trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-06-12:
Jeg kan berolige representanten Arnstad med at vi i Venstre er for en klimalov. Vi har programfestet klimalov og har til hensikt å jobbe for å få på plass en klimalov, noe Senterpartiet ikke klarte å få til gjennom åtte år i regjering. Det er jo forunderlig at både Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet er skråsikre på hvordan man skal endre et budsjettarbeid så fort det er ute, noe som de ikke har fått til i de åtte årene de har sittet i regjering, og ikke har sett som hensiktsmessig i de åtte årene de har sittet i regjering. Jeg er opptatt av at vi skal kunne mer om effekten av tiltakene som vi gjennomfører. En av effektene av politikken som er ført, er nettopp at det er et gap på 8 millioner tonn – 8 millioner tonn er gapet og resultatet av den politikken som er ført de siste åtte årene, og som de står bak. Det vi nå trenger, er jo ikke å vite og sette i gang et arbeid med analyser inn i budsjettforslaget. Det jeg vil vite, er effekten av det endelige budsjettet, som til slutt vedtas i desember. Det er viktig. Det fikk vi nå med Miljødirektoratets rapport, som jeg mener er grundig og god. Den påpeker hva som må gjøres, og den kommer også med forslag om hvordan man kan få gjennom tiltak – for det vi trenger, er jo ikke flere analyser. Det vi trenger, er tiltak, og så må vi måle effekten av de tiltakene for å vite hva vi skal gjøre i neste års budsjett. Derfor er jeg glad for at vi nå har en enighet, og et flertall, med regjeringen om at vi får en oppdatering av Miljødirektoratets rapport hvert år, som et grunnlag for det budsjettarbeidet som Stortinget skal gjøre. Det er viljen i tiltak som kommer til å være avgjørende for om vi oppnår målene, og som vil være avgjørende også for hvor langt vi kommer, når vi nå skal nå klimamålene fram mot 2020. Så er det en helt annen sak å få på plass en klimalov. En klimalov er et omfattende arbeid, men det er kanskje det viktigste redskapet vi har for å sørge for at klimapolitikken blir grundig og gjennomført over tid, også ved skiftende flertall i Stortinget. Derfor er klimaloven avgjørende i neste omgang. Fra Venstres side er vi fornøyd med at dette nå handler om å få til tiltak i budsjett, og om å få fram effekten av de tiltakene – det får vi via Miljødirektoratet – og så er det et systematisk arbeid for å få på plass en klimalov, som kan sikre at Stortinget og landet tar sitt ansvar, ikke bare i de nærmeste årene, men i tiår på tiår fram i tid.
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-06-12:
Jeg synes at den gjennomgangen statsråden hadde av dette, viste at her måles det veldig mye. Er det én ting vi har, er det kunnskap. Vi har kunnskap om hva som virker når det gjelder å redusere utslippene. Det vi må ha på plass, er viljen til å gjennomføre tiltakene. Det er der hovedproblemstillingen ligger. Selv om forslaget fra Heikki Eidsvoll Holmås ble vedtatt, hvilket budsjett er det du skal vurdere? Er det forslaget til budsjett som de rød-grønne la fram i fjor høst? Er det forslaget til endring, som den nye regjeringen la fram, eller er det det endelige budsjettet som ble vedtatt, der de faktiske miljøtiltakene ble innført? For det trenger vi å finne ut av, hvor store reduksjoner fikk vi av å øke mineraloljeavgiften med over 50 øre? Det trenger vi å finne ut av, men det hadde ikke du funnet ut av da dette ble lagt fram på høsten. Det finner du ut i etterkant for å se effekten, og det trenger vi. Så å få en oppdatering av Miljødirektoratets rapporter er helt nødvendig for å ha et grunnlag for å lage budsjetter. Det er det en trenger, gode grunnlag for å lage budsjetter, en må vite hvilke tiltak en må gjennomføre for å nå de nødvendige målene. Det som foreslås her, setter i gang et enormt arbeid med utredninger og framskrivninger på et budsjett som til slutt ikke kommer til å bli vedtatt i den formen det legges fram. Da er det mye bedre å få en systematisk tilbakemelding om effekt. Miljødirektoratets framlegging – og all ære til regjeringen som ba om den – er et godt arbeidsgrunnlag for å vite hva man trenger å gjøre. Så er det neste store steget å få en klimalov, og en klimalov er noe helt annet enn det som foreslås her. En klimalov handler om å lage juridiske rammer som sikrer at en ved skiftende flertall oppnår utslippsreduksjonene i lang tid framover, og at en får en trygghet for å få dette fram.
Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
Jeg føler behov for å pumpe litt kaldt sjøvann inn i saken og si noen ord, komme med noen betraktninger – fra en fisker til representantene. Det er veldig bra at vi har forskning på dette. Vi har sett på og fått utviklet en del alternative løsninger, vi har fått bedre teknologi og bedre effektivitet. Vindmøller til sjøs kombinert med olje- og gassproduksjon kan, som forrige taler nevnte, være en god tanke, en god løsning. Vi kommer ikke forbi at vi strever imot òg i naturen. Havet er sterkest. Det er mange flere krefter som råder der. Vi har korrosjon, vi har vind, vi har bårer – eller bølger, som noen sier – vi har salt, og vi har strøm, altså forflytning av tidevann. Dette er svære krefter. Det ser vi som lever på havet. Det er mye mer kostnader ved det enn ved anlegg som er plassert på land. Vi vet også at det er veldig mye kostnader knyttet til de vindkraftverkene som er i de områdene der det er veldig mye byger, der det er veksling i vind. Det er en kjent sak at fiskerne er bekymret for de tankene som vi har – også i denne salen. Det er klart at det blir billigere å plassere disse vindkraftverkene som er tenkt til sjøs, på grunnere havområder. Nordsjøen er kanskje 50–70 meter dyp mange plasser. Lenger nord, i Barentshavet, er 300 meter vanlig dybde. Der tenkes det plassert vindmøller på grunnområdene, altså på havgrunnene, og det er jo der fiskerne fisker. Da får vi en konflikt: Hvem skal bruke havet? Dette er en realitet fiskeriorganisasjonene har spilt inn, og det må vi ta alvorlig, for det krever en del plass, og det skal også være en del sikkerhetssoner. Jeg hadde bare lyst til å si det. Det er en del av det saltvannet jeg har lyst til å pumpe inn i saken, for det er høyst reelt – pluss at det er kostnader som ikke minst vi fiskere er klar over ved å ha anlegg på sjøen. Vi har alternativer. Noen har vi latt gå fra oss – tidevannskraftverk. Vi har sjøvann som forflytter seg med opptil 6–7 knop – det er 13–14 kilometer – i timen i enkelte områder. Og vi hadde et prosjekt i Finnmark, men den forrige regjeringen lot patentet gå til Skottland. Der sov hele Stortinget – vi skulle ha utnyttet det, det er små anlegg som ikke tar så stor plass i naturen. Vi har – i likhet med tidevannet – en evigvarende kraft, nemlig bølger, bårer, som vi også kan utnytte og forske på. Det tar heller ikke så mye plass. Så her er det også snakk om spørsmålet: Hvem skal bruke naturen? Da kommer vi til syvende og sist, slik jeg ser det, til den viktigste og største naturloven – og det er at naturen er størst. Skal vi plassere vindmøller til sjøs, er jeg redd for at det kommer til å koste mer enn det smaker. Da er vi inne på en annen lov, en økonomisk lov, og det kommer til å koste for mye for oss.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
Jeg har to spørsmål på kort tid, så jeg stiller det ene veldig enkelt til statsråd Tord Lien: Hvordan vil statsråd Tord Lien i sin kommunikasjon med oljeselskapene klare å unngå at de tror det finnes en mulighet for omkamp på spørsmålet om områdeløsning «innen 2022» og «snarest mulig»? Hvordan vil Tord Lien gjøre det? Det andre spørsmålet er: Jeg er helt enig med både Marit Arnstad og Ola Elvestuen som sier at vi ikke kunne gjort dette på et senere tidspunkt, for det er jo nettopp nå vi legger følgende føring: «Komiteen ber regjeringen så raskt som mulig legge fram en faglig vurdering fra Oljedirektoratet om hvor raskt kabelforbindelse mellom feltene Krog, Grieg, Aasen og Sverdrup kan etableres, eventuelt om det er mulig å etablere denne allerede fra produksjonsstart». Det ville vært umulig å stille det kravet om ett år, men det er mulig å stille det kravet nå. Så spørsmålet mitt er i forlengelsen av det som Kjell Ingolf Ropstad sa: Hvor raskt – og hvilken tidsplan ser Tord Lien for seg at han skal ha når det gjelder ODs utredning, og vurdering, av kabelforbindelse?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
Før den 16. mai hadde aldri regjeringspartiene uttalt at de ville gi pålegg om områdeløsning. I dag vedtar vi at det skal gis pålegg om områdeløsning. Før den 16. mai hadde regjeringspartiene aldri uttalt at en områdeløsning skulle på plass fra dag én. Det gjør vi heller ikke i dag, men vi som ønsket en områdeløsning fra dag én, var helt nødt til å fremme forslag om det tidlig, og ikke vente til neste år. Det tredje er at regjeringspartiene aldri har uttalt at hele kraftbehovet i hele Johan Sverdrups levetid skal dekkes av kraft fra land. I dag vedtar vi at det skal stilles krav om at kraft fra land skal være gjeldende for hele Johan Sverdrup-feltet. Jeg vil si at det er bekymringsfullt at regjeringspartiene ikke sier det vi vedtar i dag, nemlig at vi snarest mulig skal få på plass en områdeløsning, og senest i 2022 – for det er det vi vedtar i dag. Det er det regjeringspartiene er med på. Og det er det vi er avhengig av kommuniseres til oljeindustrien – for å unngå en omkamp. Jeg gjentar mitt spørsmål til statsråd Tord Lien som han ikke svarte på i replikkrunden: Hva kommer statsråd Tord Lien til å kommunisere til oljeselskapene for at de skal jobbe for å få på plass en områdeløsning snarest mulig og senest i 2022, og at det ikke er aktuelt med omkamper? Det siste jeg vil nevne, er det som Nikolai Astrup var inne på. Han sa at hele hensikten med vedtaket i dag er at vi ikke skal gjøre endringer i byggetrinn 1. Da må Nikolai Astrup lese komitéinnstillingen, for der står det: «Komiteen ber regjeringen så raskt som mulig legge fram en faglig vurdering fra Oljedirektoratet om hvor raskt kabelforbindelse mellom feltene Krog, Grieg, Aasen og Sverdrup kan etableres, eventuelt om det er mulig å etablere denne allerede fra produksjonsstart, uten at dette forsinker første byggetrinn av Johan Sverdrup-feltet. Komiteen legger til grunn at denne tidsangivelsen danner grunnlaget for fastsettelse av vilkår som skal behandles i stortingsproposisjonen, og som etter planen skal behandles våren 2015.» Hele hensikten med dette avsnittet er nettopp å se på om det er mulig å endre byggetrinn 1 på en måte som gjør at vi kan få kabelforbindelse mellom de ulike plattformene helt fra start. Vi som er tro mot klimaforliket, forstår at det er nødvendig for å oppfylle det som er Miljødirektoratets klare ambisjon, å hindre en økning i utslippene av CO2 og heller få dem ned. Det hadde vært en glede for meg om Nikolai Astrup var innforstått med at det er dette vi skriver i innstillingen, og som vi vedtar i dag.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
Jeg vil fortsatt understreke at det Stortinget i dag vedtar, er at vi snarest mulig skal ha på plass en områdeløsning som dekker hele områdets kraftbehov. Jeg understreker det fordi Nikolai Astrup igjen tar ordet og uttaler seg som en tekniker som oppfatter at den beste løsningen er at man skyver på en områdeløsning til 2022 i forbindelse med det han kaller fase 2. Jeg vil be Tord Lien om å følge opp det vedtaket, ikke på den måten Nikolai Astrup sier, men ved å gå til Oljedirektoratet og spørre om hvordan vi får fulgt opp en områdeelektrifisering som dekker hele områdets kraftbehov snarest mulig uten at det forsinker det første byggetrinnet. Da kan det godt hende at olje- og energiministeren får et annet svar på hvordan man kan følge opp Stortingets vedtak. Det andre er kraftforbindelsen mellom de forskjellige installasjonene, som også handler om raskest mulig å få den på plass. Hvis vi ikke hadde gjort det vedtaket vi gjør her i dag, hadde den bestillingen aldri gått til OD, og det arbeidet ville aldri blitt utført.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
Jeg følte behov for å si noe, slik at det ikke bare var Fremskrittspartiet som snakket her i salen. Det høres ut som de egentlig er imot det vi gjør nå, men de stemmer for – det er bra. Jeg synes i hvert fall det er bra at de stemmer for – det tror jeg resten av komiteen er enig i. Jeg vil gjerne bare understreke, siden vi kom inn på diskusjonen om ILO-konvensjonen nr. 169 om rett til land og vann, at det arbeidet som er gjort i Norge når det gjelder oppfølging av denne ILO-konvensjonen, med de betydelige utredninger som er gjort om hvordan man løser spørsmål knyttet opp mot bruksrettigheter, eiendomsrettigheter og på andre måter, er bra. Vi må sikre at rettferdighet for urfolk ikke bare er noe vi snakker om at andre land skal sørge for, men at vi også skal gjøre det samme i Norge. Tross alt er det sånn at strukturelle forskjeller og fordeling av makt gjør at forskjellige individer har like muligheter til å leve ut de rettferdige forutsetningene som det er rimelig å forvente. Disse utredningene som ble gjort – det er noen mursteiner av noen utredninger – er gode juridiske betenkninger som brukes internasjonalt. Derfor har samene i Norge en helt spesiell «standing» internasjonalt, fordi det er gjort en ordentlig jobb. Med dette vil jeg si at jeg synes det er bra at vi får dette vedtaket i dag. Jeg synes det er ett skritt til på veien som vi er i ferd med å gå, for å sikre oppfølging av ILO-konvensjonen nr. 169 og for å sikre gode og balanserte løsninger for hele Norge.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
Regjeringspartiene stemmer i dag ned forslaget fra SV, Miljøpartiet De Grønne og Venstre om å innføre strengere restriksjoner for utplanting av norske treslag som ikke er stedbundne. Da vil jeg gjerne spørre klima- og miljøministeren: Når regjeringspartiene gjør det, hvilke andre grep enn en slik type forbud som vi ville ha, vil regjeringen og klima- og miljøministeren gjøre for å redusere faren og truslene for at gransorter og andre tresorter som ikke hører hjemme på stedet, utfordrer og truer det biologiske mangfoldet?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
Jeg oppfatter at statsråden, både i sitt brev og i svaret her nå, erkjenner eller anerkjenner at utplanting av norske treslag i områder der de ikke hører hjemme, kan være en utfordring for det biologiske mangfoldet. Da bare gjentar jeg spørsmålet, for statsråden svarte bare med å si at det ikke blir noen innstramming. Nei, det merker vi, men spørsmålet er: Hvis hun anerkjenner, som hun gjør, at utplanting av norsk gran – som ikke krever tillatelse – kan være et problem for det biologiske mangfoldet en del steder, hva har hun da tenkt å gjøre for å hindre at dette utgjør en trussel mot det biologiske mangfoldet der?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
Det er igjen ikke et svar på det jeg spør om. Jeg skjønner at vi ikke får en lov som støtter oss i dette, og at statsråden ikke vil ta omkamp. Men det jeg spør om er: Hvilke andre ting mener statsråden det er viktig å gjøre for å hindre at utplanting av norsk gran blir en trussel mot det biologiske mangfoldet der den plasseres ut, når den ikke er en stedsspesifikk art – altså når den ikke hører hjemme på stedet?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
En avgjørende grunn til at jeg mener det er viktig å fremme dette forslaget, er at det kunne sørge for at vi med en viss sikkerhet kan si om vi beveger oss i riktig eller feil retning. Det hadde vært bra om vi hadde fått flertall for det, men jeg registrerer at statsråden, og dessverre også Venstre, er imot. Statsråden har ved flere anledninger sagt – og gjentar – at hun mener hun ikke kom til dekket bord. I løpet av forrige periode da høyresiden satt ved makten, økte klimagassutslippene. I den perioden vi rød-grønne hadde makten, gikk de ned. Jeg innrømmer glatt at de burde ha gått mer ned, men i løpet av denne korte perioden som høyresiden nå har sittet, har de i hvert fall ikke gått videre nedover. Da er spørsmålet mitt helt enkelt: Vil statsråden si det er mest sannsynlig at utslippene kommer til å gå opp også i det året vi befinner oss i, eller vil hun si det er mest sannsynlig – med den politikken som regjeringen har lagt fram i sitt budsjett – at de går ned?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
Jeg skjønner at klima- og miljøministeren sier at utslippene på sikt kommer til å gå ned, og at hun arbeider ut fra det, men det var ikke det jeg spurte om. Det jeg spurte om, var helt enkelt: Vil statsråden se på det som mest sannsynlig at utslippene – som følge av regjeringens politikk – går ned i det året vi er inne i, eller vil hun se på det som mest sannsynlig at utslippene går opp? Eller har hun ikke peiling, og i så fall – er det egentlig i seg selv grunn nok til å si at det hadde vært behov for et klimabudsjett, slik vi har foreslått?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-12:
Jeg er den første til å berømme – og det har jeg gjort ved flere anledninger også – klima- og miljøministeren for å gjøre den jobben med å bestille en rapport som sier hvor vi ligger, og hva Miljødirektoratet foreslår at vi må gjøre. Det har jeg gjort ved flere anledninger, og jeg gjentar gjerne den rosen. Men vi må ikke late som om det er den eneste gangen vi har fått en oppskriftsliste på bordet i Stortinget der vi har fått oss forespeilet hva slags mulige grep det er vi kan ta. Det er da jeg mener at det er helt nødvendig at vi tar et grep. For vi kan ikke ha det sånn at klimaministeren må stå på Stortingets talerstol og si: Jeg kan ikke svare eksakt på hva klimagassutslippene blir neste år, jeg kan ikke engang svare på om det er mest sannsynlig at klimagassutslippene går opp eller går ned. Det er altså sånn at klimagassutslippene må gå ned hvert eneste år i årene som kommer, om vi skal komme i mål i 2020. Jeg er den første til å si at det er kjempebra at regjeringen kommer på plass med en ordning for fornybar energi og energieffektivisering. Så får vi se hvordan ordningen blir til høsten. Jeg er den første til å si at mer satsing på kollektivtrafikk og mer satsing på sykkel er positive ting, men samtidig ligger det an til en veiinvestering på 40 mrd. kr inn til Oslo, som kommer til å øke kapasiteten og potensielt sprenge klimaforliket og klimamålene fullstendig sønder og sammen. Vi vet at hvis Høyre og Fremskrittspartiet hadde fått det som de ville, ville vi hatt oljeboring utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja nå på toppen – og da nikker Oskar Grimstad fra stortingssalen – som hadde ført til økte utslipp i forhold til det vi ser i nord. Det er derfor jeg sier at når Stortinget møtes for å ta de store beslutningene, holder det ikke bare å vise til listen over de positive tiltakene vi gjør, det som bidrar positivt til klimaet, hvis de slås i hjel av en haug med vedtak som bidrar til økte utslipp. Når det gjelder gap-rapporten, har jeg lyst til å si én ting til Tina Bru, for Tina Bru hevder at det er veldig bra at gap-rapporten kom, og det har jeg sagt at jeg er enig i. Men hvis hun har lest hele gap-rapporten, ser man at det der gis ros til de vedtakene og de beslutningene som ble tatt, som faktisk har redusert klimautslippene og gjort at samlet, i den perioden vi satt, gikk klimautslippene ned, både i forhold til prognosene og i forhold til faktiske tall. Ett av dem var omsetningspåbudet for biodiesel, et vedtak som SV har ivret sterkt for, et annet, som klimaministeren selv har gitt særlig ros, er omleggingen av bilavgifter, som har ført til betydelig nedgang i CO2-utslippene. Dette er ting som SV har drevet igjennom og vært med på sammen med resten av den rød-grønne regjeringen, og det har gitt resultater. Nå forventer vi å se hva slags resultater regjeringen har tenkt å legge fram, og da trenger vi en plan, ikke bare ord og oppdatering over hvor vi står.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2014-06-12:
Vi kan i media lese at olje- og energiministeren er glad over det komiteen nå samlet er kommet fram til, og det gleder komiteen å kunne glede olje- og energiministeren – la meg understreke det. Men det skapes også et inntrykk av – i hvert fall forsøkes det å skapes et inntrykk av – at dette er noe olje- og energiministeren er veldig for. Det synes jeg er veldig bra. Men det er da jeg lurer på hvorfor han i brev til komiteen allerede den 12. mai, fire dager før opposisjonen fremmet sine holdninger, skriver: «I tråd med klimaforliket(…) vil regjeringen ta endelig stilling til dette, og spørsmålet om kraft fra land til de tre andre utbyggingene på/ved Utsirahøyden, blant annet på bakgrunn av rettighetshavernes analyser og slik at hensynet til tiltakskostnader ivaretas.» (…) Da er mitt spørsmål: Hvorfor skrev statsråden det hvis han prinsipielt mener at det komiteen nå samlet sett gjør, er riktig?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2014-06-12:
Det skulle kanskje vært unødvendig å ta ordet for annen gang i en sak hvor komiteen er veldig enstemmig, og hvor alle er veldig godt fornøyd med det de har fått til, men jeg velger altså å ta ordet likevel, fordi jeg registrerer jo at regjeringspartiene bruser med fjærene, og jeg har en viss forståelse for det. Jeg har også en viss forståelse for representanten Brus vrede over det vi nå gjør. Det er ikke så rart, for de har jo foretatt en betydelig snuoperasjon etter 16. mai. Det er en realitet, og det synes jeg det er greit å konstatere. Det vi, samtlige opposisjonspartier i Stortinget, presenterte den 16. mai, inneholdt veldig klare formuleringer om at oppstarten av Johan Sverdrup ikke skulle forsinkes og ikke utsettes. En var enig om noen andre prinsipper også. De prinsippene er ikke endret gjennom komiteens behandling. Jeg vet ikke hvem som på en eller annen måte kan dokumentere at det er vesentlige endringer, at opposisjonspartiene har snudd, men det skal la seg godt gjøre å dokumentere det. Det eneste som er stadfestet som tydelig, og det er vi veldig glade for, er at områdeløsningen skal være på plass senest i 2022, og den skal være satt i drift før eventuell produksjonsstart av Johan Sverdrup fase 2. Ja, det er det som er gjort. Så stilles det spørsmål om hvorfor vi ikke kunne vente til planen for utbygging og drift, PUD, var klar. Det ville vært svært uklokt – svært uklokt – og det kunne til dels vært dramatisk, ikke fordi regjeringen har hatt som målsetting å ha en områdeløsning, men områdeløsningen hadde aldri kommet om tiltakskosten hadde oversteget 450 kr tonnet, for det er det statsråden svarer til komiteen. Statsråden sier i sitt svar til komiteen at om tiltakskosten hadde vært over 450 kr tonnet, ville han ikke krevd det. Nå er det en prinsipiell tilslutning til det. Det er jeg svært glad for. Men med den usikkerheten, og den tydeligheten om og forvissningen om at det hos statsråden ikke kunne spores et komma av vilje til å innføre områdeløsningen utover det, var det betimelig og riktig at et flertall på Stortinget stilte noen krav den 16. mai. Jeg er også veldig glad for at vi har kommet til en enighet i komiteen, tydeliggjort tidsfrister, og at alle nå er trygge på at en ikke skal få noen utsettelser av oppstarttidspunktet for utbyggingen av Johan Sverdrup. Det er en kjempestyrke.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2014-06-12:
Bare en kort refleksjon helt på slutten av debatten: Jeg tror det er helt avgjørende og viktig at Stortinget samlet avklarer på det nåværende tidspunkt det vi avklarer i denne saken – før PUD-behandlingen. Vi kunne henvist til videre byggetrinn osv., men – med hånden på hjertet – de som har vært igjennom PUD-behandlinger før, vet at det er ganske krevende og ganske komplisert å gjøre den type forholdsvis tydelige stadfestelser i en PUD-behandling hvor prosessene er godt i gang. Jeg mener helt bestemt at det er riktig at Stortinget samlet gjør det vi nå gjør. Jeg tror vi kan være lettet over at det i en så stor, vanskelig og viktig sak ender med en samstemt komité og et samlet storting. Det viktigste er tross alt det som er skrevet i innstillingen, og de vedtakene vi gjør. Jeg vil påstå at olje- og energiministeren ikke ett sted i innstillingen overhodet kan være i tvil om hva han skal gjøre. Det står knalltydelig hva Stortingets ambisjoner og vilkår er. Det er jeg glad for. Så kan vi fortsette diskusjonen om hvem som har snudd, og hvem som ikke har snudd – det er litt uinteressant i denne salen akkurat nå. Jeg vil bare replisere til representanten Astrup. Når han uttrykker at fagbevegelsen mener at Arbeiderpartiet har snudd, er det Leif Sande i Industri Energi som mener det. Jeg understreker: Jeg har ikke én gang under denne behandlingen snakket med forbundsleder Sande, så hans uttrykk er nok sugd fra eget bryst, uten å ha vært innom hjertet.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-06-12:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, er vi glad for at Oljedirektoratet skal gå igjennom og se på når det er raskest mulig å få bygd en områdeløsning. For Kristelig Folkeparti har det vært viktig at dette gjøres på en måte som sikrer en grundighet, at du også kan ta i bruk uavhengig ekspertise for å sikre et best mulig grunnlag for Stortinget til å se på når det er «raskest mulig» å få dette til, uten at det fører til forsinkelse for fase en på Johan Sverdrup. Hva er det som er viktig for statsråden i den vurderinga som OD skal gjøre?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-06-12:
Det har vært hevdet – fram og tilbake – at det var nødvendig å gjøre dette vedtaket i dag, eller at det ikke var det. Jeg skal ikke drive polemikk med det, men jeg skulle jo ønske at vi i dag kunne stilt enda tøffere krav, sånn at vi stilte et krav om at det fra 2019 skulle være en selvfølge at en skulle ha full områdeløsning med full elektrifisering av alle plattformene. Det hadde iallfall vært bra hvis det hadde blitt gjort. Jeg synes det er interessant at de partiene som har sånn tillit til oljeselskapene i alle andre saker, ikke har tro på at det faktisk er teknisk mulig å løse dette nå. Men det var ikke derfor jeg tok ordet. Grunnen til at jeg tok ordet, det som jeg synes er det interessante i denne saken, og som jeg synes er en utfordring for oss, er at vi altså over et år før PUD skal vedtas i Stortinget, ikke kan gjøre de endringene, ikke kan stille de kravene som et enstemmig storting egentlig hele tiden har vært enig om at vi skal stille, nemlig full elektrifisering. Det er også sånn at det i denne debatten først var kostnadene som var en utfordring. Tiltakskosten var for høy. Nå er det faren for utsettelse som er hovedargumentet mot at vi ikke kan stille tøffere krav. I det henseende vil jeg vise til Klima- og miljødepartementets høringsuttalelse til Statoils konseptvalg, der de skriver: «Kostnader ved ulike utbyggingsløsninger og forutsetninger om viktige variable som kraft- og gasspris, produksjonsprofiler og kraftbehov, konsekvenser for utslipp av ulike konseptvalg med mere, vil være avgjørende for tiltakskostnad for utslippsreduserende tiltak. For å kunne vurdere tiltakskostnad, utslippskonsekvenser og hvilken løsning som er best i et samfunnsmessig perspektiv, er det nødvendig å ha tilgang til dette underlaget. Program for KU gir ikke dette underlaget, og det har derfor ikke vært mulig for departementet å gjøre en vurdering av ulike mulige alternativer for oppdekning av energibehov, verken tiltakskost eller utslippskonsekvenser.» Jeg synes det er problematisk at det er sånn. Jeg synes det er problematisk at vi ikke kan få tilgang til informasjonen som avgjør om tiltakskosten er det den er. For oss som har fulgt debatten lenge: Jeg vet at det er et sprik fra Add Energys rapport på 40 kr per tonn CO2, til det verste anslaget i operatørens konseptvalg, som ligger på opp mot 2 300 kr. Det er rimelig klart at ingen av disse to tallene er riktige. Derfor: Skal vi kunne ha en god debatt, er vi avhengige av at vi kan stole på tiltakskosten. Da er vi avhengige av å vite hvilke faktorer som ligger til grunn. Jeg mener at vi, uavhengig av denne saken, er tjent med en bedre måte å få fram tiltakskosten på, mer åpenhet rundt det, og kanskje mer objektive kriterier, der det er mulig å sette f.eks. en gasspris eller en kraftpris som vi legger til grunn. Jeg savner også at man i tiltakskostanalysene tar innover seg de andre positive effektene: HMS, bedre regularitet, besparelser i drift, og – som vi diskuterte i stad – mulighet f.eks. for vindkraft offshore.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-06-12:
Det representantforslaget vi skal behandle nå, er et forslag om å be regjeringen i forbindelse med kommende statsbudsjett legge fram et klimabudsjett som viser hvordan regjeringen har tenkt å nå klimamålene for 2020, 2030 og fram mot 2050, og hvordan budsjettet påvirker Norges klimautslipp. Det er en samlet komité som mener at det er behov for å iverksette nye tiltak og virkemidler for å få ned de nasjonale klimagassutslippene, og at det er behov for å få en bedre oversikt over effekten politikken som føres, har på utslippene, og hva vi kan forvente av utslipp som følge av de vedtak som faktisk fattes. Under behandlingen av saken i komiteen har vi fått brev fra statsråd Sundtoft, hvor hun skriver at alle departementer i dag rapporterer om klimagasskonsekvenser av sine større satsingsforslag der det er relevant. Flertallet i komiteen mener at det ikke er tilstrekkelig og fremmer derfor forslag om å ha et klimabudsjett likt det som lå i representantforslaget fra SV. Under behandlingen av denne saken har temaet klimalov kommet opp. Miljøpartiet De Grønne, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti skriver i sine respektive merknader at de går inn for en sånn lov. Arbeiderpartiet ønsker ikke å gå inn i den tematikken i behandlingen av dette representantforslaget. Så har Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre kommet med et konkret forslag hvor de «ber regjeringen i forbindelse med arbeidet med fremtidige klimamål, og i forbindelse med vurdering av hensiktsmessigheten av en klimalov, vurdere nærmere hvordan kontroll og overvåking av måloppnåelse i klimapolitikken kan gjennomføres». Det er ulike nyanser i komiteen når det gjelder tiltak for å følge utviklingen av klimagassutslipp, men det jeg vil si om flere av merknadene og forslaget, er at de peker i samme retning. Det er nå flertall i komiteen for å få et klimabudsjett, og det er jeg veldig glad for. Jeg håper og tror at det kan bli et nyttig virkemiddel for å følge, men også for å få ned, klimagassutslippene. Dette er også helt i tråd med de forventningene som FNs klimapanel stiller i den siste delrapporten som kom til påske, hvor de sier at det er behov for å gå gjennom alle sektorer som bidrar til klimagassutslipp og iverksette tiltak. Et klimabudsjett vil i denne sammenhengen, slik jeg ser det, være veldig nyttig.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-06-12:
Jeg må si at jeg er litt forundret over retningen denne debatten har tatt, både at det er så høy temperatur, og at det farer så mange beskyldninger gjennom rommet om hvem som kom til dekket bord og ikke. Jeg bare føler at nivået på denne debatten ikke er spesielt konstruktivt. Den bærer jo ingensteds hen. Jeg trodde at alle vi som sitter i denne salen, var opptatt av å få resultater, av å få ned klimagassutslippene. Jeg trodde vi var enige om det. Etter den debatten vi har nå, blir jeg usikker på om vi faktisk er enige om det, fordi det flyr så mange beskyldninger gjennom rommet. En del av oss mener at et klimabudsjett er et riktig virkemiddel. Jeg tror på det. Så merker jeg meg at det er andre som mener at man må ha langt flere vurderinger før man kan begynne å gå inn i sånne prosesser. Ok, greit nok, det er ikke flertall for det jeg vil – greit nok. Men jeg driver ikke med beskyldninger overfor andre av den grunn. Det er en vilje og en utålmodighet i denne salen som jeg trodde var positiv, men igjen blir jeg usikker på hvor det bærer av gårde. Klimakrisen er den største utfordringen vi står overfor, og hvis ikke vi i denne salen er i stand til å ha mer konstruktive debatter enn den vi har nå, blir jeg usikker på hvordan framtiden blir. Jeg er bekymret for at vi ikke klarer å få på plass en internasjonal klimaavtale. Jeg blir ikke mindre bekymret etter den runden vi har her i salen nå, for det er åpenbart ikke en vilje i Stortinget til å komme fram til enighet og til å være konstruktiv overfor hverandre. Jeg håper vi kan skjerpe oss litt i framtiden.
Tina Bru (Høyre), 2014-06-12:
Representanten Terje Aasland brukte ordet «vrede» om mitt innlegg tidligere i dag. Vrede var vel kanskje et litt sterkt ord å bruke. Jeg er ikke sint, jeg bare påpeker med engasjement at vi strengt tatt kunne lagt disse kravene i PUD-behandlingen. Hvis Arbeiderpartiet og de andre partiene var så trygge på at det de var enige om den 16. mai, ikke utgjorde fare for utsettelse, hvorfor i det hele tatt bruke tid på å forhandle frem en annen presisering av hva forslaget innebar, med regjeringspartiene? Hvis målet var å vise at makten ligger i Stortinget, og hvis målet var å instruere regjeringen, kunne de bare ha stått på sitt. Slik ble det ikke. Man innså at man trengte en presisering, ikke minst for å rydde av banen den usikkerheten som oppsto for en stor leverandørindustri i Norge. Representanten Arnstad forsøker å svare på mitt spørsmål i sitt siste innlegg. Det nærmeste hun kommer et svar, er et spørsmål tilbake om regjeringen ville ha akseptert en tiltakskostnad på over 450 kr. Vi i regjeringspartiene har aldri sagt at vi ikke kunne det, men sannheten er at vi per i dag ikke har nok kunnskap til å vite hva denne tiltakskostnaden eksakt blir. Nettopp derfor ønsket vi primært å vente med denne diskusjonen til PUD-behandlingen. Jeg mener at det ikke er noen skam å si at kostnader har noe å si. Vi har aldri definert hvor høye kostnadene skal være, men det er ingen skam å si at det spiller en rolle. Det bekymrer meg derimot mer at mange representanter her i dag synes å mene det motsatte. Det synes jeg er beklagelig.
Tina Bru (Høyre), 2014-06-12:
Representanten Holmås sier han blir «seriøst lei av» kritikken av at de ikke gjorde noen ting da de satt i regjering, på hele åtte år. Jeg begynner å bli seriøst lei av å høre SV snakke om Fremskrittspartiet som «klimafornektere». Det kan godt hende representanten ikke liker at hans egen regjering er årsaken til at vi ligger 8 millioner tonn bak målet. Men det er et faktum. Det kan godt hende representanten ikke liker at regjeringen han var en del av, førte en – heldigvis – aktiv petroleumspolitikk med rekord i antall utvinningstillatelser. Men det er et faktum. Det irriterer nok representanten at denne regjeringen har sagt at vi skal forsterke klimaforliket og føre en mer offensiv klimapolitikk enn det hans egen regjering gjorde. Men det er et faktum. At representanten er utålmodig etter en ny, offensiv klimapolitikk, er forståelig. Det må ha vært frustrerende å sitte i en regjering i åtte år som man tydeligvis var så uenig med. Men jeg kan berolige representanten Holmås med at selv om regjeringen er opptatt av gode prosesser for å nå våre klimamål, betyr ikke det at det blir med prosessene og utredninger. En regjering med «klimafornektere», som SV kaller Fremskrittspartiet, gjennomfører flere tiltak. Vi gjennomfører en storstilt satsing på jernbane, det kutter utslipp. Vi bruker 76 mill. kr mer enn den rød-grønne regjeringen på gang- og sykkelveier, det kutter utslipp. Vi satser mer på klimateknologi, det vil kutte utslipp. Nå arbeider regjeringen med en utforming av skattefradrag for enøkinvesteringer, det også vil kutte utslipp. Vi skal fase ut oljekjeler i Statsbyggs eiendommer innen 2016, det vil kutte utslipp. Og vi er i gang med et grønt skatteskifte, det vil kutte utslipp. Jeg kunne fortsatt, men poenget er at mens SV nå står utenfor regjering og lanserer klimatiltak etter klimatiltak de ikke fikk på plass selv, sitter Høyre og Fremskrittspartiet i regjering og gjør jobben mens vi kan. Vi skal selvfølgelig ikke, som representanten Holmås sier, kastrere tidligere regjeringsparti fra å lansere en ny politikk i opposisjon, men det hjelper med litt troverdighet for å bli tatt alvorlig. Akkurat det mangler SV her.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Dette er en stor dag for Norge som nasjon. Det er et viktig vedtak vi gjør i dag. Det er viktig ikke bare i dag, men også for overskuelig framtid når det gjelder å sikre store inntekter for vår nasjon. Det er også en veldig god dag ved at det vedtaket Stortinget kommer til å gjøre, sikrer at verken verftsindustrien eller leverandørindustrien vil komme i en situasjon hvor man fort kunne opplevd både permitteringer og oppsigelser av hundrevis og kanskje tusenvis av ansatte. Det er også hevet over enhver tvil at det blåser en vind i landet, for det er ikke bare tidligere statsråd Storberget som ønsker all makt til sitt kontor. Det er tydeligvis mange andre også som ønsker at all makt skal være på deres eget kontor på Stortinget. Ønsket om handlekraft eller makt var på nippet til å bringe verftsindustrien og leverandørindustrien i et uføre som kunne skapt massepermisjoner og oppsigelser. Heldigvis klarte man å ta til vettet, og forslaget som ligger til behandling i dag, tror jeg alle vil, kan og ønsker å gå inn for. Men jeg må også si at her er det et paradoks. Vi vet at representanten Hansson ikke ønsker oljeindustri i Norge. Han ønsker det fjernet fort. SV ønsker nøyaktig det samme. De bruker bare litt lengre tid på det. Begge partiene har store ønsker om å motta penger, samtidig som man ønsker å skru igjen den delen av Norge som er med på å finansiere forskning, utvikling, velstand og en framtid for landet. Så på sett og vis er det slik at de ønsker å slå av lyset, smelle igjen døren, kaste nøkkelen og ta oss med på en ferd tilbake til steinalderen, før bålet ble oppfunnet. Men de ville trengt hjelp der også, for med den politikken de har når det gjelder rovdyr, er det en stor mulighet for at andre måtte ha gått inn og reddet dem der også.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
I den store sammenhengen er dette en forholdsvis liten sak, men den har faktisk stor betydning for dem det vedgår. Det er klart at når Tanavassdragets Fiskeforvaltning ikke ønsker å få innover seg verken ILO-konvensjonen nr. 169 eller innblanding fra Sametinget, som de kan oppleve ulikt, bl.a. meget byråkratisk, burde vi faktisk høre på hva de lokale forvalterne mener og uttaler seg om. Det er ikke lenge siden Stortinget hadde denne saken til behandling. Da ble det enstemmig vedtatt av Stortinget at ILO-konvensjonen ikke skulle ha noen påvirkning med tanke på Tanaloven. Jeg vet ikke om det var sammensetningen av Stortinget den gang, eller om det var at det var et valgår som hadde stor betydning, men i hvert fall var det veldig klart at representanten fra Arbeiderpartiet, Bendiks H. Arnesen, hadde en veldig god forståelse av situasjonen i både Troms og Finnmark. Han forsto faktisk at å få dette inn i loven, ville ikke redusere konfliktene. Tvert imot, det ville øke konfliktnivået i Finnmark. Og vi har mer enn nok av konflikter når det gjelder dette fra før. Det er slik at bønder i Tana ikke har eiendomsrett på lik linje med andre bønder i Norge. Man eier ikke jord etter elvedalene i Finnmark, man leier jord av staten. Det medfører at man ikke kan ha fordeler ved å leie ut fiskerettigheter. Det kunne skapt grunnlag for næringsliv, turisme osv. Dette har man ingen muligheter for, fordi det er forbudt ved lov å leie videre noe du selv leier. Derfor er denne loven svært viktig for dem som bor i Tanadalen. Helt til slutt: Mange tror at man minsker konfliktnivåer med å gi noen flere rettigheter enn andre. Jeg vil påstå at i Finnmark har man faktisk veldig ofte opplevd det motsatte – man skaper flere konflikter. Jeg står selv i samemanntallet, men jeg vil aldri komme dit at jeg forlanger særbehandling av det øvrige samfunn med bakgrunn i min etnisitet. Jeg forlanger faktisk å kunne bli behandlet som den personen og det mennesket jeg er – ikke basert på særrettigheter.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-12:
Naturmangfoldloven ble vedtatt i 2009, men kapitlet om fremmede organismer har ennå ikke trådt i kraft. Det er nå på høy tid å få på plass regelverket. Derfor fremmer regjeringen nå forslag til enkelte endringer i naturmangfoldloven. Formålet med forslaget er å forenkle praktiseringen av loven, samtidig som lovens formål ikke svekkes. Hovedhensikten er å få på plass et regelverk som kan beskytte norsk natur mot fremmede skadelige arter – en av de største truslene mot naturmangfoldet. Signalkreps, vasspest og kjempebjørnekjeks er eksempler på arter som har klart å etablere seg i Norge, og gir betydelige negative effekter på naturmangfoldet. I EU regnes fremmede skadelige arter som den nest største trusselen mot biologisk mangfold, og de årlige kostnadene for samfunnet er beregnet til minst 12 mrd. euro. EU har nå foreslått et regelverk om fremmede arter, så det forteller litt om at de tar dette på alvor. Jeg er glad for at komiteens flertall i sin innstilling støtter regjeringens forslag til lovendringer. Jeg har også merket meg at komiteens flertall ber regjeringen sørge for at de tilhørende forskriftene vedtas innen 1. januar 2015. Jeg vil gjøre mitt beste for at dette skjer.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-12:
Jeg vil bekrefte at det ikke vil bli forbud mot det i private hager. Så må jeg komme tilbake til det som gjelder parkanlegg.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-12:
Etter loven i dag er det ikke noe krav om tillatelse for utsetting av norske treslag, så det forslaget som er kommet, innebærer i realiteten en omkamp om det som ble vedtatt med naturmangfoldloven i 2009. Og det ville hatt ganske store konsekvenser og ikke minst berørt bruken av norsk gran. Jeg har bare behov for å understreke at lovforslaget ikke innebærer noen endringer når det gjelder utsetting av sitkagran, som har vært en stor utfordring, og som i dag krever tillatelse etter egen forskrift om utenlandske treslag. Så loven blir som den blir på det området. Da må vi passe på at det ikke blir treslag her som er til hindrer for den utviklingen som vi har.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-12:
Det er riktig at når vi ikke endrer loven, har vi ikke loven med oss til å si at man ikke kan sette ut bestemte treslag. Det bestemte Stortinget da de vedtok naturmangfoldloven i 2009, og da forholder vi oss til det som nå er vedtatt der. Vi må passe på at det ikke skjer, men vi kan ikke bruke loven til det.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-12:
Når vi ikke har en lov for dette, er det viktig å bruke Miljødirektoratet og fylkesmennene og informere om de treslagene det er fornuftig å plante ut. Der har det kanskje vært mest oppmerksomhet når det gjelder sitkagranen, og det blir ikke noen endring i loven som vedtas nå med tanke på den.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-12:
Det er nettopp da viktig at der en bruker positive virkemidler, at man bruker dem på de treslagene som ikke er til skade for norsk natur.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-12:
Vi har sagt at vi skal forsterke klimaforliket, og vi er i gang med å forsterke klimaforliket. Vi har satset mer på jernbane, vi har satset mer på kollektivtransport, og vi har bevilget 100 mill. kr til forskning om karbonfangst og -lagring. Vi har nå kommet med forslag om å øke klimateknologifondet, vi jobber med Grønn skattekommisjon, vi gjør konkrete ting nå som vil gi reduserte utslipp over tid. Vi vet at Miljødirektoratets rapport inneholder framskrivninger der det tas høyde for vedtatt politikk. Fra 2012 til 2013 økte utslippene med 0,1 tonn, altså med 0,2 pst. Det er noenlunde stabilt fra 2012 til 2013. De tingene vi har lagt fram nå, forventes å gi reduserte utslipp.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-12:
Nå vet representanten Holmås godt at det var denne regjeringen som ba om gap-rapporten fra Miljødirektoratet for å få en status for å vite hvordan vi lå an da vi overtok ansvaret. Det var ikke noe den forrige regjeringen var veldig opptatt av å få fram. Når vi sier at vi forsterker klimaforliket, og at vi jobber mot lavutslippssamfunnet i 2050, så forventer vi at utslippene går ned. Om de går ned akkurat i 2014, kan jeg ikke gi noe eksakt svar på nå, men vi kommer til å følge det opp med jevnlige rapporteringer fra Miljødirektoratet, og vi har lagt opp en politikk som skal få utslippene ned. 2020 er et viktig mål, men det viktigste målet er lavutslippssamfunnet i 2050. Det har vi kommunisert fra dag én, da vi overtok dette ansvaret.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-12:
Vi har sagt at vårt viktigste mål er å endre samfunnet i retning av et lavutslippssamfunn. For å vite hvordan situasjonen var da vi overtok fikk vi gap-rapporten fra Miljødirektoratet, som sier at vi mangler 8 millioner tonn. Vi vet også veldig godt hvilke sektorer som slipper ut hva. Vi vet at vi må redusere på transport. Derfor satser vi mer på kollektivtransport, mer på jernbane. Vi vet at vi må redusere utslipp i bygg. Derfor jobber vi med tiltak for å få fram enøkinvesteringer i bygg og få faset ut oljefyring i bygg. Det er denne regjeringen som har foreslått å øke bevilgningen til klimateknologifondet, så flere bedrifter kan få støtte til å legge om sin produksjon, slik at en slipper ut mindre. Vi går inn på sektor etter sektor for å komme med tiltak for å endre dette samfunnet.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-12:
Jeg er for så vidt også litt forundret over den voldsomme temperaturen i denne debatten – noe av den samme temperaturen jeg har følt nesten i åtte måneder. Vi har sagt at vi skal forsterke klimaforliket, og jeg trodde i min naivitet at når noen har inngått et forlik, har man lagt striden litt bort og er enig om at man skal gjøre ting sammen. Jeg tror det er viktig at vi også står sammen om det som er den viktigste jobben vår, nemlig å nå et lavutslippssamfunn fram mot 2050. Det krever en enorm omstilling av oss som enkeltpersoner, av næringslivet og av det offentlige. For å få fram den forståelsen tror jeg vi hadde vært mer tjent med noe mindre temperatur og kanskje å være noe mer konstruktive. Til Karin Andersen: EU kommer nå med nye direktiver på anskaffelsesområdet som blir gjeldende for Norge gjennom EØS-avtalen, og de utgjør et godt grunnlag også for å revidere innkjøpspolitikken. Og jeg er helt enig: Det offentlige handler inn for 400 mrd. kr hvert år, og hva vi gjør der, er veldig viktig. Så det kommer vi til å følge opp. Så er jeg helt enig med representanten Lundteigen, og det sier jo FNs klimapanel veldig tydelig: Skog er en del av løsningen både fordi det binder karbon, og fordi vi må mer over på det grønne karbonet. Så har vi nå bestilt en ny rapport fra Miljødirektoratet som også skal være konstruktiv i veien videre mot lavutslippssamfunnet 2030. Og underveis utvikler vi konkret politikk for å få dette til. Vi rapporterer ganske mye allerede om hva vi gjør. Til FN rapporterer vi hvert fjerde år. Vi har også en hovedrapport, senest levert 10. mars i år, om vår klimapolitikk på internasjonale forpliktelser, på nasjonale virkemidler og på aktiviteter vi deltar i. Vi har SSB som også kommer med årlige utslippsregnskap. Klimagassregnskap og utviklingen i utslipp omtales årlig i Klima- og miljødepartementets budsjettproposisjon, og Finansdepartementet publiserer framskrivning av utslipp til luft hvert annet år. Så det er ikke slik at vi ikke rapporterer noe i det hele tatt. Jeg tenker at hvis vi skal få til den omstillingen vi er helt avhengig av, burde vi kanskje være mer opptatt av hvilke virkemidler vi mangler for å få til den omstillingen. Og til Heikki Eidsvoll Holmås: Det er jo ikke veiene som forurenser nå, det er bilene som kjører på veiene, og her legger vi opp til en avgiftspolitikk som belønner biler som slipper ut minst mulig.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-06-12:
Det er jo all grunn til å glede seg over det meste i denne saken. Men denne type saker kan noen ganger gi absurde utslag når de skal konkretiseres. I lovens § 31 gis det føringer for hva som kan gjøres uten særskilt tillatelse. Jeg vil da bare be statsråden bekrefte eller avkrefte at det ikke vil bli innført søknadsplikt for planting av buskfuru, svensk asal og syrin i parkanlegg.