Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-02:
Vår skattelovgivning er meget omfattende, men også meget nødvendig. Skatteloven gir grunnlaget for den direkte beskatning, som gjelder ca. halvparten av det offentliges inntekter. Samfunnet vårt er helt avhengig av solide skatteinntekter, og vi trenger en mest mulig oppdatert og brukervennlig lovgivning for å få dem. Skatteloven stiller krav til hele den norske befolkning og til hele næringslivet. Lovgiveren må ut forme loven slik at den er tjenlig for både det offentlige og skattebetalerne. Jeg er glad for at Odelstinget i dag står sammen om å erstatte vår gamle skattelovgivning med en moderne og framtidsrettet lov. Med ikrafttredelsen fra neste år vil den nye loven få en samtidig start med det nye århundret, og den gamle skatteloven av 1911 utløper samtidig med det inneværende århundret. Dette er på alle måter passende. Så kan vi heller avstå fra ambisjonene om at den nye loven skal gjelde for hele det neste årtusen. Behovet for atter en ny skattelov vil nok oppstå igjen om noen generasjoner. Men det dreier seg i alle fall om meget langsiktig lovgivning, og tverrpolitisk enighet om det er svært positivt. Den gamle skatteloven av 1911 var en betydelig skattepolitisk reform og kom til etter et omfattende faglig og politisk arbeid. Stortinget debatterte saken i ukevis sommeren 1911, før vår den gang unge kong Haakon VII kunne gi sanksjon i statsråd 18. august 1911. Den første kommentarutgaven var tynn som en flis sammenlignet med de mursteiner som produseres i dag. Det er stadige endringslover og forskrifter, rettspraksis og ligningspraksis som har fått skatteregelverket til å vokse til det noen vil kalle mammututgaver. Det bør være en viss trøst at alle land med moderne og omfattende skattesystemer må operere med detaljerte, skrevne bestemmelser og anvisninger på området. Alternativet er ufullstendig og uklar regulering med omfattende tolkningstvil. Da er det bedre med omfattende, skrevne regler som gir mindre uklarhet og mindre tolkningstvil. De norske løsninger er ikke mer voluminøse enn at vi kan være bekjent av dem, sammenlignet med andre lands skatteregulering. Lenge før 1911 var det etablert et grunnleggende demokratisk prinsipp om folkets selvbeskatningsrett. Ut øvelsen av beskatningsmyndigheten etter Grunnloven er en av Stortingets viktigste funksjoner. Dette gjelder dels fordi de folkevalgte representanter skal bestemme de midler som folket må yte i form av skatter, dels fordi skatteinntektene gir grunnlaget for de offentlige virksomheter og tiltak som Stortinget og Regjeringen ellers bruker mesteparten av sin tid på. Vedtakelsen av en ny skattelov i denne sal er ikke bare formell teknikk, men en bekreftelse på at vårt demokrati virker på et fundamentalt område. Utviklingen av skatteloven etter 1911 er det unødvendig å gå igjennom her. Resultatet av endringsprosessene i nær sagt hver eneste stortingssesjon var blitt et lappverk med svak innebygd struktur og med dårlig leservennlighet. Vi var derfor klart kommet til et stadium hvor en ny og moderne lov bør avløse den gamle. Dette gjelder selv om den nye lov ikke inneholder skattepolitiske, materielle endringer av betydning, men bare kodifiserer de tidligere fastslåtte løsninger. Finanskomiteen har sluttet seg til behovet for en teknisk lovfornyelse uten å gå inn i skattepolitiske diskusjoner om de løsninger som ligger i den gamle lovgivning. Slike diskusjoner kunne fort ha blitt ødeleggende for Stortingets arbeid med saken, fordi det jo ligger et hav av skattepolitiske temaer nedfelt i loven. I stedet er det enighet om å holde seg til den tekniske utforming, nemlig å gi en ny skattelov med samme materielle innhold som den tidligere lovgivning, men med en oversiktlig struktur og en ryddig og konsekvent språkføring. Det er derfor, som vi har sett, ikke behov for noen omfattende debatt om saken her i dag. Jeg har gode forventninger til den nye loven. Den bør gjøre forholdet mellom skattyterne og skatteforvaltningen lettere, ved at løsningene er tydeligere og lettere å finne fram til og forklare. På enkelte punkter har komiteen funnet svakheter og skjønnhetsfeil i departementets utkast. Dette er rettet opp i forståelse med departementet. Det er en fullt omforent lov som nå vedtas. Utfordringen vil heretter ligge hos brukerne, dvs. skatteforvaltningen, skatterådgiverne og skattyterne selv. Jeg regner med at de alle vil ha god nytte av hvordan den nye loven er utformet. Riktignok er skattytere flest sjelden egentlig begeistret over ny skattelovgivning, unntatt når den gir dem nye lettelser. Det gjør ikke denne loven, men så pålegger den da heller ingen nye skattebyrder. Skattyterne får i stedet tilgang til en systematisk oppbygd lov som det burde være lettere å forholde seg til. Før ikrafttredelsen kommende nyttår må vedtatte skattelovsendringer etter fremsettelsen av proposisjonen om ny skattelov inkorporeres i den nye loven. Jeg viser også til det som er sagt i komiteinnstillingen om inkorporering av konsernforskriften i loven, som også saksordføreren var inne på. Dette vil bli ivaretatt ved en proposisjon til høsten. Så er det opp til oss som bevilgende og utøvende myndigheter å anvende skattemidlene så forstandig og rettferdig at skattesystemet alt i alt er til skattyternes beste. Respekten for skatteloven avhenger ganske mye av at folk føler at de midlene de har gitt, blir brukt til gode formål. Respekt for skatteloven betyr langt på vei respekt for vårt politiske system og for folks evne til å forstå systemet. Uenighet om enkelthetene må vi leve med. Men generelt har vi her en pedagogisk oppgave som det nok bør satses mer politisk energi på. Ny skattelov gir oss politikere en anledning til å markere at beskatningen er til for folkets skyld. Folk har rett til å stille krav til oss når vi gjennom skattelovgivningen stiller ganske store, men nødvendige krav til dem. En solid og servicepreget offentlig sektor og vel overveide bevilgningsvedtak er det beste svaret vi kan gi på folks selvsagte krav om å få valuta for sine skattepenger. I Stortinget og Regjeringen ligger det et stort ansvar for å gi folk slik valuta. Folk fortjener en ny skattelov, og jeg er glad for at Odelstinget bidrar til det i dag.