Nikolai Astrup (Høyre), 2011-01-17:
La meg først få takke representanten Ketil Solvik-Olsen for at han reiser en viktig debatt. Høyre er enig med interpellanten i at det i utgangspunktet er riktig å ha en konsekvent holdning til prisen på utslipp. Det er i tråd med de teorier om samfunnsøkonomisk effektivitet som vi legger til grunn i mange andre sammenhenger. Det er imidlertid et prinsipp som ikke alltid følges, og i denne sammenheng med god grunn. For petroleumssektoren har man f.eks. beholdt en redusert CO2-avgift selv etter at man innførte kvoteplikt for sektoren. Petroleumssektoren er den eneste sektoren i Norge som betaler fullt ut for sine utslipp i kvotesystemet. På toppen av dette betaler sektoren CO2-avgift. Det skyldes at kvoteprisen er så lav at dersom man kun skulle erstatte den gamle, høye CO2-avgiften med kvoteplikt, ville petroleumssektoren ha betalt vesentlig mindre for sine utslipp enn tidligere, og det var ikke hensikten med kvotesystemet. At petroleumssektoren betaler CO2-avgift i tillegg til kvotepris, gjør at det vil være lønnsomt å sette inn klimatiltak i denne sektoren som ikke ville ha vært lønnsomme i andre sektorer. I Klimakur 2020 er det presentert en meny med lik CO2-avgift for alle sektorer. En uniform CO2-avgift gir ifølge økonomisk teori kostnadseffektivitet, gitt forutsetningen om velfungerende markeder. Dette er den samfunnsøkonomisk mest lønnsomme menyen i Klimakur. Modellen indikerer at en reduksjon på 12 mill. tonn CO2-ekvivalenter kan oppnås med en uniform avgift på 1 500 kr per tonn. Det er en løsning som ivaretar interpellantens ønske om en objektiv tilnærming på tvers av utslippskilder, og der nivået på CO2-avgiften harmoniseres på tvers av utslippskilder. Problemet med denne tilnærmingen er at man ser bort fra at ulike sektorer og aktører opererer i ulike markeder med svært ulik konkurransesituasjon. Løsningen vil være optimal i en ideell verden der alle land innfører den samme avgiften. Å innføre lik CO2-avgift i Norge på 1 500 kr per tonn CO2 vil føre til alvorlige problemer for utslippsintensiv konkurranseutsatt industri. Klimakur 2020 slår da også fast at en slik uniform avgift vil gi nedskalering av sysselsetting og produksjon i utslippsintensive næringer. En slik avgift vil ligge langt over det konkurrerende bedrifter i andre land vil stå overfor, og vil føre til omfattende flytting av produksjon fra Norge til andre land med lavere avgifter. Denne formen for karbonlekkasje gir ingen gevinst for klimaet. Tvert om, utslippsintensiv industri vil flytte produksjon fra et land der kraftproduksjonen er basert på vannkraft, til land der kraftproduksjonen er basert på kull eller gass. Det vil kunne flytte utslipp – ikke kutte dem. Jeg går derfor ut fra at heller ikke interpellanten ser seg tjent med en slik avgift. Skulle man i stedet lagt seg på en felles avgift på et nivå som utslippsintensiv industri kan leve med uten at det medfører omfattende karbonlekkasje, ville det gi en avgift som var så lav at den ikke ville ha noen reell effekt. I dag betaler vi som forbrukere langt mer CO2-avgift på bensin og diesel enn det prosessindustrien gjør for sine utslipp. Skulle vi hatt en felles avgift på nivå med det utslippsintensiv industri betaler, ville det gitt betydelig lavere bensin- og dieselpriser – noe Fremskrittspartiet sikkert ikke har noe imot – men det ville blitt umulig å få ned utslippene i transportsektoren til et nivå som gjør det mulig å innfri klimaforliket. Det er riktig at CO2-avgiften er en fiskal avgift, men den er en fiskal avgift med en klar miljøpolitisk begrunnelse: Den skal bidra til atferdsendringer som gjør at CO2-utslippene går ned. Riktig utformet gjør den at vi kjører mindre bil eller skifter til mer klimavennlige biler og drivstoff, og at utslippene dermed går ned. Galt anvendt medfører den at norsk industriproduksjon flytter til land med lavere klimaavgift, og at utslippene derfor i stedet flyttes – og til og med ofte økes. Konklusjonen er at vi må, når vi utformer CO2-avgift, ta hensyn til ulik betalingsvilje og -evne i ulike sektorer. Skjermede sektorer og bilister må betale mer for våre klimagassutslipp enn konkurranseutsatt industri. Høyre er derfor enig med interpellanten i at man så langt råd er, bør begrense antall virkemidler, men er uenig i at det må være samme nivå for alle utslippskilder. Nivået på CO2-avgiften må tilpasses ulike sektorers betalingsevne.