Ola Elvestuen (Venstre), 2016-04-14:
Først vil jeg takke statsråden for en god redegjørelse. Det er mot et alvorlig bakteppe vi har denne diskusjonen. Uten handling står verden overfor en katastrofal, global oppvarming, med påfølgende klimaendringer. Vi må handle nå! Det er vanskelig å overvurdere betydningen av Paris-avtalen som ble undertegnet før jul. Jeg tror også at mange av dem som var i Paris, ble overrasket over at vi fikk en sterkere avtale enn de fleste hadde forventet på forhånd, og som var sterkere enn man hadde forventet etter mange år med diskusjon og forhandlinger uten å komme fram til en internasjonal avtale. Ikke bare sier avtalen at vi skal strekke oss mot et 2-gradersmål – nei, vi skal godt under et 2-gradersmål. En samlet verden har forpliktet seg til å strekke seg mot 1,5 grader. Da er det viktig å påpeke forskjellen mellom å ha et 2-gradersmål og å ha et mål om å strekke seg mot 1,5 grader. Det innebærer ikke bare at vi må ha et negativt utslipp globalt på midten og på slutten av dette århundret, men også at vi må ha et negativt utslipp globalt 10–20 år tidligere. Det krever en enorm innsats å kunne strekke seg mot 1,5 grader. Da er det viktige med Paris-avtalen at når den er underskrevet, er det en nedenfra-og-opp-prosess. Nå er det hvert enkelt land, hver enkelt lokal myndighet, bedrifter, organisasjoner og samarbeidende land som har ansvaret for gjennomføringen av avtalen. Derfor er det også helt betimelig at vi har denne diskusjonen i Stortinget nå. Nå er det opp til oss å lede an i å redusere utslipp i Norge og bidra til utslippsreduksjoner internasjonalt. Stortinget har tidligere vedtatt at vi ønsker å gjøre dette i et samarbeid med EU, og da med et mål om 40 pst. utslippsreduksjon innen 2030. Det vi vet om den forpliktelsen, er at EU vil at innenfor EU skal utslippene reduseres med 43 pst. innenfor kvotepliktig sektor, og vi vil få tildelt en reduksjonsforpliktelse for ikke-kvotepliktig sektor. Det vil være en prosess før dette er på plass, og da er det viktig at vi kommer i gang med utslippsreduksjonene nå. For Venstre er det viktig å legge til grunn at målet og forpliktelsen er en 40 pst. reduksjon, at det er en 40 pst. reduksjon innen 2030 vi forholder oss til, inntil man eventuelt har en enighet med EU om noe annet. Det er også viktig å legge til grunn at selv om vi skal ha en enighet med EU, kan Norge ha egne målsettinger som går utover de målene vi legger opp til sammen med EU. Vi har klimaforliket, som sier at vi skal ned til 47 mill. tonn innen 2020. Det er vanskelig, men fortsatt mulig, og det er grunnlaget for at vi må gjøre mye mer og gjøre det raskere enn som så. Statsråden redegjør for mange trender internasjonalt på klimaområdet. Det er bl.a. en utvikling innenfor energisektoren, hvor man får billigere solceller. Det skjer mye positivt. Statsråden redegjør også for mye av det regjeringen jobber med på bakgrunn av vedtak i Stortinget. Men vi må forvente mer. Regjeringen skal ikke kun gjøre det Stortinget ber dem om. De må ha en egen drivkraft og ikke bare leve på det som både Venstre og Kristelig Folkeparti er med på å få til i samarbeid med regjeringen, spesielt innenfor det budsjettsamarbeidet vi har. Vi trenger en helt annen systematikk i arbeidet. Vi har i dag oljemeldinger som ikke forholder seg til målsettingene i Paris-avtalen. Vi har Nasjonal transportplan, som bare delvis forholder seg til Paris-avtalen. Vi har også mange andre meldinger og enkeltvedtak som ikke forholder seg til Paris-avtalen. Det vi må få på plass, er en annen systematikk. Vi vet i stor grad hva som må gjøres: Det må kun selges nullutslippskjøretøyer i 2025. Tungtransporten må være fossilfri innen 2030. Og Norge må ta en ledende rolle internasjonalt for å oppfylle Paris-avtalen.