trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Jeg vil ta opp et annet spørsmål med statsråden, og det gjelder adopsjonsstøtten, som gis når man adopterer barn fra utlandet. Vi vet at adopsjonskostnadene har økt betraktelig de senere årene. De rød-grønne la fram et budsjett der de kun la inn en prisjustering, men ingen ambisjoner utover det, og det er også noe som denne regjeringen har videreført. Kristelig Folkeparti har et stort ønske om at adopsjonsstøtten skal økes betydelig, utover prisjustering, i kommende år, og mitt spørsmål til statsråden er: Hva slags ambisjoner har denne regjeringen hva gjelder adopsjonsstøtten og muligheten for at enda flere kan adoptere barn fra utlandet?
Iselin Nybø (Venstre), 2013-11-26:
Det er bred enighet om at barnevernet må styrkes. Målet må etter Venstres mening være at barna skal få god hjelp, ikke bare hjelp. Venstre har tidligere foreslått å løfte barnevernutdanningene – et forslag som ble støttet av Fremskrittspartiet og Høyre i 2011, men nedstemt av de rød-grønne. Vi ble derfor positivt overrasket da de rød-grønne la fram et budsjettforslag der disse utdanningene var løftet, og desto mer skuffet da Høyre og Fremskrittspartiet la fram sitt forslag der man igjen kuttet. Heldigvis fikk vi gjennom budsjettforliket med regjeringen reversert dette kuttet. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvilke tiltak ønsker hun å sette i verk for å styrke kompetansen i barnevernet utover den styrkingen som nå kommer på barnevernutdanningene?
Iselin Nybø (Venstre), 2013-11-26:
Jeg legger til grunn at statsråden er kjent med rapporten Etterspørsel etter og tilbud av stipendiatstillinger i Norge fram mot 2020, hvor det anslås et behov på flere hundre stipendiatstillinger årlig fram til 2020. De rød-grønne la som kjent fram et budsjett med 60 nye stipendiatstillinger, og Venstre har sammen med Kristelig Folkeparti inngått et forlik med regjeringen, der det er lagt til rette for ytterligere 100 nye stipendiatstillinger. Det er fortsatt langt unna det som er Venstres alternative budsjett, der vi legger inn 500 nye stipendiatstillinger. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvor mange stipendiatstillinger ser statsråden for seg at vi kan få på plass i de neste budsjettene? Er dette et viktig satsingsområde innenfor høyere utdanning og forskning?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
En slik finansdebatt går gjerne etter forventede spor, men likevel dukker det opp interessante avklaringer. Den ene interessante avklaringen er Høyres syn på fordeling og utjevning. Hver eneste gang partiet Høyre, ved statsministeren, Flåtten eller andre, er blitt utfordret på fordeling i dag, har svaret vært at det ikke er så viktig, det er bare tabeller eller Stoltenbergs makro, som statsministeren kalte det i dag – det som er viktig, er å skape arbeidsplasser. Men hva er det som er unikt med Norge? Det unike med Norge er jo at vi har klart å ha Europas laveste arbeidsløshet, Europas sterkeste velferd og Europas sterkeste fordelingspolitikk samtidig. Det er det denne finansdebatten nå gir et helt klart svar på fra regjeringen – fordelingspolitikken er ikke lenger viktig, det er bare tabeller og makro. Men det er ikke bare tabeller. Det er folks økonomi det er snakk om. Jeg fikk låne et kronestykke av finanstalsmannen vår, Jonas Gahr Støre – han hadde det i lomma. Det er skattekuttet per dag for folk som har under 450 000 kr i inntekt. Det er folk flest sine penger fra Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen. Tjener du over 10 mill. kr, får du nesten en årslønn i skattekutt. Dette er det Svein Flåtten kaller tabeller, dette er det statsministeren kaller Stoltenbergs makro – det er i hvert ikke makro å få et kronestykke per dag i skattekutt. Så sier Per Sandberg at Fremskrittspartiet måtte ha vært unormale før, siden de nå er blitt normale. Ja, Fremskrittspartiet var unormale – og nå skal jeg ikke snakke om verdier eller det Kjell Magne Bondevik kaller menneskesyn og den type ting – men det er unormalt å love velgerne 100 mrd. kr i skattekutt. Det var ingen andre partier som forsto hvordan det skulle foregå. Det var unormalt å foreslå 45 mrd. kr mer i samferdselsbevilgninger hvert år, og det var unormalt å foreslå at alle bompenger skulle fjernes i Norge. Det var ingen som forsto hvordan det skulle kunne gå an, men Fremskrittspartiet ikke bare lovte, men de garanterte at hvis de fikk sitte i samferdselsstolen, skulle alle bompenger bort. Den andre avklaringen i denne debatten er at disse løftene er døde og maktesløse. Vi slipper forhåpentligvis å høre dem mer. Fremskrittspartiet må forholde seg til de samme økonomiske rammene som andre. Det som hadde vært interessant, er selvsagt å få høre om Fremskrittspartiets leder, som nå er finansminister, den gangen hun lovte at bompengene skulle bort, da hun lovte at 45 mrd. kr skulle inn i samferdselsbudsjettet, da hun lovte at 100 mrd. kr skulle brukes på skattekutt, og da hun lovte at et titalls milliarder kroner av oljepengene skulle brukes, virkelig trodde på det den gangen, eller om hun visste bedre – og at hun egentlig visste at den dagen hun satt i finansministerstolen, kom disse løftene til å være glemt og forlatt. Lureri ville man kalt det i kjøpsloven. I valgdebatten er tydeligvis det meste lov.
Bent Høie (Høyre), 2013-11-26:
Vi har vært igjennom en valgkamp der Arbeiderpartiet har hatt ett budskap til velgerne, nemlig at Høyre og Fremskrittspartiets løfter om å gjennomføre reduksjoner i skatter og avgifter ville føre til velferdskutt. Nå har velgerne fått svar på Arbeiderpartiets påstander. Denne regjeringen evner både å gjennomføre helt nødvendige skatte- og avgiftskutt – som bidrar til å få fart i økonomien, som skaper grunnlaget for den verdiskapingen som skal finansiere velferden for framtiden – og samtidig prioritere mer velferd og ikke minst klare å prioritere dem som sitter nederst ved bordet, noe den avgåtte regjeringen ikke klarte – nemlig å løfte de rusavhengige, både i kommunene og i spesialisthelsetjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2013-11-26:
Det budsjettet som Stortinget i dag vedtar, inneholder den største budsjetterte veksten i de offentlige sykehusbudsjettene som Stortinget noen gang har vedtatt. I tillegg øker vi bruken av den ledige kapasiteten hos private for å redusere unødvendig venting. Velgerne har ved valg valgt et flertall i denne sal, som faktisk er opptatt av at pasientene får hjelp raskere og ved bruk av private og private ideelle. Heldigvis har en derfor fått et skifte, som gir resultater, nemlig at en ikke er så opptatt av hvor pasienten får behandling, men at pasienten får behandling. Velgerne har også valgt en regjering som har vært opptatt av at reduksjon av skatte- og avgiftsnivået er viktig for å sikre framtidig verdiskaping, som også er grunnlaget for den framtidige velferden.
Bent Høie (Høyre), 2013-11-26:
For det første er jeg helt enig i beskrivelsen av historien, nemlig at mye av den velferden som vi i dag tar for gitt, som det offentlige finansierer, startet som initiativ fra ideelle organisasjoner. Jeg tror ikke den historien er over. Jeg tror de ideelle institusjonene og organisasjonene også i framtiden kommer til å gå foran og vise vei på områder der det offentlige i dag ikke løser problemene. Ett av de områdene ligger jo inne i budsjettforliket mellom regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti og Venstre, nemlig økt støtte til organisasjonen for lindrende behandling av døende barn. Dette er et område der det offentlige i dag svikter, men der private og ideelle går foran og viser vei. Vi har allerede lagt inn i budsjettet økt bruk av de private ideelle, og så kommer jeg selvfølgelig til å følge opp dette romertallsvedtaket som fattes i dag, om at vi skal søke alle muligheter for å se på og løse de utfordringene som de ideelle har i forbindelse med pensjonssaker.
Bent Høie (Høyre), 2013-11-26:
I regjeringspartienes plattform står det at akutt- eller fødetilbudet ikke skal legges ned med mindre dette er begrunnet i pasientsikkerhet og kvalitet, og det har jeg tenkt å følge opp. Det er også en klar beskjed til helseregionene at det er dette som er denne regjeringens politikk, fordi vi mener at denne typen endringer nå bør forankres i det arbeidet som vi nå har startet opp knyttet til ny nasjonal helse- og sykehusplan. Der oppfatter jeg at regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre – og Senterpartiet – har vært enige om at det er behov for å få en mer operativ nasjonal helse- og sykehusplan, forankret her i Stortinget, slik at en sikrer en mer demokratisk forankring av en del av disse viktige spørsmålene som i mange lokalmiljø oppleves som helt avgjørende. Jeg har ikke sluttet å møte folk som er engasjert i sine lokalsykehus. Jeg hadde møte med ordførere i går, og jeg har hatt møte med ordførere i dag, og jeg har møte med ordførere nesten hver uke framover om disse spørsmålene.
Bent Høie (Høyre), 2013-11-26:
Regjeringen vil følge opp samarbeidsavtalen mellom Høyre, Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet og Venstre, som sier at man skal innføre fritt behandlingsvalg. Det vil være en betydelig styrking av pasientenes rettigheter, der pasientene også får muligheten til å velge behandling hos godkjente private aktører, også andre enn de som har vunnet anbud hos de offentlige helseregionene. Det er samtidig også klart at man kontinuerlig må forbedre ordningen med fritt sykehusvalg, og hvis det er forhold ved det som Venstre mener vi bør følge opp, vil jeg gjerne være i nærmere dialog om det. Det er viktig at den ordningen fungerer godt underveis, men ikke minst også etter at vi har innført fritt behandlingsvalg.
Bent Høie (Høyre), 2013-11-26:
Det er fordi pasientene har erfart at det ikke er god nok tilgjengelighet og kapasitet hos de offentlige når det gjelder MR-undersøkelser. Det regner jeg med at representanten Lysbakken, som medlem av helse- og omsorgskomiteen, også har hørt mange ganger. Pasienter får beskjed om at det er avtaler med private, og man kan velge dem, men de opplever at ventetiden der er nesten like lang som i det offentlige, når man tar kontakt med dem. Da får man beskjed om at man kan få kortere ventetid hvis man betaler selv, fordi man har ledig kapasitet, men ikke innenfor de rammene som det offentlige har bestemt. Denne regjeringen ønsker å gjøre noe med det. Derfor bevilger vi 45 mill. kr til å utvide de rammene, slik at færre pasienter skal oppleve at når de tar kontakt med et privat røntgeninstitutt som har avtale med det offentlige, får de til svar: Vel, vil du ha rask hjelp, må du betale selv. Det fører til et sosialt skille i helsevesenet som vi ønsker å bekjempe.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Regjeringen gjør etter min vurdering ikke store endringer av betydning knyttet til sykehusopplegget som Stoltenberg II-regjeringen la fram. Det er for så vidt positivt, men det står jo i skarp kontrast til mange av Høyres påstander i valgkampen om Arbeiderpartiets helsepolitikk. Høie gjør nå retrett på en rekke av Høyres løfter på helse fra valgkampen – senest i går, da den tillyste uavhengige granskingen av hovedstadsprosessen ble avlyst. Høie sier at han prioriterer helse i budsjettet, og derfor har jeg følgende spørsmål til ham: Finansminister Siv Jensen har fått gjennomslag for store skatte- og avgiftslettelser. 8 000 mill. kr skal gå til å kutte norske skatter og avgifter neste år, mens de offentlige sykehusene har fått 0 – null – i økning. Hvordan forsvarer helseministeren en slik prioritering?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Jeg konstaterer at helseministeren ikke svarer på spørsmålet mitt. Problemet hans er at det som han sier er økning i helsebudsjettene – altså ikke velferdskutt – har han jo arvet fra Stoltenberg-regjeringen. Men da han selv, sammen med regjeringen, skulle sette opp budsjett, valgte han altså å bruke 8 000 mill. kr på skattekutt – og ikke én eneste ekstra krone til å øke behandlingskapasiteten i de offentlige sykehusene. De 300 mill. kr som Høie viser til – til økt kapasitet innenfor rus, psykiatri, rehabilitering, MR – er helt utmerket og får støtte fra de rød-grønne, bortsett fra at vi synes det er litt pussig at det skal øremerkes til de private. Det bør heller gå dit hvor det har mest effekt. Jeg gjentar spørsmålet: Når man er helseminister i en regjering og får 4 milliarder oljekroner ekstra – økt handlingsrom i budsjettet, hvorfor prioriterer man da 8 000 mill. kr til skattekutt og ikke én eneste ekstra krone til de offentlige sykehusene for å bygge ut kapasiteten?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Vi har en lang tradisjon i Norge for at det var frivillige organisasjoner og Kirken som så nøden. De startet opp behandling for utsatte mennesker, helsestasjoner, sykehus, tilbud til rusavhengige og ikke minst til psykiatrisk syke pasienter. Vi er glade for avtalen med regjeringen der vi skal vurdere rammevilkårene for de ideelle organisasjonene, som også i dag leverer fantastiske helsetjenester, men det er avgjørende for dem å få en rask behandling, ikke minst med tanke på pensjonsutfordringen, slik at de ikke går konkurs og vi står uten arbeidsredskap til å kunne hjelpe alle dem som ministeren snakket om – rusavhengige og de psykiatrisk syke pasientene i vårt samfunn. Så hvordan vil statsråden fylle dette arbeidet for å bedre rammevilkårene for de frivillige og ideelle organisasjonene?
André N. Skjelstad (Venstre), 2013-11-26:
Noe jeg regner med at regjeringen og vi er enige om, er å få ned helsekøene, men skal vi lykkes med det, må vi bruke en rekke virkemidler, og ikke minst må vi få ordningen med fritt sykehusvalg til å fungere. I dag sliter vi med et system som sjelden er tilstrekkelig oppdatert, noe som gjør at ventetiden til de ulike sykehusene og nettportalen frittsykehusvalg.no ikke fungerer etter hensikten. Som følge av dette har jeg vært borti mye dobbeltarbeid, og informasjonen til pasientene er og blir for dårlig. Venstre har derfor i den innstillingen vi nå behandler, tatt til orde for å gjøre Fritt sykehusvalg til et eget frittstående foretak, styrke informasjonsarbeidet og avvikle dagens særegenandel for å bruke valgmuligheten. Er dette noe som statsråden nå vil gjøre noe med?
André N. Skjelstad (Venstre), 2013-11-26:
Undertegnede deler statsrådens syn på behovet for å modernisere og fornye landet. Det er viktig ikke bare for deler av landet, men for hele. Da er det viktig at vi har en infrastruktur som tar høyde for dette, og det er også viktig at vi ivaretar jordvernet på en god måte. For dyrka jord er også en minimumsfaktor, og det er mange eksempler på det. Nå sist ser vi at en i Vestby skal bruke 70 mål for å få opp et IKEA-bygg – dog er antall mål matjord redusert fra 135. Det er beklagelig etter min mening at matjord blir bygd ned, og at en ikke vurderer mindre attraktive og mindre produktive områder. Men når en fatter sånne vedtak, er det ønskelig å høre hvordan statsråden har tenkt å praktisere dette framover. Er det aktuelt at en ser for seg at en dobler det som blir tatt ut av dyrka jord, at en dyrker opp ny jord istedenfor det som blir tatt til bolig-, nærings- og veiformål?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-11-26:
Hvis en leser sakspapirene, ser en hvorfor dette skjer. Det er fordi vi skal ha en nasjonal havnestrategi, og da ville det være meningsløst om en begynte å investere i et prosjekt som ville bli feil dimensjonert i forhold til den strategien en velger å ha. For ikke å kaste penger ut av vinduet, velger vi å sette på vent de to prosjektene som en la opp til, nettopp fordi vi kan komme tilbake og sørge for at de bygges i tråd med den strategien som en vil ende opp med. Men det tar litt mer enn seks uker å lage en sånn strategi, og derfor må vi komme tilbake til Stortinget så fort som mulig med det. Men det er altså ikke nødvendig å bruke penger på ting når en ikke helt vet hvordan en skal ha det til slutt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-11-26:
Det er godt å få denne anledningen til å si at en må høre på det som blir sagt, og ikke bare lese det som står i avisene. Denne regjeringen vil jobbe for å få på plass Fornebubanen så raskt som mulig. Det er også i tråd med løftet. I motsetning til den rød-grønne regjeringen, som ikke ville love at de ville bidra med finansieringen, lovte de borgerlige partiene at de skulle finansiere halvparten av investeringene. Det lovte aldri de rød-grønne. Det ville de ikke. Det står òg i Nasjonal transportplan. De rød-grønne ville kanskje. De borgerlige lovte. Det løftet står vi ved. Jeg har i dag fått en gledelig informasjon fra hovedstaden om at de ligger foran planprosessene sine. Det betyr at de tar sikte på å være ferdig i 2015. Da kan vi gjennomføre dette betydelig raskere enn det Oslopakke 3 la opp til, men nøyaktig dato kan jeg ikke si. Det var det samme jeg sa til Budstikka, men det tolket de som mulighet for forsinkelse. Faktum er at det vil bli framskyndet. Staten vil ta sin halvpart. Det lovte aldri de rød-grønne. Dermed får du Fornebubanen raskere på plass med dagens regjering enn med forrige regjering, og det er jeg glad for.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-11-26:
Jeg vil takke Kristelig Folkeparti og Venstre for et godt budsjettforlik. Det gjør at vi kan satse mer på vei, jernbane og Transnova enn det den forrige regjeringen la opp til. Vi har fra regjeringens side allerede hatt møte med deler av elbilbransjen og deler av bilbransjen totalt sett, nettopp for å diskutere hvordan vi kan styrke satsingen på miljøvennlige biler, inklusive elbil – ikke minst elbil får en vel si – samtidig som bransjen blir med på å utvikle verdikjeder som gjør at ikke staten til slutt er den som på en måte blir den moderne bensinstasjonseieren eller eldrivstoffeieren, men at det blir verdikjeder som kommersielle aktører selv står bak. Jeg er veldig glad for de signalene jeg får fra bransjen, som i større grad nå enn før viser vilje til å ta det ansvaret. Da er det viktig at vi fra myndighetenes side stiller opp med Transnova, men at bransjen på sin side også tydeligere forplikter seg. Da må vi ha en strategi, og den vil vi diskutere med Stortinget når det er naturlig, men så raskt som mulig.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-11-26:
Datalagringsdirektivet ble vedtatt under forrige regjering. Flertallet som vedtok det, var Arbeiderpartiet og Høyre. Det flertallet ble styrket ved forrige valg. Skal du ta omkamp, er det naturlig at du har en sjanse til å kunne snu flertallet. Per i dag ser jeg ikke at verken Høyre eller Arbeiderpartiet har snudd i denne saken, og da ville det være fullstendig meningsløst av en statsråd å prøve å ta en omkamp i et storting som ønsker det motsatte av statsråden. Da må en bare respektere demokratiets spilleregler og si at en gjennomfører det flertallet mener, selv om en i den saken er imot. Så pågår det nå behandling av rettsakter i EU. Det følger vi veldig grundig, for vi skal lære av de erfaringer som andre land gjør seg, de konfliktene som er i andre land, sånn at vi ikke gjennomfører et datalagringsdirektiv i Norge som fører til de samme problemene. Vi følger det nøye. Jeg antar at alle partiene på Stortinget følger det nøye, og når ting begynner å roe seg i EU og vi skal begynne å fordele kostnader i Norge for å begynne å implementere det, ser en om det er behov for å gjøre endringer.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-11-26:
Det var veldig hyggelig at representanten leste om nettopp det som de borgerlige var enige om: gjennomføre Fornebubanen så fort som mulig, eget selskap og statlig garanti for halvparten av kostnadene. Det var løftet. Så registrerer jeg at enkelte av opposisjonspartiene forsøker å gi inntrykk av at det ble lovet noe helt annet. Det ble det ikke. Det vi gjør, er å holde løftet om å betale halvparten og gjøre det så raskt som mulig, men jeg er som sagt veldig glad når Oslo signaliserer at de ligger foran skjema. Da er det ingen grunn til å frykte at det blir forsinkelser – snarere tvert imot – en kan få gjøre det raskere enn det en la opp til. Det viktige her er at da denne debatten gikk i vår, så ville ikke de rød-grønne forplikte seg til finansiering. Det gjorde de borgerlige, og det står vi ved, både Fremskrittspartiet, Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti, og det er jeg glad for. Når det gjelder veiselskapet, jobbes det med det, og vi tar sikte på å sette i gang det samme på jernbane, fordi det er en fornuftig måte å organisere det på, og det har også departementet ment før regjeringsskiftet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-11-26:
I vår ville ikke SV være med på å forplikte seg til å finansiere Fornebubanen. En sa at det var noe en kunne forhandle inn i en bymiljøavtale, men det var ikke noe de rød-grønne ville forplikte seg til. De borgerlige partiene forpliktet seg til det. Vi står ved løftet. Jeg er veldig glad for at SV nå vil jage regjeringen for at den skal gjennomføre sitt løfte, men det er altså mye mer offensivt enn det SV selv noen gang ville forplikte seg til. Det er det ene – når det gjelder avtalen, er den veldig tydelig. Den var skriftlig. Det som representanten Eidsvoll Holmås henviser til, var en muntlig kommentar fra Kristelig Folkepartis leder. Det som en skriftlig forpliktet seg til, var så fort som mulig. Det var ikke alle de fire partilederne som sa det som representanten hevder, det var én som sa det. Jeg forholder meg til det som ble lovet: Vi skal gjøre det så raskt som mulig. Nå ser det ut til at en blir ferdig med planarbeidet i 2015. Det er raskere enn det som de rød-grønne hadde forespeilet også, og da bør vi juble istedenfor å drive med flisespikkeri.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Her er det mindre pengar til fiskerihamner, og regjeringa sitt forslag om kutt på 46 mill. kr får som umiddelbar konsekvens at utbetring av fiskerihamna på Napp i Flakstad i Nordland og på Sommarøy i Tromsø ikkje startar opp i 2014. Dette får direkte konsekvensar for fiskeflåten og bedriftene i desse hamnene. At investeringane i desse hamnene no i beste fall vert utsette, inneber òg at andre viktige fiskerihamnutbyggingar langs kysten vår no vert sette på vent, og at dei då rykkjer enda lenger bak for å verte realiserte. I den vedtekne NTP-en og i nærskipsfartsstrategien er det sett av 3 mrd. kr til styrking av sjøtransport og hamner. Kvifor held ein då tilbake 46 mill. kr til investeringar i fiskerihamner no i påvente av å få utarbeidd ein nasjonal hamnestrategi?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Et av de viktigste samferdselsprosjektene i hovedstadsområdet er bygging av Fornebubanen. Så langt har det vært planlagt ut fra at banen skal starte opp i 2018. Dette var de fire borgerlige partilederne ikke fornøyd med og hadde på forsommeren et kraftig utspill i riksmedier og lokalmedier hvor de sa at hvis det ble borgerlig flertall, skulle Fornebubanen startes opp med en gang – prompte sto det faktisk i avisoppslaget. I dag kan vi lese i Budstikka at samferdselsministeren sier at han ikke kan love noen bane før 2018, altså stikk motsatt av hva som ble sagt for et halvt år siden. Jeg skjønner at Fremskrittspartiet ikke kan få gjennomslag for alt, men dette er jo en sak hvor alle de fire partiene er enige, og hvor de altså gikk ut og lovte velgerne i Asker og Bærum at hvis de vant valget, skulle de starte opp med Fornebubanen med en gang. Mitt spørsmål er: Hva har skjedd det siste halve året som gjør at samferdselsministeren i dag sier noe annet enn det som ble sagt for et halvt år siden?
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
De siste årene er samferdselsinvesteringene økt kraftig. Jernbaneinvesteringene er femdoblet over noen år, og det er bra. Det er store behov for samferdselsinvesteringer over hele landet. Oslo og Akershus opplever en betydelig vekst i folketallet. Mer folk betyr mer trafikk fra egne innbyggere, men også trafikk som kommer fra andre deler av landet. Det er i hovedstadsregionen fortsatt behov for store samferdselsinvesteringer. Nye veger må bygges. E18 i Vestkorridoren, rv. 4, E16 og Glommakryssing på rv. 22 østover er kanskje de største og viktigste vegplanene framover. Men den framtidige trafikkveksten i hovedstadsområdet – veksten i trafikken – må først og fremst tas på kollektive transportmidler. Det er etter hvert rett og slett ikke plass til flere veger inn og ut av Oslo. Det må bygges mer bane – Follobanen, det nye dobbeltsporet, tunnelen Oslo–Ski, ny jernbanetunnel i Oslo og ny T-banetunnel. T-banen må forlenges til Lørenskog og Romerike, og det må bygges bane til Fornebu – Fornebubanen, som har vært tema i debatten i flere innlegg her i dag. I planene som det så langt har vært jobbet med i Oslo og Akershus, har det vært lagt opp til start på Fornebubanen i 2018. Så husker vi utspillet fra slutten av mai, der de fire borgerlige partilederne gikk ut og sa at blir det borgerlig flertall, vil Fornebubanen bli bygd raskere – altså raskere enn 2018. Nå har vi hørt i dag, og sett i Budstikka i dag, at samferdselsministeren snakker om akkurat det samme – akkurat det samme som vi andre bestandig har sagt: raskest mulig, og at 2018 antakeligvis er et realistisk årstall. Det utspillet var altså null verdt. Folk i Bærum må føle seg lurt i dag når de ser uttalelsene fra samferdselsministeren og representanter fra Høyre og Fremskrittspartiet. Hva skjer egentlig med Fornebubanen? Når kan Fornebubanen startes? Det kunne det være interessant å få svar på. Saken har utviklet seg i løpet av dagen og kvelden. Statssekretær Hoksrud sier at regulering og planprosesser tar lang tid. Det er helt feil når det gjelder Bærum, sier nå Høyre-ordføreren i Bærum – de har allerede gjort viktige avklaringer. Venstres samferdselsbyråd i Oslo er blitt i tvil om hva statsråden sier, melder nå NRK. Hva som er situasjonen for Fornebubanen, er et komplett kaos. Høyre og Fremskrittspartiet har ikke klart å oppklare det. Forvirringen er større nå enn den var da vi startet debatten i dag tidlig, tydeligvis også blant sentrale tillitsvalgte i regjeringspartiene. Det kunne vært interessant å få høre hvordan Venstre og Kristelig Folkeparti, som var med på det famøse utspillet i grustaket på Fornebu i slutten av mai, vurderer situasjonen.
Abid Raja (Venstre), 2013-11-26:
Hvis jeg hørte riktig og forsto statsråden rett, avviser statsråden den forsinkelsen som er bebudet i Budstikka i dag, hvor det sies at det muligens vil bli en forsinkelse, og at utbygging av Fornebubanen ikke vil skje før etter 2018. Da betyr det at den garantien som de fire partilederne ga, står seg: Et regjeringsskifte betyr utbygging av Fornebubanen, partiene lover 50 pst. statlig finansiering, utbygging skal organiseres i eget selskap, og det skal igangsettes raskest mulig. Dersom det er en misforståelse at det kan bli en forsinkelse, har statsråden nå anledning til å klargjøre dette. Hvis det ikke er en misforståelse, og statsråden står fast ved det han sa for noen minutter siden, vil jeg heller benytte anledningen til å stille et annet spørsmål. Statsråden har jo nå fått igjennom dette veiselskapet som var varslet i den plattformen som regjeringspartiene kom fram til. Når kan vi se et lignende selskap satt opp for jernbane?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-11-26:
Ingenting ville glede meg mer enn hvis vi kunne klare å få til Fornebubanen ferdig utbygget så raskt som mulig og oppstart i løpet av denne perioden. Hvis samferdselsministeren kan garantere at det kommer til å komme penger på bordet til å finansiere dette når den er klar til oppstart og ferdig regulert fra de to kommunenes side – i tråd med de løftene som ble gitt – hadde det vært bra å få det bekreftet her i dag. Men jeg har fulgt det samferdselsministeren sa – nemlig å se på hva de fire partilederne sa i valgkampen, ikke bare lese det som står i avisen. Der ble det sagt av de fire partilederne at en kunne begynne å bygge banen allerede nå og være ferdig i et fem–seks-årsperspektiv – mens samferdselsministeren nå altså ikke kan love at de kommer i gang før 2018. Forstår samferdselsministeren at dette kan fortone seg som et velgerbedrag?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-11-26:
President, har du noen gang følt naturens velsignelse? Har du løpt barbeint i furuskogen og kjent den ekstra spretten som furunålene gir? Har du badet i et vann i lauvskogen mens du skinner i lyset som glitrer gjennom bladene? Eller gått rolig på ski i påskesolen opp til Torfinnshorgi i stillhet, bortsett fra lyden av skiene som skjærer i snøen? For akkurat da kjenner du naturens velsignelse. Jeg synes dette er verdt å ta vare på, president, er du enig?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-11-26:
Det nikkes. Men jeg er redd regjeringen ikke er enig. Når de nekter kommuner å omtale og bruke begrepet «inngrepsfri natur» som begrunnelse for å ta vare på nettopp den naturen. Når de vil la biler for folk flest bli dyrere, mens de kutter i avgiftene på luksusbiler og drivstoffslukere. Når de sier de er for miljøvennlige innkjøp i staten, men kutter ut den avdelingen som skal sørge for nettopp det innkjøpet. Når de kutter i opprydningen av gammel gruveforurensing og bruker pengene på nye gruver istedenfor. Når de kutter i Miljødirektoratets viktige arbeid og åpner for skuterkjøring til alle kommuner som vil – sterkt i strid med folkemeningen – og kutter i bevilgningene til dem som skulle føre tilsynet med skuterkjøringen. Jeg er redd for at vi har en regjering som nok sier at den vil ta vare på naturen, men som i alle de viktige prioriteringene den skal gjøre, der hensynet til naturen skal veies opp mot andre hensyn – sånn som olje eller fisk, gruve eller rein fjord, skjærgård åpen for alle eller inngjerdet for de få, eldgammel skog eller hogst, naturmangfold eller motorvei, skuterkjøring eller naturopplevelse – vil la naturen tape. I dag var jeg på ultralyd for første gang, og hvis alt går som jeg håper, skal jeg la min datter løpe barbeint i furuskogen, bade i lauvtrelyset og lokke henne med kvikklunsj hele veien opp til Torfinnsho. Og hvis ikke den gamle furuskogen er blitt felt, hvis ikke gruvevirksomhet har gjort vannet umulig å bade i, eller skuterbrølet overdøver skiene som skjærer gjennom skaren, så skal jeg smile til henne og se på at hun leende oppdager naturens velsignelse.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2013-11-26:
På side 16 i hovedmerknadene fra Høyre og Fremskrittspartiet står det: «Disse medlemmer viser til at et velfungerende arbeidsmarked er avgjørende for at hver enkelt skal kunne realisere sine drømmer og ambisjoner(…) (…) Det er ganske ambisiøst. I Bergens Tidende 6. november heter det: «Ungdom flykter fra byggebransjen. Samtidig øker behovet for faglærte». Det er en beskrivelse som mange av oss erfarer hver dag, at bygg og anlegg blir mindre attraktivt. Er statsråden enig med kompetansedirektør Are Turmo i NHO om at det offentlige bør stille krav til lærlingklausuler? Det betyr at en kun kan vinne kontrakter dersom en har lærlinger med på prosjektet, eksempelvis innenfor bygg og veianlegg.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Vi har fått en ny regjering i Norge fordi velgerne ønsket et skifte, men vi har fått en regjering med Fremskrittspartiet fordi Venstre og Kristelig Folkeparti har skiftet syn på Fremskrittspartiet. Mens budskapet i 2009 var heller Jens enn Jensen, var budskapet ved dette valget et annet. Nå var det regjeringsskifte uansett som var førsteprioritet – tidligere hadde det vært utenkelig. Nå sier Kristelig Folkeparti og Venstre om dette budsjettet at de har flyttet på flere milliarder nå enn på åtte år. Ja, de har i stor grad flyttet tilbake pengene slik det opprinnelig ble foreslått av de rød-grønne før regjeringsskiftet. De har fått tilbake pengene til pilegrimssatsing, som ble foreslått av de rød-grønne, de har fått tilbake pengene til kunstnerstipendene, slik det ble foreslått av de rød-grønne, og de fikk tilbake noen av midlene til pressestøtte, slik det også ble foreslått av oss. Det samme skjer på bistand – vi foreslo 1 pst., Høyre og Fremskrittspartiet foreslo å kutte dette målet, så forhandlet Kristelig Folkeparti og Venstre seg tilbake til rød-grønt nivå. Formelt har de jo rett – Venstre og Kristelig Folkeparti har æren for milliardforflytninger, men når det handler om å flytte tilbake penger som vi opprinnelig hadde foreslått, er jo dette med innflytelse en sannhet med modifikasjoner. Jeg mener at regjeringa må ta hensyn til at Stortinget ønsker at 1 pst. skal gå til bistand i denne perioden. Jeg håper ikke verken Kristelig Folkeparti eller Venstre er fornøyd med dette politiske teateret. Jeg håper ikke de er fornøyd med at regjeringen foreslår kutt for at de så får æren for å flytte tilbake milliarder, for politikk handler jo om reell innflytelse. Jeg mener at Kristelig Folkeparti hver dag bør spørre seg: Har virkelig Jensen gitt større innflytelse enn Jens? Er det virkelig slik at dette budsjettet med flere milliarder kroner i skattelette ligger nærmere Kristelig Folkeparti og Venstres hjerte enn det rød-grønne budsjettet? Et meningsløst kutt som foreløpig er uavklart om vil bli stående etter avtalen med Venstre og Kristelig Folkeparti, er kuttet i støtten til norske kunstnere så de kan delta på ulike internasjonale arenaer. Dette mener jeg er viktig norgesprofilering. Det handler om norske forfattere på internasjonale litteraturfestivaler, norske filmskapere på internasjonale filmfestivaler, eller norske musikere som deltar på internasjonale arenaer. Det handler om synet på det moderne Norge. Hvis dette kuttet på 25 pst. blir stående, betyr det veldig mye for hvordan Norge blir oppfattet ute i verden. Jeg er glad for at 1pst.-en ser ut til å være reddet i dette budsjettet, men jeg mener samtidig at Norge hadde hatt en mye sterkere stemme internasjonalt hvis regjeringa hadde turt å være tydelig på at 1 pst. er målet. Da hadde vi hatt en tyngde i alle internasjonale forhandlinger, hvor vi ønsker at flere land skal være med å ta ansvar for verdens bistand, og det er ingen tvil om at 1 pst. til bistand er Stortingets ønske.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-11-26:
La meg først understreke at det er 170 mill. kr vi bruker mer enn i 2013 på kompetansemidler. Det er faktisk veldig viktig at vi bruker de pengene, og vi har styrket det forslaget fra den rød-grønne regjeringen, nettopp fordi kvalitet i barnehagen er det mest avgjørende. Så er det helt riktig som representanten sier, at vi ikke har fortsatt den rød-grønne regjeringens politikk med to opptak i året. Vi har sagt at vi ønsker et mer fleksibelt opptak. Problemet vi støtte på ganske raskt, da vi kom inn i regjering, var at den forrige regjeringen ikke en gang hadde tatt seg bryet med, må man nesten si, å skaffe til veie et skikkelig kunnskapsgrunnlag for å starte med fleksibelt opptak. Så det vi har startet med nå, er rett og slett faktainnhenting for å sørge for f.eks. å se på de kommunene som allerede har fleksibelt inntak, se hvor mange det er, og hva vi kan lære av dem. Så har vi sagt at vi skal komme tilbake til Stortinget med en sak om det, men vi har altså ikke fulgt opp det som var den rød-grønne regjeringens politikk – rett og slett fordi denne regjeringen har en annen politikk.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-11-26:
La meg først si at jeg forstår at studentene var skuffet – det har jeg ikke noen vanskeligheter med å forstå. Det jeg derimot har litt problemer med å forstå, er at Arbeiderpartiet er så høye og mørke etter at man i åtte år i regjering ikke klarte å levere en eneste krone mer til studiefinansieringen annet enn prisjustering. Vi har fra 2014, hvor for øvrig de rød-grønne hadde lagt inn null kroner ved siden av prisjustering – null kroner i økning i 2014 – økt med 3 500 kr. Det er den største økningen på over ti år. Jeg forstår at studentene gjerne vil ha enda mer, og det forstår jeg ekstra godt, for hvert eneste år med rød-grønn regjering sakket studentene akterut sammenliknet med lønnsmottakere i Norge – hvert eneste år. Det største studieløftet på ti år fra 2014, hvor de rød-grønne hadde lagt inn null, mener jeg er bra. Og så skal vi fortsette å løfte, i motsetning til de rød-grønne.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-11-26:
Det er et veldig viktig spørsmål. Vi gjør allerede en del ting i budsjettet nå. Jeg nevnte f.eks. økningen av lærlingtilskuddet, som jeg mener er viktig, og så styrker vi også en del ordninger som gjør at yrkesfagelever får større mulighet til f.eks. å veksle mellom praksis og skole. Det er ordninger som jeg har stor tro på, og som jeg tror kan fungere. Siden jeg var streng mot den forrige regjeringen i det forrige svarinnlegget, kan jeg si at det – sannsynligvis – kom en del godt ut av Ny GIV-satsingen som ble startet for noen år siden. Nå kommer det en del grundige evalueringsrapporter i løpet av noen ukers tid, og da er det sannsynligvis slik at en del av de tiltakene som er satt i gang, f.eks. det som har gjort at man har fått tettere samarbeid mellom Nav og fylkeskommunen, har fungert bra, men så er det nok andre deler vi må se mer på. Jeg kommer gjerne tilbake og svarer mer for det når de rapportene kommer og blir offentlige.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-11-26:
Jeg vil nødig bli dratt inn i pengediskusjoner, men bare for ordens skyld nevner jeg at Kunnskapsdepartementets budsjett er 300 mill. kr større enn det foreslåtte budsjettet fra de rød-grønne. Jeg mener overhodet ikke å latterliggjøre. Jeg mener at det er mer udiskutabelt at frukt og grønt er veldig sunt, enn at mennesket påvirker klimaendringene. Men så vil jeg si at hvis vi skal redusere de sosiale forskjellene i Norge, er det noe som er enda viktigere enn frukt og grønt, og det er der regjeringen har foretatt en klar prioritering. Det som er enda viktigere, er at vi har en skole som gir grunnleggende kunnskaper og ferdigheter til alle. Da har vi sagt at det å prioritere etter- og videreutdanning av lærere, som dessverre er en satsing som den forrige regjeringen ikke klarte å gjøre – man snakket mye om det, men det ble gjort veldig lite – er viktigere. For den seksåringen som begynner på skolen, er det tross alt – selv om det er sunt å spise frukt og gulrøtter og alt – enda viktigere at de møter en god lærer som har fått sjansen til å bli enda bedre.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-11-26:
Da budsjettframlegget fra forrige regjering kom, lå det inne noen flere stipendiatstillinger. Det hadde vært lite økning på det området de foregående årene. Så la regjeringspartiene til 50 nye, og så kom det 100 nye i Stortinget. Det er en ganske merkbar satsing oppover. Hvis spørsmålet er hvor mange stipendiatstillinger det er mulig å få inn, er det ganske mange. Men det jeg oppfatter at representanten spør om, er om dette er et viktig satsingsområde. Det er det absolutt – fordi det er viktig for norsk økonomi og konkurransekraft at vi har folk som tar en doktorgrad, og at vi har gode stipendiatordninger, men minst like viktig er det at det er avgjørende for rekrutteringen til akademia. Så min ambisjon er at vi skal ha en tydelig og sterk satsing på stipendiater i de kommende budsjettene, men jeg kan ikke nå si nøyaktig hvor stor den vil bli til neste år og året etter. Det ber jeg om forståelse for.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-11-26:
Bare først dette tallet, det kommer fra budsjettet og det er riktignok Kunnskapsdepartementets ramme. Så kan man selvfølgelig diskutere prioriteringene i den rammen, men rammen for kunnskapsbudsjettet er altså 300 mill. kr høyere – og faktisk litt over det – enn det den foregående regjeringen la frem. Så er det viktige satsinger der, som f.eks. likebehandling av barnehagebarn og en opptrapping av det, og lærerløftet. Jeg har ikke hørt noen si noe annet enn det jeg sier om det som er regjeringens politikk. Det som står i regjeringsplattformen – nå husker jeg ikke nøyaktig formuleringen – er at man skal stimulere kommunene til mer fleksibelt opptak. To barnehageopptak har ikke vært denne regjeringens politikk, men vi har sagt at vi ønsker å legge frem en sak med mer fleksibelt opptak som mål. Og så har vi ikke fått gjort det i løpet av fem uker. Jeg synes også det er litt mye forlangt på en politikk som den rød-grønne regjeringen tross alt ikke klarte å legge fram i de fire siste årene de satt. Men vi vil komme tilbake til dette på en egnet måte.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
I oktober ble studentene utropt til budsjettvinnere. Den rød-grønne regjeringas forslag om elleve måneders studiestøtte ville ha innebåret 11 000 kr mer utbetalt støtte til studentene i året og ble omtalt av studentene selv som historisk, og som en kvalitetsheving. En måned senere avlyste Solberg-regjeringa satsinga, og etter at forslaget om økt studiestøtte hadde vært utsatt for den nye regjeringas gjennomføringskraft, var to av tre kroner i studiestøtta fjernet. Studentledernes kommentar var da at dette er en tydelig bortprioritering av studenter og høyere utdanning. Det er skattekutt som er prioritert. Men hvis statsråden mener det er for dyrt å satse på dette, kan han lese daværende stortingsrepresentant Tord Liens blogg. Lien skriver at det overhodet ikke er dyrt å øke studiestøtta og begrunner det med økt gjennomføring. Er kunnskapsministeren enig med sin regjeringskollega Lien, med Kristelig Folkeparti, med Venstre og med Arbeiderpartiet i at elleve måneders studiestøtte er et godt tiltak for å øke gjennomføringa?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2013-11-26:
Øverst på regjeringas prioriteringsliste står det skattekutt. Øverst på studentenes ønskeliste akkurat nå står det elleve måneders studiestøtte. Det er ikke et ønske det ser ut til at de får oppfylt med det første. Studentene er nemlig blant dem som må betale for regjeringas skattekutt. De rød-grønne partiene ville innføre elleve måneders studiestøtte i statsbudsjettet. Det ville betydd en økning på mer enn 11 000 kr hvert år. Studentene sjøl omtalte det som historisk og en kvalitetsheving. Den 8. november avlyste Solberg-regjeringa satsinga. I bytte får studentene en beskjeden økning i månedsbeløpet og en utredning. Det forslaget, med full effekt i 2015, utgjør under en tredjedel av økninga som de rød-grønne partiene ville ha. Regjeringspartiene har sjøl beskrevet et taktskifte i kunnskapssatsinga. For studentenes del er dette i så fall et skifte til en lavere takt enn de rød-grønnes, i skarp kontrast til ordene om kunnskapssamfunnet, og til tross for at bl.a. Fremskrittspartiet har vært klar i sin tale. Daværende stortingsrepresentant Tord Lien uttalte i sommer til studentavisa Under Dusken: «Jeg kan også love 11 måneders studiestøtte innen fireårsperioden er omme.» Han tok, så langt jeg kan se, ingen forbehold om 16,3 pst. oppslutning. Det er interessant å se debatten denne høsten. Tidligere kritiserte deler av den daværende opposisjonen de rød-grønne partiene for ikke å ha med elleve måneders studiefinansiering i budsjettene. Denne høsten har enkelte av de samme representantene kritisert oss for at det faktisk var med. Argumentet er at det gjorde arbeidet vanskelig for den nye regjeringa. Det er å snu debatten på hodet. De rød-grønne partiene jobbet ikke med statsbudsjettet i flere måneder med plan om å tape valget og overlate regjeringsmakta til Høyre og Fremskrittspartiet. Vi jobbet med budsjettet med en plan om å vinne valget og så gjennomføre vår politikk. Elleve måneders studiestøtte var en del av den politikken. Men valgresultatet ga ny regjering – det forholder vi oss til – og etter å ha vært utsatt for Solberg-regjeringas gjennomføringskraft er 2 av 3 kroner av de rød-grønnes satsing på studiestøtte fjernet. De rikestes bankkonto fylles dermed opp i et helt annet tempo enn studentenes lommebøker. Studentenes ønske om elleve måneders studiestøtte er fornuftig og framtidsrettet. Det gir studentene mulighet til å studere mer og jobbe mindre, og det bidrar til å realisere kunnskapssamfunnet. Det trengs ikke flere utredninger. Det studentene trenger, er en annen type gjennomføringskraft enn det vi har sett til nå.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2013-11-26:
Jeg vil først få si at jeg setter stor pris på den tydelige satsingen som regjeringen gjør på kunnskap. Det budsjettet som regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre har kommet til enighet om, innebærer en ambisiøs satsing på skolen. For at denne satsingen skal gi resultater, må vi klare å løse noen store utfordringer. Frafallet i videregående opplæring er altfor stort. Tall fra Statistisk sentralbyrå viser at 30 pst. av dem som begynner på videregående skole, ikke fullfører. Dette er gjennomsnittstall for hele landet. I enkelte fylker er frafallet på over 50 pst. Dette er en enorm sløsing av både økonomiske og menneskelige ressurser. I Kristelig Folkeparti har vi forventninger til at regjeringen og kunnskapsministeren tar fatt i dette problemet, og mitt spørsmål er hva statsråden ser for seg at han kan gjøre for å redusere frafallet og sørge for at de seksåringene som begynner på skolen, ikke bare får med seg det de skal etter ti år, men at de også fullfører videregående opplæring.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2013-11-26:
At norske skoleunger har fått frukt og grønt subsidiert av staten, har stadig blitt latterliggjort i norsk skoledebatt. Vi har også hørt det akkurat nå, at det latterliggjøres. Det latterliggjøres sjøl om vi faktisk er det eneste landet i Europa, bortsett fra Albania, som ikke serverer mat på skolen i det hele tatt. Sjøl i den debatten vi har hatt før i dag, har vi hørt flere som har nevnt de rød-grønnes feilprioriteringer når det gjelder å vektlegge helse og ernæring som en forutsetning for god læring, og det i verdens rikeste land. Den blå-blå regjeringa med Venstre og Kristelig Folkeparti på slep har nå satt en strek over frukt og grønt-ordningen, folk får greie seg sjøl – det er viktigere å satse på noe ordentlig. Dette skjer samtidig som vi vet at de sosiale helseforskjellene øker, og de som har god økonomi og høy utdanning, spiser sunt, og de som har dårligere økonomi og lavere utdanning, spiser mer usunt. Summen som den blå-blå regjeringa tar fra de små og gir til de rike, finansierer om lag en tiendedel av skatteletten til dem som har over 2 mill. kr i inntekt. Er det så viktig med skattelette til de aller rikeste at vi ikke kan ta oss råd til frukt og grønt for skoleungene våre?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-11-26:
La meg først si at det var hyggelig at replikanten i hvert fall så ett lyspunkt i den nye regjeringens politikk, men la meg også legge til at jeg er ikke vonbroten over at Arbeiderpartiet har behov for å pleie sine sår. Tvert imot tror jeg at den nye regjeringen har alt å tjene på at Arbeiderpartiet fortsetter i samme spor. Jeg tror ikke at velgerne verdsetter den retorikken Arbeiderpartiet har lagt seg på. Når det gjelder verdiskapingspolitikken, må jeg si at jeg er grunnleggende uenig med Arbeiderpartiet i at fylkeskommunale/regionale utviklingsmidler er det viktigste for å få til utvikling i Distrikts-Norge, ikke minst for å trygge arbeidsplassene. Når jeg reiser rundt i Distrikts-Norge og besøker små og mellomstore bedrifter, får jeg høre at det man ber om, er bedre veier. Med den nye regjeringen økes bevilgningene til fylkesveier med 780 mill. kr. Det er noe som vil bidra til vekst og utvikling og tryggere arbeidsplasser i Distrikts-Norge.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2013-11-26:
La meg først rette opp en åpenbar misforståelse. Det er ikke reduksjon i de frie midlene til kommunene. Den nye regjeringen øker de frie midlene til kommunesektoren. Jeg er glad for at Senterpartiet setter det lokale selvstyret på dagsordenen, og jeg er helt overbevist om at mange senterpartiordførere rundt om i landet kommer til å være glad for den nye regjeringens politikk – enten det handler om å kunne legge til rette for scooterkjøring, eller det handler om færre innsigelser og statlig overprøving. Jeg opplever på mange områder senterpartiordførere som gode allierte for den nye regjeringen når det gjelder å legge til rette for lokalt selvstyre. Så jeg håper at vi også kan få et godt samarbeid i Stortinget. Når det gjelder øremerking, er jeg i prinsippet enig i at det er viktig med mest mulig frie inntekter, men samtidig mener jeg det er helt riktig og nødvendig å øremerke innenfor rus og psykiatri. Det handler om noen av de aller svakeste i samfunnet vårt, og vi må sikre oss at de får bedre og raskere hjelp.