trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-07:
Svaret på det spørsmålet er at det i klimaspørsmål og miljøspørsmål er stor avstand mellom Venstre og Fremskrittspartiet. Det er en av grunnene til at vi har gjort det klart at vi ikke ser for oss at vi skal kunne sitte sammen i regjering, og det er en av grunnene til at når det nå forhandles om klimaspørsmål på Stortinget, så er ikke Fremskrittspartiet med. Da Venstre satt i regjering med Kristelig Folkeparti og Høyre, fikk vi til en ambisiøs miljøpolitikk som resulterte i at det vernede arealet i Norge er utvidet med 50 pst. Vi fikk vernet 50 nye vassdrag, og vi tok viktige grep innenfor klimapolitikken. Det gjorde vi ved å søke støtte f.eks. hos SV i Stortinget, og i noen spørsmål hos Arbeiderpartiet. Men vi opplevde ofte at både Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet var vanskelige å ha med å gjøre i miljøspørsmål, slik at Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre måtte finne flertall sammen med SV. Det samme vil også en mindretallsregjering i framtiden måtte gjøre: En må søke allianse hos dem som står en nærmest i aktuelle spørsmål.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-07:
Når det gjelder innsatsen i forrige periode, er den godt beskrevet i vår regjerings oppsummerende dokument, og det går på et bredt spekter. Det ble gjort klimatiltak, bl.a. avtaler med industrien, som reduserte utslippene betydelig. De tiltakene som ble satt i verk, resulterte i at utslippene ble 10 pst. mindre enn de ellers ville ha vært. Innenfor kollektivpolitikken fikk vi en helt ny driv når det gjaldt kollektivpolitikk i storbyområdene, med en incentivåpning for kollektivtransport. Vi var den første regjering som satte av midler på et stort fond – det er snakk om milliardbeløp – for å forske og utvikle CO2 -renseanlegg. Det var også arbeid i gang i forhold til Kårstø-anlegget. Når det gjelder ansvaret for Kårstø-anlegget, er det nå engang slik at Senterpartiet og Venstre satt sammen i en mindretallsregjering som ble kastet på Kårstø-saken, fordi vi ikke ønsket å bygge gasskraftverk uten rensing. Vi var i den forrige regjeringen i gang med å forberede samarbeid med industrien med sikte på å få til en renseløsning ved det anlegget.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-07:
Når vi skal lage et klimaforlik – hvis vi lykkes med det – for de kommende årene, hører ikke en historiebeskrivelse fra 2002 med der. Men jeg kan godt repetere litt av det jeg sa til representanten Sande om hva den forrige regjeringen gjorde når det gjaldt klimapolitiske grep. En fikk bl.a. en avtale med industrien som har ført til betydelige reduksjoner. En gjorde forberedende arbeid når det gjaldt kvotesystem, for å få det opp å gå. En gjorde en massiv satsing på kollektivtransport, osv. Summen av de tiltakene som ble gjort, er at utslippene er vesentlig lavere enn hva de ellers ville ha vært. Det ble også satt i gang et massivt arbeid med sikte på å utvikle CO2-rensing via fondsavsetning i milliardklassen. Det arbeidet vedkjenner jeg meg definitivt. Men det er også mulig å lage en lang liste, bl.a. over vernespørsmål, hvor avstanden mellom Fremskrittspartiet og Venstre er stor når det gjelder vern både av vassdrag og av areal. En av grunnene til at vi ikke kan ha et samarbeid i regjering, er at det spriker for mye i miljøpolitikken.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-07:
Representanten Nordtun snakket en hel del om djerve mål i miljøpolitikken, og det har Regjeringen hatt på noen områder. Dette kjennetegnes gjennomgående ved at man ikke har nådd de målene man har satt seg, eksempelvis på Kårstø, hvor man lovte rensing i 2009. Nå vet vi at det blir det ingenting av, og slik dukker det opp på område etter område. Et av de siste områdene er å redusere støyplagene. Det står i Soria Moria-erklæringen at man skal redusere støyplagene med 25 pst. innen 2010. Nå står det i budsjettet at Regjeringen legger opp til å redusere støyplagene med 10 pst. innen 2020, og de sier endog at Stortinget har vedtatt dette, hvilket er feil. Det er Regjeringens ambisjon som er endret. Mitt spørsmål er: Er det kvalitetssikringen av miljøløftene på Soria Moria som er for dårlig, eller prioriteres dette for lavt? Eller er det en kombinasjon av begge deler?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-07:
Statsråden virker rett og slett litt oppstemt over å ha funnet ut at det er forskjell på Venstre og Fremskrittspartiet i miljøpolitikken. Det har vi erkjent for lenge siden og bl.a. derfor sagt at vi ikke kan samarbeide i regjering. Men han søker åpenbart trøst i at det ikke bare er internt i Regjeringen at det er stor avstand mellom partiene i miljøspørsmål. Han har heller ikke fått med seg at Bondevik-regjeringen på mange måter var offensiv i miljøpolitikken bl.a. fordi en fikk flertall med SV i Stortinget når en ikke klarte å få enighet med Arbeiderpartiet. Det var områder som hadde stor betydning for klima. Hvis statsråden vil, kan han komme innom mitt kontor og få med seg Venstres politiske regnskap for de siste fire årene. Det vil han ha stor nytte av å lese på vei til Bali. Han trenger ikke bruke mye tid på de konkrete handlingene som Regjeringen bebuder på hjemmebane. Til slutt har jeg lyst til å si: Det må være pinlig å reise til Bali med rekordhøye utslipp i Norge. Et av stedene med store utslipp er Melkøya, et prosjekt drevet fram av Arbeiderpartiet, der det er avsatt areal for rensing av CO2. Vil statsråden medvirke til at det blir fortgang i arbeidet med å ta dette området i bruk til rensing av utsleppene på Melkøya?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-07:
Da energi- og miljøkomiteen for få dager siden avgav sin innstilling, stemte Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet mot et forslag om at en skulle gjenoppta forhandlingene med Sverige om grønne sertifikater. I dag står Marianne Marthinsen, Erling Sande og Inga Marte Thorkildsen fra energi- og miljøkomiteen fram og sier at dette er en stor dag for fornybar energi, for nå skal en gjenoppta forhandlingene med Sverige. Det er på mange måter det beste som har skjedd på lenge – det blir en slags vårløsning helt oppunder jul. Hvis det er slik at Senterpartiet egentlig, SV egentlig og Arbeiderpartiet egentlig, samt hele opposisjonen på Stortinget, har ønsket å gjenoppta forhandlingene for lenge siden – hvem er det da som har stoppet det?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-07:
Klimakvoteloven er et viktig miljøpolitisk redskap. Venstre deler statsrådens oppfatning av at det er viktig at forurenser betaler-prinsippet ligger til grunn, og er en grunnleggende forutsetning for måten en innretter seg på på dette området. Venstre var tilhenger av et strammere regime enn det Regjeringen la opp til da denne saken ble diskutert i Stortinget, men var enig i de fleste hovedprinsippene. Nå registrerer vi at viktige sider i forhold til utslag for den enkelte bedrift ikke er avklart, selv om det bare er tre–fire uker til loven skal begynne å gjelde. Jeg synes det er litt spesielt at det nå via avisoppslag sendes ut beskjeder til enkeltbedrifter om hva som blir virkningen for dem, mens andre enkeltbedrifter ikke aner hva som blir konsekvensene for dem. En av de bedriftene som ikke vet hvilket regime de vil møte, er gasskraftverket på Kårstø. Det er selvfølgelig av stor interesse for dem som driver anlegget, men det er også av stor interesse i forhold til hvilken miljøpolitikk Regjeringen legger opp til, i hvor stor grad en vil at dette anlegget skal få gratiskvoter. Det ville være spesielt hvis Regjeringens representanter samtidig som de bestemmer at dette sterkt forurensende gasskraftverket skal få en stor grad av gratiskvoter, reiser til Bali og prediker en politikk som skal gå på å redusere utslippene. Jeg registrerer at industriens kontakt med statsråden har ført til at han har fått et klart bilde av at stabile rammevilkår er viktig, og at han vil legge det til grunn for sitt arbeid. Da framstår det som svært spesielt at han endrer rammebetingelsene for dem som arbeider med småkraft, at han gjentatte ganger endrer rammevilkårene når det gjelder dem som har forholdt seg til grønne sertifikater, og at en ikke kan få en avklaring på industrikraftregimet, til tross for at Regjeringen har lovet det ved ulike anledninger. Så har statsråden gjort til et poeng at han viderefører politikken til sin forgjenger. Helen Bjørnøy sa tydelig i Stortinget at fra 2013 vil industrien møte et regime uten gratiskvoter. Det var ikke bare slik at en måtte belage seg på et strengere regime, at en trodde det ble strengere, hun sa at det ikke kommer til å bli gitt gratiskvoter fra 2013, altså i neste avtaleperiode. Her kunne jeg tenke meg en avklaring fra statsråden, om han også på dette grunnleggende viktige området er enig med sin forgjenger. Nå håper jeg vi får en Solheim av den gode, gamle, klare typen. Når jeg stresser dette, er det fordi jeg tror det er grunnleggende viktig. Hvis det er slik at forurenseren skal betale, ja, så legger en det til grunn når en mellomperiode som dette er ferdig. Og så er det fordi jeg er enig i det statsråden sa, at de som skal møte et framtidig regime, skal få entydige og likelydende beskjeder om hvilket regime det blir, fra Regjeringens representanter, slik at de innretter seg etter det. Utenriksminister Støre har også sagt at han anbefaler industrien å forberede seg på at det ikke blir gratiskvoter. Jeg håper vi kan få en så tydelig beskjed også fra miljøvernministeren.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-07:
Forslag nr. 3 omhandler en forespørsel om å gjenoppta forhandlingene med Sverige om grønne sertifikater. Statsråden har i dag meddelt til Stortinget at slike forhandlinger er i gang. Dermed er opposisjonspartienes anmodning fulgt opp av Regjeringen allerede før forslaget er stemt over. Det kan dermed trekkes. – Det er en praksis jeg anbefaler på det varmeste!
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Jeg synes det er et flott og prisverdig engasjement representanten Kvassheim legger for dagen også i miljø- og energispørsmål. Jeg synes kanskje det kan være greit å filosofere litt framover. Vi kjenner alle Fremskrittspartiets miljøbudsjett – eller mangel på sådant. Hvis man ser framover til valget i 2009, er det vel slik at alternativet til den sittende regjering er en borgerlig regjering hvor Fremskrittspartiet er med. Vil Gunnar Kvassheim føle det mer bekvemt å ha Siv Jensen med på laget i 2009 i miljøpolitikken enn dagens regjering?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Jeg er en smule forundret over representanten Ketil Solvik-Olsen når han harselerer med historisk satsing. Da mistenker jeg Solvik- Olsen for at han leser det han vil lese. Jeg vil be Solvik-Olsen dokumentere hvilket budsjett som ligger bak oss som har vist de samme tallene innenfor CO2-håndtering og satsing på fanging av CO2. Det er ingen andre budsjetter som har hatt slik satsing! At vi måtte returnere litt i revidert nasjonalbudsjett siste år, ja, det var fordi vi ikke var på plass med all teknikken, som vi fortsatt ikke er, men vi satser maksimalt for at vi skal nå våre mål på dette området. Så til kraftsituasjonen i Midt-Norge. Jeg deler Ketil Solvik-Olsens bekymring for den. Men Regjeringen har tatt dette særdeles alvorlig, og opposisjonen har vært med på det. Vi skal prøve å tilrettelegge for ny produksjon i dette området. Vi skal også føre kraft inn i området. Det er ikke bare å snu på en bryter, så er det på plass(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Omleggingen av skattene til grønne skatter er meget viktig. Jeg skal ikke nå referere til alle områdene som vi har tatt fatt på, f.eks. bilavgiften m.fl. Jeg vil minne representanten Kristiansen på at Høyre bl.a. har vært med på å underskrive Gøteborgprotokollen, som tar fatt på andre utslipp enn CO2. Der ligger bl.a. NOx inne. Det pågår nå et arbeid for å få på plass hvordan vi skal håndtere NOx i forbindelse med fiskeflåten og kystfarten. Vi ser at det er store utfordringer for denne flåten, og vi må få til et opplegg her som er til å leve med for denne industrien, for å bruke den betegnelsen. Det har tatt tid, og vi burde hatt det i havn nå, men det arbeides hardt med det.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2007-12-07:
Jeg synes det er riktig å ha djerve mål når det gjelder miljøpolitikken. Jeg skjemmes ikke over det. Men det skal også være realisme i målene våre. Det er jeg helt enig med representanten Kvassheim i. Men når vi ser på de globale perspektivene vi står overfor, og de utfordringene vi har på miljøsiden, hadde jeg håpet at alle nasjoner hadde like djerve mål som Norge og den sittende regjering har. Så til spørsmålet om støy, og hva som er gjort på dette området. Det er klart at det har oppstått en del nye industrietableringer, og det har oppstått en ny samfunnsstruktur på mange måter, slik at vi her er nødt til å korrigere hva som er realismen i støymålsettingene våre. Men hvis vi nå ser på hvordan vi legger opp infrastrukturen, bl.a. gjennom det bebudede lovverket – bl.a. gjennom plan- og bygningsloven – er det nettopp på områder hvor vi skal inkorporere miljø, og støy er en del av det, at vi må få faset dette inn på en bedre måte, slik at folk kan leve side om side uten å ta skade av det.
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-12-07:
Få parti, om noko, har gått frå å vere så defensive i den politikken ein fører på klima i regjering, til å vera så offensiv i klimaretorikken som partiet Venstre. Representanten Kvassheim sitt parti sat altså i ei regjering som i motsetnad til dagens regjering ikkje gjekk inn for handtering av CO2 på Kårstø og Mongstad, som ikkje lyfta ein finger for ei meir miljøvenleg CO2 -handtering på Melkøya. Derfor har Venstre òg eit stor medansvar for det som no skjer der. Eg har to spørsmål: Vil den miljøretorikken som Venstre no fører, gje seg utslag i politiske løysingar dersom Venstre igjen kjem i regjering? Så dristar eg meg til å spørje: Kva for klimatiltak er det representanten Kvassheim er mest stolt av at Venstre fekk gjennomslag for i den regjeringa dei sat i i førre periode?
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-12-07:
Det har vore ein revolusjon i KrF – unnskyld, FrP – si haldning til klimaspørsmål. I staden for å harselere med FN sitt klimapanel og snakke om klimahysteri held ein seg no til dei omgrepa og den verkelegheita som dei andre partia har i klimapolitikken. Eg finn grunn til å spørje, berre for oppklaringa sin del: Er det no sånn at Framstegspartiet har tillit til den forskinga som FNs klimapanel står for, og som viser at menneskeleg aktivitet og utslepp har følgjer som påverkar klimaet vårt? Og, viss ja på det spørsmålet: Er Framstegspartiet einig i at det er viktig med reduksjon i CO2-utsleppa, og at det er riktig at Noreg tek sin del av det ansvaret ein har globalt?
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-12-07:
Vi merkar eit utolmod frå opposisjonen, eit utolmod etter å realisere Soria Moria-erklæringa frå Regjeringa og særleg på spørsmål som går på energi, miljø og klima. Det er bra. Mitt spørsmål til Høgre er, og det blir som oppfølgingsspørsmål til det representanten Thorkildsen spurde om: I etterkant av det representanten frå Høgre seier om klimapolitikken, er det slik no at vi ser eit linjeskifte i Høgre sin politikk, og vil Høgre i framtida setje som føresetnad for eventuelle framtidige gasskraftverk i Noreg at det skal vere ei CO2-handtering på dei gasskraftverka?
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-12-07:
Dei endringane i skatteregimet for vasskraftprodusentar som er gjorde, har framkalla ein del reaksjonar frå næringa. For Senterpartiet er det viktig å ta desse reaksjonane og desse innspela på alvor. Vi er derfor nøgde med at eit fleirtal i denne salen i finansinnstillinga stilte seg bak at ein ynskjer ein brei gjennomgang av insentiva for småkraftproduksjon og for andre typar av fornybar produksjon fram mot revidert statsbudsjett for neste år.
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-12-07:
Eg svara på ein del av dette spørsmålet i svaret mitt til førre replikant. Eg skal ikkje gjenta alt det, eg skal berre gjenta at vi no skal ha ein brei gjennomgang av insentiva både for energi frå småkraftverk og for andre typar fornybar energi i løpet av det komande halvåret, for å sikre det som er målet til Regjeringa, nemleg 30 TWh ny fornybar produksjon innan 2016. Så har eg lyst til å seie, sidan det er Høgre som her repliserer. Dersom ein er oppteken av næringsutvikling i distrikta – og det er Senterpartiet – ja, då er det viktig å få på plass reiskapar for næringsutvikling. Dersom Gunnar Gundersen og andre Høgre-representantar er så opptekne av næringsutvikling i distrikta, kvifor fjerna dei då systematisk dei reiskapane ein hadde for næringsutvikling på den tida då Høgre sat i regjering? Kvifor kutta dei i støtta til Innovasjon Noreg for næringsutvikling? Kvifor fjerna dei støtta til kommunale næringsfond, som nettopp kunne vere med på å stimulere til ny aktivitet og ny næringsutvikling i distrikta?
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-12-07:
Fyrst vil eg seie meg ueinig med representanten frå Kristeleg Folkeparti i det ho kjem med i innleiinga, når ho seier at vi har nok kunnskap. Eg trur ikkje at vi har nok kunnskap. Eg trur vi treng meir kunnskap, både om kva slags konsekvensar klimaendringane vil få, og om korleis klimaendringane vil påverke naturen kring oss. Dette trur eg at Holten Hjemdal er einig med meg i. Kunnskap kan vi aldri få nok av. Det er det viktig å presisere. Skatte- og avgiftssystemet vil alltid vere ein reiskap for å nå dei måla som ein set seg i politikken. Klimapolitikken er eit eksempel på det. Den omlegginga som no er i gang – m.a. av bilavgiftene – er ein av dei reiskapane som ein brukar for å gjere transporten i Noreg meir miljøvenleg. Den omlegginga er altså i gang. Vi håpar at ho vil gje det resultatet som Regjeringa har som målsetjing, nemleg å redusere utsleppa av klimagassar.
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-12-07:
: Eit par kommentarar til innlegget frå Framstegspartiets Tord Lien – fyrst NOx: Etter dei kraftige angrepa på Senterpartiet i dette tilfellet og hans beskriving av verkelegheita trur eg det er viktig å seie korleis vi oppfattar situasjonen. Det pågår no forhandlingar omkring NOx-fond mellom staten og næringane som vil innebere at midlar skal gå til miljøtiltak. Senterpartiet sitt mål er at desse forhandlingane skal resultere i etablering av miljøfond til bruk for næringa. Senterpartiet meiner det er ein god idé å bruke fondsløysingar, få større fokusering på miljø, mellom staten og næringane. Så ein liten kommentar til det som går på skogbruk: Representanten Tord Lien seier at Framstegspartiet er oppteke av aktivt skogbruk rundt om i landet. Det er Senterpartiet også. Kvifor bidreg då Framstegspartiet gjennom sin politikk til å fjerne kapital frå dei næringane som driv skogbruk? Ein stor del av skogbruket blir jo driven av aktive jord- og skogbrukarar. Dette er ei gruppe som Framstegspartiet prioriterer ned. Skal ein ha eit aktivt skogbruk rundt om i landet, må det også vere kapital til å drive skog og til å byggje infrastruktur rundt skogbruk. Det ber eg Framstegspartiet ta inn over seg.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Jeg registrerer en historiebeskrivelse som jeg ikke helt kjenner meg igjen i. Representanten Kvassheim nevner en rekke gode miljø- og energiforslag som også Fremskrittspartiet har vært med på, men som i hans oppramsing Fremskrittspartiet tilfeldigvis utelates fra. Når man snakker om at Fremskrittspartiet gjorde det umulig for Venstre å føre en god miljøpolitikk i regjering, tenker jeg tilbake på 2002 da det forrige klimaforliket ble inngått. Dette er jo ikke første gang man forhandler om klimaforlik. Det skjedde også i mai 2002. Da var altså Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og SV, de fire partiene som ser på seg selv som de mest offensive på området, enige om en klimaavtale. Når jeg ser på det som da ble vedtatt, kjenner jeg ikke igjen noe av det i den retorikken som nå pågår. Det er ingen henvisninger til hvor flink en var i 2002 når en nå skal vise at en i 2007 skal være de beste. Kan representanten Kvassheim minne meg på noen av høydepunktene fra forrige klimaforlik?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Det er nesten litt rørende å høre alt selvskrytet fra representanten Nordtun. Før denne debatten satte jeg meg ned og leste debatten fra forrige budsjettbehandling. Da hørte vi akkurat de samme ordene, at denne Regjeringen hadde en historisk satsing på CO2-rensing på Kårstø. De viste til at det ble bevilget 720 mill. kr. Det representanten Nordtun ikke sa, var at stort sett alle pengene ble trukket tilbake i revidert nasjonalbudsjett. I forrige runde lovte Nordtun at CO2-renseanlegget på Kårstø skulle stå ferdig i 2009. Nå er det 2011–2012, men det er fortsatt en historisk satsing. Egentlig er det en historisk tilbaketrekning. Det som likevel er et interessant synspunkt fra Arbeiderpartiets side, gjelder kraftsituasjonen i Midt-Norge. LO-lederen sa i går på desemberkonferansen at bare en utbygging av gasskraftverk i Midt-Norge kan redde kraftsituasjonen. Vil Arbeiderpartiet akseptere at det bygges gasskraftverk i Midt-Norge uten CO2-rensing fra dag én, fordi det er den eneste måten å få det på plass på i løpet av de neste fem årene?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Spørrerunden vi hadde i fjor, gikk på om klimaproblemene var den største utfordringen verden hadde. Jeg sa da, som jeg sier nå, at jeg ikke vil rangere problemene. Når man tenker på sultkatastrofer, når man tenker på vannmangel og ørkenspredning, når man tenker på aidsepidemi, så vil ikke jeg si at det ene er verre enn det andre, for alle problemene må håndteres. Fremskrittspartiet har gjennom sitt forslag som ble fremmet på Stortinget i slutten av mai/begynnelsen av juni i år, om hvordan vi ønsker å redusere CO2-utslippene, vist at vi tar problemet på alvor. Spørsmålet er: Hva må vi si for at Arbeiderpartiet til slutt skal forstå at Fremskrittspartiet har fremmet et forslag der vi har omfattende tiltak både nasjonalt og internasjonalt for å redusere CO2-utslipp, for å satse på forskning og for å jobbe fram en ny internasjonal avtale? Det at vi ikke deltar i skrikekoret, som en del andre partier gjør for liksom å prøve å framheve seg selv som de som er mest bekymret, er jo ikke relevant for om man har de gode løsningene for faktisk å gjøre noe med utfordringene. De løsningene har Fremskrittspartiet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Det er mulig jeg ser prektig ut, men ikke alle prektige trenger å være KrF-ere. Jeg er glad for at vi har fått et friskt pust inn i komiteen, en som klarer å se hva partiene faktisk sier, og hva de faktisk står for, slik som representanten Sande her gjør, istedenfor, som vi ser fra Arbeiderpartiet og SV, å holde fast ved gamle fordommer som de selv har bygd opp om Fremskrittspartiet. Ja, Fremskrittspartiet leser og følger grundig med på den forskningen som gjøres i FNs klimapanel. Det er mange dyktige forskere som er med der. Men det er også mange dyktige forskere som ikke nødvendigvis er helt enig, og som også gjerne har andre teorier om hva som er årsaken til de – skal vi si – snodige værfenomenene vi nå opplever. Vi skal ta de advarslene som kommer fra FNs klimapanel på alvor, og Fremskrittspartiet har her lagt en politikk der vi sier at vi skal være føre var, vi skal være med og bidra til betydelige CO2-reduksjoner. Men vi skal gjøre det på en fornuftig måte, der man sikrer norsk næringsliv og sikrer at pengene brukes best, på de store prosjektene, at man bruker dem der man får mest nytte. Men vi kommer også til å våge å stille spørsmål i framtiden: Er alt som sies, nødvendigvis korrekt? Er alle andre teorier automatisk feil, bare fordi FNs klimapanel ikke støtter dem?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Her synes jeg vi ser et eksempel på arbeiderpartipolitikere som leser det de vil lese, og ikke ser helheten. Det er riktig at vi kutter i det som representanten sier, men vi kutter mindre i petroleumsforskningsbevilgninger enn det avkastningen fra fondet ville vært – ergo er det på sikt en styrking av betydning av petroleumsforskning. Når det gjelder Energifondet, så kutter vi 200 mill. kr, rett og slett fordi vi ser at det ikke vil være prosjekter som trenger de pengene, og da kan vi bruke dem andre steder. Samtlige vindkraftprosjekter er jo blitt lagt på is, og småkraftprosjekter legges på is på grunn av skatteregler. Med vår politikk vil det være 400 mill. kr mer allerede i 2009, som man ikke får med Regjeringens politikk. Når det gjelder Kårstø, så er det et nettokutt, rett og slett fordi vi ikke ser nytten av dette. Kårstø krever en finansiering på 17,5 milliarder kr hvis det er i drift i 25 år. Og 17,5 milliarder kr – hvis man bruker det på andre miljø- og klimatiltak, får man mye større nytte både nasjonalt og internasjonalt enn det Regjeringen legger opp til. Dette har rett og slett med god ressursbruk å gjøre fra Fremskrittspartiets side.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
La meg først minne statsråden om at CO2-rensing var et tema også i forrige storting. I forrige klimamelding ble det faktisk stilt krav fra flere talere om at det ikke skulle gis gasskraftkonsesjoner uten CO2-rensing fra dag én. Det er ikke SV og Kristin Halvorsen som har brakt det til torgs. Det var et vedtak som ble gjort da. Riktignok har det blitt brutt av alle partiene som var med og vedtok det. Fremskrittspartiet var ikke med på det, for vi så at det ikke var realistisk. Men en kan ikke omskrive historien. Derimot reagerer jeg på avstanden mellom liv og lære hos statsråden. En gir her et inntrykk av at en skal forsøke å kutte CO2-utslippene globalt så fort som mulig, og at Norge skal bruke store midler på det. I statsbudsjettet, St.prp. nr. 1, skriver likevel finansministeren at Regjeringen legger opp til at Norge skal kjøpe kvoter for ca. 11 millioner tonn, men skal selge kvoter for ca. 12 millioner tonn. Norges regjering legger altså opp til å være en netto selger av CO2-kvoter, rett og slett fordi en har et overskudd når oljeindustrien må kjøpe. Hvordan rimer dette med at en skal være så veldig offensiv og kutte i CO2-utslipp, når en tilfører markedet netto kvoter?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Det er egentlig veldig mange spørsmål en skulle tatt opp – jeg hadde en liste med utfordringer til statsråden i mitt hovedinnlegg. Ingen av spørsmålene ble besvart på noen måte. Jeg skal la dem ligge, fordi vi har et par interpellasjoner senere der jeg håper hun vil besvare dem. Det er godt å høre at Regjeringen erkjenner at deres eget forslag til støtteordninger for fornybar energi var for dårlig. Det er påpekt av opposisjonen, miljøbevegelsen, energibransjen og næringslivet fra første dag. Opposisjonen har derimot fått mye kritikk i hver energidebatt etter at forslaget ble framlagt, fordi man har påpekt at det var dårlig. Statsråden og hennes rød-grønne partifeller har hele veien sagt at nå må snart opposisjonen gi opp kampen for grønne sertifikater – det toget har gått. Åpenbart var det ikke gått, og det gir inspirasjon for oss til også å kjempe for alt det andre der vi mener at Regjeringen er fullstendig på ville veier. Det jeg derimot lurer på, er hva nytt som har skjedd den siste måneden som gjør at grønne sertifikater plutselig har blitt på moten igjen, for jeg har stilt flere spørsmål skriftlig til statsråden, og hun har benektet at det er planlagt eller pågår arbeid om grønne sertifikater med svenskene.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Først en kommentar til Svein Roald Hansen, som åpenbart ikke har forstått hva prissetting i kraftmarkedet handler om. Kraftprodusentene ser markedsprisen. Forbrukerne ser markedsprisen pluss skatter pluss avgifter. Ved å redusere elavgiften gjør en ingen ting med incentivene for kraftprodusentene til å investere i ny kraft, men en hjelper kraftforbrukerne som opplever skyhøge strømpriser, med å få en reduksjon i den økonomiske belastningen som følge av bruk av strøm. Svein Roald Hansen mener jeg tar feil, så jeg utfordrer ham til å komme opp og snakke om det. Hvis ikke antar jeg at han selv innrømmer sin feil. Så tilbake til den innledningen Torbjørn Andersen hadde, der han utfordret Regjeringen på en rekke punkter, men bare har blitt møtt med en mur av taushet – og i stedet masse selvskryt. En snakker om egne ambisjoner, men nedsettende om opposisjonens tiltak. Dette vitner om kyniske retorikere framfor kraftfulle politikere. Jeg ber regjeringsmedlemmer oppklare: Er hjemfallsordningen sikret? Bransjen opplever det ikke slik. Ja, Regjeringen har kommet med et utspill, men det er ingen fra ESAs side som har sagt at dette er godkjent. Da er ikke saken lagt død. Dermed opprettholdes usikkerheten, og vi vet at industrien er bekymret. Rammevilkår for nye gasskraftverk – hva er det? Ikke minst med tanke på kraftsituasjonen i Midt-Norge hadde det vært vesentlig å få det avklart, når alle sier at en må få hurtige løsninger, og ikke minst når LO, hovedsponsoren til denne regjeringen, sier at gasskraftverk er det eneste som kan løse krisen. CO2-kvotetildeling til Kårstø – hva slags rammebetingelser får de? Det er tre og en halv uke til nyttår, og da trer klimakvoteloven i verk. Drahjelp til gassrør til Grenland – ja, hvilken type drahjelp har denne regjeringen gitt, utover å videreføre det arbeidet som allerede var satt i gang? Har en gjort noe som helst for å framskynde noen som helst prosess som ikke allerede var igangsatt av Bondevik II-regjeringen? Når en snakker om grønne sertifikater, vil Regjeringen denne gang ta med småkraftverk i forhandlingene? I Soria Moria-erklæringen står det eksplisitt at det kun gjelder mikro- og minikraftverk, altså en veldig liten del av norsk vannkraft, mens småkraftverk som står for den store delen her, er utelatt i Soria Moria-erklæringen. Jeg utfordrer miljøvernministeren, som i hvert fall har respekt nok til å sitte i salen og høre på akkurat nå, på nettosalg av CO2-kvoter. Spørsmålet ble stilt. Statsråden brukte all tid på å harselere med Fremskrittspartiet på usaklig grunnlag, men var ikke innom spørsmålet i det hele tatt. Regjeringen har lagt opp til nettosalg av kvoter. Hvordan påvirker det CO2-utslippene i verden? Fredspris til Al Gore – jeg viser til artikkel på forskning.no i dag, som viser at norske forskere på NTNU ikke kan finne noen link mellom miljø og fred. Til slutt ammoniakkfabrikken til Yara på Herøya. Kan en bekrefte, som Terje Aasland har gjort i media i dag, at de vil få CO2-kvoter gratis?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Jeg er lite grann mer beroliget nå enn jeg var da jeg skrev interpellasjonen. Men jeg vil ikke gå så langt som til å si at interpellasjonen nærmest er blitt overtatt av begivenhetene. Det som statsråden sier, er at kriteriene er slik at aktører med teknologi av ulik modenhetsgrad får mulighet til prekvalifisering. Og det gjør at Aker Kværner vil ha en sjanse til å søke, selv om de ikke har bevist eller testet ut teknologien. Når Aker Kværner selv sier at de tidligst vil kunne ha et fullskala anlegg oppe i 2013 på Mongstad, så vil jeg anta at det ikke går an å få det tidligere på Kårstø, fordi det vil være av samme type. Vil statsråden åpne for at en kan skyve lite grann på tidsfrister på Kårstø, hvis man totalt sett får økte CO2-utslipp i 2012 i forhold til om man hadde fått Fluor f.eks. til å bygge et renseanlegg allerede da, hvis man likevel får en bedre løsning som lettere kan kommersialiseres, og gjerne da med norsk teknologi fra Aker Kværner eller Sargas, og en likevel vil ha den fleksibiliteten inne, slik at de globale potensialene på lang sikt når det gjelder CO2-utslipp, blir det viktige, og ikke punktutslippet for ett år? Jeg ønsker gjerne at statsråden sier litt om det. Jeg ønsker også at statsråden sier litt mer om Mongstad, for i Teknisk Ukeblad – nå skal ikke jeg garantere at de har rett – antyder man i hvert fall at Statoil og Alstom har signert en intensjonsavtale der begge parter uttrykker intensjoner om å bygge et fullskala anlegg med kapasitet til å rense 2 millioner tonn CO2. Hvis det ligger til grunn og en slik avtale allerede er signert, hva slags muligheter vil f.eks. Aker Kværner og Sargas ha for å være med i en reell konkurranse? På en måte virker det som om muligheten for å konkurrere da begrenser seg til Kårstø, og for Kårstø er det en tidsfrist som er for kort til at Aker Kværner klarer å være med. Vil en aktivt gå ut og oppfordre også Sargas til å søke, et selskap som etter samtaler vi har hatt med dem i hvert fall, føler at de nærmest har blitt viftet vekk når de har ønsket kontakt med byråkratiet? Det siste jeg ønsker å utfordre statsråden på, er pilotanlegg. Aker Kværner har sagt at skal en ha suksess med CO2-rensing, må en ha testet ut teknologien før en anvender den i et fullskalaanlegg. De har hatt vilje til selv å bygge et pilotanlegg på Kårstø så fort som mulig, noe som kan framskynde prosjektet på Mongstad. En kan gjerne få en liten utsettelse på Kårstø, men framskynde prosjektet på Mongstad. Allerede ved å gjøre det vil en kompensere for eventuelle økte CO2-utslipp ved ikke å ha fullskalaanlegg på Kårstø fra 2012. Vil en vurdere dette opplegget for å vise fleksibilitet, ikke bare ved å la folk kunne søke, men for å få realisert et pilotanlegg på Kårstø så fort som mulig?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Jeg vil først gi en kommentar til representanten Aasland, som sår tvil om mine intensjoner. Jeg synes nesten det er litt ufint, all den tid Fremskrittspartiet har hatt en veldig tydelig linje på dette hele veien. Han sa at vi må unngå detaljer, f.eks. om 2012. Men det er jo nettopp det at Regjeringen har satt en absolutt tidsfrist, at dette skal være på plass innen 2012, som gjør at det er grunnlag for å være bekymret for om norsk næringsliv rekker dette innen den tidsfristen Regjeringen har satt. Derfor ønsker jeg i dag at Regjeringen ikke bare åpner for å prekvalifisere også umodne teknologier, men sier at om nødvendig kan en gjerne gå et år over den tiden Regjeringen har satt. For det viktigste er de langsiktige resultatene av dette, ikke det man kortsiktig har måttet oppnå internt politisk. Jeg forstår at dette vil være tungt for Regjeringen – som sa at Kårstø skulle renses i 2009, og utsatte det til 2011/2012 – som sannsynligvis får kjempemye krangling internt med SV, hvis de går utover det, for symbolpolitikken her er veldig viktig. Men for realitetene i prosjektene må det jo være det en er mest opptatt av. Ønsket om norsk teknologi er drivkraften min. Det har det vært hele veien. Det kom tydelig fram da vi behandlet Mongstad, det har kommet tydelig fram i forslagene Fremskrittspartiet har hatt på Stortinget, og det har kommet tydelig fram i vårt forslag om hvordan vi skal innfri Kyotoprotokollen. Det var signalene fra Senterpartiet og SV som gjorde meg spesielt bekymret, for de sa at tidsrammen her var viktigere enn norsk teknologi. Nå forstår jeg at statsråden modifiserer det betydelig, og det er viktig. Hun har likevel ikke avkreftet at tidsrammen her vil bli fastholdt. Det kunne jeg ha ønsket at det i hvert fall kom et signal om senere, selv om det ikke betyr at en har gitt opp 2012 som en målsetting – det bør bare ikke være en absolutt målsetting. Én ting er å åpne for konkurranse i prinsippet, slik som representanten Aasland sa, noe annet er aktivt å tilrettelegge for konkurranse, slik at norske selskap har en reell mulighet til å nå opp. Jeg sier ikke at vi skal forfordele norsk industri – det skal være de beste teknologiene som vinner, for det er det som miljøet tjener på – men en skal i hvert fall gi dem en reell mulighet. Alt jeg har hørt fra Aker Kværner, tyder på at 2012 er urealistisk, med mindre en får testet ut anlegget i en pilotskala. Da er den konkrete utfordringen til statsråden: Hvis Aker Kværner og Saga, eventuelt andre norske aktører som vi i dag ikke ser for oss, ber om en utsettelse på – la oss si – et halvt eller ett år for å kunne være med og levere et mer konkurransedyktig tilbud, vil statsråden i det hele tatt være åpen for å se på tidsfristen her? Det er et signal som gjør at jeg får sove veldig godt i natt, istedenfor bare å blunde – ganske tungt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Men jeg forstår at vi her må ta en biomembran-tilnærming for å sikre at vi får et tydeligere svar i siste runde. Det var ikke noe nytt i det som framkom her. Dette var dessverre veldig mye av det samme som man hørte fra Bjørnøy. Man klarer altså ikke å kvantifisere at dette særnorske, strenge kvoteregimet har en positiv miljøeffekt. Man klarer heller ikke å påvise at det har noen særlig drivkraft når det gjelder teknologiutvikling, for de bedriftene som her må ta den største kostnaden, er nye bedrifter som er i etableringsfasen, eller som har hatt investeringer som sannsynligvis gjør at de heller vil knekke nakken enn å sette av penger for å utvikle teknologi. De bruker allerede den best tilgjengelige teknologien. Det er ikke bedrifter som er gammeldagse og har et stort potensial for å redusere og dermed kunne spare penger. Når det gjelder basisperiode, er det ikke det som er det essensielle problemet her. Grunnlaget for at bedrifter forskjellsbehandles, er selvsagt fordi man har satt grensen til 2001. Man burde her se på likebehandling, for når Sverige setter grensen til 2005–2007, gir jo det en helt annen dynamikk og mulighet for utvikling i det svenske næringslivet enn det gjør for det norske. Men løsningen på dette problemet er jo å si at man skal ha en normbasert tildeling. Det ville jo ordne dette, med mindre man sier at man skal kjøpe alle kvoter, uansett. Da trenger man ikke normbasere det heller. Vi snakker om å styre forventningene slik at en tilpasser seg. Ja, jeg forstår argumentet, men i praksis gir man ikke næringslivet mulighet til å tilpasse seg, fordi man får bare et brått avkutt for deler av industrien. Det viktige for miljøet her må jo være at man har en likebehandling av industrien, slik at alle bedrifter som produserer samme produkt, måles opp mot hverandre, slik at de beste og mest miljøvennlige vinner, ikke slik som nå, at man bare får et litt tilfeldig tidspunkt som gjør at nyetableringer i Norge blir ulønnsomme. Dermed får eksisterende industri en konkurransefordel, og nyetableringer vil se utenfor landet. Det er ikke akkurat med på å bidra til at norske bedrifter vil være med og investere for videre drift og lønnsomhet og dermed være pådrivere i teknologiutviklingen. Vi må unngå den utflyttingen som vi nå ser som følge av det som har skjedd i forbindelse med NorFraKalk. Det er jo ikke det at NorFraKalk flytter fabrikken, men det betyr at det NorFraKalk kunne produsert, sannsynligvis blir overtatt av konkurrenter. Man hindrer konkurrenter med mer miljøvennlig teknologi i å etablere seg i Norge, og det blir en konkurranseulempe for de norske bedriftene. Jeg synes det er litt rart, når det er sagt, at Regjeringen ikke klarer å avklare Kårstø-saken. De skal sende det ut snart. De har ikke klart det ennå, men allikevel ser man i Dagens Næringsliv at man har avklart når det gjelder Yara og tildeling av CO2-kvoter. Jeg skulle gjerne sett at det ble forklart av statsråden. «Yara slipper CO2-regning», er overskriften i Dagens Næringsliv.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-07:
Det har blitt en litt rar debatt, for det gis inntrykk av at man har forkjærlighet for spesielt ett selskap, som man plutselig oppdager har et problem, og at hvis et annet selskap begynner om et år å klage, vil man ta opp igjen den samme debatten på vegne av det. Dette er en prinsipiell debatt, fordi forutsetningene som Stortinget la til grunn da klimakvoteloven ble vedtatt, ikke er fulgt opp. Både representanten Nordtun og representanten Kristoffersen, som var regjeringspartienes talsmenn på dette området, gav både i denne sal og i media tydelig uttrykk for at klimakvoteloven var særdeles streng og offensiv – i deres øyne – overfor ny industri, men at den nye industrien ville klare å takle dette fordi man fullt ut ville få bruke de mekanismene som lå bl.a. i CDM, som altså gir billigere kvoter enn det man ville fått i EU-systemet. Fullt ut skulle man kunne få bruke dem. Så har EU i etterkant lagt inn restriksjoner på maks 20 pst. – det var vel det det ble enighet om. Det er en betydelig endring av forutsetningene for denne industrien, som gjør at denne debatten absolutt er på sin plass, men som jeg likevel dessverre ser det ikke er noen interesse for å gjøre noe med fra de rød-grønne partiene. Problemet man tar opp, er ikke basisperioden, men tidspunktet som er valgt, for det betyr at man diskriminerer deler av norsk næringsliv – seg imellom. Man får et forurenser betaler-prinsipp som skal gjelde for bedrifter som er etablert etter 2002, som sannsynligvis er de mest miljøvennlige. Men forurenser betaler-prinsippet skal ikke gjelde for bedrifter som eksisterte før 2002. Da skal staten ta en stor del av kostnadene. Det har ikke noe med god næringspolitikk å gjøre, og det har heller ikke noe med god miljøpolitikk å gjøre, for dette torpederer lønnsomheten for nye, miljøvennlige etableringer i Norge. Det er ingen incentiv for NorFraKalk til å investere én krone i utviklet renseteknologi når man faktisk går konkurs før man får åpnet. Dette er det ingen gradvishet i, slik enkelte rød-grønne politikere har sagt i denne debatten. Dette er sort-hvitt fra Regjeringens side. Det er det som er det triste. Listen over bedrifter som rammes, er lang. Det er derfor prinsipielt man ønsker å ta opp dette for å sikre likebehandling. Jeg registrerer at Yara har ønsket lystgass inn i dette. De ønsker ikke gjødselproduksjonen inn i klimakvoteloven. Jeg kan ikke se at statsråden har bekreftet at gjødselproduksjonen skal være utenfor, for i EØS-saken som vi har behandlet, om å innlemme klimakvoteloven i EØS-avtalen, er Regjeringen faktisk veldig tydelig på at de ønsker både kunst- og naturgjødsel inn i klimakvoteloven. Det viktige i denne debatten er at CO2-utslippene ikke øker selv om man inkluderer ny norsk industri, men man legger til rette for at ny, norsk industri skal kunne konkurrere på like vilkår med EU. Det burde være det vesentlige her.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-07:
Arbeiderpartiets energi- og miljøpolitiske talsmann var gjennomgående tilfreds i sitt innlegg, og viste til behovet for å satse enda mer på såkalte grønne skatter. Det klarte jo faktisk regjeringspartiene å fleske til med for to år siden, da man påførte aktørene innenfor norsk næringsliv, innenfor transport, fiskeri, kystfart, 1,8 milliarder kr i NOx-avgift, samtidig som Regjeringen lovte partene at her skulle man få på plass en dialog, slik at de innsamlede pengene kunne gå tilbake til et miljøfond til utvikling av ny teknologi som kunne løse miljøutfordringen på NOx-området. Er representanten Nordtun like tilfreds med at Regjeringen på tross av disse løftene ennå ikke har sørget for å få på plass robuste løsninger som gjør at man kan bidra til å satse på å få på plass et NOx-miljøfond?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-07:
Dette var en av de merkeligste former for historiebeskrivelse jeg har hørt hittil i både energidebatten og miljødebatten. Da Høyre kom i regjering 2001, var det første vi gjorde, å sende klimameldingen til den daværende Stoltenberg-regjeringen i retur, fordi den var for upresis, den var for slapp, den var ikke djerv nok. Vi fikk på plass en ny melding, med Arbeiderpartiets durabelige motstand, dog gjennom samarbeid med SV, som gjorde at vi fikk nasjonale planer som førte til at norsk industri gjennom frivillige avtaler bidro med løsninger som gjorde at vi i dag er langt mer forberedt på Kyoto-avtalen, som trer i kraft 1. januar neste år, enn vi ellers ville ha vært. Vi bidrog faktisk i forrige regjeringsperiode til at klimautslippene i Norge gikk ned, CO2-utslippene gikk ned.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-07:
De som tar seg bryderiet med å lese komiteinnstillingen, vil jo se at også SV står sammen med Høyre og sågar også Fremskrittspartiet om veldig mange felles merknader som går på fremtidig forskning og utvikling på norsk sokkel. Det synes jeg er veldig kjekt. Jeg tror også det er greit å ha klart for seg at vi som en stor produsent av gass og en verdensstormakt innenfor energi ikke sjenerer oss for å eksportere gass eller råolje ut av landet. Jeg går ut fra at også representanten Thorkildsen kjenner til fordelene ved å anvende gass istedenfor alternativer som er mye, mye verre. Jeg er veldig glad for at vi fikk på plass et nært og godt samarbeid med SV i forrige periode. Det illustrerer jo kanskje i denne sammenheng, som i andre sammenhenger, at SV faktisk er best i opposisjon.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-07:
Jeg tror vi skal være veldig forsiktige med å foregripe begivenhetenes gang. Vi har vært pådrivere for i det hele tatt å få på plass gasskraftverk i Norge, fordi vi har et sterkt behov for å få på plass energiløsninger både i den regionen representanten Sande kommer fra, og i andre områder hvor vi har en ganske brutal underdekning. Det er ikke noe linjeskifte, men Høyre er ikke noe statisk parti. Vi er et dynamisk parti som de fleste andre parti her i denne salen, som tar hensyn til utviklingen, og utviklingen har med en overveldende dokumentasjon vist at når det gjelder klimaspørsmålet, som Sande tar opp her, har vi valgt på mange måter å være – om ikke i førersetet, så skal vi i hvert fall sitte i fremsetet i disse spørsmål. Det tror jeg vår historikk, jf. hva tidligere miljøvernminister Brende tok initiativ til for fem–seks år tilbake i tid, har vist at vi er skjeftet til å være med og utvikle også dette politiske området.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-07:
Statsråd Solheims hukommelse fra Bondevik II-regjeringens tid bærer nok i svært stor grad preg av hans langvarige opphold på Sri Lanka på den tiden. Men da SV kom inn og overtok Finansdepartementet og Miljøverndepartementet, var det under fanfaren: Vi skal gjenreise Norge som miljønasjon. Det man i dag har levert, er bl.a. kutt i skogvern. Man har ennå ikke klart å få på plass et NOx-miljøfond. Man har vært blant de land i Europa med dårligst støtteordninger for produksjon av ny fornybar energi. Og man har lagt frem en klimamelding som man må ganske langt inn i regjeringskvartalet for å finne noen som i det hele tatt prater pent om. Viser ikke dette at situasjonen kanskje er slik at SV bør begynne med seg selv, og heller satse på å gjenreise SV som miljøparti?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-07:
StatoilHydro har nå hatt store problemer på Snøhvit-anlegget, som har stanset, og som har sluppet ut 1,1 millioner tonn CO2 i løpet av en tomånedersperiode. Mitt spørsmål er: Var statsråden kjent med disse dramatiske utslippene? Hvis svaret er ja: Anser statsråden det som tilfredsstillende at det er media som orienterer Stortinget om denne dramatiske situasjonen?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-07:
Først av alt vil jeg si at jeg er glad for at representanten Solvik-Olsen tar opp dagens interpellasjon. Den tror jeg er nødvendig, og den er helt i tråd med det en enstemmig komite la opp til i forbindelse med vedtaket om CO2-teknologiprosjektet på Mongstad. Det er ingen tvil om at interpellanten har helt rett når det gjelder de forholdene han tar opp. Her er det så mange kryssende interesser som tidsmessig har problemer med å la seg forene, at det er høyst betimelig at denne interpellasjonen nå blir tatt opp. I likhet med interpellanten ble faktisk også jeg noe beroliget etter å ha hørt statsrådens svar. Det var på mange måter veldig betryggende. Det er ingen tvil om at vi her står foran et uttrykt ønske om å nå raskt frem til målet. Det ønsket tror jeg vi deler alle sammen. Samtidig har utviklingen på dette området vist at vi er nødt til å avpasse farten etter det terrenget vi befinner oss i, kombinert med målsettingen om at her skal vi virkelig være i stand til å utvikle norsk teknologi, som skal bli verdensledende. Det bør ikke på noen måte kunne komme på bekostning av og virke ekskluderende overfor utenlandske aktører, men det må heller ikke bli slik at vi får en prosjektplan som kjøres frem i et tempo som med motsatt favør nærmest kan virke ekskluderende overfor norske selskap. Når jeg understreker dette, er det nettopp under henvisning til de siste dagers hendelse med Snøhvitanlegget på Melkøya. Hastverk kan bli lastverk i dette spørsmålet. Utviklingen har vist at vi er nødt til å ha et ambisiøst tempo og en ambisiøs utvikling, men den skal være kvalitetsmessig høy. Med de ord og den informasjon som statsråden har gitt her, om at man overhodet ikke legger opp til et tempo og en utvikling som går på bekostning av kvalitet, og som heller ikke skal virke ekskluderende på norsk deltakelse, ser jeg med forventning frem til utviklingen i denne saken.