trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Den 8. desember 2014 trådte endringer i utlendingsforskriften kalt «varig ordning for lengeværende barn» i kraft. Formålet med denne endringen er at barnets beste skal tillegges større vekt i avveiningen mot innvandringsregulerende hensyn enn det som har vært tidligere praksis. Særlig viktig er det at barnets beste vektlegges sterkt i saker som omhandler barn som har bodd i Norge over lengre tid. Dette vil føre til at færre barn sendes ut av landet nå enn under rød-grønt styre. Den 1. juli innførte regjeringen en engangsløsning for en gruppe lengeværende barn og deres nærmeste familie. Engangsløsningen var en oppfølging av samarbeidsavtalen og avtalen om gjennomføringspunkter på utlendingsfeltet mellom samarbeidspartiene. Hittil har 107 barn fått behandlet sin sak etter engangsløsningen. 61 barn har fått opphold. Andelen barn som har fått omgjort sin sak etter engangsløsningen, er så langt på 57 pst. Det er fortsatt 65 familier som venter på å få ferdigbehandlet sakene sine. Samarbeidsavtalen og asylavtalen mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre har gitt grunnlag for en mer human behandling av lengeværende barn gjennom endringene i utlendingsforskriften. Dette er en reell og merkbar endring i forhold til den rød-grønne regjeringens politikk gjennom sine åtte år. Videre: I den såkalte tilleggsavtalen til samarbeidsavtalen mellom de fire partiene er det enighet om at barnefamilier som har vært uttransportert mellom 1. juli og fram til 18. mars 2015, skal få prøvd saken sin på nytt etter ny forskrift. Det er viktig at det også nå framover blir gitt god informasjon om regelendringer til dem det gjelder, og at ressurstilgang i seg selv ikke skal være avgjørende for om dette skjer. Derfor starter nå utlendingsmyndighetene i samarbeid med frivillige organisasjoner arbeidet med å ta direkte kontakt med de familiene det gjelder. I tillegg er det ingen tvil om at endringene i utlendingsforskriftens § 8-5 har fått bred omtalte i media, men jeg understreker at det blir viktig også å prøve å oppsøke familiene. Samarbeidet mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti har ført oss i retning av en mer liberal og human behandling. Jeg takker samarbeidspartnerne for samtalene vi har hatt, og den løsningen vi har kommet fram til. Det er gledelig at vi har kommet dit vi er i dag, og jeg er stolt av den jobben vi nå kan gjøre for barna.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Nå må jeg minne representanten om at spørsmålet til representanten Jenssen handlet om Arbeiderpartiets snuoperasjon – nesten fra en uke til en annen. Høyre har alltid ment at gjeldende regelverk skal gjelde, og vi har hatt en god dialog med våre samarbeidspartnere og kommet til en bedre løsning enn det de rød-grønne hadde. Vi har jobbet for å få en bedre løsning. Arbeiderpartiet satt helt stille i båten og hoppet på når løsningen var klar. Det var den snuoperasjonen representanten Jenssen pekte på. Når det gjelder tidsbruk: Ja, vi har brukt tid på denne dialogen, og vi har brukt tid på å forhandle, for det har ikke vært enkle saker, det har ikke vært enkle spørsmål, og det har ikke vært enkle svar. Men jeg er fornøyd med at når vi nå endelig kom fram til et resultat, er det et mye bedre resultat enn det den forrige regjeringen hadde, som representanten Sivertsen står her på vegne av.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Jeg er ikke enig i premisset for spørsmålet når Heidi Greni mener at regjeringen har hatt som et selvstendig mål å sende ut de svakeste, og nærmest mener at det har vært et prinsipp hvor man prøver å omgå og underslå rettssikkerheten til barna. Tvert imot har vi fulgt det gjeldende regelverket, og vi har i samarbeid med våre samarbeidspartier forhandlet oss fram til en løsning som vil gi en mye bedre, mer liberal og mer human saksbehandling, for barnas framtid, enn det Senterpartiet selv var med på da de satt i regjering. Jeg aksepterer ikke premisset om at vi har hatt et eget mål om å gå etter de hjelpeløse. Den typen definisjoner om barn vil jeg ha meg frabedt.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Svaret på det er nei.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Problemet med representanten Karin Andersens argumentasjon er følgende: Hun er fornøyd med løsningen – det virker nesten som om hun er mest misfornøyd med at de ikke fikk det til selv. Når det er sagt: Høyre har sammen med de andre partiene kontinuerlig jobbet for å få på plass en løsning. Den er nå på plass, og den er mye bedre enn den vi har hatt før, og det er vi stolte av.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Jeg må nesten gjenta svaret mitt fra i stad. Høyre og alle de andre samarbeidspartiene var opptatt av å få til en løsning, og den kommer ikke ved å sette ned foten overfor sine egne samarbeidspartnere. Vi var opptatt av å få til en løsning, en varig god løsning for lengeværende asylbarn og en engangsløsning for barn også. Nå er den på plass, og den er nå bedre enn den var. Jeg skulle nesten hatt lyst til å spørre representanten tilbake: Er hun selv fornøyd, hvis hun sammenligner denne løsningen med den hun selv var med på da hun og SV regjerte sammen med Arbeiderpartiet?
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Både representanten Karin Andersen og andre representanter fra SV har brukt den siste tiden til å gi kraftige spark til sin tidligere partner i den rød-grønne regjeringen Arbeiderpartiet. Diverse karakteristikker har kommet opp; jeg vil ikke gå inn i dem. Videre har representanten brukt mye tid på å klistre seg til Venstre og Kristelig Folkeparti og gratulert dem med innsatsen. Da minner jeg om at den innsatsen er en innsats mellom fire samarbeidspartier, og den nye løsningen er laget av alle fire. Når representanten først er i det rause hjørnet, kan hun da her i denne sal også gi oss sin vurdering: Er den nye ordningen som nå er på plass, mer eller mindre liberal enn den SV selv var med på å forvalte da en satt med et rent flertall i åtte år? – Et enkelt svar.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Saksordføreren har allerede gitt en grundig redegjørelse. La meg også komme med noen tilleggskommentarer og suppleringer. Vi må først slå fast i denne sal – og det tror jeg alle er enige i – at det er ingen uenighet på tvers av alle partier rundt følgende prinsipp: Viktigheten av å ta barnefaglige hensyn skal tas på alvor, og dette gjelder særlig i saker med lang botid og sterk tilknytning til Norge. Samtidig er det viktig å opprettholde tilliten til asylsystemet. Den klare hovedregel er at et avslag på asylsøknad skal føre til retur, også i saker der barnefamilier er involvert. Jeg viser til samarbeidsavtalen mellom de fire partiene på asylområdet. Her fremgår det at hensynet til hva som er barnefaglig forsvarlig, skal vektlegges dersom konkrete kriterier er oppfylt. Jeg viser til avtaleteksten i den permanente avtalen for asylbarn, som lyder som følger: «Barns tilknytning til Norge gjennom flere års botid i Norge skal klargjøres gjennom en regelendring som gjør at utlendingsmyndighetene i større grad vektlegger hensynet til hva som er barnefaglig forsvarlig. Forutsetningen er at foreldrene som hovedregel har medvirket til å avklare sin identitet og bidratt til å muliggjøre retur, men at retur ikke har vært mulig.» Jeg viser videre også til Justis- og beredskapsdepartementets brev av 18. februar 2015. Her fremkommer det at praksis på området nå er i samsvar med UDIs anbefalinger. Jeg konstaterer med dette at punkt 1 i forslaget allerede er ivaretatt. Det er ikke vanlig å gi praksisendringer tilbakevirkende kraft. Videre er det slik at verken UDIs eller UNHCRs anbefalinger tar til orde for en generell returstans for barnefamilier til Afghanistan, og det er det viktig å understreke. Det er en rekke kriterier som må oppfylles før returstans anbefales i konkrete enkeltsaker. Både UDI og UNHCR åpner for retur til internflukt i Afghanistan dersom en familie enten har et nettverk i returområdet eller har ressurser til å kunne forsørge seg selv, så retningslinjene er helt klare. I denne sammenheng blir det relevant å påpeke at ingen har blitt sendt tilbake i strid med UDIs anbefalinger etter at den ankom Justis- og beredskapsdepartementet den 1. juli 2014, og UDI viser til at ingen barnefamilier ble returnert til Afghanistan i strid med UNHCRs anbefalinger i perioden 1. januar–1. juli 2014. Med disse fakta til grunn mener vi derfor at verken punkt 1 eller punkt 2 i dette forslaget kan tas til følge. Jeg vil minne om at regjeringen, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, har vedtatt en varig forskriftsendring for lengeværende asylbarn, hvor det skal legges større vekt på hensynet til barns beste.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Jeg tror vi heller kan se på hva vi nå gjør. Vi følger UNHCRs råd, vi følger UDIs råd og vi legger særlig vekt på barnefaglige hensyn – det er jo det vi gjør, og deri ligger også svaret på hvordan vi ser på UNHCRs anbefalinger rundt disse temaene. Retur er mulig, men det må være under visse forutsetninger. Dem har vi klargjort, dem følger vi, og dermed følger vi også alle de nødvendige anbefalinger som skal til for å kunne sende barnefamilier tilbake til Afghanistan. Jeg understreker nok en gang, slik jeg gjorde i mitt innlegg, at ingen er sendt tilbake i strid med disse anbefalingene.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Jeg tror vi alle er tjent med å forholde oss til fakta i debatten – og i hvert fall vise til det jeg sa – når man har et spørsmål eller en replikk. Jeg understreket både i innlegget og i replikken min at UDI viser til at ingen barnefamilier ble returnert til Afghanistan i strid med UNHCRs anbefalinger. Det må vi kunne stole på inntil motsatt informasjon skulle bli dokumentert. Ut fra våre opplysninger har ingen familier blitt sendt ut i strid med UNHCRs anbefalinger, og det er heller ikke noe vi legger opp til i denne samtalen. Tvert imot legger vi opp til at det skal vises mer hensyn til det barnefaglige enn det som har vært gjort før.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
Det er UDIs anbefalinger som har ligget til grunn for det jeg nå sier. Hvis saker skulle komme opp igjen, er det UDI som vurderer dem. Jeg som stortingsrepresentant vurderer ikke enkeltsaker, men jeg stoler på at når UDI kan vise til at ingen barnefamilier blir returnert til Afghanistan i strid med UNHCRs anbefalinger, er det rett. Dersom det skulle være andre saker, må de tas når de kommer. Men jeg kan ikke drive saksbehandling i replikkordskifte med representanten Karin Andersen. Det blir urimelig å kreve.
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-04-30:
UNHCR og UDI – nå har jeg vist til hva de sier – har lagt klare forutsetninger til grunn. Man skal kunne returnere dersom det er mulighet for et internt nettverk der man ankommer – at det er muligheter og ressurser nok til å kunne greie seg selv. Det er ikke snakk om at man skal bli sendt tilbake uansett situasjon. Den skal vurderes nøye også av barnefaglige hensyn ut fra avtalen som vi nå har mellom de fire partiene. Jeg vil avslutningsvis – hvis dette var siste replikken til representanten Karin Andersen – igjen minne om at denne regjeringen følger UNHCRs og UDIs anbefalinger og kommer til å legge barnefaglige hensyn til grunn. Det er vår regjerings policy på dette området, og jeg er ikke i tvil om at vi kommer til å følge opp dette på en seriøs og god måte, selv om representanten Andersen prøver å skape et annet inntrykk.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Oppfølgingen av lov eller forskrift vil komme så raskt som overhodet mulig. Det jobbes på spreng i departementet for å få dette på plass. Jeg vil selvfølgelig ikke gi noen konkret dato, men arbeidet har aller høyeste prioritet i departementet. Når det gjelder det med å håndheve loven, er nok representanten Keshvaris tilnærming ganske god, for det har ikke vært samsvar mellom den asylpolitikken som ble ført, og de ressursene som ble stilt til rådighet for å håndheve den. Denne regjeringen har fått Stortinget med på å gjennomføre tiltak for raskere tvangsretur og et omfang som tidligere har vært helt ukjent. Det ble gjennomført over 7 200 tvangsreturer i 2014, mens arbeiderpartiregjeringen foreslo 4 900 – mener jeg det var. Det betyr at det er en betydelig større sammenheng mellom den politikken som denne regjeringen sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti fører, og konsekvensene den har.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Som jeg sa, jobber vi så raskt vi kan med dette, i samarbeid og i nær dialog med avtalepartnerne, og det er viktigere for meg at de er fornøyd med den jobben som gjøres i Justis- og beredskapsdepartementet, enn at Arbeiderpartiet er det. Jeg er såpass varsom med å angi tid, fordi det kan dukke opp forhold, men det er helt åpenbart at tid er helt avgjørende, og derfor skal dette leveres så raskt som overhodet mulig. Vi har i samarbeid med våre samarbeidspartier laget en fremdriftsplan for hvordan dette skal være, og den har vi til intensjon å følge opp, naturligvis.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Jeg fastsetter, som jeg nå har sagt flere ganger, ingen dato, men det er helt åpenbart at vi jobber med det for øye å bli ferdig med regelverket, slik at det kan tre i kraft så raskt som overhodet mulig, og slik at vi kan komme i gang med saksbehandlingen av disse sakene. Det er ingen som er tjent med at dette trekker ut i tid. Det er viktig for oss å få dette til så raskt som overhodet mulig, og det er ikke noe dårlig utgangspunkt å ha før sommeren som en referanse. Som sagt så våger jeg ikke – klok av skade, tør jeg påstå – å si en konkret dato, men det er vår klare intensjon at vi skal være ferdig med dette arbeidet med et nytt regelverk som kan tre i kraft før sommeren er i gang.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Hvis representanten refererer til det avtalepunktet som omhandler at vi skal ha en fornyet behandling før varig oppholdstillatelse gis, er det et viktig signal om at asylinstituttet tas på alvor. Hele poenget med asylinstituttet er i utgangspunktet å gi midlertidig beskyttelse. Det da å foreta en fornyet vurdering av om oppholdsgrunnlaget foreligger når man går fra en midlertidig oppholdstillatelse til en varig oppholdstillatelse, er noe som allerede er hjemlet i gjeldende utlendingslov, men som ikke er håndhevet av den regjeringen som Grenis partifeller var en del av. Jeg synes det er fornuftig å håndheve de lovene som dette hus har fastsatt, og jeg synes det er fornuftig at det foretas en vurdering av beskyttelsesgrunnlaget før varig opphold gis. Det er kjerneområdet for det som hele asylinstituttet faktisk handler om.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Til det siste: Det er regulert i avtalen mellom de fire partiene, og da er det ikraftsettelsestidspunktet som skal være utgangspunktet for den vurderingen. En kommer ikke i en situasjon der tid i hjemlandet utover ikrafttredelsestidspunktet skal virke i søkerens disfavør. Det er avtalens formulering på dette området. Så mener jeg at mye hadde vært bedre, nær sagt, hvis vi hadde klart å få på plass denne forskriftsendringen tidligere. Utfordringen var at den forskriften som de fire partiene var enige om å sende på høring, fikk hard medfart i høringsrunden, noe representanten selv har vært inne på i sitt innlegg og i replikkordskiftene. Det var nødvendig med korrigeringer. Det tok for lang tid, og jeg skulle ønske at vi allerede ved det utkastet som ble sendt på høring, hadde landet en løsning som kunne trådt i kraft enda tidligere enn det vi faktisk fikk til. Nå har dette vært en viktig sak for regjeringen å få på plass, og jeg er glad for at vi har fått de løsningene som vi har fått.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Jeg må si at jeg reagerer ganske kraftig når en stortingsrepresentant står på talerstolen på Stortinget og mener at noen har latt seg forlede til å inngå avtaler de ikke ville inngått på annet vis. Det antyder både en intensjon fra den ene avtaleparten om at man ønsker å lure noen, og at den andre siden ikke skulle være smarte nok til å forstå hva de er med på. Jeg synes rett og slett det er uverdig for den diskusjonen vi har her i dag, og jeg synes representanten Andersen bør slutte med den typen påstander. Bakgrunnen for de samtalene og avtalene som er inngått i oppfølgingen av Nydalen-avtalen, er jo Nydalen-avtalen, den avtalen som er fundamentet for det samarbeidet som er mellom Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre på dette området. Det er det vi er satt til å forvalte, det var det vi fulgte opp i den avtaleteksten, og det var det vi fulgte opp da den ble sendt ut på høring. Jeg synes det er meget uheldig at den type formuleringer som representanten Andersen bruker, blir lagt til grunn for et slikt spørsmål.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Det er jo et ekstremt omfattende spørsmål, og det er umulig å svare ja eller nei på det, fordi en del av disse sakene også vil få rettslige prøvinger, hvor utlendingsmyndighetene kan ha fattet andre avgjørelser enn det domstolene gjør. Men det er helt åpenbart at utlendingsmyndighetene har plikt til å behandle alle disse sakene innenfor det regelverket som gjelder, og jeg har tillit til at de evner å gjøre det.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Svaret på spørsmålet blir akkurat det samme som på det første spørsmålet, selv om det nå er noe mer avgrenset og omformulert. Spørsmålet er egentlig hvorvidt jeg har tillit til at utlendingsmyndighetene evner å fatte vedtak i samsvar med det regelverket de skal fatte vedtak i samsvar med. Jeg har ingen grunn til å mene noe annet enn det.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, har afghanske myndigheter siden våren 2013 bedt Norge stanse alle tvangsreturer til Afghanistan. Det valgte den forrige regjeringen å la være å gjøre, og det har denne regjeringen latt være å følge opp. Samtidig er vi bevisst på at vi ikke skal føre en politikk som setter returavtaler på prøve. Derfor har vi en god dialog med afghanske myndigheter om dette. Når det gjelder forskjellen mellom UDIs og UNHCRs anbefaling, er det rett og slett ulike anbefalinger. UNHCR har kommet med sin anbefaling. UDI har kommet med sin praksisforeleggelse for departementet. Og vi har forholdt oss til UDIs praksisforeleggelse, som er annerledes enn det UNHCRs anbefaling er.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Dette spørsmålet har en litt underlig undertone, for det er jo ikke det som er spørsmålet. Vi har lagt oss innenfor den samme rammen som Karin Andersens regjering la seg innenfor, hvor det ikke var begrensninger i hvem som skulle returneres til Afghanistan. Det har også denne regjeringen forholdt seg til, og når det i dialogen med afghanske myndigheter ble mulighet for å returnere barnefamilier, var det en mulighet som utlendingsmyndighetene benyttet seg av. Det er altså ikke en politisk styring knyttet til dette – det er det ikke, utover det som står i tildelingsbrevet – når tildelingsbrevene fra den forrige regjeringen også prioriterte retur av barnefamilier, ingen av dem spesielt til Afghanistan, men retur av barnefamilier generelt. Den forrige regjeringen ønsket å prioritere lengeværende spesielt. Så jeg er litt usikker på om det egentlig er så relevant hva slags tanker jeg skulle gjøre meg om hvorfor den forrige regjeringen ikke klarte å returnere personer til Afghanistan.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Verken representanten Karin Andersen eller jeg er saksbehandlere i utlendingsforvaltningen. Jeg må rett og slett legge til grunn at utlendingsforvaltningen foretar de vurderingene som skal foretas for å avdekke hvorvidt det foreligger et beskyttelsesbehov eller ikke. Det kan verken representanten Andersen eller jeg overprøve. Og dette er alltid vanskelige situasjoner. Alle disse sakene, særlig de hvor barn er involvert, er utrolig krevende fordi det selvfølgelig er noe de ikke ønsker. De ønsker selvfølgelig å få oppfylt drømmen om å være i Norge, men premissen for det er at det foreligger et beskyttelsesbehov, og når det da ikke foreligger et beskyttelsesbehov, kan verken representanten Andersen eller jeg påta oss saksbehandlerhatten og si at utlendingsforvaltningen vurderer dette feil. Jeg må ha tillit til at utlendingsforvaltningen vurderer dette på en skikkelig, grundig og god måte, og så vil det alltid være belastende å returnere personer, særlig når barn er involvert.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Representanten Karin Andersen har helt rett i at det er ulike tilnærminger fra UNHCRs side i forhold til det som er UDIs anbefalte retningslinjer. Det er UDI som er norske myndigheters fagmyndighet på dette området, det er UDI som må foreta en faglig vurdering av disse spørsmålene. Det er denne faglige vurderingen som vi bl.a. baserer vår beslutning om instruks til UDI på. Hvorfor UDI har anbefalt noe annet enn det UNHCR har gjort, er det faktisk fagmyndigheten som må svare på. Vi har lagt til grunn den anbefalingen som fagmyndigheten har kommet med. Den er noe annerledes enn den anbefalingen UNHCR har kommet med, men vi forholder oss altså til den nasjonale fagmyndigheten på dette området.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Vi snakker ikke nedsettende om regjeringen, vi bare forteller hva regjeringen har gjort. At Kristin Vinje tolker det som å snakke nedsettende om regjeringen, forteller mer om innholdet i det regjeringen gjør, enn hva vi forteller, for det er ikke ett ord i det jeg sa i mitt innlegg, eller i det vi skriver i proposisjonen, i innlegget eller i innstillingen – om budsjettet – som ikke er riktig. I den grad det er nedsettende, er det fordi regjeringens politikk ikke er god nok. Når det gjelder finansiering av høyere utdanning, mener vi at regjeringen starter i helt feil ende. Man burde jo startet med: Hva er målene vi skal oppnå? Deretter burde man spurt: Hvordan skal vi lage en finansiering og en struktur som sørger for kvalitet? For eksempel kommer melding om kvalitet i utdanningen først i 2017. Vi har ønsket oss en full gjennomgang av finansieringen for å få en transparent og åpen diskusjon om hvordan vi finansierer høyere utdanning, hvordan vi belønner kvalitet, og det er vanskelig å konkludere på alle disse punktene før vi får den gjennomgangen, men det har Høyre så langt sagt nei til.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
For det første er det som vedrører studentenes økonomi absolutt mest, at de kommer seg gjennom studiet og blir ferdig i tide. Det medfører ikke bare 60 000 kr spart i studielån, men det innebærer et års ekstra inntekt, og det er for enkelte opp mot en halv mill. kr i året. Kvalitet i høyere utdanning, hvor 40 pst. nå blir forsinket, er virkelig nøkkelen til bedre studiefinansiering, men der gjør regjeringen så å si ingenting. Det andre er at de får en studieplass, at når ungdomsledigheten er det som øker raskest, gir vi dem en mulighet til å studere, vi gir dem en mulighet til å få kompetanse og kvalifisere seg til nye arbeidsplasser. Det er det andre store. Med respekt å melde: Den kunnskapsministeren som gjennom tidene har økt studiefinansieringen mest, var faktisk undertegnede, da studentene i min tid som kunnskapsminister fikk 10 000 kr ekstra i stipend. Å øke kostnadsnormen omtrent i takt med prisstigningen er lite imponerende i sammenligning.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Ja, vi har programfestet at vi ønsker en norm for lærertetthet, først og fremst for de yngste elevene, fordi det er der forskningen viser at lærertetthet og gruppestørrelse har størst betydning. Og igjen, ros til Kristelig Folkeparti for å få gjennomslag for øremerkede bevilgninger til lærertetthet på 1.–4. trinn, på tross av at Høyre sier lærertetthet ikke virker – det er ganske imponerende, det er nærmest å få det umulige til å bli mulig. Men i bunn og grunn er det kommuneøkonomien som avgjør. Det hjelper lite å øremerke på toppen hvis det fjellet av økonomi i kommunene som avgjør skolesatsing, blir svekket. I vår tid økte kommunebudsjettene med 70 mrd. kr. Nå er det skattekutt som settes først. Og det skal Kristelig Folkeparti ha, de har nesten ikke en krone til skattekutt i sitt alternative budsjett. Kommuneøkonomi og skole settes foran. Det er der jeg mener at Kristelig Folkeparti kunne vunnet mye mer i et samarbeid med oss enn ved å skadebegrense det Høyre og Fremskrittspartiet driver med.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Den virkelighetsbeskrivelsen som gis, er rett og slett feil. Den rød-grønne regjeringen fikk mye anerkjennelse for det såkalte Kulturløftet, hvor kulturbudsjettene økte kraftig. Men sannheten er at forskningsbudsjettene økte like kraftig. Realveksten i forskningsbudsjettet under den rød-grønne regjeringen var – så vidt jeg husker – på mellom 30 og 40 pst., slik at det var et skikkelig løft. Selvsagt kunne man gjort mer, og det gjør vi jo år for år, men i en situasjon hvor man altså har økt oljepengebruken helt dramatisk, egentlig, hvor vi betaler mer av våre løpende utgifter enn noen gang fra olje, skulle man tenkt at forskning, utdanning og utvikling var noe man satte pengene inn på, men i stedet er det altså på skattekutt. Så skjønner jeg at Venstre tenker at hvis de ikke hadde hatt en hånd på rattet, kunne det vært verre, og det hadde det helt sikkert vært, men jeg mener likevel at vi kunne fått til mer sammen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Det var merkelig og jeg vil si nesten på grensen til litt pinlig å høre på statsrådens innlegg. Jeg tror han er den første statsråden i høst som bruker over halve sitt hovedinnlegg til å snakke om opposisjonen istedenfor å snakke om sitt eget budsjett, og det tror jeg forteller litt om et budsjett som er veldig langt unna de løfter, de forventninger og det imaget man skaper om at man er et skoleparti. I årets budsjett hadde man 100 ganger mer til skattekutt enn til økning på grunnopplæringen – jeg tror tallet i år er rundt 50. Man prioriterer rett og slett ikke skole. Det mest merkelige er snakket om omstilling, hvor man bruker rekordmye oljepenger, altså like mye i løpet av tre år som vi brukte i løpet av åtte, og likevel ikke får mer plass til studenter. Burde ikke flere studieplasser være en helt åpenbar strategi for å møte arbeidsløsheten og gi folk kompetanse til å ta nytt arbeid der det skapes?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Selv i et direkte spørsmål i replikkordvekslingen klarer altså statsråden igjen å snakke stort sett om opposisjonens budsjett. Fra 2017 får vi håpe at det også blir regjeringens budsjett, og da kan han gjerne fortsette med det – som opposisjonsrepresentant. Men igjen, la oss stille spørsmål om regjeringens og statsrådens innsats. For en god stund tilbake fikk vi Djupedal-utvalgets innstilling, med en masse forslag for å hjelpe noen av dem i Norge som har det vondest, mange tusen som gruer seg til å gå på skolen hver dag, og som utsettes for langvarig og systematisk trakassering. Foreløpig er svært lite av dette fulgt opp. Man har sendt det på høring. Hvorfor gjør ikke statsråden noe med en gang? Han sendte et lovforslag til Stortinget som spesifikt sa at det ikke endret loven. Dette er et område som er lite egnet for innholdsløs symbolpolitikk, her må det handles. Vil statsråden beklage overfor alle dem som rammes at han ikke har gjort mer, men i stedet sender tomme lovforslag til Stortinget?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Jeg synes statsråden svarer bedre som kirkeminister enn som utdanningsminister, og det er ikke nødvendigvis fordi kirkesvarene er så gode. Men vi får tilgi at kirkeministeren ikke er her, i og med at hun er nyutnevnt. Det viktigste er at hun kan si «æ e trønder æ» – og det er positivt. Spørsmålet mitt til kirkeministeren går på noe han sa i sitt innlegg – nemlig at kirken skal bli et eget rettssubjekt. Nå er jo ikke denne prosessen ferdigstilt, og kirkeforliket – den gangen det ble laget – inneholdt ikke noen bestemmelser om hvorvidt kirken skulle bli fullstendig fristilt. Den diskusjonen må man ta grundig i stortingssalen. Så jeg forutsetter egentlig bare – skal vi si for referatets skyld – at ikke regjeringen forskutterer konklusjonene på dette, og at man søker en bredest mulig – gjerne enstemmig, slik som kirkeforliket var forrige gang – løsning på dette, hvor alle elementene i framtidens kirkepolitikk er på plass.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-12-16:
Jeg er veldig glad for presidentens innstramming på Tysland-tekster. Det er mye der som ikke er passende i stortingssalen. Selv om titler som «På trynet» eller «Tullingan trives» sikkert fra velgernes side kunne vært passende når de hører på debatter her, skal vi løfte oss til et annet nivå, og derfor sitere tekster som f.eks. «Tebake te vår’n en gang», som kan passe på veldig mye av det regjeringen gjør. Når det gjelder Djupedal-utvalget, når det gjelder lærerutdanningen, når det gjelder kvalitet i høyere utdanning, er det utredninger og utsettelser – og det kommer «til våren en gang». Det er veldig rart å høre regjeringspartiene kritisere at når vi plusser på studieplasser, når vi satser på fagskolen, når vi øker antall studentboliger, øker vi det ikke nok utover regjeringens forslag. Det er i sannhet en spesiell argumentasjon. Det må jo være mer betimelig å spørre: Hvorfor gjør man ikke mer når man sitter i regjering? Det er helt riktig – jeg tror det var Bjørnstad som sa det – at dette ikke er historiens svakeste budsjett. Historiens svakeste budsjett var antakelig et av de første budsjettene man laget en gang på 1800-tallet. Dette er betydelig sterkere enn det. Det er sterkere enn budsjettene under Stoltenberg, som Stoltenbergs budsjetter var sterkere enn Bondeviks, som Bondeviks var sterkere enn Brundtlands, som Brundtlands var sterkere enn Willochs, fordi vi stadig blir rikere og mer velstående. Men når man setter verdensrekord i økning av oljepengebruk, skulle man forvente at man også valgte å sette kunnskap, kompetanse og omstilling øverst. Og det er her regjeringen går seg vill. Man satser mange milliarder på skattekutt og veldig lite særlig på grunnopplæringen, og det er her vår kritikk er sterkest, kombinert med en kommuneøkonomi som gjør at skolebudsjettene blir trange mange steder. Så reagerer jeg også på representanten Asheim, tror jeg det var, som sa at det er en konfrontasjon man gjerne tar når det gjelder kompetansekravene i skolen. Jeg lurer på om kunnskapsministeren deler den oppfatningen at man gjerne tar slike konfrontasjoner med lærerne. Jeg tror at konfrontasjon er en dårlig strategi for å bygge skolen. Jeg tror samarbeid og tillit og å gi lærerne rom og tid og ressurser for å gjøre jobben med å følge opp hver enkelt elev er en mye bedre strategi. Nå hadde vi en lærerkonflikt i fjor som satte dype spor etter seg, veldig dårlig håndtert fra KS-lederens side. Hvis vi nå skal få en tilsvarende konflikt rundt kompetansekravene, tror jeg det er svært uheldig. For å avslutte med en Tysland-sang: Hvis vi sitter her mye lenger, kommer vi ut i gruppefesten, og da blir vi nødt til å sitte stille med «en øl, kjære kelner», og det håper jeg vi slipper.
Kristin Vinje (Høyre), 2015-12-16:
Jeg merker meg at representanten Trond Giske bruker store ord og mesteparten av sin tid til å snakke nedsettende om regjeringens arbeid. En av de tingene i budsjettproposisjonen som regjeringen foreslår, er å beholde seks kategorier for uttelling for avlagte studiepoeng. Jeg merker meg at Arbeiderpartiet er kritisk til at vi ikke ønsker å redusere antall kategorier til fire. Arbeiderpartiet er kritisk fordi vi ikke følger anbefalingene til finansieringsutvalget på dette punktet. Mitt spørsmål til representanten Giske er: Hva mener egentlig Arbeiderpartiet ville være riktig? Har Giske noen egne meninger om dette i det hele tatt, eller er det viktigere å kritisere regjeringen? Jeg presiserer: Vil Arbeiderpartiet ha fire eller seks kategorier?
Kristin Vinje (Høyre), 2015-12-16:
Jeg synes det er en merkelig måte å fremstille Høyres budsjetter på. Det er ingen tvil om at skole er en prioritering i dette budsjettet. Blant annet vet vi – og det tror jeg vi er enige om – at gode lærere er en forutsetning for å satse på skolen. Og er det noe vi har satset mye på, er det å styrke videreutdanning av lærere, samtidig som vi setter skolene i stand til å kunne levere gode budsjetter. Vi øker antall naturfagtimer i skolen. Vi har en realfagsatsing som vi vet vi må ha, fordi vi vet at en av utfordringene i skolen er at det er altfor mange barn og unge som ikke klarer f.eks. matematikk og naturfag. Derfor prioriterer vi det. Så jeg synes ikke det er grunn til å si at vi ikke satser på skole. Vi har også en sterk kommuneøkonomi, som setter kommunene i stand til å gjennomføre minst like mye skolepolitikk som det de gjorde under den rød-grønne regjeringen.
Kristin Vinje (Høyre), 2015-12-16:
Jeg og Høyre mener at kunst og kultur har en viktig plass i opplæringen, det er det ingen tvil om. Derfor er det bra at vi også bruker noen offentlige midler til å støtte opp under arbeidet med kunst og kultur i grunnopplæringen. Derfor har regjeringen tatt noen grep – omdisponert midler på dette feltet og jobber med å implementere en ny rammeplan i kulturskolene. Jeg synes det er positivt at vi i budsjettforliket fikk til en styrking av kulturskolene gjennom at vi kunne gi ekstra i utviklingsmidler til Kulturskolerådet.
Kristin Vinje (Høyre), 2015-12-16:
Jeg synes det å satse på videreutdanning og stille klare, faglige krav til lærere er noe av det viktigste vi kan gjøre, fordi det handler om å ha faglig kvalifiserte, gode lærere som kan utdanne barna våre. Det å stille nye krav til kompetanse samtidig som vi legger opp til en storstilt mulighet for kommunene til å kunne gjennomføre videreutdanning av lærere, er to sider av samme sak, som gjør skolen i stand til å kunne nå dette målet. Vi har sett at over 5 000 lærere deltar i videreutdanning bare i år, og hvis vi holder på med det i en tiårsperiode fremover, vil vi komme veldig langt med å innføre kompetanseheving blant alle norske lærere.
Kristin Vinje (Høyre), 2015-12-16:
For det første er det grunn til å gå gjennom tallene når det gjelder satsing på forskning fra NIFU. Der kan man tydelig se hva slags økning forskningen har som andel av statsbudsjettet, etter at en overtok makten etter åtte år med SV i Kunnskapsdepartementet. Det er en betydelig skjerping når det gjelder investeringer i forskning og utvikling i budsjettet, og det vil man se av tallenes klare tale. Når det gjelder enkeltsatsinger, vil jeg si at hovedprioriteringene i forskningsbudsjettet er fremragende miljøer, det er internasjonalisering, og det er næringsrettet forskning. Ja, så prioriterer vi også å forske på olje- og gassektoren. Det er fordi det er en av de viktigste næringene vi har i Norge. Det er viktig at vi har en kunnskapsbasert utvikling av også den virksomheten, som er en viktig næringsvei – som et viktig innspill i den globale klimaprosessen, fordi norsk olje- og gassnæring er mer klimavennlig enn noen annen olje- og gassnæring i verden, og den vil være viktig også fremover.
Kristin Vinje (Høyre), 2015-12-16:
Jeg vet at Kristelig Folkeparti er spesielt opptatt av de aller yngste elevene i skolen. Samtidig ser vi at med den økte asyltilstrømningen som vi opplever, kommer det veldig mange barn og unge i skolealder. Jeg vil gjerne høre hva Kristelig Folkeparti tenker at vi kan gjøre for å gi alle disse barna og unge menneskene et godt utdanningstilbud mens de sitter og venter på at asylsøknaden deres blir behandlet.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2015-12-16:
Komitélederen og representanten Giske har ikke akkurat blitt kjent som studentenes beste venn de siste ti årene. Han satt selv i en rød-grønn regjering i to perioder, hvor de i den første perioden lovte å minimum prisjustere studiestøtten, og hvor de i den andre perioden lovte elleve måneders studiefinansiering. Ingen av disse løftene ble holdt. I saken om studentsamskipnadene som ble behandlet tidligere i år, hvor Giske stemte mot at studentene skulle ha flertall i styret, sa han at det ikke var en viktig sak, og at det var en mikroskopisk forskjell på om studentene hadde flertall eller ikke. I finansdebatten for to uker siden brukte representanten store deler av taletiden sin på å fortelle at posisjonen bare snakket om «små ting». Jeg regner derfor med at Giske nå i dag bare har snakket om det han oppfatter som store ting. Er grunnen til at samarbeidspartienes enighet om innfasing av elleve måneders studiestøtte ikke nevnes, at det er «små ting»?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2015-12-16:
Jeg har lyst til å ta opp tråden fra finansdebatten, som var for et par uker siden i denne salen, der Venstres Iselin Nybø spurte SVs Snorre Serigstad Valen om satsingen innenfor forskning og høyere utdanning, som vi begge er enige om er viktig, regner jeg med. Der fikk hun til svar at SV ikke har satset på flere stipendiater eller økt basistilskudd til de høyere utdanningsinstitusjonene fordi SV i år faktisk har prioritert hardt – egentlig et befriende og ærlig svar fra en SV-representant, og definitivt en ny retning hva gjelder måtehold og økonomisk edruelighet. Det synes jeg SV fortjener honnør for. Samarbeidspartiene synes imidlertid det var viktig å prioritere rekrutteringsstillinger enda litt høyere enn hva regjeringen la opp til. Kan vi lese ut fra dette at SV og Knag Fylkesnes er såre fornøyd med regjeringens store satsing på rekrutteringsstillinger og basistilskudd? Det hørtes ikke helt sånn ut i representantens innlegg.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2015-12-16:
Da har jeg bare et enkelt oppfølgingsspørsmål: Hva er det da som har forandret seg fra i fjor? I SVs alternative budsjett for 2015 tallfestet man ekstra stipendiater, og man sa at man ønsket å gi 300 mill. kr ekstra i basistilskudd til de høyere utdanningsinstitusjonene. Er det da slik at det er regjeringens store satsing på dette som har gjort at SV i år ikke tallfester dette for neste år?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2015-12-16:
Man skulle tro at man hadde satt DVD-spilleren på «repeat» fra forrige års budsjettdebatt når man hører opposisjonen – og særlig representanten Giskes innlegg. Også i år er inspirasjonen Terje Tyslands sang: «No går det på rævva». Også i år er kritikken at det er historiens svakeste kunnskapsbudsjett. Det eneste positive jeg kan trekke ut av det, er at det er en real oppreisning til inneværende års budsjett. Det er da i hvert fall noe. Det merkelige er likevel at det er bare på Trond Giskes kontor i andre etasje i stortingsbygningen at man kommer fram til den konklusjonen. Ute i sektoren er virkelighetsoppfatningen en helt annen. Gro Elisabeth Paulsen, leder i Norsk Lektorlag, sier: «Her satses det på å ruste opp skolen, både bygninger og innhold.(…) Det er også meget positivt og fremtidsrettet at det bevilges såpass mye til forskning. Samlet sett gir dette et inntrykk av en offensiv kunnskapspolitikk.» (…) Knut Aarbakke, leder i Akademikerne, sier: «Det er svært bra at regjeringen satser offensivt på forskning. Vi står foran krevende omstillinger både i privat og offentlig sektor, og forskning og utvikling er helt avgjørende for at vi skal lykkes.» Og så blir vi kritisert for oljepengebruken. Martin Henriksen er sågar redd for at vi skal bruke opp fondet. Da er det verdt å minne om at oljepengebruken neste år er på 2,8 pst. Arbeiderpartiet laget i sin tid en handlingsregel som satte en maksgrense på 4 pst. Vi er altså godt innenfor. I 2009, derimot, brukte Arbeiderpartiet over 4 pst. av oljepengene. Sånn er det når man ikke vet om man skal kritisere oss for at vi gjør for mye for tidlig, eller for lite for sent. Våre store satsinger går på infrastruktur, forskning og utvikling og vekstfremmende skatteletter – helt i tråd med handlingsregelen. Det merkelige er likevel at kritikken kommer fra et parti som budsjetterer med monopolpenger, som budsjetterer med skatteinntekter det ikke er mulig å inndrive neste år. Og er det noen som bør vite at selskapsskatten betales etterskuddsvis, er det tidligere næringsministre. Kritikken kommer fra et parti som sier at de ønsker 3 000 studentboliger, men som bare finansierer rundt 2 450. Kritikken kommer fra et parti som sier at de ønsker 3 000 ekstra studieplasser i alle kategorier, men de 91 mill. kr de bevilger, gir bare 1 000 plasser i kategori E og 2 000 plasser i kategori F – langt fra i alle kategorier og langt fra 3 000 studieplasser innenfor velferdsyrkene. Arbeiderpartiet og Trond Giske må gjerne hevde at dette er historiens svakeste kunnskapsbudsjett. Men det er ikke riktig. Det som er riktig, er at alternativet til Arbeiderpartiet er historiens minst etterrettelige alternative statsbudsjett.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-12-16:
Jeg merket meg at representanten Giske sa at Kristelig Folkeparti ville fått til en mer solid satsing på økt lærertetthet hvis vi samarbeidet med Arbeiderpartiet. Da lurer jeg på hvorfor ikke SV fikk til det etter å ha samarbeidet med Arbeiderpartiet i åtte år i regjering. Jeg merker meg også at Arbeiderpartiet nå har begynt å snakke om behovet for flere lærere, at Arbeiderpartiet har begynt å snakke om behovet for en lærernorm også i skolen. Men i budsjettalternativet til Arbeiderpartiet er det ikke noe spor av dette, og det er heller ikke noen øremerkede midler til flere lærerstillinger, selv om partiet hengte seg på Kristelig Folkepartis gjennomslag etter at forliket ble kjent. Det jeg lurer på, er hva som er Arbeiderpartiets egentlige politikk? Ønsker Arbeiderpartiet en norm for lærertetthet? Er Arbeiderpartiet villig til å prioritere økt lærertetthet? Eller kommer partiet bare til å henge seg på Kristelig Folkepartis gjennomslag også framover?
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-12-16:
Høyre snakker mye om skole og utdanning, men det er ett skoleslag vi ikke så ofte hører Høyre snakke om. Det er kulturskolen. Kulturskolen er et nasjonalt skoleslag som bidrar til å styrke kulturkompetansen hos barn og unge, som gir opplevelser innen kunst og kultur, og som også er viktig for å sikre rekruttering av kulturutøvere – både til amatørfeltet og med tanke på profesjonelle utøvere. Jeg er veldig glad for at vi i budsjettforliket har kommet fram til at vi skal styrke Kulturskolerådet og arbeide med å implementere ny rammeplan for kulturskolene. Det tror jeg er viktig. Jeg er likevel interessert i å høre om partiet Høyre har noen ambisjoner for kulturskolen, og hva de ambisjonene i så fall er.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-12-16:
Jeg kan anbefale representanten Thorsen mye forskning som viser at økt lærertetthet har god effekt. Jeg er glad for at vi, til tross for denne skepsisen fra Fremskrittspartiet, har blitt enige om en solid satsing på økt lærertetthet i skolen. Men jeg vil spørre om noe helt annet. Verden står overfor den største flyktningkrisen siden annen verdenskrig. Det innebærer at hundretusener av mennesker søker trygghet og tilflukt i Europa, og at tusener av mennesker kommer til Norge. Dette er en krevende situasjon på flere måter for landet vårt, og det er en krevende oppgave å integrere disse menneskene på en god måte i samfunnet vårt. Hvis vi lykkes med oppgaven – og det har jeg tro på at vi skal klare – kan de menneskene som kommer til Norge nå, være en verdifull ressurs for samfunnet vårt. På hvilken måte ser representanten Thorsen for seg at skole- og utdanningssystemet kan benyttes til å sikre god integrering, og hvilke grep mener hun må tas for at vi skal lykkes best mulig med denne jobben?
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-12-16:
Jeg mener vi må satse på mange fronter for å klare å løse klimautfordringene, og det er helt opplagt at forskning er særdeles viktig. Men da må vi ikke bare se på den forskningen som går direkte på klima, miljø og miljøvennlig energi, som jo er et av hovedsatsingsområdene i langtidsplanen for forskning. Her er også annen type forskning av stor verdi, ikke minst den næringsrettede forskningen, som kan bidra til mer innovasjon og utvikling av ny teknologi i næringslivet. Jeg tror at oppfølgingen av langtidsplanen, som ligger på i overkant av 800 mill. kr, er en veldig god start. Det er viktig at vi har de konkrete satsingene på klima og miljø, men vi må også se dette i et litt større perspektiv. Det å ha en miljøvennlig – eller minst mulig miljøfiendtlig – oljeutvinning i Norge er også et viktig bidrag.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-12-16:
Det er et viktig spørsmål og en stor utfordring som samfunnet vårt står overfor. De barna som forventes å skulle ha opphold i Norge utover tre måneder, har rett på et skoletilbud. Jeg tror det er særdeles viktig at vi får gitt dem et skoletilbud så tidlig som mulig. Det er viktig for integreringen, og det er ikke minst viktig for den enkelte, som kanskje har vært på flukt og ute av skolen i lang tid allerede. I en sånn akutt situasjon, hvor vi nå ser at dette er utfordrende, tror jeg vi må våge å tenke nytt. Det kan være aktuelt å slippe til både frivillige krefter, pensjonister, studenter og andre som ønsker å bidra, men samtidig tror jeg det er viktig å få disse elevene inn i ordinær skole så fort som mulig. Da tenker jeg at type innføringsklasser kan være et veldig godt tiltak. Og så er det viktig, tror jeg, at vi har nok lærere til å ta imot disse elevene når de kommer. Derfor er også satsingen på økt lærertetthet i denne situasjonen veldig viktig.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-12-16:
Jeg må først si at den satsingen på tidlig innsats som de fire samarbeidspartiene har blitt enige om, er et særdeles viktig bidrag. Men Kristelig Folkeparti mener fremdeles at det er fornuftig å innføre en nasjonal norm for lærertetthet i skolen, og det er for å sikre alle elever et likeverdig skoletilbud. Vi ser at mange skoler opplever kutt i budsjettene. Jeg tror ikke det er fordi kommunepolitikerne mener at det i utgangspunktet er god skolepolitikk, men jeg tror det er fordi de opplever det som en nødvendighet. Hvis vi både har en nasjonal norm for lærertetthet og legger inn midler til flere lærerstillinger i budsjettene, vil man kunne få mer tid til hver enkelt elev og et mer likeverdig skoletilbud over hele landet. Samtidig er det viktig for meg å poengtere at Kristelig Folkeparti ikke ønsker å innføre de gamle klassedelingstallene, men at vi ønsker en ressursnorm som sikrer både nok lærerressurser og nok fleksibilitet på den enkelte skole til å kunne benytte disse ressursene slik man mener det er hensiktsmessig.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-12-16:
Jeg vil over på et litt annet tema. Sosialistisk Venstreparti er et parti som i den offentlige debatten tidligere har blitt beskyldt for å ville feie alle spor av religion under teppet. Selv om partiet står i en ideologisk tradisjon som har hatt et litt anstrengt forhold til menneskers tro, håper jeg ikke at det er tilfellet, spesielt ikke med en representant i kirkekomiteen som selv er filosof, og som jeg opplever har stor respekt for at mennesker har ulik religiøs oppfatning og identitet. Det som er sikkert, er at SV vil kutte i tilskuddet til både Kirken og ulike tros- og livssynssamfunn, noe som vil svekke trossamfunnenes mulighet til å utøve sin virksomhet og være aktive fellesskap for sine medlemmer. Mitt spørsmål er om SV mener det er viktig at vi har en politikk i Norge der vi understøtter trossamfunnene økonomisk, og hvorfor SV har valgt å kutte over 120 mill. kr til Kirken og trossamfunnene?
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-12-16:
Det er forsøkt å skape et inntrykk av at friskolene får et voldsomt løft i neste års statsbudsjett. Det er ikke riktig. Man kunne nesten sagt dessverre, for økonomien i friskolene er relativt trang, og jeg ser fram til at departementet vil følge opp tidligere anmodninger fra komiteen om å vurdere hvordan kostnader knyttet til husleie og bygg kan innlemmes i tilskuddsgrunnlaget til friskolene. Jeg vil stille et spørsmål som handler om en bestemt type friskoler, nemlig skoler som mottar det såkalte toppidrettstilskuddet. Det er stor forskjell på hvordan dette tilskuddet slår ut for ulike skoler, og jeg tror at alle disse skolene nå ser behovet for en større grad av likebehandling. Men det er bare Kristelig Folkeparti og Venstre som er inne i merknaden i budsjettinnstillingen, der vi ber departementet om å foreta en gjennomgang av denne praksisen. Vil statsråden likevel foreta en slik gjennomgang, og hvis ikke – hvorfor?