trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2021-06-17:
Når vi hører representantene fra Sosialistisk Venstreparti og Rødt snakke om at det er så utrolig kort tid, minner det litt om DeLillos og Neste Sommer, dette er «gamle sanger om igjen». Dette er nøyaktig samme argumentasjonen som ble brukt i 1992. Stortinget fikk EØS-avtalen referert rett før sommeren, innstillingen ble avgitt i september, og den ble vedtatt i oktober. Det er ikke sånn at dette foregår i et vakuum. Det har vært rikelig tid til debatt mens forhandlingene har pågått i over et år, og det er ikke sånn at vi plutselig fikk en sak, og plutselig oppdaget at det er noe som heter frihandelsavtale. Man spenner nok buen noe hardt når man påstår at dette går uansvarlig fort. Forrige taler påpekte også hvordan man behandlet dette i det britiske parlamentet. Jeg er glad når Senterpartiet sier at vi ikke har noe annet valg enn å si ja til dette. Vi må ta hensyn til næringslivet – tusen takk for det. Kan dere ikke gjøre det også når det gjelder EØS-avtalen? Vi må ta hensyn til næringslivet. Vi må ta hensyn til der verdiene skapes. Det er ikke noen vits i å utrede noe mer. Det er ikke noe vits i å skape mer uforutsigbarhet. Jeg er også glad når Arbeiderpartiets representant sier at EØS-avtalen må ligge fast, og jeg håper at det gjelder hele Arbeiderpartiet, også når de eventuelt skal sette seg til forhandlinger med Senterpartiet og andre som vil EØS-avtalen til livs – at de ikke er med på utredninger eller annet spill for å «please» og for å lykkes med forhandling, og samtidig sender en torpedo inn i norsk næringsliv. Det er bra å være glad for denne avtalen, men den er altså dårligere enn det vi hadde med EØS, akkurat det samme som Storbritannia opplevde. De fikk en dårligere avtale med resten av Europa enn de hadde da de var med i Europa. I forhandlinger må man gi, og det må også de som er mot EØS-avtalen, ta inn over seg. Hvis vi skal sette oss til et forhandlingsbord, er det første som skjer, at avtalen termineres, vi har ingen avtale. Så skal man sette seg ned og forhandle med et EU som er større, som er sterkere, og som er en mye større økonomisk enhet enn den gangen vi forhandlet med bakgrunn i at vi sannsynligvis skulle gå inn. Vi møtte en svært velvillig forhandlingspart. Det vil vi ikke gjøre denne gangen. Vi må ikke tukle med EØS-avtalen. Det er utenkelig at vi får en bedre avtale, helt utenkelig. Så kan man si, som gjerne Senterpartiet liker å høre: Men se til Sveits, det går så bra i Sveits, Sveits er favorittlandet vårt. Ja, de har 120 bilaterale avtaler som akkurat nå er inne i en bakevje, for de blir ikke enige. De står i dag og stanger mot ganske tøffe murer, og det er ikke gitt at de klarer å komme seg ut av det. De kommer i hvert fall uansett ikke bedre ut enn det Norge gjør med EØS-avtalen.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Internasjonalt samarbeid, det å inngå internasjonale avtaler, handelsavtaler, er utrolig viktig for Norge. Er det én ting som er sikkert, er det at man alltid kan stole på Arbeiderpartiet når det gjelder det internasjonale. Når det gjelder å sikre forutsigbarhet i avtaler, kan man stole på oss. Det handler om alt fra kvoter, fiskeriavtaler og bærekraft til tilgang. Det er mange ting, og nå har vi denne viktige avtalen på bordet. Jeg er enig i det som mange sier, at vi gjerne skulle ha fått bedre tid til avtalen. Jeg er også veldig glad for at vi nå får vedta den. Det er utrolig viktig, særlig for kysten. Det kan man også spørre fiskerne om. De er opptatt av det, som fisker Bjørn Jørgensen på Senja sa da denne avtalen kom. Det er ikke sånn at avtalene noen gang kan være perfekte, heller ikke denne, men det er kanskje det beste vi kan få til med de hensynene vi må ta. De er litt «deal» eller «no deal» med en sånn type avtale. I dag er en bra og viktig dag. Jeg vil si at jeg er fornøyd med det man har fått til i rekenæringen. Det er igjen viktig, særlig for de som er på Senja, og vi har fått til en avtale som er bra for hysen vår, som jo er avgjørende for «fish & chips» i Storbritannia. Det er også stor forståelse for at sjømatnæringen gjerne skulle ha sett at vi fikk til mer. Det er på mange måter en tapt mulighet. Dette kommer nå til å bli vanskeligere enn det har vært, særlig med tanke på de handelshindrene man nå har med veterinærgrensekontrollen, som jo min medrepresentant Svein Roald Hansen har vært veldig tydelig inne på. Så må jeg bare si dette om EØS: Det er ingen tvil om hva Arbeiderpartiet mener når det gjelder EØS. Det er ikke noen debatt i Arbeiderpartiet om EØS, EØS-avtalen ligger helt fast. Med en Arbeiderparti-ledet regjering kommer også EØS til å ligge fast, for det er ingen som har det så travelt som en død fisk på vei til markedet. Det å ha de avtalene som vi har, er særdeles viktig for sjømatnæringen. Det er ikke sånn at man bare kan flikke litt på en EØS-avtale og få den litt bedre. Man må si den opp om man skal få noe annet. Og hva er alternativet da? Skal man inngå denne type avtaler med alle landene i Europa, eller tror man at det er mulig å få noe annet? EØS er ikke perfekt, men det er det beste vi har, og avtalen kommer til å ligge fast med Arbeiderpartiet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2021-06-17:
Denne handelsavtalen er viktig. Det har vore understreka av mange, og det er heilt rett. Men denne handelsavtalen skil seg òg frå andre avtalar som Noreg har inngått, fordi det er fyrste gongen ein tek i bruk element frå TISA-avtalen – ein avtale som ikkje vart ferdigstilt, men som ein forhandla veldig intenst om, og som me hadde mange diskusjonar om i denne salen då det skjedde. Då heldt regjeringa korta tett til brystet og heldt det veldig hemmeleg kva ein eigentleg ville, sjølv om det ikkje var så vanskeleg å forstå: Ein ville ha meir liberalisering. Det ein gjer no, er at ein tek i bruk dei elementa som gir meir liberalisering, og som gjer det vanskeleg, eg vil nesten seie umogleg, å ta tilbake offentleg styring og kontroll over tenester som er liberaliserte. Det er desse såkalla frys- og skralleklausulane i frihandelsavtalen. Ein har faktisk utvida bruken av dei, og ein har teke i bruk negativ listing i avtalen. Alt dette var gjenstand for enorm merksemd og stor motstand både i fagrørsla og i mange organisasjonar som heldt den debatten høgt så lenge TISA-forhandlingane gjekk føre seg. Så vart det slutt på dei då president Trump kom til makta. Men det er viktig å hugse på at når ein vel å bruke desse elementa, og ein ikkje skal ha opne kjeldekodar, det vert fri flyt av data, og ein ikkje skal kunne styre og ha demokratisk kontroll over råmaterialedata, vil dei store globale selskapa få stadig større påverknad. Me ser allereie i dag at Forsvaret har skyløysingar som dei store selskapa eig. Dette vil hindre statar og kommunar i å utvikle digitale teknologiar og tenester og byggje opp eigen digital infrastruktur, fordi selskapa då sit på dataa. Frå Senterpartiet si side er det klart, som det vart sagt av vår fyrste talar, at me må gå inn for denne avtalen. Men eg er veldig trist i dag over å registrere at me i Noreg tek i bruk desse elementa som me absolutt ikkje burde hatt inn i handelsavtalen.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Jeg er på vegne av Norge glad for at det er oppnådd enighet om en frihandelsavtale mellom Island, Liechtenstein, Norge og Storbritannia. Ikke minst er dette viktig for norsk fiskerinæring. Storbritannia er et svært viktig marked for Norge og i tillegg en viktig handelspartner. Det å få denne avtalen på plass er av avgjørende betydning for å opprettholde handelsforbindelser og markedsadgang. Storbritannias uttreden av EU førte til usikkerhet for fiskerinæringen og dermed for en viktig inntektskilde for nasjonen Norge. Gjennom EØS-avtalen har vi hatt betydelig eksport av fisk til Storbritannia, ikke minst av hyse til engelskmennenes ikoniske «fish and chips». Arbeiderpartiet er en garantist for EØS-avtalen også etter høstens stortingsvalg, og vi kan konstatere at EØS-avtalen har bred folkelig støtte. Dersom norsk fiskerinæring skal vokse videre og være en viktig del av vårt økonomiske grunnlag, må næringen ha markedstilgang. De scenene vi så ved Doverkanalen da overgangsordningen mellom EU og Storbritannia var et faktum, var skremmende. Enorme trailerkøer sto fast ved grensene i dagevis. Ferskvarer, i dette tilfellet fisk, må kunne passere sømløst, ikke minst for å beholde kvaliteten. Den framlagte avtalen inneholder veterinærkontroll for en periode, men det er også klart at avtalen ikke kan erstatte EØS-avtalen, og at norsk næringsliv på noen områder kan risikere å møte nye handelshindre og dårligere tilgang til det britiske markedet enn da Storbritannia var medlem av EU. Veterinærkontrollen etter 1. januar 2022 vil bli en utfordring. Avtalen burde inneholde økt markedsadgang for bearbeidede fiskeprodukter, og vi må arbeide videre med å få økt videreforedling av norsk fisk og dermed øke verdiskapingen av våre naturressurser. Sjømatnæringen er skuffet over at det ikke lyktes på dette området, og det er Arbeiderpartiet enig i. Vår holdning er at våre naturressurser skal gi arbeid, aktivitet og inntekt. Det er Arbeiderpartiets framtidige mål. Avtalen har sine svakheter, men er nødvendig for å opprettholde fri handel mellom Norge og Storbritannia. Den er kanskje også et godt eksempel for dem som sier at man enkelt og greit kan endre eller bytte ut EØS-avtalen med å forhandle frihandelsavtaler. Det er et godt eksempel på at så enkelt er det ikke.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Jeg beklager å måtte forlenge debatten, men det var det usedvanlig ulogiske innlegget fra representanten Adelsten Iversen som fikk meg til å ta ordet. Senterpartiet skal stemme for avtalen, slik jeg har forstått det. Adelsten Iversen sier at avtalen er for dårlig, det er greit nok, men samtidig argumenterer han mot EØS-avtalen, som faktisk er bedre enn denne avtalen. Det er jo fullstendig ulogisk. Jeg bor i det samme området som Adelsten Iversen. Det går ikke an å si at det er på grunn av EØS-avtalen at folk flytter fra Finnmark. Vi er et fiskeriavhengig område. Vi er avhengige av EØS-avtalen. Vi er nødt til å ha markedstilgang. Vi må innse at vi er et lite land med litt over 5 millioner innbyggere, som trenger å ha en avtale med markedsadgang til det store europeiske området. Jeg er glad for at vi har fått en avtale med Storbritannia. Det er synd at vi ikke har fått til absolutt alt, men vi er nødt til å gi for å få noe. Vi skulle gjerne hatt enda bedre tilgang for bearbeidede produkter, det er jeg den første til å si noe om, men vi skal avveie, ikke minst i forhold til landbruk. Det er vi interessert i, og det ønsker vi i dette parlamentet. Men vi kan ikke være så ulogiske som det som her framkommer. Hvis man ikke kan leve med denne avtalen, som faktisk er dårligere enn EØS-avtalen, er det vanskelig å forstå hvordan Senterpartiet kan stemme for, men jeg håper de gjør det.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
I dag vedtar vi en utrolig viktig avtale for næringslivet i Norge. 80 pst. – og gjerne litt høyere – av det vi produserer i dette landet, produserer vi for eksport. Det vi skaper, det skal brukes, det skal fortæres, eller det skal gi gode opplevelser og gode tjenester ute i verden. Derfor er denne handelsavtalen med Storbritannia så viktig. Nordmenn har et nært forhold til Storbritannia. Dessverre er en altfor stor andel av det vi eksporterer, råvarer – men legg det litt til side – men derfor er det viktig at vi har en moderne handelsavtale som også er så god som den er, på tjenester. Den frys- og skralleklausul-mekanismen kan være vanskelig. Vi har ikke brukt den mye i Norge i internasjonale avtaler, noe som gir en utrygghet. Men jeg tenker at den negative listingen som er der, er omfattende, kanskje mer omfattende enn man kunne frykte når det er en borgerlig regjering som har sittet med ansvaret for forhandlingene. Men der tenker jeg at i internasjonale forhandlinger står vi kanskje litt nærmere hverandre. Så er det ingen tvil om at den aldri kan erstatte EØS-avtalen. Uten at vi deler regelverk for disse varene og disse tjenestene, vil det være grensekontroll. Det er beklagelig. Arbeiderpartiet har også vært opptatt av bevegelse for folk. Vi har skrevet en merknad om studenter. Vi vet at mange har lyst til å studere i England fordi det er en enkel tilgang gjennom språket. De vil ikke ha rettigheter til helsehjelp og vil risikere å måtte betale opptil 20 000 kr i visumavgift og helseavgift hvis man skal studere i Storbritannia, og det mener vi er viktig å prøve å gjøre noe med. Jeg husker at man klarte å reise rundt i Europa uten pass på slutten av 1980-tallet. Det ble vel strammet inn litt i løpet av 1990-tallet, men det er beklagelig at verden går i den retningen, også Europa, at det er blitt vanskeligere å bevege seg over grensene. Det er også tilfellet med denne avtalen. Det er et demokratisk underskudd når vi inngår avtaler med andre land, for da har vi forpliktet oss. Vi har ikke den samme friheten innenfor eller utenfor NATO-alliansen. Den store NOU-en som kom i 2012, «Utenfor og innenfor», om Norges avtaler med EU, viste det til fulle, men vi kan ikke la være å ta hensyn til det vi lever av i dette landet. Derfor er dette utrolig viktig for næringslivet og for Norge, og det er en god dag.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-06-17:
Det er en uforsvarlig kort behandlingstid på saken. Det er i konflikt med forsvarlige demokratiske prinsipper. Saken kunne vært behandlet i det neste storting, men stortingsflertallet vil det ikke sånn. En bare kjører på. Under overskriften om handel og investeringer skriver regjeringa i proposisjonen: «Forpliktelsene om likebehandling, herunder markedsadgang, nasjonal behandling, ytelseskrav og bestevilkårsbehandling sikrer norske tjenesteytere og investorer like god behandling som britiske tjenesteytere og investorer ved at gjeldende åpenhet i markedet bindes i avtalen(såkalt frys) i tillegg til at fremtidig liberalisering fanges inn i avtalen(såkalt skralle) (såkalt frys) (såkalt skralle) Dette regelverket om handel med tjenester innskrenker politisk, altså Stortingets, handlingsrom og truer også lokaldemokratiet. Frys- og skralleklausulene i handelsavtaler forbyr bl.a. rekommunalisering. Avtalen vil innskrenke det politiske handlingsrommet til bl.a. å gi fordeler for små offentlige eller ideelle aktører foran store multinasjonale selskaper, eller kreve at bare lokale kan tilby bestemte typer tjenester. Det innebærer altså en svekkelse av folkestyret. Representanten Skjelstad snakket om proteksjonisme. Skjelstad med flere snakker ikke om hvorfor vi får en skadelig og negativ proteksjonisme rundt omkring i Europa. Etter min vurdering er hovedårsaken at de folkevalgte i landene får stadig mindre makt. De får mindre makt. Fellesskapet blir dårligere ivaretatt, og folk reagerer på systemet, og så slår det ut i en høyreorientert proteksjonisme som ikke har Senterpartiets støtte. Det som har Senterpartiets støtte, er å gi storting, de folkevalgte, mer makt, slik at de kan foreta de nødvendige avveininger til enhver tid i tråd med fellesskapets interesser og dermed sikre at slike bevegelser ikke får vokse. Derfor er Senterpartiets parole at Norge skal være annerledeslandet som ikke er seg sjøl nok. Vi skal ha et utsyn på verden, men vi skal ha et folkestyre i Norge som blir viktigere. Derfor blir Stortinget viktigere i neste periode. Derfor blir det viktigere hvem som velges inn på Stortinget. Derfor blir det viktigere at Stortinget tar større myndighet for å styre markedskreftene og innholdet i den private eiendomsretten. Det er interessant at Arbeiderpartiet ikke er med på det anno 2021.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-06-17:
Senterpartiet står for handelsavtaler. Det er hele vår tradisjon. Vi står for å forhandle handelsavtaler med myndighet. Norge har gode forhandlingskort, men det er utrolig viktig hva slags holdning den norske regjering som forhandler handelsavtaler, har. Denne regjeringa har én holdning. Den regjering som forhandlet handelsavtalen i 1972, med Jens Evensen som sentral person, hadde en annen holdning. Hvilken holdning har regjeringa, med sin basis i Stortinget? Det er det avgjørende spørsmålet. Velferdsproduksjonen i Norge er helt grunnleggende for velferdssamfunnet. Senterpartiet er helt tydelig på at offentlige og ideelle aktører er basisen, og vi ønsker å dempe de kommersielle, de børsnoterte velferdsaktørene. Da må vi ha myndighet til å gjøre det. Ved EØS-avtalen eller ved frys- og skralleavtaler svekkes Stortinget, en avgir myndighet. Stortingets makt erstattes ikke av overnasjonale folkevalgte organer. De erstattes ikke av overnasjonale folkevalgte organer som kan skiftes ved valg. Nei, de erstattes av markedskrefter, og de erstattes av domstolsbehandling ved konflikter. Er det noe rart at folk reagerer? Det er helt logisk. Det er helt riktig. Derfor er det Senterpartiets rolle at reaksjonene må formes inn i et demokratisk spor, ikke som proteksjonisme, som er høyreorientert, men det demokratiske sporet som Nei til EU-general Kristen Nygaard i sin tid sto som eksponent for. Jeg kjenner det meget godt. Senterpartiet er et produksjonsparti. Vi er et parti som skaper verdier før vi bruker dem. Vi er ikke konsumpartiet. Vi skal ha inntekter før vi har utgifter, men da må vi ha en næringspolitikk som er tuftet på hva som er Norges forutsetninger. Da må Stortinget ha myndighet til å legge rammebetingelser sånn at man får lønnsomhet for det næringslivet vi ønsker. Da skal en ikke ha en tvangstrøye som en EØS-avtale eller andre forpliktelser. Dette er spørsmål alle partier bør diskutere, sammen med arbeidslivspolitikken. Det snakkes så kjekt om at en skal ha full sysselsetting og kamp mot ledighet. En får sjølsagt ikke det hvis ikke Stortinget har mulighet til å styre arbeidsmarkedet. Vi må snart få en reell diskusjon om de logiske sammenhengene. Vi må få en diskusjon om systemkritikk, ellers vil reaksjonene øke, fordi avmakta øker.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-06-17:
Senterpartiet er for handelsavtaler. Det vi påpeker, er at EØS-avtalen og frihandelsavtaler som innebærer frys- og skralleprinsippet, reduserer Stortingets handlefrihet. Vi stemmer for avtalen. Vi står ved avtalen. Men vi påpeker hva som er det demokratiske problemet ved avtalen. Representanten Aasland slår ring om at Arbeiderpartiet ønsker velferdstjenester som er offentlige og ideelle og ikke kommersielle og børsnoterte – meget bra. Da er vi enige om det, og da skal vi slåss for det. Det er ikke noe rart at regjeringa er med på Arbeiderpartiets forslag hvor en ber regjeringa «om mulig inkludere», for det er jo regjeringa som definerer hva som er mulig. Men det viktige er hva Aasland sa. Barth Eide er EU-tilhenger. Han sier at en EU-avtale er dårlig for jordbruket. Det som er saken nå, er EØS og WTO, og Barth Eide har nå gjort seg til talsmann for å bruke det handlingsrommet vi har. Det er glimrende, det gleder jeg meg til å se, og det er positivt.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-06-17:
Vi behandler nå en stortingsmelding om trygdeoppgjøret, ikke en stortingsproposisjon. Det er sjølsagt helt bevisst at regjeringa legger fram en melding og ikke en proposisjon. Så er vi i den situasjon at det nå ligger an til å bli et flertall – med opposisjonspartiene – også for en bevilgning i forbindelse med behandlingen av denne stortingsmeldinga. Senterpartiet har hele tida stått for at trygdeoppgjøret bør behandles etter at det er kommet en proposisjon til Stortinget. Mitt spørsmål er da: Ser statsråden det som naturlig framover at en skal legge fram en proposisjon i stedet for en stortingsmelding, når vi også er i en situasjon hvor regjeringspartiene er med på å se på ulike tillegg til selve det materielle, som framgår her av romertallsvedtakene?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2021-06-17:
Det viser jo at det fra opposisjonens side i den kommende sesjonen er behov for å få tilbake proposisjoner, sånn at vi får trygdeoppgjøret behandlet både verbalt og økonomisk med det alvoret som ligger i en proposisjon. Jeg sa i innlegget mitt at forhandlingsretten til Pensjonistforbundet/SAKO må skje innenfor lov- og stortingsvedtak. Statsråden presiserte at det var ikke noe stortingsvedtak om rammer for de ulike ordningene som en kunne forhandle innenfor, og derfor har vi fått de romertallsvedtakene som er her nå, som i stor grad er utredninger, det er på vei. Forstår jeg statsråden rett i at det som Stortinget bør gjøre, er å avklare de økonomiske rammene som kan inngå i en sånn forhandlingsrett, i tillegg til det som er fastsatt gjennom lov, når det gjelder selve pensjonenes innhold?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Jeg har lyst til å slutte meg til alle dem som har sagt at det er bra vi får behandlet denne svært viktige avtalen med Storbritannia før sommeren. Jeg tror, som kollega Aasland sa, at alle skjønner at det hadde vært bra om man hadde hatt mer tid, men det ble som det ble. Vi har hatt en grundig demokratisk prosess, og det er viktig for norsk næringsliv at avtalen er på plass. Jeg har også utrolig lyst til å understreke at det skal ikke herske noen som helst tvil om at Arbeiderpartiet er en solid garantist for EØS-avtalen. EØS-avtalen er grunnplanken i vårt forhold til vårt viktigste marked, og det markedet blir ikke mindre viktig, men mer viktig, ikke minst når vi nå skal igjennom et grønt skifte, hvor vi ser en massiv satsing på det som i Europa kalles «Europas grønne giv», som ikke bare er en klimaplan, men også en industriutviklingsplan. Når Norge etter hvert skal eksportere mindre olje og gass rett og slett fordi det blir lavere etterspørsel etter olje og gass, går vi samtidig fra å være en råvareeksportør til i mye større grad å inngå i komplekse industrielle verdikjeder. De vil i all hovedsak skje enten i partnerskap med EU-landene eller i partnerskap med Storbritannia. Da er det avtaleverket vi har nå, enda viktigere enn det var i den tiden vi er på vei ut av. Det slår meg av og til at enkelte av de partiene som er mest ivrig i sin kamp mot EØS, også er veldig opptatt av at Norge skal ta gode posisjoner i disse nye markedene. Det er jeg enig i. Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV er enige om en aktiv næringspolitikk for det grønne skiftet. SV har laget sin egen grønne giv, inspirert av EU. Men leser man den grundig – som jeg har gjort – skal jo alle de varene til Europa. Det er jo der markedet er. Da tror jeg det er ganske lurt å ha et forutsigbart forhold til det markedet, for det er ikke snakk om ferdigvarer i en veldig tradisjonell forstand. Det er varer som skal inngå i komplekse verdikjeder, mye mer enn vi har vært vant til til nå. Jeg tror faktisk vi går inn i en tid da forskjellen mellom EØS og medlemskap blir større enn den har vært, for verden går ikke i retning av mer åpenhet og frihandel – dessverre, vil jeg si. Verden går i retning av mer regionalisering og mer geopolitisk konkurranse også i handelspolitikken. Det er ikke et fritt og åpent marked utenfor Europa som venter på oss, slik som det burde vært. Dette beklager jeg, men det er en sannhet, og trenden er tydelig. Det er derfor viktigere og viktigere at vi både tar vare på EØS og – der vi trenger det – kanskje også fortsetter å supplere EØS med tilleggsavtaler, f.eks. noe som bringer oss tettere i inngrep også når det gjelder industri og næringsdelen av EUs grønne giv. Dette er en helt essensiell del i nytenkningen i Arbeiderpartiet om staten, markedet og en mer aktiv næringspolitikk. Det er rett og slett umulig uten at vi minst har en EØS-avtale.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Jeg ble inspirert til å minne representanten Lundteigen om at Senterpartiet skal stemme for denne avtalen, i hvert fall hvis de stemmer i tråd med innstillingen. Man kunne få inntrykk av at det motsatte var tilfellet, men hvis noen skulle være i tvil, er det altså slik det foreligger akkurat nå. Representanten Lundteigen og jeg er enige om mye, selv om det er nyanser i vårt syn på forholdet til Europa. En av de tingene vi er enige om og har vært enige om i mange år, er at det er viktig at vi tar vare på norsk landbruk, og at det krever både et betydelig støttenivå og et solid tollvern. Derfor har vi i fellesskap skjerpet tollvernet. Jeg er veldig stolt av at jeg var med på å innføre en økt ostetoll som har betydd ganske mye for norske melkeprodusenter. Som utenriksminister den gang tok jeg kampen i Brussel mot EU-kommissærer som hadde lest EØS-avtalen dårligere enn meg, og som trodde dette var et brudd på avtalen, men det var det altså ikke. Vi vant, og vi fikk ingen sanksjoner mot oss, for dette hadde vi rett til på grunn av måten EØS-avtalen er skrudd sammen. EØS-avtalen beskytter norsk landbruk på en måte som frihandelsavtaler aldri vil kunne gjøre. Det denne avtalen har gitt en liten forsmak på, er nettopp det dilemmaet som kommer hvis man virkelig skulle forholde seg til Europa gjennom frihandelsavtaler. Da får man det ugjendrivelige dilemmaet å velge mellom offensive og defensive interesser – fisk og landbruk som eksempel. Det er ugjendrivelig sant, og det er alltid et problem, fordi motparten vil kreve motytelser der hvor vi vil ha mer adgang til markedet, ved at de får mer adgang til markedet der vi ikke vil gi det. Da får man enten en dårlig avtale, eller man må velge. Som den gang ganske ung statssekretær, første gang jeg var det i Utenriksdepartementet under Thorbjørn Jagland og Jens Stoltenbergs første regjering, ble jeg spurt om jeg kunne være brydd med å prøve å samordne Fiskeridepartementets og Landbruksdepartementets interesser i WTO-forhandlingene. Det fant jeg ut var en krevende jobb, og jeg tror de jobber med det fortsatt i flere departementer, også i Næringsdepartementet. Dette viser nettopp det dilemmaet vi har, og som er løst i EØS-avtalen i landbrukets favør, fordi det gir resten av norsk næringsliv en sikker adgang uten at man hele tiden må kompensere på landbrukssiden. Det mener jeg at ikke minst de partier som pretenderer å stå nært landbrukssektoren, burde ta litt mer på alvor. Jeg er kjent med at dette er et standpunkt som er ganske godt forstått i viktige landbruksorganisasjoner, at EØS-avtalen er kanskje det beste man har hvis man faktisk vurderer alternativene der ute.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-06-17:
Jeg hørte representanten Lundteigen si at Senterpartiet er for frihandelsavtaler. Det er mye mulig, men jeg bare lurer på om Senterpartiet forstår hva en frihandelsavtale er. Det er jo slik at man da tar et helt lands bruttonasjonalprodukt, putter det inn i et Excel-ark, og så begynner man å forhandle linje for linje nedover på produkter og tjenester om hvordan man regulert kan samhandle mellom to nasjoner. Dette er det vi slipper med hele EØS-avtalen. Den er ferdig forhandlet. Det gjør at vi har en friksjonsfri adgang til vårt viktigste og største marked. Som statsråden også sa: Dersom man har utfordringer med denne frihandelsavtalen med Storbritannia, er dette scenarioet vi hadde måttet gå gjennom dersom vi skulle forhandle med alle landene direkte i EU og også med resten av verden. Det høres så tilforlatelig ut når Lundteigen sier at han vil gi norske bedrifter, organisasjoner og ideelle stiftelser fortrinn ved offentlige innkjøp. Hvorfor kan vi ikke bare gjøre det, da? Det EØS-avtalen krever av oss, er ganske enkelt likebehandling av konkurranse på like vilkår. Det Lundteigen reelt sett tar til orde for, er at nasjonalstater skal kunne diskriminere utenlandske bedrifter. Hva ville skjedd med norsk eksportindustri, som eksporterer for 773 mrd. kr og skaper verdier og arbeidsplasser her hjemme, dersom andre land skulle oppført seg mot utenlandske bedrifter slik Lundteigen vil at Norge skal oppføre seg mot utenlandske bedrifter her? Det er som om Storbritannia, Tyskland og Frankrike kunne diskriminere norske bedrifter for å gi fortrinnsrett til sine egne. Senterpartiet setter altså 773 milliarder norske kroner, norske bedrifter og norske arbeidsplasser i spill. De sier at de er for frihandelsavtaler, men hvilke land vil ha frihandelsavtaler på Senterpartiets premisser? Vi ville ikke hatt avtaler mellom noen land i hele verden. EØS-avtalen er den avtalen som sikrer like vilkår for norske bedrifter på vårt største og viktigste marked. Jeg mener også at EØS-avtalen er mye mer enn bare et marked. Det er først og fremst et verdifellesskap. Dagens frihandelsavtale, som er denne debatten, sikrer en regulert adgang til Storbritannias marked. Det er en kjempeviktig avtale for Norge, og de partiene som stemmer for denne avtalen i dag, er de partiene som da sikrer norske arbeidsplasser og norsk verdiskaping.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2021-06-17:
Da mormor ble født i 1926, var hennes forventede levealder rundt 63 år. Da hun døde i fjor, var hun 93. Hun levde altså 30 år lenger enn forventet. Hun hadde rukket å jobbe som stuepike og servitør i over 20 år da folketrygdloven ble vedtatt i 1967. Så i likhet med svært mange fikk mormor mer i pensjon enn hun hadde betalt inn selv. Når vi lever lenger, må pengene strekkes lenger. Pensjonsreformen sørget for dette. Bærekraften ble også bedret gjennom en underregulering som gjør at det alltid skal lønne seg å velge å stå i arbeid. Det er jo rimelig at arbeidstakerne, som finansierer pensjonene, faktisk får litt mer av lønnsveksten enn dem som har trådt ut av arbeidslivet. Oljen har selvsagt hjulpet. Statens pensjonsfond utland forvalter store summer, men sikrer bare litt av framtidens pensjoner. I tillegg finansierer direkte inntekter fra det svarte gullet dagens velferd og pensjoner på statsbudsjettet. Det kommer med en kostnad. De unge må leve med klimaendringene vår velstand har skapt. I tillegg må de både jobbe mer og stå lenger i arbeid enn sine besteforeldre og antageligvis i tillegg spare mer selv for å få samme eller antageligvis mindre enn det pensjonistene får i dag. Pensjonistenes barn og barnebarn skal ikke bare omstille Norge fra en oljebasert økonomi – som har vært et frikort for politiske prioriteringer – til å bli et bærekraftig fornybart samfunn. De skal altså løfte Norge gjennom en dødelig pandemi som kan føre til en global resesjon som ikke har noen paralleller, med de økonomiske konsekvensene det har. Mens noen mister sitt livsverk og andre sine arbeidsplasser, velger nå stortingsflertallet ytterligere å oppjustere inntektene til dem som har gått ut av arbeidslivet. Mormor levde altså 30 år som pensjonist, slik stadig flere egentlig heldigvis gjør. Hun fikk underregulert pensjon og tapte kjøpekraft de siste fem årene, men samfunnet stilte også opp med livsforlengende medisinsk behandling, sykehusinnleggelser, tekniske hjelpemidler, hjemmehjelp og etter hvert også sykehjem. Mormor aksepterte underreguleringen for at hennes ett år gamle oldebarn også skulle få oppleve den velstandsveksten og tryggheten hun selv har hatt. For landsbyen som skal oppdra ham, er i ferd med å bli fattigere, og regningen sendes til de yngre. Det ble sagt her at Stortinget ikke har for vane å vedta endringer med tilbakevirkende kraft til ulempe for dem det gjelder. Alle er enig i at pensjonister skal ha trygge og anstendige inntekter. Det har de. Morgendagens pensjonister, derimot, er nok de som får ulempene.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2021-06-17:
Jeg har sittet og fulgt litt med. Jeg må jo si at det er Stortinget som bestemmer og skal bestemme, det er vi i denne salen som skal bestemme. Tidligere har vi snakket veldig mye om at vi trenger flere arbeidsplasser, vi må klare å skape flere arbeidsplasser. Ett punkt her sier at vi ikke klarte det på fisk, det ble ikke så bra, vi får det ikke til slik det er nå. Når jeg kommer til Finnmark, drar til Berlevåg, Båtsfjord, Mehamn eller hvor det måtte være: Nei, vi fikk det ikke til, det ble ikke bra nok, dere må nok bare se at fisken går forbi, den skal fortsatt produseres andre plasser enn hos oss. Det er akkurat der det ligger. Hvorfor klarer vi ikke å få det til? Man sier at vi har så mange arbeidsplasser – 15 000, er det ikke det vi har innenfor fiske? Vi kunne ha doblet dette, det er klart at vi må jo det. Vi er nødt til å få til mer produksjon av det vi har selv, slik at folk i Berlevåg og andre plasser får det til. Man sier at ingen avtale kan bli bedre enn EØS-avtalen var. Jeg er veldig usikker på det. Det har i hvert fall ikke ført til så veldig mye bra rundt det opplegget som vi har i Finnmark. Vi ser at det er stadig flere som flytter på grunn av at det ikke er arbeid nok rundt de råstoffene vi har. Det blir kjørt til produksjon andre plasser. 15 000 arbeidsplasser kunne lett ha blitt doblet, og det ville ha betydd utrolig mye for Finnmark. Så sier man at vi må bli enige, vi må kjøre på, vi må undertegne denne avtalen og få den på plass. Arbeiderpartiet sier at vi kan reforhandle den. I stortingsmøtet kan vi reforhandle den hvis det er det om å gjøre. Jeg håper at det er tilfellet. For det viktigste for Arbeiderpartiet, ut ifra de siste innleggene jeg har hørt, har vært at man skal skape flere arbeidsplasser. Da må vi jaggu ta tak i det alle sammen.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-06-17:
På tampen av denne debatten finner jeg behov for å si på vegne av Høyre at denne avtalen inngås i god tro. Det betyr at vi faktisk har tenkt å oppfylle intensjonen i avtalen og beholde og basere samarbeidet og handelen med Storbritannia på de betingelsene som ligger i avtalen. Jeg føler behov for – etter å ha hørt innleggene til Lundteigen og Adelsten Iversen opp mot innleggene fra Enger Mehl – å spørre om det faktisk er Senterpartiets intensjon, om man faktisk inngår denne avtalen og stemmer for den i god tro. For man har her sagt at man egentlig mener at Stortinget skal kunne overprøve alle elementer i avtalen på egen hånd. Man har her sagt at avtalen ikke er god nok. Man har fra Adelsten Iversens side sagt at avtalen egentlig bør reforhandles i høst. Samtidig skal man stemme for avtalen. Når to avtalepartnere avtaler noe, er – i hvert fall sett fra vårt ståsted – intensjonen at man faktisk skal holde det man avtaler. Inntrykket som her skapes fra Senterpartiet, er at man ikke har tenkt å gjøre det. Man har tenkt å forsøke å forandre dette unilateralt hele veien. Det er inntrykket som etterlates når Adelsten Iversen og Lundteigen taler. Det kan da være greit, når jeg ser at Lundteigen har tegnet seg til en kort merknad etterpå, å oppklare: Er det slik at Senterpartiet i dag stemmer for en avtale de har tenkt å holde, eller en avtale de har tenkt å ikke holde eller å endre på egen hånd hvis de får sjansen til det? Det opplever jeg ikke som en seriøs tilnærming til dette veldig seriøse spørsmålet. Man må være klar over at også våre samarbeidspartnere hører på det vi sier når vi skal inngå sånne avtaler. Det er viktig for meg å understreke at vi inngår denne avtalen i god tro. Ingen har tvunget oss til å gjøre denne avtalen. Vi har frivillig gått inn på det som avtalen inneholder. Vi ønsker å oppnå det som avtalen inneholder. Hvis denne avtalen er ubalansert på noen måte, er det på dette: nemlig at vi får tilgang til et marked på 64 millioner mennesker og kunder på de samme vilkårene som vår avtalepartner får tilgang på et marked på 5 millioner. Det er en skikkelig stor fordel for Norge.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Jeg la merke til at statsråden sa at Stortinget hadde ombestemt seg. Vi på vår side er litt overrasket over at det er et sånt sprik mellom regjeringa og organisasjonene om grunnlaget og dermed ramma for oppgjøret, for det Stortinget vedtok, var jo å gi nye regler tilbakevirkende kraft som en kompensasjon for nok et dårlig oppgjør, i 2020. Så hele grunnlaget for det vedtaket er endret med de nye og oppdaterte tallene. Hvordan greier statsråden å tolke det å gi nye regler med tilbakevirkende kraft med negativt resultat for dem det gjelder, som en kompensasjon til pensjonistene?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Da er det tydelig at statsråden og flertallet i denne salen har forskjellig definisjon av hva begrepet «kompensasjon» betyr. En kompensasjon er ikke noe som er negativt, det skal jo være noe som er positivt. Men Stortinget kommer til å ta en beslutning om det her i dag. Jeg har et annet spørsmål: Ved behandlingen av Dokument 8:53 S for 2020–2021 fattet Stortinget et vedtak om at organisasjonene kan forhandle om andre spørsmål enn bare drøftinger av grunnlaget for regulering av pensjonene. Organisasjonene la i tråd med det fram fire forslag, men tross Stortingets vedtak avviste statsråden å føre den typen forhandlinger. Jeg lurer på om statsråden kan begrunne det.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-06-17:
Nå var vel forutsetningene fra Stortinget at den typen tilleggsforhandlinger skulle skje allerede fra trygdeoppgjøret 2021, og det er jo ikke noe problem – hvis statsråden hadde ment at organisasjonene fremmet krav som skulle hensyntas, kunne en kommet til Stortinget med den bevilgningen på en eller annen måte. I morgen kommer bl.a. Arbeiderpartiet til å legge inn noe penger til Den kulturelle spaserstokken i revidert nasjonalbudsjett, og det er en oppskrift på hvordan sånne ting kan gå an. Men helt til slutt: Regjeringa viser til stadighet til at enslige minstepensjonister under Solberg-regjeringa har fått et løft gjennom mange ekstraordinære tillegg. Da lurer jeg på om statsråden kan opplyse om når regjeringa har fremmet den typen forslag overfor Stortinget.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2021-06-17:
Framstegspartiet er veldig fornøgd med dei vedtaka som vi kjem til å gjere i denne saka i dag, men vi skulle ønskje at vi slapp å vere her, for det trygdeoppgjeret vi no står framfor, vart det lagt tydelege føringar for så seint som i februar i år. Det er dei føringane som Stortinget då la, som ikkje i tilstrekkeleg grad er følgde opp, og som gjer at Stortinget no må gripe inn med ekstraordinære vedtak. Dette handlar om korleis vi sørgjer for at dei vedtaka som ein fattar i Stortinget, faktisk vert konkret følgde opp. Det var regjeringa sitt ansvar. Det valde dei å ikkje ta. I dag tek stortingsfleirtalet det ansvaret. Det er bra for landets pensjonistar, som då får ei auka kjøpekraft, anslagsvis i overkant av 600 mill. kr, og det gjev ei betre pensjonsutbetaling, basert på dei siste to oppgjera. Eg høyrer at representanten frå Arbeidarpartiet i utgangspunktet legg opp til ein kraftig polemikk. Det er det ikkje behov for, for det vi gjer no, og det vi gjorde gjennom det initiativet som Framstegspartiet, SV og Pensjonistforbundet hadde tidlegare i vår, er det som i sum no bidreg til ei løysing. Det er mange måtar å løyse dette på i praksis. I innstillinga som ligg føre, har Framstegspartiet eit forslag om å auke årets trygdeoppgjer til 3,83 pst., slik også Arbeidarpartiet no fremjar eit laust forslag om i lag med Senterpartiet og SV. Det forslaget som ligg i innstillinga, fekk berre tilslutning frå Senterpartiet. Vi er glade for at det no er fleire parti som står bak det. Det har vore viktigare for dei andre partia enn for oss å vise direkte budsjettdekning for det no. Vi har meint at det kunne ein ta i nysalderinga. Men med det forslaget som no ligg på bordet, vil vi, dersom ikkje Framstegspartiets forslag frå innstillinga får fleirtal, subsidiært røyste for dei lause forslaga som ligg føre. Utover det vil eg kort gjere greie for at ved ein inkurie er Framstegspartiet ikkje teke med på forslaget som Senterpartiet og SV fremja som mindretalsforslag nr. 3 i innstillinga. Eg ønskjer difor å gje uttrykk for at Framstegspartiet også vil røyste for det forslaget ved voteringa i dag. Mange debattar i Stortinget kan ein av og til få inntrykk av at ikkje betyr all verda for folk utanfor dette rommet. Det endar ofte opp i store politiske feidar og lite substans når vi er ferdige med debattane. I dette tilfellet er det mogleg å gjere det motsette: dempe konfliktane, sørgje for at pensjonistane for 2021 får eit trygdeoppgjer i tråd med dei føringane Stortinget har lagt, ikkje minst i tråd med det som er ein fornuftig politikk for kjøpekraftsutvikling for landets pensjonistar. Det er Framstegspartiet glad for å bidra til i dag.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2021-06-17:
Ja.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2021-06-17:
No skal eg halda ein tale for dei tjukke og dei smale. Dette er sannsynlegvis mitt siste innlegg i Stortinget, difor nytta eg anledninga til å begynna innlegget på den måten søstera mi, Christine Lerbrekk, hadde veldig lyst til at eg skulle gjera. Me har no trygdeoppgjeret til vårleg behandling i Stortinget. Eit viktig poeng då, som er presisert av talarane før meg, så eg skal ikkje snakka for mykje om det, er at alle fortener ein verdig alderdom. Det trur eg me er einige om her i salen. Dessverre opplever ikkje alle det. Det får me retta opp ein god del i dag, og det er eg veldig glad for. Pensjonssystemet har til no sørgt for at folk som har stått på eit langt yrkesliv, likevel endar opp som fattige når pensjonstilværet kjem. Då me i SV i fjor tok initiativ til å samla opposisjonen på Stortinget om å gjera noko med dette, visste me ikkje utfallet. No ser me resultatet. I dag er eg svært stolt over å kunna seia at tida med tapt kjøpekraft for pensjonistane er forbi. Dessverre følgde ikkje regjeringa heilt opp Stortinget sin intensjon om fullt ut å kompensera for etterslepet i 2020, då regulering av alderspensjonane enda 1,4 pst. under den reelle løns- og prisveksten. Difor fremjar me no eit forslag, saman med Arbeidarpartiet og Senterpartiet, som Framstegspartiet gjev fleirtal for, og det er veldig bra. Forslaget rettar opp i denne feilen, i tråd med krav frå LO, YS, FFO og Pensjonistforbundet, sånn at årets oppgjer vert 3,83 pst. Det var det som var intensjonen. Eg registrerer at Framstegspartiet her – og i NRK – seier at dei var det einaste partiet som – saman med Senterpartiet – stod på det forslaget i innstillinga. Det må eg seia framstår svært mykje som eit spel for galleriet, når dei faktiske pengane ikkje var fremja nokon plass av Framstegspartiet. Dei sørgde heller ikkje for å få gjennomslag for det i forhandlingane om revidert budsjett. Me fremjar i dag òg forslag om ein reell forhandlingsrett for pensjonistane, og om å laga ein forpliktande opptrappingsplan for minstepensjon i dei årlege pensjonsoppgjera, med 7 500 kr meir årleg fram til minstepensjonen når EU60. Til slutt vil eg takka dei andre opposisjonspartia for samarbeidet i saka, og ikkje minst Pensjonistforbundet, som har delteke på høyring i denne saka, men som òg har delteke i forhandlingar, samtalar og høyringar fleire gonger i løpet av det siste året. I dag sikrar me ikkje berre eit løft i pensjonen, men òg andre viktige ordningar som pensjonistane har peikt på, som f.eks. Den kulturelle spaserstokken og eit styrkt vern for sårbare eldre. Med det vil eg takka Stortinget og komiteen for fire gode år. Det har vore veldig lærerikt og veldig gjevande å jobba saman med dykk. Takk!
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-17:
Kompensasjonen for 2020 ligger jo inne i oppgjøret for 2021. Jeg kunne forstått dette bedre hvis det var slik at vi ikke hadde lagt det inn, hvis vi rett og slett ikke hadde fulgt opp Stortingets vedtak, men det ligger jo inne. Dette tror jeg også pensjonister flest, og i hvert fall folk flest, og i hvert fall lønnstakere flest, som nå har fått et relativt moderat oppgjør i år, merker, for det er klart at når pensjonene reguleres med den prosenten vi snakker om her i regjeringens forslag, er det selvfølgelig ekstraordinært. Det er ekstraordinært mye, og det betyr at man får en langt høyere vekst enn vanlige lønnsmottakere. Det er fordi det ligger inne en kompensasjon der også for 2020. Forskjellen er at vi har fulgt opp det som Stortinget en gang vedtok, og i hvert fall sluttet seg til forståelsen av, nemlig at dette skulle gjøres ved at man la et nytt reguleringsregime til grunn for 2020. Men så viste det seg at det ønsket ikke stortingsflertallet allikevel.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-17:
Nå må jeg også si at det var delte meninger blant organisasjonene om hvor vellykket det var å putte dette inn i oppgjøret på denne måten, for som mange av dem konstaterte: Vi har jo statsbudsjettrunder, det er det en helt fast rutine på. Vi har fulgt opp det Stortinget har sagt at dette skal gjelde. Organisasjonene har lagt frem krav på andre områder også, men Stortinget ga oss ikke en pott på 50 mill. kr slik at vi kunne bevilge penger. Stortinget fattet ikke noe bevilgningsvedtak, så det betyr at i forhandlingene om andre saker er det ikke noen ekstraordinære midler som jeg har til disposisjon i den prosessen. Da er det slik at vi kvitterte ut disse vedtakene ved å skrive hva som er regjeringens politikk, og så vil jo budsjettene legges frem når budsjettene legges frem.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-17:
Nå må jeg innrømme at jeg ikke har hele regjeringen Solbergs forslagsliste på plass, men jeg tror nok – og det er vel sikkert det representanten Christoffersen vil at jeg skal si – at de fleste av disse tingene har kommet på plass gjennom budsjettforlik, først med Kristelig Folkeparti og Venstre og så med Fremskrittspartiet. Det var det i siste runde. Men det folk der ute kan bite seg merke i, er at etter åtte år med borgerlig flertall på Stortinget har minstepensjonistene fått kraftige, store og gjentatte løft. Det er løft som det borgerlige flertallet har sikret. På samme måte som det borgerlige flertallet lager budsjetter sammen og kommer frem til kompromisser der, har vi også gjort det for pensjonistene og gitt særlige løft til minstepensjonistene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-17:
Det er også blitt lagt fram en bevilgningsproposisjon. I parentes bemerket var for øvrig de tallene som vi opererer med nå, bl.a. hva som ble fasiten for 2020, kjente tall da Stortinget behandlet den proposisjonen. Så er det naturlig, synes jeg, at selve trygdeoppgjøret legges frem som en stortingsmelding. Det vanlige er at Stortinget får den til behandling, og at flertallet slutter seg til det som ligger der. Det har vært litt ekstraordinært i år, både fordi stortingsflertallet nå ønsker å koble på enda mer penger, og fordi regjeringspartiene og Fremskrittspartiet og så et helt stortingsflertall før det var med på at vi skulle endre reguleringsmetode bl.a. Jeg mener at den måten vi gjør det på nå, med en stortingsmelding, er den mest ryddige.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-06-17:
Hvis Stortinget ønsker at det skal være en egen pott til bruk under forhandlingene, må Stortingets flertall sette av penger til den potten. Det er slik det åpenbart teknisk må gjøres. Det ville vært rart hvis regjeringen forhandler noe med en organisasjon og ikke har noe utgangspunkt for beløp eller nivå. Men jeg mener også at vi skal være veldig varsomme med å lage særforhandlingsløp som går helt utenom de vanlige budsjettbehandlingene, for det er i budsjettbehandlingene at vi kan se forskjellige interesser opp mot hverandre. Når stortingsflertallet i dag vedtar å bruke ca. 650 mill. kr mer – det kan hende det er litt mye, men 500–600 mill. kr mer – er ikke det gratis penger. På et eller annet punkt tas det fra noe. Det er penger vi ikke kan bruke på andre ting: barn, unge, bekjempe fattigdom i Norge, næringsutvikling.