Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2009-05-12:
Dette er en viktig debatt om et tema som fortjener mer oppmerksomhet enn det det har for tida. Jeg kan forsikre representanten om at Regjeringa tar situasjonen på ytterste alvor. Vi har sagt, og vi holder fast ved, at vi er innstilt på å gjennomføre alle de tiltak som vi mener er nødvendige for å møte denne finanskrisa. Vi vil gjøre det vi kan for å unngå at arbeidsledigheten biter seg fast på et høyt nivå. Arbeid til alle er jobb nr. 1. Det er ingen tvil om – og der deler jeg resonnementet til interpellanten – at situasjonen er alvorlig. Nesten daglig kommer det inn meldinger om permitteringer, oppsigelser og konkurser fra bedrifter rundt omkring i landet. Krisa omfatter nå alle verdensdeler og nær sagt alle sektorer. De nyeste prognosene fra OECD bekrefter at verdensøkonomien krymper raskere enn tidligere antatt. Det ligger nå an til et tilbakeslag for industrilandenes bruttonasjonalprodukt på hele 3,8 pst. Dette er ikke gode nyheter for norske bedrifter. Vi må ta inn over oss at så godt som samtlige bransjer og alle landsdeler vil merke de vanskelige tidene i månedene framover. Flere bedrifter har som kjent allerede merket finanskrisa. La meg nevne noen eksempler: Prisen på aluminium er historisk lav. Det gjorde at 450 personer på Hydros anlegg på Karmøy ble overtallige. På Husnes har SØRAL måttet halvere produksjonen, og også i Sunndal reduseres produksjonen. Når husholdninger verden over kjøper færre biler, rammer det sjølsagt også våre bilindustribedrifter. For eksempel har Kongsberg Automative i løpet av kort tid måttet gjennomføre omfattende omstillingstiltak i mange land, deriblant i Norge. Også bildelindustrien på Raufoss er rammet. Eksemplene illustrerer at krisa er global. Den løses ikke her i Norge. Det må en global dugnad til. Over hele verden har myndighetene satt inn kraftfulle tiltak for å forsøke å stabilisere økonomien. Regjeringa har lagt fram omfattende tiltak for å avhjelpe situasjonen for næringslivet og fått bred støtte her i Stortinget til å gjennomføre dem. Det har vært helt avgjørende å få kapitalmarkedene til å fungere igjen. Næringslivet har til de grader fått merke hva det vil si når bankene ikke lenger gir finansiering. Situasjonen har vært ytterst alvorlig, og fortsatt opplever bedrifter i Norge utfordringer knyttet til kapitaltilgangen. Det vi risikerer, er at bedrifter som i utgangspunktet ikke har problemer, likevel opplever at prosjekter strander fordi bankene ikke lenger verken kan eller vil låne dem penger. Allerede i oktober i fjor kom vi som kjent med den første bankpakka. Senere er det vedtatt å etablere to nye fond: Statens finansfond og Statens obligasjonsfond. Fondene har en samlet kapital på 100 milliarder kr. Det er gitt milliarder i økte lån og garantier til norsk eksportnæring gjennom Eksportfinans og GIEK. I tillegg har vi økt rammene til Innovasjon Norge, og Innovasjon Norges muligheter til å gå inn i større bedrifter og store prosjekter har blitt forbedret. Det er igangsatt omfattende tiltak overfor bygg- og anleggssektoren. Skolene skal pusses opp, sjukeheimene vedlikeholdes, og vegene skal bli tryggere samtidig som vi skaper og trygger arbeidsplassene. Norges Bank har som kjent satt styringsrenta kraftig ned. Såpass kraftig rentekutt er kraftig lut for norsk økonomi. Blant annet gir det bedriftene lavere rentekostnader. Svakere krone målt mot dollar og euro er gunstig for våre eksportbedrifter. Regjeringas tiltak, som Stortinget har sluttet seg til, virker. Det ser vi nå helt tydelig. La meg gi noen eksempler på det: Innovasjon Norge har tru på at Kongsberg Automative vil lykkes og har innvilget en lånesøknad på 145 mill. kr. Det er mye penger i Innovasjon Norge-sammenheng. Dette er viktig støtte for selskapets virksomhet på både Raufoss, Rollag og Kongsberg. Jeg kan også nevne at Innovasjon Norge i forrige uke gav tilsagn om 195 mill. kr i lån til oppdrettsselskapet SalMar på Frøya, nærmere bestemt 95 mill. kr til delfinansiering av en topp moderne utstyrspark og 100 mill. kr til eiendomsselskapet som skal drive dette. Dette lånet skal være med på å bidra til bygging av det som skal bli verdens mest innovative og kostnadseffektive anlegg for ilandføring, slakting og bearbeiding av laks. Dette er gode eksempler på at tiltakene virker, og at de også kommer store bedrifter og store prosjekter til gode. Moelven Bruk er et annet eksempel der tiltakene også ser ut til å virke. Før jul gikk de ansatte på Moelven ByggModul ned til tre dagers arbeidsuke, og flere ble fulltidspermitterte. Nå er alle ansatte tilbake i jobb. Ikke alle arbeidsplasser kan reddes. Jeg trur vi må være forberedt på at det kan bli behov for statlige omstillingspenger, slik interpellanten var inne på, i noen lokalsamfunn. Et eksempel er Høyanger kommune i Sogn og Fjordane, der, som alle kjenner til, Fundo Wheels ble hardt rammet av svikten i bilindustrien, noe som førte til at driften måtte avvikles. For et lite lokalsamfunn som Høyanger, hvor arbeidsledigheten steg eksplosivt i løpet av svært kort tid, er dette sjølsagt et hardt slag – for enkeltmenneskene og for kommunen. Derfor har Regjeringa besluttet å fremme forslag om at Høyanger kommune får penger til ekstraordinære statlige omstillingsmidler for å skape nye arbeidsplasser i tillegg til ekstra skjønnsmidler. Vi er fra Regjeringas side også beredt til å vurdere ekstraordinære statlige omstillingsmidler til andre lokalsamfunn som vil bli hardt rammet av finanskrisa. Det må sjølsagt gjøres grundige vurderinger i hvert enkelt tilfelle, men vi er beredt på at det må til. Samtidig må vi sørge for at vi omstiller oss til at markedet innenfor noen områder kommer tilbake, kanskje i en annen form. Vi må altså drive med innovasjon. Tiltakene virker. Likevel kan ingen i dag si hvordan de neste månedene og åra vil bli. Nettopp derfor er det så viktig at vi nå tar de riktige grepene. Helt avgjørende er det sjølsagt at vi greier å ta vare på de enkeltmenneskene som har mistet jobben, eller som står i fare for å miste jobben – de som er bekymret for om de greier å betale huslånet sitt eller å ha barna sine på skolefritidsordninga. Vi må aldri glemme at det befinner seg enkeltmennesker bak hvert eneste tall i arbeidsledighetsstatistikken. Når arbeidsplasser går tapt, er det tungt for den enkelte, for familiene som rammes, og for lokalsamfunnet. Det er også grunnen til at vi har tatt og tar viktige grep knyttet til Nav. Etaten er tilført nye midler i flere omganger, noe Stortinget sjølsagt kjenner godt til. Mer fleksible permitteringsregler vil også gjøre det enklere å fordele permitteringer på flere arbeidstakere over lengre tidsrom. Det har vært en ønske fra svært mange bedrifter. Fra 1. februar i år ble det mulig å motta dagpenger i 52 uker, mot tidligere 30 uker. Jeg er glad for at Stortinget også har støttet Regjeringas forslag om å redusere arbeidsgiverperioden fra ti til fem dager fra 1. april i år. Dette er eksempler på tiltak som virker, og som har betydning. For bedriften Eramet i Sauda innebærer mer fleksible permitteringsregler at bedriften kan beholde verdifull arbeidskraft til etterspørselen og prisene på ferromangan forhåpentligvis tar seg opp igjen. Dette gjelder også for andre bedrifter, sjølsagt. Jeg mener at de siste månedene har vist at vi holder ord, at vi har en aktiv næringspolitikk. Ikke alle arbeidsplasser kan reddes, men vi skal gjøre det vi kan for at virkningene av finanskrisa blir minst mulig for Norge, og å gjøre det vi kan for at flest mulig kan beholde jobbene sine, og – ikke minst – bidra til å omstille næringslivet vårt slik at når vi kommer ut av denne krisa, er næringslivet enda mer konkurransedyktig enn det var da vi gikk inn i denne krisa.