trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
Representanten spør om eit forskings- og utviklingsprosjekt som går over tre år, sett i gang av Statens vegvesen på grunn av dei høge ulykkestala. På rv. 3 har det i snitt årleg døydd 5 menneske, 12 er hardt skadde og 89 lettare skadde kvart år frå 2005 til 2009. I stor grad er desse ulykkene utforkøyringsulykker og møteulykker. Det er ein større del av utforkøyringsulykker på rv. 3 enn på andre tofelts stamvegar i Region aust. Også møteulykkene er fleire på rv. 3. Østerdalen er kjend som ei strekning der det er mykje skog, og det er tidvis monotont å køyra. Statens vegvesen meiner den høge delen utforkøyringsulykker og møteulykker indikerer at merksemda til føraren ikkje er god nok, eller at bilføraren sovnar eller er sløv bak rattet. Det er gjort studiar som viser at det er ynskjeleg for bilføraren med stimuli om lag kvart tredje minutt for å halda konsentrasjonen oppe. Statens vegvesen har teke tak i denne kunnskapen og ynskjer med FoU-prosjektet å sjå kreativt og nytenkjande på løysingar for å betra trafikktryggleiken på rv. 3. Prosjektet er delt i tre delprosjekt: For det fyrste lys/ lyssetjing, for det andre vegetasjonsrydding og for det tredje landskapskunst. Eit av tiltaka som skal setjast i gang for å skjerpa trafikantane si merksemd, er å hengja opp fargerike elggevir som er 1,5 m breie, i utvalde tre. Med dette vil ein i tillegg gjera bilføraren merksam på den store elgfaren i Østerdalen. Elggevira og annan landskapskunst vil òg vera noko som barn i baksetet og andre passasjerar vil leggja merke til og kunna sjå fram til. Det vil òg vera med på å halda bilføraren vaken. Ved å leggja opp til bevisste stimuli, som elggevira, og knyta plasseringa opp til ulykkesanalysar og vegkurvatur på staden, meiner Statens vegvesen at dette vil vera med på å minska monotonien i Østerdalen. Dette kan bidra til meir merksame bilistar, færre trafikkulykker, og det kan gje trafikanten ei auka reiseoppleving.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
Det er sjølvsagt slik at det blir brukt mykje pengar på heilt andre område enn kunst langs vegane. Vi har ein omfattande trafikktryggleiksplan som inneheld 152 forskjellige punkt, utarbeidd av Statens vegvesen i samråd med politiet, Utdanningsdirektoratet, Helsedirektoratet og Trygg Trafikk. Denne planen omfattar både tiltak på vegen, sikrare køyretøy og forhold ved føraren. Så er det slik at ulykkesanalysane for 2009 – ein gjennomgang av alle ulykkene med skadde eller drepne – generelt viser at forhold ved føraren er medverkande årsak i halvparten av tilfella.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
Takk for moglegheita til å svara på spørsmålet. Eg hadde behov for å fortelja at vi har ein omfattande trafikktryggleiksplan som vi følgjer. Så lat meg i tillegg seia: Eg har sans for at Statens vegvesen tenkjer kreativt for å få ned talet på ulykker. Heldigvis lykkast vi. Når vi ser på tala for 2010, må vi tilbake til 1954 for å finna tilsvarande låge tal. Men 210 trafikkdrepne er 210 for mykje. Eg held meg til at dette er eit avgrensa forskings- og utviklingsprosjekt. Det er innanfor dei moglegheitene Statens vegvesen har til å prøva ut nye kreative tiltak. Eg har ikkje tenkt å gripa inn i denne saka.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
For å betra trafikkryggleiken har Vegdirektoratet bedt alle regionane om å gjennomgå gangfelt på strekningar med fartsgrense 50 og 60 km/t. Gjennomgangen skjer med utgangspunkt i Statens vegvesens handbok, «Gangfeltkriterier». Utgangspunktet skal vera at gangfelta skal sikrast betre, slik at dei gjev den ynskte tratikktryggleiken. Som hovudregel skal gangfelt ikkje fjernast, men tvert imot sikrast eller byggjast om. Dei tiltaka som blir gjennomførte, kan vera betra belysning, opphøging av kryssing, betra sikt eller redusert fartsgrense. I nokre få høve er det vurdert slik at det ikkje lenger er behov for gangfeltet, eller at det bør flyttast, noko som gjer at enkelte gangfelt er varsla fjerna. Både ved utarbeidinga av dei generelle gangfeltkriteria og ved dei konkrete gjennomgangane av gangfelt som no er gjorde, er det forsøkt å ta omsyn til god trafikktryggleik og tilfredsstillande framkomst for alle trafikantgrupper, også blinde og svaksynte. Dersom fjerning av skilt og oppmerking på ein stad viser seg å føra til store problem for synshemma eller andre, er Statens vegvesen førebudd på å føreta ei ny vurdering for bl.a. å sjå på kva tiltak som kan gjerast for å sikra behova til blinde og svaksynte. Vi har allereie motteke reaksjonar som gjer at Statens vegvesen har lovt å gå ein grundig runde for å sjå på om det her er gangfelt som anten er planlagt fjerna eller allereie fjerna, og der dei vil føreta ei ny vurdering.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
«Garanti» er eit krevjande ord. Det som eg kan lova, er at eg skal ta denne saka tilbake til Statens vegvesen, sjekka kva som allereie er gjort, og sjekka at det her er andre omsyn enn økonomi som blir tekne vare på. Eg har sjølv gått ein runde med Norges Blindeforbund og fått demonstrert kva førarhundane er opplærde til i forhold til «sensing» av sebrastriper. Eg har også fått forsikring frå Statens vegvesen om at dei her går ein ekstra runde med bakgrunn i den uroa som her er oppstått.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
Det er trafikktryggleiken som er det overordna. Vi har intensivert innsatsen for å sikra betre trafikktryggleik. Det fortel planen vår, med 152 tiltak, mykje om. Det fortel òg den opprustinga av vegane våre som skjer akkurat no, og som er historisk. Så har vi òg anna lovverk å halda oss til, f.eks. at vi skal gjera det vi kan for at samfunnet vårt er universelt utforma, dvs. tilgjengeleg for alle. Det er med på å understreka kor viktig det er å sjekka at òg fotgjengarovergangar og andre tiltak er tilpassa slik at vi styrkjer den moglegheita. I denne omgang gjaldt det fotgjengarfelt i 50- og 60 km-sone. Eg kjem tilbake med ei meir konkret oppfølging overfor Hoksrud.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
Artikkelen som det blir vist til, tek utgangspunkt i problem som oppstod ved bygginga av dobbeltsporparsellane Skoger–Åshaugen og Åshaugen–Sande–Holm på Vestfoldbanen. I St.prp. nr. 1 for 2000–2001 er det opplyst at dei to parsellane skulle takast i bruk i 2000, men at det var knytt uvisse til dette som følgje av forseinkingane i godkjenninga av Ebiloc. Dette var ein ny type signal- og sikringsanlegg som Jernbaneverket hadde bestilt frå Bombardier, og som Jernbaneverket ynskte å ta i bruk på desse to strekningane. I St.prp. nr. 1 for 2001–2002 er det opplyst at dei to nye parsellane vart sette i drift 15. oktober 2001. Artikkelen avdekkjer at ikkje alt fungerer som det skal i Jernbaneverket. I spørsmålet blir det vist til dårlege resultat. Eg reknar med at det konkret gjeld den negative utviklinga i punktlegskap i togtrafikken dei siste åra, og særleg dei store driftsproblema som jernbanen sleit med sist vinter på grunn av lange periodar med mykje snø og streng kulde. Dette er grundig drøfta i Stortinget i fleire rundar. Som det kom fram i debattane, var det i stor grad semje om at hovudårsaka til problema var manglande vedlikehald og fornying av jernbanenettet over mange år. Regjeringa har gripe tak i dette og auka løyvingane til drift og vedlikehald av jernbanenettet betydeleg både i 2009 og i 2010, samanlikna med det som vart løyvt i tidlegare år. Regjeringa sitt budsjettforslag for 2011 held fram denne satsinga for å betra driftsstabiliteten. Samla løyving i 2010 og 2011 til drift og vedlikehald ligg ca. 668 mill. kr høgare enn det ei flat fordeling av planramma i Nasjonal transportplan for 2010–2013 tilseier. Vi er alt i ferd med å sjå positive verknader av dette. Tala for punktlegskap i togtrafikken for perioden august–desember 2010 viser ei positiv utviking for fleire togstrekningar samanlikna med føregåande år. Dette gjeld bl.a. for lokaltrafikken rundt Oslo. Når det gjeld spørsmålet om modernisering og effektivisering av Jernbaneverket, vil eg visa til det arbeidet som den nye jernbanedirektøren har sett i gang. Jernbaneverket har det siste året gjort fleire endringar i sin interne organisasjon for å tydeleggjera ansvar og gjera organisasjonen meir leveransedyktig. Ikkje minst gjeld dette det omfattande arbeidet som Jernbaneverket har sett i gang for å utdanna fleire og få meir kompetanse innan jernbanetekniske fag, noko som det i dag er mangel på i Noreg. Dette tek nødvendigvis noko tid. Det kan ikkje utan vidare løysast ved ei endra organisering av Jernbaneverket. Eg har òg sett ned ei arbeidsgruppe som har fått i oppgåve å systematisera og prioritera utfordringane på jernbaneområdet og identifisera handlingsalternativ for å møta utfordringane. Eg har stor tru på at dette arbeidet vil gje positive resultat.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
Lat meg på ny visa til det arbeidet som er sett i gang av den nye jernbanedirektøren. Dei tilhøva som blir omtalde i denne masteroppgåva, ligg trass alt nokre år tilbake i tid. Heldigvis har det skjedd mykje i Jernbaneverket etterpå. Eg er oppteken av å ha eit moderne og effektivt jernbaneverk. Etter mi vurdering kan det gjerast utan å måtta omorganisera Jernbaneverket til eit aksjeselskap, slik som Høgre går inn for. Eg har tillit til det arbeidet som jernbanedirektøren har sett i gang for å modernisera Jernbaneverket. Eg er glad for dei auka løyvingane til Jernbaneverket som vi no er i ferd med å omsetja. Det vil gje eit godt og stabilt togtilbod. Denne arbeidsgruppa, som har frist 1. november, skal òg sjå på organisering og finansiering i tillegg til andre utfordringar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
Eg kan ikkje ta stilling til eit spørsmål som gjeld at Jernbaneverket ikkje har kontroll. Eg føreset at jernbanedirektøren har kontroll. Eg har tillit til det store arbeidet som ho allereie har sett i gang for å modernisera Jernbaneverket og arbeidet ho har sett i gang for å omorganisera internt. Eg veit at dei no er veldig nøye med korleis løyvingane blir brukte, slik at målet til regjeringa, at toga skal vera i rute, blir følgd opp. Vi ser allereie dei fyrste resultata, og vi har utgreiingar på gang som òg vil visa vegen vidare.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
Lat meg kvittera med å ynskja Sortevik eit riktig godt nytt år. Måtte det bli eit svært godt år for norsk samferdsel! Så til svaret: Det er arbeidd systematisk med luftkvaliteten i dei store byane i mange år. Konsentrasjonen av svevestøv er vesentleg redusert. Tidlegare utrekningar var for optimistiske med omsyn til utviklinga i utslepp av NO2. No viser det seg at det er ei større utfordring å tilfredsstilla krava enn venta, både for snitt gjennom året og for periodevis høge nivå under spesielle vêrsituasjonar, slik vi har sett i Bergen og i Oslo den seinare tida. Avgasskrava til nye køyrety har vist seg å ha mindre effekt på NO2-konsentrasjonane enn venta. For å redusera NO2-konsentrasjonane er det naudsynt å redusera biltrafikken i dei største byområda. Vi har klargjort at regionvegkontor og kommunar med heimel i vegtrafikklova § 7 andre ledd kan setja i verk akuttiltak som t.d. mellombels køyreforbod og andre trafikkregulerande tiltak på grunn av dårleg luftkvalitet. Vidare har departementet gjeve Vegdirektoratet i oppdrag å senda på høyring eit forslag til endring av veglova § 27, noko som vil gjera det mogleg å fastsetja mellombelse tidsdifferensierte bompengesatsar ved tilfelle av høg luftforureining. Dette kan bidra til å redusera toppane i luftureininga. Reduksjon nokre dagar gjev avgrensa effekt for året sett under eitt. Vi må difor òg gjera tiltak som gjev varig effekt. Vi nyttar i dag ei rekkje tiltak for å få fleire over på andre transportmiddel enn bil, t.d. store midlar til kollektivtransport og gang- og sykkelvegar. Det er likevel ikkje mogleg å få til naudsynt reduksjon i trafikken berre med slike tiltak. For å redusera biltrafikken i byområda er det naudsynt med tiltak som er retta direkte mot biltrafikken. Slike tiltak kan vera køprising, restriktiv parkeringspolitikk, prioritering av framkomsten for kollektivtrafikken m.m. Kommunane har hittil vist avgrensa interesse for å ta slike tiltak i bruk. Belønningsordninga vart innført for å gje lokale styresmakter sterkare incentiv til å ta i bruk meir restriktive tiltak retta mot bilbruken. Midlane frå belønningsordninga kan nyttast til å betra kollektivtilbodet i takt med innføring av restriksjonar på bilbruken. I dei tre fireårige avtalane departementet har inngått, er det ein nær samanheng mellom planar for betring av kollektivtilbod, gang- og sykkeltiltak og bruk av restriktive verkemiddel. Tiltaksplanane er tilpassa situasjonen i det enkelte byområdet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
Det er brei semje i denne salen – alle partia med unntak av Framstegspartiet – om at det er viktig å bruka midlar slik at ein ytterlegare stimulerer kollektivtiltak, kombinert med restriktive tiltak for bilbruk. Slik er det. Eg vil følgja opp belønningsordninga. Eg vil følgja opp kjøp av persontransport òg i kommande år. Vi har inngått ein avtale med NSB som tilseier ein stor auke. Vi har auka belønningsmidlane med 100 mill. kr i 2011. Det er varsla ytterlegare auke. Det er naudsynt òg å spela på lag med lokale styresmakter.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-01-12:
Lat meg aller fyrst seia at eg trur nok mange astmatikarar, allergikarar og òg mange pendlarar og andre ikkje opplever det som ei straff at det blir meir tilrettelagt for kollektivtilbod – eit ansvar som det elles er fylkeskommunane som har, frå fylke til fylke. Så har regjeringa varsla ei ytterlegare omlegging av avgiftene for å sikra eit betre miljø. Vi har tal i forhold til eingongsavgiftene som viser at ein ny bil i dag slepp ut 20 pst. mindre CO2 enn for fem år sidan. Vi har òg NO2 inne i desse vurderingane, og vi kjem til å følgja opp ytterlegare. Men når det gjeld avgifter, så er jo det arbeidet noko som finansministeren har ansvaret for.
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-01-12:
«Det er mange av oss togentusiaster som har lurt på hva Jernbaneverkets dårlige resultater skyldes. I magasinet For Jernbane nr. 4 for 2010 får vi muligens en del av svaret. Her beskriver en masterstudent uprofesjonalitet, ukultur og dårlige systemer i Jernbaneverket. Dette er alvorlige påstander som svekker tilliten til Jernbaneverkets evne til å få jernbanen på fote igjen. Vil statsråden ta innspillene på alvor, og vil hun vurdere mer moderne og effektiv organisering for jernbanen?»
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-01-12:
Jeg takker for svaret. Jeg er også kjent med den arbeidsgruppen som statsråden har nedsatt for videre utvikling av norsk jernbane. Da er det helt naturlig å følge opp med spørsmål knyttet til denne gruppen. Vil statsråden også vurdere å ta stilling til løsninger og utfordringer av den typen karakter som denne mastergradstudenten eksemplifiserer i magasinet For Jernbane? Kan det også være et mandat for den arbeidsgruppen?
Ingjerd Schou (Høyre), 2011-01-12:
Jeg takker nok en gang for svaret. Jeg synes det er nødvendig å følge det opp og spørre statsråden om hun synes det er greit at Jernbaneverket ikke har kontroll på viktige planleggingsdokumenter, at disse er tilfeldig plassert, noe hos Jernbaneverkets avdeling, noe hos dokumentsenteret på Hamar, noe i kjelleren på hovedkontoret, noe i Statsarkivet i Kongsberg, og at noen viser seg å være umulig å oppdrive. Eller er det slik at statsråden nå kan bekrefte at alle dokumenter er samlet, på plass og tilgjengelige, slik at de kan danne grunnlag for videre utvikling?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Med presidentens tillatelse vil jeg gjerne starte med å ønske statsråden godt nytt år. Så kommer spørsmålet: «Vinteren 2010/2011 har så langt gitt utfordringer med luftkvaliteten i Oslo og Bergen. Også andre av landets større byer har eller kan få slike utfordringer. Det er viktig at regjeringen gjennom Samferdselsdepartementet tar et større ansvar for transportløsningene i de største byene; da vil også luftkvaliteten kunne bedres både på kort og på lang sikt. Hvilke positive virkemidler vil statsråden bruke for å forbedre transportløsningene i de største byene og samtidig unngå problemer med luftkvaliteten?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Jeg takker for svaret. Transportøkonomisk institutt har evaluert akuttiltak iverksatt i Bergen i januar og februar i fjor. Det viser at været er den sentrale faktoren i akuttsituasjonen, og at det heller er endring i værforholdene enn endring i trafikkbildet som fører til endring i forurensningssituasjonen. Effekten av datokjøring er usikker fordi endrede værforhold påvirket luftkvaliteten allerede før tiltaket var iverksatt. Men som statsråden var inne på, er tiltak innen kollektivtransporten viktig og nyttig og kan være et positivt virkemiddel, hvis det ikke knyttes betingelser om straffetiltak overfor dem som har behov for å bruke biltransport. Derfor er mitt oppfølgingsspørsmål: Vil statsråden øke statens kjøp av persontransport med buss og tog i Bergen og Oslo uten å kreve restriktive tiltak for nødvendig biltransport?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-01-12:
Fremskrittspartiet spiller på lag når det gjelder å styrke kollektivtransporten. Men vi er opptatt av at det skal bli belønning for dem som ønsker å reise kollektivt, uten at det nødvendigvis følger en straff med for dem som har et nødvendig bilbasert transportbehov. På lang sikt er det viktig å gjøre noe med utslippet av nitrogendioksid. Ett av de effektive tiltakene er å sørge for en hurtigere utskiftning av norsk bilpark. Dagens dieselbil, f.eks. en dieselbil fra 2010, slipper ut en femtedel av de stoffene en dieselbil gjorde for ti år siden. Hva vil statsråden gjøre for å stimulere til forsterket fornyelse av bilparken i Norge? 70 pst. av bilparken i Norge er over fire år, og det skjer altså en rivende teknologisk utvikling som gjør at nye biler slipper ut vesentlig mindre av alle utslippsgasser. Hva vil statsråden gjøre for å få en forsterket fornyelse av bilparken i Norge?
Bent Høie (Høyre), 2011-01-12:
Jeg vil også benytte anledningen til å ønske statsråden et godt nytt år. «I et referat fra møte 18. februar 2010 mellom Helse- og omsorgsdepartementet og Helse Midt-Norge kommer det frem at Helse- og omsorgsdepartementet vil ha sykehus i Helse Nordmøre og Romsdal, og at dette skal plasseres så nært Kristiansund at det blir akseptert av den politiske ledelsen der. Vil statsråden benekte at dette ble uttrykt på dette møtet av den politiske ledelsen?»
Bent Høie (Høyre), 2011-01-12:
Møtet kan ikke ha vært helt uten betydning, fordi helseministeren refererer jo til møtet i det brevet av 11. mars som hun trekker fram. Der bes det om en utredning. Utredningen blir jo gjort av styret i Helse Nordmøre og Romsdal, og de kommer fram til samme konklusjon. Da sender igjen helseministeren et nytt brev, der en ber om videre utredning av alternativene. Det kan virke som om statsråden her har bestemt seg for å spørre og spørre helt til hun får det svaret hun egentlig har bestemt seg for at hun ønsker. Men hvis en virkelig ønsker å styre helsevesenet, hadde det ikke da vært bedre faktisk å være ærlig og åpen om den konklusjonen som en ønsker, slik at en faktisk hadde tatt ansvaret for den konklusjonen som statsråden åpenbart styrer i retning av?
Bent Høie (Høyre), 2011-01-12:
Ser ikke helseministeren at ved ikke å bidra til at det trekkes noen konklusjoner i denne saken, men tvert imot la diskusjonen gå videre over så mange år, vil den prosessen som helseministeren her har satt i gang, innebære en flerårig veldig dyptgripende konflikt mellom to sykehus i samme helseregion, der en faktisk oppnår det motsatte av det helseministeren trekker fram i sitt brev, nemlig at det vil være svært vanskelig å rekruttere dyktige fagfolk til to helsemiljøer som i så stor grad er i konflikt med hverandre, i en region der to byer erklærer at de er i krig med hverandre? Gjennom mange år, som det her er snakk om, har helseministeren faktisk bidratt til å sette i gang en prosess som vil svekke det totale helsetilbudet i denne regionen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-12:
La meg først få gi uttrykk for et godt nytt år også til Bent Høie. Når det gjelder lokalisering eller valg av byggeløsning for et nytt sykehus i Helse Midt-Norge, så har regjeringen ikke konkludert på det. Det er riktig at det ble avholdt et møte mellom Helse- og omsorgsdepartementet og Helse Midt-Norge den 18. februar i fjor, etter ønske fra styrelederen i Helse Midt-Norge. Jeg var ikke selv til stede. Det ble ikke skrevet noe referat fra dette møtet. Representanten Høie baserer seg på et personlig notat som styrelederen opplyser at han utarbeidet etter møtet, hvor han oppsummerer sine inntrykk. Det var ulike temaer som ble diskutert på møtet, bl.a. konseptplaner for nytt sykehus i Molde. På den tiden ventet Helse Midt-Norge på tilbakemelding på konseptplaner for nytt sykehus i Molde. Planene var tidligere oversendt til departementet. I møtet ble det fra departementets side påpekt at de oversendte konseptplanene kun inneholdt én alternativ utbyggingsløsning for nytt sykehus. Generelt er det slik at flere alternative utbyggingsløsninger skal utredes når større investeringsprosjekter planlegges. Dermed ble to alternativer diskutert – både nullalternativet, altså en oppgradering av dagens sykehus, og alternativet med ett felles sykehus i Nordmøre og Romsdal. Min tilbakemelding på den oversendte konseptrapporten ga jeg i brev av 11. mars 2010. Jeg vil være helt sikker på at vi velger den beste løsningen for befolkningen i området, og at løsningen er økonomisk mulig å gjennomføre. I brevet ba jeg derfor om ytterligere utredninger knyttet til faglige og økonomiske forhold ved konseptplanene. Videre ba jeg om at videreføring av drift i dagens lokaler og ett felles sykehus i Nordmøre og Romsdal skulle utredes i det videre planleggingsarbeidet. Dette brevet oppsummerer Helse- og omsorgsdepartementets og også derfor min holdning i saken på det daværende tidspunkt. Jeg vil følge denne saken videre på egnet måte innenfor foretakslovens rammer for å forsikre meg om at befolkningen i det aktuelle området får det best mulige tilbudet. Jeg vil også følge opp Stortingets behandling av Prop. 1 S for 2010–2011, hvor det slås fast at investeringer over 500 mill. kr skal forelegges departementet. Videre vil jeg følge opp at de regionale helseforetakene fra og med 2011 underlegges en fireårig prøveordning med ekstern kvalitetssikring av konseptfaseutredninger, tilsvarende den statlige KS1-ordningen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-12:
Når det gjelder det siste brevet som jeg har svart på til Helse Midt-Norge: Det aller viktigste i det brevet er en påpekning av det som Helse Midt-Norge sier i sin rapport til meg, at de ikke har penger til å begynne å bygge dette før i 2018. Det er jo dét som er den viktige saken i dette. Da er det også slik at det er mulig å utrede noe videre dette som vil være den største utfordringen vår i helsevesenet i fremtiden, uansett hvem som sitter i helseministerstolen, nemlig å skaffe kompetente fagmiljøer og også sørge for at disse fagmiljøene blir så komplekse at man virkelig klarer å ha et godt tilbud til befolkningen. Det er mange som har kommet med henvendelser om at de ønsker ett sykehus, men jeg har ikke tatt stilling, og jeg har heller ikke tatt stilling til noe som helst når det gjelder lokalisering.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-12:
Den er alvorlig den konflikten som kommer til syne. Det tror jeg alle legger merke til. Men det må ikke føre til at pasientene ikke får en god behandling. Jeg har også bedt om at man vurderer ett helseforetak i hele fylket. Det er et fylke som har ca. 260 000 innbyggere, hvis jeg husker riktig, og fire sykehus i dag. De bør kunne gi et godt tilbud – et meget godt tilbud – til befolkningen, og det er jeg også helt sikker på at de gjør. Men det er jo engang slik at når man skal investere nesten 3 mrd. kr, må vi der som andre steder, vite at vi investerer de pengene på en best mulig og mest mulig fremtidsrettet måte. Poenget nå er at Helse Midt-Norge ikke har den finansielle styrken til å bære dette, slik som situasjonen er i dag.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-12:
Denne saken er blitt behandlet i samsvar med foretaksloven. Jeg er opptatt av at staten skal opptre som en ryddig sykehuseier, og vi legger til rette for nye og nødvendige investeringer. Etter at staten overtok eierskapet, er det skjedd en betydelig økning i investeringstakten. Det er riktig at vi har gått bort fra tomten på Gullaug som følge av Multiconsult-rapporten og vurderingene av denne. Dette ble endelig slått fast i foretaksmøtet i Helse Sør-Øst RHF 6. januar i år. At denne saken skulle behandles i foretaksmøte, følger av tidligere vedtak i foretaksmøtet 17. desember 2007 og 26. januar 2010. Multiconsult-rapporten ble oversendt fra Orica/Dyno Nobel til Helse Sør-Øst 1. november 2010. Siden har den vært offentlig tilgjengelig på Helse Sør-Østs nettsider. At både departementet og representanter fra Buskerud Arbeiderparti var interessert i å høre om Mulitconsults og Helse Sør-Østs vurderinger i denne saken, er neppe overraskende. Saken ble styrebehandlet i Helse Sør-Øst 16. desember 2010, og jeg holdt foretaksmøte 6. januar på bakgrunn av henvendelse fra Helse Sør-Øst av 21. desember 2010. Det ble i vedtakspunkt 4 i foretaksmøtet 17. desember 2007 slått fast følgende: «I perioden fram til nytt sykehus er realisert må Helse Sør-Øst RHF søke å finne en forsvarlig løsning for psykiatrien som i dag er lokalisert ved psykiatrisk avdeling Lier.» I foretaksmøtet ga jeg som føring for det videre arbeidet med nytt sykehus i Buskerud – Vestre Viken HF at det nye sykehuset skal inneholde tilbud innen psykisk helsevern som en del av den samlede løsningen for psykisk helsevern i Vestre Viken, dvs. en samlokalisering av tilbud innen somatikk og psykiatri i tråd med det som er vel anerkjente faglige anbefalinger. Detaljene knyttet til valg av løsning vil Helse Sør-Øst måtte komme tilbake til på et senere tidspunkt. Videre behandling av denne utbyggingssaken vil skje i samsvar med foretaksloven og i samsvar med føringene fra Prop. 1 S for 2010–2011 knyttet til sykehusinvesteringer over 500 mill. kr.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-12:
Det var helt klart at Helse Sør-Øst måtte komme tilbake til departementet. De hadde ingen fullmakter til å gå videre med Gullaug-tomten. De skulle komme tilbake til departementet etter at undersøkelsene var gjort. De undersøkelsene som Multiconsult hadde avdekket, viste at det måtte omfattende sikringstiltak til for at man overhodet skulle kunne bygge på denne tomten. Det viktige for Buskerud er jo at man kan finne en fremtidsrettet løsning som man er enig om. Jeg har forstått det slik at man tidligere også har vært innom Drammen-alternativet, men av ulike grunner gikk en for mange år siden bort fra det. Nå er det ledige arealer i dette området. Da er det viktig å se på om dette er noe man kan samles om, for vi ønsker å ha en fortgang i fremdriften av nytt sykehus i Buskerud. En viktig premiss i dette er også at man skal kunne samlokalisere somatikk og psykiatri. Det betyr ikke nødvendigvis at vi i dag kan si hvilke deler av psykiatrien i de to institusjonene som er i området, som skal inn i det nye sykehuset, men det er en helt klar føring at det skal samlokaliseres.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-12:
Det som er viktig for meg, er at vi får fremdrift i et nytt sykehus i Buskerud. Jeg er veldig opptatt av at man i videre arbeid med dette sykehuset også tar med de andre kommunene, store kommuner som er viktige i Vestre Viken, men dette er jo kommuner som har sitt sykehus i Bærum – det er primærsykehuset for dem. Når det gjelder hvilke funksjoner som skal inn i dette sykehuset, er det litt tidlig i prosessen, og det er slett ikke sånn at noen er hektet av her. Her dreier det seg kun om hvor man skal drive videre planlegging. Man må i hvert fall først finne ut at her satser man på å bygge videre, her skal vi planlegge nytt sykehus, og så i ro og mak se på hvordan vi kan inkludere alle funksjoner på en best mulig måte. Og selvfølgelig – i et sånt arbeid blir også kommunene som er berørt, trukket inn. Men hvilken av disse funksjonene som skal inn, og hvilke som ikke skal inn, det er helt umulig for meg i dag å si. Det som er viktig, er at psykiatri skal inn i det nye sykehuset som en del av sykehusets totale ansvar.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-12:
Norske myndigheter har i over 20 år tatt en rekke initiativ når det gjelder kunnskapsoppbygging om eventuelle bivirkninger av amalgam som tannbehandlingsmateriale. Helsedirektoratet utga senest i 2009 «Retningslinjer for utredning og behandling ved mistanke om bivirkninger fra odontologiske biomaterialer». Disse var bl.a. basert på en gjennomgang av all relevant internasjonal forskning knyttet til eventuelle bivirkninger av slike materialer. Dette omfattet også den kunnskapen som er bygget opp av Bivirkningsgruppen for odontologiske materialer i Bergen. Pasientorganisasjoner og mange fagmiljøer deltok i arbeidet. En av konklusjonene var at forskningen så langt ikke kan dokumentere at amalgamfyllinger gir generelle helseskader. Dette er også grunnen til at generelle helseskader som følge av kvikksølv frigitt fra amalgamfyllinger ikke er anerkjent som diagnose av fagmiljøene. Helsedirektoratet har derfor ikke gitt anbefalinger om at det gir helsegevinst å bore ut amalgamfyllinger for å erstatte dem med et annet materiale. Departementet mottar imidlertid en rekke henvendelser fra mennesker som knytter sine helseplager til amalgamfyllinger. Jeg har derfor bedt Helsedirektoratet planlegge et større forskningsprosjekt knyttet til eventuelle helseproblemer på grunn av amalgamfyllinger. Dette er et prosjekt som vil gå over flere år med planlagt oppstart i 2011. Målet med prosjektet er å få kunnskap som kan bidra til at de som knytter sine helseplager til tannbehandlingsmaterialer, kan få bedre helse og/eller bedre livskvalitet. Vi ønsker også kunnskap om hva som kan hjelpe dem som har skiftet sine tannfyllinger, men som fortsatt opplever helseplager som de setter i sammenheng med tidligere tannfyllinger. I internasjonal sammenheng er dette et unikt prosjekt. Prosjektet må gjennomføres før vi har svarene på hva som eventuelt kan hjelpe pasienter som opplever å ha plager som settes i sammenheng med kvikksølv fra amalgamfyllinger. Amalgam brukes ikke lenger som tannbehandlingsmateriale. Miljøverndepartementet innførte, med enkelte unntak, et forbud mot bruk av amalgam av miljøhensyn fra 1. januar 2008. Fra 1. januar 2011 er det totalforbud mot å bruke amalgam som tannbehandlingsmateriale. Dette gjelder for hele befolkningen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-12:
Dette er jo et tannbehandlingsmateriale som har vært brukt i veldig mange år tidligere. Jeg må si at jeg er av den oppfatning at dersom vi skal gjøre endringer, og i hvert fall hvis det er snakk om å imøtekomme det å gjøre store endringer når det gjelder dem som har denne type fyllinger, så må man gjøre det basert på kunnskap. Derfor nedsetter vi dette forskningsprosjektet, og det mener vi er viktig. Det er ikke for å trenere tiden, det er rett og slett for å skaffe seg tilstrekkelig kunnskap. Jeg har stor respekt for at noen opplever å ha plager med dette, men vi er nødt til å ha kunnskap hvis vi skal ha allmenne anbefalinger til befolkningen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-01-12:
Det er bra at det er kommet en avklaring i disse sakene som dreier seg om tannlegeassistenter. Jeg har lyst til å understreke at deres befatning med kvikksølv, som er det farlige materialet oppe i dette, er helt annerledes enn pasientenes. Pasientene får det i tennene, mens en rekke av disse assistentene har stått over kvikksølvdamp uten å ha nødvendig avsug – selvfølgelig også på bakgrunn av mangel på kunnskap den gangen de i altfor stor grad ble utsatt for dette. Selv om det er det samme materialet, er det to forskjellige typer saker – den ene dreier seg om yrkesskadeerstatning. Det er også to forskjellige typer påvirkning, slik jeg forstår det, for det ene dreier seg om kvikksølvdamp, og det andre dreier seg om at man får det i tennene som pasient, selvfølgelig på en mer begrenset måte og i et mer begrenset omfang. Jeg kan ikke trekke en konklusjon her, men vi setter i gang et forskningsprosjekt på dette fra inneværende år av. Jeg mener det er viktig at man skaffer seg tilstrekkelig kunnskap om dette. Jeg kan heller ikke si når forskningsprosjektet vil være avsluttet, men jeg kan i hvert fall si at dette er et område – ikke minst på bakgrunn av denne dommen – som kommer til å ha stor oppmerksomhet fremover, fordi det dreier seg om mange av oss som har amalgamfyllinger i tennene.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2011-01-12:
«I pressemelding fra Buskerud Arbeiderparti 8. desember refereres det til et møte mellom den politiske ledelsen i Helse- og omsorgsdepartementet, ledelsen i Helse Sør-Øst, Multiconsult og Buskerud Arbeiderparti der planene om nytt sykehus på Gullaug-tomta ble skrinlagt. Like etter dette konkluderer også regjeringen med en samlokalisering av psykiatrien i Drammen. Mener statsråden at denne styringsformen er i samsvar med foretaksloven?»
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2011-01-12:
Den formelle prosessen som statsråden redegjør for, innebærer at eierstyringen i denne saken først skjedde 6. januar i år. Dette stemmer ikke med den informasjonen som har kommet frem i pressen og fra Buskerud Arbeiderparti. Foretaksloven slår fast at eierstyring kun skal skje på foretaksmøte. Hvordan vil da statsråden forklare at det ble avholdt et møte den 8. desember mellom statsråden, ledelsen i Helse Sør-Øst og Buskerud Arbeiderparti som resulterte i en pressemelding om at Gullaug-tomten var skrinlagt, samt at regjeringen den 16. desember bestemte at det nye samlokaliserte sykehuset skulle ligge i Drammen – samme dag som styret i Helse Sør-Øst vedtok å sende saken om at de ønsket å droppe Gullaug-prosjektet, til departementet?
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2011-01-12:
Statsråden har i svar til representanten Jan Tore Sanner sagt at Vestre Viken HF skal ha med representanter fra de berørte kommunene i en styringsgruppe for det videre strategiarbeidet med nytt sykehus i Drammen. Hvilket strategiarbeid er det de egentlig inviteres inn til? Beslutningen synes å være tatt av ledelsen i Buskerud Arbeiderparti og regjeringen med hensyn til det store spørsmålet som gjelder samlokalisering av somatikk og psykiatri. Innbyggerne i Asker og Bærum reagerer sterkt på den udemokratiske overkjøringen som har foregått i sykehussaken. Nå som Gullaug-prosjektet er skrinlagt, vil da statsråden åpne for at styringsgruppen for det nye sykehuset får se på dette med samlokalisering av somatikk og psykiatri på nytt, og vurdere om Blakstad sykehus kan være et like godt, og kanskje et bedre, alternativ som psykiatrisk sykehustilbud i Vestre Viken HF?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
På vegner av stortingsrepresentantane Robert Eriksson, Ketil Solvik-Olsen, Jørund Rytman, Åge Starheim og meg sjølv har eg gleda av å fremje eit representantforslag «om bedre tilrettelegging for førstegangsetablerere i boligmarkedet».
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
Jeg har et spørsmål til helseministeren. Det å få en kreftdiagnose er tøft både psykisk og fysisk, sier alle de som har vært gjennom det. I tillegg er det slik at brystkreft dessverre er den vanligste kreftformen hos kvinner, og vi vet at risikoen for å få den diagnosen øker med alder. I Aftenposten på søndag kunne vi lese om Marianne – en dame som fikk kreft i en alder av 41 år. Det er ingen alder. Da har man, i teorien i hvert fall, over halve livet foran seg. Likevel måtte hun kjempe en lang og tung kamp mot en usynlig vegg av byråkrati og avgjørelser som landet i hennes disfavør. Hun måtte altså gå til det skrittet å ta advokat for å få sine rettigheter ivaretatt, og hun vant. Hun er dessverre ikke den eneste. Vi ser nå en bølge av denne type saker rettet mot det offentlige helsevesen, fordi man ikke får sine grunnleggende rettigheter ivaretatt. Det som gjør at jeg reagerer enda mer, er de spekulasjonene vi kunne lese om i Aftenposten, om at man nå forbereder en øvre aldersgrense på 35 år for i det hele tatt å få en rekonstruksjon av bryst etter en brystkreftoperasjon. Jeg vil gjerne utfordre helseministeren på det: Stemmer dette? Pågår virkelig den debatten for fullt i norsk helsevesen? Hvis det er tilfellet, sitter regjeringen stille og ser på at det skjer? Aksepterer den dette? Eller: Vil regjeringen sette foten ned av hensyn til den respekten man faktisk bør ha for halvparten av landets innbyggere? Det er nå engang slik at en kvinne i 40-årene er i sin beste alder. Hun er ikke en utrangert vare som vi kan gi et tidsaspekt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
Jeg registrerer at statsråden ikke vil svare på spørsmålene mine. Jeg spurte helt eksplisitt om det er slik at regjeringen slutter seg til at det skal være en øvre aldersgrense på 35 år for å bli vurdert. Denne rekonstruksjonen, som er det faglige uttrykket for dette, handler altså om at man skal få et nytt bryst etter at brystet er blitt skåret vekk i en operasjon. Alle skjønner hvorfor kvinner har det behovet. Jeg vil gjerne vite om regjeringen slutter seg til at det skal være en slik aldersgrense, eller ikke, om det er slik at man skal ha denne retten til en rekonstruksjon etter en operasjon, eller ikke. Så må jeg si at når ventetiden, f.eks. her i hovedstaden, er over sju år for å få en slik rekonstruksjon, så er det en uholdbart lang ventetid. Da vil jeg utfordre statsråden på det: Hvor lang ventetid mener hun er akseptabel, for nå sa hun at man måtte påregne å vente litt, men kanskje ikke i like mange år? Mener statsråden at man skal vente i år, eller skal man vente i uker?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Jeg er helt enig med representanten Jensen i at det å få en kreftdiagnose oppleves svært alvorlig og fører til kanskje ikke bare fysiske plager, skader og smerter, men også til mye psykisk lidelse – vil jeg si – for veldig mange. Det er klart at en kvinne som er 41 år, er, som representanten sier, midt i sin beste alder og skal ha god behandling for sin kreftdiagnose. Heldigvis er det slik at når det gjelder det å behandle brystkreft, har vi gode resultater i Norge, vi har god overlevelsesgrad, og sykehusene har i veldig stor grad innrettet seg på gode pasientforløp. Så brystkreftpasienter – i hvert fall generelt – opplever å bli godt ivaretatt på sykehusene. Det som har vært et problem, og som har vært mye omtalt, er nettopp dette med rekonstruksjon. Hvor lenge skal man vente på rekonstruksjon? Fordi dette tidligere ikke har vært en del av behandlingen, tok jeg initiativ – for nesten et år siden – overfor Helsedirektoratet til at de måtte ta dette med som en del av behandlingen, i sine retningslinjer. Det er nå gjort, og da blir altså rekonstruksjon av bryst en del av den behandlingen som dreier seg om brystkreft. Hvis man må fjerne et bryst, må man gjerne vente en periode. Det er av faglige grunner man må vente en periode for å få rekonstruksjonen gjennomført. Men det skal ikke ta så mange år som det har stått om i avisene, å få en rekonstruksjon. Det skal være en del av behandlingen av brystkreft.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Det er et medisinskfaglig spørsmål når man kan begynne med rekonstruksjonen. Det er også ulike metoder for rekonstruksjon, og det er ulike ventetider for de ulike metodene. Hvis man skal ha den mest avanserte rekonstruksjonen, har det vært lang ventetid for det. Det som har vært mitt anliggende, er at rekonstruksjonen av bryst som man har måttet fjerne, skal være en del av behandlingen. Så må det være opp til den enkelte ansvarlige lege å bestemme når det tidligst kan skje, etter all annen type behandling som måtte være nødvendig. Men det er ikke slik at man skal måtte vente i årevis for å få en rekonstruksjon. Derfor har vi nettopp lagt det inn som en del av behandlingen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Jeg mener at det har vært et veldig sterkt engasjement. Fra min side er det veldig viktig at vi får økt kvaliteten når det gjelder behandling av brystkreft. Derfor har vår regjering innført kvalitetskrav. Vi har innført kvalitetsmålinger, som vi kommer til å bli mye bedre på fremover. Når det gjelder ventetid, svarte jeg jo at det er legen som må bestemme når det første punktet for en rekonstruksjon kan komme. Men det er ikke akseptabelt at man, når man kan få en rekonstruksjon, skal vente i flere år. Så er det ulike ventetider for ulike metoder her, men det skal ikke være tvil om at når dette nå er kommet inn som en del av behandlingen av brystkreft, skal det også være akseptable ventetider.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Når jeg nå har bedt om at dette blir en del av retningslinjene for behandling av brystkreft, at nettopp det med rekonstruksjon blir tatt inn i hele behandlingsforløpet, må vi også få en anbefaling om hvordan dette skal håndteres. Det skal ikke være sånn at noen skal gå og vente i mange år. Så er det ulike metoder for å gjøre dette. Noen har kortere ventetid, og andre har lengre ventetid. Det er litt avhengig av hvilken metode man bruker. Men det må også være faglige anbefalinger som ligger til grunn for hva man faktisk gjør. Jeg er helt enig med representanten Solberg: Det er veldig viktig at vi gir folk mulighet til å leve et godt liv etter at man har hatt kreft. Selvsagt er dette en del av det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Jeg er ikke kjent med at noen jobber med en aldersgrense her. Jeg har ikke fått de faglige anbefalingene for hvordan dette skal gjennomføres, men jeg er ikke kjent med noen aldersgrense på 35 år. Det høres ikke rimelig ut.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Jeg er veldig enig med representanten Høie i at mange kreftpasienter har ventet for lenge. Vi har sett eksempler på det, og vi har også i dag hørt om pasientskader og erstatning i forbindelse med at noen har ventet for lenge. Det synes jeg ikke er akseptabelt. Regjeringen synes ikke det er akseptabelt at pasienter med alvorlig sykdom skal vente for lenge på utredning og behandling. Derfor har Helsedirektoratet utarbeidet retningslinjer for flere kreftformer. Helsedirektoratet har også kommet med anbefalte forløpstider for kreftbehandling, altså fra henvisning er mottatt av sykehuset, til behandling starter. Her gjelder 20 virkedager for 80 pst. av tilfellene, fordi det for noen krefttilfeller tar lengre tid å gjøre en skikkelig utredning for å kunne bestemme hvilken type behandling som skal iverksettes. Det er en målsetting om å nå 80 pst., altså at 80 pst. av alle kreftpasienter skal ha startet behandling innen disse 20 dagene. Det blir også stilt krav til sykehusene om at de må innrette seg slik at de når disse målene. Vi offentliggjorde i vår forløpstid og median ventetid for tre kreftformer. Det kommer vi til å fortsette med. Men fra neste år kan vi også måle de 80 prosentene, og først da vet vi hvor vi er.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Det er ingen forskjell på pasientenes rettigheter med den ordningen som nå er innført. Det skal altså ikke være tvil om at sykehus i Norge nå jobber for at vi skal nå målene om at 80 pst. skal være i gang med behandling innen 20 virkedager. Det er veldig viktig, ikke nødvendigvis fordi noen kreftpasienter ikke kunne ventet lenger, men nettopp fordi vi ønsker å gi bedre kreftbehandling – og ikke risikere at noen må vente for lenge, slik som vi har sett. Grunnlaget for å se når vi er i mål, er nettopp det å måle. I år måler vi median ventetid. Det har vi begynt med. Det er noe som den forrige regjeringen aldri gjorde. Vi har begynt å gjøre kvalitetsmålinger. Det er faktisk ganske viktig for å få til en bedre kreftbehandling. Allerede i neste uke kommer vi til å jobbe med fagmiljøene i departementet for å se på hvordan de ulike sykehusene jobber. Noen når dette allerede.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Jeg er enig i at det er ikke godt nok når det ligger inne ett år gamle tall. Det aller viktigste vi nå gjør, er jo nettopp å måle hvor lang tid vi bruker, og offentliggjøre det på HELFO-sidene og på vår nasjonale helseportal, for at folk skal kunne gjøre seg kjent med dette. Og det er forskjeller rundt om i landet. Som jeg sier: Noen sykehus har et veldig godt pasientforløp og behandlingsforløp når det gjelder kreft, andre bruker mer tid. Det er grunn til å anta at selv om vi nå måler median ventetid, er det noen sykehus i Norge som allerede når målsettingen om at 80 pst. skal være i gang med behandlingen innen 20 virkedager. Men vi skal bli bedre på å offentliggjøre tall, nettopp for at pasientene skal kunne velge når det gjelder kreftbehandling, for vi er opptatt av at folk skal få bedre behandling for kreft, komme hurtigere i behandling. Det er derfor vi har gjort disse endringene, og derfor er dette også viktig for oss.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Da dette ble offentliggjort i juni, var jeg veldig tydelig på at dette var en måte sykehusene måtte innrette seg på. Det er krav til sykehusene om at de skal innrette seg på et sånt pasientforløp og et sånt behandlingsforløp, at det for 80 pst. av pasientene skal gå 20 virkedager fra henvisningen kommer til sykehuset, til behandling starter. I den grad jeg en gang har brukt ordet som nevnes her, er det i en helt annen forbindelse og i en helt spesiell sak som jeg ble bedt om å kommentere. Men det skal ikke være tvil om at det er krav til sykehusene om at de skal innrette seg slik at de kan gjennomføre behandling med en oppstart innen 20 virkedager fra henvisning kommer. Dette skal gjelde for 80 pst. av pasientene, for for noen pasienter kreves det lengre utredningstid.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
For regjeringen har det vært viktig å gjøre denne endringen i behandlingen av kreftpasienter fordi det har vært knyttet til de faglige retningslinjene, fordi det har vært en klar anbefaling, og også fordi vi har sett at en del pasienter har ventet altfor lenge på behandling. Det er særdeles uheldig. Så er det store utfordringer i Oslo-området, ja. Det er større utfordringer på de større sykehusene, også fordi de ofte har mer komplekse behandlinger og ofte har henvisninger som kommer fra andre sykehus. Men det er ikke slik at vi ikke jobber med dette. Det jobbes med dette over hele landet. Vi har fullt trykk på å komme i mål med at 80 pst. av pasientene skal ha startet opp behandling innen 20 virkedager.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Da dette ble lagt frem, ble det lagt frem på den måten at målsettingen var at 80 pst. av pasientene skulle få oppstart på behandling innen 20 virkedager fra henvisning var mottatt av sykehuset. Det er slik det har vært lagt frem. Da jeg kommenterte dette også i media, var jeg veldig tydelig på at nå må sykehusene identifisere hvilke flaskehalser de har: Hva er det som er hindringen for at man klarer å gjøre dette i dag? Vi må også se at noen sykehus faktisk klarer det – ganske mange klarer det ganske bra og jobber med å bli enda bedre. For noen kreftformer kan man ikke vente 20 dager – man behandler hurtigere og behandler som om det var øyeblikkelig hjelp. Det har vært en helt klar målsetting å nå de 80 prosentene, og det har vært krav til sykehusene om at de må innrette seg slik i behandlingsforløpet at de klarer det. Det er knyttet til de faglige retningslinjene som Helsedirektoratet har utarbeidet.