Trine Skei Grande (Venstre), 2004-11-18:
Forslaget som nå behandles, handler altså om å fordele retten til å forestå partnerskapsinngåelser til ulike livssynssamfunn. Vi i Venstre ønsker egentlig å gå motsatt vei og inndra livssynssamfunnenes rett til å forestå den formelle inngåelsen av så vel ekteskap som partnerskap. I vårt program står det: «Venstre går inn for at en felles juridisk ekteskapsinngåelse erstatter kirkelig vigsel som ekteskapsinngåelse, og samtidig erstatter gjeldende partnerskapslov. Deretter blir det opp til det enkelte tros- og livssynssamfunn å avgjøre evt. egne markeringer av ekteskapsinngåelse.» I det ligger det samme synet på likestilling mellom ekteskap og partnerskap som i Sosialistisk Venstrepartis forslag, men vi vil organisere dette på en annen måte, en etter vårt syn bedre og enklere måte. Gitt dagens ekteskapslov kan vi nok subsidiært støtte en likestilling mellom alle livssynssamfunn og trossamfunn også når det gjelder inngåelse av partnerskap. Men vi er enig med komiteflertallet i at en slik lovendring i så fall bør skje på ordnede måter, gjennom utredninger og høringer. Lovsnekring direkte i Stortinget er ikke alltid betryggende, og uansett standpunkt i de enkelte sakene er vi veldig skeptiske til det. Vi vil derfor stemme for flertallets forslag. Samtidig vil jeg oppfordre alle parter til å vurdere seriøst om ikke Venstres løsning med en felles juridisk inngåelse av ekteskap kan rydde opp i denne problematikken. Det er etter hvert svært mange tros- og livssynssamfunn – store, små, og noen veldig små. Noen kommer, og noen går. Det kan være vanskelig å avgrense hvem som har tilstrekkelig kompetanse til å utføre den viktige rettslige oppgaven en vigsel er. Det er f.eks. slik her i landet at vi lettere gir vigselsrett til personer som ikke kan norsk språk. Europa generelt har Venstres løsning på dette. Venstre tror det vil være gunstig å gjøre det motsatte av det SV foreslår – nemlig at ekteskapsinngåelsen skal skje mer etter partnerskapslovens mønster enn det omvendte – og det betyr at man da velger å ta den seremonielle delen i forhold til den guden eller det livssynet man sjøl ønsker, mens den juridiske delen flyttes til staten. Vi mener at det å ha en seremoni ved livets start og begynnelse og det å ha en seremoni ved overgangen fra barndom til voksen tilstand er noe helt annet enn den juridiske delen ved en ekteskapsinngåelse. Det er en måte å organisere samfunnet vårt på som vi har bestemt oss for å bruke. Derfor vil vi skille den juridiske delen fra det som er knyttet opp til livssyn og tro. Jeg håper og tror at den problemstillingen kan tas opp og vurderes i den utredningen som det nå bes om. Det er sjelden at man som regjeringsparti er med på ønske om utredninger, men dette er en sak som det nå tydeligvis er bygd opp mye trykk på her i Stortinget. Jeg synes også at det kan føles rart i 2004 å ha en slik debatt som den vi har nå, selv om jeg vet at jeg er født i et land der homofili var forbudt. Jeg er veldig stolt over å være medlem av det partiet som først foreslo å fjerne den loven, og som alltid har vært i front når det gjelder likestilling og menneskerettigheter på akkurat dette området. Det å nedkjempe denne diskrimineringen er viktig. Jeg håper at det at Venstre nå tenker noen nye tanker om hvordan vi skal organisere ekteskapsinngåelse i samfunnet, også blir fulgt av de andre partiene, som våre tanker om antidiskriminering på disse områdene har blitt tidligere også.