Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-03-16:
Eg tykkjer det er prisverdig at ein fokuserer på ungdomsskulen, og eg synest òg det var ei perspektivrik innfasing representanten Reikvam hadde på interpellasjonen. Eg deler ikkje alle hans løysingar, men eg meiner at hovudtenkinga var spennande og interessant, og eg skal kome litt tilbake til det meir konkret. Utover på 1990-talet har Stortinget vedteke viktige reformer for heile skuleverket. Reform 97 inneber at vi har fått ein 10-årig grunnskule med nye læreplanverk for alle trinn. I skuleåret 1997-98 tok innføringsarbeidet til med 1., 2., 5. og 8. klasse. I skuleåret 1999-2000 vil læreplanverka vere innførte på alle årstrinn. Merksemda har vore svært mykje retta mot 6-åringane, sidan dette var ei ny elevgruppe i grunnskulen. Det nye klassetrinnet medførte også auka løyvingar til drift og særskilde løyvingar til investeringar, slik at skulane vart sette i stand til å ta imot dei nye elevane, altså 6-åringane. Sjølv om mykje av merksemda har vore retta mot 6-åringane og småskuletrinnet, vil eg sterkt understreke at Reform 97 handlar om å etablere ein 10-årig grunnskule med nye læreplanverk for alle trinn. Med læreplanverka skal innhaldet i heile det 10-årige skuleløpet verte fornya. Dette gjeld sjølvsagt òg ungdomstrinnet. I dei nye føringane er det lagt særleg vekt på å tilpasse innhald og arbeidsmåtar til alderstrinna. Det er lagt vekt på at opplæringa, dvs. innhaldet og arbeidsmåtane, skal gje kvart hovudtrinn heilskap og eigenart. Timane til faga er no fastsette som årstimar, slik at tidsbruken på fleksibel måte kan tilpassast aktivitetane på kvart trinn. Dette gjeld sjølvsagt òg ungdomstrinnet. Den nasjonale planen for kompetanseutvikling for Reform 97 omfattar heile grunnskulen. Prioriteringa for inneverande skuleår er å styrkje kompetanseutviklinga for lærarane på ungdomstrinnet. Dette hovudtrinnet vert også prioritert når det gjeld tildeling av midlar til utviklingsarbeid, erfaringsformidling og etterutdanning i faga. Målet for 1999 er m.a. å auke innsatsen i kompetanseutvikling for vurdering, den fagspesifikke kompetansen og bruken av IKT i opplæringa. I det utviklingsarbeidet som vert støtta av departementet, vil tiltak retta mot ungdomstrinnet verte særleg vektlagde. Planen for «Entreprenørskap i opplæring og utdanning» vert ført vidare i samarbeid med andre departement, statens utdanningskontor og andre samarbeidspartar. Dette er eit viktig praktisk opplæringstiltak som ikkje er minst viktig på ungdomstrinnet. Desse tiltaka vil det verte gjort nærmare greie for i meldinga om det likeverdige skuletilbodet som no vert lagd fram for Stortinget. Etter at Stortinget har behandla denne meldinga, vil departementet m.a. skipe til ein nasjonal konferanse om det praktiske arbeidet med å fylgje opp og vidareutvikle ungdomstrinnet. Departementet vil også bruke andre verkemiddel for å få til dei endringane som reforma legg opp til for ungdomstrinnet: avgangsprøva vert endra og tilpassa læreplanverka; departementet vil også opne for lokale forsøk med vurdering utan bruk av karakterar på ungdomstrinnet. Gjennom forsøka vil det verte henta inn kunnskap om korleis vurdering utan rangering gjennom karakterar verkar inn på motivasjon, fagleg innsats, læring, trivsel og samarbeid. Departementet har òg løyvt pengar slik at Barneombodet kan gjennomføre fire regionale og ei nasjonal høyring om ungdomstrinnet i vår. Det er elevane sjølve som skal uttale seg i desse høyringane. Det svenske utviklingsprogrammet «Albatross» omfattar 25 skular i alt, fordelte på barnetrinn, ungdomstrinn og vidaregående opplæring. Dette programmet inneheld få tiltak som ikkje kan gjennomførast i Noreg innanfor eksisterande regelverk og læreplanverk. Når det gjeld spørsmål om stimuleringsmiddel, f.eks. bonusordningar, vil eg peike på dei utviklingsmidlane som alt ligg i statsbudsjettet i form av tilskott til kompetanseutvikling, erfaringsformidling og utvikingsarbeid i grunnskulen. I interpellasjonen kjem representanten Rolf Reikvam inn på fleire område som gjeld ungdomstrinnet, som har vore framme i media, m.a. mistrivsel blant lærarar og elevar. Det er eit dystert bilete av ungdomstrinnet som vert presentert gjennom interpellasjonen, men røyndommen er nok noko meir nyansert. Fleire undersøkingar viser at det store fleirtalet av elevane trivst godt på skulen. Når det gjeld lærarane, gjorde Norsk Lærerlag ei undersøking blant medlemmene hausten 1998. Her vart dei spurde om dei treivst betre eller dårlegare med arbeidet i skulen etter innføringa av Reform 97. 30 pst. sa at dei treivst betre, 14 pst. sa at dei treivst dårlegare, mens 42 pst. sa at det ikkje var nokon forskjell. Undersøkinga viste òg at fleirtalet av lærarane meinte at ungdomstrinnet ikkje var sett nok i stand til å møte dei utfordringane som ligg i Reform 97. Særleg vart det framheva at det var stort behov for betre etterutdanning på område som t.d. bruk av IT, prosjektarbeid, elevvurdering og spørsmål som gjaldt overgangen til vidaregåande opplæring. Denne dokumentasjonen er òg ein av grunnane til at departementet vil styrkje innsatsen overfor ungdomstrinnet. Eg har med interesse merka meg dei synspunkta representanten Reikvam har teke opp i denne interpellasjonen, og vil seie meg samd i at ungdomstrinnet fullt ut må få del i den fornyinga som Reform 97 representerer. Dette vil vere eit prioritert mål for det vidare arbeidet på grunnskuleområdet. Når det gjeld framlegga som er annonserte frå representanten Reikvam, er det mange av dei som er interessante, men som eg meiner det allereie ligg grunnlag for. Han har teke opp organiseringa av skuledagen og karakterfritt ungdomstrinn som forsøk. Forsøksparagrafen er vedteken, og det er fullt mogleg å gjennomføre dette. Eg har utfordra lokale styresmakter til å kome med framlegg til forsøk. Eg trur ikkje vi skal træ eit slikt forsøk nedover hovudet på nokon. Det er viktig at det er lokalt initiert. Alternativ organisering av skuledagen har eg sett ein del eksempel på i den seinare tida, m.a. i Eidskog i Hedmark. Dei har gjort det på ein svært god måte, og det har skjedd innanfor noverande ramme. Eg vil omtale dette nærmare i den stortingsmeldinga som eg har vist til. Når det gjeld eit eige råd for forsøk, seier OECD-rapporten om europeisk utdanning at vi har den mest sentralstyrte skulen i Europa med unnatak av Tyrkia. Då er min intensjon at vi skal prøve å initiere det fyrst og fremst lokalt. Derfor har eg ein viss skepsis til eit sentralt råd. Men eg vil igjen vise til meldinga, der vi har ein del tankar om korleis vi skal styrkje utviklingsarbeidet. Derfor vil mi oppmoding til representanten Reikvam vere at han oversender framlegga. Eg lover at framlegga skal vurderast i lag med dei framlegga vi har i meldinga frå departementet og Regjeringa si side, for eg meiner at her er det mange ting som er samanfallande. Og så er det heilt klart at det her kan vere noko større ambisjonar når det gjeld økonomi, hjå representanten Reikvam enn hjå Regjeringa – det ville i så fall vere nokså tradisjonelt, og det har eg forståing for at representanten Reikvam gjerne vil få fram. Eg åtvarar likevel mot å be om for mykje i forhold til revidert nasjonalbudsjett. Det som eg tykkjer er riktig, er at når vi no fyrst begynner – og som representanten Reikvam prisverdig har teke initiativ til – å fokusere meir på ungdomstrinnet, skal komiteen be om å få desse sakene. Revidert er ikkje staden for dette. Det er no viktig at vi knyter framlegga til dei meldingane, og prosessane rundt dei, som vi kjem til å kome med, og som komiteen vil få brei sjanse til å behandle. Det vil nok vere min kommentar til framlegga frå representanten Reikvam.