Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-03-23:
Jeg vil starte med å takke saksordføreren for godt utført arbeid med denne saken, og jeg vil understreke at Høyre ikke ønsker ordningen med leiejord til livs. Muligheten til å leie ut jordbruksareal i forbindelse med omstilling i jordbruket er på kort sikt avgjørende for at jorden skal kunne holdes i drift etter hvert som antall bønder i relativt raskt tempo går nedover. Muligheten til å leie jord er også på kort sikt attraktiv for bønder som leier, ut fra hensynet til fleksibilitet og lav kapitalbinding, som enkelte har vært inne på. Jeg vil på alle måter understreke at ordningen med jordleie må opprettholdes, både av hensyn til dem som har et behov, kortsiktig eller langsiktig, for å leie ut, og av hensyn til dem som leier inn. Når Høyre tar opp problemstillingen med leiejord i dette forslaget, er det like fullt i en erkjennelse av at utviklingen er i ferd med å bli et stort, langsiktig strukturelt problem i jordbruket, både for næringen som helhet og for mange enkeltbønder. Situasjonen er at jordbrukseiendom knapt blir omsatt i forbindelse med omstilling, og at stort sett det meste av dyrket areal som ikke fortsatt skal drives av den som eier det, havner på leiemarkedet. Statistikken taler et klart språk. Fra 1989 til 2007 ble antallet jordbruksbedrifter halvert. Fra 1979 til 2007 er omfanget av leid areal doblet, og utgjorde i 2007 rundt 4 mill. dekar, tilsvarende 39 pst. av det samlede dyrkede areal i Norge. Satt på spissen er den norske bonde i ferd med å bli leilending, dvs. at han lever av å drive andre grunneieres jordbruksareal. Dette er tydeligvis Senterpartiet glad for. Det at bønder er leilendinger er kanskje et naturlig utgangspunkt for et sosialistisk bondeparti, men Høyre er sterkt imot en slik utvikling. Problemet med leiejord kommer tydelig fram i Nationen 3. februar i år hvor Landbrukets Utredningskontor har gjennomført en undersøkelse som viser at 60 pst. av bøndene i Norge mener at de er avhengige av å leie jord for å få gården til å være drivverdig. Undersøkelsen er gjort på Internett, og det ble avgitt 1 611 svar. Av de spurte mente 60 pst., altså flertallet av bøndene, at det bør bli enklere å skille fra jordbruksareal for salg, og 52 pst. mente at omfanget av leiejord fører til at det blir vanskeligere å gjennomføre nødvendige investeringer i driften. Her er altså Senterpartiet klart i konflikt med flertallet av norske bønder. Hanne Eldby, som leder utredningskontoret, uttalte følgende til Nationen: «Den omfattende bruken av leiejord svekker sikkerheten og mulighetene til planlegging og investering i landbruket.» Ifølge Nationen mener Hanne Eldby at det er på tide at landbruksnæringen ser nærmere på regelverket rundt overdragelser av jord. Det vil jeg kalle et understatement. Jeg synes regjeringspartiene har en svært defensiv tilnærming i denne saken. På den ene side sies det tydelig i merknads form at det er behov for å øke omstillingstakten på landbrukseiendom, og at eiendomspolitikken bør stå i forhold til utviklingen i landbruket. De rød-grønne er ifølge sine egne merknader opptatt av at eiendomspolitikken står i forhold til utviklingen i landbruket. Men da blir det puslete kun å henvise til endringer i bo- og driveplikten som er varslet. Disse endringene vil etter all sannsynlighet ha minimal effekt, og utviklingen vil fortsette som før. Jeg mener det er minst fem forhold som hindrer omsetning av landbrukseiendom. For det første har den enkelte grunneier en sterk tilknytning til eiendommen sin. Det er naturlig. En familie som har eid jord i flere generasjoner, er ikke villig til å selge denne helt uten videre, og iallfall ikke til en pris som er lavere enn den reelle verdien. De følelsesmessige sidene rundt omsetning av landbrukseiendom har mye å si. Men på toppen av dette har vi utstyrt oss med et antikvert reguleringssystem som åpenbart hindrer en framtidsrettet utvikling i denne næringen. Odelsloven, delingsforbudet, boplikten og prisreguleringen på gårdsbruk bidrar alle hver for seg til å sementere eiendomsstrukturen. Det vi ser i landbruket i dag, er en naturlig konsekvens av eiendomsregulering: Eierne blir passivisert. Jeg mener det er på høy tid med en betydelig deregulering av systemet vi har for jordbrukseiendom. Statistikken framstår mer og mer som en bauta over en mislykket reguleringstrang som holder strukturen i jordbruket i et jerngrep, samtidig som bøndene omstiller seg i et høyt tempo. Jeg synes f.eks. at en økt mulighet til å dele jordbruksareal fra boligeiendom og overdra jordbruksarealet til aktive bønder vil være et opplagt tiltak for å gjøre bønder til eiere av den jorden de faktisk driver. En samlet opposisjon støtter Høyres forslag om å be Regjeringen fremme en sak for Stortinget om en strategi for å gi aktive bønder større mulighet for å eie de arealer de driver. Det er svært positivt og et klart varsel om en større evne til nytenkning til beste både for bøndene og for jordbruket, dersom det skulle bli et endret flertall på Stortinget til høsten.