Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2015-04-28:
Representanten Gunnar Gundersen peker på at det er forskjeller i prestasjoner mellom gutter og jenter i skolen, og at vi ikke vet nok om årsakene til dette. Jeg er langt på vei enig i den beskrivelsen, men vi vet noe likevel. Norsk institutt for forskning om oppvekst, velferd og aldring, NOVA, har utarbeidet to kunnskapsoversikter om kjønnsforskjeller og skoleprestasjoner for Kunnskapsdepartementet. Disse kunnskapsoversiktene viser at det finnes relativt lite empirisk forskning som direkte dokumenterer hva det er som forårsaker og eventuelt opprettholder kjønnsforskjeller i læringsutbytte i skolen. En svakhet er også at forskningen i liten grad undersøker samspillet mellom kjønn og andre forhold, f.eks. sosial og etnisk bakgrunn. Men det finnes likevel studier som har forsøkt å forklare hvorfor og hvordan kjønnsforskjellene i elevers skolefaglige prestasjoner oppstår, og hva som bidrar til å opprettholde forskjellene. I tidligere studier argumenterte forskere for at årsakene til forskjellene lå utenfor skolens kontroll, som sosial bakgrunn og andre familiefaktorer, som f.eks. den franske sosiologen Boudons verditeori, der han fremhevet hvordan skole og utdanning i mange tilfeller har ulik verdi for elever med ulik sosial bakgrunn. Ifølge den teorien er motivasjonen for å prestere i skolen påvirket av normer og verdier som den enkelte blir påvirket av hjemmefra og fra det sosiale miljøet familien tilhører. I dag er det imidlertid større enighet om at faktorer innenfor skolens kontroll også er av betydning for elevenes prestasjoner i skolen, noe også representanten Gundersen fremhevet. Undersøkelser viser at jenter som gruppe synes å være mer motivert for å prestere på skolen. De jobber mer med skolearbeidet, og det kan også se ut som om gutter er mer avhengige av indre motivasjon, som man kaller det, for at de skal gjøre det bra. Noen internasjonale studier peker også på at lærere lett kan vurdere jenter generelt som mer skoleflinke enn gutter. Dette kan igjen ha sammenheng med at jenter ser ut til å være mer velfungerende enn gutter i klasseromssituasjonen, igjen basert på undersøkelser og forskning. Kjønnsforskjeller i skoleprestasjoner settes også i sammenheng med oppfatninger i jevnalderkulturen, altså blant dem som er på samme alder. Det kan se ut som om jenter lettere aksepteres som både skoleflinke og populære, mens guttene har en større tendens til å utvikle en slags «antiskolekultur», der det i noen miljøer er verken mandig eller tøft å være flink på skolen. En studie av Thomas Nordahl med flere har sett på kjennetegn ved skoler der kjønnsforskjellene i skolefaglige prestasjoner er relativt små. Det er i høyeste grad interessant. Studien finner at disse skolene kjennetegnes ved at de har høye faglige forventninger til alle elever, og at de vektlegger utviklingen av et godt og inkluderende læringsmiljø. En finner også støttende og positive relasjoner mellom elev og lærer samt at lærerne fremstår som tydelige ledere i klasserommet. Skolene kjennetegnes av en spesifikk satsing på lesing, der det legges vekt på å finne lesestoff som spesielt interesserer gutter – igjen som det ble fremhevet av representanten Gundersen. Dette viser at faktorer som god klasseledelse, gode relasjoner mellom elev og lærer samt et inkluderende elevfellesskap og tydelige forventninger til elevene fremmer læring hos alle elever. Men vi kan nok si at det ser ut til at guttene nyter godt av denne typen allmenn, god pedagogisk praksis i særlig grad. Med andre ord: En god skole, en skole med klare rammer og en skole med høye forventninger er aller viktigst for de elevene som trenger skolen aller mest, og blant de elevene er det mange gutter. Det finnes altså kunnskap om hvilke undervisningsmetoder som viser sammenheng mellom undervisning og læringsutbytte for gutter og jenter. Men det er en utfordring at ikke flere skoler bruker denne kunnskapen i valg av undervisningsmetoder. Vi kan kanskje generalisere og si at det er en generell utfordring i den norske skolen at vi burde være mye flinkere på den enkelte skole og i den enkelte kommune til å se hva som er de siste resultatene innen utdanningsforskningen, til å diskutere egen praksis og se hvordan man kan ta nye erfaringer fra andre skoler i bruk. Mange skoler i dag har en pedagogisk praksis med en sterk vektlegging av selvregulert læring, der undervisningen er relativt sterkt individualisert. Det kan se ut som om denne pedagogiske praksisen er noe gutter har større problemer med å mestre enn jenter – og igjen er dette i snitt. Det er selvfølgelig en tankevekker. Bevissthet om kjønnsforskjeller i barn og unges utvikling og læring krever kompetanse hos de ansatte. Kunnskap om bl.a. biologiske og kulturelle forskjellers betydning for læring er nødvendig for god pedagogisk tilrettelegging i både barnehage og skole. Selv om det ikke er noen grunn til å anta at gutter og jenter i utgangspunktet skal få forskjellige skoleresultater, er det noen forskjeller fra naturens side. Regjeringen vil øke kunnskapen om hvilke faktorer som kan forklare forskjeller mellom gutters og jenters læring og utvikling, for å få et bedre grunnlag for mer treffsikre tiltak. Særlig interessant er forskning om selvregulering og arbeidsmåter både i barnehagen og i skolen. Selvregulering er f.eks. det at man lærer å vente på tur, at man lærer å konsentrere seg om én ting, og det er et utrolig viktig grunnlag å ha med seg når man skal lære å lese og skrive eller å skjære eller mure. Særlig interessant er altså forskning om selvregulering og arbeidsmåter. Kunnskapsdepartementet vil derfor i den kommende likestillingsmeldingen som Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet presenterer, vurdere å sette ut et forskningsoppdrag for å innhente mer kunnskap om dette. Jeg vil også påpeke at Kunnskapsdepartementet har en rekke satsinger som retter seg mot forbedring av opplæringen, med mål om å gi økt læringsutbytte for både gutter og jenter, og noen av satsingene som kommer, har spesielt oppmerksomhet på guttene. Lærerløftet, med mål om faglig sterke lærere, en attraktiv lærerutdanning av høy kvalitet og flere karriereveier for lærerne, kan være med på å sikre en skole hvor elevene lærer enda mer. Tilsvarende kan også midlene til økt lærertetthet fra 1. til 4. trinn, som flertallspartiene på Stortinget ble enige om i budsjettet for i år, og som gir rom for å ansette 700 flere lærere i småskolen, brukes lokalt til å styrke f.eks. utsatte elevers posisjon, og dermed guttenes posisjon. Å kunne lese og skrive er grunnleggende for å mestre alle fag, og i den nye lese- og skrivestrategien som kommer i løpet av året, er elever med lese- og skrivevansker, gutter og elever med innvandrerbakgrunn særskilte målgrupper. Vi går altså bort fra en generell strategi for alle og retter oss mer inn mot spesielle målgrupper. Strategien bygger på barnehage- og skolebasert kompetanseutvikling og lett tilgjengelige pedagogiske ressurser. Tiltaksområdene i strategien omfatter barns språkutvikling, lese- og språkstimulerende aktiviteter i barnehage og overgangen mellom barnehage og skole. Det skal rettes særlig fokus mot den første skrive- og leseopplæringen og betydningen av lesing og skriving i andre fag. Jeg har også lyst til å fremheve Ungdomstrinn i utvikling, en nasjonal etterutdanningssatsing med tilbud om støtte til lokalt utviklingsarbeid i klasseledelse, regning, skriving og lesing. Det er ikke tiltak rettet spesielt inn mot gutter, men er et tiltak som kan bidra til at skolen blir bedre. Så er det et siste område som ble omtalt i media de siste ukene, og det er rekruttering. Misforstå meg rett, jeg mener på ingen måte at det er slik at en kvinnelig lærer ikke kan bidra til løfte opp guttene. Snarere tvert imot – det er mange kvinnelige lærere som i aller høyeste grad bidrar til å løfte opp gutter og hjelpe dem til å knekke både lesekode, regnekode og andre koder hver eneste dag i norske klasserom. Men jeg tror at det at man har en relativt jevn kjønnsbalanse både i barnehagen og i skolen, også kan være et bidrag til at flere gutter ikke bare føler at de blir sett, men at de også føler at de har noen som kan forstå hva de holder på med. Jeg vil også nevne arbeidet med å få ned frafallet, som må være systematisk målrettet og forskningsbasert. Vi vet at frafallet er størst på en del av de yrkesfaglige studieretningene, og det er størst på en del av de studieretningene hvor guttene er overrepresentert. Vi vet også hva det neste steget blir av at disse guttene ikke passer inn i skolen, ikke får med seg de grunnleggende ferdighetene, eller ikke kommer seg igjennom videregående skole. Det er at menn og gutter er overrepresentert på de aller fleste negative statistikker i Norge. De er overrepresentert f.eks. blant unge sosialhjelpsmottakere på Nav, og de er overrepresentert også i kriminalitetsstatistikken. Så en god barnehagepolitikk og en god skolepolitikk for guttene er avgjørende for å gjøre noe med det.