André N. Skjelstad (Venstre), 2009-06-15:
Det er litt underlig å høre debatten her i dag. Regjeringspartiene har tydeligvis stor interesse av å dyrke motsetninger når de angriper det de kaller høyresiden, for ikke å ta avstand fra sosial dumping. La oss derfor fastslå det med én gang: Venstre er imot sosial dumping i alle former. Å utnytte folk fra andre land ved å gi dem dårlige arbeidsvilkår eller lav lønn, er et uvesen som må bekjempes. Vi er heller ikke en del av de såkalte høyrepartiene. Vi er et borgerlig sentrumsparti. Men vi aksepterer ikke at man ved å være imot det vi mener er symbolpolitikk, dermed blir stemplet for å ville utnytte andre lands arbeidskraft. Vi vil bekjempe sosial dumping, men vi har tatt inn over oss at det vi har mest av i dette landet, er små og mellomstore bedrifter. For dem vil ikke denne loven fungere. I utgangspunktet høres solidaransvar fint ut. Ifølge loven vil et solidaransvar innbære at også den som setter ut et oppdrag, oppdragsgiver, skal være ansvarlig for de forpliktelsene oppdragstakere nedover i kontraktskjeden har til å betale lønn etter allmenngjøringsforskriftene. I praksis innebærer det et byråkrati som vi tror det blir helt umulig å følge, og vi tror også at andre og bedre løsninger og allerede eksisterende ordninger kunne fungert bedre. Derfor står vi sammen med mindretallet om et forslag om en sjekkliste i stedet. Vi deler Regjeringens syn på allmenngjøringsordningens betydning for å sikre lønns- og arbeidsvilkår for utenlandske arbeidstakere på oppdrag i Norge. Det er også viktig å framheve allmenngjøringsordningens betydning for å hindre konkurransevridning til ulempe for seriøse virksomheter som tilbyr sine ansatte anstendige lønns- og arbeidsvilkår. Sosial dumping er både hvis utenlandske arbeidstakere utsettes for brudd på helse-, miljø- og sikkerhetsregler, og tilbys lønn som er uakseptabelt lav. Arbeidsinnvandring er positivt. Det bidrar til sosial utjevning; mennesker fra andre land kommer til Norge for kortere eller lengre perioder for å tjene penger, noe som igjen bidrar til vekst og velstand i deres hjemland. Derfor er det viktig at arbeidet mot sosial dumping har som utgangspunkt å sikre arbeidsinnvandrere gode arbeidsvilkår. Vi tar avstand fra en definisjon som beskriver alt som ikke er allmenngjort, som sosial dumping. Det er åpenbart slik at det offentlige må kunne stille krav om at oppdragsgivere foretar en god og ordentlig vurdering før de inngår kontrakter, og at oppdragsgivere stiller krav om at deres kontraktører retter seg etter gjeldende lover og forskrifter. Det er likevel slik at dersom oppdragsgivere skal være i stand til å påse at underleverandører/leverandører utbetaler lønn, dekker et visst antall hjemreiser, kost og losji samt overholder allmenngjøringsforskriftenes arbeidstidsbestemmelser osv., innebærer det at oppdragsgiver må gå inn i bedriftene og foreta kontroll. Dette er etter vårt syn en sak for Arbeidstilsynet. Derfor har vi også i våre alternative budsjetter prioritert flere ressurser til Arbeidstilsynet for å gi dem bedre mulighet til å utøve sin kontrollmyndighet. Resultatet av å innføre solidaransvar overfor lønnsmottakere fra underleverandører kan føre til det motsatte resultat, nemlig at underleverandører ikke tar sitt ansvar for lønnsutbetaling alvorlig og overlater til oppdragsgiver å løse problemet overfor underleverandørens ansatte. Det vil være nærmest umulig å forholde seg til, fordi oppdragsgiver i de fleste tilfeller vil ha små muligheter for å kontrollere forholdene nedover i kjeden av underleverandører. Venstre er bekymret for at mange bedrifter med få ansatte vil bli pålagt store ekstra arbeidsbyrder og ansvar som vi frykter vil føre til et økt antall konkurser og nedleggelser av virksomhet i norske bedrifter. Skal det stilles krav til oppdragsgivere om at de skal inneha nødvendig kompetanse for en slik kontroll? Spesielt problematisk vil det være for små bedrifter og oppdragsgivere å ha krav om en slik kontrollutførelse. Manglende kompetanse og økonomi er to store problemområder i så henseende. Vi tror at denne Regjeringen i liten grad forholder seg til virkeligheten, og at de tror at Norge består av kjempebedrifter, på lik linje med det man har bl.a. i Tyskland. Flere har pekt på at Langemyhr-saken ikke ville blitt forhindret med solidaransvar. Der var det det offentlige som var oppdragsgiver. Jeg må få gjenta at sosial dumping er, og vil være, et uvesen. Men det finnes allikevel alternativer som vil være mye bedre enn dagens lovforslag. Sjekklisten som jeg nevnte i stad, har jeg tro på ville kunne fungert og vært en langt mer ubyråkratisk modell enn det som flertallet i dag kommer til å gå for. Langt bedre løsninger finnes. Om lag 80 pst. av norske bedrifter har mindre enn ti ansatte. For disse, og derved det store flertallet av næringsvirksomheter i Norge, vil lovforslaget om solidaransvar føre til store utfordringer. Vi er særlig redd for at resultatet vil være mer sosial dumping og ikke mindre, mer svart arbeid og ikke mindre.