Trine Skei Grande (Venstre), 2011-12-12:
Venstre er ikke representert i komiteen, og da blir debatten av og til litt annerledes enn man trodde den skulle bli. Jeg hadde tenkt å begynne med masse skryt av regjeringa i denne saken. Jeg syns vi har blitt inkludert mye – så mye at en tomannsgruppe nesten syns den har mast litt om inkluderinga. Sånn som jeg leser innstillinga, er det ganske bred enighet om alle de store og viktige tingene. Jeg trodde liksom julestemninga skulle senke seg i denne saken – bortsett fra noen som har behov for å stå i døra og stampe og fortelle julenissen at noen gutter har vært for slemme til å få gaver, så oppfatter jeg at vi egentlig tar noen store, felles grep sammen – grep som vi skal være stolte over, og som det er stor enighet om. Jeg har blitt tildelt 5 minutter, og jeg har fem poenger, ettersom vi ikke har fått skrevet merknader. Vi i Venstre mener også at man må få lik behandling av barnetillegget når det gjelder f.eks. arbeidsavklaringspenger og uføretrygden, for det vippepunktet som tidligere har vært diskutert her, er noe for høyt. Det er ikke for å angripe barnefamilier, men for å gjøre dette mest mulig likt. For det andre ønsker heller ikke Venstre å skille mellom ugifte, samboende, gifte – hvilken sivilstand man har – og ønsker heller ikke å støtte det. Vi er også bekymret for at folk med høy inntekt kan komme veldig dårlig ut av det vi nå blir enige om. Derfor ønsker vi at det skal ses på framover. Så til det med å senke muligheten for lavere uførhetsgrad. Det er jo mulig, etter søknad, å få en lavere uførhetsgrad – helt ned til 20 pst. Grunnen til at vi er litt opptatt av at det skal være mulig, er at vi tror det kan holde folk i jobb lenger. For eksempel for en del folk som får snikende sykdommer, kan det å kunne ha tid til å ta seg inn igjen, det å kunne ha tid til å trene, det å kunne ha tid til å pleie sin sykdom på en ordentlig måte og kunne gjøre det gradvis, føre til at de kan stå mye lenger i jobb. Jeg har snakket med mange som f.eks. lider av MS, der det viser seg at det å kunne ta vare på kroppen sin, det å kunne ha tid til å gjøre det ved siden av jobben, gjør at de kan stå mye, mye lenger i jobb. Det å ha uførhetsgrad helt ned i 20 pst. tror jeg hadde gitt en mye større mulighet for å kunne stå i jobb lenger og utøve yrket sitt på en ordentlig måte. Vi har lagt fram et forslag i salen som vi ber folk vurdere. Vi har i dag et samfunn som er delt mellom dem som er utenfor, og dem som er innenfor. Det vi snakker om i dag, er rettighetene til dem som er utenfor. Det som Venstre hadde ønsket seg, var at vi hadde sett på et solidaritetsgrep for å gi muligheter, handlingsrom og økonomisk rom til dem som havner helt utenfor, altså at de som blir 100 pst. uføre, får mulighet til å øke sin inntekt mot at vi som er innenfor, tar og gir noe, altså se på et skifte, se på rettigheter til sykelønn – rettighetene til dem som er utenfor. Det hadde vært et solidaritetsgrep som vi kunne ha stått for, og der vi kunne ha vist at det å bekjempe utenforskapet i det norske samfunnet er viktig. Vi har i dag vært veldig gode til å hegne om og til stadighet styrke rettighetene for dem som er innenfor arbeidsmarkedet, for dem som er innenfor alle rettighetssystemene, mens vi ser at vi gjør det vanskeligere for dem utenfor. Så med det skal jeg oppsummere Venstres stemmegivning i dag. Vi kommer til å stemme for forslagene nr. 1, 2, 12, 13, 14, 17, 19 – og selvfølgelig vårt eget, som jeg med dette tar opp.