Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-04-08:
Flere av de lovframlegg som Odelstinget er invitert til å behandle i dag, handler i stor grad om menneskers frihet. Jeg må si at det er noe underlig å høre argumentene mot røykelovgivningen og for så vidt også mot de bestemmelser som er i alkohollovgivningen, særlig framført fra Fremskrittspartiet i denne sal, under dekke av spørsmålet om frihet og tvang. Det kan jo ikke være sånn, heller ikke for Fremskrittspartiet, at enhver lov som kommer fra denne sal, skulle innebære at man på mange måter urettmessig tvinger noe nedover nordmenns hoder. Frihetsbegrepet blir jo helt tomt hvis vi ikke klarer å fylle det med nettopp det å ta vare på dem som har problemer, kanskje langt utover flertallet av oss, både når de besøker et røykfylt serveringssted og når de jobber på et røykfylt serveringssted. Sånn sett har liberalister som Adam Smith og andre trukket klare grenser for friheten for enkeltindividet nettopp i de tilfeller som Stortinget er invitert til å behandle i dag. Det jeg ønsker å kommentere når det gjelder de vedtak Odelstinget nå skal gjøre, er endringene i forhold til en effektiv sanksjonering i forbindelse med reklameforbudet for tobakk og alkohol. Det er et forslag Arbeiderpartiet hilser velkommen. Slike regler, og det gjelder for så vidt også bestemmelsene om røykeforbud, er nærmest verdiløse hvis vi ikke klarer å håndheve dem effektivt. Spørsmålet om alkoholreklameforbud og tobakksreklameforbud er særdeles viktig. For det første vet vi at det særlig er et press mot alkoholreklameforbudet. Jeg tror at i seg sjøl vil det være viktig for Norge som nasjon å vise at vi kan håndheve forbudet effektivt. Et tomt alkoholreklameforbud har ingen verdi verken overfor egen befolkning eller i eventuelle internasjonale organer som skulle ha noe å si overfor oss. Alkoholreklameforbudet og tobakksreklameforbudet er dessuten kanskje noen av de viktigste holdningsskapende tiltakene vi har i forhold til kampen mot bruk av både alkohol og tobakk. I så måte er fraværet av alkohol- og tobakksreklame langt mer verdt enn mange av de holdningskampanjene som kjøres på begge felt. Derfor er det veldig bra at man nå sikrer at man får en effektiv sanksjonering i forhold til dem som bryter alkohol- og tobakksreklameforbudet. Jeg stusser noe over at Fremskrittspartiet også på dette feltet ikke er med flertallet i denne sal, nettopp fordi Fremskrittspartiet ved enhver anledning fokuserer veldig sterkt på at når både mennesker og institusjoner bryter regler og lover, skal det reageres raskt, effektivt og helst strengt. Dette gjøres det unntak for. Når det dreier seg om pengeinteressene, næringsinteressene og i dette tilfellet de som tjener penger på salg av tobakk og alkohol, bakker Fremskrittspartiet ut. Det er trist. Heldigvis gjør flertallet det motsatte. Den muligheten man nå får til å reagere mot brudd på både alkohol- og tobakksreklameforbudet, er derfor særlig viktig. Det er mitt håp at myndighetene, departementet og direktoratet, klarer å ta i bruk den nye hjemmelen, særlig i forhold til tvangsmulkt, overfor dem som bryter alkoholreklameforbudet. I lang tid har vi sett at både anmeldelser og andre reaksjoner i forbindelse med alkoholreklameforbudet nærmest ikke har medført noen reaksjon. Det er beklagelig. En slik uthuling er i seg sjøl uheldig. Derfor er det grunn til å hilse velkommen den muligheten man nå får nettopp til en fleksibel og etter mitt skjønn også prosessuelt billig og ubyråkratisk ordning. Jeg er viss på at det også vil være det eneste som har effekt i forhold til dem som bryter alkoholreklame- og tobakksreklameforbudet, eller som har intensjoner om å gjøre det, ved at man får en mulighet til å ilegge en slik tvangsmulkt. Det er grunn til å spørre om hvorfor Fremskrittspartiet nettopp overfor et slikt fenomen velger å ha en myk linje, både kriminalpolitisk og lovmessig.