Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2013-06-20:
Det er på få områder at Gro sine kjente ord om at alt henger sammen med alt, er så gyldig som det er på folkehelseområdet. Folkehelsemeldinga er derfor ei melding som fortjener at mange flere enn helsepolitikerne er med og diskuterer den. Det er slik at flere av oss burde ha vært oppmerksom på at de politiske valgene vi tar innafor de fleste områdene, på en eller annen måte er et folkehelsevalg. Tirsdag vedtok vi Nasjonal transportplan for 2014–2023. Transportplanen som skisserer transportpolitikken for de neste ti årene, er også en viktig plan for folkehelsearbeidet. De valgene som ble tatt tirsdag om satsing på kollektivtransport og sykkel- og gangveier i storbyene er viktige for folkehelsen. Jeg kan ikke huske at noen av dem som deltok i debatten, nevnte ordet folkehelse. Men om det var noen av oss som gjorde det, er jeg ganske sikker på at det var i samme setning som man også nevnte ordene gang- og sykkelvei. Det er det som er det mest opplagte område å se i sammenheng med helse. Det å bruke over 8 mrd. kr på gang- og sykkelveier de neste ti årene vil være med på å medvirke til at flere velger å gå og sykle framfor å ta bilen. Den store folkehelseutfordringa innafor samferdselssektoren er trafikkulykkene. I 2012 mistet 145 mennesker livet i trafikken i Norge, og 699 mennesker ble hardt skadd. Dette er 145 for mange menneskeliv som ble tapt, men det er det laveste tallet på antall drepte og skadde på norske veier siden 1950, og det er 30 pst. lavere enn i 2005, til tross for at trafikken har økt med 12 pst. De rød-grønne partiene og regjeringen har overoppfylt den gjeldende nasjonale transportplanen når det gjelder penger. Det er viktig, men det er enda viktigere at den har overoppfylt når det gjelder trafikksikkerhet. Det er enda færre drepte og hardt skadde på norske veier nå enn det som var etappemålet i den gjeldende nasjonale transportplan. Og når vi ser at tallet på antall drepte ved utgangen av mai var seks færre enn på samme tidspunkt i 2012, er det grunn til å anta at den positive trenden fortsetter. Nullvisjonen, visjonen om en framtid uten drepte og hardt skadde i trafikken, er en viktig ledestjerne og ligger til grunn for vår tenkning når det gjelder trafikksikkerhet. Men når vi har kommet så langt ned i antall drepte og hardt skadde i trafikken, er det ambisiøst at vi har satt et etappemål for neste nasjonale transportplan på en halvering av antall drepte og hardt skadde. Det vil kreve at vi tar i bruk stadig nye og mer effektive tiltak for en stadig tryggere trafikk. For å komme videre i trafikksikkerhetsarbeidet – og dermed også i folkehelsearbeidet – må vi ta i bruk tiltak som er mer målrettede enn de er i dag, tiltak som er kontroversielle, tiltak som faktisk vil kreve modige politikere. Derfor passer det godt for meg å avslutte mitt siste innlegg fra Stortingets talerstol med følgende hilsen til de politikerne som skal styre landet fra høsten av: Dersom vi virkelig mener noe med en nullvisjon, vil det kreve kontroversielle beslutninger av modige politikere. Vi trenger et bredt spekter av tiltak for å nå ambisiøse etappemål. Folkehelse handler om livet og livskvalitet. Vi har ingen å miste, heller ikke i trafikken.