Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-12-11:
Denne saken har vært vanskelig, først og fremst fordi vi har et inntektssystem for kommunal sektor som er så komplisert og så urettferdig at uansett hvilken vinkel en angriper fra for å endre på det, vil det slå negativt ut for noen. Jeg vil først få lov til å bruke litt tid på å sitere hva jeg sa under behandlingen av kommuneproposisjonen, ikke fordi jeg føler noe behov for å forsvare Fremskrittspartiets standpunkt og prosess fra juni, men i tilfelle det var noen misforståelser i forhold til det forslaget som jeg fremmet på det tidspunkt, og som fikk flertall. Saksordføreren viste for øvrig også til det forslaget. Det er viktig å få lov til å presisere at det var et forslag som var fremmet av Fremskrittspartiet. Der sa jeg følgende: «La meg først si til statsråden at hun ikke skal tvile på at Fremskrittspartiet deler Regjeringens syn på at det må innføres et urbanitetskriterium. Årsaken til at vi» – altså Fremskrittspartiet – «ønsker litt mer tid og en egen sak parallelt med statsbudsjettet, er at vi ønsker å fokusere på akkurat det som statsråden avsluttet med i sitt innlegg. Det finnes også andre kriterier som ikke er perfekte, og som skaper forskjellsbehandling i inntektssystemet.» Det var utgangspunktet til Fremskrittspartiet. Vi klargjorde allerede på det tidspunktet at dette var i tråd med vår politikk, og at det gikk mer i retning av objektive kriterier basert på innbyggertallet. Slik sett skulle det ikke være noen tvil. Videre forstår jeg det som om saksordføreren har lest noen avisoppslag om meg. Jeg sa tidlig, umiddelbart da denne saken ble framlagt for Stortinget, at slik som saken ligger nå, tviler jeg på at den går igjennom i Stortinget. Årsaken var, punkt 1, at Regjeringen faktisk hadde unnlatt å legge inn de 1,5 milliarder kr som Fremskrittspartiet fikk flertall for i forbindelse med kommuneproposisjonen. På det tidspunktet var jeg klar: Hvis ikke de kom på plass, var det umulig for oss å støtte saken slik som den lå. Og punkt nr. 2: Jeg har også vært klar på at de kommunene som i dag sliter med problemer innen rus og psykiatri, av ulike årsaker skulle ivaretas. Det er altså noe nytt som har kommet inn i innstillingen, som saksordføreren da ikke har registrert. Nå er det påpekt fra representanten fra Høyre, og jeg kan gjerne gjøre det selv, at disse kommunene skal kompenseres gjennom skjønnsmidler. Kompensasjonsgrensen på 200 kr som er lagt inn i meldingen, er ikke god nok. Derfor vil vi ha midler utover det. Det håper jeg også at statsråden på et senere tidspunkt vil klargjøre. Nå ble det jo slik at Arbeiderpartiet i sitt forlik – og det skal de ha ære for – faktisk fikk framforhandlet 1,6 milliarder kr til primærkommunene. Dermed var de 1,5 milliarder kr som manglet i utgangspunktet, på plass. Så var det problemet løst. Nå har jeg altså gjennom forhandlinger med regjeringspartiene i Stortinget fått lagt inn at midlene skal komme fra skjønnspotten til de kommunene som er ille utsatt. Da er punkt nr. 2 løst, og da skulle det ikke framstå som noen overraskelse eller noe merkelig for verken saksordfører eller andre at Fremskrittspartiet støtter den saken. Men jeg er mer enn villig til å gå inn i en generell debatt om inntektssystemet og hvor urettferdig det er. Denne saken er jo faktisk et bevis på hvor urettferdig systemet er. Nå har det jo også vært slik – uten å forsvare regjering, statsråd eller andre – at flere regjeringer har rørt på dette inntektssystemet opp gjennom årene, noe som har gjort det mer og mer urettferdig. Nå har Regjeringen nedsatt et utvalg. Jeg har ikke noe større tro på at det skal bli noen løsning i et slikt utvalg heller, når en ser på det mandatet som utvalget har fått. Jeg hadde gjerne sett at utvalget hadde fått et mer utvidet mandat i forhold til å se på inntektssystemet til kommunesektoren. Da har jeg vært gjennom Fremskrittspartiets prosess fram til i dag. Jeg har også kommentert det som egentlig burde vært gjort. Jeg vil også si at hvis vi hadde gjort disse endringene på et tidligere tidspunkt, hadde vi kanskje heller ikke fått den voldsomme støyen rundt saken. Så vil jeg gjerne snakke litt om Verdal kommune jeg også, i og med at jeg er bosatt i nabokommunen. Jeg har litt kjennskap til Verdal kommune. Det er riktig det saksordføreren sier med hensyn til det som har vært utviklingen i Verdal kommune. Men kommunen er i ferd med å lykkes. Det er imidlertid ikke fordi den har fått mer penger overført gjennom inntektssystemet, det er fordi den har grepet fatt i problemet. Kommunen har først og fremst fått en lensmann som har satt seg som mål å renske hele Verdal kommune for narkotika, en lensmann som har lagt seg på nulltoleranse. Det er ett av områdene, og det etterlyser jeg også i denne debatten. Kanskje er det feil tittel på dette, kanskje er det ikke kostnadsnøkkel for rus og psykiatri eller den type ting vi skulle ha kalt det. Kanskje skulle vi ha kalt det en mer rettferdig modell –i retning av en mer rettferdig modell. For hvis det er debatten om rus og psykiatri og problemene her, sosiale tjenester, vi skulle tatt, skulle vi heller snakket om hva vi kan gjøre forebyggende, for å unngå at kommunene har slike store utgifter. Og da vil jeg si litt om velferdsgodene til Fremskrittspartiet. Jeg vet at det kommer en sak til Stortinget om hvorvidt en rekke offentlige etater etter hvert må ses i sammenheng, og kanskje slås sammen, for å drive direkte oppfølging av individet. Det vil kanskje avhjelpe situasjonen for de menneskene som har disse problemene. Vi har Rusreform I og II. Forhåpentligvis vil de reformene slå ut slik at kommunene blir noe avlastet i forhold til deres problemstilling. Jeg sier forhåpentligvis, men i bunn og grunn tror jeg at løsningen på dette er at vi må over på et helt annet finansieringssystem. Det har vi hatt flere debatter om. Når det gjelder konkrete problemer som kommunene sliter med, ser vi at de er variable fra kommune til kommune. Saksordføreren pekte på hvorfor det er slik. Og da tror jeg at løsningen faktisk går i retning av at vi må ha en riktig plassering av det finansielle ansvaret for å følge opp disse menneskene. Det er det som ligger i Fremskrittspartiets modell. Den er uavhengig av om en har rusproblemer eller psykiatriske problemer, om en er arbeidsledig, er innvandrer eller hva det måtte være. Poenget er at en får et velferdskontor med en velferdskonsulent som følger opp det enkelte individ fra det øyeblikk vedkommende søker hjelp fra det offentlige. Først da tror jeg at vi får en oppfølging og en forebygging av disse sakene som vil hjelpe på sikt. Det er ganske enkelt et finansieringssystem som Fremskrittspartiet har pratet opp og ned om, som må vurderes, og som jeg savner i det utvalget som Regjeringen har satt ned for å se på et nytt inntektssystem. Jeg savner at det ikke har mandat til også å se på den type ting. Det hadde jeg ønsket meg. Det hadde vært sånn at velferdsetaten, ut fra hvor mange individer den hadde til behandling, avhengig av hvilke problemer individet hadde, fikk utbetalt støtten direkte via det lokale trygdekontor. Vi gjør det på mange andre områder, og jeg mener at det også kunne ha vært løsningen på dette området. Jeg hadde en runde i går der jeg prøvde å gå gjennom den debatten som har vært i det offentlige rom om denne saken. Det er pekt på at mange kommuner har ekstraordinære problemer. Men generelt føler jeg faktisk ikke at det har vært noe stort trykk fra Kommune-Norge eller KS i forhold til kritikken av disse endringene. Jeg føler mer at den er politisk orientert enn at den faktisk kommer fra kommunesektoren. Men jeg synes det er litt viktig – i og med at det nå i forliket er kommet på plass 2 milliarder kr til kommunesektoren, inklusiv fylkeskommunene – å se på den nominelle veksten som skjer i kommunene nå. Fremskrittspartiet har for en gangs skyld stått i spissen for å prøve å øke overføringene til kommunesektoren. Det er fordi at når man ikke får endret systemet, er vi nødt til å overføre noe mer penger. Men det må finnes noen begrensninger. Jeg hørte at saksordføreren nevnte noen kommuner, bl.a. Fredrikstad, som på en måte vil lide under denne endringen. Fredrikstad vil neste år få en nominell vekst på 99 mill. kr. Det høres for meg ut til å være en brukbar økning, for å si det sånn, på 6,5 pst. Vi kan også ta Sandefjord kommune, som har 1 milliard kr på bok, bare for å få nevnt det også. De får en nominell økning neste år på 66 mill. kr. For meg høres det ut til å være en brukbar vekst. Vi kan gjerne også ta Verdal kommune. Verdal kommune er i en voldsom omstilling, med en voldsom rasjonalisering og effektivisering. De er i ferd med å lykkes med å få sine budsjetter og regnskap under kontroll. De får en nominell vekst neste år på 14,5 mill. kr. For meg høres det ut til å være en betydelig økning for Verdal kommune. Vi må kunne forvente at også partier som hører til på venstresiden i norsk politikk, greier å ta en realistisk debatt om kommuneøkonomien. Jeg prøvde under debatten om kommuneproposisjonen å utfordre saksordføreren i denne saken, representanten Sandal, i forhold til økonomien generelt i kommunesektoren. Da drog jeg fram Bykle som et eksempel. Det er ikke sånn at alle kommuner lider under stramme budsjetter. Det som er problemet, er skjevheten i forhold til inntektssystemet. Og min påstand er faktisk at en rekke kommuner, ja kanskje flertallet av kommunene, fram til i dag har fått for mye i overføringer på bekostning av andre kommuner. Jeg sitter i distriktskommisjonen, for å få nevnt det også, og der er det også en debatt rundt dette. Vi må søke å komme fram til et system, når vi nå ser utviklingen i forhold til mobiliteten blant folk. Vi kan ikke gå rundt og tro at vi her på huset skal stenge folk inne i den enkelte kommune. Det vil bli større og større bevegelse, og da kan vi ikke basere et inntektssystem til kommunene på et fast bosettingsmønster. Debatten om endring av kostnadsnøkkelen for sosiale tjenester til kommunene handler om mye, mye mer enn at Verdal kommune neste år får 1 mill. kr mindre i overføringer enn tidligere på grunn av kostnadsnøkkelen. Det handler om så mye mer enn det. Derfor har Fremskrittspartiet kommet fram til den konklusjonen at vi er med på regjeringspartienes opplegg her, men at vi har fått fram – og det vil vi følge opp neste år – at de kommunene som har ekstraordinære problemer, skal følges opp gjennom skjønnspotten.