Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-17:
La meg først få takke komiteen og saksordføreren for et godt stykke arbeid. Jeg kan slutte meg til brorparten av innlegget til saksordføreren og til de foregående talerne, med unntak av representanten Vågslids innlegg. Jeg er glad for at en enstemmig komité støtter forslaget til lov om forsvunne personer, og at et flertall i komiteen også støtter forslaget til lov om endringer i arveloven vedrørende avvikling av arveretten for staten til fordel for frivillig virksomhet. Den gjeldende loven er fra 1961. Siden den gang har det skjedd ganske store endringer i samfunnet, og det er flere grunner til at loven om forsvunne personer fra 1961 nå er moden for revisjon. Reiseaktiviteten i befolkningen har økt. Ny teknologi gjør at vi i dag kommuniserer på en helt annen måte enn det vi gjorde tidligere, og vår evne til å identifisere omkomne er også blitt betydelig bedre. Større naturkatastrofer, som bl.a. representanten Ropstad var inne på, og terroranslag har også bidratt til større oppmerksomhet om regelverket om forsvunne personer og illustrert behovet for revisjon. Forslaget til ny lov om forsvunne personer er tilpasset den tiden vi lever i. I lovforslaget er tidsfristen for når en person kan anses som død, forkortet. Fristene vil nå være straks, ett år eller fem år. Tiårsfristen fjernes. En annen viktig endring er at pårørende nå vil slippe den belastningen det er å saksøke den forsvunne for å få rettens beslutning. Forslaget til den nye loven inneholder ellers regler om forvaltningen av eiendelene til en forsvunnet person, regler om hvordan man skal gå frem for å avgjøre om en person skal regnes for å være død, regler om virkningene av en slik avgjørelse og regler om tilbakeføring av personens eiendeler dersom personen senere kommer til rette. Når det gjelder forslaget om avvikling av statens arverett, som har bidratt til den største diskusjonen i dag, har det vært et sterkt ønske fra frivillige organisasjoner over tid om å endre disse reglene. Det har vært et sterkt politisk ønske fra store deler av denne sal, det viser også innstillingen, og det er en del av regjeringserklæringen. Det som nå foreslås, er at man skal ha en enkel modell for fordeling av midler gjennom LNU. Jeg registrerer at Arvelovutvalget i sin tid sa at de var skeptiske til en ordning, som også representanten Vågslid var inne på, som skulle medføre en stor grad av administrasjon, fordi det samlede beløpet det her er snakk om, er relativt lavt fra år til år. Nettopp derfor er det en stor fordel at det er LNU som skal gjøre denne jobben. Da bygger man ikke opp et nytt byråkrati. Da lager man ikke nye vanskeligheter, men sikrer at en paraplyorganisasjon som har lang og god tradisjon med å fordele offentlige midler, skal fordele også disse midlene. Jeg synes også diskusjonen om bruken av midlene fra arvelaters side er litt kunstig. Jeg vil understreke at alle, også de som ikke har arvinger, kan råde over sine eiendeler gjennom bruk av testament. Hvis man er opptatt av at ens eiendeler og verdier skal gå til bestemte formål, er det å opprette et testament noe som alle kan gjøre. Da vil man ha kontroll på hva midlene blir brukt til. Så kan man litt overflatisk si at når staten mottar arv, vil også ateister betale for finansiering av religiøse organisasjoner gjennom at religiøse organisasjoner får midler fra staten. Det vil også være pasifister som aldri ville finansiert noe som helst i et forsvar, som bidrar med sin andel inn i forsvarsbudsjettet.