Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-03-29:
Innstillingen avdekker at det er to grunnleggende syn på Kirkens rolle som kolliderer i denne saken. Det kommer til uttrykk i de to forslagene som går på en utredning av Kirkens økonomi. Den ene siden ønsker en sentralistisk statlig finansiert kirke med røtter i embetsmannkirken og et sterkt presteskap. Dette synet er preget av mistillit, både til den lokale kirke og til det lokale folkestyret. Det er også preget av en sterk tillit til det statlige byråkratiet og til Stortingets vilje til å ta det økonomiske ansvar. Jeg vil anta at i andre saker som gjelder Kirkens indre liv, vil de som står for dette synet frabe seg Stortingets, departementets og byråkratiets innflytelse. På den andre siden har vi de, og der står SV, som tror på den lokale kirke – en lokal kirke som har sin oppgave ute i den enkelte menighet. Det aller meste av Kirkens aktivitet har sin basis i det arbeidet som den enkelte menighet gjør, og det engasjement som utøves i menigheten. Kirken kan bare overleve i den grad den klarer å ta folks liv på alvor, gå inn i folks hverdag og være der ute. Kirken er ikke avhengig av hvor store statlige overføringer den får. For Kirken vil det være viktig at Kirkens enkelte medlemmer ser sammenhengen mellom det arbeidet som gjøres, og det ansvaret medlemmene har som del av en kommune. Altså må fellesskapets ansvar for den kirkelige økonomi legges til kommunene. Kampen om hvor mye av fellesskapets penger som skal brukes på Kirken, må tas lokalt. Det er der folk ser sammenhengen mellom det arbeidet som gjøres, og behovet for penger. Det er der en skal prioritere mellom de ulike oppgavene. Det er det lokale folkestyret som skal avveie de ulike interessene mot hverandre. Kommunalisering av Kirkens økonomi er også en interessekamp om hvem som har makt i Kirken. Dette er en kamp om det er den lokale menighet eller det sentrale kirkelige byråkratiet og det statlige byråkratiet som skal ha makten. Kommunalisering av økonomien og økt makt til den lokale menighet og til fellesrådene vil bli til en vitalisering av folkekirken. Dette vil forhåpentligvis føre til økt ansvar og deltakelse ved menighetsrådsvalgene. Vi bør og vi må klare å komme opp på nivå med de andre nordiske landene, som f.eks. Danmark. Det betyr at valgdeltakelsen må opp fra 1–2 pst. til 10–15 pst. Dette er nødvendig om Kirken skal få bort stempelet som en interesseorganisasjon for spesielle grupper. En demokratisering av Kirken ved at flere tar del og at det økonomiske ansvaret legges lokalt, må gå hånd i hånd. Det betyr at den lokale kirke ved fellesrådene også må ha det samlede ansvaret for alle typer stillinger. Det er fellesrådene, som kjenner menighetene i sin kommune, som må kunne prioritere mellom ulike stillingskategorier. Om en skal ansette en prest eller en ungdomsarbeider, bør være opp til de som har ansvaret for aktiviteten i menigheten. I dag er dette delt. Det er Stortinget og departementet som har ansvaret for ansettelse av prester, mens når det gjelder de fleste andre stillinger, er det den lokale menigheten eller fellesrådene som har ansvaret. For noen få diakonstillinger er det et delt ansvar mellom staten og den lokale menighet. Målet må være å flytte alt ansvar for tilsettinger og prioriteringer ned til menigheten og til fellesrådene. I første omgang må alle øremerkede midler inn i rammetilskuddene, og fordelingen må overlates til kommunen. For vi vet av rapporter vi har fått fra Riksrevisjonen, at øremerking er en dårlig måte å styre aktivitet på. Flertallet åpner for å ta ut større avkastning av fondet ved at verdistigningen på verdipapirene også kan brukes til kirkelig aktivitet. I forhold til dagens praksis er dette en forholdsvis liten endring. Noe av avkastningen skal gå til restaurering av gamle kirker. Jeg er også glad for at SV har få støtte til å omgjøre Kirkeforskning til en vanlig stiftelse som skal få grunnbevilgning på linje med andre forskningsstiftelser. I dag blir Kirkeforskning finansiert av Kirkerådet, i hovedsak av den bevilgning som de får. Det er der de får sin grunnbevilgning. Jeg tar opp vårt forslag, der vi ber om en utredning om en enhetlig kirkelig økonomi.