Trine Skei Grande (Venstre), 2012-12-17:
Det er noen debatter der man virkelig føler seg som et sentrumsparti. En av de debattene er denne. Først vil jeg skryte av Kristelig Folkeparti, som har fremmet disse forslagene. Venstre kommer til å støtte flere av dem. Men jeg er enig i både den problemstillinga som Tetzschner drar opp, og den problemstillinga som SV drar opp. Så har jeg kanskje en litt ulik løsning. Jeg tror det er en stor utfordring for både boligbygginga og stedsutviklinga i Norge i dag at vi har en hel drøss med ulike statlige instanser, med ulike statlige innfallsvinkler til det som skjer. Grunnen til at vi har det, er at vi har noen nasjonale målsettinger som vi også skal ivareta – alt fra jordvern til en logisk utvikling knyttet til balansen bolig–næring til f.eks. det å ta vare på kulturarven vår i det som er Riksantikvarens oppgaver. I sum blir dette for krevende for veldig mange kommuner, det er jeg helt enig i. Men litt av problemet er at kommunene ofte ikke sitter på nok kompetanse til å kunne matche de store utbyggernes enorme maskineri – når det først settes i gang. Derfor er kommunestørrelse en av problemstillingene også her. Noen kommuner blir utsatt for utbyggere som er så store og så mektige, og som også er så gode lobbyister at de av og til kan sette lokaldemokratiet helt ut av spill. Derfor er det viktig å ha kompetanse i hver enkelt kommune på de fagområdene som vi her snakker om. Derfor gjelder det å ha en kompetanse på jordvern og på stedsutvikling som er så stor at den kan matche også store utbyggere. I kommunestrukturen vår, der noen kommuner blir boligkommuner, og noen kommuner blir sentrumskommuner, forsterkes dette at man ikke har evnen til å se regionene mer under ett. Derfor hadde jeg nok ønsket meg større kommuner, som hadde vært mer likt det bolig- og arbeidsmarkedet vi vil ha, sånn at vi kunne hatt både styrke nok i planadministrasjonen og et lokaldemokrati som representerte bredden og helheten. Det tror jeg hadde vært det beste botemiddelet mot det at vi i dag har et styringsverk fra statlig side som er altfor detaljert. Jeg vil ikke gi slipp på dette før jeg vet at vi har en kommunestruktur som er i stand til å ivareta også mer overordnede problemstillinger som vi skal ha ansvaret for. Jeg har stor tro på lokaldemokratiet. I Oslo bystyre har vi et eget uttrykk. Det fins mange sånne egne parlamentariske uttrykk i Oslo bystyre. Et av dem er: Dette er en salamander for meg. Det betyr at dette er noe jeg ikke kan gi meg på. Uttrykket kommer fra da det ble stoppet et stort boligprosjekt som var plassert i en dam med utryddingstruede salamandre. Prosjektet ble stoppet av Oslo bystyre. Oslo bystyre klarte sjøl å ivareta utfordringene gitt av denne sal når det gjelder artsmangfold. Sjøl om jeg må innrømme at det var en kamp, klarte det lokale folkestyret å ta vare på det. Dette er en kommune der det ble oppdaget at man har en del nasjonale forpliktelser som gjelder artsmangfold, som mange andre kommuner kanskje aldri hadde oppdaget. Mens jeg sjøl satt og kjempet for artsmangfoldet i Oslo kommune, opplevde jeg at det i min lille heimkommune var noen ivrige sjeler som drenerte et helt våtmarksområde og tok bort alle salamandrene fra min barndoms dam – av ren og pur glede over å gjøre veien opp til hytta litt mer tørrskodd. Det å bygge kompetanse i kommunene er ganske viktig for å klare å delegere den makta som Tetzschner snakker om at vi skulle ha delegert, og å gjøre folkestyret mer levende. Jeg må bare si at vi kommer til å stemme for forslagene nr. 2, 3, 6, 8 og 10. Men forslag nr. 8 er trukket, så da slipper vi det. Jeg er veldig skeptisk til det som Kristelig Folkeparti legger opp til, å ha Husbanken som byggherre for studentboliger. Det tror jeg at studentsamskipnadene er godt kompetente til å gjøre.