Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-02-19:
Den økonomiske kriminaliteten spenner over en rekke straffbare forhold, og den utøves på mange ulike arenaer. Dette gjør at utfordringene med å bekjempe den er sammensatte og sektorovergripende. Økonomiske lovovertredelser har ulik grad av kompleksitet og varierer i omfang. På den ene siden har vi tilfeller hvor gjerningspersonen utnytter sin stilling, tillit, nettverk eller innflytelse til å foreta kriminelle transaksjoner, ofte med internasjonalt tilsnitt. Dette er avansert økonomisk kriminalitet hvor kompleksitet er mer framtredende enn antall saker. Andre overtredelser er antallsmessig store, men har mer ordinær karakter og begås av en videre krets av personer, typisk svart arbeid, uriktig utfylt selvangivelse og bedragerier når det gjelder ulike velferdsytelser. I de senere år har den økonomiske kriminaliteten gitt oss nye utfordringer. Økokrim viser til en utvikling hvor avdekkede lovbrudd blir stadig mer omfattende og involverer større verdier, hvor flere utøves på en mer profesjonell måte, og sakene blir stadig mer krevende å etterforske og iretteføre. Deler av den økonomiske kriminaliteten er også organisert kriminalitet. Dette gjelder både der hvor utøvelsen av økonomiforbrytelsene er organisert, og tilfeller hvor en ser at kriminelle nettverk bruker ulike typer økonomisk kriminalitet til hvitvasking av straffbart utbytte. Bruk av dataverktøy for å gjennomføre økonomisk kriminalitet er økende, og elektronisk lagret informasjon som sporsted blir stadig viktigere. Dette gir nye utfordringer for avdekking og oppklaring av kriminaliteten. Bekjempelse av økonomisk kriminalitet er et prioritert område for regjeringen, og handlingsplanen mot økonomisk kriminalitet inneholder viktige strategier og tiltak. Planen trådte i kraft i mars 2011, og skal gjennomføres innen sommeren 2014. Jeg vil takke representanten Bøhler for at vi nå midtveis i planens virketid kan diskutere utfordringene på dette viktige feltet framover. Hovedmålsettingen med handlingsplanen er at den samlede innsatsen mot økonomisk kriminalitet skal bli bedre samordnet og mer effektiv. Som justisminister har jeg et særlig ansvar for at politiet og påtalemyndighetens kriminalitetsbekjempelse bidrar til å oppfylle dette målet. Jeg vil her konsentrere meg om to hovedutfordringer. For det første: Hvordan skal politiet organisere sin innsats mot økonomisk kriminalitet? For det andre: Hvordan kan vi få maksimal synergi ut av politiets og de ulike kontrollorganenes felles innsats for å bekjempe økonomisk kriminalitet? Et viktig utgangspunkt er organiseringen av politiets arbeid mot økonomisk kriminalitet. For å løfte fram kriminalitetsbekjempelsen etablerte man i 2005 økoteam i alle politidistriktene. Etter modell fra Økokrim skal politidistriktene etablere en tverrfaglig enhet bestående av jurist, etterforsker og revisor. For å løfte innsatsen og sikre produksjonen skal medarbeiderne på økoteamet skjermes, dvs. ikke arbeide på andre kriminalitetsfelt eller avgis til annen tjeneste som jourtjeneste, vakthold, fangetransport osv. For å sikre kvaliteten og en effektiv utnyttelse av ressursene skal medarbeiderne ikke bare skjermes, men også samlokalisere, dvs. ha felles kontorplass. Politidirektoratet har på oppdrag fra Justis- og beredskapsdepartementet kartlagt både status og utfordringer i politidistriktene, sju år etter ordningen ble innført. Rapporten Organisering av økoteamene som departementet mottok i desember i fjor, er et viktig grunnlag i arbeidet med å utvikle tiltak for å styrke innsatsen framover. Rapporten viser at økoteamene gir effektiv kriminalitetsbekjempelse og fungerer godt i politidistriktene hvor intensjonene ved ordningen er oppfylt. Måten politidistriktene organiserer sin innsats på er imidlertid ulik. Rapporten viser at langt over halvparten av distriktene fortsatt ikke oppfyller de tre grunnforutsetningene, faglig kompetanse, skjerming av medarbeidere og samlokalisering. Dette er ikke godt nok, og det viser at vi har viktig arbeid foran oss. Politidirektoratet skal i år prioritere arbeidet med økonomisk kriminalitet. Dette er uttrykt i årets tildelingsbrev, ved at direktoratet skal rapportere om organiseringen og effekten av arbeidet mot økonomisk kriminalitet. Jeg understreker at Politidirektoratet har et viktig ansvar både i forhold til overordnet styring av innsatsen i politidistriktene og når det gjelder utvikling og spredning av god arbeidsmetodikk. Jeg legger til grunn at Politidirektoratet med utgangspunkt i rapporten om økoteamene utvikler og iverksetter nødvendige tiltak for å styrke arbeidet mot økonomisk kriminalitet. Fundamentet for en styrket innsats er fagmiljøer med nødvendig kompetanse og kontinuitet. Videre må politidistriktene ha en bemanning som gir kapasitet til å håndtere store og kompliserte saker. Endelig må enhetene i distriktene ha en viss størrelse, slik at det oppnås stabilitet i den daglige drift, uavhengig av store saker, sykefravær m.m. Politianalysen vil se på hvordan vi totalt sett kan få maksimalt ut av politiets ressurser. I den forbindelse vil organisering bli vurdert, både distriktsstrukturer og forholdet mellom Politidirektoratet, politidistriktene og særorganene. Utvalget vil også vurdere kompetanse. Konkret innebærer dette at utvalget vil vurdere politiets innsats og kompetanse også når det gjelder økonomisk kriminalitet, herunder organisering av arbeidet. Politidistriktenes evne til å bekjempe økonomisk kriminalitet må ses i sammenheng med Økokrims rolle i kriminalitetsbekjempelsen. Jeg understreker at Økokrim fortsatt skal ha tilstrekkelige ressurser til å ta på seg de største og mest alvorlige straffesakene og å kunne utføre sitt arbeid som nasjonalt kompetansesenter. Utfordringen er å finne den gode balansen mellom størrelsen på Økokrim og kraften i politidistriktene. Jeg ser også her fram til resultatet av politianalysen, hvor forholdet mellom særorganer og distriktene vil bli nærmere behandlet. I Sverige vil «Ekobrottsmyndigheten», tilsvarende vårt Økokrim, fra 1. juli få et samlet nasjonalt ansvar for økonomisk kriminalitet. Justisdepartementet vil vurdere den svenske utredningen som ligger til grunn for dette, for å se om vi kan ta lærdom av svenskene. Forholdet mellom politi og offentlige kontrollorganer er viktig for en helhetlig bekjempelse av økonomisk kriminalitet. På områdene skatte- og avgiftskriminalitet og bedragerier av trygde- og velferdsgoder er det kontrollorganenes virksomhet som i det vesentlige styrer oppdagelsesrisikoen og avdekking av kriminaliteten. Kontrollorganenes ressurstilfang, regelverk, organisering og arbeidsmetodikk blir dermed sentrale faktorer for politiets sakstilfang, innsats og oppgaveløsning. Politiet og kontrollorganene har sammenfallende overordnede målsettinger for sitt arbeid. En felles forståelse av kriminalitetsutfordringene og prioriteringene blir viktig for en balansert og koordinert satsing. Balanse og god koordinering fremmer allmennprevensjon, idet oppdagelsesrisikoen ledsages av straffereaksjon. God koordinering vil også bidra til en effektiv ressursutnyttelse. Politiet må sammen med kontrolletatene skape de gode arenaene for informasjonsutveksling, planlegging og gjennomføring av kriminalitetsbekjempelsen. Et godt eksempel på effektiviteten i tverretatlig samarbeid har vi hvor politi og kontrollorganer går sammen i bransjeaksjoner, f.eks. kontroll av restaurantbransjen. Ulike etater som skattemyndigheten, kommunene, Mattilsynet og Nav utnytter hverandres kompetanse og ressurser sammen med politiet, noe som gir gode resultater. Respekten for regelverket er betinget av at misbruk og bedrag får konsekvenser for den enkelte. Når Skattedirektoratet og Nav Kontroll opplever at politiet ikke har kapasitet til å behandle alle sakene på en tilfredsstillende måte, er det alvorlig. Riksadvokaten og Politidirektoratet er også opptatt av at politiet skal ha kapasitet til å behandle disse sakene. I handlingsplanen mot økonomisk kriminalitet er det lagt stor vekt på behovet for god dialog mellom etatene og aktiv bruk av gjeldende samarbeidsavtaler. Vi må likevel ta innover oss at ulike organisatoriske grep alene ikke er godt nok. Vi må også vurdere en styrking av politiets kapasitet til å følge opp disse sakene. Jeg vil avslutningsvis understreke at jeg vet det er en rekke usedvanlig dyktige og engasjerte fagfolk både i offentlig og privat sektor som jobber med bekjempelse av økonomisk kriminalitet. Deres kompetanse og deltakelse i faglige fellesskap utgjør den viktigste faktoren for fortsatt utvikling av kunnskap og arbeidsmetodikk i tråd med kriminalitetsutviklingen.