trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2020-11-24:
La oss først slå fast at det er kuttet mye i midlene som er avsatt til å kompensere for distriktsulemper, både gjennom direkte bevilgninger til distrikts- og regionalpolitikken og gjennom målrettingen av offentlige midler og, ikke minst, statlige arbeidsplasser. Staten har en balanserende rolle i mange distrikt, og derfor er de arbeidsplassene så viktige. Muligheten for å ha flere desentralisert er absolutt til stede. Jeg tror jeg må henlede alle sammen til å studere svar på spørsmål nr. 198 til statsbudsjettet fra Senterpartiet. Der fremkommer det tydelig at man har en indre sentralisering i absolutt alle regioner, og de store vinnerne er altså de fire største byene i Norge. Det er selvfølgelig helt naturlig med bakgrunn i at de får mange av dem når vi snakker om sykehus, men det gjelder også på en rekke andre områder hvor det ikke er naturlig at de skal få den store økningen. Der får de også nye statlige arbeidsplasser. Det kommer til å skape en uheldig utvikling på sikt. Det er altså en underfinansiering av oppgaver norske lokalpolitikere og fylkespolitikere opplever. Det er klart at det hindrer deres mulighet til å skape gode tjenester, det som danner grunnlaget i folks hverdag, de tjenestene man er avhengige av. Det er vi nødt til å gjøre noe med. Det kan høres ut som man liksom tillegger Senterpartiet oppgaven å jobbe mot urbaniseringens kraft, og at dette er en trend som overhodet ikke kan motarbeides. Men nå må man altså lytte nøye, for det handler i stor grad om politisk vilje og hva slags rammevilkår man legger til grunn. Og jeg viser til SSBs befolkningsutviklingsstatistikk: I 2005 hadde 116 kommuner folketilvekst, 249 hadde nedgang. I 2013 hadde 255 kommuner folketilvekst, 112 hadde nedgang. Hva skjedde da vi kom til 2018? Da hadde altså 188 kommuner folketilvekst, og 227 hadde nedgang. I fjor hadde 128 kommuner folketilvekst, og 291 hadde nedgang. Årsakene er flere, men de politiske prioriteringene som Solberg-regjeringen og støttepartiet Fremskrittspartiet har gjort, har medvirket til denne utviklingen. Noe annet er helt umulig for regjeringen å komme seg fra. Vi trenger ikke en politikk for fraflytting i distriktene. Og la meg understreke at statsrådens vurdering av hva som er norske distrikt, er meget snever. Det er sånn at det er befolkningsnedgang i mange store kommuner også, i det som er typiske distriktsområder i dette landet – i kommuner med både 7 000, 8 000, 12 000, 15 000 og 20 000 innbyggere har man altså både en befolkningsnedgang og en stat som trekker seg ut. Det er nok ikke sånn at det bare er på den ytterste «ø» eller i den minste kommune at dette er et problem. Man opplever det også i store og mellomstore kommuner, og det er derfor statsråden og regjeringens politikk er så feil.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2020-11-24:
Jeg skal ikke forlenge debatten mer enn nødvendig, men vi har altså noen forslag som jeg ikke har rukket å omtale. Det ene dreier seg om den gode ordningen som heter Merkur, for hva slags støtteordninger vi har for den lokale nærbutikken i distriktene. Senterpartiet mener man er nødt til å se på ordningen for også å skape muligheter for dem som ikke har opparbeidet seg kapital, og som heller ikke på sikt ser ut til å ha muligheten til det, men ellers har en sunn drift. Videre har vi et forslag som dreier seg om en større satsing på mineraler og en plan for hvordan man skal få i gang det, en opptrappingsplan for å ta igjen fylkesveietterslepet, et forslag om posttjenester for laboratorieprøver og ikke minst lokalavisene. Vi har et ønske om å få en bedre tilpasset strandsoneutbygging. Og ikke minst har vi et forslag som går på revidering av statlige retningslinjer. Helt til slutt en liten stemmeforklaring: Forslag nr. 30 kommer Senterpartiet til å stemme for. Vi legger til grunn at det ikke nødvendigvis er sånn at det medfører at vi mener regjeringen direkte skal bevilge til kommunale næringsfond, men vi mener at de har vært veldig viktige.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-24:
Det må jo bety at statsråden avviser Telemarksforskings rapport, som viser at det er staten som har sentralisert mest de siste tre årene. Det tror jeg ikke statsråden egentlig skjønner, men kanskje statsråden burde skjønne at små og mellomstore bedrifter i distriktene nå trenger å kunne få mot til å starte opp. Da er det behov for at staten avlaster risiko, og der har vi erfaring for at de statlige virkemidlene har virket veldig bra. Det står jo i regjeringens egne dokumenter. Derfor foreslår SV nå at vi kan gjøre det som er lov innenfor EØS-avtalen, nemlig å gi direkte støtte til oppstart, investeringer og markedsføring til små og mellomstore bedrifter, slik at de tør å etablere seg. For etter koronakrisen og så stor nedgang i særlig reiseliv og turisme er det veldig få som tør. Hva er grunnen til at regjeringen ikke vil være med på det, men derimot gjerne vil risikoavlaste svære bedrifter som …(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-24:
Politikk handler om å prioritere, og ingen regjering har hatt så mye penger til disposisjon som denne regjeringen. De kan da vel ikke ha sittet og kastet alle pengene ut av vinduet? Så noe mer må det jo bli til veg og samferdsel og til kommuner. Noen av oss har prioritert annerledes enn regjeringen – mer til kommunene, mer til veger og samferdsel i distriktene, mer til næringsutvikling for de små og mellomstore bedriftene som ønsker å komme opp å stå, mindre til de store, steinrike eierne og bl.a. mindre til den risikoavlastningen som regjeringen og stortingsflertallet dessverre holder på med overfor oljeindustrien, som alle sier i festtalene at vi er nødt til å slutte med. Da må vi vri de næringspolitiske og skattepolitiske virkemidlene over i distriktsretning og over i det som er bærekraftig, klima og miljø. Det gjør ikke regjeringen. Tvert imot viser en ny bok som har kommet, der man har gått gjennom distriktspolitikken, at den direkte bedriftsrettede støtten i distriktene er svekket helt systematisk. Derimot har man med de vridningene man har gjort på risikoavlastning for olje og gass og på de store skattelettene, vridd også de økonomiske virkemidlene for å få til dette i sentraliserende retning. – Det er ikke jeg som sier det, det er skrevet i en bok om distriktspolitikkens historie som ble gitt ut for snaut ett år siden. Så til kommuneøkonomien: Mange sier at det er få på ROBEK nå. Ja, det er fordi kommunene har sittet og kuttet. Den kommunen jeg bor i nå, kutter i lavterskeltilbud i psykiatrien. De har ikke pengene – de har rett og slett ikke pengene – men de er livredde for å komme på ROBEK, og derfor kutter de. Forskjellen på SV og regjeringen er at vi vil risikoavlaste og gi hjelp til de småbedriftene som skal opp å stå. I det øyeblikket man tjener kjempemye penger og har store formuer, ja da må man være med på å bidra litt til det fellesskapet som har gjort at man har kommet opp å stå. Det er en god deal, og det vil gi mange flere arbeidsplasser rundt omkring i hele landet. Til slutt om kompetanse: Vi er nødt til å få en fast finansiering av den desentraliserte høyere utdanningen landet rundt. De lever fra hånd til munn hvert år. Universiteter og høyskoler har ikke som hovedinteresse å sørge for det. Vi er nødt til å legge finansiering i bunnen, slik at det kan være koordinering av hvilke utdanningstilbud som trengs både i privat og offentlig næringsliv – hva trenger menneskene som bor i dette området, og hvilket utdanningstilbud er det som fins, og som man kan få lokalt? Dette må det være penger til, og det må ikke variere fra år til år.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-24:
Vi har ennå ikke fått noe svar på hva denne todelingen av norsk distriktspolitikk skal være. Men jeg har kontakt med de grønne miljøene, forskningsmiljøene i Hedmark og Innlandet – Heidner Biocluster, Norwegian Wood Cluster og Biovalley. Det de sier, er at de ønsker seg et samarbeid med blå sektor, disse klyngene som er langs kysten. De kan altså produsere f.eks. fôr til fiskeoppdrett av det man kan produsere i Innlandet. Så den motsetningen regjeringen stiller opp, finnes ikke. Det disse sier til oss, er at de virkemidlene som SV har fremmet, er det som trengs for at de skal komme i gang med disse prosjektene, men da svarer regjeringen nei – akkurat som de sier nei til å resirkulere bygningsavfall på Forestia i Våler, som kunne skapt 100 arbeidsplasser. Nei takk, sier regjeringen.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-24:
Det er sånn, som kanskje representanten kjenner til, at når regjeringen legger frem strategier, så sendes ikke det til Stortinget. Det er regjeringens privilegium å legge frem. Så er det slik at distriktsmeldingen som ble lagt frem, er et overordnet utgangspunkt om hvordan stoda er, men også om hvordan kursen er videre. Som distriktsminister ønsker jeg at vi skal konkretisere i større grad de utfordringene, men også det potensialet som ligger i Distrikts-Norge, og da er det feil å definere hver eneste lille vestlige bygd og lille kystsamfunn som om de har akkurat de samme behovene og samme mulighetene, for vi ser at det er store forskjeller. Ved kysten har man havet, som gir enorme muligheter for verdiskaping, og i fjellregioner ser vi at bl.a. reiseliv, mineralnæring – annen type virksomhet – gir arbeidsplasser. Regjeringen ønsker å jobbe mer konkret, og derfor ønsker vi å legge frem en strategi.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-24:
Først må jeg kommentere representantens – nærmest – påstander om at dette er noe som ikke er regjeringsbehandlet. De strategiene har regjeringen valgt å utarbeide fordi vi ønsker mer konkretisering – ikke minst også etter at vi så Arbeiderpartiets største distriktspolitiske løft siden 1970-tallet, hvor man ikke nevner den næringen, Norges største næring, som bidrar til flest arbeidsplasser og industrivirksomhet rundt om i hele landet, nemlig olje- og gassindustrien. Så kan ikke jeg ta ansvar for at ikke representanten forstår hva som menes med at regjeringen legger frem strategier for å konkretisere mer, for å bidra til å legge til rette for flere arbeidsplasser i distriktene. Startskuddet gikk i dag. Jeg lover at når de er utarbeidet, skal jeg sende strategiene til representanten, men …
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-24:
Det kunne vært hyggelig å være på ferjetur med representanten Njåstad og spise svele. Jeg har lyst til å starte svaret mitt med å understreke at jeg er veldig glad for at Fremskrittspartiet også har en bred tilnærming til distriktspolitikken, at Fremskrittspartiet ikke – som enkelte andre partier i denne salen – tror på at det er den smale distriktspolitikken med subsidier og enkelttiltak som skal løse de store utfordringene, men f.eks. en storstilt satsing på samferdsel, som Fremskrittspartiet og denne regjeringen har stått for. Regjeringen jobber for en enklere og billigere reisehverdag for dem som benytter seg av ferjer. Det er helt avgjørende for at man skal kunne bo rundt omkring i Kyst-Norge. Som en del av de økonomiske tiltakene i møte med virusutbruddet bevilget regjeringen 285 mill. kr til drift av ferjer på riksveiene. Vi har også fått tilbakemeldinger om at det er store utfordringer med AutoPASS-ordningen. Det tok regjeringen tak i og jobber med innskuddskrav også for å redusere det. Vi er opptatt av …(Presidenten klubber.) Det må jeg komme tilbake til. (Presidenten klubber.)
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-24:
Først er jeg nødt til å irettesette representanten, for økningen i all statlig sysselsetting har vært fallende i de fire største byene siden 2013. Vi vil fortsette å dempe veksten i antall statlige arbeidsplasser i storbyene. Derfor lokaliserer vi statlige arbeidsplasser over hele landet. Regjeringen har vedtatt nye retningslinjer for statlige arbeidsplasser. Det betyr at alle statlige arbeidsplasser som etableres og flyttes ut, skal etableres og flyttes til utenfor Oslo-regionen. Alle større etatsgjennomganger skal ha med en vurdering av hva som kan flyttes ut av Oslo. Den statlige sysselsettingen er høyere i nesten alle fylker i dag enn den var i 2013. Denne regjeringen har flyttet ut over dobbelt så mange statlige arbeidsplasser som Senterpartiet klarte å gjøre da de satt i regjering.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-24:
For det første er vi opptatt av at vi skal legge til rette for de små og mellomstore bedriftene gjennom å ha forutsigbare rammevilkår. Det de minst trenger, er det som er SVs svar, nemlig økte skatter. Så vet vi at virkemiddelapparatet, gjennom SIVA, gjennom Forskningsrådet, gjennom næringshagene og ikke minst også gjennom den støtten som er kommet til små og mellomstore bedrifter gjennom omstillingsmidler i forbindelse med koronakrisen, er viktig. Men for dem som ønsker å etablere seg, er det helt avgjørende å få tilgang på kapital. Da handler det om at vi også legger til rette for privat kapital. Det ser vi er mangelvare rundt om i distriktene – den er sentrert mot de større byene. Det er kombinasjonen av alle de forutsigbare rammevilkårene som gjør at flere bedrifter etablerer seg, og vi ser også at distriktsnæringsutvalget konkluderer med at …(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-24:
Jeg snakket med Høyres ordfører i Bø, Sture Pedersen, i formiddag. Han kunne fortelle at det han var mest opptatt av, var ikke at staten trekker seg ut, men at han får legge til rette for næringsutvikling i kommunen sin, og at regjeringen styrker selvråderetten, og det har vi gjort. Mens Senterpartiet satt i regjering, fikk kommunene nei i seks av ti innsigelsessaker. Under denne regjeringens ledelse får kommunene ja i åtte av ti innsigelsessaker. Den store sentraliseringen og utflyttingen av statens aktivitet i Bø skjedde mens Senterpartiet satt i regjering. Mens Senterpartiet satt i regjering, ble det lagt ned flere akuttfunksjoner. Det ble lagt ned flere melkebruk, det ble lagt ned flere skoler, og flere flyttet til byene. Når man hører Marit Arnstad fra denne talerstolen, framstiller hun det som om sentralisering er noe som har skjedd i løpet av noen få år. Det foregår en storstilt urbanisering over hele verden. Sentraliseringen i Norge har holdt på i over 60 år. Norge er det minst sentraliserte landet i Norden. Det vi ser, er at tjenester digitaliseres, og mens Senterpartiet er mest opptatt av å tviholde på strukturer, systemer og kontorer, digitaliseres hele Norge. Med denne regjeringen har tilgangen til høyhastighetsbredbånd blitt femdoblet. Når vi nå gir folk mulighet til å levere inn ligningen på mobilen eller pc-en sin, slipper de å rekke ligningskontoret før midnatt, slik vi måtte før i tiden. Er det noen som vil tilbake dit? Er det noen som vil dit at vi er nødt til å tvinge folk med lang reisevei til å oppsøke et kontor når man kan gjøre det på mobilen sin? Det er bekymringsfullt å høre at Senterpartiet motsetter seg all utvikling, all modernisering, all forenkling og forbedring av tjenester. Alt handler om å framstille distriktene som om det ikke går bra. Når jeg er ute og reiser og snakker med folk og bedrifter, opplever jeg et enormt pågangsmot, en vilje til å skape gode lokalsamfunn og få til ting. Da må vi legge til rette for det. Et av de viktigste distriktspolitiske tiltakene vi har, er den differensierte arbeidsgiveravgiften. Der er regjeringens ambisjon mest mulig stabilitet for ordningen, for vi vet at den virker så godt. Jeg ser at jeg må holde et innlegg til, president.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-24:
Jeg må si at jeg skvatt litt da Senterpartiet snakket om stempling. Er det noe partiet har gjort til sin paradegren, så er det jo å gå ut og kritisere alt og alle til enhver tid, samtidig som man har penger til alt og alle til enhver tid. Det blir interessant å se det alternative budsjettet til Senterpartiet når de endelig legger det fram, om det er kutt i løfter, eller om det er kutt i velferdsordninger, for å få budsjettet til å gå opp. Og det er noe nytt fra det Senterpartiet vi kjente, som satte tæring etter næring. Det hører vi ikke spor av lenger. Når det gjelder statlig sysselsetting, kommenterte jeg ikke direkte de tallene fra Finansdepartementet – dem har jeg ingen grunn til å betvile – jeg kommenterte at den statlige sysselsettingen er høyere i nesten alle fylker i dag enn i 2013, at økningen i all statlig sysselsetting har vært fallende i de fire største byene siden 2013, og at vi fortsatt demper veksten i storbyene ved å lokalisere arbeidsplasser over hele landet. Det har vært mye oppmerksomhet om hvordan regjeringen nå følger opp distriktspolitikken mer konkret, hvordan vi tilrettelegger for at landet vårt har ulike muligheter og ulike utfordringer. Det gleder meg veldig, for jeg tror at akkurat det landet vårt har behov for nå, er at vi gjør det vi kan for å legge til rette for å skape de spennende jobbene, slik at folk, f.eks. i etablererfasen, har lyst til å flytte ut av byene og til distriktene for å jobbe. Sentralisering er ikke et mål for denne regjeringen. Men det er heller ikke noe mål å prøve å leve i en fortid som ikke stemmer med det kartet som vi må forholde oss til. Derfor ønsker regjeringen å se på hvordan det at kystområdene og innlandet har ulikt ressursgrunnlag, kan bidra til å skape vekst og utvikling i distriktene. Havet har gjennom århundrer vært en levevei for folk langs kysten, landbruket og skognæringen har gitt arbeidsplasser i innlandet, og med de to strategiene vil vi spisse politikken for å få en mer tilpasset og bærekraftig samfunnsutvikling langs kysten og i innlandet. Vi er rik på ressurser, og de skal vi forvalte på en bærekraftig måte, nettopp fordi det er med på å skape de nye arbeidsplassene og de nye næringene, det vi skal leve av i framtiden. Og da må vi gjøre vårt ytterste for å legge til rette for at de arbeidsplassene kommer på plass.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-24:
Økningen i statlig sysselsetting i de fire største byene i Norge har vært fallende den siste tiden, selv om Senterpartiet fortvilt nå prøver å si noe annet. Det er kanskje ikke så rart at det er mange arbeidsplasser i de større byene, for den store økningen de siste årene har kommet innenfor helse, høyskole- og universitetssektoren og justis. Det er fordi denne regjeringen hadde en voldsom satsing på flere politi, på helsearbeidere og innenfor høyskoler og universiteter. Ordføreren i Bø fortalte meg da jeg snakket med ham i dag, at staten begynte å trekke seg ut da Senterpartiet satt i regjering, det var da staten begynte å forsvinne. Men det er ikke det som er viktigst for meg, sa han. Det viktigste er at vi klarer å skape jobber, at folk har lyst til å bo her. Når vi hører på Slagsvold Vedum, er det stat, stat, stat og mer stat. Man skulle virkelig tro at Senterpartiet har begynt å endre litt på retorikken sin for å bli gode venner med både MDG, SV og Rødt – hvis det er dem statsministerkandidat Slagsvold Vedum trenger støtte fra. Det er et dårlig tegn. Det er ikke mer stat som skaper velferd, som skaper jobber rundt omkring i Distrikts-Norge. Når det gjelder den spissede distriktspolitikken som regjeringen i større grad ønsker å utvikle, gikk startskuddet i dag for arbeidet med de to ulike strategiene vi skal i gang med. Vi skal samarbeide med dem som har skoen på, de som jobber i reiselivsnæringen langs kysten, de som jobber med hytteturisme, de som ønsker å legge til rette for oppdrett og mineralnæringen. Det er dem vi skal snakke med – sammen med kommunene, som ser at det er store utfordringer, som ønsker å snu utviklingen, som ønsker vekst i kommunene sine. Vi skal samarbeide med fylkeskommunene. Når Senterpartiet står og avkrever oss svar i dag, når vi i dag varsler at vi begynner å jobbe med en strategi, kan jeg si at denne regjeringen lytter til folk. Vi er der ute. Vi snakker med dem som har skoen på, det er de som skal være med og gi innspill til hvordan strategien skal utarbeides. Her er det selvsagt mange fellesnevnere, for kysten og innlandet har veldig mye til felles. Men de har også utfordringer hver for seg som vi må klare å møte i mye større grad enn vi har gjort før. Det handler om grønne og blå kompetansebedrifter og -miljøer. Det handler om felles utfordringer for å skape det næringslivet som bidrar til at innbyggerne får en bedre velferd.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-24:
Jeg skal ikke dra ut debatten, men det er flere ting som har kommet fram i dag, som bekymrer meg. Det som bekymrer meg aller mest, er at Senterpartiet nå skaper uro og usikkerhet om den differensierte arbeidsgiveravgiften. Det må Senterpartiet passe seg litt for å gjøre, for det skaper særdeles stor uro i våre bedrifter rundt omkring i distriktene, som midt under en pandemi har det vanskeligere enn noen gang med tanke på å ta vare på sine ansatte. De ligger våkne om natten for å sørge for at deres ansatte har et arbeid å gå til. Jeg har tidligere i debatten sagt at vi slår ring om den differensierte arbeidsgiveravgiften. Det er helt avgjørende at det er stabilitet rundt det. Det er det mest effektive distriktspolitiske virkemiddelet vi har i Norge. Jeg håper at Senterpartiet ikke videre bidrar til å skape frykt, uro og bekymring for Distrikts-Norge. Senterpartiet, særlig representanten Heidi Greni, følte seg nærmest litt forulempet fordi posisjonen hadde vært så tøff. Det må man nesten finne seg i når man deler ut penger i øst og vest, og når man kritiserer andre støtt og stadig, og har gjort det til sin favorittsport. Mens regjeringen er opptatt av politikk, er Senterpartiet mest opptatt av retorikk. Det at Senterpartiet nå er nødt til å begynne å svare på hvordan de skal løse alle de utfordringene som de har sagt at de skal klare lett som bare det, og hvordan de skal finansiere alle sine løfter til distriktene og alle andre områder i samfunnet, og at de er nødt til å konkretisere innholdet i politikken sin, må man faktisk bare finne seg i. Særlig også når det ser ut som at de har ambisjoner om å få statsministeren i en ny regjering, må man begynne å svare. Jeg lover at regjeringspartiene kommer til å avkreve Senterpartiet svar også framover. Det kan være at det er litt ubehagelig. Det skjønner jeg når man har vært så høy og mørk over så lang tid. Men det vi opplever i Distrikts-Norge nå, har vi opplevd gjennom mange, mange år. Senterpartiet driver fortsatt med svartmaling. De snakker distriktene ned. De er mer opptatt av å høste egen politisk gevinst enn å legge til rette for å skape arbeidsplasser, aktivitet og utvikling, slik at vi får tatt i bruk hele det fantastiske landet vårt, slik at vi får bidratt til å styrke velferden vår, og slik at folk i distriktene også kan gå stolt rundt og være glade for at de har muligheten til å bo i Distrikts-Norge.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2020-11-24:
Jeg tror også Senterpartiet vet at arbeidet med den differensierte arbeidsgiveravgiften er et løp som kjøres med EU. Der forhandler regjeringen nå med EU. Vi har nettopp fått forlenget fristen ut 2021 på grunn av den situasjonen vi er i. Og en ordning med differensiert arbeidsgiveravgift vil selvsagt ikke være en del av et strategiarbeid. Jeg tror vi skal avslutte den diskusjonen. Så er det ganske interessant at Senterpartiet har brukt sju år i opposisjon på å sette by og land opp mot hverandre. De setter by og land opp mot hverandre. Hva gjør de i dag når de hører at regjeringen i større grad vil differensiere distriktspolitikken? Vi skal ta utgangspunkt i de ulike forutsetningene og potensialet som ligger langs kystsamfunnene våre, som oppe i Båtsfjord, der de lever av fisk. Det er en ganske forskjellig hverdag sammenlignet med fjellkommunen Ål i Hallingdal, som jeg kjenner veldig godt. Det er to ganske forskjellige verdener. Hva gjør Senterpartiet da? Jo, de bruker samme strategi. Nå setter de kyst og fjell og innland opp mot hverandre. Det er ingen fra regjeringspartiene som overhodet har snakket om at dette skal være noe konkurranseforhold. Vi skal løfte hele Distrikts-Norge, vi skal løfte kysten, og vi skal løfte innlandet. Hva gjør Senterpartiet? Jo, her ser de sitt snitt til å bygge opp en ny konflikt mellom kyst og innland. Det håper jeg de ikke forfølger videre. Vi trenger ikke flere av de konfliktene som bygges opp mellom by og land, mellom distrikts- og storbyregioner, enn det Senterpartiet allerede har klart å få til. Jeg synes dette har vært en litt merkelig debatt. Jeg synes det er veldig rart at en opposisjon som tar mål av seg å komme i regjering neste år, ikke er mer opptatt av å diskutere utfordringene og det man ønsker å få til: skape arbeidsplasser, skape velferd for innbyggerne og bidra til gode fritidstilbud og gode velferdstjenester. Jeg tror det er det distriktene først og fremst er opptatt av, at hverdagen deres, livene deres, blir bedre, ikke minst under den pandemien som vi opplever nå. Og så gleder jeg meg, sammen med kommunene, fylkeskommunene og bedriftsnæringslivet, til å utvikle de strategiene som regjeringen skal legge frem før sommeren. Vi har også by- og tettstedsregioner. Jeg ser frem til å se hvilken konfliktlinje Senterpartiet skal skape der. Men regjeringen jobber på bred front for å skape aktivitet, utvikling og vekst i hele Norge.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2020-11-24:
Med dagens teknologiske utvikling kan statlige arbeidsplasser lokaliseres hvor som helst, bare det er tilstrekkelig bredbåndskapasitet. Regjeringen har opprettet ca. 21 000 nye statlige arbeidsplasser siden 2013 og prøver å skape inntrykk av at disse er jevnt fordelt over hele landet, og at dette er god distriktspolitikk. Statistikken viser imidlertid at 13 000 av disse ble opprettet i de fire største byene – 4 500 i Oslo. Dette er på toppen av den voldsomme indre sentraliseringen i regionene. I Trøndelag er 3 190 av de 3 200 nye statlige arbeidsplassene opprettet i Trondheim. Mener statsråden det kan kalles god distriktspolitikk å legge alle nye statlige arbeidsplasser til storbyene? Hvis ikke: Hva vil statsråden gjøre for å sørge for at denne utviklingen snur?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2020-11-24:
Først vil jeg si tydelig at jeg vil ha meg frabedt at statsråden fra Stortingets talerstol beskylder meg for løgn når jeg siterer Finansdepartementets svar på budsjettspørsmål nr. 198, der de slår fast at Oslo har hatt en økning på 4 500 statlige arbeidsplasser, Trondheim på 3 191 og Bergen på 3 165. Enten har departementet gjort en dårlig jobb, eller så er det andre her i salen som trenger å bli korrigert. Så til innlegget mitt. Sentralisering av folk er ikke en naturlov. Det handler om politiske valg. Hvis en ser på statistikken over folketallsvekst i kommunene fra 2005 til 2019, ser en tydelig at i 2005, da Erna Solberg gikk av som kommunalminister, hadde vi en nedgang i 249 kommuner. I 2013 var det kun 112 kommuner som hadde en nedgang, og i 2019 var det «all-time high», med 291 kommuner som hadde folketallsnedgang. Det viser at politikk virker. Sentraliseringspolitikk virker også. For å motvirke sentraliseringen trenger vi en politikk som legger til rette for at folk skal kunne bo, arbeide og leve gode liv i hele Norge. Senterpartiet vil derfor jobbe for å få plass bygdevekstavtaler, og vi vil ha en aktiv distriktspolitikk med mål om å ta hele landet i bruk. Vi må sørge for at vi har en samferdselspolitikk for hele landet med trygge fylkesveier, et godt ferje- og båttilbud og kollektivtilbud. I tillegg er det nødvendig å få på plass god kommunikasjon med god internett-tilgang. Det må bli slutt på sultefôring av kommuner og fylker som tvinger dem til skolenedleggelser. Deler av utviklingen i distriktskommunene må gi bedre lokalpolitisk selvråderett, for statlig overkjøring og regulering i form av begrensninger på områder som arealplanlegging, motorferdsel, skadefelling av rovdyr osv. gjør at kommunene ikke får utviklet seg. Det må bli slutt på at vernebestemmelsene praktiseres på en slik måte at det hindrer næringsutvikling i mange områder. Derfor viser Senterpartiet til sitt forslag der vi ber regjeringen revidere statlige retningslinjer som hindrer lokalt selvstyre og utviklingsmuligheter i distriktene. Jeg vil samtidig varsle at Senterpartiet subsidiært vil stemme for forslag nr. 1, fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti. Fylkeskommunen har gjennom regionreformen fått en større rolle som regional utviklingsaktør. Dessverre er dette kombinert med en halvering av de distriktspolitiske virkemidlene. Dette henger selvsagt ikke i hop.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2020-11-24:
Vi behandler en melding som har en god situasjonsbeskrivelse, men som har null tiltak. Dessverre har det ikke kommet noen nye tiltak i denne debatten heller, med unntak av at statsråden antydet at vi skal ha en todelt distriktspolitikk, og det er helt umulig å få tak i hva som ligger i det. Tvert imot skaper det en usikkerhet: Skal vi nå avvikle det viktigste distriktspolitiske virkemiddelet – differensiert arbeidsgiveravgift? Det hadde vært veldig betryggende om statsråden kunne avkrefte det, og prøve å tegne en liten skisse av hva dette egentlig går ut på. Stort sett har statsråden og regjeringens representanter brukt denne debatten enten til å fornekte fakta eller til å gjøre narr av Senterpartiet. Det er jo ikke spesielt konstruktivt noen av delene. Når fakta sier at antall kommuner med befolkningsnedgang var 249 da forrige høyreregjering gikk av og 113 da den rød-grønne regjeringen gikk av, er det noe som viser at rød-grønn distriktspolitikk ikke virker? Etter sju år nå med høyreregjering, er vi oppe i 291 kommuner med befolkningsnedgang. Selvfølgelig virker distriktspolitikken. Statsråden benekter også at store økninger i statlige arbeidsplasser er kommet i de store byene, selv om Finansdepartementet påstår at det stemmer. Det er nesten utrolig at det går an. Senterpartiet har blitt gjort narr av på alle mulige måter. Vi har ikke gjort noe annet enn å drikke kaffe, som om det er galt. Vi har snakket ned distriktene, vi har bremset samfunnsutviklingen, og vi har ytret ønske om middelalderske løsninger – det er det vi har brukt de siste åtte årene på. Da bør jo statsråden spekulere på hvordan det kan ha seg at vi har gått fra en oppslutning rundt sperregrensen for åtte år siden, til en femdobling av den oppslutningen i løpet av åtte år. Kan det muligens tenkes at velgerne ser at vi ser dem? Jeg må bare konstatere at etter denne debatten er det fortsatt ingen nye løsninger, det er ingen tydelig distriktspolitikk – tvert imot skal disse desentraliserende tiltakene fortsette sånn som de har gjort. Jeg hørte på radioen i morges at det i dag er på dagen ti måneder siden vi fikk en distriktsminister. Jeg kan konstatere at det tar i hvert fall ti måneder til før vi får en distriktspolitikk.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2020-11-24:
Det ble sagt her at vi kan ikke tvinge folk til å flytte til distriktene. Selvfølgelig kan vi ikke det, men vi må slutte å tvinge folk til å flytte til byen, og det er det vi gjør ved å legge til rette for at alle arbeidsplasser skal være i en by. Til Trellevik vil jeg gjerne kommentere at Senterpartiet vil redusere statlig byråkrati. Jeg trodde faktisk det var et mål vi delte med Høyre. Men vi skal selvfølgelig sørge for å spre de arbeidsplassene vi skal ha, mest mulig, også til små og mellomstore byer. Til Hofstad Helleland må jeg si at det er ganske spesielt at statsråden er mer bekymret for at Senterpartiet ikke har lagt fram sitt alternative budsjett enn for at regjeringen ikke har greid å holde en eneste frist når det gjelder behandlingen av statsbudsjettet, og at vi fortsatt er aldeles i uvisse om vi har et statsbudsjett på plass når vi går inn i det nye året.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2020-11-24:
Samferdselspolitikken er et av de viktigste virkemidlene vi tar i bruk for å skape vekst og utvikling i hele landet. Det er den beste distriktspolitikken vi kan ha. Bygd og by knyttes tettere sammen, vi bygger mer vei og mer bane – det er god politikk. Denne regjeringen har redusert etterslepet fra de rød-grønne med en historisk satsing på samferdsel. Vi har nær doblet samferdselsbudsjettet fra 2013, og ved etableringen av Nye Veier bygger vi raskere og får mer igjen for pengene. Det vil opposisjonen skrote. Jeg skjønner at de da vil bruke mer penger enn nødvendig for å bygge nye veier. I mitt eget hjemfylke har vi en historie om Ringeriksbanen. Det måtte en ikke-sosialistisk regjering til for å skjære igjennom et prosjekt som hadde stått i stampe i årtier. Ny vei og bane vil nå åpne opp for utvikling i hele Ringeriks- og Hallingdalsregionen. Det er distriktspolitikk. Og: Denne regjeringen spiller på lag med næringslivet. Vi senker skatter, vi fjerner reguleringer for jobbskapere, og vi har redusert formuesskatten på arbeidende kapital, fjernet maskinskatten og gjort endringer i kraftskatten. Vi heier fram dem som vil investere i egen og andres arbeidsplass i eget lokalsamfunn. Og ikke minst sikrer vi eksportbedriftene i distriktene deres viktigste eksportmarked ved å hegne om EØS-avtalen. Denne vil også Senterpartiet skrote. Det er vel ikke distriktspolitikk. Før pandemien inntraff, var ledigheten i Distrikts-Norge rekordlav. Det var stor investeringslyst i industrien. Reiseliv og oppdrett gikk så det suste. Sjømatnæringen satte eksportrekord. Det stemmer dårlig med de skremmebildene opposisjonen forsøker å tegne av situasjonen i Distrikts-Norge. Grunnlaget for at folk kan bo og trives i hele landet, er at man har en jobb å gå til. Regjeringen har derfor også flyttet ut og etablert 1 230 arbeidsplasser utenfor Oslo-regionen. Det er faktisk dobbelt så mange som de rød-grønne klarte. Utflytting av statlige arbeidsplasser er viktig fordi det bidrar til å skape kompetansemiljøer utenfor byene, som igjen øker stedets attraktivitet overfor barnefamilier og ikke minst for investeringer. Men vi kan ikke leve av statlige arbeidsplasser alene. Det er først og fremst jobbene i privat sektor som skaper muligheter og aktivitet i lokalsamfunnet. Derfor har vi prioritert gode vilkår for jobbskaperne.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2020-11-24:
Jeg stemte feil. Kan det rettes opp?
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2020-11-24:
Alle ønsker utvikling – og ikke avvikling. Sentraliseringen må stoppe opp. Regjeringen mener det er viktig å spre makt og bygge samfunnet nedenfra. Et sterkt lokalt folkestyre gir folk og lokalsamfunn frihet og mulighet til å styre sin egen hverdag og samfunnsutvikling. Det var vel derfor man gjennomførte tvangsvedtak om å slå sammen Finnmark og Troms. Det har ikke blitt noen stor suksess – eller? Folketallet i distriktene er slik at det blir stadig flere eldre, og stadig flere kommuner har befolkningsnedgang. Uansett hvordan vi velger å leve livet vårt, må vi få de samme mulighetene i livet. Store og mindre næringsformer må bli heiet på. Ulike samfunn må ha de samme goder, f.eks. politi, helsetilbud og skole. Dette burde være en selvfølge. I Gamvik har en nå en fullstendig gjennomgang av kommuneøkonomien, og en må gjøre betydelige kutt. En gjennomgang kan være sunt, men når gjennomgangene skjer så ofte som nå, fører det til usikkerhet for befolkningen. Senest er det noen som vil ha vurdert skolen i Gamvik slått sammen med Mehamn skole. Avstanden er kanskje ikke så stor, men det folk er redd for, er om ungene kommer seg til og fra Gamvik på grunn av været, som har vært vanvittig dårlig til tider. Det skaper dårlig bolyst. Berlevåg: Her spurte en dame meg hvordan vi kunne tillate at fisken som ble fisket rett utenfor stuedøren, ikke kom på land, slik at det kunne skapes flere industriarbeidsplasser i Berlevåg – slik det var tidligere. Berlevåg hadde hundrevis av arbeidsplasser som følge av fiskeriene for få år siden. Hun mente at fryseanlegg som ble brukt til å sende fisken ut av landet for produksjon, måtte forbys. Fisk fanges utenfor kysten av Norge, sendes langt vekk for produksjon og sendes så tilbake til Norge, og så finner vi den i butikkene. Dette må vi slutte med. Folk må kunne kjøpe norsk fisk som blir produsert i Norge. Alle bedrifter jeg har møtt langs kysten, sier det er mangel på råstoff – det samtidig som vi aldri har hatt så store kvoter som nå. Ordføreren i Båtsfjord sier at vi må ha selvtillit i fiskeripolitikken. Vi har verdens beste fisk, og vi har foredlet fisk i hundrevis av år. Dette kan vi. Kysten vil ha mer arbeid, og vi må slutte å sende fisken til utlandet for produksjon. Vi må fiske fisken selv, og vi må produsere den selv. Det er en vei å gå for å skape flere arbeidsplasser langs kysten.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2020-11-24:
Jeg skulle egentlig ikke gjøre denne debatten så veldig lang, men jeg hadde lyst å ta opp noe som det har vært snakket om, folkeaksjoner osv. Det er en folkeaksjon som kanskje ikke har vært nok nevnt, og det er den folkeaksjonen som er i Andøy. Man la ned Andøya flystasjon på Andenes og flyttet den rett over fjorden, til Evenes – ikke så veldig langt unna. Det var en fantastisk flyplass som ingen skjønner hvorfor man tok bort. For min egen del er jeg veldig glad for at fergen går mellom Øksfjord og Hasvik, slik at jeg kommer meg hjem når det er nødvendig. Nå blir det jo slik at disse fergene skal gå på gass, og det gjør at de sjelden går når det er dårlig vær. Fergen er navlestrengen til samfunnet der ute. Men slik har det blitt. Vi som bor i Hasvik, produserer for ca. 1 mill. kr per innbygger fortsatt. Det kunne ha vært mye mer. Vi har aldri før hatt så mye fisk i landet som eksporteres, men vi kunne sikkert ha eksportert for 2 mill. kr hvis det hadde blitt lagt til rette for det. Lokalt eierskap er viktig, og slik det er nå, er ikke kapitalen i Hasvik. Representanten Tom-Christer Nilsen nevnte at det var kommet noen store båter. Ja, det har kommet mange store båter. Vi har mistet de små. Det har f.eks. igjen ført til at de store båtene ikke kommer seg inn i havnen. Fylkeskommunen, som har fått ansvaret for å mudre og gjøre slikt, har ikke blitt tilført kapital for å gjøre det. Det fører til at de store båtene må ligge på yttersiden og vente på at det skal bli flo sjø før de kan legge til kai og levere. Det er i et nøtteskall hvordan det har blitt. Når det gjelder statlige arbeidsplasser, sier offentlig statistikk at Oslo i perioden 2013–2019 hadde 73 668 statlige arbeidsplasser. Det var 4 546 flere enn i perioden før. Til sammenlikning hadde Loppa ti, og de hadde mistet ni. Hva kan vi leve av i landet? Det er ikke så veldig mange andre muligheter, men vi ser stadig etter nye muligheter for å kunne leve. Det er ingen som skal fortelle meg at vi ikke gjør det som det går an å gjøre.
Torill Eidsheim (Høyre), 2020-11-24:
Denne distriktsmeldinga viser tydeleg at regjeringa ønskjer levande lokalsamfunn i heile landet. I store delar av landet vårt går det godt, og regjeringa vil at det skal vere mogeleg å leve gode liv – uansett kvar i Noreg ein bur. Noreg har ein topografi som gjev store avstandar mellom regionale arbeidsmarknader. I kombinasjon møter vi no ei demografisk utfordring. Auka tal av eldre vil særleg i Distrikts-Noreg forsterke utfordringa med mangel på arbeidskraft både i privat og i offentleg sektor. I meldinga blir det peika på Kompetansebehovsutvalet, som meiner at regionale forskjellar i rekruttering kan hengje saman med avgrensa mobilitet, små arbeidsmarknader og at potensielle kandidatar ikkje søkjer ei stilling på grunn av at fagmiljøet er for lite. Mangel på eigna bustader kan òg vere hemmande for tilflytting og busetjing og dermed òg for rekruttering av stabil arbeidskraft. I norsk bustadpolitikk står eigarlinja sterkt – og det skal ho fortsett gjere. Men vi må òg sørgje for å sikre arbeidsmobilitet. Godt samordna bustad-, areal- og transportplanlegging må liggje til grunn for å utvikle attraktive, berekraftige byar og tettstader. Vi må leggje til rette for verdiskaping og næringsutvikling og fremje helse, miljø og livskvalitet. Kommunar og fylkeskommunar har eit stort ansvar for gode planprosessar som sikrar prioriteringane for ei ønskt samfunnsutvikling. «Program for et aldersvennlig Norge» er ei av dei fem hovudsakene som regjeringa har peika på i Leve hele livet. Det vil bidra til å konkretisere korleis den einskilde og samfunnet kan bidra til at eldre menneske kan få lov til å leve meir aktivt og meir sjølvstendig. Framtidas buformer må vere tilpassa ny teknologi og stimulere dei gode møta mellom generasjonar. Bustadmarknadene i mindre distriktskommunar og små arbeidsmarknader er ofte lite fleksible, og bustadbygging for eldre kan òg vere med og bidra til meir dynamikk og meir sirkulasjon i lokale bustadmarknader for andre målgrupper. I område med lite nybygging kan oppgradering av eksisterande bustader vere spesielt viktig. Det er difor viktig at vi støttar opp under distriktskommunane sitt arbeid på bustadfeltet, og her vil eg nemne Husbanken, DIBK og ikkje minst Enova.
Torill Eidsheim (Høyre), 2020-11-24:
Denne regjeringa har gjennomført nødvendige strukturendringar gjennom bl.a. politireforma, vegreforma og universitets- og høgskulereforma. Målet er betre tenester uansett kvar folk bur. Samfunnet vårt må forandrast for å bli bevart. Når eg høyrer representanten Sandtrøen sidestille den historiske utviklinga i USA med det som i dag skjer i Noreg, må eg seie at det vitnar om manglande historiekunnskap. Eg anbefaler at ein les ei bok som faktisk beskriv dette svært godt. Boka heiter «Hillbillyens klagesang». Det var dagens oppfordring. Det eg hadde lyst til å snakke om, er at digitaliseringa som vi no opplever, legg til rette for auka kvalitet på og tilgang til statens tenester, heilt uavhengig av kvar i landet vårt ein bur. Samtidig reduserer digitaliseringa behovet for fysisk å vere til stades og talet på statleg tilsette. Regjeringa har vist at ho er oppteken av å vidareutvikle effektive og moderne statlige tenester, som nyttiggjer seg teknologiske moglegheiter, og som sørgjer for at befolkninga har tilgang til grunnleggjande og likeverdige tenester i heile landet. Verda opplever ei vårløysing av kunstig intelligens. Dette opnar for enorme moglegheiter, som vil kunne vere smarte, men kanskje òg litt skremmande – smarte når vi legg til rette for bevisst og ønskt utvikling, og skremmande om ein ikkje sørgjer for forståing for utviklinga og grip moglegheitene. Den meldinga vi behandlar i dag, viser at ny teknologi skapar nye moglegheiter for distrikta. Folk og bedrifter er heilt avhengige av å ta del i den digitale utviklinga. Det treng dei for å kunne skape arbeidsplassar og for å leve eit godt liv. Det er dermed ein avgjerande del av distriktspolitikken at robust digital infrastruktur er på plass. Landet vårt blir knytt saman med regjeringa si offensive satsing på infrastruktur, som òg legg til rette for rask utvikling av 5G. Dette treng vi for at Noreg skal kunne hente ut digitaliseringsgevinstane, men då må òg offentleg sektor hengje med. Innovasjon i offentleg sektor føreset ein forvaltingskultur som mogleggjer digital transformasjon og utvikling.
Torill Eidsheim (Høyre), 2020-11-24:
Representanten Nævra var i sitt innlegg spørjande til kva reformer som har vore nødvendige. Svaret er alle. Alle reformer vi no er i gang med, er nødvendige. Både offentleg sektor og det private næringsliv står overfor krevjande omstillingstider. Ingen kan ignorere akkurat det. Utviklinga går fort, både lokalt og globalt, og risikoen for å bli hengande etter er stor. Samtidig opnar det for spennande moglegheiter for dei som er villige til endring og omstilling. Regjeringa gjennomfører nødvendige strukturendringar for at Noreg og distrikta best skal kunne møte framtida godt.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2020-11-24:
Noe av det som uroer meg aller mest med de partiene som ønsker å framstå som regjeringsalternativet for kongeriket, er framtiden for EØS-avtalen. Jeg uroer meg ikke minst i en distriktspolitisk kontekst. EØS-avtalen har tjent Norge godt. Europeiske land utgjør en stor del av markedet for norskproduserte varer og råstoff. Særlig næringslivet i distriktene våre nyter godt av ordnet og forutsigbar markedsadgang til de europeiske landene og tilgang på kompetent arbeidskraft fra hele EØS-området til f.eks. verft og fiskeindustri. Det vil være å spille hasard med distriktsnæringslivet vårt å sette EØS-avtalen i spill, slik Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Rødt vil. Hvis Arbeiderpartiet tenker å regjere med – eller med støtte fra – disse partiene, må denne problemstillingen være et næringspolitisk mareritt. Det finnes selvsagt ting å utsette på EØS-avtalen, men jeg vil ikke nøle med å karakterisere det som distriktsfiendtlig å sette EØS-avtalen i spill. I realpolitikkens og næringslivets verden er det markedstilgang og forutsigbare rammevilkår som teller, ikke proklamasjoner og å fiske i opprørt vann en selv har pisket opp. Jeg skal innrømme, for ærlighet varer som kjent lengst, at jeg var urolig for landbrukspolitikken da vi for sju år siden fikk en regjering der Fremskrittspartiet skulle styre det området. Den uroen vedvarte, men ble oftest hentet inn gjennom forlik i Stortinget. Nå er sitsen endret – mitt parti bestyrer Landbruksdepartementet, som er særdeles viktig i distriktspolitisk sammenheng. Norsk landbruk er viktig for å opprettholde matsikkerhet, verdiskaping, bosetting og kulturlandskap. Regjeringen vil ta vare på det unike ved norsk matproduksjon, som lav medisinbruk, god dyrevelferd og en lang verdikjede, i tillegg til bruk av norske ressurser, for å legge til rette for landbruk i hele landet. Regjeringen har hvert år, også før Kristelig Folkeparti tiltrådte, foretatt grep som bedrer lønnsomheten, som særlig er viktig for små og mellomstore bruk. Også for landbruket er forutsigbarhet viktig – trygghet for at investeringer står seg og ikke kollapser i møte med politiske spagatøvelser fra Senterpartiet og SV med krav om skroting av EØS-avtalen, noe som vil sette hele importvernet for norske landbruksprodukter i spill. Mitt parti snakker sjelden med store bokstaver om skattelette, men jeg snakker gjerne veldig høyt om reduksjon av formuesskatt på arbeidende kapital. Lettelsene i formuesskatt på arbeidende kapital er viktig i Distrikts-Norge – hos eiere av sagbruket som må betale formuesskatt på trucken, på gårdsbruket som må betale formuesskatt på melkekua Dagros, eller hos møbelprodusenten som må betale formuesskatt på lageret av skumgummi. Jeg hoppet i stolen da representanten Støre i en debatt forleden slo fast at disse skattelettelsene ikke var relevante for bedriftene. Det må ha vært en forsnakkelse, men det er fort gjort å tenke slik hvis en baserer sitt budskap om beskatning bare på premisset om omfordeling og ikke tar med hensynet til næringslivet.