trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Laila Reiertsen (Fremskrittspartiet), 2010-01-13:
Eg takkar igjen for svaret. Som statsråden skjønar er eg oppteken av denne saka, og den angår faktisk fleire, men ikkje så veldig mange. Ein annan ting er at Nav har sagt seg positiv til ei sjukmelding frå far, og i dagens sjukmeldingsdebatt er jo ikkje det akkurat eit positivt signal. Det vil jo vera betre i så fall at kontakten frå Nav til departementet kjem så fort som mogleg. Det får eg håpa at statsråden òg kan vera einig i.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-01-13:
Jeg har stor forståelse for at det forekommer tilfeller hvor den ene forelderen trenger hjelp fra den andre til å ta seg av barnet. Det er det også åpning for i regelverket. Hvis f.eks. mor på grunn av sykdom eller skade er avhengig av hjelp til å ta seg av barnet, kan far overta permisjonen, også i de første seks ukene etter fødselen. I de aller fleste tilfeller vil det da være sånn at mor har rett til sykepenger. Hvorvidt det unntaket i regelverket kan anvendes i den konkrete, aktuelle saken som representanten spør om, er det ikke mulig for meg å ta stilling til. Det er Nav som må avklare enkeltsaker, men det ligger i hvert fall en mulighet i regelverket sånn som det ligger i dag. Intensjonen med foreldrepengeordningen er å sikre at barnet kan ha en av foreldrene sine hjemme det første leveåret. Ordningen er basert på prinsippet om at folketrygden ikke kompenserer for at begge foreldrene har omsorg for barnet – med andre ord, altså ikke dekker dobbelt omsorg. Foreldrene kan da dele stønadsperioden seg imellom, men hovedregelen er, som kjent, at foreldrene ikke kan være hjemme med foreldrepenger samtidig. Det ville forkorte stønadsperioden og på mange måter komme i konflikt med intensjonen bak ordningen. Så har Regjeringen varslet at vi ønsker å utrede en forenklet og mer likestilt foreldrepengeordning. Departementet har startet det arbeidet. Som et ledd i det arbeidet synes jeg det er naturlig å vurdere om foreldre med spesielle behov er godt nok ivaretatt i den ordningen vi har i dag. Det arbeidet er i en for tidlig fase til at jeg kan si noe mer konkret i dag om hvordan det eventuelt kan gjøres, og hvor stort jeg mener det behovet er. Men det er en prosess som er i gang, og som jeg vil komme tilbake til.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-01-13:
Det er selvfølgelig sånn at i saker der saksbehandlerne i Nav eller Nav-systemet er i tvil om hvordan regelverket skal forstås, er det naturlig at man tar kontakt for å få tolket dette. Det er igjen vanskelig for meg å bli veldig konkret, fordi jeg ikke kjenner den enkelte saken annet enn gjennom omtalen i Bergens Tidende. Men det må gjøres en vurdering av om eksisterende regelverk på noen måte kan anvendes for å hjelpe dette foreldreparet. Hvis ikke, er det en naturlig ting for meg å ta inn i den diskusjonen som vi nå skal ha om utviklingen av regelverket videre, for det er klart at grupper som er små, og som kommer i spesielle situasjoner, lett kan falle utenom regelverket som er laget for de store gruppene.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-01-13:
Målet er selvfølgelig at alle skal kunne ta del i de rettighetene de har i henhold til eksisterende foreldrepengeordning, og at det skal være på den måten man ordner det. Så finnes det altså unntaksbestemmelser, som jeg har nevnt, som gjør at det er mulig å overføre permisjon også i de periodene som er forbeholdt den ene forelderen, sånn som ukene rundt fødselen er forbeholdt mor. I den konkrete saken vil det jo måtte gjøres en vurdering av om regelverket kan anvendes. Og hvis ikke, er det, som sagt, et eksempel som det kan være nyttig for oss å ta inn i den vurderingen vi skal gjøre av ordningen.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-01-13:
De siste årene har i overkant av 80 pst. av alle barn som blir plassert utenfor hjemmet av barnevernet, blitt plassert i fosterhjem. Fosterhjem utgjør et grunnleggende, sentralt og veldig viktig plasseringsalternativ innenfor barnevernet. Det er uheldig at barn må vente på å bli plassert i fosterhjem. Per 31. januar 2009 var det 115 barn som ventet på å bli plassert. Av disse bodde 85 pst. i et barnevernstiltak, som beredskapshjem eller institusjon, mens de ventet på plassering i fosterhjem. Flere barn enn tidligere år bor i et akutt- eller korttidstiltak. 13 pst. av dem som ventet, bodde enten med en eller begge foreldrene, nære slektninger eller hos personer i nært nettverk. Det har alltid vært en krevende jobb å rekruttere fosterhjem, men målinger de siste årene viser at det nå er ekstra utfordrende. Det skyldes at flere barn plasseres i fosterhjem nå enn tidligere. Det er flere barn i barnevernet, i tillegg til at en større andel av dem som plasseres utenfor hjemmet, plasseres i fosterhjem. Fosterhjemsomsorgen i Norge har tradisjonelt vært basert på idealisme og et ønske om å hjelpe barn som har en vanskelig situasjon. Å være fosterforeldre er meningsfullt og viktig, men det er også krevende. Derfor er det tilsvarende krevende å rekruttere fosterhjem. Det er en avgjørelse mange bruker lang tid på. Vi er derfor i gang med ulike tiltak for å styrke det rekrutteringsarbeidet. Vi ser at det er særlig vanskelig å rekruttere i de store byene. Derfor er det bestemt at sentrale myndigheter skal satse særskilt på det i 2010. Målet er å nå nye grupper av potensielle fosterforeldre. I tillegg arrangeres det hvert annet år en nasjonal kampanje for rekruttering. Den neste nasjonale kampanjen er planlagt i februar 2011. Så har vi et kontinuerlig regionalt arbeid for rekruttering. Jeg regner med at taletiden min er i ferd med å renne ut – selv om det ikke står her – men jeg kan eventuelt komme tilbake til den andre viktige delen i dette, nemlig hvordan vi legger bedre til rette for at det å være fosterforeldre skal være en oppgave der en får veiledning, nettverk og hjelp som gjør at det blir fristende for dem som ønsker å ta på seg en så viktig oppgave.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-01-13:
Jeg går gjerne i dialog med representanten Håbrekke om dette, for det er ikke slik at det finnes en enkel, politisk løsning. Det er ikke alt vi ønsker å vedta, som vi kan vedta i denne sal. Én av de tingene er å sørge for at det finnes mange nok fosterhjem til de barna som trenger det. Når det er flere barn i barnevernet, sier det seg selv at vi trenger flere fosterhjem, og det er det en krevende oppgave å få til. Det står ikke på viljen, men det står på om vi klarer å rekruttere mange nok. I tillegg til det jeg snakket om i sted, har vi fått en betydelig forbedring når det gjelder hva slags rammer vi legger rundt fosterforeldrene. Det handler om mulighet til å delta i veiledningsgrupper, om videreopplæringskurs, om mer faglig bistand fra Bufetat og om det som nå er i gang over hele landet, nemlig etablering av en vakttelefonordning for alle fosterforeldre, slik at det blir lettere å gi direkte veiledning i hverdagen. Alle slike grep – i tillegg til det arbeidet vi også gjør med å forbedre betingelsene, økonomisk og sosialt – er med på å gjøre det lettere for flere å ta på seg denne utrolig viktige oppgaven. Så her gjøres det et stort arbeid.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-01-13:
Svaret på det er ja, det har vi en klar strategi for. Den strategien handler om det jeg sa i mitt første svar, som handler om et aktivt arbeid for å rekruttere flere. Så handler det om det jeg snakket om i mitt andre svar, nemlig å bygge bedre rammevilkår rundt fosterhjemmene, sørge for at veiledning, faglig kompetanse og mulighet til å bygge nettverk rundt det arbeidet vi gjør, er til stede. Den tredje, avgjørende biten er det arbeidet som er gjort med utarbeiding av standardkontrakter for statlige beredskaps- og familiehjem, der foreldrene – etter at de nye kontraktene blir satt i verk – kommer til å få mye bedre sosiale rettigheter, f.eks. sykepenger fra dag én, pensjon og økt vern mot oppsigelse. Og så er det en dialog i gang med KS om hvordan vi også kan forbedre vilkårene for de kommunale fosterhjemmene. Her skjer det mye. Vi har en tydelig strategi. Vi har et mål om å få gjort dette så fort som mulig, fordi behovet er der. Men som sagt er det slik at når behovet øker, øker også utfordringen som vi står overfor.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-01-13:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «U-864 lastet med ca. 67 tonn kvikksølv, nær Fedje i Hordaland, har i dag forurenset et område på ca. 30 000 m2. Det er tverrpolitisk enighet om at ubåten må heves. Rett før jul ble det kjent at Kystverket har gjort en så dårlig jobb med kontrakten at en kvalitetssikringsrapport fraråder videreføring av prosjektet med den foreliggende kontrakt. Hvor snart kan Stortinget forvente å få seg forelagt en sak om dette, hvor det redegjøres for departementets syn og videre håndtering av saken?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-01-13:
Jeg takker for svaret. Jeg er for så vidt enig i deler av svaret, men jeg savner en innrømmelse fra statsråden av at kritikken også er rettet mot Kystverkets håndtering av saken. Jeg kan f.eks. nevne at en i rapporten fra Dovre Group og TØI sier: «Kontrakten fremstår på flere punkter som uklar og risikofordelingen mellom partene vurderes som uvanlig skjev i disfavør av oppdragsgiver.» Dette skaper selvfølgelig en usikkerhet om Kystverket som kontraktspart har gjort en god nok jobb, og det eksponerer også en usikkerhet om prosjektkostnadene, som altså ligger mellom 1,2 milliarder kr og 2,2 milliarder kr. Det er en mulig usikkerhet på 100 pst., og så reises det tvil om prosjektet kan styres på en tilfredsstillende måte! Er statsråden fornøyd med Kystverkets håndtering av denne saken?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-01-13:
Jeg vil gjerne komme med et tilleggsspørsmål. Det er bra at saken kommer til Stortinget. Jeg oppfatter det siste svaret fra statsråden som såpass lite tilfredsstillende, om den rapporten som vi begge har lest, at jeg tror at jeg allerede nå kan varsle at det kommer til å bli en bred høring om dette, slik at vi får fram alle sider ved Kystverkets håndtering av denne saken. For maken til å sette staten som kontraktspart i disfavør, skal man lete lenge etter, hvis vurderingene som er gjort av Dovre Group og TØI, er riktige. Det igjen bidrar til usikkerhet om hele hevingsoppdraget, som svært mange mennesker er bekymret for. De første reaksjonene i mediene gikk da også på om det nå blir heving eller ikke, om hele hevingsvedtaket vil bli annullert. Mitt siste spørsmål er: Mener statsråden at hevingsvedtaket står ved lag, uavhengig av denne rapporten fra Dovre Group og TØI?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-01-13:
I St.prp. nr. 67 for 2008–2009 om tilleggsbevilgninger mv. i statsbudsjettet for 2009 ble Stortinget informert om at Regjeringen mener at vraket av U-864 bør heves. Videre ble det framholdt at forurenset havbunn bør dekkes til med rene masser. Det ble opplyst om at det var bestemt at det skulle gjennomføres en ekstern kvalitetssikring, også kalt KS2. Ved behandlingen av revidert nasjonalbudsjett for 2009 ble det bevilget 8,2 mill. kr til det videre arbeidet med U-864. Oppdraget om kvalitetssikring av prosjektet ble gitt til Dovre Group og Transportøkonomisk institutt. I Prop. 1 S for 2009–2010 ble Stortinget opplyst om at kvalitetssikringen ville danne grunnlaget for å legge saken fram for Stortinget for endelig godkjenning, og at Regjeringen ville komme tilbake til saken på egnet måte. Jeg fikk overlevert rapporten fra kvalitetssikringen 16. desember i fjor. Rapporten er kritisk til flere sider av det foreliggende prosjektet for heving av U-864. I rapportens konklusjon blir det pekt på at prosjektet ut fra de foreliggende planer ikke er tilstrekkelig forberedt, og at det foreligger meget høy risiko knyttet til arbeidsomfang, organisering og styring. Det konkluderes med at det er tvil om at prosjektet kan styres på en tilstrekkelig kontrollert måte, noe som er uheldig også i forhold til sikkerhet, miljø og økonomisk kontroll. Poenget med en ekstern kvalitetssikring er å få et best mulig grunnlag for å treffe en beslutning. Rapporten om kvalitetssikringen gjennomgås nå i departementet. Når den gjennomgangen er ferdigstilt, vil Regjeringen komme tilbake til Stortinget med en proposisjon om den videre prosess i saken. Saken forventes fremmet i nær framtid.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-01-13:
Jeg leste rapporten grundig i julen, og den er kritisk til mange punkter, også til de punktene som representanten her pekte på. Kystverket har utført det oppdraget de fikk fra departementet. I rapporten som de overleverte i november 2008, gikk de igjennom alternativene. De var også innom et tildekkingsalternativ. Man sa at heving var mulig i den rapporten. Kystverket hentet i dette arbeidet og i sitt brede arbeid for øvrig inn vurderinger fra en rekke norske og internasjonale fagmiljøer. Med bakgrunn i det er min oppfatning at Kystverket har gjort det de er bedt om.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-01-13:
Til det har jeg å si at Regjeringen i januar 2009 gikk inn for at ubåten skulle heves. Det ble samtidig bestemt at det måtte gjennomføres en ekstern kvalitetssikring. Den rapporten har jeg og departementet nå mottatt. Den gjennomgås. Når den gjennomgangen er ferdigstilt, vil vi gå igjennom alle punktene i rapporten, og så vil Regjeringen komme tilbake til Stortinget med saken.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-10-06:
På vegne av representantene Christian Tybring-Gjedde, Hans Olav Syversen, Abid Q. Raja og meg selv vil jeg fremme et representantforslag om å forbedre ordningene for privat pensjonssparing og boligsparing for ungdom.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-06:
Jeg har følgende spørsmål til forsvarsministeren: I forbindelse med de siste dagers oppslag i VG om soldater og befal i Afghanistan har det vært påstått at enkelte faktisk har større nytelse av å ta livet av sine motstandere enn av seksuell omgang. Hvis det er korrekt, er det også slik at det er et ledelsesansvar å sørge for at de vi har ute for å representere oss, står for de rette holdningene og gjør det rette tingene i forhold til det som er trukket opp av Stortinget. Jeg har forstått det slik at dette ikke er nytt og var kjent på den tiden da nåværende forsvarsministers forgjenger satt som forsvarsminister. Det overrasker meg at man ikke har gjort noe, når det er åpenbart at det fortsatt er et problem her. Jeg leste en kronikk som forsvarsministeren skrev om å støtte våre soldater, men lurer på om hun er klar over sitt ansvar i dette. Mitt spørsmål blir: I hvilken grad er forsvarsministeren kjent med sitt ansvar for de holdningene og de utfordringene som norske soldater representerer under sitt oppdrag i Afghanistan?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-06:
Jeg takker for svaret. Jeg registrerer at forsvarsministeren er opptatt av holdninger, og det synes jeg er positivt. Jeg registrerer samtidig at forsvarsministeren er vag, synes jeg, på å definere sitt eget ansvar i dette. Og hvis man har kjent til disse problemene over lang tid, hvorfor har man da fortsatt problemer med det? Hvis det er slik at det fortsatt finnes befal som har som utgangspunkt å reise til Afghanistan for å ta livet av sine motstandere, da må man stille spørsmål ved måten man selekterer på, etter mitt skjønn. Det hadde også vært fristende å høre om statsråden har noen formening om hvor stort problemet er. Er dette ett befal, er det to befal, eller er det mange? Er dette også et problem blant våre menige og korporaler? Jeg tror dessverre at mange av dem som er der, føler seg kollektivt stemplet av det angrepet som er framsatt fra forsvarsministerens og forsvarssjefens side, og jeg tror veldig få av dem egentlig kjenner seg igjen i forhold til den tilnærmingen som man har brukt her. Så det hadde vært interessant å høre om forsvarsministeren har noen formening om hvor stort problemet er.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2010-10-06:
Det hadde jo vært interessant kanskje å starte med definisjonen av begrepet «tydelig», men jeg skal la det ligge til en annen gang. Det som jeg har oppfattet i det siste, er iallfall at det er ganske forskjellig oppfatning av hva som er en realitet når det gjelder f.eks. slitasjen på dem vi har nede i Afghanistan. Jeg var i en debatt med forsvarsministeren for to dager siden når det gjaldt slitasjen, om soldater som blir sendt ut for tidlig og har for kort hviletid hjemme, og spesialister som blir sendt ut. Jeg oppfattet sågar at man i departementet ikke hadde en fullverdig oversikt over status på hvor mange dette gjaldt. Jeg registrerer også at på mandag under trontaledebatten var det en stående ovasjon til budsjettet som er framlagt, så det burde jo ikke være noe problem budsjettmessig, selv om jeg oppfatter at statsråden nå kanskje modererer det litt fra sitt ståsted. Utfordringen min til statsråden blir ganske enkelt: Mener statsråden med de rammene man nå har foran seg, at man vil kunne ta godt nok vare på veteranene våre, slik at de vil føle at de blir tatt like godt vare på som alle de andre som regjeringen mener at man skal ta vare på i dette landet?
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-10-06:
La meg starte med å si at jeg anerkjenner den innsatsen som norske soldater gjør i Afghanistan. De gjør en glimrende innsats for å løse det vanskelige og krevende oppdraget som de er gitt av dette storting. La meg slå fast fra starten av: Jeg har reagert på én ting, og det er hevnlyst eller lyst til å drepe som motiv for å reise til Afghanistan, uttrykt i intervju av befal. Jeg tror ikke jeg ville ha gjort jobben min om jeg ikke hadde reagert, og det er nettopp omtanken for soldatene som var grunnen. Jeg er glad for at også Forsvarets ledelse har vært tydelig i dette spørsmålet. Verdibasert ledelse består i både å være tydelig på verdier, bidra til gjennomføring og kunne korrigere om det er nødvendig. Jeg er derfor glad for at arbeidet med verdier, holdninger og ledelse tas på alvor i Forsvaret. Det er gjort mye innen dette området etter at man også fikk på plass en egen handlingsplan for dette for flere år siden, noe som også ble revidert i fjor. Dette vil likevel være et vedvarende arbeid, og mye av jobben ligger i en direkte dialog mellom ledelse og soldater. Det er helt avgjørende for meg at vi bidrar til å støtte opp om oppdraget på en slik måte at soldatene kan komme hjem med høyt hevet hode. Det ønsker jeg for alle våre soldater.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-10-06:
Jeg har altså gitt uttrykk for hva jeg reagerte på, og at jeg også synes at det er viktig å bidra til at ikke de få får ødelegge for de mange som gjør en ettertrykkelig sterk og god innsats i Afghanistan og bidrar til at oppdraget løses på en glimrende måte. Jeg har faktisk den siste uken måttet jobbe ganske mye med hva denne debatten ikke handler om. Den handler for meg ikke om hvorvidt vi skal ha stor takhøyde for uttrykk som faller på slagmarken – sterke uttrykk. Det tror jeg vi skal ha meget stor takhøyde for. Denne debatten handler heller ikke om sex. Det er mange som har forsøkt å bidra til at det er uttrykk for det man har vært ute etter å reagere mot. Det har heller ikke vært tilfellet. Derfor tilbake til hva mitt anliggende var: Det var omtanke for soldatene som gjorde at jeg så det riktig å reagere i denne situasjonen.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-10-06:
Vi har allerede igangsatt arbeidet med å vurdere kompensasjonsordningen med sikte på forbedringer. Jeg er helt enig i påpekningen som er gjort av at våre soldater i Afghanistan jobber under ekstreme forhold, og jeg håper derfor også at representanten er enig i at regjeringen faktisk har bidratt med et kvantesprang i veteranarbeidet etter 2005. Vi skal også videre. Vi jobber bl.a. med oppfølgingen av veteranmeldingen og vil om kort tid ha på plass en handlingsplan. Vårt arbeid dekker selvsagt flere forhold med sikte på både å styrke veteranenes rettigheter og deres anerkjennelse. De fortjener all den anerkjennelse de kan få for den viktige innsatsen som gjøres. Så er det likevel viktig når vi nå har ca. 120 000 veteraner, også å understreke at de fleste kommer tilbake med positive erfaringer(presidenten klubber) som de kan dra nytte av fortsatt i livet i andre funksjoner, enten i Forsvaret eller i det sivile liv. (presidenten klubber)
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-10-06:
Absolutt – og det er også noe som vi sikkert kommer til å diskutere i tilknytning til det nettopp framlagte budsjettet. Jeg kan love at jeg har et stort engasjement og vil fortsatt ha et stort engasjement for våre soldater ute. De fortjener all den anerkjennelse de kan få for den store innsatsen som gjøres. Jeg er glad for at vi nå også har – både i denne sal og ute i offentligheten – flere med kjennskap til den innsatsen som gjøres, for at vi kan diskutere på et mest mulig realistisk grunnlag hva som derfor kan gjøres for å støtte opp om den viktige jobben de gjør.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-10-06:
For det første vil jeg, som representanten Ine Marie Eriksen Søreide, understreke at oppdraget i Afghanistan er krevende og stiller Forsvaret overfor store utfordringer. Derfor er det desto mer imponerende å se hvordan de evner å løse både oppdraget i Afghanistan og den store omstillingsutfordringen som også dette hus har pålagt Forsvaret å gjøre gjennom langtidsplanen for Forsvaret. Det er også noe av bakgrunnen for at Hærens budsjett neste år styrkes med reelt 170 mill. kr, og at vi har ryddet litt bedre opp i kostnadsfordelingen mellom hærbudsjettet og budsjettet for internasjonale operasjoner, slik at forberedelse for utreise ikke dekkes over Hærens budsjett i samme omfang som det har vært tidligere. Vi styrker også budsjettet med interne tiltak – for Hæren 206 mill. kr totalt. Når vi nå også dermed gir mulighet for økt bemanning, økt trening, økt ammunisjon til avdelingene hjemme, er jeg likevel den første til å innse at et profesjonelt system alltid vil kunne ønske seg mer. Jeg skjønner faktisk at Hæren ønsker seg både mer personell, mer ammunisjon og et høyere øvingsnivå. Men jeg tror vi med budsjettet som legges fram for neste år, er bedre stilt enn hva vi noen gang har vært. Og jeg er faktisk kry over å kunne si at det er første gang i en langtidsplan at vi holder oss til det vi avtalte, i det tredje året. Vi jobber med sikte på å nå de målsettingene som inneværende langtidsplan legger opp til, også for Hæren.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-10-06:
Jeg har karakterisert budsjettet som godt, men stramt – godt fordi det øker bevilgningene til Forsvaret, godt fordi det økes i alle forsvarsgrener. Det er stramt fordi det ligger inne en oppfordring til en omstilling som er krevende, også i Forsvaret. Jeg kan ikke tro at det er nettopp Høyre som er bekymret for effektiv omstilling i offentlig sektor. Noe av målet med omstillingen er å sikre økt operativ evne. Jeg har selv lurt på hva det vil bety å bytte statssekretær fra en velformulert Oslo-borger til en frispråklig nordlending. Selv er jeg sørlending, utflyttet setesdøl sågar. På Sørlandet tror jeg kanskje vi hadde beskrevet budsjettet som greit, på Byglandsfjord beskriver vi det som godt, men stramt.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-10-06:
Jeg tror det er svært viktig at både denne sal og folk flest er klar over det ansvaret det norske forsvaret føler som militær makt med sitt mandat fra Stortinget. Det må ikke råde noen tvil om at norske soldater utfører sin oppgave innen de rammer som settes. Derfor har jeg vært opptatt av å gi et tydelig signal knyttet til uttalte holdninger om lyst til å drepe eller hevnmotiv som grunn for å drepe gitt av befal i intervju. Jeg ville ikke ha gjort jobben min som forsvarsminister om jeg ikke hadde vært tydelig akkurat i dette spørsmålet.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-10-06:
Når det gjelder våre veteraner, er det viktig at vi har fokus på situasjonen både før oppdrag, under oppdrag og etter hjemkomst, og det ligger til grunn for det arbeidet som regjeringen har gjort, og som har lang sikt. Når det gjelder konkret rotasjon i Afghanistan, er dette en situasjon vi følger nøye. Dette oppdraget er krevende, og det stiller Forsvaret og personell overfor store utfordringer. Her er det også mange soldater som ønsker å gjøre en ekstra innsats. Så det er også en viktig oppgave for meg å sørge for at personellet ikke tar på seg urimelige belastninger i så måte. Det er her likevel viktig å understreke at det er ingen som beordres ut i løpet av de to hvileperiodene etter hjemreise i forhold til den perioden de er ute.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-10-06:
Ett minutt gir jo ikke tid for å ta den fulle diskusjonen om hvordan vi skal sikre veteranene best mulig etter hjemkomst, ikke minst den gruppen som sliter, hvor vi nå har fullt fokus også på hvordan vi kan sikre en så sømløs hjelp som mulig med det sivile samfunnet: helsetilbud, kontakt med Nav og kontakt med Statens pensjonskasse. Her er det viktig at vi fra Forsvarets side jobber med sikte på å kunne gi en så sømløs ruting inn i det sivile hjelpeapparatet som mulig, og så får vi se om det også er nødvendig å forsterke de rettighetene som allerede ligger etter behandlingen her i Stortinget av veteranmeldingen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-10-06:
Det er ikke vanskelig å være enig med forsvarsministeren i at våre soldater i Afghanistan gjør en utmerket jobb. Men de gjør også en jobb under nokså ekstreme forhold. Veldig mange av dem som har tjenestegjort i Afghanistan, har tjenestegjort der før 1. januar 2010. Fra da av gjelder det nye regler for kompensasjon til soldater som er veteraner, og som er blitt skadd i oppdrag. I sommer blusset det opp en stor diskusjon om det var riktig å ha ulike regler for dem som tjenestegjorde før og etter 1. januar 2010. Da ble regjeringa presset fra skanse til skanse, og Sverre Myrli fra Arbeiderpartiet uttalte at «regjeringen vil nå gå gjennom ordningen på nytt». Det sa han til ABC nyheter 5. juli. Spørsmålet mitt er: Hvor ligger denne lovproposisjonen nå? Kan Stortinget vente å få den snarlig?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-10-06:
Mitt spørsmål går også til forsvarsministeren. De siste dagene har vi sett rapporter om at norske soldater i Afghanistan er ute for ofte og for lenge. I Afghanistan har vi nå vært dobbelt så lenge som vi var i andre verdenskrig, men med et helt annet forsvar, nemlig et innsatsforsvar. Vi planla for tre såkalte OMLT-er, som driver mentorering av afghanske sikkerhetsstyrker. Det planlegges nå for seks–sju stykker. Vi planla for et helikopterbidrag, som er helt avgjørende for vår innsats der, i seks måneder. De har nå vært ute i snart to år. Dette er soldater som gjør en fantastisk innsats, og som er forberedt på at de i ytterste konsekvens må drepe eller dø som en følge av våre politiske valg. Det fortjener anerkjennelse. Men mye av årsaken til at slitasjen på personellet nå er så stor, er jo nettopp Hærens vanskelige situasjon og manglende ressurser. Telemark bataljon, som har vært i Afghanistan kontinuerlig siden 2002, mangler omtrent en tropp i hvert kompani. Vi har ammunisjonsmangel. Det øves og trenes for lite, og det er altså en situasjon som gjør at mange føler seg mindre forberedt enn de burde ha vært. Forsvarsministeren sa i et tidligere innlegg at hun var glad for at Forsvarets ledelse var tydelige når det gjaldt verdier. Hun er vel da også, antar jeg, glad for at generalinspektøren for Hæren, Per Sverre Opedal, er like tydelig til NTB i går. Han sa: «Jeg synes det er vanskelig i dag. Når vi kommer ned på grunnfjellet, så er det to måter å løse det på: Enten må du ansette flere folk, eller redusere ambisjonene ute.» Mitt spørsmål til forsvarsministeren er: Har generalinspektøren rett eller tar generalinspektøren feil i sin analyse av situasjonen?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-10-06:
I forbindelse med vedtakelsen av langtidsplanen nå sist gikk Høyre og de andre opposisjonspartiene imot. Det er første gang det har skjedd. Og grunnen til det var at vi og de andre partiene mente at de økonomiske beregningene ikke holdt, og at den store ubalansen mellom oppgaver og budsjett bare ble forsterket. Forsvarsministeren tegner her et veldig rosenrødt bilde av situasjonen i Hæren og i Forsvaret generelt. Det kan man også lese i budsjettdokumentene som kom i går. Det er tydelig at man legger mye vekt på at historiefortellingen skal være riktig. Da framstår det som noe rart å høre forsvarsministeren i dag sammenliknet med hva hennes statssekretær sa til Nettavisen E24 i går. Han sa at det er et «stramt budsjett»: «Vi har gigantiske utfordringer som ikke blir løst i 2011.» Kan statsråden fortelle hvilke gigantiske utfordringer statssekretæren viser til, og som ikke står omtalt i budsjettdokumentene?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-10-06:
Det er interessant å sjå det store engasjementet som blussar opp rundt slike utsegner. Eg trur mange av soldatane våre i Afghanistan skulle ha likt at det same engasjementet òg var der når ein ser så mange kjem heim og slit med etterverknader. For eit år sidan fekk eg lov til å reise til Afghanistan saman med ein del andre politikarar. Eg må seie at det besøket hos våre soldatar gjorde eit enormt inntrykk, og det gjorde eit stort inntrykk òg som politikar at det er me i denne sal som sit med ansvaret for soldatane. Det er på grunn av oss dei er der nede. Det er me som bestemmer det, og dei er der til me kallar dei heim. Mitt inntrykk var at det var gode soldatar, at dei hadde eit ønske om å hjelpe afghanarar, og at dei var der av idealistiske grunnar. Men så ser ein òg utsegner som kjem som ein ikkje kan akseptere, og det er eg glad for at forsvarsministeren vil ta tak i. Men det dei òg sa, var at dei ønskte større fokus, større førebuing, større oppfølging og trening på førehand. Er det noko forsvarsministeren òg vil ta tak i?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-10-06:
Som ein setesdøl som framleis bur i dalen, høyrer eg at statsråden beskriv budsjettet som godt. Me er jo kjende for ikkje å ha så store ord på Sørlandet, så då vil eg seie at oppfølginga av veteranane iallfall er mindre god. Me veit alle at oppfølginga av soldatane både før oppdrag, under oppdrag og etter heimkomst må bli betre. Derfor ønskjer eg gjerne å høyre frå statsråden litt om inntrykk rundt det som gjeld kviletida heime. Me veit at soldatane treng god tid til rett og slett å evaluere og tenkje over dei inntrykka dei har fått, men den andre biten som eg synest er minst like viktig, er den tida dei får oppfølging etter at dei har kome heim. I veteranmeldinga foreslo Kristeleg Folkeparti at soldatane skulle få oppfølging i fem år etter heimkomst. Regjeringa syntest det var nok med eitt år. Synest statsråden at dette er nok, eller er det kanskje på tide å sjå på om den oppfølginga må utvidast?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-10-06:
Jeg kan forsikre statsråden om at hadde andre departementer fått samme krav til omstilling og effektivisering som Forsvarsdepartementet og Forsvaret, så skulle vi ha jublet. Men tilbake til spørsmålet om rekruttering. Statsrådens voldsomme utfall på bakgrunn av den berømmelige Alfa-reportasjen er neppe noe bidrag til å styrke rekrutteringen til en Afghanistan-styrke som er nede på et minimum. Etter at vi over ni år har fått tilbakemelding fra Forsvarets ledelse og fra statsråd i departementet om at norske soldater står for en høy faglig standard, en høy etisk standard, så lurer vi jammen på hva det er som ikke Forsvaret i løpet av ni år har fått med seg som bladet Alfa har fått med seg i løpet av seks dager der nede. Mitt spørsmål er: Angrer statsråden på sine voldsomme utfall mot soldater og offiserer på bakgrunn av denne ukesreportasjen i Alfa?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2010-10-06:
Jeg har et spørsmål til statsråd Aasland. Heller ikke i dette budsjettet velger regjeringen å satse på lærere. I budsjettet ser vi at regjeringen heller vil bruke pengene på å fullfinansiere det økte timetallet, og det tror jeg har skapt stor skuffelse ute i Skole-Norge. Kristelig Folkeparti mener at man da bruker de store pengene på feil område. Vi ser på læreren som kanskje den viktigste aktøren i skolen. Derfor er det kjempeviktig at vi både har mange nok lærere, og at vi også klarer å gi de lærerne som skal ut i skolen, en best mulig start. Da mener vi at hvis man skal få det til, burde man ha fått til en obligatorisk mentorordning som tok tak i alle de nyutdannede lærerne. I veiledning av nyutdannede lærere i andre land er det en rettighet, og det er en plikt, mens regjeringen gikk imot det da vi behandlet det samme her i Stortinget; nå skal det bare være et tilbud. I februar i 2009 undertegnet KS og Kunnskapsdepartementet en intensjonsavtale om veiledning av nytilsatte lærere og førskolelærere. Regjeringen har sagt at den nå vil tilby veiledning til alle nyutdannede lærere fra 2010. Men realiteten er ifølge bladet Utdanning at det er bare én av fem nyutdannede lærere som får det tilbudet. Det er opp til den enkelte kommune å fastsette om de vil tilby en mentorordning, samt både innhold og omfang, og hvordan dette skal gjennomføres. Da blir jo konsekvensen at vi ikke får en nasjonal ordning, men at vi får en rekke tilfeldige ordninger rundt om, og det blir store variasjoner i kvaliteten på tilbudet, og mange får kanskje ikke tilbudet i det hele tatt. Det er da jeg undrer meg over at regjeringen ikke har større ambisjoner om å gi nyutdannede lærere en god start. Tror statsråden det er klokt å inngå en avtale uten at lærerorganisasjonene er med? Og tror hun at andelen som får veiledning, vil øke?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2010-10-06:
Jeg takker for svaret. Alt det som gjøres i forhold til lærerutdanningen, er kjempeviktig. Men det nyutdannede lærere sier, er at det er når de kommer ut i det virkelige liv og får oppleve det å undervise, at de virkelig har behov for å ha en erfaren lærer å gå sammen med. Når hun eller han står i klasserommet, kan virkeligheten oppleves veldig annerledes enn det lærerutdanningen klarer å illustrere. Det undrer meg at regjeringen, når det som veldig mange andre land lar bli en plikt og en rettighet, aksepterer at dette går ut som et tilbud, at de bare har laget en intensjonsavtale, og med det mener at de har fått et nasjonalt veiledningssystem. Er det ikke nå på tide å sette dette inn i en struktur som gjør at det blir obligatorisk, at det blir en rettighet, og at det blir en plikt, i og med at vi ser at dette gir utrolig gode resultater for nyutdannede lærere?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-06:
Det er vel ingen gruppe vi har satset så mye på som lærerne. Særlig gjelder det i lærerutdanningen, og det henger sammen med den nye lærerutdanningen, som startet opp i år, hvor vi vil innføre en ordning med veiledning det første året etter at læreren er utdannet. Vi vil jo gjerne ha dette opp så fort som mulig. Mange kommuner er allerede i gang med det. Det som er situasjonen i dag når det gjelder oppfølging av veiledningsordningen, er at det er god kontakt mellom KS og Kunnskapsdepartementet, basert på nettopp den avtalen som representanten refererer til, samtidig som det er god kontakt mellom Utdanningsforbundet og andre lærerorganisasjoner. Dette er noe vi alle vil. Det er avhengig av den holdningen lærerne selv og deres organisasjoner har til dette som et eventuelt forhandlingstema, men det er også avhengig av det kommunene selv ønsker å bidra med. Mange kommuner har gått foran med et veldig godt eksempel. Jeg kan nevne både Stavanger kommune og Skien kommune, som har gode ordninger i dag for veiledning av lærere. Vårt mål er at dette skal gjennomføres. Det skal ikke være tilfeldig, det skal ikke være forskjellsbehandling, og det skal ikke være ustrukturert. Det skal være ordentlig, med en god oppfølging av den nyutdannede læreren. Jeg må jo også si at vi i forslaget til årets budsjett har foreslått et opprykk når det gjelder kategori av finansiering når det gjelder lærerutdanningen, slik at hver lærerutdanningsinstitusjon får 16 000 kr mer pr. studieplass i forhold til hva man hadde tidligere – altså et stort løft som på noen få år vil være på over 100 mill. kr og bidra til at utdanning av nye lærere blir av beste klasse, for det har de fortjent.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-06:
Det skal bli en rettighet. Det ligger i hele den nye lærerutdanningen. Når de første lærerne utdannes fra den nye lærerutdanningen, er vi helt sikre på at vi har alt dette på plass. Men i mellomtiden må vi gå de skrittene som er nødvendig for å få med oss både kommunene, som skoleeiere, og lærerorganisasjonene, fordi dette er i grenseland mellom et forhandlingsspørsmål og et pliktspørsmål. Her har vi god kontakt med de partene som dette angår, både KS og lærerorganisasjonene, for å få til en best mulig felles og strukturert ordning, slik at dette skal bli et godt tilbud og en rettighet for alle. Vi diskuterer også andre sider her for å få enda mer rettighetspreg på ordningen. Men foreløpig er målet at det skal være en del av den nye lærerutdanningen. Det skal på plass så fort som mulig, men iallfall innen de første nyutdannede lærerne kommer ut fra den nye lærerutdanningen.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-06:
Jeg er helt enig i representantens beskrivelse. Hensikten med veiledning er nettopp å rettlede læreren. Det er selvfølgelig mulig å diskutere hvorvidt dette skal være noe f.eks. erfarne lærere gjør rett før de gå av med pensjon, når de likevel ønsker å trappe ned sin leseplikt og sin undervisningstid, eller om det skal være yngre lærere som gjør dette. Det vil være avhengig av hvordan man ordner det på den enkelte skole. Men spørsmålet om ressurser til dette er et spørsmål som diskuteres både i forhold til kommunenes mulighet til å følge opp som skoleeier og, som jeg nevnte til forrige representant, i forhold til et eventuelt forhandlingsspørsmål mellom lærerorganisasjonene og deres arbeidsgivere. Vi beveger oss i et område hvor vi diskuterer både oppfølgingen av en intensjonsavtale og en eventuell økonomisk løsning på dette. Mitt mål er at vi får dette på plass samtidig med de første nyutdannede fra den nye lærerutdanningen.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-06:
Jeg regner med at man i denne sammenheng kan få en viss anerkjennelse for rask saksbehandling fra statsrådens side. Det var en sak som vi håpet at det absolutt ikke var knyttet noen prestisje til. Det gjaldt måten studiestøtten skulle utbetales på. Derfor tok vi i går en beslutning om at vi beholder den gamle ordningen. Nå er det jo slik at mitt ansvarsområde er utdanning av lærere. Det er ikke kommuneøkonomi eller eventuelle resultater av lønnsforhandlinger. Derfor har jeg gjort min del av jobben ved å øke muligheten for en bedre lærerutdanning ved å heve utdanningen én kategori i vår kostnadsnøkkel og gi en bedre uttelling for utdanningsinstitusjonene for de lærerstudentene de har å undervise. Jeg har også bidratt til at ikke bare de lærerne som kommer ut med ny utdanning, er bedre kvalifisert, men at vi også utdanner veiledere. Det er høgskolenes ansvar. Den jobben har jeg også gjort.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-06:
Jeg vil benytte anledningen til å si at jeg er veldig glad for at vi i budsjettframlegget i går klarte å komme opp med 2 200 nye studieplasser, og av dem er en betydelig andel øremerket lærerstudenter. Vi gjør absolutt den jobben vi kan med få på plass flere lærere, og det har vi gjort ved å prioritere disse når det gjelder nye studieplasser. Når det gjelder veiledningsordningen for nyutdannede, har jeg svart på det tidligere. Det er et spørsmål om å følge opp kommunene. Vi har en god dialog med KS om det spørsmålet, og jeg vil være den siste til å finne meg i at det er stor forskjell mellom kommunene. Jeg vil at det skal være stimuleringer, og at det skal være gode, attraktive ordninger både for lærerne som kommer ut, og for de veilederne som faktisk også er utdannet av våre høyskoler og institusjoner. Det er ikke bare kommunenes kurs som utdanner veiledere.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-06:
Jeg vil igjen presisere at mitt ansvarsområde er utdanning av lærere. I den nye lærerutdanningen ligger en helt klar sak som handler om veiledning av de nyutdannede. Jeg vil gjøre absolutt det jeg kan for å få alle kommunene med på dette når vi er ferdige med det første kullet av dem som nå har begynt den nye lærerutdanningen. I mellomtiden skal vi ikke slappe av. Jeg takker for representantens anerkjennelse av oppfølging og raske beslutninger. Hvor raske vi kan være i beslutningen på dette området, vil avhenge både av kommunenes økonomi – og de har fått ganske mye til skole – og av forhandlingssituasjon og forholdet til lærerorganisasjonenes syn på dette. Så forholdet mellom lærerorganisasjonene, KS og Kunnskapsdepartementet er en avgjørende triangel i denne prosessen. Vi er midt inne i dette arbeidet, og jeg gjør det jeg kan for å få ting på plass så fort som mulig.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-06:
Det er en viktig del av strategien for universiteter og høyskoler at man skal ha internasjonaliseringsprogram. Det betyr samarbeid, f.eks. for studentutveksling med andre land. Vi har arbeidet mye med det. Det finnes selvfølgelig europeiske program, som representanten henviser til, men vi har også arbeidet med dette for at hvert eneste av våre utdanningssteder og hver eneste av våre utdanningsinstitusjoner har en gjennomtenkt og god strategi for internasjonalisering. Det viser seg ofte at direkte institusjon til institusjon-samarbeid og en strategi i forhold til det gir bedre uttelling for studentene og for forskerne enn å være med i større organisatoriske sammenslutninger. Vi er ikke negativt innstilt til Erasmus Mundus. Dette er et prioriteringsspørsmål i forhold til de til enhver tid eksisterende budsjettene, og vi følger det nøye. Vi har på ingen måte meldt oss ut av dette, men vi har oppfordret institusjonene våre til å utvikle egne strategier for sine internasjonaliseringsprogram. Vi kommer til å følge opp Erasmus Mundus-programmet framover, men det er riktig at vi ikke har bevilget ekstra til dette i denne omgangen.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-06:
Jeg takker representanten for oppfordringen og skal selvfølgelig følge opp det. Men jeg vil understreke hvor viktig regjeringen synes det er at man fra den enkelte institusjons side har et selvstendig program og en selvstendig strategi i forhold til både studentutveksling og forskersamarbeid. Så det er det vi har oppfordret til. Men en del av det er selvfølgelig også å være med i de internasjonale overbygningene over dette, så vi kommer til å følge opp. Jeg tar på alvor representantens anmodning om å følge det opp framover for å se hvordan vi også eventuelt har mulighet til i framtiden å invitere til den type samarbeid som vi tidligere har gjort.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-06:
Som jeg sa i svaret til Warloe: Dette er til enhver tid et budsjettspørsmål, fordi akkurat dette programmet har en relativt krevende økonomisk innsats knyttet til seg. Det betyr ikke at man ikke er med i EU-samarbeid for øvrig, både når det gjelder forskning og når det gjelder studentutveksling. Dette er ett program, og det er flere muligheter til å være med også i EU-sammenheng. Og det er helt opplagt slik at alle våre institusjoner bør ha en internasjonal samarbeidsstrategi som strekker seg langt utover også det som EU har. Det er det vi oppfordrer institusjonene våre til når vi f.eks. inviterer til samarbeid internasjonalt med latinamerikanske land, med USA og Canada og med asiatiske land.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-06:
Det er en viktig del av vår internasjonaliseringstenkning som jeg er glad for at representanten også er oppmerksom på at vi har. Det er en viktig del av den at vi selvfølgelig legger til rette både for lavere og høyere grads studier for studenter som ønsker å ta hele eller deler av studiet sitt i utlandet. Og slik studiefinansieringsordningen er nå, er det fullt mulig. Det som alltid vil være et stridsspørsmål, er om man i noen av disse studiene får betalt – eller får stipend – for det aller første året. Men ellers er vår studiestøtteordning fra Statens lånekasse en av de aller beste i verden, og vi har et arbeid gående med kvalitetslister over de studiestedene i også de landene som er nevnt, som vi ønsker at norske institusjoner skal samarbeide med. Så det er et klart mål fra vår side at vi gjerne vil ha både Brasil, Russland, India og Kina som samarbeidsland, og at vi ikke ser noen utfordringer spesielt når det gjelder studiefinansiering til de landene. Jeg har selv snakket med studenter i disse landene som mener at de har det veldig bra. Vi ønsker at vi kommer videre og får enda flere studenter ut.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-10-06:
«Veiledning av nyutdannede lærere vil kreve både penger og tid», het det i en uttalelse som i vår kom fra EU-kommisjonen. De mener videre at veiledning av nyutdannede lærere vil kreve både investeringer og tid. Det pekes på at nyutdannede må få redusert arbeidsbyrde uten trekk i lønn, og at veilederne må få nok tid til å veilede. God veiledning er svært krevende, og må ikke ses på som en jobb som kommer på toppen av undervisningen. Hvis penger og tid ikke øremerkes, går det ut over kvaliteten i veiledningen, heter det fra kommisjonen. Da lurer jeg på: Hva er årsaken til at regjeringen, stikk i strid med alle anbefalinger, har gått inn for at veiledning ikke skal utløse penger fra staten til kommunene?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-10-06:
I går kl. 10 kom budsjettet. Kl. 18 hadde regjeringen snudd i forhold til forslaget om flat utbetaling av studiestøtte. Statsråden begrunnet det med at hun ikke hadde lagt noen prestisje i den saken, og at det ikke var ønsket av studentene. Nå er det vel sånn at både regjeringens opplegg for mentorordningen og etter- og videreutdanningen av lærere ikke – for å si det sånn – har gjort lærerorganisasjonene stumme av beundring heller. Da kunne det i dette viktige spørsmålet om kompetanseheving for de aller viktigste aktørene i norsk kunnskapsvirksomhet være interessant å vite om det er sånn at det vil være rom for forbedringer i budsjettet. Eller har statsråden lagt ned for mye prestisje i den saken?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2010-10-06:
La meg begynne med å gi honnør til statsråden for at hun ofte sier mye bra om internasjonalisering. Det er ikke alltid handlingen indikerer at man følger opp alt det positive man sier. Erasmus Mundus er ett eksempel. En annen ting er at svak basisfinansiering først og fremst i instituttsektoren, men også til universitetene, gjør det vanskelig å betale egenandeler for å delta i en del prosjekter. At man også har liten grad av mulighet til å ta lavere grads studier i en lang rekke land med fullt stipend, er et annet problem. I går sa utenriksministeren til Aftenposten at Brasil, Russland, India og Kina vil bli viktige satsingsområder for Norge i framtiden. Er statsråden for høyere utdanning og forskning enig i det? Og hvilke konsekvenser vil det i så fall få for mulighetene til å få stipend for lavere grads studier i Brasil, Russland, India og Kina?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-10-06:
SSB har tegnet et nokså dystert bilde av situasjonen fremover. Vi kan komme til å mangle 18 000 lærere i 2020 hvis vi ikke spiller kortene våre riktig i årene fremover. Det betyr at vi ikke har én ny lærer å miste. Det betyr at det er livsviktig at vi også får på plass den veiledningen som Stortinget har ønsket for nyutdannede lærere. Høyre er veldig utålmodig etter å få ordningen på plass, og det er svært bekymringsfullt at så få kommuner har sendt medarbeidere og benyttet seg av det utdanningstilbudet som har vært gitt for veiledning av lærere. Ser ikke statsråden også at dette nå er i ferd med å bringe oss inn i en situasjon av A- og B-kommuner – de kommunene som utdanner veiledere, som kan stille opp som mer attraktive arbeidsgivere og ta imot nyutdannede lærere på en helt annen måte, og de kommunene som har unnlatt å utdanne veiledere, hvor nyutdannede lærere dermed i stor grad blir overlatt til seg selv?