Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-05-27:
Saksordføreren har gått grundig igjennom hele hendelsesforløpet og saken, og har gitt en grei redegjørelse. Han har takket Tore Sandberg og sagt at justismordet som Fritz Moen ble utsatt for, er en skamplett for vårt rettssystem, og det er jeg helt enig i. Det som er til ettertanke, er at alle er hjertens enige om at her har det vært begått urett og grovt justismord overfor Fritz Moen, men ingen er straffet for dette. Det har ikke hatt noen disiplinære konsekvenser for noen, så vidt jeg vet. Det har heller ikke vært noen særlig etterforskning. En anmeldelse mot en av polititjenestemennene ble vel henlagt fordi vedkommende var gått av med pensjon. Det har ikke vært gjort noe særlig for å se om noen på en eller annen måte skulle stilles til en eller annen form for ansvar for justismordet. Det er det grunn til også å tenke igjennom. Slik er det vel også når det gjelder justismordet overfor Liland og, som mange også hevder, overfor Torgersen. Det er en fellesnevner i mange av disse sakene, nemlig en utstrakt motvilje i rettsapparatet, som også Tore Sandberg har møtt i sitt arbeid. Det er noe av det klare som er å finne i hans bok. Så denne velviljen som nå for så vidt veldig mange av oss deler, er ikke noe som har sittet i rettsapparatet - ydmykhet og det å være mottakelige for eventuelt å se på saken på nytt. Det er den ordinære påtalemyndighet og domstolsapparatet som selvsagt forholder seg til alle de andre impliserte i justismordet overfor Fritz Moen. Det er ikke Stortingets ansvar, det er riksadvokaten og hans systems og den ordinære påtalemyndighet og domstols ansvar. Denne saken er, som saksordføreren sa, kommet på vårt bord som følge av en anmeldelse fra Tore Sandberg av tre høyesterettsdommere. Når det gjelder høyesterettsdommere og hva de gjør i embetsutøvelsen sin, er det nye systemet slik at det får Stortinget til behandling. Derfor kan vi behandle dette. I den foreliggende saken er Fremskrittspartiets fraksjon kommet til en annen konklusjon enn flertallet. Saksordføreren nevnte at det ikke var grunnlag for riksrett. Det ble vel også berørt så vidt av Svein Roald Hansen. Det skal ikke Stortinget ta stilling til i dag. Det Stortinget skal ta stilling til, er om saken på dette stadium skal henlegges, eller om anmeldelsen skal medføre etterforskning. Vi i Fremskrittspartiet mener at det er naturlig at den gjøres til gjenstand for etterforskning. Vi har heller ikke konkludert på noen som helst slags måte om det eventuelt senere hen skulle reises tiltale eller ikke. Men vi synes at det er så pass mange uklarheter at en etterforskning fra Ansvarskommisjonens side der Ansvarskommisjonen fikk stille de relevante spørsmål til de tre høyesterettsdommere, ville gi et mye bedre grunnlag enn det foreliggende for om man skulle gå videre med saken. Ansvarskommisjonen er også bredt sammensatt, og etter sin etterforskning ville den etter det nye systemet også ha en plikt til å gi en innstilling eller et råd til Stortinget om det skulle reises tiltale, eller om saken burde henlegges. Vi er altså kommet til at vi synes det ville være helt naturlig at Ansvarskommisjonen foretok den etterforskningen og gav det rådet og den innstillingen til Stortinget. I innstillingen har vi forklart noe av bakgrunnen for dette, bl.a. det som står i brevet datert 19. februar 2008 fra de tre høyesterettsdommere til komiteen: «Vi aksepterer at avsnitt 116 kan ha fått en noe uklar utforming. Det sentrale for kjæremålsutvalget var imidlertid, som det fremgår av avsnittene 120 og 121, at vi anså det helt usannsynlig at Torunn Finstad om natten skulle ha slått følge med en ukjent mann ned i skråningen ved elva. Spørsmålet om lokalisering av lydene fremsto dermed ikke som relevant i forhold til gjenopptakelsesbegjæringen.» - Dette er altså dommernes egen fortolkning av den kjennelsen de avgav i 2001 - det er den tolkningen de selv har gitt. Når vi studerer disse setningene, slår man altså fast at «vi anså det helt usannsynlig at Torunn Finstad om natten skulle ha slått følge med en ukjent mann ned i skråningen ved elva». Jeg har ikke funnet noe sted hvorfor det skulle være så usannsynlig. Hvorfor skulle det være så usannsynlig? Svein Roald Hansen heftet seg opp i dette «ukjent», og det har også jeg nevnt. Hvis vi bytter ut «ukjent» med «kjent», kan man også spørre: Hvorfor skulle det være usannsynlig at Torunn Finstad om natten slo følge med en kjent mann? Det er vel ikke noe unormalt i at hvis man treffer noen man kjenner, eller kanskje har sett en gang før, begynner å snakke sammen når man har vært på fest og sikkert er i godt humør? Det er også vitner som sier at det var en person som fulgte etter den som vitnene tror var Torunn Finstad. Det kan ha vært en hun var sammen med på Studentersamfundet, danset med, og som hun så slår følge med og prater med videre. En slik teori er, etter min oppfatning, meget mer sannsynlig når man de facto vet at Torunn Finstad ble funnet myrdet like i nærheten av det stedet der vitnene A og B refererte at de hadde hørt en mann og en kvinne mumle og snakke sammen - «de ser oss kanskje», som kan tyde på at de ikke ønsket at noen skulle se dem. Da er jo de vitnene helt sentrale. De vitnene viser da sannsynligheten for at det var en mann og en kvinne i den skråningen ikke langt unna der Torunn ble funnet drept, og da ville det selvsagt være en helt annen enn Fritz Moen som kunne ha begått drapet. Vi vet i senere tid at det ikke var Fritz Moen. Jeg synes derfor det er litt rart at man på grunn av en helt ubegrunnet og egentlig dårlig fundert teori om at det skulle være usannsynlig at Torunn Finstad om natten skulle ha slått følge med en ukjent mann i skråningen ved elven, når hun de facto ble myrdet ikke langt unna den skråningen hvor vitnene hørte det, ikke vil at man skal gå nærmere inn på dette spørsmålet overfor de tre høyesterettsdommerne fra Ansvarskommisjonens side. På denne bakgrunn vil jeg ta opp det forslaget som er inntatt i innstillingen, og anmode Stortingets representanter om å tenke nøye gjennom om det ikke vil være naturlig, også som en slags oppreising for Fritz Moen, at Ansvarskommisjonen etterforsker - og jeg legger vekt på kun etterforske - det hendelsesforløpet som jeg har beskrevet, og som også er sentralt i Tore Sandbergs anmeldelse. At man også her henlegger saken, som man gjorde med den tidligere polititjenestemannen, og egentlig viser liten interesse for å finne ut om det kan ha vært begått embetsforsømmelser, synes jeg er litt leit, men det går inn i rekken av det som Tore Sandberg har avdekket i flere saker, i realiteten motstand mot virkelig å foreta de nødvendige etterforskninger og med ydmykhet prøve å rette opp de feil som tidligere er gjort.