Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-11:
La meg begynne med å rose interpellanten for å sette fokus på et meget alvorlig tema i stortingssalen. Menneskehandel er dagens slaveri. Vi trodde at menneskeheten ble ferdig med dette uvesenet for mange tiår tilbake. Store menn og kvinner, grupper og nasjoner har gjort fabelaktig innsats for at mennesker skal kunne leve som frie mennesker, slik vi er født, at menneskeheten skal bli kvitt denne skampletten, men den gang ei. Slaveri lever i beste velgående i våre dager. Millioner av mennesker verden rundt lever i en eller annen type tilværelse som kan betegnes som slaveri av en eller annen grad. Jeg ble fortalt her i salen av min kollega Karin Andersen at tallet kan være helt oppe i 100 millioner mennesker, det varierer. I mange arabiske land, f.eks., lever millioner av utenlandske arbeidere slik at jeg klart vil betegne dem som slaver. Mennesker selger seg selv eller sine barn til jordeiere eller andre arbeidsgivere mot at de får mat. Mennesker rammet av tørke, flom, jordskjelv og andre naturkatastrofer e.l. blir tvunget inn i slaveri. Her må overordnede grep til. Mennesker blir lurt eller tvunget inn i slaveri, mange mennesker fraktes over landegrenser og havner i en eller annen type slaveri. Omfanget er skremmende stort. Dette er menneskehetens utfordring, dette er en internasjonal utfordring. Vi må løse dette både med nasjonal innsats og med internasjonalt samarbeid. Jeg er glad for at regjeringen er meget opptatt av dette og bl.a. har lagt en ny handlingsplan mot menneskehandel til grunn for sitt brede arbeid mot menneskehandel. Regjeringens handlingsplan mot menneskehandel er gjennomtenkt, koordinert og bred, gir resultater og har full støtte i Stortinget. Justisministeren gikk grundig gjennom mange tiltak regjeringen har igangsatt og gjennomført i tråd med denne handlingsplanen. Fra SVs side vil jeg si at vi er meget opptatt av at innsatsen skal være kraftfull og kontinuerlig, fordi dette dreier seg om selve grunnlaget for den menneskelige sivilisasjonen. Mennesket er født fritt og skal leve fritt. Interpellanten spør: Hva kan vi gjøre som enkeltmennesker, lokalsamfunn og myndigheter? Jeg må si at han svarer selv meget godt. SV deler fullt ut hans refleksjoner. Her står vi sammen. Så vil jeg spørre: Har vi mennesker i Norge som er fanget i forhold som kan betegnes som slaveri, eller som kan havne der? Ja, det finnes dessverre mennesker i Norge som lever eller kan risikere å leve et slikt liv. Vi har f.eks. mange mennesker som har søkt asyl, men hvis søknad om asyl er avslått. Ut fra en subjektiv vurdering av sin sikkerhet mener en del av dem at de vil havne i livsfare dersom de returneres til sine hjemland. De frykter tortur, fengsel og kanskje død. De velger å bli i Norge – hvis vi kan kalle det et valg i ordets riktige forstand. Vi vet ikke hvor mange det er. Statistisk sentralbyrå anslår tallet til 18 000. Norsk Organisasjon for Asylsøkere mener tallet er et sted mellom 1 000 og 1 500. Disse menneskene har ingen rettigheter i Norge. Vi vet hvor kostbart det er å leve i Norge: mat, klær, tak over hodet, medisiner – det grunnleggende. For å finansiere dette lar disse menneskene seg utnytte av kyniske mennesker. De blir tvunget til å jobbe for luselønn, de bor kummerlig og er ofre for all utnytting en arbeidsgiver måtte finne riktig. Er det moderne slaveri? Ikke langt unna. Hvordan kan vi så motarbeide dette? Bystyret i Trondheim har vist oss veien. Det modige bystyret vedtok at de papirløse skal få lov til å jobbe i Trondheim inntil de blir sendt ut av landet. Det handler om menneskeverd, sier lederen i Trondheim Arbeiderparti, Rune Olsø, og han har min fulle støtte. Skal vi bidra til at folk skal få lov til å jobbe legalt, betale skatt, forsørge seg selv og eventuelt sin familie og bidra i det norske samfunnet, eller synes vi det er greit at disse menneskene blir utnyttet som slaver, mens vi passivt rir prinsipper? Jeg håper at statsråden reflekterer over det.