Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2015-05-05:
Noen grunnleggende ferdigheter er nødvendige forutsetninger for læring og utvikling i både skole og samfunnsliv. Vi har definert hvilke ferdigheter som er spesielt viktige, gjennom læreplanen Kunnskapsløftet. Det er å kunne lese, regne, uttrykke seg muntlig og skriftlig og bruke digitale verktøy. Disse står side om side. Noen av dem er kanskje mer tradisjonelt «skolske» enn andre. Det er f.eks. udiskutabelt at skolen skal drive med tradisjonell lese- og skriveopplæring. Det er en selvfølge. Men å kunne bruke digitale verktøy er litt mer diffust og oftere gjenstand for debatt: Hvor mye, til hvilken bruk, og i stedet for hva? Kunnskapsministeren bidro i debatten med utsagnet om at det har «vore ein stor og litt naiv politisk entusiasme for IKT i norsk skule dei seinaste tiåra». Jeg heier på entusiasme, særlig når vi snakker om skole, og spesielt når vi snakker om noe som er løftet fram som et overordnet fokusområde: en grunnleggende ferdighet. Men at entusiasmen er naiv, er jeg ikke helt enig i – til det er den kritiske oppmerksomheten for stor. Riktignok har man prøvd og feilet på noe så nytt som IKT i skolen faktisk er, i hvert fall hvis man ser det i forhold til tradisjonell leseopplæring – kanskje også når vi snakker om investeringer i utstyr. Det er en overgang å bytte ut LØKO-brettet med de digitale Leseland-bøkene, versjon 2.0, men kanskje ikke først og fremst for elevene. Det viser ICILS-undersøkelsen fra 2013, som tester elevers digitale ferdigheter i 18 land. Der befinner Norge seg i toppsjiktet i undersøkelsen, med positivt fortegn. Litt annerledes er det for lærerne, og her må vi ikke være naive. Dette er jo også noe av kjernen i interpellasjonen. Undersøkelser viser at lærerne synes at lærerutdanningenes opplæring i bruk av IKT i undervisningssammenheng ikke har vært særlig god. Likevel vet vi at mange lærere vurderer seg som generelt godt IKT-kompetente, men variasjonene er store. Og er dette egentlig tilstrekkelig? Lærerne selv mener at de trenger mer. Mange av oss er generelt ganske greit IKT-kompetente, men når det kommer til bruk av IKT innenfor et spesielt felt, tror jeg vi har en vei å gå noen og enhver. Jeg tror f.eks. jeg hadde mestret dårlig å håndtere programvaren for utbetaling av lønn her på Stortinget. Det kunne fått spennende konsekvenser. Og som representanten Tveiten Benestad var inne på: Én ting er å åpne et tekstbehandlingsprogram på pc-en og be elevene skrive en tekst, noe annet er å bruke IKT riktig i lesetrening, tilpasset opplæring og for elever med dysleksi. Lærerne skal altså ha god generell IKT-kompetanse for å forberede elevene på en moderne og digital verden, men lærerne skal i tillegg ha en god spesifikk kompetanse i bruk av IKT som fagovergripende læringsverktøy og hjelpemiddel i skolen. Det holder ikke at noen av lærerne er generelt IKT-kompetente – alle må være spesielt IKT-kompetente. Det var derfor vi i budsjettet i fjor foreslo at det skulle satses mer på IKT-kompetanse for lærere og lærerstudenter. Alle de andre grunnleggende ferdighetene er prioritert og løftet fram i etter- og videreutdanningsløftet, og vi mente at det i den sammenheng var nødvendig også å løfte fram lærernes IKT-kompetanse. Men det fikk vi dessverre ikke flertall for. Vi mener selvsagt at også dette må være en viktig del av lærerutdanningen, og vi forutsetter at regjeringen fokuserer sterkt på dette i utformingen av ny lærerutdanning. Statsråden avsluttet sitt innlegg med å si at det er grunn til å håpe at lærerutdanningene blir bedre på IKT. Jeg er redd for at å håpe ikke er nok – jeg mener vi må sørge for at de blir bedre.