trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Representanten Grimstad snakket i sitt innlegg om stabilitet og forutsigbarhet. Samtidig registrerer vi at partiet selv skaper stor usikkerhet om viktige redskaper for petroleumsnæringen og for miljøet. Ved behandlingen av 2010-budsjettet foreslo partiet et stort kutt i bevilgningen til Petroleumstilsynet som i praksis ville betydd nedlegging av hele tilsynet. Ved årets budsjettbehandling slår Fremskrittspartiet helt kontra og foreslår en betydelig økning i forhold til regjeringens forslag. Mitt spørsmål blir da: Hva slags forutsigbarhet er dette for en viktig næring og for miljøet? Skjer Fremskrittspartiets budsjettering etter innfallsmetoden? Hva er grunnen til en så stor endring?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
En er fristet til å replisere at når Fremskrittspartiet skal demonstrere handlekraft, så flytter de fra et byråkrati til et annet. I barnevernet skal man fjerne byråkratiseringen ved å flytte fra statlig til kommunal sektor. I eldreomsorgen skal man fjerne byråkratiseringen ved å flytte fra kommunal til statlig sektor. Den samme runden har vi i tilknytning til kraft. Mitt spørsmål går imidlertid på noe helt annet. Vi har nettopp kommet tilbake fra et vellykket klimatoppmøte i Mexico, som heldigvis endte med en avtale. I den sammenheng er det verdt å merke seg og være glad for at representanten Arne Sortevik fra Fremskrittspartiet ikke fikk viljen sin, som tidligere har gått ut og sagt at han håpet på sammenbrudd i de internasjonale klimaforhandlingene. Fremskrittspartiet var representert med to representanter i årets forhandlinger. Vi har fått svært uklare svar fra partiet tidligere, så jeg lurer på om en ukes opphold med klimaforhandlinger kan gi oss et tydeligere svar: Erkjenner Fremskrittspartiet i dag at menneskeskapte klimaendringer er et problem som det påligger oss å gjøre noe med?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Den glideflukten representanten Marthinsen beskrev i forrige replikk, er jo i høyeste grad til stede innenfor mange områder når det gjelder Høyres miljøpolitikk. Den politikken miljøvernminister Børge Brende førte når det gjaldt rovdyr, strandsone og vern, og de holdningene Høyre uttrykker i salen her, viser at det her er et veldig stort gap. Det samme gjelder klima. Jeg må følge opp spørsmålet fra Marianne Marthinsen, for jeg føler ikke at vi fikk et tilfredsstillende svar. Stortingsrepresentant Elisabeth Røbekk Nørve har tidligere tatt til orde for bygging av nye gasskraftverk uten rensing fra dag én, og Høyre har gjort det til en sport å omtale kravet om CO2-rensing fra dag én som noe særnorsk, noe negativt. Hvordan har Høyre tenkt å redusere norske klimagassutslipp fort nok og i stort nok omfang når man skal fravike kravene om rensing fra dag én ved bygging av nye gasskraftverk?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Jeg hadde håpet at en ukes opphold på FNs klimatoppmøte i Cancún ville bidra til å klargjøre disse problemstillingene for Fremskrittspartiet, som har åpenbare problemer med å forstå. I mange land vil en overgang fra kull til gass medføre store nettokutt av klimagassutslipp, fordi gass slipper ut mindre CO2 ved forbrenning. Dette regulerer imidlertid EU-landene selv gjennom sin klimalovgivning og sitt fornybardirektiv. Vi i Norge, derimot, er i en helt annen situasjon. Vi har en svært høy fornybarandel, og vi har stor tilgang på fornybar energi. Der ligger også det store potensialet i framtiden, og vi har et klimaforlik som alle partier, bortsett fra Fremskrittspartiet, er med på i Stortinget, og som forplikter oss til å kutte i klimagassutslippene. Derfor er det uaktuelt med større utslipp fra gasskraftverk i Norge. Vi ønsker å bruke de ressursene på fornybar energi og på renseteknologi. Det er en logikk som alle andre partier enn Fremskrittspartiet er i stand til å skjønne.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Høyre har i mange år vært bekymret for leseferdighetene i norsk skole. Leseferdighetene til representanten Astrup når det gjelder mine utspill, bekrefter at det kanskje er grunn til bekymring. For det første har jeg ikke tatt til orde for å flytte månelandingen noe som helst sted. Jeg har tatt den naturlige følgen av at regjeringen i mars i år ga konsesjon til et gasskraftverk på Møre, med rensing fra dag én, og så har jeg kommet med innspill, som er til vurdering i forbindelse med arbeidet med Klimakur og klimameldingen i departementene med hensyn til hvordan man kan finansiere flere renseprosjekter framover. Det leste Høyre som at staten skal betale. Det som sto i avisene, var jo at oljeselskapene skal betale – så kan jo Høyre forsøke seg med unnasluntring og forklaring om at det er staten som eier det meste av oljevirksomheten i Norge. I så fall undrer jeg meg over hvorfor det var Høyre som i sin tid i det hele tatt innførte CO2-avgiften, som jeg mener er et godt instrument, ved et CO2-fond som Norsk Industri bl.a. har tatt til orde for, for å finansiere ytterligere klimakutt. Det er noe ganske annet enn Høyres politikk, som vil rense ett utslippspunkt i landet, men la alle de andre slippe unna.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Jeg må vel kunne si at det er en ganske god kompensasjon at regjeringen har forpliktet seg til å rense disse gasskraftverkene. Og det skal vi få til. Så er jeg helt enig i utgangspunktet til Kristelig Folkeparti. Det er generelt for billig å slippe ut CO2 i Norge. Jeg kan godt tenke meg en økning i CO2-avgiften framover. Det er faktisk slik at CO2-avgiften er nede i halvparten av det den var i 1998, samtidig som oljeprisen har økt mange ganger. Et samarbeid med Kristelig Folkeparti om en bedre bruk av CO2-avgiften som virkemiddel er jeg veldig åpen for. Og så tror jeg at Kristelig Folkeparti har mye mer å hente i et samarbeid med SV på dette området enn hos sine borgerlige venner. Jeg har hørt representanten mange ganger ta til orde for et nytt stortingsflertall, og med tanke på det vi så langt har hørt fra Fremskrittspartiet og Høyre i denne debatten, kan jo det vise seg å bli et riktig interessant samarbeid.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Jeg sørger jo litt over det. Mitt spørsmål gjelder glideflukt, som er et begrep representanten Hjemdal er glad i. Vi hørte tidligere representanten Hjemdal konfrontere representanten Marthinsen med uttalelser fra fylkesledere i Møre og Romsdal Arbeiderparti om gasskraftverk. Da faller jeg for fristelsen – for det er jo ikke mer enn noen måneder siden Kristelig Folkeparti, som sitter i posisjon i Nord-Trøndelag, krevde oppstart av de sterkt forurensende mobile gasskraftverkene i Møre og Romsdal som prisregulerende tiltak – til å stille to spørsmål: Stiller Kristelig Folkeparti seg bak sine trønderske venner i kravet om å bruke disse utslippsbombene som prisregulerende mekanismer, noe jeg for øvrig ikke tror vil fungere? Og hvorfor holder Kristelig Folkeparti seg til en annen standard for Arbeiderpartiets fylkespolitikere enn sine egne?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Jeg merker meg at representanten Tenden sa at Venstre styrte sammen med Høyre og uten problemer i miljøpolitikken. Da vil kanskje noen hevde at ting som Melkøya, lukkede, hemmelige høringsrunder om konsesjonsbehandling av oljefelter, bygging av Ormen Lange, med de problemene det har ført til for kraftbalansen i Midt-Norge og det å forhandle norske utslipp opp i Kyoto, alle er problemer i miljøpolitikken. Men det er ikke det mitt spørsmål dreier seg om, mitt spørsmål er en oppfølging av Tor-Arne Strøms replikk som han ikke fikk svar på: Den parlamentariske virkeligheten er sånn at Venstre og Høyre, uansett hvor mye de måtte ønske det, ikke kan styre alene. Et sånt flertall vil jo Fremskrittspartiet være med og utgjøre. Hva er det som gjør at Venstre tror at de vil oppnå større resultater i klimapolitikken med et parlamentarisk grunnlag der Fremskrittspartiet utgjør nesten halve grunnlaget i salen, i motsetning til en situasjon der Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV utgjør flertallet?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Det er tydeligvis ikke bare representanten Astrup som trenger hjelp med lesingen. I oppslaget i Adresseavisen, som representanten Hofstad Helleland sikter til, står det jo vitterlig at «oljeselskapene skal betale», og ikke staten, som er noe Linda Cathrine Hofstad Helleland har funnet på. Jeg skal hjelpe representanten Hofstad Helleland med å skjønne dette. For det første vil en avgiftsøkning i seg selv utløse lønnsomhet i flere klimatiltak. Om ikke representanten Hofstad Helleland forstår det, regner jeg med at Høyres fraksjon i komiteen er fullt ut klar over det. Hvis Høyre ikke mener at det er en forskjell på en CO2-avgift og en direkte statlig finansiering, undres jeg over hvorfor det var en Høyre-regjering som foreslo en CO2-avgift i første omgang. Da er det en distinksjon som Syse-regjeringen i sin tid, for 20 år siden, forsto, men som har gått tapt på veien for Høyre, sammen med mange andre deler av Høyres politikk, som rovdyrvern, strandsone, osv. Det er en annen debatt. Gasskraft i Midt-Norge er ikke en rask og kortsiktig løsning på kraftproblemene i Midt-Norge. Det vil ikke gå raskere å bygge et nytt gasskraftverk i Midt-Norge enn å få på plass nye linjer, som denne regjeringen jobber med. Og det er verdt å minne representanten Hofstad Helleland på at det er Høyres Bjørn Lødemel, som sitter der så gemyttlig sammen med representanten Hofstad Helleland, som har vært den mest uttalte motstanderen av ny linjekapasitet inn til Midt-Norge. Det er litt spesielt å høre Høyre hisse seg opp over høye kraftpriser, når det er Høyres representant i energi- og miljøkomiteen som har kjempet imot en økt krafttilførsel til regionen, og som faktisk ble valgt inn på Stortinget på bakgrunn av den saken, når det er Høyre som innførte det frie markedet i kraftsektoren, Høyre som mener det er ideologisk riktig at prisene skal svinge på denne måten at markedet skal bestemme, Høyre som overså SVs advarsler om den kraftkrisen som ville komme med byggingen av Ormen Lange – det trumfet Høyre igjennom – og Høyre som brakte investeringene i sentralnettet ned til et minimum. Dermed gjør ikke representanten Hofstad Hellelands oppbrakthet særlig inntrykk. Det bør derimot eget partis spagat gjøre. I dag har vi hørt at Mongstad går for sakte og er urealistisk, vi har hørt at styringen av kraftpriser er bra og ikke bra, og vi har hørt ja og nei til nye kraftlinjer til Trøndelag. Dette er symbolpolitikk, et spill for galleriet og et forsøk på å hilse hjem til Trøndelags befolkning fra et parti som kanskje mer enn noen andre burde se seg i speilet med tanke på hva som har ført til denne situasjonen vårt hjemfylke befinner seg i i dag.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-12-13:
Representanten Serigstad Valen refererte til Høyres glideflukt i klimapolitikken. Det er selvfølgelig helt misvisende. Jeg kan jo minne om at det eneste partiet som var fornøyd med regjeringens klimamelding, var Fremskrittspartiet, som de nå kritiserer. Så Høyre vil mer – og regjeringspartiene og Fremskrittspartiet er på samme linje. Det er vel kanskje der det ligger i realiteten. Representanten Serigstad Valen sier også at enkelte partier kritiserer Mongstad, men vil ikke løfte en finger selv. Høyre vil realisere Norges første fullskala renseanlegg allerede i 2014, mens regjeringen så langt mener at man bør vente til 2018 eller senere. Så har representanten Serigstad Valen fra regjeringspartiet SV tatt til orde for å flytte månelandingen til Møre. Det synes vi er en god idé. Spørsmålet er om dette også er regjeringens politikk.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-12-13:
La meg først si takk for sist til miljøvernministeren. Det var, som han sa, et godt utfall av møtet. Klimautfordringen er enorm, og det vil kreve betydelig kunnskap om hvordan den utvikler seg, men også kunnskap om hvordan de ulike tiltakene vi setter inn, vil virke. Derfor registrerte jeg bl.a. Ellen Hambros kronikk i Dagens Næringsliv på tirsdag, der hun påpeker at regjeringen kutter i klimaforskningen for 2011. Hun påpeker også at dette er et brudd på klimaforliket i Stortinget. Da har jeg lyst til å spørre miljøvernministeren om han er enig med direktøren i Klima- og forurensningsdirektoratet om dette.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-12-13:
Representanten Marthinsen benyttet anledningen til å angripe Høyres klimapolitikk. Jeg vil gjerne minne om, slik jeg nevnte i mitt innlegg i sted, at regjeringens klimapolitikk ble slaktet av Riksrevisjonen. Jeg vil gjerne minne om at det eneste partiet som var fornøyd med regjeringens klimamelding, var Fremskrittspartiet. Jeg vil gjerne minne om at det var Høyre som fikk regnskogsatsingen inn i klimaforliket. Og så langt er det regjeringens eneste virkelige suksess i klimapolitikken. Jeg vil gjerne minne om at det var Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre som fremmet forslag om at regjeringen måtte komme i gang med samfunnsøkonomisk lønnsomme tiltak i Klimakur allerede nå, og at det var regjeringspartiene som stemte det forslaget ned. Og resultatet ser vi nå: et ambisjonsløst klimabudsjett. Jeg vil også gjerne minne om at det var regjeringen som innførte avgift på biodiesel, og at det var de som knekte de få aktørene vi hadde i dette markedet, og satte oss langt tilbake med hensyn til reduserte utslipp i transportsektoren. Da blir det ganske spesielt å si at det er Høyre som har et forklaringsproblem i transportpolitikken, når realiteten er at det er regjeringen som har et forklaringsproblem i transportpolitikken. Så til Mongstad. Ambisjonen om å rense Mongstad står fast, men det må gjøres billigere. Det kan ikke være irrelevant for denne regjeringen at det har blitt dobbelt så dyrt per tonn CO2 å rense Mongstad siden i fjor – det kan ikke være helt irrelevant for representanten Marthinsen. Vi må forsøke å få til dette billigere og mer effektivt enn det det ser ut til å bli på Mongstad. Kanskje trenger man noe mer tid på Mongstad. Ambisjonen om å rense Mongstad står fast, men kanskje blir det et bedre prosjekt dersom staten går inn og begynner det å lande på månen med et prosjekt der man integrerer rensing fra dag én. Det må være et ærlig og redelig standpunkt. Og jeg vil faktisk si at vårt standpunkt viser at vi har større ambisjoner enn regjeringen på CCS. Vi mener det er mulig å få til fangst og lagring av CO2 innen 2014, noe statsråd Solheim ble informert om på sitt kontor i sommer – at det var mulig på 30 måneder å bygge ut fullskala rensing på et nytt gasskraftverk på Møre. Statsråden sa i sted at han ikke var informert om at det var mulig, men han ønsket alle tilbud velkommen. Vel, han har fått det presentert, og han har åpenbart avvist det. Så det at vi skal være ambisjonsløse i dette, synes jeg er meget spesielt. Så til representanten Strøm, som – vil jeg si – på meget useriøst vis begynner å snakke om at vi kun prioriterte skattelette da vi satt i regjering. La meg ta et annet eksempel. Vi reduserte helsekøene med 35 000, den har økt med 70 000 under denne regjeringen. Synes representanten det er et godt resultat? Det kan man spørre representanten Strøm om. Mitt svar vil være nei. Vi senket skattene for folk med lave og middels inntekter. Denne regjeringen har senket dem for folk med høye inntekter.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-12-13:
Ja, store utslippspunkt må renses. Høyre går derfor inn for at vi skal utvikle teknologi på TCM. Spørsmålet er hvilken verdi det har for verden. Om det første fullskalaanlegget som Norge realiserer, blir i 2020, hadde det ikke da vært bedre om det ble realisert i 2014? Det er vårt poeng. Det er derfor vi mener at vi har større ambisjoner enn regjeringen på dette punktet. Vi ønsker å levere noe konkret, og så vidt jeg vet, har altså ikke regjeringen klart å rense noen av de gasskraftverkene de har sagt de skal rense, og som i og for seg var grunnen til at regjeringen overlevde sine første måneder. Så til representanten Serigstad Valen, som er svært opptatt av å diskutere hvordan man skal saldere en støtte til et renseanlegg i Midt-Norge. Han ønsker å doble CO2-avgiften. Det vil gi et proveny på netto 1 mrd. kr. Så vidt jeg vet, er det et svært lite og begrenset bidrag til en renseprosess, men er selvfølgelig et bidrag i riktig retning. Spørsmålet er om staten skal være med og ta et ansvar for å realisere dette raskt, om vi skal kunne gi det bidraget til verden, eller om vi skal la det være og vente til 2020 med å få det på plass. Jeg synes også det er interessant med Serigstad Valen som tillegger representanten Bjørn Lødemel svært stor betydning, med tanke på at regjeringen har flertall til å gjøre det den vil.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Dette kan vere litt symbolsk, for eg hadde eigentleg tenkt å spørje Kristeleg Folkeparti kor dei høyrer heime i norsk politikk – om det er på venstresida eller høgresida. No beveger dei seg jo over på venstresida her. Vi høyrer no Kristeleg Folkepartis – eg vil nesten seie – angrep på regjeringas miljø- og klimapolitikk. Dei seier at han ikkje er god nok. I nokså mange samanhenger tek dei samtidig til orde for eit regjeringsskifte, så eg vil spørje representanten Hjemdal om det regjeringsskiftet vil betre miljø- og klimainnsatsen i dette landet, eller om det kanskje er meir å oppnå ved den regjeringa som er no. Har Kristeleg Folkeparti på ein måte ein idé om at dei må tekkjast alle? Eg ser f.eks. at når det gjeld Norsk Polarinstitutt, blir det i ein merknad klart peikt på at her er budsjettet for stramt, her bør ein satse – men samtidig kuttar ein i verkelegheita 15 mill. kr. Her ønskjer ein gjennom ein merknad å satse, og samtidig kuttar ein. Er det på ein måte slik at Kristeleg Folkeparti vil ha ein fot i alle leirar?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Representanten Bjørn Lødemel var innom det med lokal forvalting. Han viste til behovet for det i forbindelse med Langesjøen eller Ormtjernkampen nasjonalpark i Valdres. Eg er einig i at eit godt vern ikkje berre krev eit statleg, men òg eit lokalt og regionalt eigarskap. Å overkøyre eller overstyre heilt lokale vurderingar er nok direkte uklokt, òg med tanke på å få det beste vernet. Eg har bakgrunn som ordførar i ein landsens kommune og veit korleis det kan vere å bli lært opp av ein statleg byråkrat når ein sjølv er vaksen opp med fjell og naturen som arbeidsfelt. Eg er oppteken av at kombinasjonen forskingsbasert og erfaringsbasert kunnskap absolutt gir det beste vernet. Det er grunnleggjande i ei berekraftig forvalting av både flora og fauna. Vern betyr ikkje at naturen ikkje skal brukast. Bruk av naturen er faktisk ofte grunnlaget for sjølve vernet. Derfor er eg glad for at denne innstillinga ryddar opp i forholdet mellom fjellstyra og Statens naturoppsyn. For dei lokale fjellstyra, altså dei lokale demokratisk valde organa som tilset fjelloppsyn, er lokaldemokratisk forankra brubyggjarar, vil eg seie, i mange vanskelege miljøsaker. Fjelloppsynet er multifunksjonelt. Det er personar som kan gjere mange oppgåver. Det er kostnadseffektivt å bruke dei. Det reduserer trafikken i sårbare område. Så vil eg understreke at denne regjeringa kanskje har gjort meir enn nokon annan tidlegare for å få til ei lokal forvalting, med den lokale forvaltingsmodellen for verneområde og nasjonalparkar. Det er i ferd med å gå seg til no. Det blir tilsett forvaltarar rundt omkring i det ganske land. Så er eg oppteke av, som representanten Sande nemnde her tidlegare i dag, at det er viktig no at vi får denne lokale forvaltingsmodellen til å fungere i tråd med det som var intensjonen, slik at dette blir reelt. Så eg vil be statsråden følgje med på det. Vi har hatt ei sak i samband med Dovrefjellrådet, som har blitt nedlagt. Eg trur det hadde vore lurt å overføre alle dei funksjonane som låg i Dovrefjellrådet, til det lokale forvaltingsstyret. Det gjeld ikkje berre akkurat skjøtsel av naturen, men òg ein del koordinering av samfunnsplanlegging og samfunns- og næringsutvikling. Da ville vi fått ein veldig funksjonell lokal forvaltingsmodell. Så er det mange som har vore innom rovdyr. Rovdyr er eit diskusjonstema ikkje minst i mitt eige fylke. Der vil eg seie at det som står i regjeringas plattform, Soria Moria II, er ein veldig ryddig og god rovdyrpolitikk. Så dersom forvaltinga gjennomfører den i praksis, trur eg at mange ting løyser seg. Og så må vi kome attende til Stortinget når det gjeld sjølve bestandsmåla.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-13:
Venstre hadde godt samarbeid i Bondevik I-regjeringen, og vi hadde også godt samarbeid i Bondevik II-regjeringen – ingen problemer når det gjelder miljø- og klimautfordringen, som det ble spurt om her. Så var det altså sånn at det var Venstre som var pådriveren for å få i gang klimaforliket. Det er tverrpolitisk. Alle partiene på Stortinget er med på det. Hvis man greier å holde fokus på klimaforliket fremover, tror jeg kanskje det er noe av det viktigste vi kan gjøre. Men da må vi hele tiden ha fokus på de viktige sakene. Jeg nevnte en del bekymringer knyttet til å subsidiere utslipp. Det synes jeg burde bekymre representanten Strøm mer enn akkurat vårt samarbeid med Høyre, som jeg er helt sikker på at vi skal få til.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-13:
Jeg merket meg også innlegget til Serigstad Valen i sted der han var mer opptatt av å se bakover enn fremover i tid – og det overrasker meg veldig av en så ung og fremadstrebende kar som Serigstad Valen. Igjen – jeg synes jeg svarte ganske tydelig i sted: Vi samarbeidet godt i Bondevik I-regjeringen. Vi samarbeidet godt i Bondevik II-regjeringen. Vi har samarbeidet tverrpolitisk om klimaforliket. Og så er det sånn med respekt å melde: Vi er ett og et halvt år inn i denne regjeringsperioden. Venstre går til valg på Venstre-politikk. Vi har lagt fram et ambisiøst alternativt statsbudsjett, og hvis Serigstad Valen hadde tatt seg bryet med å se hvilke gode miljøtiltak som ligger i det budsjettet, er jeg helt sikker på at han skulle ønske han kunne støtte mange av disse.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-13:
Først vil jeg gratulere med resultatet i Cancún og takke for informasjonen vi fikk her i dag, vi som ikke var så heldige å få være med. Jeg beklager litt at statsråden snakker ned Bondevik-regjeringens engasjement for miljøvern, men det får så være. I mitt innlegg nevnte jeg gasskraftsubsidiene. Jeg har merket meg at statsråden har uttalt til Dagens Næringsliv at han vil gjennomgå alle norske fossilsubsidier. Så mitt spørsmål er: Er det en idé å begynne med å fjerne gasskraftsubsidiene?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-12-13:
Venstre vil også berømme Kristelig Folkeparti for dette representantforslaget. Venstre har i denne sal fremmet en rekke lignende forslag, så vi er helt på linje. Mange av mindretallsforslagene har vi også prioritert i vårt alternative budsjett – og Næringsdepartementets budsjett skal behandles om et par dager. Venstre mener at for å skape og sikre arbeidsplasser er det avgjørende med generelt gode rammevilkår for alle deler av næringslivet, kombinert med en målrettet innsats for å sikre underveksten av ufødte bedrifter. For Venstre er det en hovedoppgave å forenkle hverdagen til bedriftene gjennom å avskaffe unødvendige lover og forskrifter. Derfor vil vi bl.a. opprette et eget norsk regelråd etter den svenske, vellykkede modellen, som bidrar til mindre byråkrati. Vi vil også gi selvstendig næringsdrivende like rettigheter til sosiale ordninger som andre arbeidstakere, bl.a. gjennom rettigheter til sykepenger og pleie- og omsorgspenger ved omsorg for egne barn og ved sykdom under svangerskap. Jeg er veldig glad for at representanten Lundteigen kom inn på det temaet i sitt innlegg her i sted. Da det meste er sagt i denne saken, vil jeg avslutningsvis gi en stemmeforklaring. Venstre stemmer for forslagene nr. 1–6 og 26–29. Forslagene nr. 7–25, fra Fremskrittspartiet, er stort sett gode forslag som Venstre støtter intensjonen i. De er identiske med forslag som vi behandlet under finanskomiteen, som det er sagt her. Vi stemte imot da, og vi stemmer også imot i dag, for vi mener at de må utredes bedre.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Nå har jo Venstre sittet sammen med Høyre i tidligere regjeringer, og mitt spørsmål gjelder egentlig det man ser nå – at Høyre og Fremskrittspartiet holder på å finne hverandre. Hvordan vurderer Venstre den konstellasjonen i forhold til eventuelt framtidig regjeringssamarbeid, når man ser på den forskjellen og det spriket som er bl.a. i klimapolitikken?
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Jeg måtte nesten ta ordet, for jeg syntes ikke det kunne stå uimotsagt det som representanten Siri A. Meling kom med: Hun syntes det var så oppsiktsvekkende at det spriket litt i regjeringspartiene. Nå var det jo statsrådene som ble utfordret på dette. Jeg vet ikke om de vil svare på det, men jeg tror det er viktig å få referert hva som står i Soria Moria II, når man sier det er noe oppsiktsvekkende ved det at man har forskjellige innfallsvinkler. Man ønsker å debattere dette før man konkluderer. Det er derfor vi har kjørt en lang prosess på disse viktige tingene. Jeg skal referere hva som står i Soria Moria II under det ene kulepunktet, slik at man forhåpentligvis får det med seg. Der står det følgende: «ikke åpne for petroleumsaktivitet utenfor Lofoten og Vesterålen(Nordland VI og VII og Troms II) i denne stortingsperioden. Regjeringen vil ta stilling til hvorvidt det skal gjennomføres en konsekvensutredning for petroleumsvirksomhet i forbindelse med revideringen av Forvaltningsplanen i 2010.» (Nordland VI og VII og Troms II) Det står rett nok 2010, men det blir våren 2011, som er sagt. Og da synes jeg ikke det er noe oppsiktsvekkende at man har en debatt i forkant av det. At man har forskjellige innfallsvinkler, synes jeg er ganske naturlig. Så får man se, når man kommer så langt at man konkluderer. I tillegg må jeg minne representanten Siri A. Meling om at om man hadde sittet i regjering med Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, hadde situasjonen kanskje heller ikke vært så enkel, når man vet både hva Kristelig Folkeparti og Venstre hadde gjort i den sammenheng. Jeg synes egentlig at man bør feie lite grann for sin egen dør, som det så ofte er snakk om. At jeg tar ordet og sier dette, er fordi det var litt til representanten Bendiks H. Arnesen, men jeg følte også at det var litt til undertegnede under denne debatten. Og så en ting jeg ikke skjønner. Man skal ikke se seg tilbake, men man skal se framover. Man satt i regjering fram til 2005. Jeg skjønner ikke at man ikke tok en del grep rundt det som gikk på energipolitikken. Jeg skjønner ikke at man ikke tok en del grep rundt det som gikk på samferdsel, helse, kommuneøkonomi osv. Nei, det var man ikke opptatt av. Det man var opptatt av, var å gi skattelette. En gang synes jeg man må komme med en innrømmelse. Og da synes jeg det er greit at man har disse ambisjonene og ønsker også framover. Så hadde man i løpet av åtte år muligheten til å ha en del opprydningsaksjoner innen kommuneøkonomi osv., som er sagt, hvis det hadde vært vilje til det. Nei, jernbanen var ferdig og forvitret, veiene var ferdige og forvitret. Og når det gjaldt kommuneøkonomien: Kommunene var nesten konkurs. Det var det som var resultatet av en blå, borgerlig politikk. Hvis man ønsker en konsekvensutredning, har jeg også opplyst her hvorfor det er viktig.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Ikke bare SV, men regjeringen er for gasskraftverk med rensing, og vi ønsker alle aktører som er i stand til å gjøre det, lykke til. Jeg hørte Høyre si her at det kan gjøres i 2014. Hvis det er tilfelle, er jeg sikker på at olje- og energiministeren og jeg vil være de første til å sprette champagnen. Men det vi ikke kan ha, er et system hvor alle aktører skal velte regningen over på staten og si at staten skal betale. Da må vi jo gjøre opp en kald analyse over hva staten kan bidra med av midler. Men for øvrig ønsker vi alle aktører som er i stand til å utvikle karbonfangst og -lagring på et gasskraftverk, all mulig lykke til. Det vil være aldeles strålende. Når det gjelder Cancún, må vi klare å se forskjellen, at dette var et utrolig viktig vedtak som brakte klimapolitikken mange skritt framover, men at det ikke er det endelige klimavedtaket. Jeg er ikke engang sikker på om vi noen gang får det endelige klimavedtaket. Det er en prosess hvor vi bygger etasje på etasje og løser problem for problem, parallelt til hvordan vi f.eks. har bygd et internasjonalt handelsregime.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Jeg mener det ikke er noen dekning for å si at regjeringen kutter i klimaforskningen gjennom budsjettet. Det er selvfølgelig mulig å mene at vi burde øke mer på klimaforskning. Det er en diskusjon jeg gjerne tar, for jeg vil slåss for mer til klimaforskning i mange kanaler. Jeg synes det er viktig. Jeg mener at det ikke er dekning for å si at regjeringen kutter i det. La meg også si, siden dette er en debatt vi har ganske ofte i Stortinget, at dette påpeker det vesentlige at det ikke er tilfeldig at hun sier dette. De underliggende etatene til mitt departement, enten det er Klima- og forurensingsdirektoratet eller Direktoratet for naturforvaltning, riksantikvaren eller andre, har fått beskjed om at de skal gi beskjed om sine faglige ståsteder, og så få lov til å gjøre det i media. Hver gang Høyre liker dette, er det flott. Hver gang Høyre derimot misliker det som sies fra en av disse underliggende etatene, ropes det på forbud, sensur og til og med kanskje på disse ledernes avgang. Jeg skulle veldig gjerne ønske at Høyre gjorde seg opp en prinsipiell vurdering av dette, for det ville klargjøre denne debatten mye mer.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
La meg først si at dette er et glimrende budsjett sammenlignet med regjeringen Bondeviks. Det er jo det som er litt av dilemmaet her, for Kristelig Folkeparti foretrekker alltid å sammenligne den rød-grønne regjeringen med Jesus Kristus. Da feiler vi nesten alltid. Hvis man derimot sammenligner med Kjell Magne Bondevik, som også er en god kristen, kommer vi som regel veldig godt ut av det. Den siste sammenligningen er nok mer relevant politisk når det kommer til stykket, for det valget vi står overfor i Norge, er om vi skal ha et rød-grønt samarbeid eller til og med et blå-blått samarbeid, ikke om vi skal ha et rød-grønt samarbeid eller den absolutt perfekte politikk. La meg nevne ett område som jeg mener er veldig viktig, hvor vi tar skritt når det gjelder å iverksette en bedre klimapolitikk i Norge. Det er å få til en raskere innfasing av elektriske biler i Norge. Nå kommer de elektriske bilene ganske raskt. Det er familiebiler, ikke budbiltypen, som det er lagt til rette for gjennom ladestasjoner og på en rekke andre områder, avgiftspolitikken, slik at de raskest mulig kommer inn.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
La meg bare først si at ingen har noensinne hørt meg snakke negativt om Bondevik-regjeringen annet enn når den rød-grønne regjeringen blir kritisert. Da er jeg nesten nødt til å sammenligne, for det er jo de politiske alternativene i Norge vi må sammenligne. Vi kan ikke sammenligne med det perfekte. Bondevik-regjeringen gjorde utmerkede ting på flere områder, men i og med at vi har gjort veldig mye mer, må vi få lov til å ta den sammenligningen. Når det gjelder gasskraft, avviser jeg tanken på at det er subsidier det at noen får en gratiskvote. Hele EUs system baserer seg på at de fleste, eller i hvert fall svært mange, får gratiskvote i EUs regelverk. Jeg mener for mange, og Norge har jo arbeidet for at færre skal få gratiskvoter. Men det kan ikke kalles en subsidie at en aluminiumsbedrift eller et gasskraftverk får en gratiskvote. De som får dette, har den samme tilskyndelsen til å redusere som alle andre, for hvis de klarer å redusere sine egne utslipp, kan de selge denne kvoten og tjene penger på det. Så både gratiskvoter og betalte kvoter bidrar til å få ned utslippene.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
La meg først si at Snorre Serigstad Valen svarte veldig godt på disse spørsmålene i stad – i en sånn grad at jeg sendte ham en melding og tilbød ham å ta replikkordskiftet for meg, slik at vi kunne få hevet nivået her i stortingssalen. Når det er sagt, mener jeg det han sa, var veldig riktig. Internasjonalt vil det nesten alltid være en stor fordel å få en overgang fra kull til gass. Det vil redusere klimagassutslippene dramatisk i de fleste land. Norge er i en annen situasjon. Vi har et veldig høyt energiforbruk per innbygger i enhver global sammenheng. Vi må få det ned. Den eneste måten å få det ned på er å stimulere til energieffektivisering. Da er pris bl.a. et av spørsmålene. Hvis man bygger ut mye ny kraft, vil det være mye vanskeligere å få til en nødvendig energieffektivisering i Norge. Vi har mye å gå på der. Vi kan lære av Japan – for å ta et eksempel. Dernest er det jo sånn at den kraften vi har, i all hovedsak er fornybar gjennom vannkraft. Det vil da bli en forverring av CO2-situasjonen i Norge hvis vi erstatter vannkraft og energieffektivisering med gassbasert kraft.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-13:
Det er ingen snuoperasjon her i det hele tatt. Det som rød-grønne politikere har sagt i denne salen, og det som jeg og regjeringa har sagt ved ulike anledninger, er at det er viktig å håndtere de konkrete utfordringene som må håndteres, opp mot kraftsituasjonen i Norge på kort og mellomlang sikt. Nå mener jeg at vi begynner å få det på plass. Jeg nevnte i innlegget mitt på talerstolen noen av hovedstolpene i det. De grønne sertifikatene som kom på plass i forrige uke, er et veldig godt eksempel på nettopp det. Når vi nå begynner å få unna mer av det, mener jeg at vi har et fundament for å gå videre, og med å gå videre mener jeg da å legge på plass energipolitikken fram til 2030 og 2050. Det var ikke riktig å starte den prosessen før vi hadde fått på plass mer av den dagsaktuelle energipolitikken, men når vi nå har det, skal vi også gå videre.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-13:
Det er viktig å poengtere nettopp det som representanten Meling her tar opp, at en avtale om grønne sertifikater, som har vært breitt ønsket fra norsk politisk miljø, også har en kostnad. Det starter med en kostnad for forbrukerne på om lag 1 øre per kilowattime de første årene, beveger seg opp til rundt 5 øre per kilowattime litt over midtveis i perioden, for så å gå noe ned igjen. Dette er dog forutsatt forventede kraftpriser. Sertifikatene er jo et markedsstyrt system, så hvis kraftprisen går opp, kan behovet for et gitt nivå på sertifikatpris bli mindre enn det som vi har forutsatt. Men det er ikke tvil om at det i utgangspunktet ligger inne en forventet kostnad knyttet til dette. Jeg mener at det er riktig. Jeg mener at vi må akseptere å betale en pris for å få fram mer fornybar energi, og at kostnaden rundt dette er akseptabel. Når det gjelder avtalen man jobbet med sist, var ikke jeg i posisjon den gang til nå å kunne gi noen vurderinger av det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-13:
Her mener jeg representanten Meling blander sammen to helt ulike forhold. Det ene er det vi nå skal gjøre, å legge de langsiktige perspektivene for energipolitikken. Vi snakker om 2050, altså nesten 40 år fram i tid, og så – i forlengelsen av det – tar representanten Meling opp ambisjoner knyttet til å få gjennomført den praktiske energipolitikken vår. Jeg var både i mitt innlegg og i forrige replikkveksling innom at det har vært så viktig for meg nettopp å gjøre det, og grønne sertifikater er ett eksempel på det. Det at vi nå har fått fram en annen lov for Stortinget i år knyttet til havvind, mener jeg er et veldig godt eksempel på at vi har tatt grep rundt det som er de store energipolitiske utfordringene – fått vedtak i Stortinget og fått politikken og rammene for politikken på plass. Når det er gjort, mener jeg det også er riktig, ut fra dette, å feste blikket lenger fram, å legge de store linjene for det mer langsiktige. Men det er to forskjellige utfordringer, og det var galt å gjøre det siste før vi hadde gjort det første.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-12-13:
Aller først, med all respekt: Jeg syns kanskje representanten Sande formulerte det noe tydeligere i sitt gode innlegg. Jeg syns det er hyggelig at også opposisjonspartiene gleder seg over det vi har fått til rundt grønne sertifikater. Jeg tror oppriktig at det skal blir veldig bra, og at det kommer til å bli av de grepene i energipolitikken som man kommer til å snakke om, også om 10, 20 og 30 år. Når det gjelder Enovas rolle framover og energieffektivisering, åpner dette grepet for et litt annet Enova – et Enova som kommer til å ha noe mindre innsats inn mot f.eks. vind, som vi vet har vært en stor ressursbruk hos Enova de siste årene, og et Enova som kan blir tydeligere på varme, energieffektivisering og teknologiutvikling. Når vi ser kostnadene knyttet til energieffektivisering, ser vi at det er den laveste tilknytningskostnaden av alt som blir gjort. Så jeg har store ambisjoner for et Enova med et større fokus på energieffektivisering som følge av at denne avtalen nå er på plass.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Som medlem av næringskomiteen har eg vore oppteken av at god næringspolitikk og god miljøpolitikk er to sider av same sak. Fører vi ein god miljøpolitikk, skapar vi òg langsiktige, varige arbeidsplassar. Dei siste vekene har vi fått veldig gode eksempel på dette. For nokre veker sidan fekk vi oppkapitalisering av Statkraft. Det fører til at vi får eit investeringsprogram på fornybar energi på 82 mrd. kr. Gjennom eit aktivt statleg eigarskap har vi skaffa midlar til ny fornybar energi som vi knapt kunne tenkje oss å skaffe fram på annan måte. For kort tid sidan fekk vi beskjed om at vi får grøne sertifikat i Noreg. Det fører til ytterlegare milliardar i investeringar i fornybar energi i åra framover. I tillegg har vi i statsbudsjettet no lagt inn eit program for miljøteknologi på 300 mill. kr som vil lyfte fram pilotprosjekt som det ikkje har vore gode ordningar for innafor Innovasjon Norge tidlegare. Til alt overmål fekk vi i går vite at vi skal få ein heilskapleg gjennomgang av energibehovet i Noreg, slik at dei som satsar på energi både på produksjonssida og på brukarsida, får langsiktige rammevilkår å jobbe etter. Dette er eit industrielt lyft utan sidestykke sidan vi starta oljeboring i Nordsjøen. Her har vi lagt til rette for ei skikkeleg tung satsing på ny fornybar energi som kan gjere det mogleg for leverandørindustrien og for offshoreindustrien gradvis å ta posisjonar i marknader som varar utover oljealderen. Vi hadde svære oppslag i regionavisa på Sørlandet, der sentrale aktørar frå National Oilwell og Aker Solutions gjekk ut og sa at her er det vi må satse på dersom vi skal skaffe varige arbeidsplassar. Vi har kompetansen, marknaden ligg der, og med dei store industrielle lyfta som er gjorde med dei fire sakene eg nemnde, har vi gitt offshoreindustrien i Noreg eit lyft til å gå inn i ein marknad som dei kan leve av utan å vere avhengige av oljen når han begynner å falle bort. Dette gjer det mogleg å ta vare på ein industriell kompetanse og å ta vare på arbeidsplassar som elles ville blitt stilte overfor dramatiske omstillingar om 10–15–20 år. Det er vanskeleg å tenkje seg eit betre eksempel på at ein god miljøpolitikk òg er god industripolitikk. Dei som har prøvd å hevde noko anna, bør no sjå kva den raud-grøne regjeringa får til på det området.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Den saka som vi behandlar her i dag, er eit lite, men viktig element i eit større arbeid for å sikre norsk kraftforedlande industri langsiktige, føreseielege og gode kraftkontraktar. No har sakas ordførar gått inn i detaljane rundt akkurat det som gjeld desse kraftkontraktane. Eg har lyst til å ta ein litt annan innfallsvinkel og vil peike på at norsk kraftkrevjande industri er eit veldig viktig element i norsk industriutvikling, i norsk industris evne til å omstille seg. For berre å ta eitt eksempel på kraftkrevjande industri vil eg vise til Elkem, som har klart å gå frå ein bulkproduksjon i ein lågkostmarknad til å produsere solcellesilisium i ein høgprismarknad. Det viser at det er ein industri som norsk næringsliv verkeleg treng, ein industri som bruker teknologi til å omstille seg, til innovasjon og til å kome inn på nye marknader, som står i forhold til den konkurransesituasjonen som norsk industri står overfor. Det er også viktig å merke seg at det er fornuftig å produsere kraftkrevjande produkt i eit land som har fornybar energi. For å seie det litt enkelt: Då kan vi produsere aluminium og eksportere fornybar energi i fast form, i staden for å eksportere energi på kabel. Det kan ofte vere mindre energitap å produsere energien over i fast form, f.eks. i aluminium og eksportere aluminium, enn ved å eksportere energien på kabel. Så den situasjonen at vi i Noreg har ein industri som er konkurransedyktig miljømessig og på annan måte, og samtidig bruker fornybar kraft, er eit fortrinn som vi må ta vare på. Det er ein ting her som det også er viktig å vere klar over, at leverandørane av kraft i Noreg er avhengige av den kraftforedlande industrien for at dei skal få avsetnad for krafta si. Det er ein så stor del av den norske elkraftproduksjonen som i dag går til kraftkrevjande industri, at om den skulle falle bort, så ville botnen falle ut av marknaden. Det er også ein situasjon som leverandørane av elkraft må tenkje gjennom. Og som fleire har vore inne på her i dag, er det ei veldig sterk oppfordring frå denne salen om at no må leverandørane og den kraftforedlande industrien kome fram til einigheit, slik at vi får ei stabil og god utvikling både i elkraftproduksjonen og i elkraftforbruket i Noreg, noko som sikrar langsiktige arbeidsplassar. Dei rammevilkåra dei no har fått, pålegg då kraftprodusentane og kraftleverandørane eit stort ansvar for å bidra til at vi får stabile kraftkontraktar som gjer at vi kan behalde ein konkurransedyktig og miljøvenleg metallindustri i Noreg.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Eg synest det har vore ein god og spennande debatt, og vi har fått ei viss avklaring. Vi har ei todeling i denne salen: Det er dei som vil slå saman dei kommersielle og ideelle og gjennom det skaffe fordelar for dei kommersielle, og så har vi dei som ser at det er eit behov for å ha spesielle ordningar for dei ideelle og sosiale entreprenørane om dei skal overleve i den anbodsstrukturen som no har kome fram, for at dei kommersielle skal få gode moglegheiter til å kome inn med sine anbod. Grunnen til at eg tok ordet på nytt, var innlegget til representanten Skei Grande. Historieforteljinga hennar kan eg ha synspunkt på, men det var ikkje det som var poenget mitt. Poenget mitt var at eg hadde problem med å få tak i konklusjonen. Eg ser at fleirtalet i komiteen har vore relativt tydeleg på at sjølv om det er vanskeleg, er vi nøydde til å finne eit eller anna skilje mellom ideelle aktørar og sosiale entreprenørar på den eine sida og dei store kommersielle, tunge sosiale leverandørane på den andre sida. Det eg ikkje fekk heilt tak i, var om representanten Skei Grande trudde ein skulle kome ut av dette utan å gjere eit slik skilje. Det fekk eg inntrykk av i hennar innlegg. Ved ei høveleg anledning kunne det vore interessant å høyre om Venstre prøver å skreve her, eller om dei har teke eit standpunkt.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-13:
Eg kan tilby representanten Skei Grande mange studiesirklar dersom ho føler ho treng det. Det er ikkje dermed sagt at vi slepp unna dei vanskelege grenseoppgangane. Det er jo ein gong sånn at skal vi klare å gjere noko spesielt for dei frivillige, for dei ideelle og for dei sosiale entreprenørane, må vi på ein eller annan måte skilje dei ut frå dei kommersielle, som vi ikkje skal spesialbehandle. Så er det ikkje dermed sagt at vi ikkje skal ha andre private i tillegg, men no har vi lovt at vi skal spesialbehandle ideelle og dei sosiale entreprenørane. Då må vi på ein eller annan måte beskrive dei, og den problemstillinga kan ikkje Venstre vri seg unna ved å referere til studiesirklane i Sosialistisk Venstreparti.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Rovdyr er et tema som berører oss i stor eller liten grad, men som mange av oss har en formening om. Mange av oss mener at det er feil av storsamfunnet å pålegge en liten del av befolkningen de store negative konsekvensene med det å ha rovdyr og rovdyrsoner i sitt nærområde. Dette forringer livskvaliteten og mulighetene til å høste av det naturen kan gi. Rovdyrtapene, dvs. antall bufe, elg, rådyr, etc., og skader på hund har aldri vært høyere enn nå. Mange har måttet slutte med bufe og dermed kan tallene synes noe bedre i enkelte områder, men f.eks. i Oppland har de økt mye. Totalt sett har antall rovdyrskader økt med 2,4 pst. – til sammen nesten 40 000 innmeldte rovdyrtap. Det er også slik at innenfor den enkelte sone er det også en urimelig fordeling. Noen kommuner har mye skader og problemer, mens andre har noe mindre. En annen urettferdighet gjelder de områdene som grenser til Sverige og Finland. Her er det til dels store flokker med bl.a. ulv som herjer både på norsk og svensk-finsk side. Disse må regnes med i det norske bestandsmålet, og antallet må reguleres ned. Ellers er de såkalte rovdyrsikre gjerdene noe man hadde stor tro på. Mange steder er disse blitt en fiasko, da rovdyrene hopper over gjerdet, strømmen ikke fungerer eller det utføres hærverk på disse. Jeg mener at dette er et helt feilslått tiltak som ødelegger miljøet med sine lange og brede gater og med metallgjerder. Ellers er nødvergeretten noe som må styrkes. For mange er jakt blitt en viktig del av livskvaliteten, og for mange er den også blitt en del av næringen. Derfor må det bli slik at uttak av rovdyr blir enklere, og at beslutningsprosessen blir så kort som mulig. Det har vært mye prat om dyrevelferd i høst. Dyrevelferd må vel også gjelde for bufe som blir skadd av rovdyr. Det har vi ikke hørt så mye om. Ellers er det mye snakk om bosetting og levende distrikter. Jeg tror at levende distrikter ikke kan basere seg på rovdyr. Levende distrikter er avhengige av at barnefamilier som vil leve av, i og med naturen, kan få gjøre det. Blir det for mange rovdyr, er det svært, svært få som tør eller vil leve ute i distriktene. Ellers er jeg redd for at det varslede og ønskede nye rovdyrforliket ikke vil gjøre situasjonen merkbart bedre for levende distrikter.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Prop. 5 L for 2010–2011 omhandler endringer i lov 3. juni 1994 nr. 15 om Enhetsregisteret, dvs. enhetsregisterloven, og lov 21. juni 1985 nr. 78 om registrering av foretak, dvs. foretaksregisterloven. Det er en enstemmig komité som legger fram en tilråding, og som for øvrig ikke har noen avvikende merknader, men viser til proposisjonen. Dog må det sies at regjeringspartiene på den ene siden og Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti på den andre har hver sine merknader. Når det gjelder selve saken, har komiteen merket seg at forslaget til lovendringer innebærer en utvidelse av kretsen for hvem som kan avgi skriftlig erklæring på vegne av foretaket vedrørende opplysninger som meldes til Brønnøysundregistrene. Videre åpner lovendringene for en lempning i signeringskravene for erklæringer og innrapporteringer til registrene, dersom opplysningene som skal avgis, avgis gjennom Altinn. Dagens gjeldende signaturregler og strenge signaturkrav har i all hovedsak vært videreført uten store endringer siden lov 17. mai 1890 – og det er jo noen år siden. Videre har komiteen merket seg at erfaringene ifølge Brønnøysundregistrene er at elektroniske innmeldinger har en lavere feilprosent sammenlignet med innmeldinger som må legges inn manuelt på bakgrunn av papirutgave. Ifølge registrene skyldes dette innebygde kontroller i de elektroniske skjemaløsningene. Ellers registrerer komiteen at de lovendringer som fremmes i proposisjonen, vil kunne innebære vesentlige administrative og økonomiske besparelser for virksomheter ved å åpne for at flere skal kunne benytte seg av muligheten til å melde inn opplysninger elektronisk istedenfor i papirutgave. Det er ellers en fastsatt målsetting at 95 pst. av innmeldinger til Brønnøysundregistrene skal kunne utføres elektronisk. Når en denne målsettingen, vil dette over tid kunne innebære potensielle effektiviseringsgevinster for Enhetsregisteret og Foretaksregisteret på ca. åtte årsverk. Med dette legger jeg fram komiteens tilråding.