Olemic Thommessen (Høyre), 2007-02-16:
Det har vært pekt på reklamepress overfor barn og unge. Høyre er helt enig i at det er viktig å ha en demper på reklamepresset på denne gruppen. Spørsmålet er bare: Hvordan oppnår vi det, og hvordan får vi det til? Jeg synes denne saken på en ganske god måte illustrerer at verden handler om mer enn Norge. Verden er ganske stor. I alle fall omfatter den EU-området, og enda større er den når det gjelder barn. Det er mulig å ta inn barnekanaler fra andre verdensdeler på svært mange menneskers tv-apparater, og blader eller bøker med reklame kommer fra andre deler av verden inn til oss. Så det er ikke så enkelt som noen kanskje tenker seg, at hvis vi hadde strenge regler i vår lille, nasjonale andedam, var saken løst. Hvis vi skal greie å få noe til, må vi faktisk jobbe inn i større fora og inn i større sammenhenger. Sånn sett hadde ikke EU vært det verste stedet å begynne. EU er en mastodont vegg i vegg med oss. Det er et kulturområde som produserer for barn, og vi må regne med at våre barn ser mye på dette, fordi det ligner på vårt område. Det er et område som er tungt internasjonalt med hensyn til å styre hva slags regler som gjelder i internasjonal medievirkelighet. Det er som helhet en virkelig motkraft mot USA, med de reklameregler som gjelder der. Ja, kanskje er det faktisk slik at vår innflytelse inn mot EU er en av de viktigste kanalene – kanskje enda viktigere enn vår nasjonale – for å demme opp for reklamepresset mot barn. Det bør være til ettertanke først og fremst for dem som mener vi skal isolere oss helt i forholdet til EU, men kanskje også litt til ettertanke for dem som synes at den husmannskontrakten vi lever på i dag, nemlig EØS-avtalen, er tilstrekkelig. Jeg mener at det må være riktig at Regjeringen i sitt arbeid mot reklame rettet mot barn, har et aktivt forhold inn i EUs organer. Heldigvis har vi vel – i alle fall et stykke på vei – rom for det. Selv om vi ikke sitter ved bordet når de reglene vi nå skal implementere, faktisk vedtas, har vi mulighet til å reise disse spørsmålene i en god del av underorganene. Jeg er ganske sikker på at dette vil være problemstillinger som vil vinne gehør i mange EU-land. Det er ikke spesielt originalt å synes at man bør skåne barn for pågang fra reklamekreftene. Jeg lurer også litt på hva som menes når man sier at man vil følge nøye med, og når man ber Regjeringen komme tilbake på egnet måte hvis dette ikke går som man tenker seg. I rettferdighetens navn: Hva tenker man seg da at Regjeringen skal gjøre? Regjeringen kan selvfølgelig tenke seg andre tiltak enn akkurat det som har med reklamereglene å gjøre, for liksom å bøte på dette, men det er oppriktig talt litt unfair overfor Regjeringen å vente at den skal kunne komme seg ut av et EU-direktiv uten at man også gir en slags anvisning om hvordan det skal gjøres. Altså: Ja, jeg er enig med dem som sier at vi skal bruke det tolkningsrom som finnes for å holde en restriktiv posisjon, men vi må også stikke fingeren i jorden og si at det er slik avtalesystemet er når det gjelder EU. Tolkningsrommet er kanskje begrenset, og da må vi finne overgangsordninger som er til å leve med. Derfor har vi sluttet oss til denne seksårsperioden som er signalisert i proposisjonen, og som antakelig også ligger innenfor det som er mulig i denne sammenhengen. Men det kunne vært interessant, når statsråden nå skal ha ordet, å høre hvordan hun tenker seg dette. Det kan godt tenkes at det er noe her som jeg ikke vet om hva som er det faktiske rom for å komme tilbake til Stortinget.