Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-02-11:
Da skal jeg starte innlegget på samme måte som foregående taler. I DN den 29. oktober i fjor var overskriften: «Mælands plan for flere kvinnelige gründere: Mer privatisering i helsevesenet.» Dette synes jeg er veldig relevant, for jeg føler at interpellanten la opp til en mye bredere diskusjon rundt utfordringen enn det som teksten legger opp til. Det er ikke bare et eierskapsspørsmål i statlig eierskap, det er et bredt spørsmål om hvordan vi rekrutterer den beste kompetansen til alle rollene i det norske samfunn, og der er jeg veldig enig i at vi har noen utfordringer. Det står mye arbeid foran oss, og sånn sett synes jeg interpellanten la opp til en veldig konstruktiv og bred debatt. I det statlige eierskapet mener jeg at næringsministeren har gjort masse. Det er ingen tvil om at det har vært veldig trøkk på at selskapene skal fokusere på å rekruttere bredt, og jeg mener det er ganske rasjonelt av selskapene å rekruttere bredt, ellers går man glipp av en stor del av kompetansebasen i det norske samfunn. Der mener jeg at næringsministeren kanskje har vært så nær opp til den grensen man kan være som næringsminister når man skal forholde seg til statens eierskapsprinsipper samtidig. Når det gjelder statlig eierskap, må man dele det mellom de selskapene der staten sitter alene som eier, og selskaper der man sitter som deleier sammen med andre, og da har vi noen åpenbare regler som man er nødt til å forholde seg til. Som næringsministeren sa: Da må vi styre gjennom valgkomiteer, gjennom styrene og gjennom de signalene vi som eier, sammen med andre eiere, gir selskapene. Der mener jeg, som sagt, at næringsministeren har gitt så mange klare signaler at man egentlig har ligget helt på grensen av hva som er mulig å få til som statsråd når man skal forholde seg til de reglene. Så til det som jo er den virkelig interessante debatten, og det er hvordan man får fram kvinner og rekrutterer bredt i hele det norske samfunnet. Altså: I offentlig sektor er syv av ti ansatte kvinner. Det er også åpenbart, som Produktivitetskommisjonen i dag peker på, at vi er nødt til å sette fokus på offentlig sektor og hvordan vi forvalter offentlig sektor. Og offentlig sektor står faktisk for mange av de yrkene som kvinner i hvert fall tradisjonelt har gått inn i, og skal vi da få endret hele kulturen i det norske samfunn, må vi faktisk tørre å diskutere hvilke rammer vi legger rundt utviklingen av offentlig sektor for å stimulere bl.a. kvinnelige gründere, for det er ingen tvil om at også lederskap kommer ut av at man kjenner risikoen, man har vært inne i den type risiko som gründere tar. Der er det sånn sett en uhyre interessant debatt. Det er bare 28 pst. av gründerne i Norge i dag som er kvinner. Det er mye skjevere enn noen av sammensetningene av de styrene vi nå diskuterer. Jeg tror interpellanten gjør veldig rett i å fokusere nettopp på en mye bredere utfordring, og, som sagt, jeg mener at vi har sterkt fokus på de utfordringene, de er ikke løst på en dag. Men gjennom å poengtere veldig kraftig i eierskapsmeldingen og i andre sammenhenger at det er et samfunnsansvar å utvikle norsk kompetanse på best mulig måte, og da gjelder det begge kjønn, så mener jeg at regjeringen har tatt det ansvaret man har på dette feltet, og så vil sikkert verden fortsette å bevege seg framover.