trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Thorhild Widvey (Høyre), 2005-05-31:
Jeg må støtte alle i denne sal som fokuserer på økt kraftproduksjon. Jeg tror faktisk at det burde ha vært et meget godt initiativ som kunne kommet fra energikomiteen, at den samlet seg om en rekke tiltak som kunne være med og bidra til at vi klarte å øke kraftproduksjonen i dette landet. Til forslaget til vedtak som ligger fra flertallet: Én ting er i hvert fall sikkert, noen er i tvil om det er en utredning eller et pålegg om å gjennomføre det, det er nå den ene siden av saken. Men når det er sagt, kan vi i hvert fall konstatere at flertallsvedtaket ikke er med på å bidra til at det produseres mer kraft. Jeg tror det hadde vært utrolig viktig at man nå hadde gått inn for å fokusere på det. Jeg kan berolige representanten med at jeg nå har tatt et initiativ for å framskrive forbruksutviklingen i forhold til det som går med i årene framover fram mot 2020–2030, sånn at vi kan få en reell diskusjon. Jeg har til hensikt å framlegge en stortingsmelding til høsten, sånn at man kan ha en reell debatt om hva som egentlig trengs i årene som kommer.
Thorhild Widvey (Høyre), 2005-05-31:
Jeg mener at vi har et meget godt, velfungerende kraftmarked i Norge og i Norden i dag. Ja, faktisk er det så godt at vi ser at det systemet som vi har klart å utvikle i Norden i dag, er EU på jakt etter å innføre, med punkttariffsystemet og hele greia. Det er så interessant at det er det EU ser som den mulige veien å gå i årene framover. Det er jo ikke slik, som det ble sagt fra talerstolen tidligere i dag, at det ikke er mulig å inngå kommersielle kraftkontrakter. Det medfører jo ikke riktighet. Vi kan gå til Elkem, vi kan gå til Norsk Hydro, og vi kan gå til andre bedrifter. I løpet av 2005 er det faktisk inngått langsiktige kraftkontrakter 15 år fram i tid. Så jeg må på det sterkeste tilbakevise at det er et marked som ikke fungerer i dag. Den gangen da 18 bedrifter ble tilbudt å få en ordning med myndighetsbestemte kontrakter, var det kun én bedrift som takket ja. De andre så at det var muligheter til å kunne innfri dette på kommersiell basis.
Thorhild Widvey (Høyre), 2005-05-31:
Mer kraft kan også være med på å bidra til å få redusert prisene på kraft i Norge, både til industrien og til forbrukerne generelt. Det tror jeg er en veldig vesentlig ting å ha med seg. Det kan se ut som om man tror man har muligheter for å kunne klare å bidra til at industrien får en fordel ved at man lager et slikt marked, at det skulle resultere i lavere priser, men det vil faktisk være EØS-stridig. Jeg har også fått bekreftelse fra dem som har fremmet forslaget om en slik type utredning, på at det ikke skal være i strid med EØS-regelverket, det skal ikke være priser under markedsvilkår, og det skal antakeligvis heller ikke gis andre typer vilkår som kan være i strid med EØS-avtalen. Da må det være grunn til å spørre seg: Hva er da hensikten med dette markedet? Hva er det da man skal oppnå med et slikt marked som man ikke kan få i det markedet som fungerer i dag? Er det slik at Arbeiderpartiet og flertallet mener at man skal oppheve det markedet man har i dag, at man skal splitte det markedet man har i Norden i dag, for å prøve ut et slikt konsept?
Thorhild Widvey (Høyre), 2005-05-31:
Et godt rammeverk for den økonomiske politikken er faktisk selve fundamentet for en god del av bedriftene vi har i Norge i dag. Hvilke konsekvenser renten kan få for bl.a. bedrifter, er noe som Arbeiderpartiet også burde merke seg. For vi har jo hatt en situasjon der den økonomiske politikken har ført til at rentene har steget, og vi kjenner alle til hvilke konsekvenser det kan få både for bedriftene og ikke minst for forbrukerne. Men det er ikke bare det som er veldig viktig. Jeg har flere ganger fra talerstolen prøvd å understreke at det som er med på å løse det framtidige behovet for den kraftkrevende industrien i Norge, er å produsere mer kraft. Jeg har forstått at det er et bredt flertall i Stortinget som er enig om det, og også om hvilke områder man bør fokusere på. Det er med på å bidra til at de ulike bedriftene får mer kraft, og det er også med på å bidra til at prisene kan reduseres.
Thorhild Widvey (Høyre), 2005-05-31:
Det er noen spørsmål som jeg gjerne vil knytte noen kommentarer til. Først var det et spørsmål om dette med Årdal og Sauda, om hvordan man i all verdens rike kunne klare å få inngått noen nye kraftkontrakter der – hvorfor ikke det var i strid med EØS. For det første: Når det gjelder spørsmålet om Årdal, var det ingen ny politikk som ble innført, men det var en rett Norsk Hydro allerede hadde. Norsk Hydro benyttet seg av sin rett til å forhandle om foregrepet hjemfall for kraftverkene på Tyin, Fortun, Moflåt og Mæl. De kjøpte disse kraftverkene av staten. De fikk eie kraftverkene lenger og utvide produksjonen i Tyin, og sikret derfor Årdal-verket. Det var ingen ny politikk, men det var altså en rett Hydro allerede hadde. Det var et spørsmål representanten Enger stilte om dette med Spania. Det er et av de spørsmålene som vi også har sendt svar på til Stortinget, men jeg vil gjerne gjenta det her. Jeg er kjent med at Spania innførte en overgangsordning ved liberaliseringen av markedet for elektrisitet i 1997. En tidlig versjon av denne ordningen er fra 1980-tallet. Så langt departementet kjenner til denne ordningen, forutsetter den bl.a. en prisregulering når det gjelder alle forbrukerne. Det hører også med til denne Spania-historien at ordningen er en overgangsordning som varer fram til 2007. Det er ikke en permanent ordning. Dessuten må jeg legge til: Når det gjelder denne ordningen i Spania, dreier det seg ikke etter det departementet kjenner til, om statsmidler, men de har gått inn for et system som gjør at den kraftkrevende industrien får billigere kraft. Og hvem er det som betaler for det? Jo, det er forbrukerne. Jeg går ut fra at flertallet i denne salen, som i dag ønsker et industrikraftmarked – som et eksempel på at det ikke er i strid med EØS – ikke har tenkt å gi den kraftkrevende industrien 10 øre i minus, for å si det slik, gi den billigere kraft, som det altså er forbrukerne eller andre deler av industrien som skal betale for. Det vil selvsagt ikke være i strid med EØS-regelverket, men jeg kan vanskelig forestille meg at det er noen som mener at det er den type politikk man har tenkt å innføre. Så har jeg lyst til å gi noen kommentarer til de forslagene som ligger her, for det kan jo høres ut som om det er revolusjonerende at man er med på å bidra til å skape mer kraft. Jeg vil på det sterkeste sette spørsmålstegn ved bl.a. dette med ettårsmagasiner kontra flerårsmagasiner. Det er bare to løsninger hvis man skal gå fra ettårsmagasiner til flerårsmagasiner. Enten må man pålegge en redusert produksjon, eller så må man utvide magasinene. Det betyr at man må bygge opp mer betong på de magasinene som allerede finnes. Det er ingen andre løsninger enn det. Når det gjelder grunnrentebeskatning, har det vært utredet flere ganger. Det ble senest utredet i forbindelse med behandlingen av budsjettet for 2004. Det er allerede i dag unntak når det gjelder langsiktige kontrakter utover sju år og også med et visst kontraktsvolum. Det er faktisk ordninger inn under den grunnrentebeskatningen som man kan ta i bruk, hvis man ønsker det.
Thorhild Widvey (Høyre), 2005-05-31:
Det var representanten Akselsen som bidrog til at jeg tok ordet. Det kunne høres ut som om det var andre grunner enn det reelt sett var, som bidrog til at daværende statsråd Akselsen foreslo å endre opplegget i forhold til St. prp. nr. 78 for 1999-2000. Myndighetenes tilbud i henhold til denne stortingsproposisjonen ble klaget inn til EFTAs overvåkningsorgan av bl.a. Bellona. Bellona hevdet da at prisvilkårene i disse kontraktene var lavere enn det som var prisen i langsiktige markedskontrakter, og således var det i strid med EØS-avtalens bestemmelse om statsstøtte. ESA konkluderte med at vilkår om terminering av de eksisterende avtalene kunne innebære at nye avtaler kom til å inneholde statsstøtte. Det var det som var årsaken til at regjeringen Stoltenberg foreslo å endre opplegget. Eksisterende avtaler skulle da altså løpe uendret fram til ordinært utløpstidspunkt. Tilbudte avtaler skulle først tre i kraft når de aktuelle avtalene var utløpt. Utenom dette ble det faktisk ikke foreslått noen endringer. Det er helt klart at hvis Stoltenberg-regjeringen, og den gang olje- og energiminister Akselsen, mente at det var et mulighetsrom for å kunne gjøre endringer som var en forbedring for industrien, hadde forholdene ligget godt til rette for å kunne gjøre det den gangen. Det kan også høres ut som det er noe galt med energiloven, og at det er energiloven som hindrer at man kan skape mer kraft i Norge i dag. Jeg har spurt flere ganger, men jeg har ikke fått ett eneste eksempel på at energiloven er til hinder for at det går an å skape mer kraftproduksjon – ikke ett eksempel. Det er også slik at i et tidligere vedtak i Stortinget, et anmodningsvedtak, ber man Regjeringen gå gjennom energiloven. Det har Regjeringen gjort. Det er godt beskrevet i revidert nasjonalbudsjett. Man har gått gjennom den og sett på ulike tiltak som man den gangen spesifiserte at man ønsket å ha en vurdering av. Det har Regjeringen gjort. Vi har funnet ut at det ikke er det tiltaket som skal til for å produsere mer kraft. Jeg kunne gjerne utfordret flertallet for å få vite hva det er man ser med energiloven i dag som hindrer at man kan klare å skape mer kraft. Det skulle i hvert fall vært til nytte for Regjeringen, som nå skal iverksette dette tiltaket, gå gjennom det og vurdere det og se på hvordan man skal gjøre disse tingene. Det kunne vært interessant å få vite. Jeg tror at det vi må bli enige om, er at vi må legge forholdene til rette for å skape mer kraft. Jeg kan heller ikke se at flertallet skulle representere en enighet om hvordan denne kraften skal skapes. SV er imot gasskraftverk. SV er for å verne mest mulig. Vi har nettopp vedtatt en samlet plan. De er for at vi skal gå i retning av at det blir mindre vannkraftutbygging. Jeg har prøvd å utfordre dem i forhold til dette med ettårsmagasiner kontra flerårsmagasiner, men jeg registrerer at SV ikke er interessert i å svare på det.
Thorhild Widvey (Høyre), 2005-05-31:
Jeg registrerer at både representanten Klungland og representanten Akselsen nå presiserer at det de egentlig mener, er at gapet mellom produksjon og forbruk er for stort, at det øker, og at man egentlig ønsker å komme i balanse. Jeg vil også si at visjonen bør være at energinasjonen Norge bør ha overskudd på kraft, slik at vi kan eksportere gass, som vi eksporterer i dag, men også at vi i framtiden har en ambisjon om at vi kan eksportere fornybar energi. Det er å være visjonær. Jeg etterlyser hva en egentlig har tenkt å gjøre når det gjelder energiloven, når en nå ber oss om å vurdere den. Jeg vil påpeke at siste gang Stortinget bad oss om det, for vel ett års tid siden, den 18. mai 2004, bad man oss om spesielt å vurdere oppdekningsplikten og forsyningssikkerheten, slik at man hadde muligheter for å kunne komme tilbake med forslag til endringer, med en annen type tenkning enn det energiloven i realiteten representerer. Det har vi vurdert, og den vurderingen ligger i revidert nasjonalbudsjett. Det er bare å konstatere at oppdekningsplikten faktisk ikke er forenlig med det kraftsystemet som vi har i Norden i dag. Jeg velger å tro at Arbeiderpartiet ikke har tenkt å gå bort fra den typen kraftsystem som vi har i dag. La oss derfor konsentrere oss om det som vi faktisk er enige om, nemlig å skape ny kraft. Jeg synes faktisk at det er å kaste blår i øynene på folk når en ber om å få utredninger av noe som er et galt virkemiddel. Det er altså ikke energiloven som trenger å endres for at man i Stortinget skal fatte vedtak om å skape mer kraft. Det tror jeg Stortinget er enig i, at det som er med på å bidra til det, er konkrete forslag om mer vindkraft, mer vannkraft og mer gasskraft. Vi trenger også mer varme, og vi trenger vind, i framtiden. Jeg tror at hvis vi kan konsentrere oss om å ha store ambisjoner på nasjonens vegne, at det er en felles utbygging som skal til for å kunne skape mer kraft, vil det være kraft til industrien. Det vil være kraft nok til forbrukerne, og det vil faktisk også være en mulighet for at vi kan få reduserte priser. Jeg skal selvfølgelig komme tilbake igjen til Stortinget med svar på de vedtakene som Stortinget i kveld kommer til å fatte. Det skulle bare mangle at jeg ikke skulle gjøre det. Men jeg synes det må være rimelig å kunne orientere om de utredningene som Regjeringen faktisk har gjort, og de svarene som er framkommet, uten at man skal bli kalt arrogant av den grunn. Jeg tror at det er et galt virkemiddel når man påpeker at det er energiloven man må gjøre noe med, når man i realiteten påpeker at det er gapet mellom produksjon og forbruk som man egentlig ønsker å gjøre noe med. Det er ingenting i energiloven i dag som hindrer Stortinget i å fatte vedtak om mer vindkraft, mer vannkraft, mer gasskraftverk, mer bruk av varme og å få til energiutvinning. Det er ingenting i energiloven i dag som hindrer oss i å ha en offensiv politikk på dette området.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2005-05-31:
Dette har på mange måter vært en litt merkelig debatt. Vi har hørt uttrykk som «viljeløs regjering», «regjering som sleper beina etter seg», «industripolitikk med tennissokker». Det er bare det at dette står i skarp kontrast til virkeligheten. I Bergens Tidende i dag er det et hovedoppslag på hele forsiden om at Norge styres mesterlig. Dette er bare ett av en rekke oppslag om hvordan denne regjeringens politikk har virket de senere år. Sannheten er at næringslivet går så det suser. Industriproduksjonen øker sterkt. Aldri har økningen i sysselsettingen vært større. Aldri har det vært etablert flere bedrifter. Det er optimisme som aldri før. Kanskje er det nettopp for å forsøke å dempe dette inntrykket at Arbeiderpartiets talsmenn både hever stemmen og bruker usaklige uttrykk? Men de vil ikke lykkes. Folk skjønner dette selv. Så er det Hallgeir H. Langeland, som snakker om en «industrifiendtlig regjering» som må skiftes ut. Når Langeland snakker om industripolitikk, er det grunn til å lytte og til å ta seg i vare. Han har vært imot det meste av det som gjør næringslivet konkurransedyktig i deres markeder på lang sikt. Det vi opplever her i dag, er en fundamental forskjell i holdninger når det gjelder næringsliv. Vi opplever en venstreside, som Fremskrittspartiet dessverre gir støtte her i salen, med klokkertro på stat og reguleringer for å berge norsk næringsliv. På den andre siden opplever vi altså virkeligheten rett utenfor vinduene her og i mediene hver eneste dag, en suksesshistorie for norsk næringsliv som vi sjelden har opplevd i senere, moderne tid. Det burde den situasjonen som denne regjering har skapt i løpet av de siste fire år, være det beste vitnesbyrd for. La meg stille et par spørsmål til slutt. Hvis det er som representanten Klungland hevder, at det Arbeiderpartiet foreslår, ikke vil gi industrien kraft til under markedspris, hva er da hensikten med deres forslag? Da kan jo industrien skaffe seg den kraften den behøver i det ordinære markedet. Da er det ikke behov for særordningene Arbeiderpartiet foreslår. Eller: Hvis representanten Klungland mener at det industrikraftmarkedet som Arbeiderpartiet foreslår, ikke innebærer subsidier, men likevel lavere priser på kraft, hvordan definerer han da subsidier?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2005-05-31:
Representanten Akselsen gjorde en visitt til innlegget til Onarheim i stad. Jeg må si at det faller på sin egen urimelighet når en industrimann som Onarheim blir anklaget for ikke å kunne vise handling i industripolitikk. La nå det ligge som en digresjon. Det som fikk meg til å ta ordet, var representanten Strøm, som sa at Regjeringen og regjeringspartiene preges av arroganse. Nei, dette er ikke arroganse. Hvis det oppfattes som det, må vi be om unnskyldning. Det er det slett ikke. Det er realisme. Det er det som er vondt og vanskelig å forholde seg til. Jeg tror det er riktig også for Strøm å snu speilet. Det flertallet som i dag gjør vedtak som kan føre folk og industrien bak lyset, har et stort ansvar. Jeg la merke til at den dagen denne innstillingen ble offentliggjort, kom det reaksjoner fra bedriftene allerede i morgennyhetene, hvor man uttrykte at dette var bra. Endelig var industrien berget. Det er ganske alvorlig, for de fleste som er med på vedtaket som vi skal gjøre etterpå, vet vel at så ikke er tilfellet. Dette er et håp om at man skal finne en løsning, men det er slik at det bare er bærekraftige løsninger innenfor EØS-systemet som er gangbare. Det er mange av oss fra regjeringspartiene som har etterspurt det fra denne talerstolen i dag, og det har vi da heller ikke fått svar på. Jeg la også merke til at representanten Akselsen var på besøk på et smelteverk i Hordaland. Han hadde en samtale med ledelsen og presenterte denne modellen. Reaksjonen der var nok noe behersket, tilbakeholden. Tvert imot kom det et ønske fra ledelsen om konkurransebetingelser de kunne leve med, generelle konkurransebetingelser, og så at man måtte bygge ut mer kraft. Denne regjeringen driver en distriktsfiendtlig næringspolitikk, sier Langeland. Jeg kommer fra Hordaland, som altså er Norges eksportfylke nr. 1. Det er der vi først merker svingningene i eksportbetingelsene. Aldri har det gått bedre, på grunn av at vi fører en politikk i dette landet som gir næringslivet gode vilkår. Det gjør også at vi får annen virksomhet til å blomstre i dette landet.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
I denne saka har SV halde løftet. Vi har gjort det vi kunne for å finne løysingar, og eg er veldig fornøgd med at vi i dag er ein del av eit fleirtal som gjer det det kan for å finne løysingar. Det siste året har det i Nordland vore stor diskusjon, stor debatt, stort engasjement, rundt spørsmålet om langsiktige kraftkontraktar og ei langsiktig kraftløysing for industrien. Det har vore konferansar i Rana, i Glomfjord og tilbake til Rana igjen. Både NHO og Landsdelsutvalet – alle – har engasjert seg og stilt politikarane til veggs, og ein etter ein har vi stilt opp, også representantar frå regjeringspartia, og sagt: Vi skal vere med og snu alle steinar, vi skal vere med og finne løysingar. Men nei. Statsbudsjettet kom i fjor haust. Jobben var ikkje gjord. Revidert kom for nokre veker sidan med den klare beskjeden: Det er neppe mogleg, og det er uansett ikkje ønskjeleg, å finne ei langsiktig løysing for norsk industri. Innstillinga i dag viser med all ønskjeleg klarleik kvar viljen faktisk er. Vi trur ikkje at det blir lett, men å finne ei langsiktig løysing for industrien blir iallfall ikkje noko lettare av at ein stadig vekk blir motarbeidd av representantar frå regjeringspartia som seier at dei er villige til å finne løysingar, men som ikkje sørgjer for at jobben blir gjord. Ein skyv ESA framfor seg, eller, som representanten Bror Yngve Rahm sa det så tydeleg, i denne saka følgjer vi EU. Dersom EU gjer noko, skal òg vi gjere noko. Ein set ned eit eksportutval der ein også har ekspertar som på førehand har konkludert med at industrien jo er Noregs største kraftreserve, at dersom industriens kraftprisar blir utsette for ein fri marknad, vil truleg store delar av industrien bli avvikla, og då går kraftbehovet ned og problemet er løyst. Det er altså Regjeringa sine løysingar. Og ein kan sjå det så tydeleg som ein berre ønskjer i innstillinga frå komiteen, der medlemmer frå Høgre og Kristeleg Folkeparti seier at ei langsiktig løysing for industrien er ineffektiv bruk av våre økonomiske ressursar. Kvifor har ein ikkje sagt det til industrien tidlegare, i staden for å seie at ein skal vere med og snu alle steinar? Eg er veldig glad for at SV har halde løftet, og for at vi er ein del av eit fleirtal som ønskjer å finne løysingar, for dette er ei viktig sak for frykteleg mange lokalsamfunn som er baserte på industri. Eg blir provosert når eg i salen i dag høyrer at dette berre er valkamp frå dei partia som står bak fleirtalet. Dette er ikkje berre valkamp. Dette er ei sak vi har jobba lenge med, dette er ei sak der vi har vore villige til å finne løysingar, og eg synest det er spesielt at regjeringspartia i staden for å vere ein del av dette fleirtalet vel å leggje seg ut med miljørørsla, fagrørsla, industrien og dei mange lokalsamfunna som dette er viktig for. Det er eit godt uttrykk for den politiske viljen til regjeringspartia.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Som den førre talaren har òg eg bite meg merke i at regjeringspartia kallar denne saka for ei valkampsak. Eg kan iallfall love salen at i Sogn og Fjordane er ikkje dette ei valkampsak, det er ramme alvor – òg etter 12. september denne hausten. Trass i veldig gode resultat i mange år ved verka i Årdal og Høyanger har Hydro bestemt at dei ikkje ønskjer å modernisere Søderberg-omnane, og vi får ei nedstenging frå årsskiftet 2006/2007. Det dei derimot har planar om, er å bruke 10 milliardar kr i Qatar til å byggje opp eit stort aluminiumsverk. Det er all grunn til å tru – og dei seier det sjølve – at kraftpris er ein del av årsaka til det, trass i at det er stadig større effektivitet i dei norske verka, og trass i at dei har veldig gode resultat. Årdal åleine hadde i fjor eit resultat på over 420 mill. kr – og det kan altså ikkje Regjeringa ta æra for. Det er betre aluminiumsprisar, det er høgare produktivitet, og det er færre tilsette. Det trur eg bedrifta sjølv og dei tilsette skal få æra for. Høyanger like eins: Høyanger med sitt lille verk hadde altså eit overskott på 100 mill. kr i fjor. Dei har òg nettopp vorte kåra til det beste støyperiet blant Hydro sine verk. Likevel vert det altså inga modernisering. Eitt romertalsvedtak som det skal stemmast over i dag, er VIII, som går direkte på verket i Høyanger. Høyanger er utsett for noko nokså spesielt knytt til påslaget på nettariffen. Vi vedtok omtrent for eit år sidan i desse dagar, i revidert, å be Regjeringa sjå på og gjere noko for at Høyanger skulle komme unna den situasjonen. Vi har fått svar frå Olje- og energidepartementet, som fortel oss at det åleine påfører denne bedrifta 15 mill. kr i ekstrakostnader, fordi dei er knytte til distribusjonsnettet og ikkje til sentralnettet. Regjeringa varsla i statsbudsjettet at dei skulle vurdere å gjere noko med det. Men det er altså for seint, og det er for lite handlekraftig berre å vurdere det. Her har ein altså ein sjanse til å gjere noko med det, heilt utan at EØS bryr seg. Då seier fleirtalet i dag at det skal faktisk Regjeringa gjere. Og eg forstår i det heile ikkje, uavhengig av kva ein i heile debatten elles måtte vere einig eller ueinig om, kva handslag det er frå Regjeringa til Høyanger-samfunnet, til Sogn og Fjordane, å stemme imot VIII. Eg vil gjerne be regjeringspartia tenkje seg om éin gong til.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-31:
Denne saken handler om 22 000 arbeidsplasser i en rekke norske bedrifter og lokalsamfunn, fra Lista i sør til Finnsnes i nord. Jeg vil konsentrere mitt innlegg om den nordligste av bedriftene, Finnfjord Smelteverk i Troms. Finnfjord har produsert ferrosilisium siden 1960-tallet, og har nå godt over 100 arbeidsplasser, direkte. Indirekte er betydningen enda større for Lenvik kommune. Dette er en hjørnesteinsbedrift. Derfor er saken vi behandler i dag, av stor betydning for Finnsnes, for Lenvik og for Troms. Det handler om arbeidsplasser, om å opprettholde en variasjon i arbeidsplasser og næringsgrunnlag i Troms, om å foredle kraft lokalt istedenfor å sende den ut av regionen. Finnfjord Smelteverk har myndighetsbestemte kraftkontrakter som går ut i 2010. Problemet er derfor ikke akutt. Men fem år er kort tid. Vi får skyhøye kraftpriser i et marked der priser går opp og svinger fra dag til dag, i takt med energibørsen. Bedrifter har investeringsplaner – investeringer har en langsiktighet på 20 år og blir derfor ikke satt ut i livet, med trussel om skyhøye kraftpriser og et marked som ikke tilbyr langsiktige kontrakter til industriproduksjon. Regjeringen tror at markedet skal løse problemene, mens den skyver ansvaret over på ESA i Brussel. Denne passiviteten fra høyresiden kan få dramatiske følger. Det kan bety utflagging, det kan bety at industrien flyttes til land med slappe miljøkrav. Derfor er et nytt industrikraftregime viktig for næringsutvikling i distriktene. Derfor må Regjeringen på ny pålegges å få etablert et kraftindustrimarked. Derfor er det viktig å få langsiktige kraftkontrakter til industrien som holder mål internasjonalt, mot at myndighetene samtidig stiller miljø- og energikrav til norsk industri. Regjeringens passivitet kan bety at Finnsnes risikerer å miste flere hundre arbeidsplasser, direkte og indirekte. Denne saken er nok et eksempel på den tomme verktøykassa til Nærings- og handelsdepartementet. Det er Regjeringen som må miste jobben, ikke industriarbeiderne i Finnsnes og andre steder i landet. De har sannelig både kunnskap og verktøy til å bygge framtidsindustri. Finnfjord Smelteverk har et overskudd av spillenergi, varme fra røyk og kjølevann, alt sammen mer enn 500 GWh, eller mer enn to-tredjedels Alta-kraftverk. Det er energi som kan brukes, som kan gi energisparing for samfunnet. Det er god miljøpolitikk, og det kan igjen skape nye arbeidsplasser. Men da må politikken ta over når markedet svikter. Det er derfor det rød-grønne industrikraftforliket er viktig. Vedtaket om et nytt industrikraftregime viser en offensiv vilje til å videreutvikle norske industriarbeidsplasser, noe Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre mangler fullstendig.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-02:
På vegne av stortingsrepresentanten Heikki Holmås og meg selv vil jeg legge fram forslag om prøvedrift med persontogtrafikk på Alnabanen.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-02:
Vi deler denne regjeringens oppfatning, at det er satsing på kollektivtrafikken i storbyene som er den viktigste utfordringen. Men det bør ikke stå i veien for at man får til en provenynøytral omlegging av bilavgiftene. Nå har vi en situasjon i Norge hvor de mest miljøeffektive, de mest miljøvennlige bilene, ikke blir omsatt. Det er etterspørsel etter dem, folk vil kjøpe dem, men de blir ikke omsatt, fordi Norge ikke får prioritet fra bilselskapene. En miljøvennlig omlegging av bilavgiften, sånn at vi prioriterer de bilene som forurenser minst, kunne ha gjort Norge til et land som var med og presset fram en utvikling mot en mer miljøvennlig teknologi. Ettersom det også står i Sem-erklæringen at man ønsker en slik omlegging, er det vel, nå som valget nærmer seg, på tide å spørre om Regjeringen vil ta initiativ til en slik omlegging. Jeg er sikker på at vi i fellesskap skulle kunne overvinne de tekniske og miljøfaglige utfordringene det fører med seg.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-02:
Mitt spørsmål går til samferdselsministeren. Belønningsordningen for bedre kollektivtrafikk har vært flaggskipet i Regjeringens kollektivsatsing. For inneværende år har Regjeringen satt av 115 mill. kr i denne potten. De fem største byene i Norge har til sammen søkt om ca. 260 mill. kr. Det handler om å sikre bykjernen i Oslo, Bergen, Trondheim, Stavanger og Kristiansand. Det sier seg selv at svært få av disse kommer til å få det de har bedt om. Søknadene ser veldig bra ut. Vi ville definitivt ha fått en bedre kollektivtrafikk hvis de hadde fått gjennomslag for sine søknader. Synes statsråden at de søknadene som nå er kommet, illustrerer at bevilgningen til denne potten er altfor liten?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-02:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til finansministeren, ettersom dette definitivt dreier seg om finansiering. Hvis man sammenligner byene i Norge med byer i Europa som virkelig har satset på kollektivtrafikk, ser man at andelen av driftstilskudd ligger mye lavere i byer i Norge enn i byer det er naturlig å sammenligne seg med. I byer med suksess utgjør driftstilskuddet gjennomsnittlig ca. 50 pst. av billetten. Oslo er den byen i Norge som ligger nærmest, med litt over 30 pst. Bergen og Trondheim er nede på henholdsvis 9 og 7 pst. Vi ser at det er et ønske om å satse kollektivt i de store byene, men det butter når det gjelder å få til bevilgninger til dette. Er finansministeren enig i at hvis vi skal få en lønnsom, effektiv og samfunnsøkonomisk fornuftig befordring av trafikken i byene, så trenger vi økte bevilgninger til kollektivtrafikken i årene framover?
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2005-02-02:
Jeg har et spørsmål til utenriksministeren om Irak. Det er tydelig at kurderne og sjiamuslimene særlig har brukt valget og stemmesedlene til å bli kvitt årtiers undertrykkelse. Spørsmålet er hva som vil skje nå, hva flertallet vil bli brukt til. Problemet i Irak er at det finnes få sivile strukturer. De ble knust under Saddam Hussein. Det eneste som eksisterer, er vel stort sett moskeene, som var godt organisert, og fortsatt er det, og spørsmålet er om mer religiøse og fundamentalistiske krefter nå kan få overtaket og bruke flertallet til å skape en ny konstitusjon som kan legge grunnlaget for ny undertrykkelse av minoritetene i landet. Mitt spørsmål til utenriksministeren er om UD har gjort noen analyser av om det er mulig for Norge og andre land nå etter valget å gå inn med mer innsats og hjelp til å bygge opp sivile institusjoner og organisasjoner, slik at man kan få et mer normalt system, som kan føre Irak framover mot mer demokrati og, ikke minst, beskyttelse av minoritetene.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2005-02-02:
Jeg takker for svaret, det var positivt. Jeg vil ikke trekke parallellen for langt, men vi må huske hva som skjedde i Iran da vi hadde den sosiale revolusjonen der i 1979, hvor et lite mindretall stod bak et kupp som gjorde landet om til et teokratisk diktatur. Jeg tror ikke det vil skje i Irak, men det er en fare for at man også der får en religiøs konstitusjon som vil kunne undertrykke minoriteter og dermed legge grunnlag for nye konflikter. Det beste mottrekket mot dette er at man får normale sivile institusjoner, partier, fagforeninger og alt dette som tilhører et demokrati, og det er det veldig viktig at vi ser på muligheten for å kunne støtte. Jeg vet at sikkerhetssituasjonen gjør det vanskelig, men jeg er glad for at Utenriksdepartementet vil ha et øye på dette og se om det er mulig sammen med andre land å kunne gå inn her - for det har skjedd noe historisk. Vi må legge all diskusjon om krigen bak oss, i hvert fall på dette punktet, og heller se på hva vi nå kan bidra med i den demokratiske prosessen i Irak.
Jan Petersen (Høyre), 2005-02-02:
Jeg er enig med Thorbjørn Jagland i at dette valget medførte at flertallsbefolkningen blant sjiaene og kurderne nå har deltatt i valget på en slik måte at de har tatt tilbake makt de burde ha. Her ligger også noe av konflikten; sunniene var nødt til å gi opp det maktmonopolet de hittil har hatt. Det valget som var, har vært historisk, i overensstemmelse med den politiske prosessen som FNs sikkerhetsråd har trukket opp. Jeg vil gjerne understreke at Regjeringen har lagt til grunn i sin politikk at det er viktig å støtte den politiske prosessen som FN har lagt opp, og mitt inntrykk er kanskje at det ikke har vært så stor forståelse for dette som jeg skulle ønske at det hadde vært. Nå har vi imidlertid fått et valg som er historisk, som er viktig, og spørsmålet er hva vi kan gjøre i den politiske prosessen videre. Jeg tror man skal få de endelige resultatene på bordet før man gir en endelig analyse av det spørsmålet, men jeg vil minne om at støtten til Irak i perioden 2003-2006 er på 550 mill. kr. Vi brukte 14 mill. kr til å bistå i organiseringen av valget, og det skulle gi oss muligheter for å gå nærmere inn i den politiske prosessen, hvis det skulle være ønske om det i Norge. Jeg oppfatter Thorbjørn Jaglands spørsmål som et ønske om at Norge engasjerer seg mer i Irak enn det vi hittil har gjort, og jeg er helt enig i at det er viktig at konstitusjonen nå blir slik at man ikke marginaliserer de tidligere makthaverne, men forsøker å få en balanse slik at også minoritetene blir godt tatt vare på. Her tror jeg noe av utfordringen ligger. Mitt svar er da at det er litt tidlig å gi svaret på det spørsmålet, men jeg synes at spørsmålet i seg selv er uhyre viktig, og vi må, når valgresultatet foreligger, nettopp kunne komme tilbake med nye forslag på dette området.
Jan Petersen (Høyre), 2005-02-02:
Jeg tror det er helt klart at sikkerhetssituasjonen fortsatt vil kunne komme til å bli vanskelig. Det er derfor viktig at vi tar klart avstand fra den bruken av vold som vi i stigende grad har sett i Irak. Ikke minst nå som det irakiske folk har gitt uttrykk for hva det ønsker, må det være enda tydeligere at dette vi nå ser, er anslag mot folkets vilje. Jeg er absolutt enig i at det kan være en fare for at konstitusjonen ikke kommer ut slik vi kunne ønske det. Jeg tror imidlertid at det er vanskelig å si hvordan maktforholdene blir, før vi ser resultatet av valget. Det er jo bl.a. flere sjiapartier som har stilt til valg, og utfallet vet vi ennå ikke. Men at det her kommer en konstitusjon som tar vare på alle grupperingene, slik at det blir en reell maktfordeling, tror jeg er uhyre viktig, slik at vi ikke nå får nye problemer i Irak.
Jan Petersen (Høyre), 2005-02-02:
Det å følge den politiske prosessen slik den er trukket opp av Sikkerhetsrådet, er jo det aller beste virkemiddelet for å få fullt irakisk herredømme i eget land, dvs. at de stabiliseringsstyrkene som er der, blir trukket ut. Jo fortere man får den politiske prosessen i gang, jo raskere vil det gå. Det har hele tiden vært hensikten med Regjeringens politikk. Det er derfor vi etter at krigen var over, gikk inn og bistod de irakiske myndigheter bl.a. med de ingeniørtroppene som vi sendte ned, samt den bistanden som jeg redegjorde for i svaret til Thorbjørn Jagland. Problemet her har vært at det særlig fra SVs side har vært liten interesse for denne siden av vår Irak-politikk. Det har stort sett dreid seg om å kommentere amerikansk politikk. Hvis spørsmålet fra Karin Andersen nå innebærer at man er enig i at Regjeringen her har fulgt en riktig løsning, synes jeg SV også er på riktig vei. Men SVs problem har jo vært at man hele tiden har vendt blikket bakover og ikke fremover i Irak-spørsmålet.
Jan Petersen (Høyre), 2005-02-02:
Det er ingen grunn til å reise tvil om at Norge hevder sin suverenitet i nordområdene, og det er heller ingen konkrete eksempler som viser at vi ikke gjør det. Norge har politisk og fysisk en tilstedeværelse i nordområdene som fullt ut ivaretar de interessene vi har. Det er en del utfordringer som ligger i nordområdene som er av en annen karakter enn det Bastesen nå nevner. Vi kommer til å behandle dette i den nordområdemeldingen som vil bli fremlagt for Stortinget denne våren, men jeg tror ikke det er noe grunnlag for å stille spørsmålet på den måten det her ble stilt.
Jan Petersen (Høyre), 2005-02-02:
Jeg tror dette spørsmålet vitner om at det er en viss blanding av begrepene her. Norsk suverenitet er det ingen tvil om at det er i området, ingen reiser tvil om den. Vi er til stede der vi skal være. Og det er Utenriksdepartementet, sammen med Regjeringen som helhet, som har ansvaret for å se til at vi er til stede. Det som ligger bak Bastesens spørsmål, er at norsk suverenitet er utfordret på noen måter her. Det er selvfølgelig ikke tilfellet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-02:
Situasjonen i Irak er vanskelig også etter valget, og det er veldig viktig at det ikke utvikler seg et fundamentalt religiøst styresett i Irak. Et av de beste mottrekkene for å sikre seg mot en slik utvikling vil være at man fjerner symbolet på det som i mange fundamentalistiske kretser oppfattes som det store problemet, nemlig USAs militære tilstedeværelse i Irak. Da kunne det være interessant å spørre utenriksministeren om han deler det synet at det kan styrke de fundamentalistiske, religiøse kreftene at USA er til stede lenge, og om hvordan han vurderer den politiske situasjonen i Irak etter valget. Vurderer han det slik at det nå vil være mulig å trekke USA raskere ut av Irak, og i så fall, når vurderer utenriksministeren dette som mulig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-02-02:
Det er nok slik at gjennomsnittet blir bra, men det er noen som får det verre. Poenget er: Er Regjeringen opptatt av disse? Når finansministeren snakker om å få flere incitamenter for å kunne komme i jobb, består jo det i hovedsak i å kutte i ytelser og velferd for dem som er syke, og for dem som ikke har jobb. Regjeringens politikk til nå har vært at de som har arbeid og høy lønn, får mer, mens det kuttes i ytelser og tilbud for dem som er syke og uten arbeid. Da er spørsmålet det er rimelig å stille til Høyre, slik: Tror Høyre at arbeidsledighet og det at man blir ufør, kommer av at man har for gode ytelser og for god velferd når man er i den situasjonen, eller tror Høyre at det er med dem som har dårlig helse og er uten arbeid, som det er med andre folk, at det å få god hjelp, inspirasjon og mulighet til å kunne greie seg sjøl er den beste hjelpen man kan få?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-02-02:
Jeg har et spørsmål til finansministeren: Høyres leder, Erna Solberg, gav uttrykk for i gårsdagens Tabloid at Sem-erklæringen visstnok skal gjelde for denne regjeringen også etter valget. Da stusser jeg selvfølgelig litt over at Høyre i det hele tatt lager et nytt partiprogram, særlig fordi vi har lest i avisen at Høyre også i neste periode skal gå inn for å redusere bilavgiftene. Men i Sem-erklæringen tar Regjeringen kun til orde for en provenynøytral omlegging av bilavgiftene, noe som selvfølgelig vil bety at det ikke blir en reduksjon i bilavgiftene i det hele tatt. Da blir mitt spørsmål til finansministeren og Høyre-mannen Per-Kristian Foss: Hva vil han gjøre med de skyhøye bilavgiftene etter valget, hvis han får lov til å fortsette som finansminister? Det er av og til litt vanskelig å forstå hva Høyre egentlig mener om bilavgifter, og det kunne jeg godt tenke meg at finansministeren gjorde klart.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-02-02:
Jeg kan vel kanskje minne finansministeren om at Høyres formuleringer er identiske også i inneværende periode, og man slår fast at den norske bilavgiften er blant de høyeste i verden. Ambisjonene om å redusere disse ser ut til å bli betydelig redusert i denne regjeringen. På et spørsmål fra representanten Hagesæter om nødvendigheten av en EU-harmonisering - EU planlegger jo en omlegging og reduksjon av bilavgiftene - svarte finansministeren nærmest avvisende med hensyn til at Norge har et behov for å gjøre tilsvarende reduksjoner. Det kan jo ikke, slik jeg oppfatter det svaret, tolkes annerledes enn at finansministeren ikke har noen ambisjoner verken om å gjennomføre Sem-erklæringen når det gjelder en provenynøytral omlegging av bilavgiftene, eller om å bidra til en reduksjon av bilavgiftene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2005-02-02:
Det er ingen tvil om at denne regjeringen er opptatt av kollektivtrafikk i motsetning til veiinvesteringer, hvor vi ser at etterslepet blir større og større til tross for at bilavgiftene aldri har vært høyere. Samferdselsministeren har tidligere uttalt at tiden for store veiutbygginger er forbi, samtidig som Høyre slår fast i sine programmer at det er behov for å øke veiinvesteringene betydelig. Mitt spørsmål til samferdselsministeren er om det kom noe nytt ut av de siste dagers møter på Sem hva gjelder Regjeringens videre planer for samferdselspolitikken. Er det slik at det er Venstre som har fått gjennomslag også her hva gjelder å ikke satse tilstrekkelig på veiinvesteringer? Eller har Høyre fått en betydelig grad av gjennomslag, noe som selvsagt ville glede et FrP-hjerte?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-02-02:
Det er vanskelig for meg å redegjøre for hva som skjer med Høyres program på landsmøtet i mai, hvis man ber om det. Men det er klart at Høyres program, slik det vedtas, vil ligge til grunn for Høyres deltakelse i fremtidig regjeringssamarbeid. Sem-erklæringens hovedprinsipper vil selvfølgelig fortsatt gjelde for en regjering utgått av de samme partier, men det melder seg nye oppgaver som ikke er omtalt i Sem-erklæringen, og Regjeringen har jo lagt frem en serie stortingsmeldinger med oppgaver som peker fremover. Jeg nevner, siden spørsmålet gjaldt det økonomiske området her, skattemeldingen, som fordrer ytterligere lettelser, særlig i formuesskatt og marginalskatt, for å kunne fjerne delingsmodellen. Vi har også lagt frem andre meldinger som peker på økonomiske utfordringer innenfor særlig skole- og utdanningsområdet. Og så vil tiden vise hvor langt man når på de enkelte områder i løpet av en kommende fireårsperiode. Men det gleder meg jo å høre et spørsmål stilt på en måte som forutsetter at denne regjeringen fortsetter.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-02-02:
Det er to gale premisser i spørsmålet. Det ene er referansen til EU. Det er ikke korrekt at EU planlegger en reduksjon eller en omlegging av bilavgifter. Jeg var så sent som i forrige uke i møte med kommissæren med ansvar for avgifter og skatter. Det EU derimot har påpekt i en sak overfor Danmark, og som kan gi EØS-konsekvenser, er avgifter når det gjelder bruk av bil fra et annet land. Det dreier seg om noe annet enn å gå inn i det generelle avgiftsnivået på biler i et land. Det andre gale premisset er at jeg har utelukket å gjøre noe med bilavgifter. Ut fra et miljøsynspunkt ligger det betydelige utfordringer i å kunne legge om bilavgifter på en måte som virker miljømessig riktig, men som ikke samtidig åpner for juks, for å si det slik, under miljøets navn. Her står vi overfor en del tekniske utfordringer og en del økonomiske utfordringer.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-02-02:
Det er interessante tall representanten nevner, og det gleder meg at Fremskrittspartiet har stemt for alt. I et budsjettforlik i Stortinget har Fremskrittspartiet gått inn for at slike avgifter skal gjelde i Norge i år. Ikke desto mindre setter nybilsalget nye rekorder stadig vekk, så både de med barn og de uten barn får befordret seg selv - og sine barn - i stadig nyere biler. Og hvis vi i tillegg holder fartsgrensen, vil jeg si at dette skjer på en rimelig trygg måte.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-02-02:
Jeg takker for denne veldige interesse for Høyres program, men jeg forstår det slik at vi ikke er helt alene om å sikte mot koalisjoner og samtidig gå til valg på eget program. Det skjønner jeg er blitt en trend etter hvert, og det er ikke så uvanlig i norsk historie. Så vil jo tiden etterpå vise hvilken styrke velgerne gir partiene ved valg. Det er klart at denne regjeringen har forpliktet seg til å gjennomføre en skattereform, hvor det gjenstår iallfall 10 milliarder kr før vi kan oppfylle løftene om omlegging til et mer rettferdig skattesystem med vekt på marginalskattelettelser, delingsmodell og reduksjon i formuesskatten.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-02-02:
Dette spørsmålet la Regjeringen frem for Stortinget i fjorårets budsjettforslag på basis av en ganske omfattende utredning om bilavgifter. Det kom ikke noe konkret forslag fra SV i den anledning, men hvis SV har løst alle de teknologiske utfordringene ved å skille mellom gode og dårlige biler når de kjøpes nye, og sikre at de også forblir slik i sin levetid, vil jeg se med interesse på det. Men noe slikt forslag er ennå ikke lagt frem. Vi har som kjent gitt fullt fritak for både kjøpsavgifter og andre avgifter for elbiler, uten at det - for å si det slik - har blitt noen voldsom omsetning av den grunn. Også andre biler uten utslipp overhodet har fått slike avgiftslettelser, men ikke hybridbiler, der man f.eks. meget lett kan slå om til bruk av vanlig motor med de utslipp som følger av det. Det er et eksempel på vanskelige grenseganger, hvordan en kjøpsavgift, altså en engangsavgift, skal kunne variere med bilens bruk.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-02-02:
Jeg kom et øyeblikk i skade for å tro at det var representanten Stoltenberg som stod på talerstolen, men jeg skjønner at retorikken - til dem som har mest fra før - nå er innøvd som et ledd i felles bestrebelser. De viktigste skattelettelsene av de 23 milliarder kr som Regjeringen har gitt i denne perioden, eller som vi har unnlatt å ta inn slik at de har forblitt enten i bedriftene eller i den enkelte husholdning, er knyttet til arbeidet for å styrke både velferden og vekstevnen i økonomien - begge deler har lyktes. For hver krone som er gitt i skattelettelser, har velferden økt med 2-2,5 kr. Så velferdssatsingen er mye sterkere enn den har vært tidligere, og den er mye sterkere enn satsingen på skatte- og avgiftslettelser. Samtidig viser tallene, som kom så sent som i dag, at denne regjeringen virkelig har lyktes med vekst i sysselsettingen og i økonomien, mer enn noen kunne forvente. De siste sysselsettingstallene viser en ytterligere vekst oppover, og vi har vel knapt nok opplevd et så høyt sysselsettingsnivå som nå. Stadig flere bransjer rapporterer om gode tider, alle piler peker oppover. I så måte har vi lyktes med å stimulere økonomien gjennom en moderat satsing på skatte- og avgiftslettelser. Det vil vi også gjøre i neste periode om vi får fullmakt til det.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-02-02:
Nei, pengene tas ikke fra ingenting. Det er det bare SVs alternative statsbudsjett som opererer med - som Djupedal så illustrerende uttalte i et TV-program nylig: Vårt alternative statsbudsjett er bare en illustrasjon. Slik opererer ikke vi med budsjetter. Regjeringen har som plan å fortsette barnehageutbyggingen. Når barnehageutbyggingen har nådd full behovsdekning, vil også makspris trinn 2 inntre, slik avtalen med Stortingets partier forutsatte. Vi kommer til å fortsette satsingen på helse, på skole og på barnehager - som jeg nevnte - som er viktige velferdssatsinger, og som kombineres med skattelettelser. Vi har vist at det er mulig å bruke skattelettelse som et bidrag til økonomisk vekst, og da blir - for å bruke et litt enkelt bilde - kaka større, det blir mer å dele og mer også på velferdsområdene.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-02-02:
Utrykket «i det blå» likte jeg i og for seg godt. Begge spørsmål er besvart tidligere. Skattemeldingen fra Regjeringen har konkretisert seg til vel 10 milliarder kr i forhold til å oppfylle det skattereformen krever. Så vil selvfølgelig en regjerings politikk etter valget, en regjering basert på de tre nåværende partier, være avhengig av styrkeforholdet mellom partiene med tanke på hvor langt man kommer i ytterligere skatte- og avgiftslettelser. Men jeg synes denne voldsomme interessen for skattelettelser fra SVs side er interessant. Uansett vil SV gå imot alt som foreslås, og samtidig foreslå en del skatteskjerpelser. Det blir i særlig grad nødvendig for SV når den viktigste inndekningen på det alternative budsjettet, kuttet i kontantstøtten, er falt bort. Det skal bli interessant å se hva det skal erstattes med i fremtidige alternative budsjetter - eller illustrasjoner.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-02-02:
Det er ikke en naturlig oppgave for Finansdepartementet å foreta noen beregninger av de ulike partiers programmer. Vi har ikke gjort det av det som kommer som lekkasjer fra Arbeiderpartiets program, heller ikke av det som kom i dag, om voldsomme satsinger på gassteknologi utover det Regjeringen har gjort. Men jeg håper det blir rom for betydelig større velferdssatsinger enn bare de midler som Arbeiderpartiet vil ha ved å gå imot Regjeringens forslag til skattelettelser. Denne perioden vi har lagt bak oss, har vist at det er mulig å kombinere betydelige skattelettelser med enda større velferdssatsinger. Det akter vi å fortsette med.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2005-02-02:
Dette resonnementet inneholder mye riktig, men det mangler ett viktig element, kanskje det viktigste: Doseringen av skattelettelser og satsing på utgiftssiden på statsbudsjettet må avbalanseres i forhold til en handlingsregel som er viktig for å kunne gi grunnlag for lettelser i pengepolitikken. For en vanlig familie i dag har det jo betydd kolossalt mye at vi har fått renta ned, og at næringslivet har en kronekurs som det er mulig å leve med. Det er et viktig element. Bruker man for mye, lover man for mye, doserer man for sterkt, så får man ikke denne virkningen. Det har vi fått, i motsetning til en del andre land som ikke har lyktes med dette - verken i å få kronekursen, eller valutakursen, dempet, inflasjonen ned eller, og ikke minst, arbeidsledigheten ned og sysselsettingen opp. Så det er viktig med balansepunkter i økonomien, ikke bare å dosere etter hjertet eller etter partiprogram.