Bent Høie (Høyre), 2003-06-05:
Jeg vil innledningsvis vise til saksordførerens innlegg og innledende merknader til dette Dokument nr. 8-forslaget, og slutter meg helt til det. Det som Senterpartiet gjør gjennom dette forslaget, er i realiteten å invitere til omkamp om en vesentlig del av helsereformen på et område som berører helt sentrale deler både av denne reformen og den måten som en organiserer og styrer helsevesenet på. Det en kan si, er at ut fra den debatten som vi hadde der, kan en både ha respekt og forståelse for et standpunkt som går på at en da mente at fylkeskommunen var det rette forvaltningsorganet for sykehusene. Men når en nå mener at Stortinget etter reformen skal omgjøres til et fylkesting, der en skal diskutere spørsmål som angår avdelinger på enkelte sykehus, er det å gå i en fullstendig gal retning. Hva er det som gjør at Stortingets 165 representanter skal ha noen forutsetninger for å ta stilling til om et tilbud på lokalplan skal være en fødeavdeling eller fødetilbud, når en har et styre som har en lokal forankring i det regionale helseforetaket og en har åpne prosesser som fører fram til beslutninger. Stortinget bør ikke overta, og har heller ikke forutsetninger for å overta, fylkestingenes rolle. Hvis en ser på hvorledes situasjonen var i fylkestingene og rundt omkring i fylkeskommunene da staten overtok, ser en at situasjonen var den at en faktisk hadde startet en prosess som innebar at en flere steder hadde overlatt denne type vurderinger, som Senterpartiet nå ønsker å flytte inn i Stortinget, til sykehusenes styrer. Dermed går en tilbake igjen til den situasjonen som en hadde lenge før staten overtok sykehusene, og før den prosessen fylkeskommunene selv hadde startet på. Når en trekker fram innskrenkninger i tilbudene, som er ett av temaene som Stortinget skal ta stilling til, må en spørre Senterpartiet om f.eks. det å sommerlukke et tilbud i forbindelse med ferieavvikling vil være et tema for Stortinget. Det som er realiteten, er at den ansvarsreformen som en har gjennomført, er i ferd med å vise veldig gode resultater. En ser reduksjon i ventetid, en ser reduksjon i ventelister, og en ser at helseforetakene er i ferd med å få både oversikt over og styring på økonomien. Stortinget skal selvfølgelig ha føringen i de nasjonale helsepolitiske spørsmålene. En skal ta standpunkt til de overordnede spørsmålene, og en skal være med på å utforme helsepolitikken. Men at Stortinget på en måte skal gripe inn i det ansvaret og den frihet som helseforetakene har, og på den måten smuldre opp den reformen som nå er til beste for pasientene og gir resultater, kan en ikke være med på. Eksempler på føringer vil jo være de føringer som Stortinget gav i forbindelse med akuttmeldingen, når Senterpartiet her trekker fram spesielt tilbudet til de fødende. Der gav Stortinget klare føringer på hvordan dette skal håndteres. Det regner en med at helseforetakene forholder seg til, og at eventuelt helseministeren påser det i foretaksmøtene. Men det er nå slik at disse føringene var også Senterpartiet med på. Det er grunn til å spørre Senterpartiet om de nå mener noe annet enn det de mente da vi behandlet akuttmeldingen, for ut fra den aksjonsrettede virksomheten som partiet er med på land og strand rundt, kan en nesten tro at de nå har tatt et annet standpunkt.