trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2008-01-16:
Takk for svaret. Høyre er opptatt av at unge som allerede har droppet ut av skolen, skal få en ny sjanse. Statsråden var så vidt inne på problemstillingen. Høyre har foreslått å igangsette opplæringsprogram for unge som allerede har avbrutt skolegangen i den videregående skolen, og jeg vil stille følgende spørsmål til statsråden: Hvordan vil statsråden tilrettelegge for og bidra til at unge som allerede har droppet ut, kan komme raskt tilbake til et opplæringsprogram der en f.eks. også vurderer å benytte elevbedrifter?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Forsvarssjef Sverre Diesen har sett seg lei på at norske soldater ikke klarer å marsjere skikkelig, og vil nå overlate eksersisen til Krigsskolen, H M Kongens Garde og Telemarksbataljonens paradeavdeling. Er statsråden bekymret for at nivået på sluttet orden er for lavt, og er hun kritisk til befalets manglende kompetanse på dette fagområdet?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg ikke synes var noe godt. Det var for så vidt et svar, men jeg er trist på grunn av innholdet i det, og jeg er ikke enig. I min tid i Forsvaret var sluttet orden en viktig del - det er ikke så mange år tilbake. Det var da slik som statsråden sa, at det gav en identitet til den troppen og den bataljonen man tilhørte. Det hadde med troppens omdømme å gjøre, det hadde med våpeneksersis å gjøre, og det hadde med stolthet å gjøre, dette å kunne marsjere. Jeg tviler på at det ikke finnes rom for at soldater skal kunne lære å marsjere. Jeg husker at det var stor stas når vi fikk lov til å komme hit ved Stortingets åpning og marsjere i gatene her. Vi trente masse på dette. Vi trente i arbeidstiden, og vi trente ikke minst i fritiden. Og det var en grunn til at vi trente i fritiden - vi følte en stolthet og en nærhet til den troppen vi tilhørte. Det er jeg redd for at vi mister nå.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
Jeg takker statsråden for svaret og for konkretiseringen, at dette skal være en del av de grunnleggende ferdigheter. Da mener jeg at den grunnleggende ferdighet - altså opplæring i marsjering, sluttet orden, våpeneksersis - skal være så pass god at man kan marsjere hvor som helst innenfor landets grenser, og også når man er i utenlandstjeneste. Så ut fra det forsvarssjefen sa, og det forsvarsministeren nå sier, mener jeg dette er en svekkelse av det Forsvaret vi har - dessverre. Det er en del av det store, og jeg synes det er veldig synd at soldater ikke har nok ferdigheter, i dette tilfellet i sluttet orden, til at de kan komme og marsjere hvor som helst. Synes ikke statsråden det?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-01-16:
Sluttet orden - marsjering og våpeneksersis - er en del av de grunnleggende ferdighetene vi vil at våre soldater - mannskaper og befal - skal inneha. Det er viktig for den enkelte avdelings identitet og fellesskapsfølelse og for å få til en profesjonell holdning til tjenesten. Dessuten har sluttet orden med Forsvarets omdømme å gjøre - måten Forsvaret opptrer på i det offentlige rom. Derfor undervises det i sluttet orden ved våre rekruttskoler. Det er imidlertid slik at det stilles mange og nye krav til våre soldater. Fagutdannelse av den enkelte og forberedelser til internasjonale operasjoner er blant de deler av utdanningen som krever mer tid. Konkurransen om tjenestetidens innhold er med andre ord blitt hardere. Det er derfor nødvendig å foreta en nøye prioritering av innholdet i soldatopplæringen. Det kan ikke forventes at alle avdelinger vil ha den standard som er nødvendig for paradering på Karl Johan. Slike spesielle oppdrag krever trening og drill langt utover den opplæring den enkelte får ved rekruttskolene. Med andre ord innebærer paradering en spesialisering av det militære håndverk. Jeg er derfor enig med forsvarssjefen i at slik spesialisering bør konsentreres til visse avdelinger. Avdelinger som har de nødvendige og spesielle forutsetninger, kompetanse og ikke minst roller, bør prioriteres. Ved at krigsskolene er blant de avdelinger som prioriteres for slike oppdrag, vil vi sikre at offiserskorpset innehar og ivaretar fremtidig kompetanseutvikling på området. Forsvarssjefen har tatt tak i denne problemstillingen. Jeg har full tillit til at militære avdelinger i fremtiden vil fremstå som profesjonelle i sitt håndverk. Soldatene har i dag tilstrekkelig grunnleggende ferdigheter i sluttet orden. I forbindelse med parader skal de avdelinger som forsvarssjefen utpeker, fremtre med nødvendig profesjonalitet og verdighet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-01-16:
Som jeg også sa i mitt innlegg, er det slik at sluttet orden - marsjering og våpeneksersis - er en del av de grunnleggende ferdighetene vi vil at alle våre soldater - mannskaper og befal - skal inneha. Jeg er helt enig i at dette er en viktig del av identiteten og fellesskapsfølelsen til avdelingene. Samtidig er det slik at dette er en profesjon i seg selv, og når forsvarssjefen velger nærmest å spesialutdanne noen avdelinger på dette området - de som har en viktig rolle i den sammenheng - har jeg tillit til at den profesjonelle delen av det ivaretas best på den måten, samtidig som dette er en grunnleggende ferdighet som alle skal ha til et visst nivå.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2008-01-16:
Med all respekt må jeg si at dette er et område hvor jeg har tillit til forsvarssjefens vurdering, også til forsvarssjefens vurdering i forhold til den kompleksiteten som kreves i opplæringen av våre soldater og vårt befal. Det er også slik at den har utvidet seg - kravet til opplæring har økt. Kravet til utdanning har på flere områder økt de senere årene, og tiden til å imøtekomme dette er ikke blitt bedre. Derfor har jeg tillit til at de som har en spesiell rolle, får en spesialutdanning, men at dette - som jeg har sagt nå to ganger tidligere - er en grunnleggende ferdighet som alle også skal ha.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
«Statsråden svarte i spørretimen 9. januar 2008 at fagetatens grunnlagsmateriale for ny NTP 2010-2019 ligger innenfor en beregningsteknisk ramme på 10 ganger budsjettfremlegget for 2007. Stamvegutredningen samt beregning for øvrige riksveier viser i et 30-årsperspektiv et behov for investeringer på nærmere 500 mrd. kr. 10-års andelen av 30-årsperspektivet gir et stort gap mellom faglig anbefaling fra fagetat når det gjelder veginvestering og den beregningstekniske ramme. Hvordan mener statsråden gapet skal dekkes inn?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
Takk for svaret. Jeg føler at vi er kommet et lite skritt lenger enn for en uke siden, når vi nå får en presisering av at det faktisk foreligger faglige råd fra fagetat - og jeg holder meg i denne omgang til vei. Det foreligger et langsiktig perspektiv fra den ansvarlige fagmyndighet, som peker på at det å utbygge eller å utbedre til veinormalstandard vil koste ikke bare 230 milliarder kr for stamveinettet, men et tilsvarende beløp for riksveinettet - sett i et trettiårsperspektiv, altså henimot 500 milliarder kr. Alle som kan foreta en enkel deleoperasjon, skjønner at vi da snakker om 160-170 milliarder kr i et tiårsperspektiv. For en uke siden sa statsråden i sitt svar på spørsmål omkring dette at rammen som er lagt, er budsjettnivå for 2007 pluss/minus 20 pst. Det vil altså bli mellom 60 og 70 milliarder kr. Der er gapet.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
Det er veldig bra at fagetatenes langsiktige perspektivutredninger er gjort offentlig tilgjengelige. Men det er også klart at de er faglig fundert - de er faglig fundert i hva som kreves for å få en fullgod utbygging til veinormalstandard i løpet av en trettiårsperiode. Det er et gap, og det spørsmål som nå melder seg i forkant av presentasjonen av det forslaget som kommer i morgen, er fortsatt hvordan gapet skal dekkes - om vi skal få full utbygging de siste 20 av de neste 30 årene, om vi skal få mindre utbygging enn det som er faglig nødvendig for å få en tilfredsstillende veinormalstandard, om vi skal få mer bompenger for å få dette til, om vi skal få flere restriksjoner, om det blir dyrere å bruke bil, eller om det blir redusert anledning til å bruke bil.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-01-16:
Eg beklagar sterkt at Stortinget måtte vente på meg. Eg var informert om at eg skulle møte kl. 11.45, og fekk ikkje beskjed om at det var endringar. Det er eg lei meg for. I svaret eg gav representanten Sortevik i spørjetimen 9. januar, gjorde eg greie for status for stamnettutgreiingane, som for fyrste gong er offentleggjorde. Slike utgreiingar er viktige for retninga i den langsiktige planlegginga, og er samstundes del av grunnlaget for neste NTP. Eg vil streke under at utgreiingane syner eit langsiktig behov, men at det ikkje er gjort konkrete økonomiske prioriteringar innafor økonomiske rammer. I Statens vegvesen si stamnettutgreiing er det peikt på eit behov på minst 230 milliardar kr. Bompengepotensialet er rekna til 80 milliardar kr, dvs. at om alle behov skal verte innfridde i 30-årsperioden, må dei statlege investeringane på stamvegane vere 5 milliardar kr kvart år. Sortevik er oppteken av korleis gapet «mellom faglig anbefaling fra fagetat når det gjelder veginvestering og den beregningstekniske ramme», skal dekkjast inn. Kva for «gap» me snakkar om, er det no for tidleg å seie noko om. Eg vil få overlevert planforslaget frå etatane og frå Avinor i morgon, 17. januar. Framlegget til prioriteringar frå etatane og analysar utførte i planprosessen vil saman med utsegner frå m.a. storbyar og fylkeskommunar danne grunnlaget for dei politiske prioriteringane som skal gjerast i Regjeringa - og seinare i Stortinget. Dette gjeld både nivået på og innrettinga av ressursinnsatsen i åra framover. Det er med andre ord ikkje mine, men fagetatane og Avinor sine prioriteringar som vert offentleggjorde i morgon. Ramma for NTP 2010-2019 og disponeringa av denne vert fyrst fastsett i stortingsmeldinga. Det eg kan seie no, er at eg er oppteken av at transportsektoren vert tilført ressursar som gjer det mogleg å få ei trygg og effektiv avvikling av trafikken med minst mogleg ulempe for miljøet. Forbetringar i infrastrukturen vil m.a. vere viktige for å redusere næringslivet sine konkurranseulemper med store transportavstandar til marknadene. Nivået på investeringar i transportsektoren må avvegast mot andre behov i sektoren og andre behov i resten av samfunnet. Det er nettopp dette me skal gjere i Nasjonal transportplan. Samstundes er det viktig med realistiske rammer. Realistiske rammer må vere føreseielege for næringsliv og folk for deira tilpassing. Oppfølginga av NTP skjer gjennom dei årlege budsjetta. Gjennom Stortinget si handsaming vil dei endelege rammene for transportsektoren verte fastsette. Det er mange og viktige behov som skal avvegast mot kvarandre. Eg ser fram til eit konstruktivt ordskifte med Sortevik og andre om korleis me gjennom Nasjonal transportplan og seinare budsjettoppfølging skal leggje til rette for ein best mogleg transportsektor i åra som kjem.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-01-16:
Ja, det er heilt rett oppfatta. I stamnettutgreiingane, der ein har laga ei utgreiing på fritt grunnlag, utan dei reknetekniske rammene som ein set i Nasjonal transportplan, er det fastsett eit behov dersom ein skal ha ein fullgod standard på alle vegar fram til 2040, altså innanfor eit trettiårsperspektiv. Eg streka under dette òg i mitt svar i førre veke. I motsetning til tidlegare statsrådar har eg gjort stamnettutgreiingane offentlege, nettopp for å kunne skape ein debatt i samfunnet om kor me skal vere om 30 år, om kva som skal til for å kome dit, og om kva ambisjonsnivå ein skal ha. Nasjonal transportplan følgjer det som Regjeringa, både i denne omgangen og tidlegare, har lagt som ramme, nemleg at det er det siste året, det kjende budsjettet, som ligg til grunn for ei framskriving - pluss/minus 20 pst. Så skal me diskutere vidare kva som vert dei endelege rammene.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-01-16:
Eg meiner at dei problemstillingane som representanten Sortevik dreg opp, er nettopp den typen problemstillingar som me skal diskutere det komande året. Fyrst skal utkasta som no kjem frå etatane, på høyring i fylkeskommunar og storbyar. Me skal ha møte med dei, og eg går ut frå at me òg får ein debatt i det offentlege rom - eg håpar det. Dernest skal Regjeringa ha si handsaming, og Stortinget skal få eit dokument frå Regjeringa som skal debatterast i denne salen. Det er jo nettopp den typen spørsmål som Sortevik reiser, som no skal verte gjenstand for debatt. Eg ser fram til at me skal få ein god debatt, både i dei formelle fora og i det offentlege rom, om kva ambisjonsnivå ein skal ha for samferdsla i dette landet i det neste tiåret.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-01-16:
Som eg svara i spørjetimen onsdag 21. november 2007 på spørsmål frå representanten Leif Helge Kongshaug, er det ei prioritert oppgåve å kome i gang med å rehabilitere Freifjordtunnelen. Den avgjerande grunnen til at arbeidet enno ikkje har starta opp, er manglande avklaringar frå Arbeidstilsynet på eit arbeidsopplegg som sikrar eit tilfredsstillande arbeidsmiljø for dei som skal gjennomføre rehabiliteringsarbeidet. Statens vegvesen har lagt fram eit arbeidsopplegg som inneber at rehabiliteringa av Freifjordtunnelen kan gjennomførast parallelt med at trafikken vert avvikla. Arbeidstilsynet har i brev av 14. desember 2007 gjort vedtak om at dei ikkje vil tillate arbeid i Freifjordtunnelen kombinert med avvikling av trafikk. Statens vegvesen vil på prinsipielt grunnlag klage på vedtaket frå Arbeidstilsynet. Rehabiliteringa av Freifjordtunnelen er føresett finansiert med midlar frå det sentrale tunnelsikringsprogrammet. Det kan vere mogleg å starte opp prosjektet med forskotterte midlar i 2008 mot seinare refusjon frå staten, dersom det vert tillate å setje i gang arbeida. Statens vegvesen vil vurdere denne moglegheita så snart det ligg føre ei avklaring i høve til Arbeidstilsynet og eit nytt kostnadsoverslag for Freifjordtunnelen.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-01-16:
Det er viktig å streke under at årsaka til at det ikkje er starta opp rehabilitering av Freifjordtunnelen, ikkje handlar om økonomi i dag. Det handlar om at Arbeidstilsynet har gjort eit vedtak som nektar Statens vegvesen å utføre arbeid medan det går trafikk i tunnelen. I Vestfold kunne ein stengje tunnelen og ha enkle omkøyringsvegar - rett nok belastande for lokalsamfunnet - men det er likevel ei mykje meir krevjande oppgåve å finne slike løysingar i Freifjordtunnelen. Det er òg eit prinsipielt spørsmål om det skal vere forbod mot trafikk i tunnelar medan ein har rehabilitering. Dei fleste tunnelar som har vore under rehabilitering, har vorte rehabiliterte medan trafikken har vorte avvikla i trygge former. At ein her har gjort eit slikt vedtak i Arbeidstilsynet, er det derfor nødvendig å avklare tydelegare. Det er derfor Statens vegvesen ankar, for det er òg ei prinsipiell sak, som gjeld heile landet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-01-16:
Til det kan eg verken svare ja eller nei her. Det er ei sak som går som vanleg - gjennom Vegdirektoratet til departementet. Når saka er ferdig handsama, skal me sjølvsagt sende henne vidare. Då skal òg svaret på det kome. Berre ei tilleggsopplysning i forhold til mitt førre svar: Det er òg klart at det vedtaket som er gjort i Arbeidstilsynet, ganske sterkt fordyrar både Ålesundstunnelane og Freifjordtunnelen. Det er slik viktig å sjå på - og det må eg kanskje gjere i samarbeid med statsråd Bjarne Håkon Hanssen - regelverket for Arbeidstilsynet og korleis dei handhevar dette. Dette har òg ei økonomisk side, som på sikt kan verte viktig i høve til avviklinga av rehabiliteringsarbeid i tunnelar.
Åge Austheim (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
Mitt spørsmål til statsråden er følgende: «Eierkommunene i Fastlandsfinans har søkt Samferdselsdepartementet om å få forskuttere nødvendig utbedring av Freifjordtunnelen. I ni år har saltvann rent inn, stein, lysarmatur og nå nylig en vifte har falt ned. Samtidig har trafikkveksten vært høy, og mange trafikanter opplever utrygghet når de kjører gjennom tunnelen. Når vil nødvendig utbedring av Freifjordtunnelen kunne starte, og vil statsråden ta grep for å forsere oppstart av utbedring?»
Åge Austheim (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
Jeg takker statsråden for svaret og stiller følgende oppfølgingsspørsmål: Da Hanekleivtunnelen fikk behov for utbedring, ble arbeidet igangsatt umiddelbart - og uten krav om bompengebetaling fra trafikantene. I Freifjordtunnelen må trafikantene betale bompenger, og ni år er gått uten at nødvendig utbedring er gjennomført. Ser statsråden at dette kan oppleves som en urimelig forskjellsbehandling?
Åge Austheim (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
Jeg avslutter med følgende tilleggsspørsmål til statsråden: Det foreligger en søknad fra Fastlandsfinans om å forlenge perioden for bompengeinnkreving ved Freifjordtunnelen. Vil Samferdselsdepartementet svare ja eller nei på den søknaden som nå har foreligget i svært lang tid?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
«I «Hovedstadsprosjektet» skal det utarbeides forslag til en fremtidsrettet oppgavefordeling, arealbehov og kapasitet på sykehusene i Oslo-området. Helse Sør-Øst dekker nå over 50 pst. av landets pasientgrunnlag, men hva er da årsaken til at det kun er de planlagte sykehusene i Buskerud og Østfold som nå må tilpasses og/eller ytterligere reduseres i forhold til den omtalte overkapasiteten i Oslo-området?»
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
Jeg vil takke statsråden så mye for et klargjørende svar. Jeg var selv til stede på styremøtet før jul og oppfattet det helt klart slik at det kun var de to sykehusene som er omtalt, som skulle med i det hovedstadsprosjektet som det arbeides med nå. Men i forhold til Kalnes-sykehuset, som mange nå er bekymret for skal bli redusert, vil jeg informere om at siden modellvalget i 1999 har Kalnes allerede blitt krympet fire ganger - fra 1 066 senger til 674 senger. Det er omtrent det samme som sykehuset har i dag. Vi ser også en befolkningsøkning fra 265 000 til 290 000, så Kalnes-prosjektet burde egentlig økes med ytterligere 100 senger. Når man også ser at Regjeringen faser ut private, kunne jeg tenke meg å høre statsrådens vurdering av om det ikke ville være fornuftig å bygge Kalnes slik det ligger i dag, uten ytterligere utsettelser.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-01-16:
Jeg takker for oppfølgingssvaret. Det gjorde meg faktisk litt mer bekymret, for nå frykter jeg, som mange andre, at østfoldbefolkningens behov for helsetjenester kanskje kan ofres i forhold til den helhetlige vurderingen. Det er her snakk om 300 000 innbyggere. Når statsråden samtidig sier at det skal være desentralisert spesialisttilbud, burde det tilsi at man skulle øke kapasiteten i Østfold, ikke krympe den. Det foreliggende prosjektet har ikke mer kapasitet enn det som oppfyller dagens behov, og jeg synes jo det høres litt merkelig ut at man da skal benytte overkapasiteten i Oslo-området ved å se på Østfold-prosjektet. Det vi frykter da, er at en vil se på om det er mulig å redusere og ikke øke, som behovet egentlig tilsier. Hva mener statsråden om det? Kan det bli behov for å øke antallet plasser i Østfold i stedet for å krympe det?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-16:
Representanten Giltun gir en dekkende beskrivelse av et sentralt element i hovedstadsprosessen: at det skal arbeides med framtidsrettet oppgavefordeling, arealbehov og kapasitet ved sjukehusa i Oslo-området. Men rammen som saken settes inn i, er ikke riktig - at det er sjukehusa i Buskerud og Østfold som må tilpasses og/eller ytterligere reduseres i forhold til den omtalte overkapasiteten i Oslo-området. En viktig grunn til at Regjeringa besluttet å slå sammen de to regionale helseforetakene, var at det nye Helse Sør-Øst skulle bruke den samlede ansvars- og styringsposisjonen til å koordinere ressursbruken i hovedstadsområdet bedre enn tilfellet har vært fram til i dag. Det var en forutsetning at en bedre ressursbruk skulle være et gode for alle parter, dvs. for pasientene i hovedstadsområdet, men sjølsagt også for pasientene i regionen - og jeg vil også si i landet for øvrig. Helse- og omsorgsdepartementet har gitt oppfølgingsansvaret til Helse Sør-Øst, som er i gang med denne oppfølginga. Samtidig er det sjølsagt en forutsetning at dette arbeidet ikke kan skje isolert fra planlegging av det øvrige helsetjenestetilbudet til regionens befolkning og i landet for øvrig. Helse Sør-Øst har med utgangspunkt i sitt sørge for-ansvar ansvar for at planlegginga for hele regionen skjer på en helhetlig måte - dvs. at tilbud og investeringer på ulike områder sjølsagt må vurderes i forhold til hverandre. Jeg er glad for at styret i Helse Sør-Øst nå arbeider ut fra dette perspektivet. Styret vedtok prosessen for investeringsprosjektene i Buskerud og Østfold rett før jul. I det enstemmige vedtaket fra styret er det sagt at det er nødvendig å vurdere kapasitet, opptaksområder og struktur/oppgavefordeling i regionen som helhet. Det sies videre at hovedstadsprosessen er et sentralt element i denne vurderinga. Denne prosess som nå skjer i hovedstaden og i regionen for øvrig, skal bl.a. sikre et fortsatt desentralisert tilbud av spesialisthelsetjenester og sikre planene for nye sjukehus i Buskerud og Østfold. Vedtaket markerer også at de øvrige prosjektene som planlegges, må ses som en del av denne helheten. Dersom vi skal lykkes med utviklinga av spesialisthelsetjenesten framover, må vi legge stor vekt på helhetlig planlegging - og, jeg vil si, større vekt, i tida framover. Det er altså en klar forventning om og et styringskrav at planlegginga av investeringer i Helse Sør-Øst skal skje i et helhetlig perspektiv. Det er også helt nødvendig for å oppfylle helsepolitikkens overordnede mål om likeverdig tilgang til helsetjenester for hele befolkninga.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-16:
Den prosessen som styret i Helse Sør-Øst nå har satt i gang etter oppdrag fra Regjeringen, vil i første rekke gå fram til oktober i dette året. Det vil være brede prosesser i den planlegginga og de vedtak som sikkert kommer til å bli gjort etter hvert. Det som det ikke bør herske noen tvil om, er at det kommer til å komme et nytt sjukehus i Østfold - og i Buskerud, for den saks skyld. Helse Sør-Øst holder nå på med en prosess, som representanten er godt kjent med, i forhold til en helhetlig planlegging. Det som er viktig for meg å understreke igjen, er at når Regjeringen valgte å slå sammen de to regionene til Helse Sør-Øst, var det for at vi skulle gi et bedre tilbud til befolkninga i dette området, men ikke minst til regionen for øvrig - jeg vil også si til landet for øvrig. Derfor er den helhetlige tilnærminga her viktig, og det er sjølsagt viktig at alt ses i en helhet også når planer om investeringer skal gjøres framover.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-16:
Jeg ber om forståelse for at jeg ikke kan svare detaljert på spørsmålet om størrelser og antallet plasser. Det er det nå i første rekke styret i Helse Sør-Øst som har ansvaret for å mene noe om. Jeg vil vel også anmode om å ha litt is i magen i forhold til at det nå er en prosess - og det skal være en bred prosess. Det som er det helt klare styringsbudskapet fra Regjeringens side, er at det kommer et nytt sjukehus i Østfold. Så må man få tid til å se på det i sammenheng med hovedstadsområdet og regionen for øvrig. Det som er avgjørende viktig, er at befolkninga i Østfold eller i Buskerud, eller hvor man snakker om, skal ha gode helsetjenester, og at det skal være likeverdige helsetjenester. Det er med det utgangspunktet Helse Sør-Øst sjølsagt skal se på kvaliteten, spesialistene, men også på de bygninger som heretter skal bygges.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-16:
Det er viktig for meg å si på vegne av Regjeringa at alle mennesker er like mye verdt, uansett om de har Downs syndrom eller på andre måter har nedsatt funksjonsevne eller funksjonshemninger, på samme måten som det er veldig viktig for Regjeringa å stå oppreist når det gjelder kvinnens rett til sjøl å bestemme og ta de vanskelige valgene som kvinner av og til må ta. Dette må sjølsagt skje etter god informasjon og veiledning, slik jeg oppfatter at representanten er opptatt av, for når en etter en del undersøkelser får avdekket ting som en ikke er forberedt på - representanten omtaler det som en sjokkfase for noen - er det sjølsagt viktig at en får god orientering både om hvilke alternativer som gjelder, hvem som kan stille opp og hjelpe til, hvor en kan søke hjelp, osv., slik at en har mulighet til å ta reelle valg ut fra de reelle muligheter som faktisk ligger der. Når det er sagt, vil jeg forsvare kvinners rett til å ta abort når de mener det er riktig. Jeg vil ikke være overdommer over folks valg, fordi folk er i så ulike livssituasjoner. Men jeg vil igjen understreke: Mennesker med Downs syndrom er like verdifulle som alle andre.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-01-16:
Regjeringa har ingen planer om å endre sjølve abortloven. Det er helt klart. Men når det gjelder informasjon, hvordan vi skal videreføre handlingsplanen, forsterke tiltak osv., er vi veldig åpne for om ting kan gjøres annerledes og bedre. La meg bare ta tre eksempler på hva vi nå går i gang med som jeg ikke har nevnt. Det ene er at vi nå setter i gang helt konkrete tiltak med hensyn til å heve kompetansen hos fastleger og sjukehuspersonale når det gjelder informasjon og veiledning, for der har vi sett at det ikke alltid har vært bra nok. Det utarbeides nå en ny håndbok, f.eks. Det andre gjelder sjølve informasjonen, der Sosial- og helsedirektoratet har fått i oppdrag, sammen med Legeforeningen, å lage ulike opplegg for kompetanseheving blant fastlegene. Det tredje jeg vil nevne, er at vi igangsetter forsøk med likemannsarbeid for foreldre som venter et funksjonshemmet barn, for jeg trur at det å komme i kontakt med andre som er i liknende situasjoner, kan være til hjelp når en har det så vanskelig. Så er min spådom at disse problemstillingene ikke kommer til å bli mindre i tida framover, slik teknologien utvikler seg. Derfor er dette viktige debatter.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-01-16:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Flere og flere velger bort fostre med Downs syndrom. Når en familie står overfor et slikt valg, må det ofte gjøres raskt og uten særlig kunnskap om hva som venter dersom de velger å beholde barnet. Foreldre får ofte lite informasjon til tross for myndighetenes krav til at slik informasjon skal gis. Hva vil statsråden gjøre for at foreldre i en slik situasjon skal få reell kunnskap?»
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-01-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er veldig positivt at handlingsplanen skal gjennomføres, at det kommer tiltak som kanskje ennå ikke er iverksatt. Jeg har hatt kontakt med mange familier, og statsråden har òg nylig mottatt et brev fra en familie som nærmest bare ble henvist til Internett. Det er klart at det holder ikke. Man er ofte i en sjokkfase, og man trenger en helt annen type informasjon enn bare å bli henvist til selv å måtte lete på Internett. Vi vet at mangel på informasjon kan føre til at flere velger abort, spesielt når man ikke har eller får kunnskap om hva som venter. Vi ser at foreldre med barn som har Downs syndrom, er svært bekymret for den økningen i antall aborter som vi ser i dag. De har òg startet en aksjon som kalles «Gi stemme til annerledesbarna!». Det er Astrid Alvim som står bak dette. Hun har hatt et barn med Downs syndrom. Er statsråden, i likhet med meg, bekymret for at noe av økningen i antall aborter på grunn av Downs syndrom faktisk skyldes at man pr. i dag får for lite informasjon?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-01-16:
Oppfølgingsspørsmålet mitt gikk på om statsråden var bekymret for at den mangel på informasjon som vi faktisk ser i dag, kan være medvirkende til at man får en økning i antall aborter. Så vet vi at NFU, Norsk Forbund for Utviklingshemmede, i et brev til statsråden i oktober i fjor har tatt opp denne økningen i tallet på aborter som skyldes Downs syndrom. De har faktisk helt konkret bedt om at det foretas en gjennomgang og innstramming av praktiseringen av abortloven når det gjelder senaborter. Jeg har lyst til å spørre statsråden om det er en mulighet for at statsråden rett og slett vil vurdere dette. Dette er en meget alvorlig henstilling fra familier som selvsagt har samme holdning som statsråden, at alle er likeverdige. De ønsker ikke at disse barna skal sorteres bort på grunn av Downs syndrom, som slett ikke er en sykdom.
Trond Helleland (Høyre), 2008-01-16:
«BankIDs integritet og spørsmålet om hvorvidt BankID bør godtas som nasjonalt identitetssystem, har vært debattert i Aftenposten etter en kronikk av ekspertene Hole og Gjøsteen, fra henholdsvis UiB og NTNU, den 17.11. Kronikken ble fulgt av et tilsvar fra finansnæringens Arne Hyttnes og Arne Skauge den 21.11 og Post- og teletilsynets direktør Willy Jensen den 26.11. Den 29.11 fastholder ekspertene sin kritikk. Hvordan vurderer statsråden disse alvorlige innvendingene knyttet til verifisering og digital signering med BankID?»
Trond Helleland (Høyre), 2008-01-16:
Ifølge Finansnæringens Hovedorganisasjon er BankID sikkert, og etter det statsråden nå sier i sitt svar - som jeg for øvrig satte pris på - er det tydelig at det blir tatt grep for å sørge for at BankID er sikkert. Det er jeg veldig positiv til, for jeg mener at BankID er det verifiseringsmidlet, eller den elektroniske signaturen, som åpenbart er mest utbredt, som åpenbart flest har et forhold til, og som etter min mening staten burde bestrebe seg på å ta ordentlig grep om, slik at dette kan bli den elektroniske signaturen som staten nå trenger for å få fortgang i moderniseringen av offentlige tjenester på nett. Oppfølgingsspørsmålet til statsråden blir: Ønsker statsråden å bidra til at BankID kan utvikles videre i samarbeid med banknæringen til å bli det nasjonale systemet for elektronisk signatur?
Trond Helleland (Høyre), 2008-01-16:
Jeg oppfatter i hvert fall statsråden dit hen at hun ikke avviser å bruke BankID eller å bygge videre på BankID-plattformen for å få en fungerende offentlig elektronisk signatur som har stor utbredelse, som folk kjenner, som folk er fortrolig med, og som kan fungere. Jeg har ingen problemer med å si at det hadde vært hyggelig om statsråden og departementet kunne utvikle sin egen løsning, men jeg har ikke noen tro på at det vil skje. Vi ser at man bl.a. i Finland prøvde seg med et offentlig e-ID-system. Det var dyrt å utvikle, det fikk liten utbredelse - det var vel egentlig en fiasko. Med bakgrunn i en del statlige dataprosjekter har jeg liten tro på at statsråden vil få de ressursene som er nødvendige for å kunne utvikle dette systemet. Så min oppfordring er: Bruk det fungerende systemet, gå i en positiv og konstruktiv dialog med banknæringen og finansnæringen og finn et system som fungerer!
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Eg er veldig glad for spørsmålet. I arbeidet for å få fleire elektroniske løysingar i privat sektor og ikkje minst i offentleg sektor er vi heilt avhengige av at vi kan stole på e-ID som i nokre tilfelle er nødvendig i samband med elektroniske tenester. Det må vere målet for leverandørane, og det må òg vere styresmaktene sitt mål. BankID er ei felles løysing for elektronisk ID og elektronisk signatur for banknæringa i Noreg. Løysinga er bygd opp på ein slik måte at ho skal gje sikker elektronisk signatur, samtidig som utrulling og vedlikehald ikkje vert unødig dyrt og vanskeleg. Post- og teletilsynet har gjort ei vurdering av BankID-løysinga med sentral oppbevaring av hemmelege nøklar. Post- og teletilsynet meiner at løysinga oppfyller krava som vert stilte til elektroniske signaturar i e-signaturlova med forskrifter. Post- og teletilsynet si vurdering gir BankID er eit slags kvalitetsstempel som gjeld i heile EØS-området. Det er opp til dei å gjere ei ny vurdering dersom dei finn at det er nødvendig. Eg er kjend med at dei i samband med den mediekritikken som representanten viser til, gjennomfører tilleggsundersøkingar for å dobbeltsjekke grunnlaget for dei vurderingane dei har gjort tidlegare. Vi har òg vore i kontakt med Kredittilsynet, som seier at dei følgjer bankane tett opp for å forsikre seg om at det vert sett i verk tiltak for at mogleg svake sider ved påloggingsmekanismane til bankane vert fjerna. Etter det vi veit, skal det ha vore gjort ei effektiv retting pr. 11. januar i år. Kredittilsynet har opna ei tilsynssak når det gjeld dette i desember i fjor, og dei ventar no i januar ei formell stadfesting frå bankane om at feilen er retta opp. Kreditttilsynet held i tillegg fram at bankane er trygge å bruke som eit ledd i pålogginga til nettbanken. Det er viktig å poengtere at innbyggjarane ikkje berre i Noreg, men i heile Norden, ligg i forkant når det gjeld å ta i bruk nettløysingar. Nettopp difor er det så viktig at vi framleis har fokus på å velje sikre løysingar. Dei ulike faginstansane med tilsynsmyndigheit som rører ved BankID - Post- og teletilsynet, Kredittilsynet og Datatilsynet - følgjer opp kritikken på kvart sitt arbeidsområde, men dei har òg hatt koordinerande møte seg imellom. Det er ikkje minst viktig i forhold til leverandøren. Eg synest det er ei god oppfølging, og eg reknar med at dei feilane som eventuelt måtte ha vore, vert retta opp i tråd med det eg har sagt, men ein har sjølvsagt fokus vidare på tryggleik.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Det siste har vi jo ikkje teke stilling til. Vi har hatt på høyring kva det å bruke nettopp marknadsaktørane - som representanten Helleland var inne på no - faktisk vil innebere. Vi ser at desse e-ID-ane som er i marknaden, har hatt ei veldig oppblomstring og utrulling. Berre sidan 2005 har det skjedd ganske mykje på dette området. Det som er viktig for oss når vi skal ta avgjerder, er sjølvsagt å sikre tryggleiken, sikre personspørsmål rundt det, og så er det sjølvsagt eit økonomispørsmål i det heile. Skal det f.eks. koste den enkelte etaten noko å ta i bruk e-ID, eller skal det vere ei rammefinansiering som gjer at det er gratis bruk for etatane? Den modellen som vi dessverre måtte avvikle i 2006, hadde det i seg at etatane måtte betale pr. oppslag. Det blir jo det omvende incentivet for etatane. Skattedirektoratet skulle då betale for både meg og representanten Helleland når vi leverer våre sjølvmeldingar elektronisk, og det blir eit håplaust motsett incentiv til å innføre elektroniske tenester.(Presidenten klubbar.) Så vi må finne ein elektronisk finansieringsmodell(presidenten klubbar) (Presidenten klubbar.) (presidenten klubbar)
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Eg trur vel at representanten Helleland ville vere like oppteken som meg av at om vi skulle velje å bruke marknaden, måtte vi la ein konkurranse avgjere kven som eventuelt ville få eit slikt anbod, ikkje gå til ei direkte ulovleg anskaffing. Men det er klart at det at marknaden er på banen med opptil fleire e-ID-ar, er jo interessant for oss i samband med den avgjerda vi skal ta. Om det offentlege skal lage ein e-ID som då nullar ut ein marknad, meiner eg er eit absolutt interessant standpunkt. Men då meiner eg det må vere obligatorisk, for elles ville ein ikkje få den utrullinga og den spreiinga av bruken som vi treng for at det skal vere vellykka. Dette er ting som Regjeringa ikkje har vedteke enno, vi skal kome tilbake til det. Viktigast av alt - noko eg oppfattar at både representanten Helleland og eg er opptekne av - er at uansett kva for ein e-ID vi skal ta i bruk, anten det er marknaden sin eller ein offentleg, må det vere sikkert å bruke. Innbyggjarane og bedriftene våre må stole på at det forholdet der dei bruker e-ID, vert mellom dei og vedkomande tenesteleverandør.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Regjeringa er svært oppteken av at alle barn skal få like sjansar til å utvikle seg sjølve og evnene sine. Vi er samde i at språk er ein viktig nøkkel for å lykkast i samfunnet. Alle barn som har behov for språkstimulering, skal få eit tilbod om det, anten i barnehagen eller på annan måte. Regjeringa meiner at gode barnehagar er viktig for å tilby eit godt språkmiljø og språkstimulering til barn i førskulealder. Vi er derfor nøgde med at vi no nærmar oss full dekning. Vi er opptekne av at òg barn utan barnehageplass skal få nødvendig støtte. Kommunane må derfor ha eit system for å oppdage og leggje til rette for tilbod til barn utanfor barnehage. Vi veit at fleire kommunar allereie har etablert språkstimuleringstiltak for barn som ikkje går i barnehage, t.d. Oslo, Kristiansand og Fredrikstad. Vi treng å skaffe oss ei samla oversikt over slike tilbod. Som representanten er informert om, har Regjeringa sett i gang ei utgreiing om kommunal plikt til å tilby språkstimulering. Utgreiinga har så langt avdekt behov for meir kunnskap. Vi treng oversikt over korleis kommunane i dag følgjer opp barn i førskulealder med forseinka språkutvikling eller barn med behov for språkstimulering på norsk. Vi er i gang med ei slik kartlegging. Når resultata av kartlegginga ligg føre, vil vi vurdere ei kommunal plikt til språkstimulering.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Det aller viktigaste tiltaket for at barn på eit tidleg tidspunkt skal få eit møte med språk gjennom pedagogisk hjelp og støtte, er barnehagetilbodet. No har vi hatt ei massiv utbygging av barnehagar. For 3-5-åringar har vi no ein dekningsgrad i Noreg på 93 pst. Vi har sett ned prisen kraftig, noko som har vore ein viktig grunn til at vi har kome så langt. Det må vi fortsetje med. Då er det heilt feil retning å gå i - slik somme no foreslår - å auke prisen på ein barnehageplass, som vil medføre at mange barn ikkje vil få barnehageplass, fordi foreldra ikkje vil etterspørje det, med den svekkinga av moglegheita til språkstimulering som det vil bety. I tillegg vert det bygt ut tilbod i mange byområde - Drammen og Groruddalen er nemnde av representanten, eg nemnde andre. Så vurderer vi om vi i tillegg skal innføre ei kommunal plikt, men det må eg få lov til å kome tilbake til når vi er ferdige med den kartlegginga vi driv på med.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Alle barn i Noreg fortener like moglegheiter òg til tidleg å utvikle eit språk, med dei fordelane det vil gi dei inn mot skulegang. Det eg påpeikar er at 93 pst. av alle barn i 3-5-årsalderen går i barnehage, med den enorme fordelen det inneber nettopp med tanke på å treffe dei med eit slikt tilbod. Dette er takka vere Regjeringa si systematiske satsing på å byggje ut barnehagar og å setje ned prisen, slik at mange kjem dit. I tillegg til det har mange av dei største byane i Noreg, der vi veit at det er særleg mange med minoritetsbakgrunn, eit språktilbod. Så fortener alle språkstimulering. Derfor vurderer vi i tillegg om vi her skal innføre ei kommunal plikt. Der er vi no i gang med ei kartlegging, som må liggje til grunn før vi tek den endelige avgjerda om det.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Vaksne fekk rett til grunnskuleopplæring i 2002. Denne retten er utforma på ein slik måte at den gjeld alle som treng slik opplæring. Opplæringslova seier òg at opplæringa skal tilpassast behova til den vaksne, både når det gjeld omfang, lengd og tidspunkt for undervisninga. Retten til grunnskuleopplæring omfattar òg retten til opplæring i grunnleggjande ferdigheiter som lesing og rekning. Då retten til grunnskuleopplæring vart innført, auka ikkje deltakinga i slik opplæring like mykje som ein kanskje hadde trudd på førehand. Det kan kome av fleire ting, m.a. at vi har hatt ein stram arbeidsmarknad, slik at det har vore lettare å få jobb, eller at vaksne ikkje kjenner rettane sine, eller at ein del ikkje er motiverte for slik opplæring. Eg vil understreke at det ikkje er tvil om at vaksne har rett til grunnskuleopplæring tilpassa behova deira. For å følgje opp komiteen sin merknad vil eg likevel gå gjennom praktiseringa av lovverket, sjå på korleis informasjonsarbeidet kan styrkjast slik at fleire vaksne vert klar over rettane, og vurdere om samarbeidet mellom ulike aktørar kan styrkjast slik at kvaliteten på tilboda kan verte betre. Eg vil kome tilbake til Stortinget med dette i samband med St.prp. nr. 1 for 2008-2009. Eg meiner at det å ha tilstrekkelege grunnleggjande ferdigheiter er ein føresetnad for anna læring og kompetanseutvikling, og Regjeringa har sett i verk fleire tiltak - både for at fleire vaksne skal få opplæring, og for at kvaliteten på opplæringa skal verte betre. Våren 2007 underteikna Regjeringa og KS ein samarbeidsavtale der målet er å leggje til rette for eit styrkt og meir systematisk samarbeid på lokalt nivå mellom NAV og styresmaktene for utdanning. Eit betre samarbeid skal bidra til å få fleire i arbeid eller utdanning. Så vil eg òg nemne at Regjeringa i 2006 etablerte «Program for basiskompetanse i arbeidslivet», som er eit tiltak for å styrkje tilbodet om opplæring i grunnleggjande ferdigheiter for vaksne. For mange vaksne vil tilrettelegginga av og kvaliteten på tilboda vere avgjerande for om dei kan eller ønskjer å delta. For å bidra til at opplæringa lettare kan verte tilpassa vaksne, er det utvikla eit nytt rammeverk som består av kompetansemål og rettleiingar for m.a. grunnleggjande lese- og skriveferdigheiter og rekneferdigheiter. Kompetansemåla i rammeverket tek utgangspunkt i kompetansemåla i læreplanane for Kunnskapslyftet, men er tilpassa livs- og arbeidssituasjonen til vaksne. Eg vil til sist nemne at Regjeringa til våren vil fremje eit forslag om å utvide retten til vidaregåande opplæring for vaksne. Forslaget vil innebere at alle vaksne over 25 år vil få rett til vidaregåande opplæring dersom dei ikkje har fullført slik opplæring tidlegare.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Meininga med svaret var å presisere at eg ikkje trur at det er nok berre å vedta ein rett - sjølv om eg meiner det er viktig å seie at den retten er til stades - men tvert imot å seie litt om kva eg har tenkt å gå gjennom og vurdere for å sjå om vi følgjer opp den retten godt nok. Berre for å gjenta det kort: Eg meiner at vi må sjå på korleis informasjonsarbeidet kan styrkjast, slik at fleire vert klar over sine rettar, for det kan nok vere teikn som tyder på at rettane ikkje er godt nok kjende. I tillegg må vi vurdere om samarbeidet mellom alle dei aktørane som er inne i biletet for å oppfylle rettane, er godt nok. Eg ønskjer då å leggje det fram for Stortinget i samband med neste St.prp. nr. 1.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Det er eg innstilt på. Men eg meiner nok at merkelappen at det ikkje skjedde noko i perioden til forgjengaren min, er urimeleg. Tvert imot skjedde det viktige ting på dette området i den perioden. «Program for basiskompetanse i arbeidslivet» vart etablert. Dette er eit viktig program, som mange bedrifter deltek i og har fått tildelt støtte til opplæring gjennom. Vi inngjekk ein avtale med KS om å leggje til rette for betre samarbeid, og no er som kjent eit forslag om vidaregåande opplæring i emning. Men eg er likevel innstilt på å gå gjennom om praktiseringa av denne retten er god nok, og kome tilbake til Stortinget med mine konklusjonar om det.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
For å styrkje læringa til elevane og deira utbytte av læringa må dei verte møtte med klare faglege forventningar. Eg veit at mange elevar ikkje får god nok informasjon om kvar dei står samanlikna med måla i læreplanane. Fagleg relevante tilbakemeldingar frå lærarane er ein viktig del av læringsprosessen. Elevar og føresette har krav på slik tilbakemelding. Dette skuleåret har vi derfor sett i verk ei nasjonal utprøving av kjenneteikn på måloppnåing. Desse kjenneteikna beskriv meistring i forhold til måla i læreplanane og vil vere viktige verktøy for lærarane i arbeidet med å gje elevane ei vurdering som dei kan lære av. Den utprøvinga som er sett i gang, inkluderer skriftleg vurdering på barnetrinnet, men utan bruk av karakterar. Alle elevar, òg elevane på barnetrinnet, skal vere sikra ei fagleg og motiverande vurdering i form av tydelege beskrivingar av kva dei meistrar, og kva dei må jobbe vidare med. Føremålet med all vurdering må vere at elevane skal lære av tilbakemeldinga. Eit argument for karakterar er at karakterane gjev grunnlag for å samanlikne prestasjonar, f.eks. når det gjeld inntak til vidare utdanning eller yrke, men dette er ikkje eit aktuelt tema for elevar på barnetrinnet. Ei tilbakemelding gjennom ein talkarakter fortel kvar eleven er på ein skala frå éin til seks. Eit tal beskriv ikkje for eleven kva han eller ho meistrar i forhold til krava i læreplanen. Eit tal gjev heller ikkje i seg sjølv informasjon om kva eleven må arbeide vidare med for å bli betre i faget. Å innføre karakterar på barnetrinnet vil vere å innføre eit tilbakemeldingssystem som både har liten informasjonsverdi og liten læringsverdi for den eleven det gjeld. Eg meiner difor at det ikkje er behov for forsøk med bruk av karakterar på barnetrinnet. Vi treng å arbeide for eit betre og grundigare system for evaluering, og dessutan betre tilbakemeldingar. Vi har sett i gang ei rekkje forsøk. Eg har stor tru på at meir systematiske, skriftlege tilbakemeldingar på barnetrinnet kan styrkje skulen, men eg er ikkje innstilt på å opne for forsøk med bruk av karakterar på barnetrinnet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Vi har nok langt større ambisjonar for kor gode tilbakemeldingar vi skal klare å gje elevane på barnetrinnet, enn berre ein talkarakter eller ein prosentandel riktig eller galt. Poenget med dei forsøka vi no jobbar med når det gjeld vurdering, er nettopp at vi skal klare å gje nyanserte, gode tilbakemeldingar som faktisk seier noko om kva ein er nøydd til å jobbe vidare med, kva ein meistrar godt, og gjerne òg korleis ein må jobbe vidare med det. Det vil krevje omfattande bruk av systematiske munnlege og skriftlege tilbakemeldingar og vurderingar. Eg trur det vil kunne gje oss ei kraftig betring om vi lukkast med det i dei vurderingane som vi gjev elevane på barnetrinnet, og det vil vere viktig for elevane både å vere klar over kva dei må lære, og å få ei klar føling med at dei meistrar det dei faktisk får til.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Dersom det er så stor einigheit om det, er det forunderleg at ikkje Høgre, som sat i fire år, var ein pådrivar for nettopp å lage og prøve ut eit meir nyansert og grundig system for tilbakemelding til elevar på barnetrinnet. Og det er forunderleg at representanten Sanner utelukkande tek opp talkarakterar og ikkje korleis det går med arbeidet med å gje gode og systematiske skriftlege og munnlege tilbakemeldingar som fortel kva ein får til, korleis ein kan få til ting betre, osv. - det er ikkje det representanten Sanner tek opp i sitt spørsmål og viser at han er oppteken av. Det er særs godt grunngjeve at vi no set i gang den typen forsking som vi gjer. Det er òg teke med ei rekkje andre sider ved vurderingssystemet i dei prosjekta som det no vert jobba med i Utdanningsdirektoratet, og målet er nettopp betre læring for den enkelte og klare og gode tilbakemeldingar på det arbeidet ein gjer.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-16:
Resultata er offentlege, men Regjeringa har ikkje sjølv publisert eller lagt til rette for publisering av dei på skulenivå. Det er det altså tre grunnar til. Den første er at vi - i motsetnad til Høgre - er opptekne av at desse prøvene skal brukast til å forbetre, ikkje rangere, skular. Grunn nummer to, som eg har gått igjennom, er at det er sterke faglege argument for at vi i Noreg ikkje bør gjere det, og her støttar vi oss m.a. på dei som har gjennomført PISA-undersøkinga, og på OECD sine nyanserte vurderingar av dette i ulike samanhengar. Så er det altså slik at den viktigaste forskjellen på før og no er at førre gong nasjonale prøver vart gjennomførte, av Bondevik-regjeringa, var det boikottaksjonar, sterk fagleg kritikk og stor misnøye, med det resultatet at det vart ei dårleg gjennomføring. No har vi ei god gjennomføring, med brei oppslutnad, m.a. på grunn av Regjeringas politikk på det området.