Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2016-04-28:
Forslagsstiller viser innledningsvis til FN-rapporten «The New Climate Economy», som bl.a. peker på «subsidier og skattefordeler til fossil energi som et av de største hindrene for å nå togradersmålet. I 2014 ga Norge skattefordeler til sin petroleumsnæring tilsvarende 20,8 mrd. kroner, ifølge tall fra nasjonalbudsjettet for 2015. Forslagsstilleren foreslår at disse miljøfiendtlige subsidiene utfases». Arbeiderpartiet er uenig i premisset i forslaget om at petroleumsnæringen er en næring med «fossile subsidier». IEA definerer en subsidie av energi «som tiltak som rettes mot å redusere kostnaden for energiprodusenter eller senker prisen for forbrukere» – jf. Finansdepartementets brev. Basert på denne definisjonen lister IEA opp 40 land som i 2013 subsidierte fossil energi. Norge inngår ikke i denne listen. Over 80 pst. av klimagassutslippene i Norge er dekket av kvoteplikt og/eller CO2-avgift. Ifølge OECD har Norge noen av de høyeste avgiftene i verden på fossil energi. På sokkelen er det både kvoteplikt og særlig høy CO2-avgift, slik at den samlede CO2-prisen for utvinningsvirksomheten er over 500 kr per tonn CO2. Hovedmålet for norsk petroleumspolitikk er å legge til rette for lønnsom produksjon av olje- og gassressursene i et langsiktig perspektiv. Petroleumsvirksomheten er Norges største næring målt i verdiskaping, statlige inntekter og eksportverdi og bidro i 2015 med 219 mrd. kr i inntekter til staten, hvorav 103,7 mrd. kr i skatt. Petroleumsskattesystemet og SDØE sikrer at en høy andel av overskuddet tilfaller fellesskapet, og gir selskapene incentiver til effektiv drift og gjennomføring av samfunnsøkonomisk lønnsomme investeringer. Dermed kan oljeselskapene benytte sin kompetanse til å påvise, planlegge og gjennomføre ressursutvinningen på en måte som også gir høy samfunnsøkonomisk lønnsomhet. Samspillet mellom stat, oljeselskaper, leverandørindustri og forskningssektoren er en viktig del av den norske petroleumsforvaltningen. Skattesystemet og leterefusjonsordningen er en del av dette samspillet. Petroleumsvirksomheten i Norge er ilagt en samlet skattesats på 78 pst. Det er neppe grunnlag for å si at skattevilkårene for norsk petroleumsvirksomhet er mer gunstig enn i andre petroleumsregioner. Petroleumsskatten reduserer heller ikke prisene for norske forbrukere. I representantforslagets begrunnelse pekes det også på leterefusjonsordningen. Denne ordningen ble innført i 2005 for å redusere eventuelle inngangsbarrierer for nye aktører og legge til rette for lønnsom leting. Leterefusjon innebærer ikke subsidiering av letevirksomhet, men innebærer en likebehandling av selskaper som ikke er i skatteposisjon, med selskaper som er i skatteposisjon. Arbeiderpartiet mener det er viktig å holde fast på både skattesystem og leterefusjonsordning for å stimulere til investeringer i petroleumssektoren og økt utvinning og utbygging av funn. Dette er ikke minst viktig nå med den stigende arbeidsledigheten spesielt innenfor petroleumsnæringen og tilknyttet industri og med lavere investeringer i sektoren. Det foreslås i representantforslaget å forsterke og videreutvikle støtteregimer for fornybar energi og teknologiutvikling. Jeg vil peke på at det allerede er etablert omfattende støtteordninger gjennom Enova, Innovasjon Norge og gjennom Forskningsrådet. Omstillingen til et bærekraftig velferdssamfunn har startet for lengst. I tillegg til at om lag 80 pst. av norske utslipp er underlagt kvoteplikt eller CO2-avgift, bruker Norge aktivt reguleringer og yter økonomisk støtte til fornybar energi og klimavennlig teknologiutvikling. Denne politikken har gitt gode resultater, utslippene per produsert enhet i norsk økonomi har falt med om lag 36 pst. de siste 20 årene når oljesektoren er inkludert. I fastlandsøkonomien er utslippsintensiteten nesten halvert i samme tidsrom. Arbeiderpartiet støtter flertallets forslag om å vedlegge forslaget protokollen.