Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2010-11-26:
Først vil jeg takke statsråden for redegjørelsen. Bakgrunnen for denne redegjørelsen i Stortinget er at Stortinget har svært mange ubesvarte spørsmål om tilstanden og situasjonen i Heimevernet. Forsvarsministerens manglende informasjon til Stortinget rundt dette har gjort det nødvendig å kreve en redegjørelse. Tausheten og ansvarsfraskrivelsen de siste ukene har bidratt til at det har utviklet seg en omfattende mediekrangel mellom HV-personellet og den militære ledelsen. Fra Høyres side har bekymringen for HV vært der lenge. Den har tiltatt de siste tre årene. Mens 80 pst. av områdestrukturen ble trent i 2006, ble 0 pst. av områdestrukturen trent i 2009. I år trenes 20 pst. Når budsjettåret 2011 utløper, vil 50 pst. av forsterknings- og oppfølgingsstyrkene ikke ha trent på fire år. De er dermed i praksis ikke brukbare til de oppgaver Stortinget har forutsatt. Når sjefen for et av de største HV-distriktene uttaler at «HV er i dag ikke i stand til å løse verken sivile eller militære oppgaver på en trygg måte», bør det gi grunn til uro langt inn i regjeringspartiene. Når han sier at et av hovedproblemene med manglende øving og trening er at «vi kjenner ikke befalet, vi kjenner ikke mannskapet, og vi mister kontaktnett, lokalkunnskap og kontinuitet», griper det inn i selve kjernen av HV. Reaksjonstiden til forsterknings- og oppfølgingsstyrkene er ifølge sjef HV-02 på 10–30 dager, fordi de må trenes opp nesten fra grunnen av. Det ble i langtidsplanen forutsatt at vi skulle ha en innsatsstyrke på inntil 5 000 mann. Den er nå på om lag 3 200 mann. Vi trenger et HV også før 2013. Gjennom tre påfølgende langtidsplaner for Forsvaret og stortingsmeldingen om samfunnssikkerhet og sivilt-militært samarbeid har Stortinget lagt rammene om de oppgavene og den rollen HV skal ha i Norge. Stortinget har bestilt et HV som har en hurtig og utholdende evne til å beskytte viktig infrastruktur, støtte nasjonal krisehåndtering, forsterke militær tilstedeværelse i landet etter behov og støtte det sivile samfunn. Statsråden sier at vi har fått et innsats-HV som kan reagere raskt. Det er lite i dagens HV som tyder på at vi har fått et innsats-HV. I Innst. S. nr. 234 for 2003–2004 skrev forsvarskomiteen: «Det endrede risikobildet fører til at Heimevernets tradisjonelle oppgaver ikke lenger alene kan være dimensjonerende for HVs struktur. Et modernisert HV vil imidlertid være svært relevant for oppdrag knyttet til suverenitetshevdelse, krisehåndtering og bistand til ivaretakelse av samfunnssikkerhet.» Ingen vedtak har endret på dette – tvert imot. I innstillingen til langtidsplanen for Forsvaret for inneværende periode skrev en enstemmig forsvarskomité: «Komiteen vil vise til den betydelige omstillingen organisasjonen har vært igjennom de siste årene, og forutsetter at den vellykkede kvalitetsreformen videreføres.» Og videre: «Et HV som kjenner nærområdene og lokale sikringsobjekter vil spille en viktig rolle i forbindelse med krisehåndtering og samfunnssikkerhet. HV skal fortsatt være mobiliseringsbasert med kort reaksjonstid, godt trent og utrustet. Komiteen vil i den forbindelse understreke den avgjørende viktigheten av at HVs avdelinger holder et tilfredsstillende trenings- og øvingsnivå.» Som statsråden selv sier: Dagens struktur og oppgaver er vedtatt med støtte fra et samlet storting. Heimevernets kvalitetsreform startet i 2004 og har vært en veldig vellykket del av omstillingen i Forsvaret. Dagens heimevern framstår som en moderne, relevant og gripbar ressurs for landets forsvar. Men trening er påkrevd for å løse de oppdragene Stortinget har gitt, og derved fullføre reformen. I HVs årsrapport for 2008 skrev generalinspektøren for HV følgende: «HV vil ikke kunne tåle flere år med svært begrensede ressurser. Da vil kvalitetsreformen stoppe opp. Det som holder HV trent, oppdatert og motivert er årlige treninger og øvinger.» Regjeringen fulgte altså opp denne advarselen med å kutte all øvelse for vanlige mannskaper i 2009. Hvordan kan dette bildet endres når HV i budsjettet for 2011 får en reell økning på 1,3 mill. kr? Det er 1 promille av HVs budsjett. Generalinspektøren for Heimevernet sa på et møte med Landsrådet for Heimevernet 9. november i år at det ikke er samsvar mellom struktur og budsjettmidler, at denne situasjonen sannsynligvis ikke vil bedres de nærmeste årene, og at HV ikke har en uttalt og langsiktig strategi utover 2012. Midt i denne kritiske situasjonen for HV besluttes det å flytte HV-staben fra Oslo til Terningmoen – en flytting med ukjent prislapp. Høyres anliggende i denne saken er ikke den geografiske plasseringen av HV-staben. Men når det i budsjettdokumentet legges opp til en flytteprosess, der verken budsjettet eller påfølgende spørsmål gir svar på hva det vil koste, er det klart at Høyre reagerer. Det nærmeste vi kommer et svar fra departementet, etter gjentatte spørsmål, er et overslag på 63 mill. kr, som departementet selv mener er et tall som ikke stemmer. Vi får for øvrig beskjed, som svar på våre skriftlige spørsmål til departementet, om at vårt spørsmål om kostnaden er for komplisert å svare på. Det er helt uakseptabelt å ha en så arrogant holdning til grunnleggende spørsmål fra Stortinget, på helt essensielle spørsmål. Jeg må si at statsrådens varme forsvar for øving og trening i sin redegjørelse i dag framstår som ganske hul, når man samtidig setter i gang en flytteprosess man ikke aner prislappen på, og på den annen side prøver å legge ned avdelinger i HV for å spare små, små summer. Et særlig tema de siste ukene har vært nedleggelsen av HV-016, HVs skarpeste ende. HV-016, tidligere HV-SPES, ble opprettet i 1987 etter en enstemmig innstilling fra den daværende forsvarskomiteen. I Innst. S. nr. 232 for 2001–2002 sier en enstemmig komité bl.a. om Heimevernets struktur og organisering: «Dersom Heimevernet skal ha evne til mer fleksibelt å samarbeide med andre militære og sivile aktører i en antiterrorberedskap, må det innebære en kvalitetsheving med enda større vekt enn i dag på spesialstyrker innenfor det totale Heimevernet.» Dette ble fulgt opp i innstillingen til stortingsmeldingen om samfunnssikkerhet og sivilt-militært samarbeid: «Når det gjelder bistand til politiet i forbindelse med å bekjempe terroranslag, kan HV i gitte situasjoner være en viktig ressurs. Slik bistand antas primært å kunne være aktuelt i forbindelse med situasjoner der det iverksettes omfattende objektsikring, eller hvor beskyttelsesbehovet vil kunne strekke seg over en lengre tidsperiode.» Komiteen understreket viktigheten av et nært og fleksibelt samarbeid mellom politiet og Forsvaret i møte med terrorisme. HV-016 ble så sent som 4. januar i år tiltenkt klare oppgaver i et skriv fra Forsvarets operative hovedkvarter, og dette går altså langt utover eskorte- og livvakttjenester. Jeg siterer: «livvakt- og eskortetjeneste …, klarering av bygninger, herunder pågripelse … støtte til politiet … bekjempning av mindre styrker … ressurs for overvåking, informasjonsinnhenting og rekognosering … sekundært løse andre oppdrag gitt av Sjef HV-distrikt.» For meg framstår det som om dette er langt mer enn eskorte- og livvakttjeneste, og det framstår ganske underlig at disse oppgavene skal ha blitt borte siden 4. januar i år. Når det gjelder situasjonen i Heimevernet, så er den etter vår oppfatning alvorlig. Når man har en stram økonomisk situasjon, som gjør at mannskapene ikke får trent og ikke får øvd, noe som betyr at Stortinget ikke får det HV vi har bestilt og forutsatt at vi har, virker det underlig at man samtidig igangsetter store, kostbare flytteprosesser. Forsvarsministeren har gjennom de siste ukene kun henvist til forsvarssjefen og hans fullmakter. Statsråden ser ut til å ha glemt at Stortinget konstitusjonelt kun forholder seg til statsråden og ikke kjenner forsvarssjefen. Forsvarssjefen har ikke noe konstitusjonelt ansvar overfor Stortinget for de beslutningene han eller hun fatter. Forsvarssjefen har vide fullmakter, også hva gjelder disponering av militære kapasiteter, men innenfor de rammene Stortinget har satt. Dersom de forutsetningene Stortinget har lagt, ikke oppfylles, er det statsråden som er politisk ansvarlig, og som må informere Stortinget om eventuelle endringer i forutsetningene. Og jeg minner om at det er altså Stortinget som tolker Stortingets vedtak. Vi har forutsatt at HV skal utføre viktige oppgaver, men vi ser et HV som er stadig dårligere trent. Når også de beste HV-enhetene legges ned, må vi spørre om det er slik at vi har det HV vi har forutsatt.