trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torleif Hamre (Sosialistisk Venstreparti), 2019-11-27:
Det offentlige helsetilbudet trenger nå et kraftig løft. Når det offentlige helsevesenet får flere oppgaver, men midlene ikke øker i takt og kommersielle aktører får mer plass, går vi mot et todelt helsevesen som skaper ulikhet. Dette vil SV motarbeide gjennom sitt alternative budsjett, og vi foreslår 2,2 mrd. kr mer til helse. I tillegg styrker vi prioriterte innsatsområder i primærhelsetjenestene over kommunebudsjettet. SV vil styrke sykehusene med 1 mrd. kr, bl.a. for å sikre tryggere og bedre fødetilbud, gi flere ansatte heltidsstillinger og styrke ettervernet. Regjeringens ostehøvelkutt har rammet sykehusene hardt, og kuttene går ut over pasientbehandlingen. Samtidig må finansieringsmodellen og organiseringen av sykehusene endres. Vi trenger bedre politisk styring, mindre byråkratmakt og større vekt på faglig skjønn, og vi vil ikke bruke de store pengene på å legge ned Ullevål. En etterlengtet rusreform må møtes med nok midler til gjennomføring, slik at vi kan sikre at rusavhengige får den hjelpen de har behov for. Ettervern for mennesker med rusavhengighet må være en integrert del av spesialisthelsetjenesten, men dette følges ikke opp i regjeringens budsjett. Og så er det på tide at psykiatrien får det løftet som er lovet. SVs budsjettforslag prioriterer begge disse områdene. SV har i mange år kjempet for en tannhelsereform som anerkjenner tennene som en del av kroppen og gjør slutt på de store sosiale forskjellene vi har på dette området i dag. I vårt budsjett vil vi begynne med å utvide det offentlige tannhelsetilbudet for de unge og de eldre, og naturligvis vil vi reversere regjeringens foreslåtte kutt i støtte til tannregulering for barn med behov for det. Kommunene har førstelinjeansvaret i Helse-Norge. Her skal det satses på folkehelse, forebygging og tidlig innsats. Her skal de store løftene tas innen den voksende eldreomsorgen, og her skal tilbudene vris mot større valgfrihet for den enkelte og bedre tilpasning til individuelle behov. Kommunene vil alt dette, men sliter med å få det til. For staten overfører ansvar av oppgaver, men midlene som burde følge med, holder ikke tritt. Jeg har selv kjent på den store frustrasjonen som helsepolitiker i Eidsvoll, en lavinntektskommune med voksesmerter, gjeld og investeringsetterslep. Og det finnes mange kommuner som vår. Gapet øker, og vi presses år for år til å kutte i det vi aller minst vil kutte i, slik som frivillighet og folkehelsearbeid, alt som ikke er strengt lovpålagt. Derfor er jeg mer enn noe annet glad for at SV vil gi kommunene et kraftig løft, både gjennom generell styrking av kommunerammen og gjennom øremerkede tilskudd til satsingsområder som kommunene ellers sliter med å ta seg råd til, som folkehelsetiltak, skolemat, fysisk aktivitet, lavterskeltilbud i rus- og psykiatriomsorgen og økning til helsesykepleiere og jordmødre, blant mye annet. Jeg skal innrømme at jeg kjenner kommunepolitikken bedre enn stortingspolitikken, og i SVs alternative budsjett finner jeg et solid håndslag til kommunenes helsesatsing.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
Da hovedflyplassen for østlandsområdet ble vedtatt lagt til Gardermoen i sin tid, ble det også vedtatt å bygge jernbane. Det ble samtidig satt svært høye mål for hvor stor andel av de flyreisende som skulle reise kollektivt til og fra flyplassen, svært ambisiøse mål, som man har nådd – noe vi bør være svært stolte av. NSB Gardermobanen, som det først het, og senere Flytoget, har vært en stor suksess. Nå kan Flytoget bli nedlagt som følge av denne regjeringens prestisjeprosjekt, den såkalte jernbanereformen, der all jernbanetrafikk skal ut på anbud. Da passer det rett og slett ikke med et tilbud som Flytoget – uansett hvor vellykket det er. Spørsmålet mitt er: Kan samferdselsministeren love at Flytoget ikke blir nedlagt?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
Det er vel, som det heter, ingen røyk uten ild. Vi har lest i avisene at i hvert fall i Jernbanedirektoratet, som sorterer under samferdselsministeren, jobbes det med planer om å endre togtilbudet til og fra flyplassene – så får vi selvsagt vente og se hva som kommer. Men: Kan samferdselsministeren love oss at det som Jernbanedirektoratet tydeligvis jobber med, ikke blir aktuelt – det skal bare være én operatør som skal trafikkere strekningen mellom Oslo og Gardermoen – som var grunnlaget for at man kunne se for seg at Flytoget kanskje forsvant og ikke lenger hadde noen eksistensmulighet? Kan samferdselsministeren nå avvise at det som er signalisert fra Jernbanedirektoratet, blir aktuelt?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-11-27:
Det er fantastisk å høyre Senterpartiet, som lèt som og gjev inntrykk av at dei lagar eit alternativt statsbudsjett der summen av det verkar fremjande for næringslivet og folk i distrikta. Når ein skal tyngje næringslivet ned med store skatte- og avgiftsskjerpingar og samarbeide med resten av opposisjonen i dette huset, der stort sett alt handlar om kor mykje ein kan overby kvarandre i å auke skattane, går det ikkje i hop. Det er gjennom å kombinere nødvendige skatte- og avgiftskutt – som denne regjeringa har gjennomført, på titals milliardar kroner for folk og næringsliv – og den satsinga vi har gjort på kollektivtilbodet, at vi faktisk får resultat. Og viss det er resultatet av politikken som tel, slik det er for regjeringa – det er ikkje sikkert det er det for Senterpartiet, men det er det for regjeringa – kan ein jo berre sjå på kva som har skjedd med kollektivtilbodet. Det er 15 millionar fleire passasjerar som vel å reise med tog i dag enn sist Senterpartiet hadde samferdselsministeren. Det er fordi vi har brukt pengane våre på å setje inn fleire togavgangar, på å gjere tilbodet betre. Den investeringa har vore viktig og nødvendig å gjere, og det er med vår regjering passasjertalet i kollektivtilbodet går opp, der det stod mykje svakare til då Senterpartiet hadde handa på rattet.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-11-27:
Ja, det kan eg. Eg har aldri teke til orde for og aldri planlagt det. Det eg har sagt, er at vi må sjå på korleis vi kan utnytte den totale kapasiteten på jernbanenettet vårt meir fornuftig enn vi gjer i dag, slik at vi får eit samla sett betre tilbod til togpassasjerane. Eg går ut frå at representanten Sverre Myrli viser til ei utgreiing som er bestilt, og som ikkje er levert. Det er med andre ord heller ikkje teke stilling til av regjeringa. Vi veit heller ikkje kva som står i utgreiinga, for vi har ikkje fått ho. Utgangspunktet vårt for dette har vore å sørgje for å få utnytta den samla kapasiteten som vi har, endå betre, slik at vi reelt sett bidreg til å halde fram med veksten i kollektivtrafikken, også til Gardermoen. Det har vore eit viktig fundament for at Oslo lufthavn er ein av dei flyplassane i Europa som har høgst kollektivbruk når folk reiser til og frå flyplassen.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-11-27:
Eg forstår ikkje kva representanten viser til. Eg har ikkje sett noko signal frå Jernbanedirektoratet. Eg har rett nok lese Dagens Næringsliv, slik mange andre, men eg har ikkje sett noko signal frå Jernbanedirektoratet der. Så for det første kan eg ikkje ta stilling til spørsmålet direkte, for eg kjenner meg ikkje igjen i premissa for det. For det andre er det fantastisk å høyre at Arbeidarpartiet no er redd for at det skal verte for svak konkurranse på jernbanen når alle andre debattar vi har stått i i dette huset dei siste åra, har handla om korleis i himmelens namn Arbeidarpartiet – unnskyld uttrykket, president – skal klare å hindre at vi får konkurranse på norsk jernbane. Dette viser at opposisjonens politikk berre har ein fellesnemnar – at han skiftar heile tida. Så om ein kan vere imot det regjeringa føreslår, er ein gjerne det, men ein er ikkje oppteken av resultata. For oss er det resultata av politikken som tel: at fleire no vel å reise kollektivt, og at skattebetalarane sparar pengar gjennom meir konkurranse på norsk jernbane.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2019-11-27:
Under denne regjeringa gjennomfører vi det største skiftet i retning av klimanøytral teknologi som nokon gong har vore gjort i norsk transportsektor. Elbilfordelane, som denne regjeringa har sagt skal liggje fast til 2021, bidreg til eit stort skifte i den norske bilparken – også i form av at vi har lagt om bilavgiftene slik at vi har fått ein større del ladbare hybridbilar, noko som gjer at ein del fleire enn dei som normalt ville valt elbil, har valt det. Vi har gjort store skift som både byggjer ny industri og får ned utsleppa gjennom elektrifisering av ferjene. På dette området jobbar regjeringa systematisk over tid for å få til resultat. Det har vi gjort. Også fylkeskommunane investerer no i nullutslepps ferjemateriell. Det er rett at kostnaden er stor når ein føretek eit teknologiskifte – kostnader som fylkeskommunane er venta å spare inn igjen ved billegare drift over tid.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-11-27:
Ministeren snakket om å reise kollektivt, og vi vil jo gjerne at folk reiser kollektivt der det er mulig. I 2013 hadde momsen på tog- og bussbilletter lav sats, altså 8 pst. Det var også 8 pst. moms for flybillettene, og spesielt på kortbanenettet i nord er flyene å regne som en del av kollektivtilbudet. Men så kom Fremskrittspartiet i regjering, og den økende avgiftsspiralen fikk fart på seg. Momsen økte – først til 10 pst., så til 12 pst. Så satte man ned et utvalg som skulle oppfylle regjeringsplattformens mål om færre momssatser, og utvalgets klare anbefaling var å øke momssatsene på persontransport, med bussbilletter, til full sats, som er 25 pst. Men hvorfor vil ikke ministeren og regjeringen være med på Senterpartiets gode forslag: å sette ned momsen igjen og fjerne flypassasjeravgiften på fly under 20 tonn – noe som kan gi både lavere billettpriser på kortbanenettet og bidra til innfasing av grønne elfly?
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2019-11-27:
Aller først får jeg fortsette der jeg slapp under replikkvekslingen med minister Dale. Finansminister Siv Jensen er faktisk flere ganger blitt kalt avgiftsdronning, og over 5 mrd. kr i avgiftsøkninger er ikke akkurat med på å gjøre hverdagen lettere, verken for næringslivet eller for folk flest. Næringslivet i nord er i alle fall ikke fornøyd med økte avgifter, spesielt ikke de som er avhengige av å bruke kortbanenettet. Minister Dale snakket også mye og lenge om å investere mer i samferdsel. Investerer regjeringa mer langs kysten? Nei. Følger regjeringa opp NTP-en i kystsatsingen? Nei. Den økningen det skrytes av, gjelder i hvert fall ikke for havner, farleder og sjøtransport. Kystsatsingen er på bare 3,8 pst. av planlagt satsing, men selv ikke det lille prosenttallet følges opp. Fra 1. januar overtar fylkeskommunene ansvaret for fiskerihavnene langs kysten. I den forbindelse er det flere fylker som ikke vil signere avtalene om overtakelse fordi pengene ikke følger oppgaven. Av fiskerihavnene som ligger inne i dagens NTP, er 74 pst. i nord. Store prosjekter, f.eks. Andenes havn og fiskerihavnene i Røst og Værøy, ligger inne i NTP-en etter 2020. Statens satsing på fiskerihavnene i Nordland fjernes med et pennestrøk, og ansvaret løftes over på fylkeskommunene. Vedlikeholdsetterslepet følger med, men ikke midler til drift, vedlikehold, investeringer og eventuelle stormskader. Når vi tidligere har pekt på denne manglende oppfølgingen, har regjeringa vist til en forskutteringsordning. Det var bra for noen havner, men det var bare småpenger i forhold til de store havneutbyggingene. Forskutteringsordningen var på ingen måte rigget for havner som Andenes, Røst og Værøy. Bare for de tre havnene er investeringene på over 1 mrd. kr. Det er også investeringer på over 1 mrd. kr for Troms og Finnmark, og de har beregnet vedlikeholdsetterslepet til 400 mill. kr. Finansieringen mangler.
Tage Pettersen (Høyre), 2019-11-27:
Det er mange år siden kritikken av regjeringens budsjett har handlet om færre millioner enn denne gangen, og det leser jeg som et tegn på at det er gjort mange gode og riktige prioriteringer. Samtidig ser vi denne gangen en opposisjon som ikke er enige om stort mer enn å øke skattene. Norge er et av landene i verden med minst forskjeller. Riktignok har ulikheten økt moderat de siste tiårene, bl.a. som følge av økt innvandring, men på samme tid oppgir stadig færre i Norge at de har materielle mangler. SSB-tallene viser også at endringene i formuesskatten ikke har hatt innvirkning på ulikheten. Det som har økt ulikheten svakt, er skatteendringer det har vært bred enighet om her på Stortinget. Den største forskjellen i Norge er mellom de som har en jobb, og de som ikke har en jobb. Da må vi sørge for at flere kommer inn i arbeidslivet gjennom å satse på kunnskap og kompetanse. Økt skatt løser ikke disse utfordringene. SVs budsjett er nettopp en oppskrift på færre jobber. Dette er et parti som elsker å bruke pengene, samtidig som man har liten forståelse for at verdiene må skapes før de deles. SV øker skattene på norske arbeidsplasser med 22 mrd. kr i sitt alternative budsjett. Samtidig uttaler representanten Øvstegård til FriFagbevegelse at barn og unge i fattige familier vil få en tryggere hverdag og en bedre oppvekst med deres budsjett. Det er ikke bare å ta litt mye Møllers tran, men å sluke hele flasken. Arbeid er den beste måte å komme ut av fattigdom – og da må vi skape arbeidsplasser, ikke stikke kjepper i hjulene for bedrifter over hele landet. Barn som vokser opp i lavinntektsfamilier, skal ha den samme muligheten og friheten til å skape sin egen framtid som alle andre. De skal få god omsorg, bo trygt, kunne etablere stabile vennskap, ha håp og føle seg verdifulle i samfunnet. Derfor har regjeringen lagt opp til en historisk økning av barnetrygden. Det gir alle småbarnsforeldre en romsligere økonomi. Og vi utvider forsøket med fritidskort til å gjelde flere kommuner. Dette vil bidra til at færre må kjenne på følelsen av å ikke få være med. Til slutt må jeg avlegge representanten Henriksen en liten visitt: Å framstille en budsjettøkning på 75 mill. kr i momskompensasjonsordningen som at frivilligheten må selge flere ruller med dopapir, og at frivilligsentraler raderes ut over hele landet med regjeringens budsjett, er både feil og en trist måte å framstille dette på.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-11-27:
Om det var slik at skryt, og ikkje minst sjølvskryt, var eit betalingsmiddel, ville representantane frå regjeringspartia berre i denne debatten ha dekt inn utgiftene på statsbudsjettet. For i staden for å ta utfordringane som folk har, på alvor, finn ein kreative måtar å framstilla kvardagen til folk rundt om i landet på. La meg ta eitt eksempel. I desse dagane, i mange kommunar, slåst folk for å bevara sin lokale skule, sitt fritidstilbod, sin hurtigbåt eller si legevakt. for mange kommunar har dårleg råd og slit med å få budsjettet til å henga i hop. Det gjer at det må kuttast i tenestetilbodet. Ingen av representantane for regjeringspartia har vore bekymra for dette, i staden har dei funne ut at det er få kommunar på staten si svarteliste over kommunar med dårleg råd. Logikken er med andre ord at om kommunen ikkje er sett under økonomisk administrasjon, er alt velstand. Heldigvis er ikkje folk rundt om i dette landet dumme. Dei avslører kva som skjer, og dei veit kva som er skryt, og kva som er realitetar. Dei ser at det er press på tenestetilbodet, og at kommuneøkonomien er for svak. Ein annan ting som utløyser store mengder sjølvskryt, er øvinga med å kutta ut ordningar for så å seia at ein ikkje kuttar dei ut likevel. Føringstilskotet for fiskeri er eit slikt eksempel. Fyrst føreslår regjeringa å ta det vekk frå statsbudsjettet, men at fiskarane gjennom fiskesalslaga skal få lov til å finansiera det sjølve. Så kjem noko av dette inn igjen over statsbudsjettet, og då er det tid for sjølvskryt – og meir sjølvskryt. Men det er ikkje grunn til å skryta, for det er ein uføreseieleg næringspolitikk ein fører. Det vil òg koma nye rundar på denne saka neste år, for alt i finansinnstillinga skriv dei at omlegginga av føringstilskota skal skje over tid. Ein skal altså berre bruka nokre fleire år på å kutta ut eit viktig distriktspolitisk tiltak. Det meiner eg ikkje er mykje å skryta av. Senterpartiet har i samband med det alternative budsjettet sitt lytta til folk, og vi har laga det alternative budsjettet vårt ut frå det, og ut frå løftet om å ha tenester nær folk og ta heile landet i bruk. Og det alternative budsjettet vårt er nemleg det: eit budsjett for heile Noreg.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-11-27:
Regjeringspartia er veldig opptekne av å snakka om eksport frå norsk landbruk. Noreg har hatt to store eksportprodukt – Jarlsbergost og pels. Begge delar har denne regjeringa avvikla. I dag skal me vedta eit budsjett der me brukar pengar på erstatning fordi me innfører forbod mot ei næring som er lønsam. Og i dag sende landbruksministeren ut forskrifta. Det er ein svart onsdag for pelsdyrbøndene i landet. Sjølvsagt må private næringsdrivande få full erstatning når regjeringa innfører forbod mot verksemda dei driv. Men landbruksminister Olaug Vervik Bollestad har i dag presentert ei erstatningsordning som framleis vil vera langt unna å gje fleirtalet av bøndene full erstatning for det økonomiske tapet. For dei som har drive med rev, er denne ordninga akkurat like dårleg som det som var på høyring. For dei som driv med mink, er det framleis slik at det vil vera store tap for enkeltaktørar. Dette er ein måte å behandla skikkelege folk på som er totalt uansvarleg. Store ord vart gjevne den 13. juni då me behandla denne saka i Stortinget. Regjeringa har ikkje innfridd. Regjeringa har svikta løfta sine i denne saka. Det er ein alvorleg dag for alle som er opptekne av næringsfrihet og privat eigedomsrett. Eg lurer på om regjeringa trur på det dei har lagt fram. Eg lurer på om dei trur at folk er så dumme at om dei berre gjer noko som er litt betre enn noko som var elendig, kjem det til å verta jubel. Det vert ikkje jubel av dette, og det er ingen grunn til å jubla for det. Så er det måten regjeringa jobbar på – at pelsdyrbøndene i landet skal få vita dette ved at landbruksministeren gjev eit intervju til NTB. Men det fanst inga forskrift lagt ut. Ein har ikkje teke kontakt med bøndene og deira organisasjonar for å informera. Det er ein måte å behandla folk på som er totalt uansvarleg. Det nyttar ikkje å vera veldig festleg på Instagram om ein ikkje beherskar jobben med å handtera og behandla dei folka ein er statsråd for, skikkeleg. Senterpartiet har lagt fram forslag i Stortinget som vil sikra full erstatning for det økonomiske tapet ein lir. Når me veit kva regjeringa har tenkt å gje, må me få fortgang på denne behandlinga, for Stortinget kan ikkje vedkjenna seg den erstatningsordninga som regjeringa og landbruksminister Olaug Vervik Bollestad i dag har lagt fram. Det vil vera – og er – ein svart onsdag.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2019-11-27:
Å ha en jobb å gå til er den viktigste verdien for den enkelte og for samfunnet som helhet. Arbeid gir trygghet for den enkelte og familien, og det skaper inntekter til stat og kommune. Arbeid skaper også verdier som kan omfordeles og gi oss en bærekraftig velferdsstat. De største hindringene for vekst og verdiskaping for næringslivet er høye skatter, omfattende reguleringer, uforutsigbare rammevilkår og mangel på riktig kompetanse. Det bedriftene trenger, er et effektivt skattesystem og færre regler – ikke høye skatter. Arbeiderpartiets samarbeidskamerater i Sosialistisk Venstreparti er en av verstingene når det gjelder å skape hinder for vekst. De øker skatte- og avgiftsopplegget med hele 22 mrd. kr. Det er klart man da har penger til mange tiltak. Det er klart man da kan bruke penger. Men det er ganske liten forståelse for at verdier faktisk må skapes før de kan deles. Det er nødvendig å skape verdier, for vi må omfordele inntekter. Vi skal ha et samfunn der alle skal ha en mulighet for utdanning, finne seg en jobb og delta i aktiviteter på fritiden. Vi gir derfor barnefamiliene en romsligere økonomi. Vi øker barnetrygden med 3 600 kr i året for barn opptil seks år. Det er historisk. Vi vet at mange barn ikke får delta i fritidsaktiviteter fordi familiene ikke har økonomi til det. Vi innfører derfor et fritidskort for barn fra seks til atten år, for med et fritidskort kan barn og unge få dekket utstyr eller medlemskontingenten i en organisasjon, sånn at de får være sammen med andre og ikke minst skape seg et nettverk og en god fritid. Vi har innført gratis kjernetid i barnehage for barn over to år for familier med lav inntekt. Vi vil også gradere foreldrebetalingen i skolefritidsordningen etter inntekt på første og andre trinn og gi gratis skolefritidsordning til elever med særskilte behov på femte til syvende trinn. Vi har også gitt gratis heltidsplass i barnehage for treåringer i asylmottak. Det som på sikt er mest effektivt i kampen mot fattigdom og ulikhet, er arbeid og det å skape arbeidsplasser. Derfor er det aller viktigste å legge til rette for et godt næringsliv i Norge.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
Hadia Tajik sa i starten av denne debatten at vi må gjøre de viktigste tingene i folks liv til de viktigste sakene i politikken. Derfor gjenspeiler vår politikk hverdagen til vanlige folk. Derfor er våre forslag laget for å sikre og trygge vanlige folks liv. Derfor har vi laget et budsjett for vanlige folk der vi er opptatt av å lage en klimapolitikk som skaper flere jobber. Forslaget vårt tar høyde for en omstilling som er rettferdig, nettopp fordi vanlige folk ikke skal sitte igjen med regningen. Noe annet som er viktig for vanlige folk, er trygge og gode nabolag. Vi i Arbeiderpartiet har derfor styrket politiet i vårt budsjett, vi har styrket domstolene, og vi har styrket kriminalomsorgen, for hele justiskjeden må henge sammen dersom vi skal nå målet om at rettssikkerheten for vanlige folk skal ivaretas og styrkes. Det kan ikke være sånn som det er i dag. I dag lider politi og påtale under høyreregjeringens feilslåtte gjennomføring av politireformen. Saker med kjent gjerningsmann blir henlagt. Politiet har ikke nok ressurser til å håndtere kriminaliteten som knytter seg til gjengene i byen. I domstolen blir sakene liggende på vent, og vanlige folk står i kø, mens de kriminelle får strafferabatt. I fengslene forteller de tillitsvalgte, de ansatte og de innsatte om at rehabiliteringsprogrammene om rus og mestring ikke lenger gjennomføres, på grunn av store kutt påført fengslene av høyreregjeringen. Vi hørte her tidligere i debatten representanten Bjørnstad fra Fremskrittspartiet skryte av regjeringens prioritering innen justissektoren, og det er jo bra at Høyre strekker seg mot Arbeiderpartiets ambisjonsnivå. Men når representanten skryter av at de har fått på plass flere ungdomsplasser i fengslene – ja, da faller dette på steingrunn. Høyreregjeringen med Fremskrittspartiet i statsrådsstolen velger nå å plassere barn på celler i høysikkerhetsfengsler for menn. Dette er overhodet ikke noe å skryte av. Istedenfor å sette barn og unge inn i ordinære fengsler burde høyreregjeringen sikre politiet de ressursene det krever, for å trygge bygd og by. Istedenfor å sette barn og unge inn i høysikkerhetsfengsler for voksne mannfolk burde justisministeren styrke ungdomsenhetene i kriminalomsorgen og sørge for et tilstrekkelig forebyggende arbeid. Arbeiderpartiet aksepterer ikke høyreregjeringens håndtering og løsning på gjengkriminaliteten, for løsningen kan aldri være å fylle opp landets fengsler med ungdom. Arbeiderpartiet ønsker et sterkt politi, en solid domstol og en kriminalomsorg som sørger for at folk er mindre kriminelle når de slipper ut, enn de var da de ble satt inn. Trygge lokalsamfunn er viktig for folk i by og bygd.
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2019-11-27:
Det er uunngåeleg å merke seg den store aktiviteten innan samferdsel og infrastruktur dei siste åra. Overalt i landet blir det bygd veg. Det er òg gledeleg å registrere at aldri før har så mange nytta seg av togtilbod og kollektivtilbod. Sidan 2013 har samferdselsbudsjetta auka med 80 pst., og i årsbudsjettet for 2020 har Samferdselsdepartementet 74,4 mrd. kr til sine budsjettkapittel, derav 38 mrd. kr til vegføremål og 26,6 mrd. kr til jernbane. I mitt heimfylke, Telemark, ser me fram til to store vegopningar i desember. Det er Mælefjelltunnelen på E134 mellom Seljord og Hjartdal, eit vegprosjekt på 12 km der 9,1 km er ein lang tunnel som vil korte ned avstanden med 11 km. I tillegg til tidssparinga vil det òg ha stor effekt når det gjeld reduksjon av klimagassutslepp. På E18 er strekninga Rugtvedt–Dørdal. Den opnar med ny firefelts motorveg, ei strekning på 16,5 km, og er eit av Nye Veiers utbyggingsområde på porteføljen Langangen–Grimstad. Det vil bety raskare og tryggare transport av både folk og gods og bidra til verdiskaping. Høgre meiner dette er god distriktspolitikk. Det å knyte regionar tettare saman betyr auka moglegheit for å kunne bu og arbeide utanfor dei store byane og tettstadene. Regjeringa si satsing på utbygging av breiband er ein suksess. Status no er at 86 pst. av husstandane har tilbod om høghastigheitsbreiband, og det er gledeleg at satsinga fortset. 256 mill. kr er sette av i 2020-budsjettet. Det er 56 mill. kr meir enn i 2019 og ei vidareføring av nivået som blei løyvt i revidert nasjonalbudsjett 2019. Regjeringa har prioritert vedlikehald av riksvegar, og etterslepet har blitt redusert. Når det gjeld fylkesvegar, er vedlikehaldsetterslepet stort. Det er derfor svært positivt at det er avsett 100 mill. kr til ei tilskotsordning for fylkesvegane i 2020. Det er varsla at regjeringa vil kome tilbake til kriteria for søknad på denne nye ordninga. Statsbudsjettet for 2020 viser nok ein gong at denne regjeringa prioriterer samferdsel og bygging av infrastruktur svært høgt.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
I starten av debatten sa Arbeiderpartiets Hadia Tajik at det viktigste i livet til vanlige folk er det viktigste i politikken – et grunnleggende prinsipp for Arbeiderpartiet, men som det er verre å få øye på i budsjettene til dagens regjering. Høyresidas fasit er sju budsjetter med systematiske kutt i ytelsene til dem som har minst – syke, uføre, enslige forsørgere, funksjonshemmede, flyktninger – mens svimlende 125 mrd. kr er delt ut med rund hånd til dem som har mest fra før. Regjeringas politikk virker, sa Høyres parlamentariske leder i sitt innlegg. Ja, den virker: Forskjellene mellom folk øker. De rikeste drar ifra, godt hjulpet av dagens regjering. De med de laveste inntektene sakker akterut. Alderspensjon er viktigste inntekt i livet til nesten én million mennesker. Arbeiderpartiet mener at rettferdig pensjon hører til det viktigste i politikken. Høyre-regjeringa er uenig. Noen har gode pensjoner, med rause tjenestepensjoner i tillegg, og de har dessuten nytt godt av regjeringas skattekutt til de rikeste. Andre har lite. De har ikke fått skattekutt i det hele tatt. Det de derimot har fått, er en merkbar realnedgang i verdien av pensjonene gjennom fire trygdeoppgjør på rad. De som ble pensjonister i 2014, har ikke opplevd et eneste oppgjør med pluss – kanskje bortsett fra i år, med 0,1 pst., men det vet vi foreløpig ikke. Arbeiderpartiet vil gjøre noe med dette. Regjeringa vil ikke. Vi vil ha trygdeoppgjørene tilbake til Stortinget, men regjeringa sier nei. Vi vil endre reguleringen av løpende pensjoner, slik at pensjonistene skal slippe å gå i minus når andre går i pluss. Regjeringa sier nei. Rene prosenttillegg gjør at inntektsforskjellene pensjonistene imellom øker etter hvert som årene går. Arbeiderpartiet vil at vi skal se på mulighetene for en omfordeling innenfor de rammene pensjonsforliket setter. Regjeringa sier nei. Fattigdom – eller vedvarende lavinntekt, som det også heter – er mer utbredt blant enslige minstepensjonister enn i befolkningen for øvrig. Det vil Arbeiderpartiet gjøre noe med, ved å øke minstepensjonen til enslige med 4 000 kr. Regjeringa sier nei og fortsetter i stedet å belønne dem med råd til egen pensjonssparing med skattekutt på 9 000 kr, altså mer enn det dobbelte. Arbeiderpartiet vil ha en rettferdig tjenestepensjon med opptjening fra første krone. Regjeringa sier nei. Pensjon er et tydelig eksempel på det ideologiske skillet mellom høyre- og venstresida i norsk politikk. Arbeiderpartiet skal fortsette å prioritere det viktigste i livet til vanlige folk, og rettferdig pensjon er en del av det.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
Regjeringens budsjett for 2020 bruker ikke mulighetene og ser slett ikke utfordringene. Høyres stortingsrepresentant Asheim sa i sitt innlegg at ABE-reformen, som jo ikke er en reform, var viktig. Det er altså et flaggskip for Høyre og regjeringen at offentlige virksomhetsledere selv må finne kuttene i sine budsjetter istedenfor at Asheim og regjeringen tar ansvar for å fortelle hvor det skal kuttes. Det er en fullstendig ansvarsfraskrivelse fra regjeringens side. Vi ser at tjenestetilbudet ut til folk er det som kuttes og fjernes, mens regjeringen og representanten Asheim dukker ned og gjemmer seg bak offentlig ansatte ledere og ikke tør å stå opp for sin egen kuttpolitikk. Så fortsetter regjeringen å skryte av at de ikke øker skattene når de innfører noe nytt. Nei da, de øker ikke skattene for dem med mest fra før. De med mest inntekt og størst formue skjermes meget godt av denne regjeringen. Isteden øker de avgiftene for folk flest. De med minst blir hardest rammet av denne politikken. For å slippe å øke skattene for de aller rikeste går man løs på ordninger som brillestøtte til barn og tannregulering. En slik prioritering er ikke mye å være stolt av, men det er altså Høyre og de øvrige regjeringspartiene. Arbeiderpartiet viser at det er mulig å gjøre noe annet med våre felles penger. Vi prioriterer å løse oppgavene i fellesskap, vi prioriterer kommuneøkonomien, og det er det et sterkt behov for. Jeg skal ikke gå lenger enn til min egen hjemkommune, som sitter igjen med et rent kuttbudsjett for 2020 på bakgrunn av de pengene som de ikke får av regjeringen fordi regjeringen prioriterer noe helt annet. Arbeiderpartiet tar store grep som industrimilliard og kompetansemilliard i sitt budsjettforslag, for å øke innovasjonen og mulighetene for nye arbeidsplasser. Arbeiderpartiet tar også ansvar for eksisterende næringer. Som eksempel tilfører vi en næring som er spredt over hele landet, og som utgjør 16 500 årsverk, en betydelig styrking på 100 mill. kr ved at vi kutter i avgifter til staten og lar næringen beholde pengene, slik at de kan fortsette å skape arbeidsplasser og aktivitet over hele landet. Det er hestenæringen som har bedt om dette i lang tid. De har sagt at alle gule lamper har blinket. Nå blinker de rødt. Det har Arbeiderpartiet sett og forstått, og vi gjør noe med det. Så, til slutt: Jeg hører at representanter fra regjeringspartiene stadig vekk klager over at vi øker skattene for dem med mest fra før, og at vi gjør de aller dyreste elbilene, luksuselbilene, litt dyrere. Det er en kritikk vi lever godt med. Vi kaller det hva det er: en mer rettferdig fordeling.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2019-11-27:
Regjeringen fortsetter å surfe på sentraliseringsbølgen med det forslaget til statsbudsjett de har kommet med. Politikken til Høyre og Fremskrittspartiet fører til at politiet blir fjernere fra folk, og at fengsler legges ned. Alt tyder på at nå står også domstolene for tur. Senterpartiet tror, i motsetning til dette, på tjenester nær folk, i hele Norge. Jeg synes det er ganske utrolig at i 2019, da man kan jobbe sammen med noen som sitter i en helt annen del av landet, ja man kan faktisk ha konferanse med noen som befinner seg i en annen verdensdel, skal man ikke klare å bruke digitalisering til å utvikle arbeidsplasser i hele Norge, til å utvikle Distrikts-Norge. Man bruker isteden digitalisering og moderne utvikling som et argument for å legge distriktene ned. Det synes jeg er helt feil. Det er akkurat som om statsministeren kjører rundt i Norge i en bulldoser, godt beskyttet i førerhuset, langt fra hverdagen til folk. Bulldoseren er dekorert med en god del mottoer, som «sterkere fagmiljødriftsenheter» og «kompetanseallokering», og når det blir dagslys, for hun kjører rundt i mørket og i blinde, er ting lagt ned i hytt og vær, og ting er ikke sett i sammenheng. Det er justissektoren et godt eksempel på. Her har regjeringen gjennomført en omfattende politireform. De har gått inn for endringer i kriminalomsorgen, og de vurderer å legge ned domstoler. Men de ser ikke reformene i de forskjellige delene av justissektoren i sammenheng. For eksempel er det nå lagt ned en del fengsler begrunnet med at det er overkapasitet i fengslene. Men det skyldes overhodet ingen plutselig nedgang i antall kriminelle i Norge, det skyldes at politiet er reformert. Politiet sliter med kapasiteten sin i etterkant av politireformen, de må henlegge saker og klarer ikke å opprette straffesaker. Politijuristene sliter, og de blir en propp som gjør at saker ikke kommer til domstolene, og at folk ikke blir domfelt. Så det at vi nå legger ned fengsler fordi det ikke er behov for disse fengslene, skyldes at regjeringen har rasert politiet, ikke at folk i Norge har blitt mindre kriminelle. Senterpartiet mener det er nødvendig å styrke alle delene av justissektoren, både politiet, påtalemyndighetene, domstolene og kriminalomsorgen. Alle disse henger sammen. Vi mener at store strukturendringer ikke kan være svaret på alt, sentralisering er ikke svaret på alt. Det som er svaret, er å lage tjenester som fungerer nær folk, og å prioritere ressursene til politiet lokalt istedenfor til Politidirektoratet, og til domstolene istedenfor til Domstoladministrasjonen.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
Vi kan ikke ha et a- lag og et b-lag når det gjelder sikkerhet og beredskap i Norge. Gjennom tiår har redningshelikoptertjenesten sørget for trygghet for fiskere, fritidsbåter, turgåere, soldater, skadde og syke, men det er ett område som ikke dekkes skikkelig – det er et sort hull i beredskapen, og det er Troms, mellom Banak og Bodø. Beredskapen har delvis vært dekket opp ved at man bruker Hærens helikoptre til sivile oppdrag, og luftambulansetjenesten og ambulansehelikoptre har vært viktig. Men i en tid med usikkerhet rundt luftambulansetjenesten i nord når regjeringen flytter hærhelikoptre fra landsdelen, er det helt nødvendig å få på plass en ny base for redningshelikoptertjenesten, å få på plass en ny beredskap for befolkningen mellom Banak og Bodø. Derfor var det gledelig at regjeringa endelig sa at det skulle komme en ny base i Troms. At de i statsbudsjettet landet på at basen skal ligge i Tromsø, er ikke Arbeiderpartiet enig i. At regjeringa har jobbet mot Midt-Troms ved flere anledninger, burde gitt dem en anledning til å lytte og tenke seg godt om i denne saken. De har valgt ikke å gjøre det. Både Tromsø og Bardufoss er gode alternativer, og det viktigste er at det kommer en base på plass, men Arbeiderpartiet mener at det beste er at redningshelikopterbasen legges til Bardufoss. Det er flere årsaker til det. Bardufoss fyller gapet mellom Banak og Bodø på en god måte. Det er sentralt i Troms, mellom de to byene Tromsø og Harstad, med sine sykehus. På Bardufoss har man allerede Bardufoss flystasjon, drevet av Luftforsvaret. Man kan utnytte synergiene med Forsvaret. Det er et godt helikopterfaglig miljø, man har infrastrukturen på plass, og det er industri og vedlikeholdsorganisasjon på plass. Dersom Luftforsvaret skal drive den nye luftredningshelikopterbasen, er det mer effektivt å ha én base for Luftforsvaret i Troms enn å bruke ressurser på å ha to. Ofte får man høre at det er distriktspolitikk dersom man ønsker å legge denne typen virksomhet utenfor byene, men det er det ikke i denne saken. Totalt sett mener Arbeiderpartiet at Bardufoss er det beste valget for folk i Troms og områdene rundt. Men det er et tilleggsargument: Når regjeringa raserer mye av helikoptermiljøet i Troms ved å kutte ut Hærens helikoptre, kan en redningshelikopterbase være en måte å beholde viktig kompetanse på heller enn å svekke den. Man kan både styrke beredskapen, sikre fagmiljø og industri og Bardufoss som en viktig base for Forsvaret. Derfor vil Arbeiderpartiet jobbe for en ny, etterlengtet redningshelikopterbase på Bardufoss.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
Høyres finanspolitiske talsperson, Henrik Asheim, sa i sitt åpningsinnlegg i dag at i dag skal vi vedta høyreregjeringens sjuende budsjett på rad. Han understreket at det var viktige og store prioriteringer, og at han kunne stått i timevis og ramset opp gode tiltak. For å si det forsiktig: Det ville blitt mye repetisjon og langt mellom de gode poengene. For Arbeiderpartiet er det avgjørende å utvikle gode offentlige velferdstjenester som utjevner forskjellene mellom mennesker og tilbyr velferd som er nær folk over hele landet. I dag er det mange folkevalgte i kommunestyrer landet rundt som sliter med å vedta et budsjett som vil gi innbyggerne gode og trygge velferdstjenester. I min egen hjemkommune, Orkland, må folkevalgte fra de fire sammenslåtte kommunene Agdenes, Snillfjord, Meldal og Orkdal starte med å redusere kostnadene med hele 25 mill. kr – penger som skulle vært brukt til å utvikle gode velferdstjenester i denne sammenslåtte kommunen. Ifølge KS leverer regjeringen det dårligste budsjettet for kommunene på 15 år – kommuner som har ansvaret for å utvikle gode velferdstilbud nær folk. Det er vel det representanten Asheim fra Høyre mener når han sier at staten ikke skal bidra til å opphete økonomien, og at den viktigste reformen denne regjeringen har innført, er ABE-reformen, altså avbyråkratiserings- og effektiviseringsreformen. Det er ingen reform. Det er flate kutt over hele linja uten mål og mening. Barnehage, skole, eldreomsorg og helsetjenester er viktig i folks hverdag og det viktigste vi kan bruke fellesskapets penger på. Derfor styrker Arbeiderpartiet kommunenes og fylkenes frie inntekter med 3 mrd. kr for 2020 i sitt alternative budsjett. I tillegg legger vi inn 350 mill. kr til ressurskrevende tjenester gjennom å styrke toppfinansieringsordningen. Det viktigste vi kan gjøre for å kunne omfordele mellom mennesker og utvikle gode offentlige velferdstjenester, er å sørge for at folk kommer i arbeid, og at mennesker har den kompetansen og kunnskapen arbeidslivet etterspør. I et innlegg i Dagbladet 26. november skriver representanten Roy Steffensen fra Fremskrittspartiet at vi trenger flere som jobber i kjeledress framfor dress, og at arbeidsledigheten kan bli senket til 2,2 pst. i 2020 grunnet oljenæringen, eksportvekst og økt shopping. Dette står i sterk kontrast til at Adresseavisen skriver at 2019 kan få det høyeste konkurstallet i Trøndelag på ti år – det er så langt i år registrert 415 konkurser, tvangsavviklinger og tvangsoppløsninger i Trøndelag. Konkurransen blir stadig tøffere og marginene mindre, og mangelen på kvalifisert arbeidskraft har aldri vært større. Seks av ti NHO-bedrifter mangler ansatte med rett kompetanse, og det er spesielt mangel på fagarbeidere og arbeidere med fagskole som trekkes fram i NHOs kompetansebarometer. Arbeiderpartiet foreslår 1 000 nye fagskoleplasser i sitt alternative budsjett.
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
Den representanten som nå står på talerstolen, er en stolt industriarbeider fra Rogaland. Jeg er stolt av den flotte industrien vi har i Rogaland og i resten av landet. Det gjør at jeg sjekker opp hvor ting jeg får i hånda, er produsert, og det er noe jeg gjør hver gang jeg får en kopp i hånda for å bli servert kaffe, eller når jeg kommer til et dekket bord. Jeg snur koppen og serviset for å se hvor det er produsert, og i offentlig sammenheng og næringslivssammenheng er det heldigvis ofte at det står logoen til Figgjo AS. Det gleder nemlig en industriarbeider fra Rogaland at Figgjo er den eneste produsenten av porselen i Norge. Dette står nå i fare, for regjeringen har nå lagt inn i sitt budsjett at de skal betale CO 2 -avgift, en avgift som alle deres konkurrenter i Europa er fritatt for. For Figgjo AS vil denne avgiften gi mellom 850 000 og 900 000 kr i ekstra kostnader per år. Bedriften står dermed i fare for enten å måtte gjøre som andre norske fabrikker, nemlig å produsere porselenet i lavkostland, f.eks. i Øst-Europa eller Asia, med større utslipp, eller de må legge ned bedriften. Det er nemlig konsekvensen av høyrepartienes forslag til budsjett. Arbeiderpartiet har en annen tilnærming til dette. Vi vil bruke en velkjent og velfungerende teknikk som regjeringen er utrolig reservert når det gjelder å bruke, nemlig trepartssamarbeidet. Gjennom avtaler inngått med arbeidslivets parter vil vi ha en systematisk gjennomgang av industriens utslipp og hvordan de kan reduseres over en viss tid. De fire regjeringspartiene gjør altså ikke som EU i disse sakene. I EU er nemlig keramiske fabrikker og denne typen bedrifter fritatt for avgift. Det snakkes mye blant folk om å bruke handlingsrommet i EØS-avtalen. Regjeringspartiene bruker dette handlingsrommet i helt andre sammenhenger enn folk flest prater om. De bruker det for å gå så langt som mulig for å privatisere offentlige tjenester og bruker ikke EØS-avtalens muligheter til å sørge for like vilkår for industrien. Dette budsjettet utvikler ikke industrien, det avvikler den.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
Representanter fra regjeringspartiene bruker ord som «bærekraftig», «effektiv» og «robust» mens de sentraliserer, privatiserer og kutter i det offentlige tjenestetilbudet. Arbeiderpartiet mener dette er feil medisin. Forskjellene øker, og distriktene svekkes. Landet tappes for ressurser. Arbeiderpartiet mener vi trenger en politikk som gir verdiskaping og bedre kår for arbeidsfolk, hvor våre felles naturressurser gir trygge norske arbeidsplasser. Dette gjelder f.eks. veibygging, jernbane, transportbransjen, fisken vår, vindkraften og landbruket vårt. Det siste året har antallet konkurser vært likt det vi hadde under finanskrisen. Entreprenørbransjen er under press, og jeg er bekymret for at stadig større kontrakter og flere anbud går til utenlandske entreprenører. Vi mangler fagarbeidere og rom for innovasjon. Vi leser om sosial dumping og uverdige lønns- og arbeidsvilkår i bedrifter innen anlegg, fiskeri, sjøfart, transport og renhold. Arbeidstilsynet har de to siste årene nedbemannet med flere titalls stillinger. Regjeringen kaller det avbyråkratiseringsreform. De ansatte klarer ikke å drive forebyggende arbeid og har måttet kutte i tilsyn. Antall norske sjåfører går ned, mens antall utenlandske sjåfører går opp. Statlige selskap, som Bring, ansetter utenlandske sjåfører med slovakiske lønns- og arbeidsvilkår. Forsvarets renholdere har mistet sine statlige lønns- og arbeidsvilkår ved privatisering av tjenester. Jernbanereformen kaster renholdere, de ansatte, ut på anbud, mens kundetilfredsheten er dalende. Togene står stadig oftere, og antall direktørlønninger er tidoblet. Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett er et budsjett for arbeidsfolk, for et verdig liv. Vi vil hjelpe dem som trenger det, og prioriteringene er å forebygge framfor å brannslokke. Vi er spesielt bekymret for regjeringens manglende finansiering av regionreformen og fylkene. Dette er distriktsfiendtlig. Det gjelder overføring av frie midler til fylkeskommunene, fiskerihavner, sams vegadministrasjon og ikke minst FOT-rutene. Vi vil bygge landet i fellesskap og ikke selge det.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
Politikk skal være et verktøy for å nå mål. Folkevalgte skal kunne gi svar på spørsmålene som stilles, og iverksette løsninger som bedrer folks liv og skaper bærekraftige samfunn. Et eksempel: Hva kan vi gjøre for at barn og unge skal få like muligheter til et langt og friskt liv? Noen ganger vet vi svarene og har verktøyene, men de tas ikke i bruk. Regjeringen har faktisk en verktøykasse for å fremme befolkningens helse, som også fagfolk har gått god for. Likevel velger de å la den støve ned heller enn å ta den i bruk. Hvorfor er det slik? Et av målene for Arbeiderpartiets politikk er å kunne gi like muligheter for god helse uansett størrelse på lommebok eller lengde på utdanning. Folkehelsearbeid og forebygging er uunngåelig hvis vi skal oppnå målet om en rettferdig helsetilstand, med lavere sosiale helseforskjeller. Sannheten nå er at fordelingen av helse, sykdom og forventet levealder beror på hvor store ressurser en har. Særlig urettferdig er det å tenke på at sosiale helseulikheter går i arv, for det gjør de. Det vil Arbeiderpartiet kompensere for i sitt alternative budsjett. Hvor skapes helse? På de fleste arenaer der vi lever og bor. Derfor må alle sektorer med når vi skal fremme helse på tvers av sosiale lag. Her er noen eksempler: Vi vet at fysisk aktivitet i grunnskolen er riktig medisin mot helseforskjellene, men for å si det rett ut: Regjeringen kommer haltende etter. Et annet eksempel er et sunt skolemåltid. Regjeringen kjemper imot. Jeg er ikke bekymret for om noen barn blir tilbudt både hjemmelaget mat fra sine foresatte og eventuelt havregrøt på skolen. Jeg er bekymret for de barna som er sultne på skolen. Er det ett land i verden som burde påse at alle har mat i magen når de er på skolen, så er det vårt. Jeg er ikke bekymret for de barna som er med i to eller tre forskjellige fritidsaktiviteter. Jeg er bekymret for dem som aldri fikk prøve seg på et lag, hvor samhold, empati, skuffelse og glede deles og læres – på banen eller i korps. Skolehelsetjenesten, med helsesykepleiere, er selvsagt viktig i folkehelsearbeidet. Her har Arbeiderpartiet store ambisjoner, og når vi en dag igjen inntar regjeringskontorene, vil det vises godt i forbindelse med universelle tjenester for barn og unge.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2019-11-27:
En påstand blir ikke mer sann bare fordi den blir gjentatt mange ganger. Selv om opposisjonen i årevis har forsøkt å si noe annet, går det veldig bra i Norge. Bare det siste året har 50 000 flere mennesker kommet seg i jobb. Arbeidsledigheten har ikke vært lavere på over ti år. Veksten går opp, og investeringsviljen i næringslivet er høy. Det går også veldig godt i distriktene våre. Det går godt i sjømatnæringen, i skognæringen og i reiselivsnæringen – for å nevne noe. Kommuneøkonomien er styrket med om lag 30 mrd. kr med Høyre i regjering, og vi har rekordfå kommuner på ROBEK-listen. Høyre vil utvikle hele Norge. Da må vi også ha gode vilkår for å drive bedrifter i hele landet vårt. Det får vi med det budsjettet som blir vedtatt i dag. Senterpartiets budsjett viser derimot at de vil gjøre det stikk motsatte. La meg ta et par eksempler. Senterpartiet vil ut av EØS-avtalen. Det vil være kroken på døren for mange distriktsarbeidsplasser. Det gjør at vi vil miste tilgangen til et marked med over 500 millioner mennesker, og i 2018 gikk f.eks. mesteparten av eksporten fra sjømatnæringen til nettopp EU-land. Det å strupe markedstilgangen for den næringen vil åpenbart ikke gjøre Norge mindre oljeavhengig, som representanten Slagsvold Vedum i sitt innlegg påsto var hans mål. Tvert imot vil det å strupe den markedsadgangen gjøre oss mer oljeavhengige. For å utvikle hele landet trenger vi også bedrifter i hele landet. Senterpartiets politikk vil gjøre det vanskeligere for nordmenn å eie norske bedrifter. Lokale, familieeide bedrifter med små marginer vil være nødt til å tappe bedriftene sine for store summer fordi Senterpartiet følger etter Arbeiderpartiet og SV og øker skatten på norsk eierskap og norske bedrifter i hele landet. Ikke nok med det: I Dagens Næringsliv i dag sa Senterpartiet at de har lyst til å kreve inn en ny skatt fra turistnæringen. Da kan man stille seg spørsmålet: Hvem vil bli rammet av det? Det er nordmenn på norgesferie, det er utenlandske turister som vurderer å dra på ferie i et annet land, men først og fremst er de som må ta konsekvensen av det, de som jobber i turistnæringen rundt omkring i distriktene. For å utvikle hele Norge er vi nødt til å skape mer. Dessverre ser man ikke det i Senterpartiets forslag til alternativt budsjett i år, hvor de nok en gang bekrefter at de er et høyskatteparti som kommer til å gjøre Norge mer oljeavhengig.