Nikolai Astrup (Høyre), 2014-11-25:
Jeg vil gjerne takke statsråden for en bred og perspektivrik redegjørelse som tydelig viser at vi nå har en regjering med ambisjoner om å medvirke tidligere og tydeligere i viktige beslutningsprosesser i EU. Statsråden peker på hvilke utfordringer det gir for Norge at EUs beslutningssystem er i endring, mens EØS-avtalen henger igjen i en struktur som ga mening da den ble innført, men som nå gjør det mer krevende for Norge å definere, avgrense og implementere ulike rettsakter. En aktiv europapolitikk er en nødvendig forutsetning for å bidra til at norske interesser blir kjent og anerkjent. Ingen andre land taler Norges interesser i EU enn Norge selv. Samtidig må vår ambisjon ikke bare være å fremme det som er bra for Norge, vi må også bidra med våre perspektiver på hva som er bra for Europa. Det er ikke to helt uavhengige størrelser, og for å være interessant må vi være interessert, og da ikke bare i det som angår oss selv. Representantene Solhjell og Navarsete ga begge uttrykk for at regjeringen ikke forsvarer nasjonale interesser gjennom den aktive europapolitikken. Det er vel mer riktig å si at det er uenighet i denne sal om hva våre nasjonale interesser består i. Den forrige regjeringen syntes f.eks. å mene at logoen på jakkeslagene til dem som bærer brev under 50 gram, representerte en nasjonal interesse som gjorde det verdt å sette store deler av EØS-avtalen i spill. Andre igjen mener det kan være positivt med konkurranse på dette området. Som statsråden sa i sitt innlegg, det å være imot EØS-avtalen er ikke å stå opp for norske interesser. Europautredningen er tydelig på at EØS-avtalen har tjent Norge meget godt, selv om den også påpeker de åpenbare svakhetene som ligger i at vi ikke sitter rundt bordet når viktige beslutninger fattes. EU har høye ambisjoner i klima- og energipolitikken. Representanten Hareide ga uttrykk for at EU er mer ambisiøs enn Norge i klimapolitikken fordi Norges innspill var at EU burde ha et overordnet og ambisiøst klimamål om utslippsreduksjon i 2030. Jeg håper vi kan være enige om at det viktigste er at utslippene går ned, ikke hvilke virkemidler vi bruker for å nå målene. Det er forskjell på Norge, som har nær 100 pst. fornybar kraftproduksjon, og Polen, som har nærmere 100 pst. kullbasert kraftproduksjon. Nasjonalt handlingsrom er derfor viktig, ikke minst for Norge som på så mange måter er annerledeslandet i energisektoren. Når det er sagt, er det selvsagt at vi ikke når klimamålene i EU uten en betydelig omlegging fra fossil energi til fornybar energi. Likeledes vil energieffektivisering være et viktig virkemiddel. Den mest miljøvennlige energien er som kjent den som ikke brukes, og Norge lever godt med målene slik de nå er utformet. Likevel finnes det andre og viktige klimatiltak som Norge må bidra til i Europa. Det gjelder bl.a. fangst og lagring av CO2. Det er vanskelig å se for seg at EU vil nå sine klimamål i 2050 uten at vi lykkes med å utvikle en kostnadseffektiv teknologi for dette. Derfor er jeg glad for at regjeringen har varslet at den vil støtte et europeisk fangstprosjekt i tillegg til det nasjonale arbeidet som gjøres på dette området. EUs ambisjoner om å utvikle en energiunion er svært positivt for å få en mer effektiv ressursbruk og bedre utnyttelse av ulike lands nasjonale energifortrinn. Norge har mye å bidra med, et stort potensial for ny fornybar energiproduksjon, og regjeringens nye konsesjoner til mellomlandsforbindelser til Tyskland og Storbritannia vil være bra både for klima, Norge og EU. Jeg mener det er all grunn til å være tilfreds med at EUs kvotesystem styrkes fra 2020. Overskuddet av kvoter vil inngå i en stabiliseringsreserve, og antall kvoter vil trappes ned raskere etter 2020. Dette vil bidra til at utslippene går raskere ned og kan medføre at prisen blir høyere, noe som gjør det mer lønnsomt å gjennomføre klimatiltak. Jeg merket meg at representantene Hansen og Simensen er opptatt av Copernicus. Samarbeidspartiene har prioritert dette i budsjettavtalen. Men det blir litt spesielt når Arbeiderpartiet tar opp dette i dag. Arbeiderpartiet har i sitt alternative budsjett prioritert 50 mill. kr til dette prosjektet. Inngangsbilletten er 167 mill. kr. Det å bevilge 50 mill. kr er det samme som å bevilge 0 kr, du slipper ikke inn. Dermed er dette en meningsløs prioritering i Arbeiderpartiets alternative budsjett. Det er avgjørende at Norge er årvåken når EU og USA nå forhandler om en ny handelsavtale. Norge er direkte påvirket gjennom vår tilgang til det indre marked i EU. Samtidig står vi utenfor EUs tollunion. Realiteten kan derfor bli at Norge får en betydelig konkurranseulempe dersom EU og USA blir enige om tollfrihet seg imellom. Jeg er glad for at statsråden aktivt forfølger norske interesser overfor både EU og USA i denne prosessen. EU er det viktigste politiske fellesskapet i vår del av verden. Det faktum at vi har valgt å stå utenfor dette fellesskapet, betyr ikke at beslutningene som fattes, ikke er viktige for oss. Tvert om. I en globalisert verden, der makten forskyves fra nord og vest mot syd og øst, blir ikke Europas land viktigere hver for seg enn det de er sammen. Grenseløse utfordringer kan ikke løses i ensomhet, de må løses gjennom samarbeid.