trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Innenfor dette budsjettet er det store summer. En del av det frivillige arbeidet vil være samarbeid mellom mottak og andre; det vil være rom innenfor enkelte av disse postene til å etablere denne typen samarbeid. Men det er altså slik at i den første tilleggsproposisjonen Stortinget fikk seg forelagt, var det lagt opp til å lage et nettsted for å kunne samle alle ressursene for at folk skulle kunne vite bedre, og hvor vi har bedre oversikt over alle frivillighetsressursene. Det jobber IMDi med for å kunne etablere den typen oversikt, så det er jo ikke riktig at det ikke er lagt opp til midler knyttet til å stimulere det frivillige arbeidet. Men jeg tror at i den situasjonen vi er inne i nå, så må vi lære oss at vi ikke bare kan ha ekstra penger. Vi må også bruke de pengene vi har på en bedre måte. Vi må omstille noen av de pengene vi allerede bruker i det offentlige systemet rettet mot tiltak som kan bidra her. Denne regjeringen har jo satset massivt på frivilligheten, økt bidragene. Idretten har fått mer penger, store deler av frivilligheten opplever bedre økonomiske rammevilkår. Da må de også være med på dugnaden uten at det alltid skal komme en ekstra satsing over statsbudsjettet for alt ekstra man gjør. I denne dugnaden må vi også vri på arbeidsinnsats.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Jeg har lyst til å begynne med å si at jeg synes det er bra at Dagens Næringsliv har satt kritisk lys på hvordan staten følger opp de private høyskolene som mottar statstilskudd. Vi er opptatt av at lovverket skal følges, og vi er opptatt av at vi også blir sett i kortene på det. Det er også viktig at reglene for utbytte følges. Vi trenger altså en kritisk presse som går både regjeringen og de private høyskolene etter i sømmene og bidrar til det. Men så har jeg også lyst til å si at Kunnskapsdepartementet foreløpig ikke har grunnlag for å konkludere med at det har skjedd noe ulovlig. Dette er fortsatt en sak som er til behandling. Å konkludere med det uten at man er ferdig med behandlingen, blir da vanskelig for en statsminister å stå og gjøre fra Stortingets talerstol. Departementet skal ha alle fakta på bordet i denne saken. De har bedt om ytterligere redegjørelser fra konsernet og høyskolen. Det er riktig at Kunnskapsdepartementet nok kunne ha stilt flere spørsmål tidligere, men saken har aldri vært lagt bort. Regnskapet for 2014 ble mottatt av departementet i sommer, og det er arbeidet med oppfølgingen av regnskapet for 2014 som danner grunnlaget for hvilke konklusjoner departementet skal trekke. Hvis det viser seg at penger har gått til ulovlig utbytte, skal de kreves tilbake. Det er tidligere gjort for skoler som er godkjent etter den gamle privatskoleloven, og det kommer vi fortsatt til å være veldig strenge på.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Kunnskapsdepartementet innrømmer at de kunne stilt flere spørsmål tidligere og fulgt tettere opp når det gjelder saken, men det er altså slik at det er rapporten for regnskapsåret 2014 som nå danner grunnlaget for å følge opp, og for mitt vedkommende kan jeg si at jeg synes ikke det skal felles dom nå. Selv om jeg synes det er bra at Dagens Næringsliv har laget en sak, er det noe med rettssikkerhetsmekanismene og rettssikkerhetsgarantiene i vårt samfunn som gjør at vi ikke feller dom før vi er ferdige med undersøkelsene.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Jeg synes regjeringen skal få lov til å trekke konklusjonene når vi har gått igjennom og sett om det er foretatt ulovlige handlinger, og da se mer på lovoppfølgingen. Hvis det er hull som man mener er lovlige, men som vi ikke liker, må vi regulere det. Er det ulovlig, er det faktisk ikke et hull i lovverket; da er det en ulovlig handling, og da skal de tilbakebetale pengene. Det er helt klart kutyme når det gjelder de andre sakene. Men hvis det viser seg at det er tatt ut penger og gjort transaksjoner som er i gråsonen, må vi selvfølgelig se på om vi aksepterer at det skal være mulig å operere i de gråsonene, og tette til. Men å konkludere i en sak som foreløpig fortsatt er til gjennomgang, er for tidlig. Jeg sier nok en gang: Jeg synes det er litt vanskelig at man forventer at vi skal felle dom fra Stortingets talerstol i saker som fortsatt er til undersøkelse.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
I likhet med et flertall på Stortinget er vi opptatt av at vi skal ha et godt og bredt tilbud av utdanningsinstitusjoner i Norge, og det finnes mange kreative tanker om gode utdanningsveier og måter å drive utdanning og kunnskapsutvikling på, som ikke bare er innenfor det offentlige systemet. Derfor er vi for og har åpnet for flere alternative skoler enn det den forrige regjeringen gjorde, som var mer opptatt av A4-løsningene og offentlig sektors hovedfokus på det. Vi synes at våre elever og barn fortjener det best mulige, og vi tror at ideene kan være rikelig fordelt rundt omkring. Vi har regler å passe på. Vi jobber med oppfølgingen av ekspertgruppen, som la frem sin rapport i desember 2014. Det jobbes i departementet med de tiltakene som ble foreslått, og vi vil komme tilbake til det.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Vi jobber nå med oppfølgingen av den ekspertgruppen som ble nedsatt av den rød-grønne regjeringen i oktober 2013. Den har sett på og utredet regelverket knyttet til høyskoler og fagskoler. Jeg tror kanskje vi skal bli ferdig med det forrige utvalget før vi nedsetter nye utvalg. Når det gjelder skoler, har vi vært veldig tydelige på at vi ikke skal ta utbytte. For barnehager f.eks. har vi sagt at det har vært helt nødvendig for å få til den barnehagereformen vi har, med full barnehagedekning, for å få private til å være villige til å investere. Så dette er en sektor der vi har trengt det private. Det er mange sektorer der vi kommer til å trenge det private når det gjelder å løfte viktige oppgaver fremover. Utgangspunktet for SV ser ut til å være at det er viktigere at det offentlige driver enn at tjenestene kommer. Vi har det motsatte utgangspunktet; det viktigste er at tjenestene kommer, og at de blir gode kvalitativt. Det er litt mindre viktig akkurat hvem som driver dem. Men når det gjelder skole, som er basisfunksjon, har vi vært tydelige på at her er det et offentlig bredt tilbud, så her skal det være et utbytteforbud.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Regjeringen la i begynnelsen av oktober frem et budsjett som var et uttrykk for hvordan regjeringen ønsket å disponere pengene – forut for den ekstraordinære situasjonen med flyktninger. Det hadde noe mindre til noen av klimatiltakene, og i tråd med det som det har vært gitt uttrykk for fra flere partier i debatter tidligere, har vi satt av mer penger til humanitær hjelp fordi vi vet at vi er i en spesiell humanitær situasjon. Det er klart at det ikke er en ønskedrøm for denne regjeringen å ha foretatt disse kuttene. Men vi har altså sagt at innenfor bistand må vi også ha førsteårsbistand til flyktninger i Norge – det er også bistand. Det er bistand til syriske flyktninger, om de er i Syria eller nabolandene eller om de er i Norge – det første året. Jeg hadde ønsket meg et bedre utgangspunkt på noen av disse områdene. Men vi har gjort det tydelige valget at vi kortsiktig har redusert på noen av områdene. Det betyr ikke at vi senker ambisjonene for skogsatsingen. Vi forhandler fortsatt om en fornyet avtale med Brasil for å videreføre den avtalen som faktisk går ut i år. Vi er opptatt av at vi skal møte forpliktelsene våre fremover i de andre avtalene etter hvert som resultatene kommer, men vi må skyve på noen utbetalinger som en konsekvens av dette. Det er ikke sånn at vi kan møte en situasjon med at så mange kommer – og det kan bli enda større utgifter enn det som er lagt inn nå – uten at det vil gå ut over noen områder og forskyve noen ambisjoner. I den internasjonale verdenen er dette noe alle nå ser. Det skjer for alle, og kanskje dette er noe som vil bidra til at også FN vil ha en mer aktiv rolle i arbeidet med migrasjonsendringene, at de ser at den store migrasjonen stopper vår evne til å finne enkle løsninger med mer penger til andre områder.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Forhandlingene om budsjettet må de fire partiene ta i et eget rom og ikke fra Stortingets talerstol. Jeg mener at det er grunn til å se på noen av de disposisjonene som er gjort under fornybarsatsingen. Det er ikke alle ting som er blitt gjort der, som er like målrettet i forhold til det man ønsker å oppnå i Paris, bl.a. klimafinansiering for de andre landene. Men, som jeg sa, vårt opprinnelige budsjett er det budsjettet vi hadde ønsket å gå for og få vedtatt.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Jeg er opptatt av at vi skal gjøre betydelige grep for å få ned klimagassutslippene fremover. Noen av de største vil være å få en renere transportsektor. Der har vi gjort flere tiltak, men det tar tid fordi det er store investeringer. Når vi f.eks. egentlig forserer planleggingen knyttet til Fornebubanen i dette budsjettet, ved å gjøre noe staten ikke har gjort før, men under denne regjeringen gjør for første gang, bidra til planlegging av kollektivløsningene i de store byene, er det bl.a. fordi det vil bidra til mindre trafikk og mer folk som reiser kollektivt, og dermed bidra i det store utslippsbildet. Når vi har satsing på klimavennlig skipsfart, på teknologi, når vi annonserte veldig tidlig, for at folk skulle tilpasse seg, nemlig at vi ville sørge for at vi har særlige muligheter til å investere innenfor skipsfarten i årene fremover knyttet til dette, ved å overføre avgiftspengene direkte inn i et fond, bidrar det også til at vi får mindre utslipp. Men det kommer til å ta litt tid å få all teknologien til å virke.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Nei, jeg er ikke fornøyd med et resultat i Paris som bidrar til mer kutt i finansieringen. Jeg mener at Norge skal bidra i den finansieringen fremover. Men det er sånn at det ikke kommer til å være det vi kan prioritere høyest i 2016-budsjettet. Når det gjelder skogsatsingen, kommer vi til å gjennomføre alle forpliktelsene, vi kommer til å utbetale det som er opptjent, og disse pengene kommer i tråd med det. Hvis vi får andre resultater enn det vi ser for oss nå, kan det være at vi må forskyve noen av utbetalingene litt, men vi går ikke bort fra en eneste avtale. Det er ikke slik som i 2008, da den rød-grønne regjeringen satt og styrte på et klimaforlik, da vi sa at vi skulle bruke 3 mrd. kr hvert år, at det ble brukt 3 mrd. kr hvert år – det var faktisk unntaket. Vi sier at vi skal imøtekomme alle forpliktelsene vi har så lenge denne posten ikke er mer redusert enn det den er. Men det kan være at hvis vi oppnår ekstraordinært bedre resultater på et par av prosjektene, betyr det en litt for sen utbetaling.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Dette kuttet kommer ikke til å bety noe for norsk troverdighet når det gjelder skog. Siden vi laget et klimaforlik, etter at Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre ba om 3 mrd. kr til regnskogbevaring, utslippsreduksjoner og kostreduksjoner, har Norge ligget i front. Vi kommer med dette fortsatt til å ligge i front. Hvis vi får ekstraordinært gode resultater med noen av de nye avtalene vi har, vil det bety at vi har litt forskyvning av utbetalingene. For øvrig vil vi med denne rammen møte alle forpliktelsene våre. Nettopp det eksempelet Norge har vært, som gjør at vi oppfattes som å være av de mest ambisiøse når det gjelder regnskog, har bidratt til at andre land nå bidrar – det bidrar til at Storbritannia bidrar, det bidrar til at Tyskland bidrar. Jeg kan garantere én ting: Dette kommer ikke til å oppleves som noe som helst annerledes enn at Norge fortsatt er i ledelsen for dette.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Det er riktig – og det er ikke bare på dette området – at kommunesektoren møter en sektorisert stat. Det er en utfordring. Jeg pleier å si at der hvor staten alltid kan begrense sitt ansvar, ender det med at kommunene får ansvar for det man har begrenset bort, for alle problemer staten ikke vil ta hånd om. På kommuneområdet er det flere tiltak som er viktige når det gjelder klima, men det er et som kanskje fremstår overordnet, og det er trafikk. Det viktigste er kollektivspørsmålene og en løsning på trafikkutfordringene hvor samarbeidet mellom stat og kommune er viktig. Derfor ligger også en stor satsing på kollektivtrafikk og miljø – våre klimaforpliktelser – inne som en føring med tanke på de innspillene som hver etat skal gi til Nasjonal transportplan, og som er viktige i Nasjonal transportplan. Den kanskje viktigste samarbeidsplattformen når det gjelder de store tiltakene, hvor kommunene har mye å si, er faktisk innenfor bymiljøavtaler og annet for kommunene.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Det er viktig å se at Norge har noen flere utfordringer enn flyktningkrisen, og de henger faktisk veldig godt sammen med løsningene. Den største utfordringen vi har nå, er å sørge for at arbeidsledigheten ikke øker, at den ikke setter seg fast, at vi i den omstillingen vi er inne i, bidrar til å skape nye jobber. Den omstillingen vi er inne i nå, krever at vi får flere arbeidsplasser i konkurranseutsatt sektor for fremtiden. Det er det store omstillingsbildet. Det viktige vi skal gjøre nå, er å sørge for at vi har flere inntektskilder enn oljen i fremtiden, for det kommer til å bli mindre av inntektene fra oljen. Et parti som SV, som har jobbet så mye imot oljesektoren i alle år, burde jo være glad for at vi stimulerer til at det kommer andre typer arbeidsplasser. Derfor satser regjeringen på forskning og utvikling, derfor har vi hatt et linjeskift på det området, innen utdanning, forskning og innovasjon, siden SV forlot Kunnskapsdepartementet. Vi øker, vi satser for fremtiden. Derfor satser vi enormt på samferdsel, for å få ned kostnadene, for å få bedre klimaløsninger i Norge, men også for å sikre at kostnadene for norske bedrifter blir mindre. Så satser vi også på at vi skal få investert i de bedriftene som i fremtiden skal skape jobbene. Vi legger nå frem en skattereform hvor vi reduserer selskapsskatten, og det er det store skattegrepet som ligger i dette budsjettet. I det skattegrepet gjør vi det mer interessant å investere i Norge, vi gjør det lettere å sitte igjen med kapital til videre investeringer i bedriftene. All forskning viser at dette vil ha en multiplikatoreffekt, som er nødvendig for å skape de fremtidige jobbene i Norge. Det er viktig å huske at Norge også har noen utfordringer fremover. Det er ikke hemningsløs pengebruk. Det er faktisk å satse på Norges fremtid, satse på at våre barn har jobber som er trygge, og kan leve i et velferdssamfunn som oppfattes som godt.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Vi betaler for resultater. Vi har inngått avtaler, vi kommer til å opprettholde alle de forpliktelsene. Det betyr, som jeg har sagt flere ganger, at vi ikke går ned på en eneste forpliktelse. Jeg har lyst til å minne representanten på at han har sittet i en regjering som ikke brukte 3 mrd. kr hvert år, selv om man hadde et forlik i Stortinget om det, fordi resultatene ikke var der, fordi avtalene ikke var klare. Selv om vi har 3 mrd. kr nå, er det fullt mulig å få akkurat de samme resultatene. Vi har sterke ambisjoner om at vi skal fortsette med dette arbeidet. Når vi kommer til Paris, skal vi snakke mye om de tiltakene som skal komme fra 2020 til 2030. Vi mener at vi skal ha ambisiøse tiltak. Vi håper at vi har håndtert flyktningsituasjonen på en måte som gjør at vi kan gjøre mer på bærekraftsområdene i fremtiden. Men håndterer vi ikke den, kommer vi til å spise opp enda mer av våre muligheter til å gjøre de langsiktige tingene. Derfor må vi håndtere den nå. Jeg registrerer at SV ikke liker at vi påpeker at det må private arbeidsplasser til i fremtiden i Norge hvis velferden skal berges. Det er vel også det vi kan lese ut av deres programmer …(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Jeg svarte på et spørsmål om regnskogen. Da sa jeg at vi ikke kommer til å avbryte avtaler. Det er klart at kutt i frivillige organisasjoners arbeid vil bety at noen av prosjektene ikke lenger vil bli finansiert. Det er ikke mulig å foreta så store endringer uten at det betyr noe, men på regnskogsiden, som var det jeg svarte på spørsmål om, er det sånn at vi ikke kommer til å avbryte avtaler vi har gått inn i.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Det vil være forpliktelser vi ikke kommer til å gjennomføre eller kommer til å fase ut, eller hvor vi ikke inngår nye kontrakter på bakgrunn av de kuttene og de omleggingene som gjøres innenfor bistanden. En av grunnene til at vi har valgt de endringene, er at vi vil se på hvor vi har forpliktelser som er grunnleggende og langsiktige, og som har vært inngått av denne eller forutgående regjering. For eksempel knyttet til vaksineprogrammer har vi inngått forpliktelser, vi har vært tydelige på hva vi skal gi fremover, og da har jeg sagt at det har vært viktig å skjerme en del av de områdene i omleggingene. Vi har skjermet det store utdanningsprogrammet som vi mener er noe av det viktigste for å sørge for langsiktig utvikling og kvinners rettigheter. Jeg vet det er områder hvor mange frivillige organisasjoner må ha penger, hvor man også samarbeider med frivillige og sivile organisasjoner innenfor de enkelte landene. Men det er ikke sikkert man kan gjøre de endringene vi har gjort, uten at det vil ha noen konsekvenser. Det vil det.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Den faglige begrunnelsen er 33 000 flyktninger som kommer, som skal ha mottak, og som skal finansieres, og da må vi gjøre endringer i et budsjett. Det er jo ikke sånn at det er fordi vi undervurderer og sier at dette er dårlig, at vi gjør de endringene. Vi foreslo ikke et budsjett i oktober med mange dårlige tiltak. Vi foreslo et budsjett med veldig mange gode tiltak, men noen er bedre enn andre. Og så er det ikke sikkert at dette er den eneste posten på budsjettet som dreier seg om langsiktig bistand. Mesteparten av de andre 30 mrd. kr går også til langsiktig bistand. Det går til koordinerte store programmer for langsiktig bistand rundt omkring i verden, og hvor de frivillige organisasjonene har mange enkeltprosjekter innen de forskjellige satsingsområdene. Så er det sikkert: Vi har gjort to ting. I det opprinnelige budsjettet hørte vi på det ønsket vi hørte uttalt fra Stortingets talerstol fra flere representanter, at vi skulle disponere mer til humanitær bistand. For eksempel minnes jeg at Jonas Gahr Støre gjorde dette til et poeng etter min redegjørelse i april 2015. Det har også gjort at vi har prioritert noe annet vekk fra langsiktig bistand.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Regjeringen la frem et budsjettforslag som var basert på mer arbeid, mer aktivitet og mer omstilling. Det var basert på å kunne svare på den økonomiske utfordringen Norge står overfor. Det var et betydelig høyere løft i dette budsjettet enn den pakken Arbeiderpartiet la frem i valgkampen, som også var den pakken de annonserte de skulle ha i 2016. Det er 4 mrd. kr i ekstraordinære tiltak basert på å sørge for mer aktivitet, vedlikehold, innovasjon og nyskaping, og det kommer på toppen av et rekordhøyt nivå på forskning, utvikling og innovasjon i det underliggende budsjettet. Det kommer på toppen av det høyeste aktivitetsnivået på samferdselsinvesteringer noensinne, og det kommer på toppen av en satsing på langsiktig omstilling som bl.a. en stor skattereform. Det er dette som er svarene på dette. Dette er svar som er større og tydeligere enn noe av det Arbeiderpartiet noen gang har annonsert i forbindelse med denne krisen, men fortsatt er det viktigere å høre hva deres svar på disse tingene er, synes jeg, enn den fortsatte kritikken av hva vi skal gjøre. Skal dette budsjettet endres i Stortinget – vi er en mindretallsregjering, vi kommer til å forhandle om disse posisjonene. Men regjeringen har lagt på bordet mer, større volum, flere konkrete tiltak enn det Arbeiderpartiet har skissert.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Regjeringen bidrar til at industribedriftene på Vestlandet kan sikre seg nye oppdrag ved å bedre innovasjonskraften deres, ved å bedre stimulanseordningene for SkatteFUNN, ved å sørge for at de kan være lønnsomme og produktive, ved at de slipper å betale ekstraordinær skatt og ta stort utbytte fordi eierne deres må betale mer skatt, som er Arbeiderpartiets svar på disse spørsmålene. Arbeiderpartiet må tåle, når de gang på gang bare møter opp med kritikk av det regjeringen gjør, at vi av og til er litt kritisk tilbake. Det heter politisk debatt. Jeg vet at Arbeiderpartiet ikke liker det, men de må tåle å høre det. Vi er opptatt av dem som er ledige, men vi er også opptatt av den langsiktige omstillingen. Store deler av landet går nå bra og trenger arbeidskraft. Da er det viktig å passe på at de tiltakene vi gjennomfører, sørger for at arbeidskraft som burde vært stilt til disposisjon, som kunne beveget på seg og vært andre steder og bidratt til oppdrag der det er mangel på arbeidskraft, faktisk flytter på seg. Det er en av utfordringene med permitteringsregelverket. Norge er i to spor nå. Da må vi ikke låse inn f.eks. arbeidskraft. Det er farlig for den langsiktige omstillingen og endringen av norsk økonomi.
Erna Solberg (Høyre), 2015-11-04:
Samtidig er det altså mangel på arbeidskraft i sektorer i andre deler av landet, og da gjelder det balansen mellom dette. Dette er jo ikke noen ny idé, det er en gammel idé. Vi har forsøkt lange permitteringsperioder, og vi har ganske gode, bindsterke rapporter fra tidligere om hvordan dette faktisk betød at man ikke fikk disponibel arbeidskraft til andre bedrifter. Så er vi opptatt av å møte de største behovene til bedriftene på Vestlandet. Men de største behovene der kommer til å dreie seg om at de videreutvikler seg på kunnskap og kompetanse. Det ser vi på opp mot hvordan arbeidsmarkedstiltakene gjennomføres, og hvordan bedriftsintern opplæring kan gjennomføres. Vi jobber med penger til innovasjon – til nyskaping. Vi har en skipsfartsstrategi, som ble veldig godt mottatt før sommeren, nettopp fordi den svarte på de største utfordringene. I det bildet vi har nå, er vi nødt til å sørge for at vi ikke passivt lener oss tilbake på gamle typer aktivitetstiltak, men ser fremover i den omstillingen som samfunnet vårt står overfor, og er konkurransedyktig skarpere også for fremtiden.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2015-11-04:
Statsministeren pekte i sitt svar på behovet for å støtte opp om EUs tiltak og asylpolitikk, og hun sa i sin redegjørelse at hun vil delta på toppmøtet i Valletta neste uke. I tilleggsnummeret foreslår regjeringen at vi skal delta i EUs såkalte relokaliseringsmekanisme med 1 500 over to år, og med midler til å utvikle trygg mottakskapasitet i tredjeland som EU arbeider for å opprette bl.a. i Tyrkia. Den kanskje alvorligste utfordringen i det europeiske samarbeidet nå er å få kontroll på Schengens yttergrenser – vi for vår del mot Russland. Men siden EU lanserte sin tiltakspakke, har vi sett en utvikling som peker mer i retning av sprik enn samling om en felles politikk blant EU-landene. Hvordan vurderer statsministeren nå mulighetene for en bred enighet i EU om håndteringen av flyktningsituasjonen, og er det ytterligere tiltak Norge kan bidra med inn i dette arbeidet, og hvilke initiativ vil regjeringen ta overfor Russland for å få bedre kontroll med situasjonen over Storskog?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2015-11-04:
Det er heilt riktig som statsministeren seier, at ein del av dei tiltaka som me diskuterer no, òg er splittande for den politiske debatten i Noreg. Samtidig seier statsministeren – og det er heilt riktig – at dette er ein ekstraordinær situasjon. Derfor synest eg det var så bra det som statsminister Erna Solberg sa i utgreiinga si 13. oktober. Da sa ho: «Jeg er sikker på at partiene på Stortinget er beredt til å delta i dette arbeidet, og at vi kan skape grunnlag for bred enighet om mange av tiltakene. Er det noe nordmenn generelt er gode på, er det dugnad. I høst blir det behov for en politisk dugnad.» Kristeleg Folkeparti er klar for å vere med på ein politisk dugnad, men eg trur at i den situasjonen som er no, er det viktig at me får ein brei dugnad. Derfor er spørsmålet mitt til statsministeren: Er ho einig i at me no må få til ein politisk dugnad her i Stortinget som er så brei som det i det heile er mogleg?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2015-11-04:
Statsministeren har allereie sagt at dette er ein ekstraordinær situasjon for landet vårt. Det er ei krevjande oppgåve. Eg vil òg seie at den gode jobben som statsministeren gjer, blir lagd merke til. Det statsministeren òg seier her i dag, er at det hastar. Me ser at UDI jobbar både natt og dag – og helgar. Signalet vil vere – trur eg – at Stortinget er innstilt på å gjere det same. Kristeleg Folkeparti er til og med villig til å bruke søndagen, fordi dette er krevjande. Me ser at staten gjer veldig mykje. Me har sett at kommunane gjer veldig mykje. Og regjeringa har no lagt fram veldig mange tiltak i mottakssystemet – i den ekstraordinære situasjonen me no ser. Men det er eitt område der eg meiner me har ein veldig ressurs som me kan bruke enda meir enn det regjeringa har gjort i tilleggsnummeret sitt. Det gjeld frivilligheita. Eg ser intensjonane hos regjeringa, at me skal bruke dei, men det er ikkje konkrete tiltak for korleis me kan følgje opp dette. Frivilligheita i Noreg seier at dei er klare til å gjere ein ekstraordinær innsats i den situasjonen som er no, men det trengst sjølvsagt ei koordinering, det trengst moglegheit for å kome med konkrete tiltak. Statsministeren utfordra i utgreiinga si familiar til å vere fosterfamiliar. Kanskje me kunne utfordre nokre av desse organisasjonane til å ha ein aksjon for nettopp å sikre fosterfamiliar i den situasjonen me er i no? Spørsmålet mitt til statsministeren er: Er ho i denne situasjonen villig til å diskutere korleis me no kan få med frivilligheita, reelt sett?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2015-11-04:
Eg forstår at det i den situasjonen som er no, er mange oppgåver, og at det er nokre etatar og departement som er sterkt pressa. Paradokset er da at det i den situasjonen står titusenar som er klare til å gjere ein innsats. Korleis mobiliserer me den innsatsen? Der trur eg at frivilligheita er nøkkelen. Både i mottaka og mottaksapparatet, som statsministeren her nemnde spesielt, og ikkje minst òg blant dei mange som har reelt behov for beskyttelse, og som kjem til å bli, ville frivilligheita vere det viktigaste enkeltelementet for å sikre ei god integrering. Eg trur me ikkje berre skal tenkje på det nasjonalt, men òg lokalt, som statsministeren seier. Men da må kanskje kommunane reelt sett få ei moglegheit til å bruke det apparatet som frivilligheita er. For Kristeleg Folkepartis del vil eg berre seie at når me er villige til å jobbe hardt no, vil òg nettopp dette elementet vere viktig, for me trur at det òg kan vere med på å avlaste situasjonen.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2015-11-04:
Den situasjonen vi står i nå, vil kreve mye av oss alle. Ingen vet hvor mange flyktninger som vil komme. Ingen vet hvor mange som vil få opphold. Ingen vet hvor mange som vil bli returnert. Det vi vet, er at det kommer til å kreve mye om vi skal lykkes både med innvandringsreguleringen og – ikke minst – integreringen, og at det er en balanse mellom hvor mange flyktninger vi kan ta imot, og hva landet vårt kan bære. Så uansett hvilke tiltak vi iverksetter nå, vil konsekvensen av de valg vi tar i dag, være med oss i mange år og over flere stortingsperioder. Vi forstår at det er svært krevende å ha regjeringsansvaret i en sånn situasjon. Vårt mål når vi tar til orde for et forlik, er å være med og ta ansvar for de valg vi i fellesskap nå må ta. Og da er mitt spørsmål: Er statsministeren enig i at et bredt forlik vil hjelpe regjeringen i det vanskelige arbeidet den er satt til å lede?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2015-11-04:
På mandag kom det 174 asylsøkere over Storskog. Ifølge politiet kom det 196 asylsøkere over Storskog i går. Situasjonen på Storskog – den norsk-russiske grensen – virker veldig uforutsigbar. Hvis gårsdagens tall blir det normale, blir det ca. 6 000 asylsøkere over Storskog på én måned. Det er et stort antall, som gir store utfordringer. Mitt spørsmål er: Hva er regjeringens og statsministerens strategi for å håndtere situasjonen vi nå ser på den norsk-russiske grensen?
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-11-04:
Venstre er beredt til å være med på et bredt forlik. Venstre er beredt til å legge ting til side som vi har kjempet for før, men også legge gode ideer på bordet. Vi tror det er bra for den norske debatten, vi tror det er bra for konfliktnivået i et samfunn, at man klarer å møtes når det er store utfordringer. Det har dette parlamentet hatt som tradisjon helt siden Venstre ble stiftet – at vi lager brede politiske kompromiss når vi stilles overfor store utfordringer. Dette mener vi er en så stor utfordring, og da må vi kunne møte hverandre med åpent visir og klare til å komme med gode ideer på bordet. Jeg håper at statsministeren er enig i at dette er en utfordring som er så stor at den kaller på de brede kompromissene som det norske stortinget har tradisjon for å ha.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-11-04:
Representanten Slagsvold Vedums spørsmål om situasjonen på Storskog åpner for en bekymring som er litt utenfor det at det kommer mange til Norge akkurat nå, nemlig det rent geopolitiske. Hva er det som skjer? Er det land som bruker flyktningstrømmen for å oppnå politisk styrke til sitt eget land, eller kan de ha andre politiske agendaer? Det er en veldig liten del av den norske debatten, og det er jo helt klart at det er mange med geopolitiske interesser som kan bruke flyktningstrømmen for å oppnå sine mål. Jeg regner med at statsministeren kan se at det er det som skjer på Storskog, men det er klart at vi her må ha dialog på høyt nivå mellom land for å finne løsninger – langsiktige løsninger – både gjennom fredsarbeid og gjennom dialog med de landene dette angår. Er statsministeren beredt til å være aktiv også på det området?
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-11-04:
Et norsk statsbudsjett er på 1 250 mrd. kr. Da klarer vi å fikse mer enn én ting. Vi skal ifølge klimaforliket, som vi skal følge opp, kutte 2 millioner tonn hvert eneste år fram til 2020. Men også i det statsbudsjettet som regjeringa la fram før de la fram dette for flyktningkrisa, da de hadde alle de pengene som de nå ikke har, viste framskrivinga at det ikke kom til å bli kutt i klimagassutslippene. Så mitt innspill til statsministeren, som kan være en god start, uten at vi skal ta forhandlingene på forhånd, er at vi må gjøre betydelige forbedringer for å redusere norske klimagassutslipp, og det må være resultatet av de budsjettforhandlingene som foregår i Stortinget akkurat nå.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-04:
Denne situasjonen krever god ledelse og noen punkter som peker framover. På høringen i utenrikskomiteen i går ble det rimelig klart at ekspertene mente at det ikke ville finnes noen gode løsninger på europeisk nivå, men at man måtte bruke FN i tillegg. Det er ett utgangspunkt. Men hvis vi skal gå til de helt konkrete tingene i Norge, så har SV en rekke helt konkrete ordninger som vi ønsker å legge på bordet. Det ene er at de som har krav på beskyttelse, må få rask saksbehandling. Vi vet hvem de er. I dag sitter de over et år og venter. Etterpå sitter de mange år på dyre mottak der de blir syke og ute av stand til å klare seg sjøl etterpå. Der kan man få til en ny bosettingsordning der kommunene, som i dag har ansvaret, i stedet får alle disse milliardene som nå går til mottak, slik at de kan komme i gang med integreringen veldig raskt. Og det er behov for mer norskopplæring, ikke mindre, slik regjeringen foreslår.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-04:
Det er jo nettopp fordi, som statsministeren nå nettopp sa, at situasjonen i mange land er slik at man bruker sin egen befolkning i et politisk spill, at det er kritikk mot regjeringen når det gjelder kuttene i arbeid for å styrke sivilsamfunnene og styrke områder i verden der det er dårlig styresett, og der sivilbefolkningen sliter. Det er grunnen til at kritikken blir så sterk, at vi ser at det er dette bildet som gjør at veldig mange mennesker legger ut på flukt, og en del av disse som legger ut på flukt, er barn. Statsministeren er opptatt av dugnad, men kutter for dem som skal hjelpe oss med dette, og inviterer liksom til en videre dugnad også rundt disse barna. Spørsmålet mitt er da: Mener statsministeren at det er forskjell på våre barn og disse barna, eller burde vi passe på og sørge for dem på samme nivå som når det gjelder våre egne barn?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-11-04:
Jeg takker statsministeren for svaret og deler fullt ut hennes syn på frivilligheten og på den viktige rollen den har i samfunnet. Jeg tror at det også er en ideologisk fellesnevner her, nemlig tanken om å bygge samfunnet nedenfra, det å satse på et supplement til det offentlige, og ikke minst også verdien av at medmennesker bryr seg om hverandre uten å få betalt for det. Frivilligheten er viktig både i Norge og utenfor Norge i det arbeidet som gjøres for å unngå at det kommer flyktninger. Derfor ble jeg litt overrasket da tilleggsnummeret, som handler om inndekninga av utgiftene knyttet til flyktninger, kom, og det blir foreslått et uforholdsmessig stort kutt i bistanden som går via frivillige organisasjoner, mens andre kanaler, enten det er stat-til-stat-bistand eller gjennom multinasjonale organisasjoner som FN og Verdensbanken, ikke får så store kutt. Da kutter man i nettopp den bistanden som når medmenneskene der ute, bistand som er med på sikre f.eks. skoleverket eller helsevesenet der en har korrupte ledere eller regjeringer som ikke gjør jobben sin. Mitt spørsmål er: Hva er grunnen til at en kutter i bistanden til frivilligheten?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-11-04:
Det er ingen tvil om at skal Norge lykkes med denne store oppgaven – i denne akutte situasjonen, men ikke minst i det lange løp – og lykkes med en god integrering, så er frivilligheten nøkkelen. Og frivilligheten er klar – mange tusen står nå i kø for å bidra og tilbyr sin hjelp og ønsker å bidra til at dette løses godt lokalt. Vi vet også at små midler kan utløse stor innsats. Jeg var derfor forventningsfull da tilleggsproposisjonen ble lagt fram, når det gjelder hvilke grep som kan gjøres for å styrke frivilligheten og utløse de gode kreftene lokalt. Men til tross for dette ser vi ikke spor av noe løft for frivilligheten i tilleggsproposisjonen som regjeringen la fram. Innser statsministeren at dette også handler om penger for frivilligheten hvis vi skal lykkes med de ambisjonene vi har, og er statsministeren villig til å diskutere muligheten for økte bevilgninger til dette når vi skal forhandle om løsning?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-11-04:
Da blir det et skifte av tema. Mitt spørsmål handler om utdanning. I Norge er høyskoler og universiteter i hovedsak offentlig eid og finansiert, og det sørger for at elever over hele landet kan ta høyere utdanning uten at det blir en stor økonomisk byrde. Som supplement til det offentlige skolevesen har vi også private høyskoler. Disse skolene kan ta skolepenger, og de får også statsstøtte. Et bredt flertall på Stortinget har vedtatt et forbud mot at eierne av disse skolene kan ta utbytte fra privatskoler. Formålet er klart: Både skolepenger og statsstøtte skal komme elevene og skoler til gode. Derfor kan en ikke, som det heter i universitets- og høyskoleloven, ta «økonomisk utbytte eller på annen måte overføre overskudd til eier eller dens nærstående». Anthon B Nilsen er et privatskolekonsern som huser en rekke kommersielle høyskoler. De har gjennom flere år på en behendig måte omgått forbudet mot utbytte. Gjennom interne transaksjoner, omorganiseringer og – høsten 2013 – en større fusjon har millioner av kroner kommet private eiere til gode, i stedet for elever og skoletilbud. Fusjon av flere skoler høsten 2013 ga alene en gevinst på 100 mill. kr. Rektorene var kritiske, og en av dem uttrykte også målsettingen ganske klart: «I eierperspektivet oppfattes sammenslåingen å være finansielt motivert for å realisere iboende finansielle verdier.» Gjennom denne fusjonen har en altså omgått utbytteforbudet og opptrådt klart i strid med formålet bak forbudet. Hva er regjeringens syn på at eierne på denne måten tapper skolene for penger som burde ha vært brukt på skoletilbud og elever?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-11-04:
Det som er viktig, er at en stram tolkning av utbyttereglene kommer til å åpne for et utall av muligheter til å kunne omgå eller på annen måte opptre i strid med formålet bak loven om utbytteforbud. Det er ingen tvil om at før 2013 hadde disse skolene god egenkapital, men i dag er det slik at hver enkelt skole står i gjeld til morkonsernet sitt, og at de i åra framover antakelig må betjene en gjeld som gjør at de må bruke av enten elevenes skolepenger eller statsstøtten for å betjene gjelda. Det er i strid med formålet bak utbytteforbudet – det er det overhodet ingen tvil om. Så er det slik at dette er ikke det første krumspringet fra dette konsernet; det har skjedd over lang tid. Riksrevisjonen påpekte i 2013 at dette er meget bekymringsfullt. De har også bedt om – og departementet har bekreftet at det skal være – en særskilt gjennomgang og granskning av dette konsernet. Det skjedde omtrent samtidig som Høyre og Fremskrittspartiet kom inn i regjeringskontorene, og etterpå ble det helt stille. Så spørsmålet er: Hvorfor ble en slik særskilt oppfølging aldri gjennomført?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-11-04:
Vi må vel være enige om at det ikke er noe særlig godt signal at klima- og miljøministeren den ene dagen er i en debatt og sier at satsinga skal økes, og neste dag foreslår et betydelig kutt. Vi får håpe at det ikke har noen påvirkning på spørsmålet i forhandlingene i Paris, og det er også all grunn til å håpe at vi får en avtale i Paris som er fornuftig både internasjonalt og når det gjelder oppfølginga i hvert enkelt land. Her i Stortinget håper jeg at vi i inneværende stortingsperiode får en oppfølging når det gjelder nasjonale klimamål. Der kommer storbyer til å bli viktige – kollektivtransport, fornybar energi og avfall – og ikke minst kommunesektoren. Mitt spørsmål handler faktisk ikke om penger, men rett og slett om hvordan statsministeren ser på kommunesektoren i klimaomstillinga, for kommunesektoren møter en veldig sektorisert stat, ulike deler av staten som krever ulike ting, og som stiller helt ulike forventninger til kommunesektoren. Hvordan skal regjeringa kunne bruke kommunesektoren på en fornuftig måte i klimaoppfølging?
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2015-11-04:
Det er ikkje berre Senterpartiet som reagerer på omgåinga av regelverket og på den tafatte haldninga som er frå departementet si side. Høgres utdanningspolitiske talskvinne, Kristin Vinje, seier òg til DN måndag den 2. november at vi ikkje kan ha eit regelverk som er uklårt, og som gjer det mogleg å finna smotthol. Dersom det er tilfellet, må vi tetta smotthola. Kva vil regjeringa gjera for å tetta dei smotthola som openbert finst, for eigarar som vil gjera seg rike på statsstøtte og skulepengar frå private høgskular?
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2015-11-04:
«Representanter for regjeringen har signalisert at regioner som har mistet fordelen ved redusert arbeidsgiveravgift, vil kunne kompenseres i form av infrastrukturtiltak for perioden 2016-2017. Blant annet ble transportnæringen i Valdres i fjor høst oppfordret til å spille inn forslag til utbedring av flaskehalser på riks- og fylkesveger som kunne være aktuelle for slike kompensasjonsmidler. I forslaget til statsbudsjett for 2016 er imidlertid ikke slike midler nevnt. Går regjeringen nå bort fra sine lovnader?»
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2015-11-04:
Dette er heilt andre signal enn dei statssekretær Jardar Jensen gav næringane i Valdres i november i fjor. Etter dei signala vart det gjeve ei oppfordring om å koma med innspel. For næringslivet i Oppland utgjer endringane ved bortfall av den reduserte arbeidsgjevaravgifta 24 mill. kr. Dette er krevjande å ta inn. Dei tinga som vi har spela inn, skal jo nettopp sikra betre framkomst for alle i regionen, og då lurar eg på kva slags tankar ministeren har for å sikra andre tilskotsordningar eller kompensasjonsordningar for regionane. Som eg sa i innleiingsspørsmålet: Her går regjeringa attende på dei lovnadene som vart gjevne av deira representantar i denne regionen.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2015-11-04:
Eg er glad for at ministeren dreg inn dei flotte infrastrukturtiltaka som kjem – mange av dei skal opnast i løpet av neste år. Samtidig er det lagt inn ei stor brukarfinansiering, som også er dramatisk for næringar. For Gausdal Bruvoll BA, som er eit sagbruk i Gudbrandsdalen, utgjer dei ekstra bompengekostnadene no 2 mill. kr i året. Dette er ein formidabel vekst på utgiftssida for næringslivet i desse områda. Eg lurar på kva slags tankar ministeren har. Han kunne kanskje saman med regjeringspartnarane sine sjå på andre tiltak som møter dette, for i sum vert dette enda meir dramatisk.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-11-04:
Regjeringa har åpnet for flere private aktører i norsk utdanning, og det er nok rimelig naivt å tro at det ikke vil gi flere slike saker. Allerede i 2013 påpekte Riksrevisjonen at kontrollen av de private institusjonene var mangelfull. Daværende politisk ledelse i departementet sa at de var positiv til gransking, og det ble satt ned en ekspertgruppe. Siden da har lite eller ingenting skjedd. Kunnskapsministeren uttalte til Dagens Næringsliv den 31. oktober at han mener kontrollen «ble ivaretatt gjennom den ordinære oppfølgingen av privatskolene» – en praksis som altså fikk stempel som mangelfull allerede i 2013. Når regjeringa mener systemet er godt nok, er den nok i selskap kun med seg selv og brødrene Løvenskiold. Mener statsministeren at regjeringa har vært like opptatt av å hindre misbruk som den har vært av å slippe til flere private aktører?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-04:
I media har det i det siste vore ein diskusjon omkring politisk korrektheit og godheitstyranni. Eg for min del meiner at det største problemet vi har, er at dritsekkane slepp unna altfor billig. Gjennom halsbrekkande finansielle manøvrar har ein altså klart å utstyre Westerdals med ei skyhøg leie som gjer at kvar dag betaler elevar og skattebetalarar tusenvis av kroner som går rett i private lommer. På tekstlinja fekk eg no høyre at det i år blir auka med 5 000 kr, til 39 950 kr per elev, som dei må betale av eiga lomme. I denne situasjonen er det på sin plass å begynne å granske litt, sjå om det kanskje er eit problem også andre stader. Derfor har SV eit forslag som er til behandling i Stortinget no, som lyder: «Stortinget ber regjeringen sette ned et offentlig utvalg som skal utrede omfanget av profitt fra offentlig finansierte velferdstjenester, og foreslå tiltak som kan sørge for at offentlige midler som bevilges til velferdstjenester, i sin helhet går til dette formålet.» Kvifor er dette så problematisk for statsministeren å støtte?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-11-04:
Eg blei litt overraska over svaret til statsministeren, som – viss eg hugsar det riktig – sa: Vi kjem til å oppretthalde våre forpliktingar. Vi kjem ikkje til å avbryte avtalar som allereie er inngått. I tilleggsnummeret står det eksplisitt at regjeringa skal avslutte inngåtte avtalar, men det står ikkje kva for avtalar det er. Viss det er riktig det som står i teksten, og ikkje det som kjem frå munnen til statsministeren, så betyr det at ein ikkje berre skal ha ei planlagd utfasing, men ein skal avslutte allereie pågåande prosjekt. Da blir spørsmålet: Kva prosjekt er det her snakk om? Vil ein avslutte prosjekt som f.eks. Redd Barna sitt prosjekt som sikrar 600 000 barn skulegong i 15 land, avbryte Utviklingsfondets avtalar i Etiopia og Malawi, kor fleire hushald skal sikrast matsikkerheit, avbryte Norsk Folkehjelps samarbeid med bondeorganisasjonar i Mosambik eller avbryte eit samarbeidsprosjekt i Zambia kor målet er å få fleire jenter i utdanning og redusere hivsmitte og barnedødelegheit?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-11-04:
Om litt over tre uker starter klimaforhandlingene i Paris. Om litt over en måned er det forhåpentligvis en klimaavtale på plass. En sentral del av disse forhandlingene vil være finansiering og klimatiltak i fattige land. Fra forhandlingene i København i 2009 ligger det en forpliktelse til å øke klimainnsatsen med 100 mrd. dollar fram mot 2020, internasjonalt samlet. Det ligger som en forutsetning at den økte støtten skal komme i tillegg til det rike land allerede gir og bidrar med av bistand. I regjeringens budsjettforslag for 2016 og i tilleggsnummeret er det betydelig nedskalering av den norske innsatsen. Her reduseres støtten til bærekraftig utvikling, miljøinnsats, med 250 mill. kr. I den summen ligger klimatilpasning, vannressursforvaltning og også arbeidet mot internasjonal miljøkriminalitet. Det er en reduksjon i regnskogssatsing på 380 mill. kr og en reduksjon i støtte til fornybar energi i fattige land på til sammen 820 mill. kr – til sammen 1,4 mrd. kr. I fjor, ved opptakten til klimaforhandlingene i Lima, ble de fire partiene på borgerlig side enige om å øke innsatsen til det grønne fondet med 200 mill. kr, som ble godt mottatt i forhandlingene og ga et positivt bidrag. Nå har regjeringen lagt opp til en sterk reduksjon. Da blir mitt spørsmål: Er denne nedskaleringen etter statsministerens mening et godt bidrag fra Norge for å få til en avtale i Paris?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-11-04:
Vi er i en ekstraordinær situasjon, men jeg vil også hevde at selve klimautfordringen og behovet for å få til en avtale er en ekstraordinær situasjon. Når vi ser på forslagene fra regjeringen, bl.a. på fornybar energi, legger man i løpet av to år opp til en reduksjon på 80 pst. Det er klart at vi er nødt til å være med og bidra for nå å få til en avtale inn mot Paris. Både vi og resten av verden må klare å håndtere to kriser samtidig. Ja, det er en ekstraordinær situasjon, men det er også ekstraordinært at vi må få på plass en avtale. Da blir mitt spørsmål: Mener statsministeren, i hvert fall ideelt, at den innsatsen vi gjør på klimatiltak inn i det endelige budsjettet som skal vedtas, også bør være en økning i forhold til det som var i fjor, også som et bidrag inn mot klimaforhandlingene i Paris?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-11-04:
Den 18. oktober gikk det norske folk til en dugnad for regnskogen og samlet inn nesten 200 mill. kr. Jeg synes statsministeren ga gode uttalelser om hvor viktig det er å ta vare på regnskogen. Derfor var overraskelsen stor da regjeringen forrige fredag kuttet nesten 400 mill. kr, altså nesten dobbelt så mye. Dette er kutt som legges merke til internasjonalt, og det hjelper ikke at klimaministeren sier at man støtter prinsippet om 3 mrd. kr, for regnskogen reddes ikke av prinsipper om penger, den reddes av hva vi faktisk bevilger. Så viser statsministeren til en spesiell situasjon. Problemet er at det kan alle statsledere i verden gjøre, og så godt som alle sammen kan vise til flere utfordringer enn det vi kan her i Norge. Følger vi regjeringens argumentasjon, vil det bety store internasjonale kutt. Mitt spørsmål til statsministeren er derfor om hun vil være fornøyd med et utfall i Paris som gir vesentlig store internasjonale kutt i det internasjonale klimabidraget.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-11-04:
Mitt spørsmål går til klima- og miljøministeren: «Dårlig luftkvalitet er et stort problem i mange av våre store kommuner. Det nye byrådet i Oslo ønsker å forbedre luftkvaliteten bl.a. ved å gjøre flere gater og indre by bilfri. Fra regjeringsmedlemmer er dette betegnet som et «dårlig mareritt» for folket. Er statsråden enig i dette, eller er hun positiv til lokale initiativ for å redusere biltrafikken?»