Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2011-04-27:
Jeg har lyttet til denne interpellasjonsdebatten med stor interesse, og jeg mener det veldig politisk genuint når jeg sier at det burde kanskje vært notert som en merkedag at Høyre finner grunn til å reise en interpellasjon om Arbeidstilsynet. Det synes jeg er veldig bra. Det er bra at representanten Røe Isaksen så tydelig gir uttrykk for at også Høyre nå ser betydningen av et godt og sterkt arbeidstilsyn i Norge. Hvordan dette eventuelt skulle komme til å utvikle seg under et annet flertall i denne salen, skal vi vel kanskje ikke bruke mye tid til å spekulere på i dag, men jeg konstaterer jo at representanten for Fremskrittspartiet har et helt annet syn på Arbeidstilsynet enn det som Røe Isaksen tydelig ga uttrykk for i sitt første innlegg. Det som er å si i Stortinget om Arbeidstilsynet og norsk arbeidsliv, er, som flere har vært inne på, at i sum er det veldig vellykket. Vi har skapt et arbeidsliv som er bra for norske arbeidstakere i all hovedsak, men det som jeg merker meg at høyresiden aldri er villig til å ta inn over seg, som det nettopp ble sagt fra representanten Gullvågs side, er at dette også er forutsetningen for det produktive arbeidsliv. At ikke det blir erkjent fullt ut, er for meg en stor gåte. Jeg skulle ønske i alle fall at representanten som har interpellasjonen her i dag, kunne komme inn på dette i sitt sluttinnlegg fordi disse tingene henger sammen. Når det nå ser ut som om vi etter denne interpellasjonen kan konstatere at det er en enighet over hovedskillet i norsk politikk om behovet for et sterkt norsk arbeidstilsyn, så er jo den tingen et stykke på plass – altså med det forbeholdet som knytter seg til Fremskrittspartiet, som jeg tror vi skal kunne greie å parkere i framtiden på det området. Så gjelder det jo dette andre – flere av talerne har vært inne på det – og jeg tar ordet for å si at jeg synes interpellanten faktisk bør komme inn på dette spørsmålet nå på slutten, for det er ikke nok med tilsynet. Jeg skal ikke beskylde representanten for å bruke dette instituttet til å drive tåkelegging, men jeg vil gjerne vite hvorfor de stemmer imot alle de lovformuleringer som styrker Arbeidstilsynets muligheter til å gjøre en god jobb. Det er det som er bristen i hele logikken til høyresiden i dette spørsmålet, som andre også har vært inne på. Vi kan bare ta det som det borgerlige flertallet prøvde før 2005; nå er det litt lenge siden, men det er allikevel relevant. Hadde det blitt vedtatt, hadde det i stort – jeg understreker i stort – vært slik at det som foregikk på sykehjemmene i Oslo i Adecco-regi, vært i nærheten av lovlig. Det hadde vært i nærheten av lovlig. Da hadde det ikke hjulpet om Arbeidstilsynet hadde kommet, for da hadde man hatt lov til å jobbe så lenge – i nærheten av det. Det er jo det som er det store paradoks. Vi må ha et lovverk som gir grunnlag for et skikkelig arbeidstilsyn som har muligheter til å gripe inn. Det er her høyresiden svikter, i byggingen av et trygt og ordentlig norsk arbeidsliv. Og det er det som er beklagelig, særlig også tatt i betraktning det forbeholdet som de har, nemlig at næringslivet skal tjene pengene sine. De som representerer de store liberalistene i denne salen, Fremskrittspartiet, ser glatt forbi det, og later som om de, hvis de kan gå over på det de kaller et mer moderne og dynamisk arbeidsliv, skal kunne få til bedre verdiskaping også for arbeidsgiverne. Det er en illusjon. I hele Europa ser vi nå hvordan arbeidslivet og arbeidsgiverne går bort fra den tenkningen. Det er ikke vi som står for disse reguleringene, som er gammeldagse, det er faktisk vi som er moderne. Vi er moderne på vegne av arbeidstakerne, men vi er framfor alt også moderne på vegne av norsk arbeidsliv og norsk verdiskaping. Det er det som er den sosialdemokratiske helhetstenkningen som man systematisk forsøker å karakterisere som umoderne, og det er det som er det gale.