Bente Stein Mathisen (Høyre), 2014-11-18:
Jeg vil også stille meg i rekken og takke interpellanten for at han tar opp dette viktige temaet. Mennesker med funksjonsnedsettelser er en like mangfoldig gruppe som resten av befolkningen. Noen har funksjonsnedsettelser som det lett kan kompenseres for med hjelpemidler, andre har andre typer funksjonshemninger og trenger mye eller litt hjelp og støtte, alt etter som hva den enkelte strever med. Det som er viktig å påpeke, er: Nedsatt funksjonsevne er ikke det samme som redusert arbeidsevne, for arbeidsevne omfatter kun graden av evne til å utføre en bestemt type arbeid. Med tilrettelegging og noe støtte, ofte enkle tiltak, fungerer en med nedsatt funksjonsevne like godt som dem som ikke har funksjonsnedsettelser. Arbeid er viktig for å leve et fritt og selvstendig liv. I tillegg vet vi også at arbeidsplassen er den viktigste sosiale arenaen og nettverket som folk har utenom familien sin. Jobben er ikke bare viktig som en inntektskilde, den er også viktig som et godt sosialt nettverk. Regjeringen er opptatt av å øke innsatsen på dette området og vil følge opp FN-konvensjonen for funksjonshemmede, som Norge ratifiserte i fjor. Vi vil ha et samfunn med plass og mulighet for alle, uavhengig av funksjonsevne. Da vi behandlet Meld. St. 45 for 2012–2013 Frihet og likeverd, som handler om mennesker med utviklingshemning, tidligere i år, var dette med arbeid et av de viktige temaene. Flere var opptatt av at flere utviklingshemmede må få prøve seg i ordinært arbeidsliv. Pårørende kom med innspill om at skolen bør legge mer til rette for mer praktisk opplæring til de elevene som sliter med teori og er teorisvake, at de heller kunne få mer opplæring og kunnskap i noe som kan gi dem en form for praktisk grunnkompetanse, som kan være relevant for en jobb, og kvalifisere for arbeidslivet. Det er ikke alle jobber som krever en bachelor eller et fagbrev. Jeg er glad for at statsråden også var inne på dette med å tenke mer tilrettelagt arbeid inn i ordinært arbeidsliv. Skal vi lykkes, må vi ha et arbeidsliv som tar samfunnsansvar, et arbeidsliv hvor lederne ikke ser seg blinde på begrensninger, men ser muligheter. Vi må jobbe med å endre holdninger og praksis. Det å endre holdninger er ikke noe vi kan vedta – det er prosesser som må settes i gang ved at noen går foran og viser vei. Det er viktig med gode eksempler, som det interpellanten viste til fra Halden: Erlandsens Conditori. Det som representanten Lise Christoffersen viste til fra Asker kommune, og som jeg kjenner godt til, Asker Produkt, er også et kjempegodt eksempel på noen som går foran og viser vei. Vi må ikke være så engstelige for å prøve ut nye ting, og heller ikke for å slippe til flere aktører. Arbeidsgivere må trygges, slik at de tør å slippe til arbeidstakere som de i utgangspunktet kanskje er skeptiske til. Derfor er det viktig å informere om de tilretteleggingsordninger og lønnstilskudd som Nav tilbyr. De er gode å ha. I tillegg er det, som flere har nevnt, viktig med varig tilrettelagte arbeidsplasser i skjermede bedrifter for dem som trenger mye støtte og bistand i arbeidslivet. Det er viktig å se det enkelte mennesket og ikke la skepsis og systemer stå i veien for de gode løsningene. I arbeidet med å inkludere flest mulig må vi slippe alle gode krefter til.