Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2003-05-08:
Det er i all hovedsak en enstemmig komite som står bak innstillingen om Norges territorialfarvann og tilstøtende sone. Norge er vel en av de siste kyststatene som utvider territorialgrensen til 12 nautiske mil, og grunnen til at vi gjør det såpass sent i forhold til mange andre stater, er at det har tatt noe tid å få på plass revisjonen av den norske grunnlinjen, men det arbeidet ble teknisk ferdigstilt i 2001 og 2002. Når vi følger etter en rekke andre kyststater i dette landet, er det innenfor sikker folkerettslig praksis. Komiteen er innforstått med de endringer av lover og forskrifter som følger av denne lovgivningen. Ikke minst gjelder det bortfallet av den særskilte tollkontrollgrensen på 10 nautiske mil til fordel for etableringen av en tilstøtende sone på 24 nautiske mil, bl.a. i tollkontrolløyemed. En har merket seg Regjeringens vurdering av hvilke konsekvenser lovendringen skal ha for de øvrige deler av norske landområder. Jeg skal her ikke gå nærmere inn på geografisk gjennomgang – det har vært ganske underholdende å se hvem som er fortrolig med beliggenheten av både Bouvetøya og Peter 1.s øy – men det gjelder her særlig utvidelsen av sjøterritoriet ved Svalbard, som medfører en tilsvarende utvidelse av det geografiske virkeområdet for Svalbardtraktaten. Komiteen støtter at sjøterritoriet utvides til 12 nautiske mil for Jan Mayen og Svalbard samtidig med endringene for Fastlands-Norge, at ikrafttredelsen av lovendringen utsettes for de øvrige bilandene, og at etablering av en tilstøtende sone begrenses til Fastlands-Norge. Kun på ett punkt er det ikke enstemmighet i komiteen. Det er likevel et flertall, alle bortsett fra medlemmene fra Fremskrittspartiet, som er kjent med at det i dag er fem store verneområder på Svalbard som har territorialgrensen som yttergrense. Det fremgår av høringsinstansen at dersom det ikke foretas en utvidelse av de aktuelle verneområdene, vil sjøområdene mellom 4 og de nye 12 nautiske mil kunne bli åpnet for aktiviteter som er uforenlige med de aktuelle verneformål. Ved en utvidelse av sjøterritoriet ble det derfor etter flertallets syn aktuelt å foreta en utvidelse av de verneområdene som i dag har avgrenset sitt virkeområde til 4 nautiske mil. Avslutningsvis vil jeg si at saken er av meget stor betydning, for sikkerheten langs kysten, ikke minst. En er oppmerksom på de siste årenes skipskatastrofer langs norskekysten, med betydelige både menneskelige og miljømessige konsekvenser. Jeg var ordfører i Haugesund i seks år før jeg kom til Stortinget, og bare i den tiden hadde vi innenfor mitt eget område både «Sleipner»-ulykken og siden også hendelsen med «Green Ålesund» som strandet i fjæresteinene, med betydelig forurensning som resultat. Det er klart at for sikkerheten langs kysten, men også for å forhindre miljøforurensning er det en rekke tiltak som er aktuelle, og mange er på gang. Nå får vi et betydelig forbedringsarbeid langs kysten med tanke på dette. Utvidelsen av sjøterritoriet er en vesentlig forutsetning for å styrke sikkerheten til sjøs. Norsk offentlig rett, herunder strafferett, privatrett og miljøbestemmelser, kan nå gjennomføres i et større geografisk område enn i dag, og en kan få etablert påbudte skipsleder og trafikkseparasjonssystemer i et utvidet område. Hvis en ser dette i sammenheng med etableringen av det såkalte AIS – satellittbasert Automatisk identifikasjonssystem – som en tar sikte på å få på plass fra slutten av inneværende år, vil dette i vesentlig grad bedre de risikoforebyggende tiltakene langs kysten. En kjenner også til at det i departementene arbeides med å få etablert forhåndsforberedte havneanlegg langs kysten, hvor en kan ta inn forurensingskilder før en får forurensing i sjøen. I denne sammenhengen er utvidelsen av territorialgrensen et av de viktigste virkemidlene og en forutsetning for at andre tiltak kan gjennomføres, og komiteen er veldig tilfreds med at dette kommer på plass. Jeg anbefaler innstillingen.