Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Jeg registrerer at komiteens flertall ikke støtter forslagene. Når det gjelder forslagets punkt 1, om at Regjeringen i forbindelse med nordsjødykkersaken skal avstå fra å påberope seg foreldelse, hører det konkrete sakskomplekset inn under arbeids- og inkluderingsministeren. Jeg har derfor innhentet synspunkter fra ham. På bakgrunn av dette vil jeg innledningsvis understreke at Regjeringen har utlevert store mengder dokumenter til dykkerne og deres representanter. Ingen dokumenter er hemmeligstemplet for 60 eller 80 år. Innsynsbegjæringer er blitt behandlet etter reglene i offentlighets- og forvaltningsloven, og de få dokumenter som er holdt tilbake, er taushetsbelagt og inneholder hovedsakelig opplysninger om enkeltpersoners psykiske eller fysiske helse. Staten signaliserte i St.meld. nr. 47 for 2002-2003, Gransking av pionerdykkernes forhold i Nordsjøen, at man ikke kunne se bort fra at enkelte dykkere kunne vinne fram med erstatningssøksmål mot staten. Spørsmålet om foreldelse ble berørt i samme melding. Det sies i denne forbindelse at departementet antar at det ved et eventuelt erstatningssøksmål fra dykkerne ikke vil være aktuelt for staten å påberope seg foreldelse. Komiteen har gjentatt det samme i Innst. S. nr. 137 for 2003-2004. Det er derfor ikke aktuelt for staten å påberope seg foreldelse dersom det gjenstår prinsipielle spørsmål som ikke har fått sin rettslige avklaring. Det samme vil gjelde for saksøkere som på grunnlag av juridiske og faktiske anførsler har en mulighet til å nå fram med sin sak. Det er imidlertid ikke ønskelig å frafalle muligheten til å gjøre foreldelse gjeldende mot krav som åpenbart ikke vil føre fram. Av hensyn til slike søksmål anses det iallfall på det nåværende tidspunkt som hensiktsmessig at staten beholder muligheten til å gjøre foreldelse gjeldende. Når det gjelder forslagets punkt 2, om en endring av foreldelsesloven § 9, er jeg glad for at komiteens flertall mener at det ikke er grunnlag for noen slik endring. Jeg vil først si kort noe om hvorfor vi har foreldelsesregler. Forslagsstillerne synes å mene at formålet med foreldelsesloven er å hindre at «pengekrav eksisterer i urimelig lang tid». Det synes jeg blir for enkelt. Et viktig hensyn bak reglene om foreldelse av erstatningskrav er jo nettopp at den som er blitt skadet, bør oppfordres til å fremme sitt krav innen rimelig tid etter at skaden er konstatert. Det er særlig to grunner til det, som faktisk også tjener den som er berettiget kravet. Det første er jo bevishensynet. Å finne ut hva som har skjedd, kan bli vanskeligere etter som årene går. Det rammer også den som har krav på erstatning. Bevis vil etter hvert bli svekket eller gå tapt, f.eks. fordi dokumenter er blitt borte, eller fordi personer ikke lenger er i live. Det andre hensynet er innrettelseshensynet. Den som påstås å være ansvarlig, vil etter hvert innrette seg på at det ikke foreligger grunnlag for erstatningsansvar, bl.a. hvis det mulige kravet ikke er kjent, eller hvis det kunne framstå som tvilsomt om det kunne foreligge et krav. Disse hensynene gjør seg gjeldende også for erstatningskrav mot det offentlige, selvfølgelig. Jeg mener at dagens foreldelsesregler for erstatningskrav er rimelige, og har vanskelig for å se at det er behov for andre regler. De hensyn som forslagsstillerne synes å være opptatt av, er etter mitt syn allerede godt ivaretatt gjennom reglene i foreldelsesloven, bl.a. § 9. Jeg viser her til det jeg har sagt i brev av 16. februar 2007 til komiteen, som er tatt inn som vedlegg i innstillingen. Eventuelle uheldige utslag av foreldelsesreglene i konkrete enkeltsaker kan avbøtes på andre måter enn ved lovendring. Billighetserstatning og frafallelse av foreldelsesinnsigelsen er to instrumenter som absolutt er aktuelle i de sakene som jeg er gjort kjent med, bl.a. gjennom denne debatten. Så til det konkrete forslaget. Dette er etter mitt syn uklart og uhensiktsmessig, og jeg viser her til det jeg har sagt i brevet til komiteen om dette.