Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2007-02-08:
Jeg har registrert at Syversen har et sterkt engasjement på dette området, og jeg har flere ganger før hørt ham ta opp den problemstillingen han tar opp i interpellasjonen. Det vil jeg rose ham for, for det er et engasjement man ser at for få har, og hvor motkreftene er altfor sterke. Vi ser på første side i Dagbladet i dag overskriften «Døde etter fergefyll». Der beskrives to ungdommer som i beruset tilstand mistet livet etter festing på en av fergene. For få dager siden var det en debatt på tv, etter oppslag i media, knyttet til barnevern og et dødsfall etter bruk av rusmidler på en institusjon for barnevern. Det er ca. 26 000 barn som i en eller annen forstand tas hånd om av barnevernet enten på institusjon, i fosterhjem, eller på andre måter nødvendiggjør tiltak. Det er jo i sum halvparten av et årskull med barn i Norge – altså et veldig høyt antall. Sannsynligvis er det også slik at langt flere enn de 26 000 hadde trengt hjelp, men det skjules i hjemmet hva som foregår. Det vi vet, er at veldig mange av de problemene som er knyttet til barn og unge, og vanskeligheter knyttet til oppvekstvilkår, ofte skyldes bruk av rusmidler hos voksne, hos omsorgspersonene og hos foreldrene. I sted var det en interpellasjon om bruken av kat, og det er det riktig å fokusere på. Det er også riktig å fokusere på bruken av narkotiske stoffer, men det som ofte ikke framkommer i den typen debatter, er at det ikke er bruken av narkotiske stoffer i Norge som er hovedproblemet knyttet til vansker som barn og unge får under oppveksten, det er foreldrenes bruk av alkohol. Det er ofte slik at det vi selv har et relativt liberalt forhold til, har vi en tendens til å bagatellisere skadevirkningene av. Det er helt typisk at man gjør det når det gjelder omsetning av alkohol. Vi ser jo hvordan det stadig, også i denne salen, tas til orde for en mer liberal omsetning av alkohol, større tilgjengelighet, døgnåpne butikker som kan omsette alkohol, og utesteder som skal være åpne lenge, på tross av, som både interpellanten og justisministeren har påpekt, at det er godt dokumentert at økt tilgang gir økte skadevirkninger. Jeg var selv i en debatt i Tabloid for få dager siden, der jeg debatterte med Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet er jo et av de partiene som går høyest på banen når skadevirkningene først har skjedd, og roper på mer ressurser, at det skal slås hardt ned på, og at man skal ta i bruk drastiske virkemidler, men med en total frikobling av årsak og virkning. På dette området er det jo lett å se sammenhengen mellom årsak og virkning. Jeg tror at vi som rollemodeller også burde tatt et større ansvar enn det vi ofte gjør knyttet til hvordan barn og unge opplever at samfunnet utvikler seg. Det er klart at vi som foreldre, som rollemodeller, også vil prege hvordan den neste generasjonen oppfører seg. Det gjelder oss som politikere. Jeg har tidligere tatt til orde for at det ikke er noen spesielt gode saklige grunner til at politikere på hverdager i forbindelse med arrangementer skal ha tilgang på alkohol når man inviteres til ulike arrangementer. Og det mener jeg. Jeg vil gjerne også utfordre justisministeren på det området. Jeg hadde satt stor pris på det hvis det hadde blitt arrangementer i regi av Regjeringen som etter hvert ble alkoholfrie. Jeg opplevde det selv da jeg møtte Dalai Lama i Daramsala i Nord-India, der ethvert arrangement i den uken vi var der, var alkoholfritt. I den grad noen ønsket å kjøpe noe, var det selvfølgelig tilgang på det, men ingenting som skjedde i regi av offentlige myndigheter, hadde med alkohol å gjøre. Det er helt åpenbart at den kulturen som utvikler seg blant unge buddhister i et slikt lokalsamfunn, er en kultur der man er mer forsiktig i omgangen med rusmidler. Det vil gjelde narkotiske stoffer, men det vil også gjelde alkohol. Derfor tror jeg at et hovedbudskap, som jeg oppfatter at interpellanten har, er at det er en sammenheng mellom årsak og virkning, og at vi som rollemodeller også må gjøre noe i forhold til det. Der er det jo slik, som faktisk Fremskrittspartiet av alle, utrolig nok, har påpekt, at der min frihet begynner, der slutter din. Det betyr at vi er nødt til å se på frihetsbegrepet ut fra andre kriterier enn bare ut fra vår egen rett til å gjøre akkurat hva vi vil, fordi det rammer andre på en svært hard måte.