Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2020-12-03:
I krevjande tider tek Framstegspartiet ansvar. Det gjorde vi i 2014 og 2015, då oljeprisane fall, det gjorde vi då migrasjonskrisa ramma Noreg seinare, og det gjer vi når vi i år er i ein heilt spesiell situasjon knytt til korona. Og det har vore avgjerande at vi tek ansvar, for arbeidsplassar kysten rundt har stått i fare. Når nokon byter ut «fornye», «forenkle» og «forbedre», slik det alltid har stått i talepunkta til Jan Tore Sanner, med «fordyre», «forvanske» og «forverre» vilkåra for norske sjøfolk, må Framstegspartiet ta ansvar – ganske enkelt fordi å kutte i nettolønsordninga i den situasjonen som norsk næringsliv har vore i, og som norske sjøfolk har vore i med skipa delvis liggjande til land, hindrar oss i å få folk tilbake igjen i arbeid. Når verftsindustrien vaklar som han ikkje har gjort sidan tidleg på 2000-talet, handlar det om at ei heil verdikjede knytt til maritim industri er i ferd med å gå over ende. Då måtte ein gjere grep, og Framstegspartiet tok ansvar. Det gjer at verfta går lysare tider i møte, fordi vi bruker verkemiddelapparatet til å lette likviditetssituasjonen deira, som reelt sett gjer at norske verft kan konkurrere om dei oppdraga som er i marknaden, med mykje større moglegheit for faktisk å vinne nye anbod. Og når vi utvidar kondemneringsordninga på skip til også å gjelde offshorefartøy, bidreg det til at dei mange båtane som ligg i opplag langsmed heile kysten, kan gå ut av marknaden, og vi kan få ein raskare tilbakekomst i ein viktig del av reiarlagsnæringa vår. Det er ei av dei lengste verdikjedene vi har i landet, mykje av det vi driv med i maritim sektor. Difor meiner eg at den avtalen som vi fekk til med regjeringspartia bl.a. på det, er utruleg viktig – heilt avgjerande for at vi har ein avtale, men også utruleg bra for alle dei som er avhengige av trygge jobbar kysten rundt. Det er til sjuande og sist det det handlar om i annleisåret 2020, å evne å bite i seg nokre kamelar når vi må det. – Det hjelper naturlegvis litt at alkoholavgifta vert redusert, så dei er litt lettare å skylje ned! Men vi må det i ei tid der landet treng trygge arbeidsplassar. Det er krevjande å ta ansvar, men det er nødvendig at vi gjer det. Stortingets plikt er å bidra til å styre oss trygt gjennom den største krisa vi har hatt i fredstid. Det må vi gjere på ein måte som gjer at norsk næringsliv kjem ut av dette med moglegheit for å få folk tilbake igjen på jobb så raskt som mogleg, tryggje dei arbeidsplassane vi har, og leggje grunnlaget for å skape nye. Det har vi gjort i maritim industri, i verftsindustrien – lagt grunnlaget for reiarlagsbransjen med den avtalen som ligg på bordet. Men det er ikkje berre det. Den satsinga som vi også gjer for å auke aktiviteten i bygg- og anleggssektoren, få i gang mindre arbeid på norske vegar for å halde entreprenørane med arbeid, med kontraktstilgang i ei tid der mange andre er redde for å investere, er avgjerande viktig for ein samla norsk entreprenørbransje. Og det vi gjer i totale avgiftskutt, bidreg til at ikkje berre daglegvarehandelen kan skape nye arbeidsplassar, men at store, lange verdikjeder i Noreg, i næringsmiddelindustrien, i produksjon som går til daglegvarehandelen, faktisk kan skape verdiar framover. Vi bidreg gjennom aktivt å tore å stå i krevjande debattar om at norsk eigarskap må løne seg dersom vi skal ha norske eigarar som investerer i arbeidsplassar på den andre sida av koronaen, i staden for å skjerpe skattane, regulere tyngre og bidra til usikkerheit for norske jobbar. Difor er eg stolt over at Framstegspartiet nok ein gong tek ansvar i krevjande tider, fordi det er nødvendig å tryggje folks arbeid, hus, heim og jobb. Det er det det handlar om i statsbudsjettet for 2021. Så er eg heilt overtydd om at vi seinare vil få rikeleg anledning til å få på plass ytterlegare ny politikk som aukar veksten og verdiskapinga i landet.