Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-03-14:
La meg først si at jeg takker for anledningen til å ta denne diskusjonen. Det er et tema som er viktig, og det er et engasjerende område. Jeg kjenner egentlig også på det politiske trykket i debatten – at her har alle gode intensjoner. Men både innstillingen og debatten har gjort at i alle fall jeg sitter igjen med noen spørsmål som jeg vil bidra til – i hvert fall gjøre et forsøk – å klargjøre litt. Først litt til terminologien. Komiteens flertall har opplevd at det – også representanten Vågslid gjorde det fra talerstolen nå – trekkes opp et slags skille mellom hallikparagrafen og straffeloven § 315, men det er altså straffeloven § 315 som normalt blir omtalt som hallikparagrafen. Så antar jeg at det er en inkurie når komiteens flertall i innstillingen viser til § 315 i straffeloven av 1902. Det er altså straffeloven av 2005 som er det riktige – bare for referatets del. I 1902-loven var hallikparagrafen plassert i § 202. En annen presisering knytter seg til oppfølging av høringsnotatet fra 2013, om endringer i straffebudene om vold og seksuallovbrudd. I brev av 14. oktober 2015 til komiteen varslet jeg at jeg arbeidet med en proposisjon til oppfølging av høringsnotatet. Denne proposisjonen ble fremmet for Stortinget den 18. desember i fjor, som Prop. 42 L for 2015–2016. Den er for tiden til behandling i komiteen. Forslagene i høringsnotatet om endringene i straffeloven § 315 annet ledd behandles imidlertid ikke i proposisjonen, men i punkt 2.4 varsles det at departementet vil komme tilbake til forslagene i en senere proposisjon, eventuelt som ledd i en samlet gjennomgåelse av straffelovens regler om prostitusjon. Så til forslagets realiteter. For det første er det viktig å peke på at straffeloven § 315 annet ledd, som rammer den «som i offentlig kunngjøring utvetydig tilbyr, formidler eller etterspør prostitusjon», allerede etter gjeldende rett omfatter publisering av annonser på Internett. På dette punkt er altså § 315 annet ledd allerede i tråd med det jeg oppfatter er innstillingens forslag til vedtak I. Sakens kjerne, om jeg forstår forslagsstillerne og komiteens flertall riktig, er snarere om en slik annonsepublisering bør omfattes av straffeloven § 315 første ledd. Denne regelen rammer den som «fremmer andres prostitusjon». Også § 315 første ledd kan omfatte aktivitet på Internett, men etter gjeldende rett rammer ikke første ledd publisering av annonser, fordi formidling av prostitusjon er spesialregulert i annet ledd. Det gjelder uavhengig av om annonseringen skjer på Internett eller andre steder. Høyesterett har samtidig påpekt at aktiviteter som kommer i tillegg til selve publiseringen, lett vil medføre at virksomheten rammes av første ledd. Dette kan f.eks. være bistand ved fotografering eller tekst til annonsen osv. Forslaget som ligger i høringsnotatet, er om vilkåret utvetydig skal fjernes fra straffeloven § 315 annet ledd. Det kan være grunner som taler både for og imot en slik løsning. Det samme gjelder alternativet hvor hele annet ledd fjernes. En slik løsning vil imidlertid innebære at man i hvert enkelt tilfelle må ta stilling til om virksomheten har fremmet andres prostitusjon, og regelen vil da heller ikke fange opp tilfeller der den prostituerte selv annonserer egne tjenester. Det er uansett klart at straffeloven § 315 allerede omfatter aktivitet på Internett. Derfor mener jeg at tilrådningen til vedtak I ikke er helt treffende på det punktet. Når det gjelder forslaget om heving av strafferammen for brudd på straffeloven § 315 annet ledd, bør nok dette ses i en litt større sammenheng og behandles i en senere proposisjon, som jeg har varslet at vi vil komme tilbake til. Straffeloven § 315 gir ikke hjemmel for blokkering – eller filtrering, som det gjerne kalles – av nettsteder med prostitusjonsannonser. Men slik jeg forstår tilrådningen til vedtak I, er spørsmålet om filtrering ikke lenger omfattet av det som er komiteens forslag til vedtak. Jeg skal ikke bruke mye tid på dette, men bare nevne, som også andre har vært inne på fra talerstolen her: Dette spørsmålet ble drøftet av Datakrimutvalget i 2007. Flertallet i utvalget fant ikke grunn til å foreslå en lovhjemmel for filtrering, bl.a. under henvisning til ytringsfriheten og de mange omgåelsesmulighetene som foreligger. I forbindelse med sluttføringen av straffelovens spesielle del 2008–2009 sluttet den rød-grønne regjeringen seg til Datakrimutvalgets flertall. Et overveldende flertall av høringsinstansene tok også avstand fra mindretallets forslag om filtrering. Jeg mener den rød-grønne regjeringens vurdering på dette området står seg også i dag.