Erna Solberg (Høyre), 2002-04-30:
I budsjettet for inneværende år, som ble fremlagt i høst, varslet Regjeringen at den ville komme tilbake til sluttoppgjøret og underskuddene i fylkeskommunene i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2002. Dokument nr. 8-forslaget går ut på at vi senest skal komme tilbake til dette i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett for 2002. Og vi kommer tilbake til dette i revidert nasjonalbudsjett for 2002. Derfor tror jeg kanskje at de som står her og klager over at Regjeringen ikke har kommet tilbake, har skapt forhåpninger eller ikke vært fremme på banen på disse områdene, bør tenke på at vi kommer på det tidspunktet vi har varslet. Vi har ikke skapt forventninger om at vi skal komme tidligere. En av grunnene til det er jo at underskuddene og regnskapene først var klare i mars måned, og man trenger tid til å bearbeide disse tallene. Så jeg synes noen av innleggene i debatten så langt på en måte baserer seg på en forventning om at svarene skulle komme på et tidspunkt det aldri har vært sagt at svarene skulle komme. Vi har hele tiden sagt at vi følger den vanlige orden for budsjettbehandling i Stortinget. I Stortinget er det budsjettbehandling én gang i året, om høsten, og så en revidering av budsjettet om våren. Her er det snakk om penger, og det henger sammen med budsjettbehandlingen. Men det er altså sju dager til revidert nasjonalbudsjett kommer, så vi får sikkert en ny mulighet til å ta debatten om realinnholdet i det. Jeg har lyst til å si at jeg er enig i målet om et godt og rettferdig oppgjør for fylkeskommunene, og jeg synes det er veldig viktig at de skal være i stand til å løse sine gjenværende oppgaver. Det er viktig for oss å unngå at tilbudet innenfor videregående opplæring, kultur, samferdsel eller andre ting i 2002 eller senere må kuttes vesentlig på grunn av underskuddene for sykehusene i 2001. Det har Regjeringen også som utgangspunkt for det arbeidet vi nå gjør i forhold til revidert nasjonalbudsjett. Jeg har lyst til å minne om at Stoltenberg-regjeringen gjorde noen valg med hensyn til mekanismer for å behandle dette oppgjøret. Ett av valgene var at man tillot at underskudd skulle kunne omgjøres til langsiktig gjeld, og at man har vært åpen i forhold til ulike tilskudd som har vært gitt, bl.a. til feriepenger, for å kunne bruke dette som en avlastning over tid. Det gjør at det er flere muligheter og virkemidler for å nå målet om et godt og rettferdig oppgjør med fylkeskommunene. Det ene virkemidlet er en engangsbevilgning for å slette gjeld. Det andre er en rammeøkning som gjør fylkeskommunene i stand til å betjene den økte gjelden som følge av underskuddet, slik at det ikke virker inn på aktivitetene – siden man allerede har tillatt fylkeskommunene å gjøre dette om til langsiktig gjeld. Vi kommer i revidert nasjonalbudsjett til å foreta en vurdering av både størrelsen på underskuddsforholdene, det som er relevant for sykehussektoren, og nødvendige tiltak for at fylkeskommunens tjenestetilbud for øvrig ikke skal rammes. Det er enkelte ting som det er viktig å si. KS har ennå ikke presentert endelige regnskapstall. De er foreløpige, og de er blitt justert nedover siden de første tallene ble fremlagt. Det er riktig at spesialisthelsetjenesten har hovedansvaret for de dårlige resultatene i 2001, men i mange fylker har barnevernet større overskridelser relativt sett i forhold til andelen enn det spesialisthelsetjenesten har, og overskridelsene varierer mellom fylker. Det jeg gav uttrykk for på det møtet som representanten Sandal refererte til, var at det er et tankekors at de som virkelig har styrt det siste året, eventuelt skal komme dårligere ut av et oppgjør i forhold til dem som har latt være å styre. Noen av fylkeskommunene har latt være å styre det siste året. Jeg synes det er viktig at vi når det gjelder overgangsordninger av denne typen, hvor man har flyttet oppgaver – og ikke minst fordi vi står foran at andre oppgaver skal flyttes – i overgangsåret også er klare på at de som har ansvaret, faktisk skal styre den tjenesten de har ansvaret for i den perioden. Med bakgrunn i den mekanismen som Stoltenberg-regjeringen la inn for behandling av underskudd, synes jeg det er viktig å se hva den reelle virkningen blir f.eks. for videregående skoler. Det er altså slik at med de underskuddene som nå ser ut til å være på 1,5 milliarder kr, gir det en årlig finanskostnad på 100 mill. kr for sektoren. Det tilsvarer 0,6 pst. av driftskostnadene ved videregående opplæring. Så dramatikken bør kanskje tones noe ned, samtidig som jeg understreker det jeg har sagt tidligere: Vi er opptatt av å få et rettferdig oppgjør. Når det gjelder eiendomsoverdragelser, er det slik at det at en del av disse sakene ville gå til nemndbehandling, lå i det opplegget som var behandlet. Regjeringen ønsker minst mulig grad av konflikt. Regjeringen arbeider med å få flest mulig saker til ikke-nemdbehandling. Men noen saker vil, etter det systemet som var skissert i forbindelse med sykehusoverføringen, gå til nemndbehandling, og det kan gjenstå tvister til slutt. For Regjeringen er det viktig at vi sørger for minst mulig av disse, men det betyr ikke at vi ikke skal likebehandle fylkeskommunene når det gjelder likeartede forhold. Noen fylkeskommuner har konflikter på områder som andre fylkeskommuner har innrømmet staten rett på.