trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Strekningen Øye–Borlaug inngår i stamvegruten E16 Sandvika–Bergen. I St.meld. nr. 24 for 2003-2004, Nasjonal transportplan 2006-2015, blir det lagt opp til at en vesentlig del av rammen til ruten i perioden 2006-2009 vil gå til strekningene Borlaug–Voldum i Sogn og Fjordane og Wøyen–Bjørum i Akershus. Etter åpningen av Voldum–Seltun i Lærdal, som var prioritert i Nasjonal transportplan for perioden 2002-2011, framstår strekningen Borlaug–Voldum som en flaskehals både for den trafikken som fortsetter over Fillefjell på E16, og for den som velger rv. 52 gjennom Hemsedal. Prioriteringene i Nasjonal transportplan og i de årlige budsjettene er blitt akseptert av Stortinget, og det er lokalpolitisk tilslutning til prioriteringen av disse strekningene. I budsjettproposisjonen for 2003 orienterte Samferdselsdepartementet om opplegget for planarbeidet på strekningen mellom Borlaug i Sogn og Fjordane og Øye i Oppland. Gjennom planarbeidet fastsettes rammene for de tiltak som skal gjennomføres. Konsekvensutredningen for strekningen fra Borlaug til fylkesgrensen mot Oppland er nylig godkjent. For strekningen i Oppland er konsekvensutredningen til sluttbehandling i Vegdirektoratet. Det er utarbeidet forslag til kommunedelplaner etter plan- og bygningsloven parallelt med konsekvensutredningene. Ved behandlingen av St.meld. nr. 24 for 2003-2004 økte Stortinget rammen til stamvegruten E16 Sandvika–Bergen med 250 mill. kr for tiårsperioden, hvorav 100 mill. kr til strekningen Øye–Borlaug. Jeg forutsetter at Stortingets rammeøkning til denne strekningen følges opp i Statens vegvesens arbeid med handlingsprogrammet for investeringer på stamvegnettet for perioden 2006-2015. Hovedtrekkene i handlingsprogrammet vil bli lagt fram for Stortinget i budsjettproposisjonen for 2006. Stortinget bevilget 5 mill. kr til mindre utbedringstiltak på strekningen Øye–Borlaug i 2003 og 9 mill. kr i 2005.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Det er rimelig stor enighet om at det ligger en flaskehals igjen her som det er viktig å få gjort noe med. Denne prioriteres høyt av Regjeringen. Når det gjelder garantier for økonomiske midler framover, ber jeg om forståelse for at det ikke er sånt som vi presenterer i en spørretime som sådan, men vi kommer tilbake til det i de årlige budsjettene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Jeg er opptatt av at alle veger bør ha en standard som er i henhold til de trafikkmengdene som går, og den type trafikk som går. Det ligger i bunnen for vårt arbeid på vegsiden generelt. Det ligger kontinuerlig i vårt arbeid og spesielt i forbindelse med Nasjonal transportplan og oppfølgingen av den. Så uten at jeg skal kommentere de enkelte fjellovergangene, vil jeg understreke at det som blir påpekt her, er viktige problemstillinger som vi tar med oss – og som vi må ta med oss – i vårt arbeid.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Vernepliktige må kunne forvente at tjenesten både er spennende og lærerik, og at den har et forutsigbart sluttpunkt. Normal tjenestetid er tolv måneder. Stortinget gir årlig hjemmel for en ordning med forkortet tjenestetid på inntil fire uker. Dette ble gjort senest i Budsjett-innst. S. nr. 7 for 2004-2005, jf. St.prp. nr. 1 for 2004-2005. Stortinget har på samme måte gitt hjemmel til å imøtekomme søknad fra den enkelte soldat om inntil seks uker såkalt førtidsdimittering på grunn av arbeid og utdanning, så lenge dette ikke går ut over beredskap eller soldatutdanning. Forsvarssjefen vil benytte seg av ordningen med inntil fire ukers forkortet tjenestetid der hvor hans behov for innsparinger og forbedringer av rutiner og systemer for økonomistyring tilsier dette. Som kjent har forsvarssjefen nylig iverksatt tiltak for å tilpasse Forsvarets aktivitet i 2005 til Stortingets vedtatte budsjettrammer. For de vernepliktige som ble innkalt til tjeneste i Hæren i august 2004, vil dette medføre en forkortet tjenestetid med inntil fire uker. Vernepliktige i Hæren skal likevel få en tilfredsstillende soldatutdanning også i år. Dette skjer ved at man har forsert utdanningsprogrammet og vektlagt enkeltmannsutdanningen. På den måten vil mannskapene være fullt ut tjenestedyktige i internasjonale operasjoner. La meg få understreke at verken forkortet tjenestetid eller førtidsdimittering påvirker retten til arbeidsledighetstrygd. Dimitterte får også tre skolepoeng i forbindelse med opptak på universiteter og høgskoler, og de vil få utbetalt uavkortet dimisjonsgodtgjørelse, som nå er på 15 000 kr. Statusheving for de vernepliktige har høy prioritet. Det viktigste er at tjenesten skal oppfattes som utfordrende og meningsfull for den enkelte. Vi viderefører arbeidet med studiepoeng og en opptrapping av dimisjonsgodtgjørelsen i denne planperioden. Entydig, rettidig og etterrettelig informasjon om verneplikten vil også være en viktig del av dette arbeidet. Jeg vil derfor se nærmere på informasjonsrutinene og drøfte dette med de vernepliktige. Verneplikten er – og vil fortsatt være – en bærebjelke i det norske forsvaret. Derfor er det også med stor glede jeg registrerer at de vernepliktige er blitt mer fornøyd med tjenesten de senere årene.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Jeg redegjorde i mitt svar for hvilken anledning man har til å innkorte tjenestetiden. De vernepliktige kalles inn til tjeneste i tolv måneder. Hvis de ønsker å være inne i tolv måneder, har de krav på det. Da må dette tas opp med den nærmeste overordnede. Så for dem som ønsker dette, ligger den muligheten der i dag.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Som jeg sa i mitt svar, endrer ikke forkortet tjenestetid eller førtidsdimittering forholdet når det gjelder skolepoeng eller dimisjonsgodtgjørelse, og påvirker heller ikke muligheten til arbeidsledighetstrygd. Det er viktig med en slik forutsigbarhet. Det betyr at de vernepliktige, slik jeg ser det, blir godt ivaretatt, og de som ønsker å være inne de tolv månedene de opprinnelig skulle, har muligheten til det hvis de ønsker det. Slik er det i dag, og slik vil det være.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Jeg er glad for at det i dag – på Stillhetens dag – blir stilt spørsmål knyttet til støyforurensning fra økt bruk av motorkjøretøy i utmark. Antallet snøscootere har økt betydelig de siste årene, og det er grunn til å tro at dette har sammenheng med en liberal praktisering av motorferdselsloven i kommunene. Statistisk sentralbyrås tall for 2004 viser at kommunene innvilger 89 pst. av søknadene om dispensasjon etter motorferdselsloven. Etter gjeldende regelverk er det den enkelte kommune som kan gi tillatelse til bruk av snøscooter for hytteeier for transport av bagasje og utstyr mellom bilveg og hytte når hytta ligger minst 2,5 kilometer fra brøytet bilveg. Tillatelse skal bare gis når det ikke er mulighet for leiekjøring. Dette vilkåret ble satt for å redusere kjøringen og for å gi fastboende et ekstra næringsgrunnlag. I kommuner med leiekjøring vil ordningen forenkle kommunens saksbehandling og kontroll. Det er viktig at kommuner som har leiekjøring, viser til dette når det søkes om tillatelse til transport. Særlig er dette aktuelt når det gjelder transport til hytter. Ifølge Nationen 12. april i år går distriktene glipp av millioninntekter ved å tillate private hytteeiere å kjøre egen snøscooter til hytta framfor å benytte seg av leiekjøring utført av en fastboende. Det er derfor i kommunenes egen interesse å håndheve motorferdselsregelverket. Ved å satse på leiekjøring framfor å gi tillatelse til enhver som søker, vil kommunene ikke bare øke omsetningen i distriktet, men også bidra til å holde antallet snøscootere nede. Ved felles innsats håper jeg at vi også i framtiden kan nyte stillhet og ro i fjellet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
I forhold til de utfordringene vi har når det gjelder snøscootere, er det, slik jeg ser det, kommunene som er nærmest til å vurdere dette. Derfor mener jeg det er riktig og viktig at kommunene har myndighet her. Både som Venstre-menneske og som medlem av denne regjeringen er jeg opptatt av at staten ikke skal ha all myndighet, og spesielt ikke der kommunene har flere gevinster med selv å ha råderetten. Så for meg er det viktig at kommunene har denne råderetten. Når man både kan se et inntektspotensial for dem som bor i kommunen, og har gevinsten med nettopp stillheten og roen i utmarka, mener jeg det er riktig at ansvaret ligger hos kommunen. Men jeg ser at det ligger en stor utfordring her, slik som det er i dag.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-04-20:
Jeg ser det slik at kommunen har full anledning til å se på hvem som søker om dispensasjon, og hvorfor man søker om dispensasjon fra regelverket, og slik jeg har oppfattet det, er det de svært mange dispensasjonene som gjør at regelverket i praksis ikke er det regelverket man har bedt om. For når man samlet sett har dispensasjoner opp mot 90 pst., sier det seg selv at regelverket ikke er etter intensjonen. Jeg har ikke noe problem, verken på egne vegne eller på vegne av miljøvernministeren, med å si at vi har en målsetting om at vi skal kunne ha mer ro i utmarka, og at kommunene da må kunne se på hvilke behov som reelt sett er hos søkerne, enten de er fra det ene eller det andre stedet. Jeg vil også understreke at kommunene må bli mye flinkere til å vise til den leiekjøringen som er. Jeg har selv erfaring med at det kan fungere veldig godt.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg skal få lov til å stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «Stortinget har gjentatte ganger, både ved behandling av Nasjonal transportplan og sine årlige budsjetter, bedt om at E16-strekningen Borlaug–Øye skal rustes opp. Når vil statsråden følge opp Stortingets gjentatte vedtak om opprustning av nevnte strekning?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg takker for svaret, og er fornøyd med at det skal komme en del penger til E16 Borlaug–Øye. Men jeg vil rette oppmerksomheten mot det som var gjort i planperioden 2002-2005. Av det som var i handlingsprogrammet for E16, var det en måloppnåelse på kun 45 pst., mens den for andre stamveier var på 90 pst. Jeg synes også 90 pst. er dårlig, men når det er 45 pst. måloppnåelse for E16 i perioden 2002-2005, er det omtrent en halvering, og det er nærmest en skandale at måloppnåelsen er så liten. Vil statsråden garantere at de midlene som hun nå peker på, vil komme? Er det noen sjanse for at vi kan få noe ekstra til akkurat Steinklepp–Øye, som det gjentatte ganger har vært tatt opp skal rustes opp?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2005-04-20:
Jeg takker for svaret. Jeg hørte i det forrige spørsmålet her, nr. 7, at statsråden var opptatt av nullvisjon. Da kan jeg bare opplyse statsråden om at det ifølge den siste tellingen på nevnte strekning på Fillefjell i vinter, inntil 1. mars, har vært 113 utrykninger. Det skyldes at veien rett og slett er for smal på vinterstid. To trailere kan ikke møtes, de går i grøfta. Samtidig viser alle tall – og jeg har økningen fra 2002 til 2003 – at trafikken på fjellovergangen på Fillefjell har økt med 78,3 pst. Det er en enorm økning. De andre fjellovergangene har fra 65 pst. og helt ned i 3 pst. Synes ikke statsråden da at det er på tide at denne fjellovergangen, som er den som trailerne og nyttetrafikken benytter seg av, snart får en akseptabel standard?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-04-20:
Jeg har et spørsmål til forsvarsministeren som altså vil bli besvart av samferdselsministeren: «I de siste årene har mange av de som er inne til førstegangstjeneste, vært dimittert flere uker før planlagt dimittering skulle skje. Dette har i mange tilfeller medført store problemer for ungdommene, som har lagt opp utdanning eller søkt permisjon fra arbeid etter den informasjon de fikk da de møtte fram til førstegangstjeneste. Hvordan ser statsråden på dette, og vil man for i år gi de som skal inn til førstegangstjeneste, en forutsigbar tjenestetid, slik at disse ikke får slike uheldige «daudperioder»?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-04-20:
Jeg takker statsråden for svaret. Det blir hevdet at Forsvaret har så liten kontroll med sine budsjetter at de må sende hjem soldater før tiden fordi pengene er oppbrukt. Hvis dette stemmer, vil statsråden kunne garantere at slike enkle budsjetteringer blir overholdt i framtiden, eller er det for komplisert for det avanserte norske Forsvaret?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-04-20:
Jeg takker statsråden igjen for svaret, selv om det ikke var godt nok. Men hun er jo settestatsråd, så en må regne med forskjellig! Jeg har likevel et tilleggsspørsmål: Vil det være aktuelt for Forsvaret å gå inn på ordninger som gjør at soldatene i hvert fall får en godtgjørelse fra Forsvaret i den perioden som står igjen fram til planlagt dimittering skulle ha skjedd?
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2005-06-03:
Jeg tror man nå står overfor en vanskelighet når det gjelder å tolke hva folket eksakt har sagt nei til. Jeg tror hvis man skulle få på bordet at Europa ville avlyse det forsvars- og sikkerhetspolitiske samarbeidet som nå er mellom EU og NATO og internt i EU, ville folket protestere. Jeg tror ikke det ligger i dette at det forsvars- og sikkerhetspolitiske samarbeidet vil bli avviklet, tvert imot tror jeg faktisk det motsatte kan komme til å skje, fordi man har behov for å gå videre med de bitene, som er helt vesentlige for Europa, som er vesentlige både for Europas sikkerhet og for Europas styrke i den globale politikken, også vis-à-vis USA. Jeg tror at folket har sagt nei til en god del ting, men jeg tror ikke de har sagt nei til vesentlige sider ved EU-samarbeidet, slik som forsvars- og sikkerhetspolitikken, det indre marked og de tingene som tross alt dette bygges rundt.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2005-06-03:
På dette punktet kan det ikke bli noen omkamp. Det er et bredt flertall i Stortinget som støtter dette, slik jeg har forstått det, og man kan ikke forhandle vekk noe det er flertall for i Stortinget. Dessuten når det gjelder spørsmålet om Grunnloven, har jeg lyst til å opplyse at det er denne sal som definerer hvorvidt noe er i samsvar med Grunnloven eller ikke, og vi gjør det på grunnlag av brede utredninger også fra folk utenfor Stortinget. Det er en veldig viktig del av spørsmålet om håndtering av Grunnloven. Jeg sier dette ikke til Inge Lønning, men i forbindelse med Åslaug Hagas artikkel i Aftenposten. Den beslutningen vi tar, er ikke tatt ut av lufta, men den er tatt i samsvar med utredninger og vurderinger som er gjort også utenfor denne salen. Når vi har gjort dette, kan det ikke være noen tvil om at det er i samsvar med Grunnloven, og det er da bare Stortinget som egentlig kan avgjøre det.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2005-06-03:
Det er her nødvendig å opplyse at første gang Stortinget tok stilling til om vi skulle delta i utviklingen av EUs forsvars- og sikkerhetspolitiske samarbeid, var under Bondevik I-regjeringen. Det var den som foreslo for Stortinget at vi skulle gjøre det, fordi det var viktig for Norge. Vi tok en annen stilling enn det Danmark gjorde – det var ja-partiene og nei-partiene sammen som gjorde det. Danskene har fått et unntak for samarbeidet om forsvars- og sikkerhetspolitikken. Men det er en relativt utbredt oppfatning i Danmark nå at man kanskje må diskutere om man skal fjerne unntakene. Det har noe med hele historiens gang å gjøre. Jeg er enig i at vi står fritt til å ta en annen avgjørelse, men saken er den at vi står overfor en utvikling globalt og i Europa som er slik at i hvert fall vi er kommet til at det er bra for Norge å være med så mye som mulig. Det er i samsvar med det Bondevik I-regjeringen mente, at vi burde komme så langt som mulig inn i dette samarbeidet. Nå tar vi nok et skritt.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2005-06-03:
Jeg er helt enig med representanten Width i at det er et veldig viktig perspektiv, og jeg er glad for at det har kommet opp i og med denne deltakelsen. Det er en forlengelse av det vi har gjort i lang tid nå. Vi har samarbeidet med balterne både bilateralt forsvarsmessig og i internasjonale operasjoner. Så dette er en naturlig forlengelse av et samarbeid som egentlig er blitt utviklet etter at disse landene ble frie. Jeg har også lyst til å si at det som nå avtegner seg, er et nordisk forsvarssamarbeid som mange har ønsket, men det er faktisk EU som integrerer Norden, og som også har perspektiv for å integrere de baltiske landene i det nordiske samarbeidet. Intet ville være bedre enn akkurat det.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2005-06-03:
Etter det som nå ble sagt, må jeg nesten klarlegge et ganske grunnleggende demokratisk prinsipp som har bakgrunn i det som er tilfellet, nemlig at det her i denne sal er et bredt flertall for det som nå er opplegget. Hvis det ikke blir et jordskjelv ved valget, vil det fortsatt være tilfellet i Stortinget. Det går da ikke an å forsøke å forhandle vekk et flertall, å tvinge vekk et flertall gjennom forhandlinger. Det flertallet må få lov til å være i denne salen. Slik må et demokrati rett og slett fungere.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2005-06-03:
Jeg kan i grunnen være enig i at det er en litt underlig interpellasjon, fordi den kommer fra et parti som mener at Norge absolutt aldri skulle sette seg i en situasjon der vi skulle ta stilling til denne grunnlovstraktaten, og som så forlanger at vi likevel skal ta stilling til den – i en situasjon hvor interpellanten mener at den faktisk har falt bort. Enda mer underlig synes jeg de har vært, de veldig mange bastante påstander i debatten om hvorfor det ble nei i Frankrike og Nederland, og om hva som kommer til å skje. Jeg synes egentlig at det burde være tid til litt mer undring og refleksjon over hva som faktisk har skjedd, hvorfor det har skjedd, og hva som kommer til å skje. Og når Bjørn Jacobsen slår fast at den siste spiker i grunnlovstraktaten nå er slått i, dekker det over noen andre fakta, nemlig at de fleste tingene som står i grunnlovstraktaten, er traktatfestet på annen måte, som EU faller tilbake på. Så det forsvinner ikke. Og hvis det skulle forsvinne, så tror jeg nei-siden også her i Norge ville mislike det, for da ville jo hele systemet gå i oppløsning, og vi ville se en renasjonalisering av politikken i Europa. Men jeg må minne om at Schengen-samarbeidet vil bestå. Veterinæravtalen – som Senterpartiet i regjering tok initiativ til at vi skulle være med på – vil bestå. Forsvars- og sikkerhetssamarbeidet – som Bondevik I-regjeringen tok stilling til at Norge skulle være for – vil bestå. Det indre marked vil bestå. Selv om Senterpartiet er imot EØS-avtalen, er vi knyttet til det indre marked gjennom den. Euroen vil bestå. Så hele dette traktatverket, Roma, Maastricht og Nice, faller ikke bort som følge av det som har skjedd i Frankrike og Nederland. Jeg mener at det kanskje er det vi nå bør begynne å diskutere i Norge: Hva skal vi gjøre med dette? Så synes jeg kanskje at vi skal vente og se litt før vi trekker bastante konklusjoner med hensyn til hva som kommer til å bli resultatet av den franske og nederlandske folkeavstemningen, for det er fortsatt litt usikkert. Og før vi vet litt mer, tror jeg det er klokt av et lite land som Norge å ha et litt balansert forhold til det, og ha en åpning for at veldig mye kan skje.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Eg synest at leiaren i utanrikskomiteen gjorde veldig godt greie for både dei grunnlovsmessige og dei folkerettslege sidene, og han seier til og med at vi er drivne inn i eit militært samarbeid som er sterkare enn noko vi har vore med i tidlegare, til og med i ein organisasjon vi ikkje er medlem i. Frå forsvarsministeren har det vore lagt vekt på at det er eit nordisk samarbeid, men samtidig, når vi ser bakteppet for dette, kjem vi jo inn i EDA, som er EUs forsvarsbyrå. I dette ligg det heilt klart at det vil binde Noreg meir opp, det vil antakeleg også etter mitt skjønn kanskje få oss til å bruke meir pengar på militær opprusting på sikt. Men det som eg har lyst til å spørje om, er dei to «nei» vi har fått i Europa, som i alle fall i det eine landet, Nederland, kunne definerast som eit slags folkets nei til ein felles utanriks- og sikkerheitspolitikk, til ein superstat og sjølvsagt også til meir samling på dette området. Korleis ser leiaren i utanrikskomiteen på denne utviklinga, altså eit folkets nei til det ein prøver å få til?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Det er interessant å høre representanten Lønning, som har vore sterkt engasjert i nordisk samarbeid. Men eg fryktar at dette er noko meir enn berre nordisk samarbeid. Når Lønning ser på krisehandteringsberedskap innan nordisk samarbeid, vil eg stille spørsmålet: Er ikkje dette også ei auka militarisering av EU, og ikkje minst av Europa? EU, eller EDA, har på sikt tenkt å ha ca. 60 000 troppar ståande klare til såkalte «out of area»-operasjonar. Ser representanten Lønning at dette kan vere med på å hindre sivile måtar å løyse konfliktar på, at ein med så store kapabilitetar militært heller vel militære i staden for sivile løysingar på konfliktar rundt i verda?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Innafor EU er det jo eit mål om liberalisering av handel med varer. I dette tilfellet snakkar vi også om strategiske varer. Det kan òg verke slik at det som i mange land over lang tid har vore ein del av måten å få til handel med våpen på, nettopp er dette med gjenkjøpsordningar. Det kan ein seie skjer ut frå distriktspolitiske omsyn, ut frå nasjonale omsyn, osv. Men korleis ser Framstegspartiet på at den tradisjonen med gjenkjøpsordningar og det som har lege i botnen der, no er under trussel fordi dette skal liberaliserast?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Eg trur ikkje Kofi Annan har misforstått noko som helst. Det har lenge vore uttrykt eit ønske frå FN om at dei ulike regionane i verda sjølve skal ta meir og meir ansvar for eiga sikkerheit. Dette har vore påpeikt mange gonger frå FN si side. Så kan ein spørje seg: Kan ein tolke Kofi Annan dit at han er einig i den innebygde enorme militariseringa og opprustinga som også ligg i EDA sine planar? Det tviler eg sterkt på. Så spurde representanten Blankenborg om samarbeidet med Sverige. Det har vi hatt lenge. Det kan vi fortsetje med. Dette er ikkje umogleg. Her kan det vere massevis av moglegheiter. Det treng ikkje føre til at vi må gje frå oss innsatsstyrkar til EU, i eit EU som er usikkert på kva dei vil ha av ein felles forsvars- og sikkerheitspolitikk.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Vi skal i ein debatt seinare i dag diskutere kor mykje pengar Annan har til rådigheit for å løyse FNs store oppgåver. Vi veit at dersom Annan fekk små smular, lommerusk, av det som i verda i dag går til våpen – vi snakkar om 1 000 milliardar dollar, mens FN har eit budsjett på 4–5 milliardar dollar – til å bruke på FNs arbeid for fred og sikkerheit og for å kjempe mot fattigdom, for å oppnå tusenårsmåla, ville vi ha vore langt på veg. Det eg fryktar, og det eg vil åtvare mot her i dag, er at ein bruker for mykje pengar, for mykje kapabilitet, på militær konfliktløysing. Det synest eg bør vere med her. Det skal ikkje berre vere med som ein parentes. Så spør Inge Lønning om regjering og kva det no måtte vere. Det skal først vere eit val. Det skal forhandlast, og eg ser ikkje at det som har vore sagt i denne salen frå Arbeidarpartiet og oss, vil vere eit hinder for noko som helst.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Ikkje er eg og sannsynlegvis kjem eg ikkje til å bli med i nokon forhandlingsdelegasjon på vegner av SV, så eg kan ikkje svare på det spørsmålet med noka som helst slags tyngd. Det er klart vi har eit uttalt mål, som det har vore sagt i media fleire gonger – eit slagord, om du gjerne vil: Ikkje ut av NATO, ikkje inn i EU. Det er klart at SV alltid vil ha med seg sin EU-skepsis, ikkje minst i dette spørsmålet, der det viser seg at folket i dei mest framståande EU-landa begynner å bli skeptiske til superstatliknande grunnlovstankegangar. Det er klart at desse idéane vil vi målbere uansett, anten det er her i Stortinget eller i ei eventuell regjering.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Vi skal jo diskutere NATO seinare i dag. Men berre for å ha det sagt, er SV, som vi alltid har vore, imot NATO. Men det er ingen tvil om at vi jobbar med å gjere det verste i NATO betre. Då begynner vi med atomvåpenstrategien osv. Men som sagt skal vi diskutere det nærmare seinare i dag.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Fleire, også forsvarsministeren, har i dag sagt at FN er så fornøgd med dette. Talas tale når det gjeld styrkar, er at vi for ti år sia hadde 1 500 mann med blå hjelm. Marit Nybakk frå Arbeidarpartiet har foreslått at vi burde opprette eigne troppar i Noreg, for nettopp å følgje opp det FN har av behov, og for at Noreg også skulle ivre for FN i praksis, ikkje berre seie at ein støttar FN. I OECD sin DAC-komite jobbar den sitjande regjeringa knallhardt – det skal utviklingsministeren ha mykje ros for – for at ein ikkje skal utvatne det som er bistand. Dei midlane som er sette av til bistand, skal også brukast til bistand. Ser forsvarsministeren at det kan gå ut over midlane til utviklingspolitikken når vi, etter mitt skjønn, har ei militarisering som vil føre til auka utgifter?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Vi har frå SV si side i dag prøvd å få fram at dette er noko meir enn nordisk samarbeid. Dette er å gå lenger. Det er å gå inn i ein felles europeisk forsvars- og tryggingspolitikk som vi ikkje eingong veit kva er. Det veit slett ikkje EU heller, for det er jo der debatten går føre seg, og der det er stor uvisse om dette. At då representanten Lønning trekkjer det ut til at det skal vere uvisse om norsk tryggings-, forsvars- og utanrikspolitikk, får jo stå for hans rekning. Vi har òg frå SV si side prøvd å få fram at vi er skeptiske til kvar politikk som fører til auka militarisering og mindre bruk av sivile åtgjerder i konflikthandtering. Det har vore vårt hovudmål med denne debatten. For så vidt ser eg ikkje nokon grunn til å vere så bekymra over det som representanten Lønning sa – han er jo sjølv med i ei regjering som er diametralt ueinig i ei sentral og langsiktig utanrikspolitisk orientering, som ein eventuell EU-medlemskap ville vere – men på den andre sida undrar det meg at ein er forundra over at ein har ulike meiningar om dette.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Ein bruker i verda eit årleg budsjett på ca. tusen milliardar US dollar på våpen. Så kjem dei kostnadene som ikkje er budsjetterte, dei vi kanskje snakkar om her i dag: tap av økonomiske moglegheiter, helsekostnader, økologiske kostnader, nedrustingskostnader og – kanskje aller mest – dei menneskelege kostnadene. Ein kan berre tenkje seg den menneskelege kostnaden som frykt for klasebomber og miner skaper. Det er sjølvsagt ein kostnad som er umogleg å berekne i form av beløp. Ein kan berre tenkje seg desse. Dette er bakgrunnen for at vi frå SV er godt nøgde med at fleirtalet seier at dei går ut frå at Regjeringa vil halde fram med det arbeidet dei faktisk held på med. Så strekkjer vi det litt lenger i ein merknad saman med Senterpartiet. Det er berre for ekstra å understreke alvoret i dei forferdelege konsekvensane utover dei pengane som vi bruker gjennom offentlege budsjett på krig og krigføring, og for ekstra å understreke at det her må setjast endå fleire krefter inn.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Eg må nesten ta ein replikk sidan nesten heile innlegget var som ein replikk til SV. Kristeleg Folkeparti som krigsparti kjem tydeleg fram i innlegget til Lars Rise. Det begynte med 70 millionar bistandskroner til Irak. Tek ein det derifrå og ut, veit ein kor Kristeleg Folkeparti står i denne samanhengen, når dei i tillegg til å bruke bistandsmidlar til krig også vil vere med og kjøre dette vidare. Så til opplæring. SV har vore imot opplæring. Vi har vore for det i Afghanistan. Eg har sjølv besøkt dei norske ISAF-styrkane. Dei gjer ein kjempegod jobb. Dei viser at dei har det som på godt norsk heiter folkeskikk. Dei gjer ein kjempejobb, det er ingen tvil om det. Det støttar vi opp om. Men i Irak, der 800 menneske har døydd sidan siste regjering tok over, veit vi at det er ein heilt annan situasjon. Eg vil spørje representanten Lars Rise rett ut: På kva måte har han tenkt å følgje opp Mellomkirkelig Råd sitt vedtak om å bli kvitt atomvåpna på europeisk jord?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
«At ej du kan dig visst forlades, men aldrig at du ikke vil» – Ibsen-ord. Det har vore sagt både frå Senterpartiet, Arbeidarpartiet og SV i dagens debatt fleire gonger at vi ikkje ser på dette som grunnleggjande ueinigheiter som vil hindre eit eventuelt regjeringssamarbeid. No skal som kjent folk i val først bestemme dette, så det er litt prematurt å begynne å diskutere dette her og no. Høgre veit like godt som meg at dei er i ei regjering der dei har regjeringspartnarar som er av ei heilt diametral motsett meining om ei viktig utanrikspolitisk orientering, som EU-saka er. Det klarer de – eg trur ikkje ei eventuell raud-grøn regjering vil ha problem med det. Men det eg har lyst til å spørje utanriksministaren om, er: Kjem utanriksministaren i dei kommande møta i NATO til å støtte tyske, franske, belgiske initiativ for å få ei tilbaketrekking av amerikanske atomvåpen på norsk jord?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-03:
Grunnlaget for denne høgst påkravde interpellasjonen er på ein måte blitt borte etter at Frankrike og Nederland sa nei. Det er jo gledeleg at interpellasjonen ikkje er så nødvendig lenger, for EU-grunnloven er vel så godt som grunnstøytt og lagd daud. Tony Blair og Jack Straw kan gjere det heilt klart allereie i neste veke. Då kan dei slå den siste spikaren inn i EU-grunnloven. Det står att å sjå. Det er opp til dei å avgjere kva som vil skje. Utan at vi skal leggje oss opp i dei interne debattane som er i dei ulike EU-landa, helser vi frå SVs side velkommen det at det har noko for seg å ha folkeavstemningar, at ein lyttar til folkeavstemningane, og at ein respekterer dei. Det er viktige prinsipp for oss i SV. Eg vil berre igjen støtte opp om dei gode intensjonane til interpellanten. Men det verkar som om dette har løyst seg. Eg trur ikkje at det i den kommande valkampen kjem til å bli så veldig – skal vi kalle det – reising i ja-sida.
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-03:
Da Stortinget i januar i år behandlet denne saken, var det et bredt og sterkt flertall som støttet Regjeringens ønske om å inngå den avtalen Regjeringen nå har undertegnet. Det var bare to partier i denne sal som var imot, det var Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet. Akkurat de to partiene tar mål av seg til å regjere sammen med Arbeiderpartiet etter valget, og Senterpartiets leder skrev i Aftenposten for tre dager siden at stortingsflertallet inntar et «grunnlovsstridig» standpunkt. Ettersom jeg går ut fra at Senterpartiet ikke ønsker å delta i en grunnlovsstridig atferd i regjeringsposisjon, er vel dette av de sakene som føyer seg inn i den lange rekken av såkalte omkamper som skal kjempes. Det ville være interessant å høre hvorledes utenrikskomiteens leder ser på utsiktene til omkamp når det gjelder norsk utenriks- og sikkerhetspolitikk.
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-03:
Representanten Jacobsen sa at han fryktet at dette var noe mer enn nordisk samarbeid. Jeg er glad for at det nettopp er noe mer enn nordisk samarbeid, og at vi er kommet dit hen at de fleste har innsett at nordisk samarbeid ikke er et alternativ til videre samarbeidsformer. I dag innser alle nordiske politikere med jordledning at nordisk samarbeid nettopp ikke er et alternativ, men en integrert bestanddel. Det er på den måten Norden i fellesskap kan yte et bidrag i global sammenheng. Jeg frykter ikke at dette er et bidrag til militarisering, for det dreier seg ikke om det man i norsk retorikk kaller en EU-hær. Det dreier seg om styrker som det enkelte medlemsland selv har det fulle og hele ansvaret for, og det dreier seg om styrker som hvert enkelt av disse landene allerede har. Det dreier seg ikke om tilleggsutbygging av forsvarskapasiteten. Så må jeg få lov å minne representanten Jacobsen om, som vi i vennlighet har gjort i tidligere replikkordskifter(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-03:
Det ser representanten Lønning på med fatning. Det er klart at poenget med denne innsatsstyrken nettopp er at den er samtrent. Hvis ikke det var poenget, hadde den jo ikke gitt noe nytt bidrag når det gjelder å håndtere akutte krisesituasjoner på kort varsel – selvsagt. Det innebærer også at det vil være betydelige vanskeligheter forbundet med en situasjon hvor de samarbeidende landene skulle ha ulik oppfatning av f.eks. de folkerettslige spørsmål. Men det dilemmaet er vi nødt til å leve med, for det er slik virkeligheten er. Jeg må få lov å føye til at min erfaring ikke er at våre naboer i Sverige har en veldig mye mer løsaktig omgang med folkeretten enn det vi har i Norge. Jeg har heller ikke inntrykk av at finnene har en veldig mye mer løsaktig omgang med folkeretten enn Ola nordmann har. Så jeg vil inntil videre velge å sove godt om natten.
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-03:
Fremskrittspartiet er det eneste partiet i denne salen som er tilhenger av norsk nøytralitet i forhold til EU. Derfor er det etter mitt skjønn dobbelt gledelig at Fremskrittspartiet så klart og ureservert støtter opp om den avtalen som Regjeringen har undertegnet med Sverige, Finland og Estland. Jeg oppfatter også representanten Høglund slik at Fremskrittspartiet ikke under noen omstendigheter kan tenke seg å medvirke som noen form for fødselshjelper for et regjeringsalternativ som vil begynne å klusse med dette. Det synes jeg også er gledelig. Det jeg gjerne ville spørre Høglund om, er hvorfor Fremskrittspartiet fremdeles gjentar sin skepsis mot den videre utviklingen av EUs forsvars- og sikkerhetspolitikk, så lenge den skjer i avtalefestet samarbeid med NATO, som den hele tiden har gjort. Hvorfor er man da engstelig?
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-03:
Jeg synes det er viktig å føre dialogen med representanten Høglund et lite skritt videre når det gjelder forholdet mellom NATO og EU, for jeg har fremdeles vanskeligheter med å forstå at Fremskrittspartiet definerer dette som et interessemotsetningsforhold. Så vidt jeg kjenner til, er alle de landene vi samarbeider med i NATO, som er europeiske land, enten samtidig medlemmer av EU eller varme tilhengere nettopp av at EU skal ta en større del av ansvaret for sikkerheten. Så er det jo det kompliserende element at akkurat når det gjelder den avtalen vi diskuterer i dag, er Sverige og Finland ikke medlemmer av NATO, som kjent. Det understreker jo ytterligere, etter mitt skjønn, det poenget at det er ikke noen interessekamp eller interessemotsetning mellom NATO og EU i denne utvikling. Hvorfor mener Fremskrittspartiet fremdeles at det er en slik interessemotsetning?
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-03:
Jeg tror heller ikke at Kofi Annan har misforstått særlig mye. Derimot har åpenbart representanten Jacobsen misforstått ganske mye. Det Kofi Annan har sagt, til og med i den offisielle rapporten fra generalsekretæren til FNs generalforsamling, altså det mest offisielle dokumentet som finnes, er at dette vil være et bidrag til å styrke FNs evne til rask krisehåndtering i fredsbevarende øyemed. Så Blankenborgs spørsmål står ved lag. Mener Bjørn Jacobsen virkelig at Kofi Annan er verdens sjefsmilitarist? Jeg må også få lov til å stille et annet spørsmål, et spørsmål jeg stilte til Thorbjørn Jagland i innledningen av debatten. SV har jo annonsert for all verden at de ønsker å regjere sammen med Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiet har nå sagt at det ikke kommer på tale å forandre denne politikken. Betyr det at SV er fullt beredt til å regjere på dette grunnlag, dvs. oppgi alle sine standpunkter når det gjelder norsk utenrikspolitikk?
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-03:
Jeg tillot meg i mitt hovedinnlegg i denne debatten å sitere relativt utførlig det offisielle budskap som den daværende sentrumsregjering sendte til alle EUs medlemsland og til NATOs medlemsland i 1999. Jeg registrerer at Senterpartiets leder og representant i utenrikskomiteen ikke har funnet det bryet verdt å være til stede under denne debatten – eller å delta i den. Men så vidt jeg vet, var også Marit Arnstad statsråd i den samme regjering, og den regjeringen uttalte den gangen at «vi akter å fortsette å styrke vårt bidrag til europeiske og fremtidige EU-ledede kriseoperasjoner». Var Senterpartiets statsråder og statssekretæren i Utenriksdepartementet den gang uvitende om hva de var med på, eller har de bare glemt hva de var med på?
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-03:
Jeg vet ikke om det var en villet misforståelse fra representanten Arnstads side eller et arbeidsuhell, men jeg snakket overhodet ikke om Makedonia-operasjonen og enda mindre om Bosnia-operasjonen, som kom senere. Jeg snakket om det generelle budskapet som den norske regjering sendte til alle NATOs medlemsland, der en hadde en målsetting som går langt videre enn det dagens avtale innebærer, nemlig at Norge skulle delta på like fot med medlemslandene i utarbeidelsen av EUs felles utenriks- og sikkerhetspolitikk. Det må være mulig å få et svar på hvorvidt medlemmene fra Senterpartiet i den regjeringen visste dette og stilte seg bak det, eller om de ikke visste det. Det var i virkeligheten en målsetting som var langt mer forpliktende for Norge i forhold til EU enn det vi tar stilling til her i dag. Så må det være tillatt å føye til også dette lille spørsmålet: Hvis Senterpartiet anser dette som en grunnlovsstridig politikk, og samtidig akter å samarbeide med Arbeiderpartiet om å administrere denne politikken etter valget, betyr det at man akter å delta i grunnlovsstridig virksomhet?
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-03:
Det er interessant med hypotetiske regjeringsforhandlinger over Stortingets talerstol. Men nå forutsetter jo forhandlinger som kjent flere parter, og jeg konstaterer at partene fremdeles har helt ulik virkelighetsoppfatning. Hvis Arbeiderpartiets standpunkt legges til grunn, må det bety at Arbeiderpartiets premiss for å danne regjering sammen med SV og Senterpartiet er at de to partiene ikke skal ha noen form for innflytelse på utenrikspolitikken. Der skal man støtte seg på et flertall i Stortinget mot sine samarbeidspartnere i regjering. Hvis de to andre er tilfreds med det, så gjerne for meg. Marit Arnstad begynte å snakke om økonomi. Jeg trodde konstitusjonelle spørsmål hadde relativt lite med økonomi å gjøre. Det Åslaug Haga har skrevet, er ikke at dette er problematisk i forhold til Grunnloven. Hun har skrevet at det er grunnlovsstridig – en helt kategorisk påstand – og det må snart være mulig å få svar på hvorvidt Senterpartiet mener at dette er grunnlovsstridig, og at stortingsflertallet opptrer i strid med Grunnloven.
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-03:
Dette utvikler seg jo til en fargerik og mangfoldig debatt. Jeg forstår på siste taler at han egentlig mener at det var en feil å rive Berlin-muren, det hadde vært ryddigere hvis den hadde blitt stående. For øvrig deler jeg representanten Jacobsens oppfatning: Denne interpellasjonen er grunnløs. Den var grunnløs da den ble innlevert, og i dag er den dobbelt grunnløs. Det interpellanten holder på med, er faktisk å insistere på det man i Norge pleier å kalle å diskutere den snøen som falt i fjor. Men i dette tilfellet er det jo den snøen som ikke er falt, man insisterer på å diskutere, og attpåtil forlanger man at den norske regjering skal delta i øvelsen. Det er jo slik at det vi har vært vitne til når det gjelder ratifikasjonen av grunnlovstraktaten i EU, med overtydelighet bekrefter at det fugleskremselet som interpellanten forsøker å holde i været slik at hun kan klippe biter ut av det til innvortes bruk i Norge, det er ikke noe annet enn akkurat et fugleskremsel. Ratifikasjonsprosessen viser at hvert enkelt medlemsland suverent for egen maskin og ut fra sin egen bestemmelse må ta stilling til traktaten. Likeledes inneholder forslaget til grunnlovstraktat en paragraf som uttrykkelig fastslår at hvert enkelt medlemsland suverent kan avgjøre om de ønsker å fortsette å være medlem av unionen. Det er jo vanskelig å skjønne at det skulle være en «superstat», i noen normal språkbruk i denne verden. Det er også vanskelig å skjønne at interpellanten kan hevde at det er et uttrykk for manglende demokratisk sinnelag når noen ledere i EU-landene sier at man vil fortsette prosessen slik at folk i alle medlemslandene kan få anledning til å ta standpunkt, eventuelt de folkevalgte politiske organer. Etter interpellantens oppfatning ville det være forbilledlig demokratisk sinnelag dersom et flertall av velgerne i ett av landene har tatt det standpunkt å frata alle de andre muligheten til å vurdere saken. I Norge bruker man ofte uttrykket «demokratisk underskudd». Jeg må si at tankegangen hos interpellanten virkelig er et radikalt uttrykk for demokratisk underskudd – en tankegang som legger eget standpunkt til grunn og sier at hvis eget standpunkt får gjennomslag, er det ingen grunn til at andre skal få anledning til å ta standpunkt i det hele tatt.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-06-03:
Jeg synes det var sympatisk av utenrikskomiteens leder at han ikke nedlot seg til den type retorikk som enkelte andre har brukt, om at de to «nei» en nå har fått, i Frankrike og Nederland, er et utslag av kommunisme og rasisme. Det synes jeg er sympatisk. Det er andre som ikke har klart å holde seg så godt i forhold til det. Jagland snakket litt om historiens ironi i forbindelse med at vi skal inn i en kampgruppe sammen med Sverige, og om skjebnen. Men dette er jo ingen skjebne. Dette er de norske ja-partienes ønske om nok en tilpasning til EU som i bunn og grunn ikke er nødvendig. Jagland snakket også om at Norge stod i fare for å bli marginalisert dersom vi ikke skulle gå inn i kampgruppene og dermed knytte oss til EUs forsvarssamarbeid. Er det Jaglands holdning at Danmark i dag er i ferd med å bli marginalisert i europeisk sammenheng fordi landet ikke skal delta i disse kampgruppene?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-06-03:
Kofi Annan brukes meget aktivt i denne debatten, og det må en sjølsagt få lov til å gjøre. Jeg synes det er viktig å huske på at Kofi Annan samtidig advarer mot en utvikling der EU går alene. Han sier: «EU må ikke svekke sitt engasjement med å stille med de tradisjonelle «blå hjelmene» til fredsbevarende oppdrag i regi av FN.» Her har EU et problem – i likhet med Norge. Senterpartiet har egentlig litt sans for de tankene som Arbeiderpartiet har, om at en heller skulle opprette en egen FN-styrke i norsk regi, en styrke som skulle være øremerket FN. Dette synes vi er en konstruktiv og fornuftig tanke som burde ha vært videreutviklet og debattert i denne sal. Vi må innse at det er begrenset hva Norge kan gape over. Vi har våre forpliktelser i NATO. Hvis vi også skulle gått sterkere inn i forhold til FN, ville det skapt nye forpliktelser for oss. I tillegg ønsker en å gå inn i EU-samarbeidet, med de forpliktelsene det innebærer. Det tror jeg blir å gape over for mye. Jeg tror at Norge burde prioritere NATO og videreføre den debatten Arbeiderpartiet allerede har satt i gang om en egen styrke, en gruppe, knyttet direkte til FN. Norge burde heller bruke ressurser og kapasitet den vegen, i stedet for å bruke midler og ressurser på et samarbeid og en organisasjon vi ikke er medlem av.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-06-03:
Dette er jo gjentatt til det kjedsommelige. Når en ikke har andre argumenter, gjentar en til det kjedsommelige at Bondevik I-regjeringen gikk inn i en EU-ledet operasjon i Makedonia. Det har vi da heller aldri frakjent oss at vi var med på. Vi har aldri fra Senterpartiets side sagt at vi ikke har vært med på det. Sjølsagt har vi vært med på det. Det er ikke noe problem å delta i enkeltvise operasjoner, heller ikke i samarbeid med EU. Det som er problemet med det som foreligger nå, og som er nedfelt i den nye grunnlovstraktaten til EU, og som ikke forelå i 1999, er sjølsagt at man skal ha en stående EU-styrke som kan settes inn i skarpe oppdrag, med en operativ ledelse i London med samtrente militære grupper der Norge skal stille med 150 mann, og som skal stå i beredskap hvert tredje år.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-06-03:
Budskapet om en dialog med EU også i forsvars- og sikkerhetspolitikken skal vi heller ikke frakjenne oss. Men det vi tar stilling til i dag, er en konkret deltakelse i en kampgruppe og et styrkeoppsett som er nedfelt i EUs grunnlovstraktat. Et bidrag på 150 mann med en felles operativ ledelse er å stå i beredskap for EU. Det mener Senterpartiet er helt unødvendig. Vi trenger ikke å gjøre det. Vi er ikke medlem av organisasjonen. Vi er medlem av NATO. Vi bør ivareta de forpliktelsene. Når det gjelder Lønnings siste spørsmål, hadde jeg håpet å få det. Ja, jeg ser for meg flere grunner til at dette spørsmålet kan komme opp til debatt dersom vi får et nytt flertall. Én av dem er at jeg tror at hvis vi får en utvikling med flere nei til grunnloven innad i EU enn det en allerede har fått, vil det også kunne påvirke diskusjonen om dette spørsmålet innad i Norge, iallfall bør det gjøre det. Det andre er at under Høyres styre er Forsvarets økonomi kjørt i senk. Vi må vurdere om vi har råd til å gå inn i dette. Det gav Regjeringen i gårsdagens redegjørelse slett ikke noe svar på.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-06-03:
Jeg har skjønt at Jagland mener at stortingsflertallet er viktig. Han mener også at hva som til enhver tid er i tråd med Grunnloven, bestemmes av hvem som til enhver tid er stortingsflertallet. Det sa han i sitt innlegg. Jeg har altså pekt på fra Senterpartiets side – og det står Senterpartiet fast på – at vi ser for oss flere anledninger hvor dette spørsmålet kan komme opp til videre debatt. Den ene er hvis Forsvarets økonomi vedvarende er så dårlig som den har blitt under Høyres regjeringstid. Da må vi ha en diskusjon om vi faktisk har ressurser å bruke på denne typen oppdrag, særlig fordi vi i dag ikke har fått noen oversikt over hva kostnadene kan komme til å bli. For det andre kan vi ikke overse en utvikling innad i EU der flere kan komme til å være i tvil eller faktisk si nei til grunnlovstraktaten. Det kan også påvirke utviklingen av det felles forsvars- og sikkerhetspolitiske samarbeidet. Thorbjørn Jagland må gjerne uttale seg på vegne av Arbeiderpartiet, men han kan ikke frata Senterpartiet dets synspunkter på dette spørsmålet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-06-03:
Jeg framholdt at det er EUs råd som formelt tar beslutningen om deltakelse. Så blir det fra Regjeringens side sagt at vi nasjonalt skal ta en sjølstendig beslutning. Ja, det har vi hørt før. Det hørte vi i forbindelse med den såkalte vetoretten i EØS. Den har aldri blitt brukt. Arbeiderpartiet og Høyre har hver dag siden 1992 sagt at vi ikke kan bruke den vetoretten, sjøl om de framforhandlet den. Så jeg står på at jeg tror vetoretten blir ren teori. Og slik jeg kjenner Arbeiderpartiet og Høyre i forhold til EØS, vil dette fortsette å være ren teori. Jeg har ingen tiltro til at de partiene faktisk vil reservere seg den dagen det blir aktuelt.