Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-06-08:
Det er fare for å virke arrogant når jeg nok en gang slår fast at dette er en kjekk sak å behandle – det er virkelig en stor dag i arbeidet for å bekjempe vold mot barn. Jeg vil takke komiteen, saksordføreren og statsråden for det arbeidet som her er gjort. Det har vært en offensiv linje hele veien. Jeg har tatt opp saken tidligere, i spørretimen. Statsråden har vært positiv og offensiv, samarbeidspartiene har vært offensive, og Arbeiderpartiet har vært veldig offensivt. Det vedtaket vi fatter i dag, er utrolig bra, og det mange som skal ha æren for det. Det er iallfall utrolig viktig, for det vil bidra til å styrke kampen, sånn at vi kan bekjempe vold mot barn. Som vi skriver i representantforslaget, i 2006 var det 81 anmeldelser knyttet til vold mot barn. I fjor var det ca. 2 000. Det er en utrolig økning og en positiv økning, i den forstand at dette er saker som før ikke ble anmeldt, men som nå kommer ut av mørket og kommer fram. Dette viser også litt av mengden. Tall fra NKVTS viser at ca. 5 pst. av befolkninga har vært utsatt for alvorlig vold fra sine foresatte i løpet av oppveksten. Det sier litt om omfanget og alvorlighetsgraden. Vi vet også at mange av dem som blir utsatt for vold og overgrep, blir overgripere eller voldsutøvere når de blir voksne. Når vi sier at en god barndom varer livet ut, er det derfor egentlig en riktigere beskrivelse at en god barndom går i generasjoner. Den kan iallfall gjøre det. Istedenfor at en blir voldsutøver og lar det gå ut over ens egne barn, kan en god barndom sikre at ens egne unger igjen får det bra. Vi som politikere plikter å gripe inn når heimen, som skal være det tryggeste for et barn, oppleves som kanskje det farligste stedet å være. Jeg vil understreke at det foreligger gode planer. Det foreligger en god tiltaksplan fra regjeringa, som flere har vist til. Dette representantforslaget utfyller denne saken. Det er her åtte gode romertallsforslag. I likhet med andre vil jeg konsentrere meg om I, som er det desidert viktigste, nemlig en opptrappingsplan for å bekjempe vold mot barn. Vi er alle enige om at det trengs et løft. Vi er alle enige om at vi skulle ha kommet opp på dette nivået, men tiltaksplaner er ikke nødvendigvis fylt med penger. Nå sier vi at vi ønsker å kopiere det som skjedde med opptrappingsplanen for psykisk helse – som varte fra 1999 til 2008 – som var en suksess. Der ble en enig om å investere 6,3 mrd. kr. En var enig om at reelt skulle driftskostnadene være 4,6 mrd. kr høyere når planen var til ende. Dette er noe vi ønsker å kopiere, at det skal vare over lang tid. Dette skal være en tverrfaglig plan, en skal ta i bruk alle ledd i tiltakskjeden. Det skal være en langsiktig plan, og det skal være øremerkede midler. Det siste er noe av det som gjorde at planen for psykisk helse var vellykket. Dette betyr at en skal styrke forebygginga, som vi alle vet er viktig, og som vi alle er enige om er viktigst, men som er krevende å prioritere i budsjett etter budsjett. Derfor er øremerking viktig. Dette betyr helse, helsesøstre. Det betyr kompetanse i helsevesenet, som mange har vært inne på. Det betyr kompetanse i barnevernet. Det betyr kompetanse i barnehage og skole, nok hender – nok personer som har den kompetansen som trengs for å avdekke hva som skjer. Vi har alle hørt historiene om f.eks. hvordan det er på barnehusene, hvordan en kan avdekke at et blåmerke er noe mer enn bare at en har ramlet. Det skal også være fokusering på etterforskning og oppfølging av barn. Det kan bety mer penger til barnehusene, til politiet og til ulike tiltak – som flere har vært inne på – for hvordan en på en bedre måte kan følge opp unger som har vært utsatt for vold og overgrep. Jeg kan si nå – til trøst for justisministeren – at Kristelig Folkeparti kommer til å prioritere dette i sine budsjetter. Vi skal hjelpe til med å løfte budsjettene, for dette er noe vi har prioritert hvert eneste år – sammen med regjeringspartiene og Venstre – og vi kommer til å gjøre det videre. Jeg skulle gjerne sagt mer, men vil bare peke på et av de andre forslagene til vedtak, nemlig obligatorisk dødsstedsundersøkelse. Det er et viktig forslag, sånn vi ser det. Vi vet at det er noen utfordringer med det. Derfor er jeg spent på oppfølginga videre fra departementet. Vi ønsker å være i dialog om hvordan dette kan gjennomføres. Så ble jeg utfordret av representanten Vågslid på hvorfor vi ikke fremmer – og stemmer for – Kristelig Folkepartis egne forslag. Det er først og fremst fordi I er viktigst. Som representanten Leirstein sa, er dette et slags forlik som vi har inngått med regjeringspartiene for å få gjennomslag. Men det er også fordi mange av forslagene er ivaretatt, f.eks. i oppdragsbrevet fra Helse- og omsorgsdepartementet. Noe er ivaretatt i saken om avhør, som kommer på onsdag, og noe er f.eks. ivaretatt ved at vi får en utredning av en minimumsnorm, istedenfor å få nedstemt et forslag om at vi vil ha en slik norm.