Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-06-11:
Jeg tar opp forslaget fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre i innstillingen, siden ingen har husket på å gjøre det. Vi ynder å bruke Svalbard, i mange slags sammenhenger, som utstillingsvindu for vår politikk. Dit inviterer vi gjerne til statsministermøter, eller inviterer framtidige amerikanske presidentkandidater, for å fortelle om hva slags unikt geografisk område vi har, som faktisk er permanent bebodd, også for visuelt å illustrere hvor sårbart dette området kan være hvis verden utvikler seg i en retning som ingen ønsker, og som vi vekselvis prøver å gjøre noe med for å forhindre at det skal gå i gal retning. Derfor er det slik i denne saken at vi alle sammen ønsker å ruste opp både miljø- og klimaforskning. I denne sammenhengen er det all grunn til å gi honnør til forslagsstillerne fordi de tar opp denne spesielle saken. Zeppelin-observatoriet er unikt. Det har unik plassering og funksjon. Men det denne saken handler om, er at denne institusjonen ikke har utviklet seg som forutsatt. Den har ikke utviklet seg slik man beregnet da man kanaliserte investeringsmidler og driftsmidler til å bygge opp denne institusjonen. Det er helt korrekt når forslagsstillerne peker på at dagens bevilgninger ikke gir rom i det hele tatt for å utnytte det unike forskningspotensialet som observatoriet besitter. Når vi har de ambisjonene vi har for å frambringe forskningsresultat, er bevilgningstakten slik at utviklingen på Zeppelin-observatoriet går i diametralt motsatt retning av det som er ønskelig. Da må det jo ringe noen varselklokker når vi ser at antall forskerdøgn de siste tre årene er redusert med 35 pst. Man skulle kanskje tro at pila gikk den stikk motsatte vei. Vi har faktisk vært i stand til å utvikle et ganske unikt internasjonalt forskningsmiljø på Svalbard, både gjennom universitetsetablering der oppe og i regi av det miljøet som er rundt Kings Bay og i Ny-Ålesund. Problemet er at bevilgningstakten ikke følges opp. Jeg tror et annet problem er at både universitetsmiljøet og forskningsinstitusjonene der opp på mange måter ramler mellom to stoler. Det er ingen som føler slektskap godt, sterkt og robust nok til å ivareta disse miljøenes interesser, og det må vi gjøre noe med, hvis vi vil nå de målene vi setter oss. Det er faktisk mest av alt det denne saken handler om. Det er allerede etablert et robust miljø som nå driver på et minimum, som faktisk har kapasitet, og som i forhold til målsettinger og ønsker skulle utviklet seg i en helt annen retning enn det de institusjonene gjør. Hva gjør vi da med dette? Noen må ikle seg en ledertrøye i forbindelse med disse spørsmålene. Vi kan ikke anvende et slags kelnerspråk, dette er ikke mitt bord, ikke mitt ansvar, som jeg har en viss følelse av at både universitets- og Kings Bay-miljøet på Svalbard lider under for tiden. Da er min oppfordring at noen må sørge for å gå grundig inn i spørsmålene: Hvorfor har vi denne reduksjonen i antall forskerdøgn? Hva kan vi gjøre for å markedsføre Ny-Ålesund på en annen og bedre måte enn det vi har gjort hittil? Den jobben må – iallfall inntil noen annen får den stafettpinnen – departementet påta seg. Jeg går ut fra at statsråden får anledning til å komme inn på denne utfordringen i sitt innlegg.