trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2017-12-18:
Det sies at innvandrerungdom får beskjed om at de aldri blir norske nok. Ja, det er mulig det er noen som gir slike beskjeder, men det er i hvert fall ikke Fremskrittspartiet. Det har aldri vært en eneste Fremskrittsparti-politiker som har fortalt innvandrerungdom at de ikke blir norske nok. Det som er problemet i innvandrermiljøer, er at de blir fortalt at de er blitt for norske. Det er et problem som Fremskrittspartiet tar på alvor, og det er et problem som krever en innsats. Det handler om å tørre å se på utfordringene og å tørre å berøre det som kan være vanskelig. Der har Fremskrittspartiet absolutt gått foran, nettopp for å hjelpe unge innvandrerjenter spesielt, som har havnet i en veldig vanskelig situasjon i Norge. Det er klart at når en har Sverige som det beste eksemplet på hvordan integrering og innvandring skal gjennomføres, skjønner jeg at det kan gi seg slike utfall. Men for vår del er det om å gjøre å peke på dem som har ansvaret. Vi mener at dersom man er kriminell, har man selv ansvaret for det, mens en kanskje i Sverige og i SVs rekker alltid vil peke på at det er storsamfunnet som har sviktet når noe går galt. Jeg tror ikke vi kommer noe lenger av ikke å peke på dem som faktisk har ansvaret, og det er stort sett de kriminelle selv. Det jeg pekte på i mitt innlegg i sted, var at vi faktisk har tatt gode grep for å kutte ned på tiden før man blir bosatt i en kommune. Da SV og Arbeiderpartiet satt i regjering, var spørsmålet i hvilken grad man kunne tvinge kommunene til å ta imot – for de evnet ikke å komme med riktig tiltak, slik at kommunene ønsket å ta imot. Det har denne regjeringen fått til, og det er kanskje noe av det beste vi kan gjøre for god integrering. Spørsmålet mitt til SV var da hvorfor SV ikke tok slike grep da de satt i regjering – ikke hvor mange forslag de har kommet med etter at de satt i regjering, for det blir litt mindre interessant. Det er dobbeltmoral at man mener én ting når man sitter i regjering, og noe annet når man ikke sitter der. At Arbeiderpartiet i dag faktisk er ute og sier at de nå skal begynne å lage en helhetlig og konkret innvandringspolitikk, bør fortelle de aller fleste at de ikke har det. For hvis de hadde hatt det, ville ikke Jonas Gahr Støre ha hatt noe behov for å gå ut i VG i dag og si at det skal lages. Den vinglingen som vi har sett fra Arbeiderpartiet det siste halve året, er nok grunnen til at man nå må sette seg ned og lage politikken på nytt. Men dette skulle ha skjedd før valget, ikke rett etter valget – det hadde vært mest fair overfor velgerne.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
SV og Venstre deler mye av synet på det sosiale ansvaret, den tidlige innsatsen og at kommunene er viktig i førstelinja i offentlig sektor. Helsesøstre, jordmortjeneste og psykologer er viktig i kommunene, men vi er alle enige om at det har vært altfor få. I 2013, etter at SV hadde sittet åtte år i regjering, ble det 13 færre helsesøstre i Norge. Nå, etter fem budsjetter med et borgerlig flertall, er det bevilget nesten én milliard mer, og det er ansatt over 500 flere helsesøstre, jordmødre og psykologer, uten øremerking. Hva var det som gikk feil i den rød-grønne regjeringa da en gikk nedover i antall og ikke oppover?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Jeg registrerer at Arbeiderpartiet skriver mye om at de ønsker en tillitsreform i offentlig sektor. Kommunene utgjør vel drøyt 40 pst. av offentlig sektor. Jeg antar at Arbeiderpartiet har en form for mistillit til offentlig sektor når de ønsker en type tillitsreform. I dag har vi en plass mellom 5 000 og 7 000 lover, forskrifter og reguleringer for kommunal sektor, og det er et betydelig antall som vi her i Stortinget over tid har overlatt til kommunesektoren å forholde seg til. Arbeiderpartiet har ca. halvparten av norske ordførere, så spørsmålet er egentlig: Er det alle ordførere en har tillit til, eller gjelder det dem som en selv ikke har ute i kommunene, i og med at en ønsker en type tillitsreform?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Jeg vil tilbake til 1964, da vi hadde forrige kommunereform. Da hadde vi nylig gått over fra hest og kjerre som ambulansetransportmiddel, til bilbasert ambulanse. Kommunereformen da var initiert mye ut fra at vi skulle bygge ungdomsskoler, men vi skulle også ruste oss med en teknisk sektor som skulle bygge ut boligfelter, bl.a. Og det har vi fått på plass. Nå står vi overfor en digital revolusjon der det er mulig å gjøre mye med forvaltning, basert på et større innbyggertall enn det var på 1960-tallet. Jeg hørte representanten Greni refererte til at bare 51 kommuner har fått vekst etter at den nye tilskuddsordningen for kommunene ble revidert nå. Men alle disse kommunene har jo vært presset siden 1964 når det gjelder å effektivisere. Synes representanten Greni det er solidarisk at noen skal ta et større ansvar enn andre?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Jeg takker for det spørsmålet. Vi deler åpenbart syn på utfordringene i Oslo sør. Jeg antar at det er det representanten Gåsemyr Staalesen aller mest henviser til. Representanten sier at Venstre ikke har sørget for det vi lovet under valgkampen. Det forstår jeg ikke helt, for vi fikk i dette budsjettforliket 10 mill. kr mer til nettopp områdesatsing i Oslo sør. Det lå fra før inne 30 mill. kr fra regjeringas side, så i sum er det 40 mill. kr. Det ligger i tillegg 30 mill. kr i justiskapitlet, så staten bidrar med 70 mill. kr til områdesatsing i Oslo sør. Så vidt jeg kjenner til, er det mer enn hva Oslo kommune selv bidrar med i Oslo sør. Det mangler en avtale mellom Oslo kommune og staten for å få på plass en ny områdesatsing i Oslo sør. Det må særlig Oslo kommune ta ansvar for, og sørge for at vi får på plass en avtale. Det vil også utløse mer midler.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Bedriftene der ute har fått mye hjelp fra Venstre, når det gjelder støtte til sosiale ordninger, bl.a. Jeg tror de føler at de får drahjelp. Når det gjelder disse eksplisitte virkemidlene for å få etablert flere bedrifter i distriktene, er det forskjellige veier dit. Et eksempel vi kan se til, er: Nå kommer Statkraft og Södra inn og skal bruke 500 mill. kr på å etablere et pilotprosjekt for bioraffinering på Tofte. Det vil bidra til at mange skogsentreprenører og mange skogeiere der ute i distriktene får avsetning på trevirke. Mange sagbruk får levert sagflis, som i dag hoper seg opp og hindrer kapasiteten på mange av disse sagbrukene. Vi er nødt til å se på virkemidlene framover: Hva er det som virker best for å hjelpe flest? Og vi må skape mer volum for også å skape flere industrielle arbeidsplasser der ute i distriktene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Nå er det vel ikke færre som får. Vi bruker mindre penger, men det er flere som får, det er flere å dele på. Det er en av utfordringene med dagens ordning. Det er den samme utfordringen som forrige regjering hadde – å måtte justere bostøtten fordi flere hadde behov. Venstre erkjenner at det er utfordringer i boligmarkedet for dem med lave inntekter – definitivt – med de prisene vi har nå. Derfor foreslår vi i vårt alternative budsjett å øke innsatsen for å bygge flere boliger til lavinntektsfamilier. Vi har foreslått mer støtte til leie-til-eie-ordningen, f.eks. Dette er viktige ordninger som vi må følge med på. Jeg kan innrømme at uansett om det er Venstre eller SV som sitter i regjering, så er det tøffe forhandlinger for at de som trenger det mest, skal få et så godt tilbud som mulig.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Først takk til statsråden for et godt samarbeid og for at vi trekker Norge i riktig retning. Det er bra vekst i kommuneøkonomien. Men det er også betydelig vekst i en annen del av kommunesektoren, og det er innenfor lover, forskrifter, reguleringer og øremerkinger. Jeg har spurt meg litt for oppigjennom de siste årene om noen kan gi meg et svar på hvor mange det er. Det klarer ingen å gi et svar på, men et sted mellom 5 000 og 7 000 er anslaget jeg får. Det høres litt mye ut. Oppi det hele er antallet jurister i norske kommuner på et minimum. Særlig i de minste kommunene er det svært få. Jeg hører statsråden i morgen får en rapport om øremerkinger, og det er jeg veldig glad for. Men hva med et utvalg for å frigjøre lokaldemokratiet fra den tvangstrøya som jeg tror mange lokalpolitikere opplever – at det er liten vits i(presidenten klubber) å sitte i et lokalt …(Presidenten avbryter.) (presidenten klubber) (Presidenten avbryter.)
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Jeg må starte dette innlegget med henvisning til representanten Nicholas Wilkinson fra Sosialistisk Venstreparti. Han snakker om et stort sort hull i kommunal sektor i Norge og henviser til en fullstendig mangelfull satsing på psykisk helse, som om det er noe nytt som har oppstått de siste årene. Jeg anbefaler representanten Wilkinson å ta én Red Bull mindre om morgenen og heller putte på litt mer penger og litt mer langsiktig innsats. De siste fire årene er det bevilget 1 mrd. kr mer til å styrke nettopp det Wilkinson fra SV etterlyste. Fra at det ble 13 færre helsesøstre i 2013, er det nå 500 flere stillinger i kommunal sektor. Det gjelder helsesøstre, jordmødre og psykologer, nettopp de som skal være i kontakt med dem som har behov for psykiske helsehjelp. I tillegg har psykologer fått henvisningsrett fra 2015, noe den rød-grønne regjeringa ikke greide å gi dem. PsykiskhelseProffene og Forandringsfabrikken er kommet inn på statsbudsjettet. De gjør en stor jobb der ute blant barn og unge og gir dem et språk og en forståelse av hva psykisk helse og psykisk uhelse er. For første gang i Norge har vi etablert en strategi innen psykisk helse. De fire flertallspartiene som råder nå, har greid den oppgaven. Sammen har vi også skapt flertall for en opptrappingsplan for psykisk helse rettet mot barn og unge. Jeg må bare si velkommen etter – 200 mill. kr til en opptrappingsplan er å lande på en annen planet. Det som sto igjen fra den rød-grønne regjeringa, var en folkehelselov og en frisklivssentral her og der. Det var en samhandlingsreform som i beste fall var halvgjort. Tiltakene innen psykisk helse og rus trer i kraft først fra i år. Det var mye å ta tak i etter den forrige regjeringa. Samhandlingsreformen er jo et sorgens kapittel i seg selv. Ambisjonen til de rød-grønne var å bygge 15 000 nye plasser i eldreomsorgen. Resultatet ble 2 000 plasser. Boligsamvirkene ble utelukket fra tilskuddsordninger, og en tok ikke i bruk mangfoldet eller alle aktørene for å bygge kapasitet. Her må det dynamikk til, og vi må ta alle aktører i bruk. Vi kan i tillegg legge til en opptrappingsplan på rusfeltet. 2,4 mrd. kr over fem år er mye penger, men det trengs mye der ute. Så 200 mill. kr – beklager SV, men det er å hoppe etter Wirkola.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Økonomi har vært tema for en stor del av debatten her, og det er ikke måte på hvor mye penger opposisjonen vil putte på, og hvor mye oljepenger den sittende regjeringa har smurt på. Men det var i årene fra 2006 til 2012, de rød-grønne årene, at statsbudsjettet ble doblet, fra 600 mrd. kr til 1 200 mrd. kr. Gullalderen i norsk offentlig økonomi har virkelig vært. Innenfor det tidsrommet fant ikke de rød-grønne rom for en veldig stor vekst til kommunesektoren. Så tenker jeg tilbake på bredbåndsutbyggingen som de rød-grønne organiserte. Til forskjell fra i Sverige, hvor en valgte en statlig utbygging, har vi heldigvis i Norge valgt en utbygging med markedsaktører, og vi har i dag en dekning på over 85 pst. i Norge, mens i Sverige er den på 70 pst. Så det er også et spørsmål om hvordan en bruker pengene. Når en snakker om at en har så mye penger, skal en i hvert fall være glad for at en brukte de pengene riktig.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Hvert år med borgerlig flertall har det blitt tatt imot flere kvoteflyktninger enn hva SV fikk til noe år i åtte rød-grønne år. Det er en av mulighetene som ligger der, i hvert fall for Venstre, til å ha litt større raushet og litt større hjertelag. Så ser jeg at SV foreslår å ta imot mange nå og foreslår en økning til Utlendingsdirektoratet på 23 mill. kr. Arbeiderpartiet foreslår 5,9 mill., mens Senterpartiet kutter 30 mill., både til Utlendingsdirektoratet og til UNE. Det er ikke noen vilje til å ta imot flere. Så spørsmålet er: Hvem skal SV samarbeide med for å ta imot så mange som en ønsker seg?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Representanten Greni henviste i sitt innlegg til at vår nasjonale kapasitet er viktig med tanke på hvor mange vi skal ta imot. På spørsmålet fra representanten Norunn Tveiten Benestad, som henviste til at Senterpartiet vil liberalisere deler av innvandringspolitikken, er det vel heller å si at den er nasjonalistisk, for Senterpartiet er det eneste partiet som står igjen i Stortinget og bare vil ta imot 1 000 flere, mens alle andre partier vil ta imot 2 120, eller flere. Da stusser jeg litt på Senterpartiet, for når det gjelder den nasjonale kapasiteten, sier alle kommuner der ute, alle mottak og alle, at de har kapasitet, at de kan ta imot flere. Vi burde utnytte det handlingsrommet. Men Senterpartiet roper heller etter vertskommunetilskudd til kommunene, og ikke etter å ta imot flere. Hva er logikken i det?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Takk for spørsmålet. Det at flere asylbarn fikk opphold, oppfatter nok Venstre som en liberalisering av regelverket. Jeg er lei meg for at Arbeiderpartiet aldri greide å foreta den liberaliseringen mens de satt i regjering. Snarere tvert imot, mange ble rett og slett satt på vent for å bli der. Det var jo Arbeiderpartiet som innførte vilkåret om midlertidighet for de enslige mindreårige asylsøkerne, som må vente til de blir 18 år på å bli sendt ut. Det er vanskelig å sammenligne disse to sakene. Det var Arbeiderpartiet som fjernet rimelighetsvilkåret og ville erstatte det med sårbarhetskriterier, som det er litt vanskelig helt å få tak på hva innebærer. Jeg hadde jo helst sett at Arbeiderpartiet ble med Venstre på å gjeninnføre rimelighetsvilkåret. Da hadde vi fått til en reell liberalisering også når det gjelder de enslige mindreårige asylsøkerne.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
For det første har Venstre fremmet et eget alternativt forslag, som vi først har stemt for. Så har vi stemt subsidiært for et flertallsbudsjett med regjeringspartiene. Vi hadde i vårt eget alternative budsjett forslag om å ta imot 3 000 flere kvoteflyktninger. Nå ble det 1 000 flere enn det regjeringa opprinnelig foreslo. I motsetning til Senterpartiet, som ikke foreslo noen flere, vil jeg si at det er et betydelig gjennomslag. Det er viktig også for mange distriktskommuner, som får nye innbyggere. Noen av dem får også noen nye arbeidsplasser. Når det gjelder frivillighet, kan en si at frivillighetskoordinatorene er det vi ikke fikk til. Vi fikk heller ikke økt tilskuddet til barnefamilier som bor i mottak. Men vi har fått ganske mange gjennomslag når det gjelder andre tiltak på frivillighetssektoren. Vi har f.eks. fått 20 mill. kr mer til Jobbsjansen, vi har aktivitetstilskudd til barn i asylmottak, vi har tilskudd til innvandrerorganisasjoner på 12 mill. kr. Så jeg synes at det er bra med gjennomslag(presidenten klubber) her for(presidenten avbryter) (presidenten klubber) (presidenten avbryter)
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
For det første deler Venstre bekymringen som SV har, knyttet til de mottakene som har gjort en veldig god jobb. Men det er også en utfordring at det nå kommer færre asylsøkere til Norge. Av den grunn må vi også se på den totale kapasiteten. Så er det også muligheter for å tenke nytt. Da vi tok imot så mange i 2015, ga det oss noen nye aha-opplevelser, bl.a. knyttet til teknologi og hvordan vi organiserer mottaksapparatet. Vi ser at det er muligheter for å organisere dette for framtida, da det er store muligheter for at det kommer slike tilstrømninger til Norge som det kom i 2015 – enten grunnet krig og konflikter eller at det rett og slett er klimakatastrofer som fører til migrasjon og flyktningkriser. Vi må forberede oss på at det er bølger som vil komme igjen, og da må vi gjøre ting bedre. De nye mottakssentrene er vi åpne for å prøve ut. Vi ser at det er utfordringer med dem, men det går vi inn i med åpne øyne.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Som statsråden også var inne på: Tilstrømningen av asylsøkere til Norge har vært svært lav i inneværende år. Men det er ikke gitt at det blir sånn framover. Et par sannsynlige scenarioer kan være at EU blir enige om en mye mer forpliktende fordeling enn de har greid så langt. Det er jo en del EU-land som ikke tar imot noen. Det andre scenarioet, som kanskje er det som er mest faretruende nært, er at Italia og Hellas slutter å betale transittland for å holde tilbake flyktningstrømmer. Uansett vil begge deler kunne påvirke, men er det noen av disse scenarioene som statsråden frykter mer enn andre?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Presidenten hadde noen hyggelige ord til oss representanter og andre under julelunsjen i dag om at når to skal bli tre, kan det gå ut over både nattesøvnen og – jeg tror faktisk han sa – romansen. Representanten Rigmor Aasrud refererte til det i et tidligere innlegg, og jeg registrerer at det er en viss nysgjerrighet rundt den nye romansen som kanskje skal oppstå på nyåret. Jeg vil si at i hovedsak er det et fornuftsekteskap mer enn at det er noen stor romanse knyttet til det. Vi har samarbeidet mye gjennom fire år, og jeg må bare registrere at det har skjedd mye fornuftig. Vi har hvert år tatt imot flere flyktninger enn det de rød-grønne greide å gjøre. Dagens regjering har vært veldig god til å integrere og også veldig god til å uttransportere – i motsetning til hva den rød-grønne regjeringa var – noe Venstre synes er helt riktig. De som ikke skal ha opphold her, skal ut. Det er veldig mye fornuftig her, og jeg tror at vi ikke har mer å tjene på å gå inn enn på å stå utenfor akkurat på dette området – mye av fornuften er tatt ut. Så får vi jo se. Det er alltids noe å forhandle om. Det som overrasker meg i debatten i dag, er nok mer Arbeiderpartiets forsøk på å være både streng og litt mer liberal. Det handler mer om det som jeg hører at man nå begynner å snakke mye om, rekruttering av arbeidskraft og at en skal løse utfordringer vi står overfor innenfor velferden, ved å hente inn flere og få dem i arbeid. Det er veldig bra. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet i større grad begynner å snakke om det, ta i bruk Jobbsjansen, få folk raskt i arbeid og integrere raskere. Jeg håper at det er nye toner fra Arbeiderpartiet, og at det er mulig å hente støtte fra Stortinget i enkelte saker i dette fornuftsekteskapet. Det blir i hvert fall ikke en form for tvangsekteskap, som jeg opplevde at SV var i da en statssekretær fra Arbeiderpartiet uttalte seg på lykke og fromme om hvor streng politikk Arbeiderpartiet hadde. Jeg synes det er langt mer ærlig at vi har en statsråd som faktisk står for den politikken som regjeringa fører.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-18:
Dette er en svarreplikk til Arbeiderpartiet. Det er ikke ukjent at Venstre aldri var for å oppheve rimelighetsvilkåret. Det var Arbeiderpartiet som ga regjeringa flertall for det. At vi går inn i regjering og tror vi skal få opphevet det, er ikke nødvendigvis en ambisjon vi tror det er mulig å få oppfylt i en mindretallsregjering akkurat. Det er en oppfordring til Arbeiderpartiet om at en er med på det, og snur. Det er en mulighet man har, og man kan jo bruke jula til å tenke på det.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Det er to feil i spørsmålet som stilles. Veksten under den rød-grønne regjeringen var på 2,5 pst. i perioden 2006 til 2013. Fra 2014 til 2018 anslås veksten til 1,9 pst. Kommuneøkonomien var altså 0,6 prosentpoeng bedre under den rød-grønne regjeringen enn under den blå-blå regjeringen. Det samme gjelder hvis man ser på de frie inntektene. Det skyldes i stor grad at det er de to siste årene Høyre har et forferdelig dårlig kommuneopplegg. Så til spørsmålet. Spørsmålsstilleren tar feil. Arbeiderpartiet har aldri ment at det er ungdom som skal dekkes av startlånet. Startlånet skal gis til dem som er utenfor det markedet som den private finansieringen er til. Det framkommer helt klart av startlånsordningen i Husbanken at de som er vanskeligstilt, de som ikke har mulighet til å komme inn på det private lånemarkedet, er de vi skal møte. Det er helt klart slått fast at ungdom ikke hører med i den prioriteringsgruppen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Det er iallfall et tegn på ansvarsfulle kommunepolitikere som husholderer med pengene sine. Jeg regner med at representanten Engen-Helgheim også er kjent med at resultatet som var godt for kommunesektoren i fjor, skyldes engangspenger som kom fordi man la om skattesystemet, og de pengene vil ingen fornuftige kommunepolitikere bruke i tiden framover. Erkjennelsen som Fremskrittspartiet og Høyre burde ha, er at veksten i de frie inntektene de neste årene er anslått til 0,3 pst. Det er svært lavt og gjør at kommunene kommer i en svært krevende situasjon. Det er bra at kommuner kommer ut av ROBEK-listen, men det sier ingen ting om det tjenestetilbudet som er der. Du får ikke et bedre sykehjemstilbud av at kommunen din er kommet ut av ROBEK-listen. Du får ikke hjemmehjelp, og du får ikke barnehageplass selv om kommunen din har kommet ut av ROBEK-listen. Det er tjenestene vi må se på. ROBEK-listen er et godt virkemiddel for å ha økonomisk styring, men tjenestene kommer ikke bare av om du er på eller av ROBEK-listen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Vi har stor tillit til både våre egne ordførere og andre, som gjør en formidabel jobb for å få kommunesektoren til å henge sammen, men jeg tror vi må erkjenne at vi i statlig sektor, og også overfor kommunene, driver et målregime som ikke nødvendigvis er til det beste. New Public Management-tanken har fått for stort innslag, og det er for mye tellekanter og måling av antall. Jeg tror at vi i mye større grad burde legge vekt på de ansattes kompetanse når det gjelder hvordan man klarer å løse oppgavene, og ikke være så detaljstyrende som det vi er. Her tror jeg vi har mye å lære, både de som sitter i posisjon, og vi som sitter i opposisjon. Vi burde legge mindre vekt på alle målingene våre og mer vekt på den kompetansen som de ansatte ute i kommunesektoren – og for så vidt også i statlig sektor – har.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Jeg har to spørsmål til statsråd Sanner. Det ene dreier seg om realveksten, som stadig presenteres som sterkere enn under den rød-grønne regjeringen. Jeg har et konkret spørsmål til statsråd Sanner: Kan han bekrefte at de samlede inntektene for kommunesektoren fra 2014, da statsråd Sanner tok over, og fram til og med det statsbudsjettet vi debatterer i dag, er på 1,9 pst., og at tilsvarende tall for de frie inntektene er 1,5 pst.? Det er det som gjelder kommunesektoren. Så lurer jeg på om lønnsutviklingen for statlige toppledere, som var på 7,9 pst. i 2015 og på 4,8 pst. i 2016, i en periode da alle andre lønnsmottakere viste moderasjon, er noe statsråden slår seg på brystet av?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Da lar jeg statsråden få lov til å svare på det andre spørsmålet jeg stilte. Jeg registrerer at han ikke vil svare for 2018 når han presenterer tall for vekst i kommunesektoren – det er det jo en grunn til. Men da spør jeg igjen: Er statsråden fornøyd med den veksten som har vært i lederlønninger i offentlig sektor, som statsråden har ansvaret for, på 7,9 pst. i 2015 og 2016? Er det en villet vekst, eller er det statsråden som ikke har kontroll?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Hvert år bevilges det mer penger til kommuner, sies det. Ja, det skulle bare mangle. Hvilken statsråd og hvilken regjering ville gjøre det motsatte? Pensjonskostnader øker, lønninger øker, demografien endrer seg. Så det at det blir mer penger til kommunesektoren år etter år, er ganske normalt. Men jeg registrerer at ingen av regjeringens representanter eller våpendragere her i salen vil snakke om 2018. Det er et kommunebudsjett som det står i stortingsproposisjonen at vil gi et handlingsrom på 300 mill. kr – så trekker man vekk økningen i egenandel for ressurskrevende brukere, og så er man på null. I tillegg kommer det en regning fordi maskinskatten endres, noe som kommunene må planlegge for i framtiden. Så jeg skjønner godt at man ikke ønsker å snakke om 2018, men bruker noen nye beregninger for det vi har lagt bak oss. Jeg har lyst til å si noe om to andre ting. Staten er en stor arbeidsgiver. Statsråden har et stort ansvar for at lønnsoppgjørene i staten bidrar til den samfunnsutviklingen som vi ønsker oss. I tidligere statsbudsjetter har det vært mye dokumentasjon knyttet til dette – i statsbudsjettet. Det er nok rasjonalisert bort. Men det går an å finne tall i andre dokumenter, og jeg må si at jeg er bekymret for den lederlønnsutviklingen som statsråden kommenterte i vår replikkveksling. Det er store lønnspålegg til ledere i staten, og jeg synes at statsråden virker som hun tar noe lett på det. På samme måten er det altså en negativ utvikling når det gjelder likelønn i statlig sektor. Det er ikke bra. Vi trenger en regjering og en statsråd som prioriterer likelønn i lønnsoppgjørene, og det er vanskelig å kunne se at det har skjedd i den siste tiden. Til slutt har jeg lyst til å utfordre statsråden til å si noe om en sak som ikke har fått stor oppmerksomhet i dette budsjettet, men som er ganske alvorlig. ESA har tatt opp en sak med Norge der man sier at skattefritaket som kommuner, fylkeskommuner og helseforetak har, skal regnes som offentlig støtte. Dersom ikke regjeringen står imot, vil dette bety en massiv privatisering av offentlig sektor i Norge. Vi tvinges i så fall til å være dem som går først i Europa. Det er det ingen grunn til. En regjering som har sagt at man skal bruke handlingsrommet i EØS-avtalen, burde virkelig stå opp for dette, si at det er uaktuelt for Norge å følge det ESA tar opp, og sørge for at vi fortsatt kan drive offentlig sektor på samme måten som vi har gjort før. Dette er alvorlig, og det vil bety mye for hele organiseringen av offentlig sektor hvis vi ikke står opp mot ESA i denne saken.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Vi hører fortsatt regjeringspartienes representanter her kun snakke om 2016 og 2017. Men det er altså sånn at når kommunene nå får 3,6 mrd. kr, går det vekk 2,6 mrd. kr til demografi og pensjon. Da er det igjen en milliard, og så støtter vi opptrappingen på rusfeltet, vi støtter tidlig innsats i barnehage og skole, og vi støtter forebyggende tiltak for barn og unge og familier. Men da er det igjen 300 mill. kr, og det er akkurat den samme summen som man belaster kommunene med, i merutgifter for de ressurskrevende brukerne. Da må det være lov å si at det går an å prioritere annerledes, sånn som de andre partiene har gjort. Så til Trellevik: Ja, vi kutter i de private barnehagene, for vi ønsker å kunne stille krav til de barnehagene, om bl.a. åpningstid. Det er det ikke nå, og da får de faktisk mer betalt for oppgavene enn de kommunale. Det er ikke riktig.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Det er ikke noen tvil om at vi skal ha en streng, rettferdig og human innvandringspolitikk. Men det krever at regjeringen sørger for den rettferdigheten som er viktig, sørger for at saker blir behandlet på en sånn måte at mange organisasjoner ikke setter spørsmålstegn ved hva Norge driver med, der vi ser at unger som får behandlet asylsøknaden sin, ikke får barnefaglige vurderinger – i hvert fall mangler det i veldig mange av vedtakene. Det gjør oss bekymret. Derfor har vi måttet korrigere kursen, ikke vår egen, men vi ønsker å korrigere regjeringens kurs, nettopp fordi vi ser at saksbehandlingen har blitt annerledes enn det vi forutsetter når vi behandler saker i Stortinget. Derfor så vi oss også nødt til å måtte inndra den fullmakten statsråden hadde overfor sine underliggende etater, nettopp fordi vi så at det gikk i en retning som ikke var i samsvar med det vi vedtok da vi behandlet saken her i Stortinget.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
For det første kan ikke representanten Ørmen Johnsen lese meg som at vi går i en liberaliserende retning. Det er ikke riktig. Hennes medrepresentant fra Fremskrittspartiet har jo sagt at forslaget vårt er som å slå inn åpne dører. Det er en justering som er i tråd med det Stortinget vedtok da asylforliket ble inngått her på Stortinget. Ja, vi vil sørge for at flere kommer i arbeid. Nettopp derfor styrker vi Jobbsjansen med 50 mill. kr. Det er helt grunnleggende for at flere skal komme i arbeid. Og som jeg sa helt til slutt i mitt innlegg: Vi er nødt til å sørge for at de som har utdanning, kan få godkjent utdanningen sin, og at vi kan ha realkompetansevurdering av flere, for mange kommer til Norge og har utdanning. Jeg er helt sikker på at klarer vi det, vil vi ha bruk for veldig mange av dem i eldreomsorgen, i det offentlige. Mange av dem gjør en svært god jobb også i privat næringsliv. Så her er det mange muligheter for å løse det som er den store utfordringen for Norge i tiden framover, nemlig at vi har nok arbeidskraft til å løse de store oppgavene.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Jeg tror representanten Engen-Helgheim skal synes det er bra, jeg, at vi hører på de organisasjonene som jobber med å ivareta folks interesser. Det gjelder enten det er norskfødte folk eller folk som har kommet til landet, som trenger vår oppmerksomhet. Dette ville vært et helt annet samfunn hvis vi valgte å overse mange av de frivillige organisasjonene som har talspersoner for grupper i Norge. Jeg trodde også Fremskrittspartiet, som var for folk flest, syntes det var bra. Når det gjelder vårt arbeid med innvandringspolitikken, er det preget av et Europa i endring. Det er store endringer i den europeiske politikken. Blant annet var det et toppmøte i EU for bare noen dager siden der man diskuterte helt nye løsninger for asyl- og innvandringsfeltet. Det ville være å stille seg helt bakerst på perrongen hvis man ikke sørger for å følge med på det som skjer ute i Europa, og å ha politikk som er i samsvar med det som skjer ute i verden.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Venstre og Ketil Kjenseth står sammen med de fleste partiene her i Stortinget om å be om at statsråden skal behandle noen saker på nytt igjen. Jeg registrerer her at representanter for regjeringen definerer det som en liberalisering av innvandringspolitikken. Representanten Kjenseth og Venstre har jo tidligere erfaring med å gjøre tilsvarende arbeidsoppgaver mot regjeringen. I 2014 ble det inngått et tilsvarende forlik knyttet til lengeværende asylbarn. Da gjaldt det om lag 330 barnefamilier, og jeg registrerte at den daværende statsråden klarte å gjennomføre dette på en rimelig grei måte. Da er spørsmålet mitt til representanten Kjenseth: Betrakter han det han var med på i 2014, som en innstramming av asylpolitikken eller som en liberalisering av asylpolitikken?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Når to blir tre, kan det bli både litt støy og bråk, sa stortingspresidenten da vi åpnet julelunsjen i dag. Når vi har hørt Venstres representant her forklare at Venstre fortsatt står fast ved at rimelighetsvilkåret skal innføres i lovgivningen, kan vi jo se fram til hvordan to blir tre i regjeringen, og hvordan politikken på det området kommer til å endre seg. Selv om både Høyre og Fremskrittspartiet hadde fått utsendt talepunkter der man skulle si at Arbeiderpartiets forslag førte til liberalisering, ga Venstres Ketil Kjenseth et ganske drepende svar på det i sitt svar på min replikk. Det Fremskrittspartiet og Høyre var med på for tre år siden, var en langt mer liberaliserende politikk enn det de forslagene som statsråden nå driver og klundrer med å få på plass lovgivning for i sitt eget departement, tilsier. Jeg og Arbeiderpartiet mener at noe av det aller viktigste vi kan gjøre for dem som kommer til Norge, er å sørge for at de får seg et arbeid. Derfor var jeg litt overrasket over representanten Tveiten Benestads innlegg, der hun sier at vi ikke satser på det. Jo, vi bruker faktisk 50 mill. kr mer enn regjeringen for å få folk ut i Jobbsjansen, som vi mener er et godt tiltak. Vi har også langt flere tiltak på området som ligger under arbeidsministeren, som også kan brukes. Så synes jeg det er rart at ikke flere reflekterer litt over den utfordringen mange møter i Norge når de kommer hit med utdanning. Voksenopplæringen på Gran, der jeg kommer fra, hadde jeg et møte med for ikke så lenge siden. Det kommer syrere med høyere universitetsutdanning. De lærer seg norsk på rekordtid. De har fransk, de kan arabisk, de kan ofte flere fremmedspråk, men de kan ikke engelsk, og da er det stopp. De kommer ikke videre i utdanningsløpet før de har klart å lære seg engelsk tilsvarende det man har gjennomført etter grunnskole i Norge. Et slikt eksempel mener jeg statsråden burde ta tak i for å sørge for at flere kunne komme seg videre, få den nødvendige tilleggsutdanningen for å kunne fungere i det norske samfunnet. Det ville gjøre at flere kunne være aktive deltakere, ikke bare passive mottakere av stønader, og det er vel nettopp det vi ønsker oss. Hvis regjeringen føler at det er idétørke, bidrar vi gjerne med flere ideer. Det har vært mange gode forslag om dette tidligere. Jeg tror f.eks. det å satse mer på NOKUT og realkompetansevurderinger er noe som kunne gjøre at flere kom tidligere ut i vanlig arbeid, og det ville vært bra for alle.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2017-12-18:
Det var representanten Ørmen Johnsen som egentlig fikk meg til å ta ordet, for det høres ut som om den eneste muligheten regjeringen har til å kunne påvirke hvordan dens underliggende organer skal drive saksbehandling, er ved å instruere. Jeg vil minne representanten Ørmen Johnsen om at det er noe som heter forskrifter. Dersom regjeringen har behov for å gjøre endringer i sin politikk, går det an å legge fram forskrifter. Men da må man også tåle at det er noen som har noen meninger om hvordan den forskriften skal være. Det har man ikke mulighet til når man instruerer, sånn som statsråden har gjort. Så til Venstre: Det blir spennende å se – etter at vi i dag har sett og hørt Venstre, som er så tydelig når det gjelder rimelighetsvilkåret – om det blir et fornuftsekteskap, eller om det blir et tvangsekteskap. Representanten har iallfall klargjort overfor Engen-Helgheim hva liberalisering av asylpolitikken er. Den har vi sett disse fire årene, og vi kommer til å se det også i tiden framover med Venstre i regjering.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2017-12-18:
Arbeiderpartiet har en ganske fantasifull historieskriving når de svartmaler situasjonen i Kommune-Norge. Sannheten er jo at utviklingen i kommuneøkonomien har vært bedre med Høyre i regjering enn den var med Arbeiderpartiet. I 2016 hadde kommunene det sterkeste driftsresultatet på ti år. Men Arbeiderpartiet har en stolt tradisjon for å blande seg inn i velfungerende private markeder, og det vil de også gjøre i boligmarkedet. Arbeiderpartiet har tenkt å bruke Husbanken slik at helt vanlig ungdom, som med noen år med sparing kan få realisert boligdrømmen, skal få egenkapitalen sin på statens risiko. Får Arbeiderpartiet viljen sin, skal altså ungdom snike foran dem som trenger det aller mest, og Husbanken skal operere som en ordinær bank på helt andre betingelser enn andre banker. Spørsmålet mitt til Arbeiderpartiet er da: Hvorfor vil Arbeiderpartiet at private banker skal ha strenge egenkapitalkrav, men at vanlige folk skal få egenkapitalen sin fra Husbanken?
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2017-12-18:
Mangler vi et godt sted å bo, er det vanskelig å holde styr på alle de andre utfordringene som måtte oppstå i livet. En god bolig er derfor et helt grunnleggende velferdsgode. Vi har en stolt tradisjon i Norge for at folk eier sin egen bolig, og den er det viktig at vi holder fast ved. Selveierdemokratiet sprer makt i samfunnet vårt, det gir bedre bomiljø, og flere får oppleve den egenverdien og forutsigbarheten det gir å eie sin egen bolig. Da Høyre kom inn i regjeringskontorene i 2013, var igangsettingen av nye boliger for lav. Vi har gjort det enklere, raskere og rimeligere å bygge boliger. Nå er boligbyggingen på det høyeste nivået på flere tiår. Planprosessene er blitt raskere og mer effektive, og vi har forenklet de tekniske forskriftene, noe som får ned kostnadene uten at det går på bekostning av kvaliteten. Men vi er ikke i mål. Vi skal fortsette å digitalisere og rydde i regelverket, slik at det blir lettere både å bruke og å forstå. Enklere regler gir mindre byråkrati, mer effektive prosesser og reduserte kostnader. Digitalisering gir høyere effektivitet, færre feil og kan frigi ressurser som kan brukes til andre viktige oppgaver. Vi er også nødt til å huske at ikke alle kommer seg inn på boligmarkedet og klarer å få seg en bolig på egen hånd. Vi har et ansvar for å sørge for at alle har en trygg og god bosituasjon. Derfor vier vi så mye plass til boligsosiale tiltak i budsjettet som vi gjør. Antallet bostedsløse mennesker er nå rekordlavt, og nedgangen er størst blant barn. Det er en utvikling som ikke har kommet av seg selv. Vi har målrettet både bostøtten og startlånsordningen, slik at de som trenger mest, også får mest. Vi har rettet opp i feilene som hang igjen fra Arbeiderpartiet, slik at bostøtten nå prisjusteres. Vi har styrket ordningene for lavinntektsfamilier, slik at barn ikke skal vokse opp i fattigdom. Selv om vi i det store og hele har et velfungerende boligmarked, har vi fremdeles utfordringer. Men løsningene på de problemene er ikke flere reguleringer eller nasjonal boligskatt på sekundærbolig, slik SV foreslår. Løsningen er ikke at Husbanken skal operere som en konkurrent til vanlige banker, slik Arbeiderpartiet foreslår. Det er en unødvendig inngripen i et marked som i det store og hele fungerer godt, og det er veldig lite målrettet for de menneskene som trenger det aller mest. Vi har prøvd venstresidens løsninger før, med kraftig regulering av boligmarkedet, der folk betalte for boligen under bordet. Det er en utvikling vi ikke vil tilbake til.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2017-12-18:
Det er en ganske fantasifull historieskriving som kommer fra venstresiden i denne debatten, for det stemmer ikke at det står dårligere til med kommuneøkonomien nå enn tidligere. Tvert imot er kommunene satt bedre i stand til å gi bedre tjenester til folk enn hva de var under den rød-grønne regjeringen. Kommunene har hatt en sterkere realvekst i sine frie inntekter med Høyre i regjering enn hva de hadde under den rød-grønne regjeringen. Representanten Greni, representanten Asphjell og jeg har en ting til felles, og det er at vi alle sammen kommer fra fylket Sør-Trøndelag. Hvis vi ser på vårt eget hjemfylke, har også vi opplevd en gjennomsnittlig realvekst på 1,4 pst. under den rød-grønne regjeringen, mens det har vært en realvekst på 2,4 pst. under Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen. Den klagesangen som både representanten Greni og Asphjell har kommet med, står da heller ikke til troende. Ikke bare det: Adresseavisen snakket med alle ordførerne i Trøndelag utenom Trondheim før valget. Den 23. august i år skrev de at 36 av 47 ordførere i Trøndelag mente at situasjonen var bedre i deres kommune i 2017, enn hva den var i 2013 under den rød-grønne regjeringen. Bare tre ordførere sa at situasjonen var dårligere. I all hovedsak er ordførerne i Trøndelag fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, så det er kanskje på tide at representantene begynner å lytte til sine egne lokalpolitikere. Vi går en framtid i møte hvor det økonomiske handlingsrommet vil bli mindre, i takt med at inntektene fra olje og gass går ned. Det krever at vi gjør tydelige politiske prioriteringer. Økt offentlig pengebruk kan ikke, og skal heller ikke, være løsningen på alle problemer. Vi trenger flere som bidrar til statsbudsjettet framfor å leve av statsbudsjettet, slik at vi har penger å fordele til dem som trenger det. Derfor er vi nødt til å legge til rette for at bedrifter og arbeidsfolk skaper nye jobber, og det er nettopp derfor regjeringen satser på forskning, innovasjon, infrastruktur som bygger landet vårt sammen, og vekstfremmende skattelettelser. Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, som har tenkt å øke skattene, er ikke akkurat noen allianse for verdiskapning. Når privat sektor omstilles, er også offentlig sektor nødt til å fornye seg. Vi er nødt til å fortsette arbeidet med å fjerne unødvendig byråkrati for å frigjøre ressurser til velferdstjenester til folk. Vi er fortsatt nødt til å holde et høyt tempo i digitaliseringen av offentlig sektor, slik at vi får mer brukervennlige og effektive tjenester – nettopp slik at enhver kommune kan bruke tid og penger på å skape gode tjenester til folk.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2017-12-18:
Selv om representanten Karin Andersen flere ganger går opp på talerstolen og sier at uføre ikke får bostøtte, blir det ikke mer sant av den grunn. Vi har i løpet av den siste fireårsperioden gjort veldig viktige endringer i bostøtten som gjør at den blir mer målrettet, og som gjør at den også opprettholder sin realverdi over tid. Antallet mottakere av bostøtte har gått ned, men de som får bostøtte, får mer. Igjen: Jo flere ganger Karin Andersen går opp på talerstolen og sier det – det blir ikke mer sant av den grunn. La meg ta tre ting vi har gjort for å målrette bostøtten mer i disse årene. For det første har vi oppdaterte opplysninger om inntekt, slik at man får riktig bostøtte og slipper å få store tilbakebetalingskrav. For det andre har man økt bostøtten til barnefamilier, og man har også hevet inntektstaket for boutgifter, slik at barnefamilier får mer. For det tredje har man også sørget for at det blir enklere for bokollektiv å få bostøtte, slik at også flyktninger får bostøtte.(Presidenten klubber.) Det har vært veldig viktig. (Presidenten klubber.)
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2017-12-18:
At SV er for å myke opp innvandringspolitikken, er godt kjent. De vil ta imot flere flyktninger og flere asylsøkere. Det som er mer uklart, er hva SV har tenkt å gjøre med folk når de først kommer hit. SV gjør lite på integreringsfeltet. De var imot regjeringens forslag til integreringsmottak, som er et tiltak som skal gjøre det lettere for folk å komme seg i jobb og utdanning. Det kan virke som om SV først og fremst er opptatt av at flest mulig skal få opphold, men at det ikke er så veldig mange forslag eller krav som skal sørge for at folk integreres. Samtidig vet vi at økt innvandring kombinert med mislykket integrering vil gi økt arbeidsledighet og potensielt svekket tillit i Norge. Spørsmålet mitt til SV er da: Hvorfor ønsker SV en politikk som gjør at arbeidsledigheten øker og tilliten mellom folk svekkes?
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2017-12-18:
Takk for spørsmålet. Frivilligheten er en stor del av aktiviteten i Norge og gir et stort tilskudd til arbeidet i kommunene. Så er det slik at kommunene må prioritere hva de skal bruke pengene sine på, og jeg synes det er viktig at kommunene opprioriterer det frivillige arbeidet. Det er også slik at i budsjettforliket med Kristelig Folkeparti og Venstre er det bevilget ekstra midler til frivillighetssentraler. Det er lagt inn 5 mill. kr ekstra i budsjettet, så det skulle være med på å styrke dette arbeidet.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2017-12-18:
Takk for spørsmålet. Først vil jeg si at Høyre driver en svært aktiv distriktspolitikk. Det er en distriktspolitikk som jeg opplever, når jeg besøker næringslivet i distriktene, at de er fornøyd med. Det man er opptatt av i distriktene, er at man har vei og bane, særlig veier som binder distriktene sammen. Det er i denne regjeringsperioden bevilget historiske summer til veisatsing. 21,8 mrd. kr er bevilget. Samtidig er det viktig at næringslivet får gode rammevilkår. Vi må ha en skattepolitikk som gjør at det lønner seg å satse i distriktene. Nå går det så det suser i distriktene. Blant annet rapporterer reiselivsnæringen om veldig gode tall. Sånn sett er det andre incitamenter til å drive distriktspolitikk enn passive overføringer fra fylkeskommunene.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2017-12-18:
Takk for spørsmålet. Det er viktig at boligstøtten er fleksibel, og at den er treffsikker. Boligutgiftstaket er hevet med denne regjeringen, slik at flere faktisk får støtte. Det vi er opptatt av, er å tette hull i sikkerhetsnettet og rette opp skjevheter fra 2017. Nå er det slik at uføretrygden fra Nav, uten ytelser, har økt mer enn prisstigningen, men det er det kompensert for i 2017. Vi har også gjort flere andre tiltak for å målrette bostøtten bedre. Blant annet er det slik at i bokollektiv kan man nå få støtte. Barns inntekt er fritatt fra å være med i beregningsgrunnlaget for støtte. Vi har også oppjustert, slik at det er siste måneds inntekt som teller for å få bostøtte. Regjeringen har også en strategi, Bolig for velferd, som man ønsker å oppfylle.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2017-12-18:
Etter representanten Kjenseth, som anbefalte Wilkinson å ta en Red Bull mindre, skal jeg nøye meg med å si at det kanskje er greit å ta litt mindre Møllers tran, for er det noen som har løftet dem som har sittet nederst ved det helsepolitiske bordet, er det denne regjeringen. Det har skjedd i både kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten. Det første statsråd Høie gjorde, var å fjerne den gylne regel, noe som gjorde at pasienter med psykiske lidelser vil være likeverdige i en kø med dem med vanlige somatiske lidelser. Man har dermed behandlet flere. Vi var også den regjeringen som var opptatt av psykisk helse i kommunene og ga tilskudd til psykologer i kommunene. Nå er antallet tredoblet. Vi startet med 130, og nå er det faktisk 410. Det er tidenes opptrappingsplan innen områdene psykisk helse og rus, og det er i alle fall de som trenger det sårest i dette samfunnet. Vi er stolt av arbeidet med psykisk helse og rus. Når det gjelder budsjettet, ser jeg at svartmalingen av både kommune- og fylkesopplegget ikke er troverdig. Det er fastslått at kommunene har fått sterkere realvekst i frie inntekter under denne regjeringen enn under den foregående. Det er vanskelig å snakke seg bort fra det. Fra 2005 til 2013 var den årlige veksten på 0,6 pst. per innbygger, mens den fra 2013 til 2017 var og er på 0,9 pst. Det er ikke belegg for å si at vekst i frie inntekter ikke dekker demografi og pensjon. Jeg vil gjerne se de tallene. Det blir veldig mye snakk om penger i en sånn debatt, og det rettes veldig lite oppmerksomhet mot hva kommunene faktisk gjør med pengene, hvilket handlingsrom kommunene har, og hvordan pengene kan brukes smart og godt. Derfor har jeg lyst til å berømme min hjemkommune, Drammen, som var en av de første kommunene der man – i et samarbeid med Nav – gikk for prosjektet «leie til eie». Man fikk sosialhjelpsmottakere over til å eie sin egen leilighet. De var først ute med gratis kjernetid i barnehager til familier med lav inntekt. De er nå først ute med gratis SFO til barn i områder i kommunen hvor det er stort innslag av barn med innvandrerbakgrunn. Jeg lurer veldig på hva angsten for kommunereformen er. Det er snakk om struktur, men jeg opplever at det i debatten er veldig lite snakk om innhold og kvalitet til innbyggerne i kommunen, noe som er nødvendig.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2017-12-18:
Det som fikk meg til å ta ordet, var representanten Greni. Jeg tenker at begrunnelsen for kommunereformen må være en total misforståelse, og det er ganske oppsiktsvekkende. Begrunnelsen er jo nettopp at innbyggerne skal sikres gode velferdstjenester framover. Vi vet at vi får store utfordringer med økt antall eldre i kommunene, men vi skal ha bedre tjenester til eldre, til elever i skolene, til barnehager, til barnevern og psykisk helse. Så jeg vil anbefale Greni å ta en prat med sine kollegaer i Senterpartiet, som faktisk har gått inn for reformen. Vi trenger fornying og omstilling i offentlig sektor. Vi må ikke rygge inn i framtiden. Kommune-Norge var sist i stor endring i 1995. Det er for lenge siden. Store reformer har kommet siden da, bl.a. samhandlingsreformen.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2017-12-18:
Arbeiderpartiet har lenge vært enig med Høyre og Fremskrittspartiet i innvandringspolitikken. Under Jens Stoltenbergs ledelse ble mantraet introdusert: streng, men rettferdig innvandringspolitikk. Ordningen med midlertidig opphold ble innført. Men under ny ledelse, under Gahr Støre, og etter valget ser vi et arbeiderparti som er noe annerledes. Det vedtas liberaliseringer i innvandringspolitikken som vi ikke helt vet konsekvensene av. Så jeg lurer på: Hvor er det blitt av Arbeiderpartiet? Hvilken vei er det de egentlig går i innvandringspolitikken?