Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-05-16:
I motsetning til saken om Riksrevisjonen og den kommunale forvaltninga er dette en rimelig oversiktlig sak. Den er rimelig enkel, det er ingen store overraskelser som kommer fram, og det er et grunnlag for handling. Det som er en enstemmig komités hovedpoeng, er at komiteen finner det kritikkverdig at realverdien av bygningsmassen reduseres over tid på grunn av mangelfullt vedlikehold av utdanningsinstitusjoner som har sjølforvaltende eie. Det er ikke svakheter i styringsinformasjonen for å sikre det verdibevarende vedlikeholdet som er hovedproblemet – sjøl om det er en utfordring – men det er rett og slett prioritering av knappe penger mellom i hovedsak folk kontra bygg og utstyr. Dette er sjølsagt krevende, og det er ikke noe nytt – jeg tror ingen partier i denne salen skal si at det har vært særlig bedre enn andre. Til det har jeg levd så lenge og sett så mange bygg at det har jeg grunnlag for å si. Det er videre slik at den organisasjonsmodellen som vi har, gjør at i de tilfellene Statsbygg er eier, går det rimelig bra. Jeg syns Statsbygg skal ha honnør for det. Jeg syns Statsbygg i mange tilfeller gjør en god jobb. Det ser vi når vi er rundt og ser på institusjonene. Det skal de ha stor kredit for. Vi snakker altså om de institusjonene hvor en er såkalt sjølforvaltende. Det som er kjernen, er hvordan de sjølforvaltende institusjonene greier å sette av penger på sine knappe budsjetter til husleie. Riksrevisjonens anbefaling er at en skal utforme internhusleieordninga slik at den gir større økonomisk forutsigbarhet for å sikre verdibevarende vedlikehold. Statsråden sier at dette kan være et egnet virkemiddel for å øke styringa med utdannings- og forskningsarealene, men også for avsetning til vedlikehold. Jeg regner med at statsråden var forsiktig der. Det lå mye mer i den uttalelsen enn at det er noe en bare kan gjøre. Dette er noe statsråden tar ansvar for sett i lys av den enstemmige merknaden. Det som står i vår merknad, er at internhusleieordninga må utformes slik at husleien om nødvendig må økes tilsvarende for å sikre nødvendig framtidig vedlikehold. «Om nødvendig» står for meg som en rimelig objektiv størrelse – hva det objektivt er grunnlag for. Her snakker vi både om verdibevarende vedlikehold og også om det som er veldig krevende, nemlig myndighetskrav som gjør at eldre bygninger må ombygges med de enormt store kostnadene det krever. Det er ingen grunn til å tro at myndighetenes krav til bygninger blir mindre i framtida enn de er i dag. Derfor må internhusleien ta høyde for det. Det må innbakes i den husleien som disse institusjonene må sette til side. Ut fra forslaget som en enstemmig komité har kommet med, snakker vi om at en i praksis vil begrense det økonomiske handlingsrommet for styrene for disse institusjonene, slik at de må prioritere verdibevarende vedlikehold høyere enn i dag. Det er kjernen. Det blir i større grad et fastpunkt. Det blir en avsetning som må tas på samme måte som en fra Finansdepartementet konsekvensjusterer sine budsjetter ut fra ulike pålegg eller ulike vedtak som er gjort. Det vil altså føre til at det blir et sterkere styringskrav til de sjølforvaltende utdanningsinstitusjonene. Handlingsrommet blir noe mer beskjedent, men det er helt nødvendig for at en ikke skal stå i den situasjon at vedlikeholdet forsømmes og at det offentlige pådrar seg langt større utgifter enn nødvendig. Dette er rimelig enkle forhold, men det er til sjuende og sist spørsmål om prioritering av knappe økonomiske ressurser, og da må en ha resolutte, praktiske, handlingsorienterte styremedlemmer i disse institusjonene som veit at dette er sentralt, og ikke fortsette som nå med at vedlikeholdet forsømmes.