Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2005-12-13:
For Fremskrittspartiet er kultur et begrep som uttrykker de verdier og kvaliteter som enkeltmennesker tillegger høy egenverdi. For oss er det viktig å påpeke at det som er god kultur for én, ikke trenger å være god kultur for en annen. Og slik skal det være; det er dette som bidrar til mangfoldet i uttrykk og form innenfor kultursektoren. Enda viktigere er det at kulturen skal være fri og svært uavhengig av politisk styring. Den dagen et politisk flertall skal bestemme eller eventuelt sette sin profil på hva man skal se, høre og ikke minst føle av ulike kulturuttrykk, den dagen har demokratiet tapt. Jeg hørte at representanten Gjul sammenliknet vår politikk med det vi så i de kommunistiske regimene. Men jeg må jo si at den dagen det politiske flertallet styrer hva jeg skal se og høre, den dagen har det kommunistiske regimet vunnet også i Norge på denne fronten. Og det er vel det vi er i ferd med å se. Men det å ha et fritt og uavhengig kulturliv betyr ikke det samme som at all form for kultur skal være finansiert av staten. Snarere tvert imot, først når de ulike sektorer innenfor kulturlivet tør å se nye veier og tenke alternativ finansiering, og ikke minst greier å finne en annen form for økonomisk støtte enn det offentlige, vil jeg hevde at vi har et fritt kulturliv. Jeg vet at mange ikke er enig med Fremskrittspartiet her, men det er ikke til å komme fra at man nå i stadig større utstrekning også diskuterer dette i kulturfora. Senest var privat initiativ og sponsing oppe til debatt på Kulturrådets årskonferanse nå i høst. Dette står det respekt av. Og vi i Fremskrittspartiet vil svært gjerne være med i den videre debatten om finansieringen av kulturen i Norge. For Fremskrittspartiet har det alltid vært viktig at vi aldri må glemme at de pengene som kommer fra det offentlige, faktisk er det norske folks skattepenger. Selvsagt skal det forsette å komme penger fra det offentlig til kulturen, selvsagt skal det det, men disse pengene tilhører altså folk flest. Og når pengene skal brukes på kultur, må vi sørge for at de kommer folk flest til nytte og glede. Det er ikke til å stikke under stol at for Fremskrittspartiet er noe av det aller viktigste i kulturpolitikken å ta vare på våre tradisjoner – og våre kulturskatter. Derfor er det svært viktig for oss at disse blir sikret på en forsvarlig måte, både når det gjelder bevaring, og når det gjelder det rent sikkerhetsmessige. Norges befolkning skal vite at våre kulturskatter blir vel ivaretatt for etterslekten. Jeg har ikke til hensikt, slik noen av mine kolleger har gjort, å gratulere statsråden med budsjettet. Hadde det ikke vært såpass økning på kulturbudsjettet, hadde jo statsråden mistet all troverdighet i forhold til hva han lovet i valgkampen. Når det er sagt, håper jeg også at statsråden husker at han selv har sittet i kulturkomiteen og støttet Fremskrittspartiets forslag om en ny fordeling av tippenøkkelen i 2002. Fremskrittspartiet fikk flertall for dette forslaget fordi de nåværende regjeringspartiene støttet forslaget vårt. Dette bidrog til mye mer penger enn det statsråden har fått økt budsjettet sitt med, både til idretten og til kultur. Grunnen til at jeg minner Stortinget om dette, er at vi nå har et ansvar for å følge opp det grepet som flertallet gjorde den gangen. I noen fylker virker fordelingen av penger fra overskuddet til Norsk Tipping bra, i andre fylker virker det svært dårlig. Jeg håper vi får en eller annen form for evaluering av Den kulturelle skolesekken når det har gått en tid, slik at vi ser at den virker etter intensjonene. Så til de frivillige lag og organisasjoner. Fremskrittspartiet har alltid løftet fram det arbeidet de frivillige lag og organisasjoner gjør. De frivillige fanger opp breddeaktivitetene og ikke minst det arbeidet som blir gjort for barn og unge. Det er et utrolig antall mennesker som nyter godt av de tilbudene som de frivillige lag og organisasjoner står for, både når det gjelder kulturfronten med korps, teater og musikkskoler, og også når det gjelder idrett. Dessverre har vi som politikere liten innflytelse på og innsikt i hva som rører seg på idrettsfronten, men jeg har et håp om at den nye statsråden også vil benytte anledningen til å legge fram en melding om hva de offentlige bevilgningene betyr for idretten i Norge, spesielt med tanke på at økonomien for idrettslagene rundt om i Norge for tiden er noe uforutsigbar. Grunnen til det er at man har valgt å avvente innføring av monopol på pengeautomater inntil videre. Men ingen har hatt mot nok til å legge fram hvilke konsekvenser et slikt monopol vil få for idretten, og også for de frivillige lag og organisasjoner, som får størsteparten av sine inntekter fra automater. Som frivillighetsminister burde kanskje statsråden legge fram en melding om dette. Jeg tror ikke det bare er vi på Stortinget som har behov for en oppklaring og for mer forutsigbarhet når det gjelder disse spørsmålene, det tror jeg hele det frivillige Norge også har, inkludert idretten. Fremskrittspartiet fremmer forslag om to ulike fond for kultur. Vi mener at målrettede fond gir gode, etterprøvbare resultater. Det første forslaget er et forslag om å opprette et fond for frivillig og deltagende kulturaktiviteter. Vi mener at det er de mange engasjerte amatører i bredden i kulturen som bør få bedre kår. Spesialisert, profesjonell kultur for de få gir ikke nødvendigvis et rikt kulturliv, men det gjør den kulturen hvor folk deltar selv. Vi mener at det er i bredden vi når flest mulig. Fremskrittspartiet mener at den frivillige og deltagende kulturen kanskje ikke er den som gir de store overskriftene, og ikke den store prestisjen heller. Likevel er det nettopp amatørkulturen som kan gi mest glede og opplevelse i de mange lokalsamfunn. Vi mener at det er viktig at den verdifulle lokale amatørkulturen får trygge og stabile rammer. Derfor ønsker vi at det opprettes et fond. Fondets avkastning bør rettes spesielt mot aktiviteter for barn. Det andre fondet vi ønsker å opprette, er et fond for samarbeid mellom kulturvirksomheter og privat næringsliv. Under Stortingets behandling av kultur- og næringsmeldingen gav alle partier uttrykk for vyer om kunst- og kulturvirksomhet som god næringspolitikk – og næringsvirksomhet. Fremskrittspartiet ønsker, med utgangspunkt i slike vyer, å legge til rette for utvikling av levedyktige og skapende kulturnæringsvirksomheter. Vi er veldig glade for at de andre borgerlige partiene i år støtter vårt forslag om et slikt fond. Dessverre er det denne gangen bare Fremskrittspartiet som har funnet penger til et slikt fond, men vi håper at de andre borgerlige partiene, og for så vidt også de sosialistiske regjeringspartiene, kan følge etter oss – om et år eller to, når tanken har modnet. Fondet skal gi muligheter for samarbeid mellom kulturvirksomheter og privat næringsliv. Her er det viktig å se det store potensialet som ligger i skjæringspunktet mellom kreative sjeler og alle andre. Her er det faktisk slik at begge sider potensielt både er givere og mottakere av kompetanse, ideer og hjelp. Til slutt: Jeg håper at alle de som fremdeles hevder at Fremskrittspartiet ikke har noen kulturpolitikk, nå vil ta innover seg at vi faktisk har gjort oss store, men også små, tanker rundt hele kultursektoren. Det er en gjennomgående rød tråd i vår kulturpolitikk, og den håper jeg at våre politiske motstandere og også kulturfolket ser og forstår. Vi har ikke tenkt å rasere kulturlivet i Norge. Vi har heller ikke som mål å ta livet av dem som livnærer seg av kunst og kultur. Vi ønsker som politikere ikke å bestemme hva som er god, eller hva som er dårlig kultur – det synes vi at folk skal få bestemme selv. Kulturlivet er best tjent med å innrette seg etter folks ønsker. Da blir det mulig å nå flere med mer kultur. Det som skiller Fremskrittspartiet fra de andre partiene i kulturdebatten, er at vi tør å utfordre, vi tør å tenke nytt, og ikke minst: Vi tør å si det.