Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2002-04-29:
Da Dokument nr. 8:71, om salg av statlige eierandeler i Statskog SF, ble fremmet av Øystein Hedstrøm og Lodve Solholm, var vi fra Arbeiderpartiet spent på hva Regjeringas syn ville være på forslaget. Svaret fra landbruksminister Sponheim var etter vår mening et svært riktig svar. I så måte var vi svært fornøyd og trodde vel at flertallet her i Stortinget klart ville slutte opp om landbruksministerens og Regjeringas syn. Dessverre er merknadene fra flertallet ikke like klare som svaret fra Regjeringa. Her er det merknader som etter vår mening skaper usikkerhet både for selskapet og selskapets ansatte. Da Statskog ble dannet i 1992, ble følgende formål vedtatt for selskapet: «Statskog SF har til formål selv, gjennom deltakelse eller i samarbeid med andre, å forvalte, drive og utvikle statlige skog- og fjelleiendommer med tilhørende ressurser og annen naturlig tilgrensende virksomhet.Eiendommene skal drives effektivt med sikte på å oppnå et tilfredsstillende økonomisk resultat. Det skal drives et aktivt naturvern og tas hensyn til friluftslivet. Ressursene skal utnyttes balansert, og fornybare ressurser skal tas vare på og utvikles videre.» Det bør ikke herske noen tvil om at dette bør stå fast. Grunnen til at jeg nevner dette, er at det i flertallets innstilling heter at det er særlig aktuelt å selge areal som opprinnelig var solgt fordi eieren økonomisk var tvunget til det. Med bakgrunn i Statskog SFs formål om økonomisk resultat vil dette bety at de som opprinnelig hadde skogen, lenge før Statskog var en realitet, må kjøpe til markedspris. Det er én side ved det. Den andre er spørsmålet om det er mulig å prioritere lokale eiere. Slik flertallets merknad er formulert, er det det opprinnelige gårdsbruket som skal styrkes. Moralsk høres jo dette greit ut, men er det realisme i det uten å gå inn i en prosess som blir svært uforutsigbar for selskapet? Det blir for meg noe underlig om Stortinget skal ha som mål å rydde opp i urettferdighet som har skjedd for over 100 år siden. Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti er enig med flertallet i at det å ha Statskog SF som en tredje part i barskogvernproblematikken er bra. Når det ikke har skjedd så mye på dette området hittil, skyldes det at det i de fleste saker oppnås enighet med grunneier om barskogvern. Der det har vært aktuelt å makeskifte med skogareal fra Statskog SF, har grunneiere takket nei, da arealene fra Statskog ikke er akseptert. Blant annet kan det være fordi en del av arealene ikke er oppfattet som likt bytte, altså likt for likt. Det har så vidt jeg vet, vært fordi det i noen tilfeller er ungskog som har vært tilbudt. Likevel er det viktig i framtidige spørsmål om barskogvern at vi har denne muligheten. Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti mener Statskog SF har en svært viktig rolle for alle når det gjelder allmennhetens tilgang til jakt og fiske. Statskog har 110 utleiehytter, de selger 15 600 kort for småviltjakt og nesten like mange fiskekort. Dette er en stor og viktig del av Statskog SF. Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti mener selskapet er og bør være garantisten for allmennhetens tilgang til slik virksomhet. I en tid da vi ikke bare skal diskutere hva vi skal leve av, men også for, vil jakt og fiske være gode fritidsaktiviteter som flere og flere vil sette pris på i en stresset hverdag. Behovet blir større med årene, ikke mindre. Statskog SF driver tilrettelegging for jakt og fiske og til priser som gjør at allmennhetens tilgang blir sikret. Derfor er selskapet garantisten. Vi må ikke privatisere norske naturrikdommer. De skal allmennheten ha tilgang til. Kompetanse er et annet stikkord. Den finnes ikke minst hos de ansatte som driver med skogsdrift. Da Statskog SF ble stiftet i 1992, var det over 500 ansatte i selskapet. I dag er det under 200. Etter min mening er det ikke ønskelig å skape usikkerhet rundt disse arbeidsplassene. De ansatte innehar en viktig skogkompetanse som bør ivaretas og videreutvikles. SB Skog driver skogene for Statskog og Borregaard fra og med Trøndelag og sørover. I tillegg tar de på seg skogsdrift for private skogeiere. Denne virksomheten har vokst kraftig, slik at SB Skog sett under ett har ca. halvparten av sin virksomhet for private skogeiere. Dette viser at også private skogeiere har nytte av denne kompetansen. Det betyr også at enkelte private skogeiere finner det mest lønnsomt, ved at det er flere som er i denne virksomheten. Ikke bare er det viktig med kompetanse ved uttak av skog, men også ved annen skogskjøtsel er kompetanse en viktig del for økonomisk utkomme. Hedmark Arbeiderparti og Nord-Trøndelag Arbeiderparti er svært engasjert i denne saken, fordi det er en viktig distriktspolitisk sak. Begge har klare årsmøtevedtak på at en ikke bør privatisere Statskog SF. Etter deres syn vil det rive grunnlaget bort for SB Skog i den form og funksjon det har i dag. Det vil få indirekte konsekvenser for om lag 113 ansatte og direkte konsekvenser for minst 50 ansatte som jobber på Statskogs arealer. Salg av Statskog kan bety rasering av arbeidsplasser i distriktene, så sterkt sier Hedmark Arbeiderparti det. Når flertallet sier at det er ønskelig at lokalbefolkninga får utnytte de lokale naturressursene på en slik måte at det skaper vekst og sysselsetting i lokalmiljøet, er det etter min mening ingen garanti for at det skjer. Her mener flertallet privatisering fordi det er ønskelig at det skal selges til grunneiere. Igjen er spørsmålet hvordan en har tenkt å gjennomføre det når markedspris skal være selskapets formål. Da må vel de som ønsker det, få kjøpe, så sant vilkårene for bo- og driveplikt oppfylles. Når flertallet ber Regjeringa vurdere forsøk slik at statsallmenninger kan drives som bygdeallmenninger, fører også det til usikkerhet. Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti sier i sine merknader at vi skulle ønske at det var statsrådens brev av 20. mars som ble lagt til grunn for utviklinga i Statskog SF. Etter vår mening ville det gitt trygge og forutsigbare rammebetingelser for selskapet. I så måte må det vel være hyggelig at det i hvert fall er to partier her på Stortinget – Arbeiderpartiet og SV – som støtter statsråden fullt ut i denne saken.