartiet. Men det er vel slik som utenriksministeren nå nettopp redegjorde for, at etter stortingsvedtaket som det er blitt referert til flere steder, forsøkte Regjeringen å reforhandle avtalen og konstaterte at norske interesser ble satt i fare ved reforhandlinger, og den kom derfor tilbake til Stortinget til de dertil egnede organer og redegjorde for dette. Landbruksminister Gjønnes uttalte til Nationen den 5. november 1997 at man ikke ønsket «å foreta seg noe som kunne sette markedsadgangen for norsk fisk til EU i fare» i forbindelse med denne saken. Og i innlegget nå sa utenriksminister Vollebæk at det ville være uheldig overfor EU å så tvil om forpliktelsene i EØS-avtalen dersom man forkastet en omforent avtale. Det er ganske oppsiktsvekkende uttalelser, som jeg gjerne skulle ha fått nærmere begrunnet, for det illustrerer med all mulig tydelighet at Regjeringen anbefaler denne avtalen og kommer til Stortinget med St.prp. nr. 6 på selvstendig grunnlag og tar ansvar for den, bl.a. ut fra norske interesser knyttet til EØS-avtalen og til fiskeeksport.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Statssekretær Haga gav i dag morges bl.a. uttrykk for at denne veterinæravtalen er skadelig for landet, og at den er lagt fram for Stortinget og nå blir behandlet i Stortinget utelukkende fordi stortingsflertallet ønsker det. Det er på den bakgrunn det blir ganske oppsiktsvekkende – det er kanskje å ta sterkt i – at utenriksministeren fra denne talerstol i dag så klart gir uttrykk for at norske interesser, både norsk fiskeeksport og hensynet til EØS-avtalen, var og er avgjørende for at Regjeringen har lagt denne avtalen fram for Stortinget til godkjenning. Så har jeg et spørsmål til utenriksministeren: På bakgrunn av at man på dette området skulle gjenoppta forhandlingene i løpet av 1995, er det slik at man bare kunne latt være å sette i gang disse forhandlingene? Og hvor interessant er stortingsvedtaket i den relasjonen?
Jørgen Holte (Senterpartiet), 1998-12-17:
Representanten Siri Frost Sterri la i sitt innlegg igjen svært lite inntrykk av at ein hadde motførestellingar med omsyn til innhaldet i denne avtalen som vi i dag debatterer, og verknadene av den. Akkurat det siste representanten Siri Frost Sterri var inne på i svarreplikken til Marit Nybakk, kunne tyde på at Høgre sjølvsagt ikkje tek sikte på å auke importen, og tek heller ikkje sikte på å svekke dei tollsatsane som representerer det vernet, og det er for så vidt ei interessant opplysing. I innlegget sitt framstilte representanten Siri Frost Sterri det slik at spesielt vi i Senterpartiet, som vel å ha eit breitt syn på også denne saka, tenkjer svart, og som unionstilhengar hadde ho sjølvsagt også i dette spørsmålet det riktige standpunktet! Dette er ein avtale med eit klart svekt grensevern. Fleirtalet i folket meiner det, og også mange faginstansar meiner det. Representanten Siri Frost Sterri la stor vekt på fiskerispørsmål, og det er heilt klart at slik dette forhandlingsopplegget var lagt opp frå regjeringa Jagland si side, har ein svekt grensevernet til fordel for EU sitt urimelege krav på fiskerisida. Spørsmålet mitt i forhold til dette litt unyanserte innlegget til representanten Siri Frost Sterri blir: Er ein ikkje i tvil på noko punkt, spesielt når det gjeld fiskerinæringa? Vil dette føre til at det ikkje blir smittepress i oppdrettsnæringa, at villaksstammene vil få det greitt, at fiskeindustrien, som er avhengig av råstoff frå tredjeland, ikkje vil møte eit einaste problem? Ei litt meir nyansert haldning hadde eg faktisk venta av representanten Siri Frost Sterri og Høgre.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1998-12-17:
Jeg vil på nytt vise til det jeg sa i mitt innlegg om betydningen av at norsk fiskerinæring har enklest mulig markedsadgang. Det vi imidlertid har lagt vekt på, er en helhetlig vurdering av disse forholdene. Det er riktig at en samlet norsk fiskerinæring har sagt at man ønsker en tilslutning til denne avtalen. Man har tatt næringsmessige hensyn, og – som jeg sa i mitt innlegg – jeg har forståelse for at man velger en slik tilnærming til en slik sak som denne. Men det er ikke slik at absolutt alle er like entydige. Norges Fiskarkvinnelag har f.eks. sagt at man ut fra en helhetsvurdering mener at man bør innta det motsatte standpunkt. Så er det slik at alle de argumentene som bli brukt, er vel kjente. De ble brukt til kjedsommelighet av ja-siden også under EU-kampen. Enhver har sett utviklingen i ettertid. Det ja-siden sa om hva som ville bli resultatet for norsk fiskerinæring hvis man ikke ble medlem av EU, har vist seg å slå feil på alle områder. Det er også slik at vi vet at etterspørselen etter fisk og fiskeprodukter vil komme til å øke sterkt i tiden framover, samtidig som tilgangen på ressursen vil komme til å bli begrenset. Den ressursen som vår fiskerinæring representerer, tilsier at ingen forbrukernasjon vil være tjent med et kontrollregime som legger hindringer i veien for at fiskevarer skal nå forbrukerne så raskt som mulig. På den annen side er det også slik – og det syns jeg man skal legge vekt på i denne sammenhengen – at vi som fiskerinasjon i størst mulig grad burde legge forholdene til rette for å få hånd om så store deler av det tilgjengelige råstoff som overhodet mulig. I praksis vil dette etter min oppfatning si at vi må legge til rette for enklest mulig adgang for russiske fiskefartøy, ikke som nå innføre et regime som kompliserer adgangen til tross for den smidighet man har oppnådd gjennom denne avtalen. Det vil være viktig for oss som fiskerinasjon å bygge opp under tilgangen på råstoff, fordi markedsadgangen og grensekontrollen vil ikke komme til å være mer komplisert enn det forbrukerne i mottakerlandene vil akseptere.