Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-03-20:
Dette er jo i realiteten noen viktige, men ganske små endringer i straffegjennomføringsloven. Det er ingen tvil om at hovedtrekkene i loven fortsatt ligger fast. Endringsforslaget gjelder derfor bare sider ved loven, der det er klare mangler eller behov for helt nødvendige forbedringer. Jeg er igjen veldig glad for at vi har en forholdsvis bred oppslutning om disse størrelsene. Jeg tror at det er viktig for legitimiteten til straffegjennomføringsarbeidet. I arbeidet med å nedbygge soningskøen – som vi er godt i gang med, den går heldigvis godt nedover nå – vil det også være aktuelt å endre straffegjennomføringsloven ytterligere. Det viktigste forslaget vil være å innføre elektronisk kontroll som en del av straffegjennomføringen og en del andre forslag som Odelstinget og flere er blitt kjent med, bl.a. gjennom proposisjonen som gikk i statsråd sist fredag. Det er den andre delen av oppfølgingen av køarbeidet. Så nå er det levert massivt, både med nye plasser og også med lovmessige grep som gjør at vi har veldig optimistiske prognoser på at vi nå skal kunne klare denne jobben innenfor det som har vært vår ambisjon. Jeg vil også nevne at Regjeringa nå jobber aktivt med stortingsmeldinga om kriminalomsorgen, som vi kommer til å presentere i løpet av 2008, som nettopp beskriver hvordan kriminalomsorgen skal være de kommende åra. Det er en spennende debatt som jeg for så vidt håper politikere og andre kan delta i før den kommer i Stortinget. I arbeidet med meldinga legger jeg derfor opp til en bred politisk debatt, en dialog som jeg håper kan bli både visjonær og opinionsdannende, og som kan føre til en klar styrking av straffegjennomføringen. De endringer som vi behandler her i Odelstinget i kveld, og den behandlingen som komiteen har, gir et godt grunnlag for å ta et stort grep innen kriminalomsorgen, nettopp ved at vi ser verdien av å kunne samle oss rundt viktige størrelser og ha bred politisk enighet. Jeg vil igjen understreke at Regjeringa ikke bare legger opp til å sikre flertall for de endringene vi gjør, men at vi faktisk har bred politisk oppslutning rundt dette. Når det gjelder disse konkrete endringene som er foreslått, og som gjelder vandel, kan jeg vel enkelt og greit slutte meg til det som representanten Dørum påpekte nå. Jeg mener at det er en god avbalansering mellom flere hensyn. Jeg syns også det er viktig å understreke i det attestsamfunnet vi er i ferd med å utvikle – det er et ønske om attester i nesten alle kriker og kroker – at vi også må gi folk som har sonet og gjort opp for seg, en mulighet til å komme tilbake til samfunnet og kunne fylle en rolle. Det må også gjelde for kriminalomsorgen. Når det gjelder spørsmålet om varsling, er det slik at Stortinget innførte ved vedtakelsen av straffegjennomføringsloven en plikt for kriminalomsorgen til å varsle fornærmede eller dennes etterlatte om tidspunkt for permisjoner, avbrudd i straffegjennomføringen og løslatelse fra fengselsstraff. Hensikten med varsel er at fornærmede eller dennes etterlatte kan forberede seg på muligheten for å påtreffe domfelte. Den endring som nå gjøres, er jo en avveining mellom fornærmedes og domfeltes interesser. Det kan være vanskelige avveininger, men jeg har lagt vekt på at det ikke skal innføres varslingsregler som er mer inngripende overfor domfelte enn det som er strengt nødvendig, for i rimelig grad å ivareta interessene til både fornærmede og dennes etterlatte. Jeg er glad for at justiskomiteen slutter seg til forslagene, sjøl om jeg observerer at Fremskrittspartiet og Høyre på enkelte punkter vil gå lenger. Med forslaget ønsker jeg ikke å stenge døren for en eventuell senere utvidelse av varslingsreglene eller en grundig politisk debatt om dette. Etter mitt syn er det imidlertid riktig å gå skrittvis fram. Vi vil vinne erfaringer med nåværende regler og samtidig selvfølgelig gjennomføre oppfølgingen av Fornærmedeutvalgets innstilling. Det tror jeg er veldig viktig. Jeg mener at Fornærmedeutvalgets innstilling i utgangspunktet er godt balansert. Man skal i hvert fall tenke seg grundig om før man begir seg inn på en rettsstilling overfor de fornærmede som vil gi dem partsinteresser, først og fremst fordi det vil være en byrde for ofrene sjøl, og fordi norsk strafferett ikke skal bæres fram av de fornærmede. Jeg syns derfor de betraktninger som representantene Dørum og Dahl gjør seg, har mye for seg, uten at jeg nå har lyst til å konkludere på dette feltet. Men jeg må jo si at jeg syns at det partssammensatte utvalget som Fornærmedeutvalget faktisk var, har kommet fram til mange gode forslag, som det absolutt er grunn til å se på, og som jeg vil love Stortinget, Odelstinget og de rette organer å komme tilbake til så raskt som mulig.