trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siri A. Meling (Høyre), 2013-06-19:
Jeg har forståelse for at statsråden har behov for å karakterisere forslaget som populistisk, for det å gå imot noe som vil øke lokalsamfunnenes mulighet for inntekt basert på sine naturressurser, er neppe god senterpartipolitikk. Utfordringen er – som statsråden sier – lønnsomhet, fordi det er gitt mange konsesjoner som ennå ikke er realisert. Men det er også en utfordring at flere kommuner stiller seg negative til konsesjonssøknader. Virkemiddelet er ikke økt skatt, virkemiddelet er å se på en omfordeling av skatter. Her er det ikke bare snakk om grunnrente, det er snakk om helhetsbildet. Mitt spørsmål og min utfordring til statsråden er: Hva vil statsråden gjøre for å gjøre det mer attraktivt for norske lokalsamfunn å stille sin natur til disposisjon for vindkraft?
Siri A. Meling (Høyre), 2013-06-19:
Jeg ba om ordet for jeg synes faktisk at dette er noe patetisk – særlig det at representantene for Senterpartiet, statsråden og representanten Sande, nærmest ønsker å misforstå intensjonene i dette forslaget. Jeg har forståelse for at det ville vært en bitter pille å svelge om man skulle stemt med oss for dette forslaget. Det er fordi å stimulere lokalsamfunnet til å stille sine naturressurser til rådighet, og at de skal kompenseres for det, mener vi er god politikk. Det vil jeg gå ut fra at Senterpartiet også mener er god politikk. Men ikke å kunne stemme for forslaget bør ikke være ensbetydende med at man nærmest med vilje misforstår hva som er intensjonen i dette forslaget, nemlig i større grad å likestille, som representanten fra Austevoll tidligere var inne på, vannkraftkommuner og vindkraftkommuner, som begge utnytter en naturresurs. Begge skal ha tilbake en andel av den verdiskapingen. Forslaget er ment som et åpent forslag om å sette ned et ekspertutvalg for å se på hvordan dette kan gjøres. Jeg hadde håpet at bl.a. Senterpartiet kunne støttet intensjonen i dette forslaget, nettopp fordi det i Senterpartiets stortingsprogram for neste periode er uttrykt et så tydelig ønske om at lokalsamfunnene skal kunne ha en større andel av verdiskapingen knyttet til vindkraftproduksjon.
Siri A. Meling (Høyre), 2013-06-19:
Da Bondevik II-regjeringen introduserte havmiljømeldingen, introduserte man også på mange måter denne helhetlige økosystembaserte tilnærmingen til forvaltning. Da er jo kunnskap, som statsråden har vært inne på, helt essensielt for å utøve det på en klok måte. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva vil statsråden si er den viktigste kunnskapsoppbyggingen vi kan gjøre nå fremover for å få en enda bedre økosystembasert forvaltning i områdene i Nordsjøen og Skagerrak?
Siri A. Meling (Høyre), 2013-06-19:
Representanten Holmelid og representanten Egeland har poengtert at Høyre ikke står sammen med flertallet i en merknad hvor regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti er veldig tilfreds med regjeringens omtale av petroleumsvirksomhet i Skagerrak. Jeg har lyst å si at Høyre stiller seg bak denne forvaltningsplanen og de føringene som ligger i den. Det gjelder også det som handler om petroleumsaktivitet. Dersom vi ikke – på samme måte som disse partiene – ønsker å uttrykke vår store tilfredshet med regjeringen, er det ikke noe dramatikk i det. Det er helt riktig, som representanten Sørensen nettopp sa fra denne talerstolen, at hvis en skal åpne disse områdene, vil man måtte følge vanlige prosedyrer, både når det gjelder forvaltningsplanen og det som eventuelt måtte kreves i henhold til petroleumsloven. Så jeg synes kanskje at disse representantene prøver å gjøre noen billige poenger ut av at Høyre og Fremskrittspartiet ikke står sammen med regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti i akkurat denne merknaden. Det viktigste er at vi stiller oss bak forvaltningsplanen, slik den er lagt frem fra regjeringen.
Siri A. Meling (Høyre), 2013-06-19:
La meg også få starte med å takke Venstre for et godt initiativ. Så ble det også fristende å kommentere representanten Dagrun Eriksens beskrivelse av hvordan vi sluser barn inn enten i en rosa eller blå verden. Da har jeg bare lyst til å minne om at i likestillingsdebatten snakker vi ikke om at vi nødvendigvis skal være så like, men det er likeverdet som må være i sentrum – bare så det er sagt. Typiske kvinnedominerte yrker, som i barnehage og pleie- og omsorgssektoren, kjennetegnes av en stor andel ufaglærte. Her er etter- og videreutdanning særlig viktig. Det bidrar til å styrke kvinners stilling på arbeidsmarkedet, både for lønnsutvikling og deltakelse i fagmiljøene. Høyre vil ha et kompetanseløft i de kvinnedominerte yrkene i barnehage og pleie- og omsorgssektoren. Derfor har vi prioritert dette i de siste årenes statsbudsjett. Kvinnelig entreprenørskap beriker næringslivet vårt, men velferdsordningene må innrettes slik at ikke kvinner som vil starte egen virksomhet, rammes urimelig. Mer enn en av tre sysselsatte norske kvinner jobber i helse- og omsorgssektoren. De har en kvinneandel på 83 pst. der. En undersøkelse i fjor viste at 33 000 kvinner ønsker å starte egen bedrift innen helse- og omsorgssektoren. Disse kvinnene er gode private omsorgskrefter. Høyre vil ha et eget etablererprogram for å gjøre det enklere for dem å slippe til, sammen med sterkere næringsfokus på forskningen innen helse og omsorg, for å fremme kvinnelig innovasjon og skape bedre helse- og omsorgstjenester. 73 pst. av dem som jobber ufrivillig deltid, er kvinner. Dette er en form for arbeidsledighet. Cirka 17 pst. av de deltidsansatte ønsker lengre ukentlig arbeidstid. Andelen er høyest innenfor helse- og omsorgsyrker, og særlig blant dem som jobber skift og turnusarbeid. Mer fleksible turnusordninger vil gjøre det lettere for kvinner å kunne kombinere fulltidsarbeid med omsorg for barn. Men det vil også hjelpe aleneforsørgere og skilte foreldre av begge kjønn og få arbeidsliv og privatliv til å gå i hop. Høyre vil ha mer fleksible turnusordninger og støtter at arbeidstakere bør ha rett til heltidsstilling. Men regjeringens forslag om rett til heltid, er i realiteten en rett til ubekvem arbeidstid. Forslaget gir rett til samme arbeidstid som når man tar ekstravakter, og kan gi en binding til faste stillinger med ubekvem arbeidstid over flere år. Høyre vil ha en klarere rett til den samme arbeidstiden som flertallet for den faste stillingen, kombinert med noe lengre tid før kravet om fast stilling kan fremmes. Høyre er opptatt av at samfunnet gir muligheter for alle til å treffe egne frie valg, uavhengig av kjønn, men også uavhengig av alder, funksjonsevne, livssyn, legning og opprinnelse. Det er det likestilling handler om.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Jeg tegnet meg for å komme med noen kommentarer til representanten Ropstad – ikke fordi jeg har noe stort behov for å polemisere mot ham, for jeg opplever vel at han langt på vei mener det samme som det som er SVs primære standpunkt, men det er viktig å oppklare at Polarinstituttet legger seg på en definisjon som er gjennomsnittlig isutbredelse i tiårsperioden. De peker i sin høringsuttalelse nettopp på behovet for nærmere utredning omkring spørsmålene om iskanten, og det er det som ligger inne i dagens beslutning. Ropstads referanse til Jan Mayen i sammendraget i saken viser nettopp hva som kunne ha vært innstillinga, hva som kunne ha vært tilfellet: Saken kunne ha startet som en åpning av Barentshavet og Jan Mayen, men innstillinga nå begrenser seg til Barentshavet sørøst. Regjeringa har ikke fattet beslutning om Jan Mayen; det er realiteten. Spørsmålet om nominering til 23. konsesjonsrunde vil komme til høsten og vil sannsynligvis være et tema til diskusjon uansett hvilken regjering som da sitter. Miljøbevegelsen har vært opptatt av dette, og det er bra. Jeg har fått meldinger som sier at klimaproblemet er så alvorlig at det ikke lar seg kompromisse med. Mitt svar er at klimaproblemet er så alvorlig at man ikke kan la være å bruke muligheten til et kompromiss – når det er en så massiv majoritet, med de tre partiene som kom på sisteplass i Klimavalg 2013s rangering av partiene. Det er faktisk sånn at spørsmålet om boring der det eventuelt gjøres funn, vil være avhengig av nettopp de miljøfaglige konklusjonene i neste forvaltningsplan.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Dette er ikke en debatt for eller mot vindkraft, eller for eller mot at lokalsamfunn skal ha fordel av at det etableres vindkraft. Forslagsstillerne ønsker at regjeringa skal sette ned et utvalg for å utrede de skatte- og konsesjonsmessige rammebetingelsene for vindkraftproduksjonen med sikte på at berørte lokalsamfunn skal få en andel av grunnrenten og bli kompensert for miljøulemper. Det er enighet i komiteen om at det er viktig at investeringer i vindkraftanlegg har lokale ringvirkninger både i form av oppdrag til leverandørindustri under utbygging og senere vedlikeholdsarbeid. Det er nettopp en forutsetning for etablering av vindkraft at lokalsamfunnene stiller seg positive til denne typen energiproduksjon. For lokalsamfunnene er framtidige inntekter til kommunene et viktig element i en totalvurdering av hvordan kommunens arealer skal benyttes. Regjeringspartiene peker på at kommunene kan få inntekter av å skrive ut eiendomsskatt. Det kan også inngås frivillige avtaler om bidrag fra utbygger. Stortinget har tidligere vedtatt at selskapsskatten verken helt eller delvis skulle tilfalle den enkelte kommune, fordi den er lite forutsigbar. Det vil ramme mindre kommuner spesielt og gi kommunene ustabile inntekter. Da selskapsskatten ble fjernet fra kommunene, ble de jo også kompensert med økt andel av inntektene fra personlige skatteytere. Fram mot 2020 skal vi innenfor rammen av elsertifikatene bygge ut mye fornybar energi. Flertallet i komiteen mener at en nedsetting av et utvalg ville signalisere omfattende endringer av rammebetingelsene og lønnsomheten for vindkraft. Det vil skape en usikkerhet i bransjen som vil gjøre det enda mer krevende å få realisert vindkraft i Norge. Vi ser allerede at mange prosjekter som har fått konsesjon, ikke blir realisert fordi de ikke er lønnsomme. Jeg går ut fra at forslagsstillerne selv vil redegjøre for sitt forslag.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Som saksordfører hadde jeg et innlegg, og så har jeg holdt kjeft. Diskusjonen har gått langt ut over det denne saken egentlig fortjener, og jeg har bare lyst til avslutningsvis å oppsummere. Det er enighet om at det skal lønne seg for kommunene å få vindkraft. Det er ikke der skoen trykker i dag. Det lønner seg for kommunene, problemet er at det ikke lønner seg for vindkraftprodusentene. Regjeringa kan knytte til seg ekspertise når den vil. Den trenger ikke, som representanten Skumsvoll antydet, noe stortingsvedtak for å få til det. Hvis dette er et bilde som endrer seg vesentlig i tiden framover, er jeg helt enig med statsråden i at skatteopplegg hører inn under Finansdepartementet og i statsbudsjettet, og da vil en helt sikkert vurdere noen endringer. Problemet er at opposisjonen har fremmet et forslag der man ikke egentlig vet sjøl hva man ønsker, og nærmest invitert til et seminar om hva som kan gjøres for å få skatt til kommunene. Tiden er rett og slett ikke inne for å ha noe seminar om dette. Nå bør det være stabile vilkår som gjør at det kan lønne seg for flest mulig å etablere vindkraft.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Representanten Henning Skumsvolls merknad var interessant, for han sier at det ikke lønner seg for kommunene når man ser på inngrepene. Nå er det sånn at det foreligger prosjekter og planer for utbygging av vindkraft som kanskje er så mye som ti ganger så store som det som kommer til å bli realisert. Mange av disse prosjektene kommer til å bli avvist fordi de har for store virkninger på naturmangfoldet. Da skal de avvises med det som begrunnelse, og det skal ikke oppveies ved at kommunene eventuelt får mer skatteinntekter. Det er viktig.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Jeg er veldig glad for det representanten Alf Egil Holmelid sa. Det gjelder konkret Bredalsholmen. Det gjelder alle fartøysentrene, men spesielt Bredalsholmen. Det er veldig viktig at de får både ressurser til å beholde kompetansen, og at det i det hele tatt er nok oppdrag på stålskip til at de kan ha helårlig drift. Representanten Lødemel hadde en historie om utgravinger. På førstesiden i Tønsberg Blad i dag er det en lykkelig huseier som har funnet et kloster i hagen sin. Han kan fortelle en annen historie. Han ble sjokkert over at han måtte betale utgravinga. Men det er jo sånn at det fins tilskudd, og at staten dekker utgravinger for slike private huseiere. Jeg tror det er veldig viktig at ansvaret for utgravinger ligger på grunneier, som andre egenskaper ved en eiendom faktisk ligger på grunneier, enten det er tomtens beskaffenhet – om den er bratt eller har dårlig grunn, om det går vannledninger eller kloakkledninger der. Det betyr at større utbyggere må ta med seg kostnadene for utgravinger i sine prosjekter. Jeg er overbevist om at det som foreslås som en ordning, at staten skal overta ansvaret, ville i hvert fall føre til at tomtene ville bli frigitt mye senere. Så man kan ha forståelse for noe av Lødemels historie omkring utgravinger, men Høyre og Fremskrittspartiet peker jo på løsninger som bare kommer til å gjøre dette verre, dessverre.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Komiteen viser til klimaforliket, som Stortinget vedtok i juni i fjor, og partienes merknader i innstillingen. Her ble det vedtatt en rekke tiltak for å redusere utslippene av klimagasser. Forslagene i Dokument 8:132 S– representantforslaget vi behandler nå – omhandler i stor grad saker som ble drøftet og vedtatt i forbindelse med klimaforliket. Det er vanskelig på snau tid å være sikker på at jeg kommer inn på alle forslagene, men jeg går ut fra at forslagsstillerne også vil redegjøre for sine forslag. Flertallet – Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV – viser til brev fra miljøvernministeren, der det pekes på at regjeringa er godt i gang med å gjennomføre klimaforliket. Vi forutsetter at dette arbeidet fortsetter. Hele komiteen er fornøyd med at regjeringa følger opp med å fremme en nasjonal tverrsektoriell strategi for bioenergi. Komiteen tar også til etterretning at Gassnovas arbeid med å vurderer CO2-rensing ved kullkraftverket i Longyearbyen vil måtte avvente beslutning fra lokalstyret og Justis- og beredskapsdepartementet. Men dermed er det også slutt på enigheten i merknadene. Det fremmes derfor en rekke forslag, både fra en samlet opposisjon og fra deler av opposisjonen. Flertallets innstilling er at representantforslaget vedlegges protokollen, fordi vi ikke er uenig i de mange enkeltforslagene, men nettopp fordi regjeringa er godt i gang med å gjennomføre dem. Et av tiltakene som flere ganger er blitt etterlyst fra opposisjonen, er støttetiltak fra Enova for utfasing av oljefyr i husholdningene. Også i dette representantforslaget etterlyses det. Dette er nå på plass. Regjeringa har også varslet at den vil komme tilbake i statsbudsjettet med en konkretisering når det gjelder virkemidler for å utløse betydelig energieffektivisering og energiomlegging i private husholdninger, jf. vedtak i klimaforliket. Det er en uenighet når det gjelder innretningen på fondet for klima, fornybar energi og energiomlegging, som ble styrket med 10 mrd. kr i statsbudsjettet for 2013. Uenigheten er en omkamp, men pengene er nå plassert som kontolån i tråd med Stortingets vedtak i klimaforliket. I representantforslaget foreslås også en gjennomgang av bilavgiftene. Det hører etter flertallets mening hjemme i statsbudsjettet, men det har skjedd en god utvikling i retning av å gjøre det mer lønnsomt å velge biler med nullutslipp eller lave utslipp. Å komme ned på gjennomsnittlig alder for biler i EU vil fort bety at vi må senke bilavgiften så mye at avgiftsfordelen med elbil blir så liten at elbilsalget stopper opp. En bærekraftig samferdselspolitikk må innebære at bilbruken reduseres, selv om det også er snakk om utslippsfrie privatbiler. Det er derfor viktig at CO2-avgiften avspeiler klimakostnadene, og at veibruksavgiften avspeiler øvrige utgifter knyttet til bilbruk. Der var tida ute. Jeg vil bare kommentere at …
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Jeg skjønner at Kristelig Folkeparti og Venstre mener at regjeringa ikke gjør nok, og at det skal bli annerledes når Venstre sitter ved bordet, men det Venstre og Kristelig Folkeparti lover, er jo bare å sette inn en regjering med den nykårede klimaverstingen Høyre i samarbeid med klimafornekteren Fremskrittspartiet. Om det kan bli så mye bedre, det får vi jo diskutere! Jeg tegnet meg til representanten Amundsens innlegg, og jeg er bare enig med én ting han sa i innlegget, nemlig at SV har en god forklaring, som vi pleier å ha. Jeg er enig med dem som sier at vi ikke skal bruke så mye tid på Amundsen som klimaforsker. Jeg tror at det overskygger en mye mer interessant klimadebatt med mye viktigere konflikter, og tross alt er Amundsen mer interessant som politiker enn som klimaforsker. Her foreslås det at representantforslaget vedlegges protokollen, nettopp fordi regjeringa jobber med å gjennomføre de aller fleste av disse forslagene. Amundsen utfordret meg, og jeg kan si at jeg er enig med intensjonen i alle forslagene. Jeg er uenig i innretningen i en av dem, nemlig det med skattefradrag, der vi har andre virkemidler som vi mener er mer effektive, og det betyr at SV er enig i dobbelt så mye som Fremskrittspartiet er enig i. Jeg kan love at Fremskrittspartiet aldri kommer til å slå SV på klimaambisjoner. Det viser jo ikke minst kåringen som Klimavalg 2013 nettopp gjorde, hvor Fremskrittspartiet kom på sisteplass. Blant stortingspartiene kom Venstre og SV på førsteplass.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Mitt poeng er å si at det ikke er et hav av avstand i klimapolitikken når det gjelder de forslagene som er her i dag, fordi regjeringa stort sett jobber på disse områdene. Der det derimot er et hav av avstand i klimapolitikken, og som vil være avgjørende, er faktisk de sakene som vi har diskutert tidligere i dag, nemlig hvorvidt man er offensiv på å øke oljeutvinningen i Norge eller ikke. Det var noe av det som avgjorde da Klimavalg 2013 kåret de klimavennlige partiene og klimaverstingene, og der kom Høyre på nest siste plass, som de delte med Arbeiderpartiet – hvis det beroliger Astrup at vi får hele historien.
Erling Sande (Senterpartiet), 2013-06-19:
I 2011 resulterte den 40 år lange tautrekkinga mellom Russland og Noreg endeleg i ei delelinjeavtale. Det er fyrst og fremst ei avtale som er viktig for å få avklart ei vanskeleg sak mellom Noreg og vårt største naboland. Samtidig gjorde avtala det òg mogleg å vurdere Barentshavet søraust for opning for petroleumsverksemd, samtidig med at det er tiltakande aktivitet òg på den andre sida av grensa. Vi har tradisjon for å vise aktsemd og gå forsiktig fram i petroleumspolitikken. Den gjennomførte konsekvensutgreiinga avdekte relativt små potensielle miljøkonsekvensar av petroleumsverksemd i opningsområdet, men at dei konsekvensane som er, er størst i den nordlege delen av opningsområdet. Likevel, auka petroleumsaktivitet i nord krev både ny teknologi og nye løysingar for oljevernberedskap. Samtidig veit vi at akuttutslepp av olje kan ha alvorlege konsekvensar for miljøet. Det må vi ta på alvor, og eg er derfor glad for at regjeringa vil legge avgrensingar på leiteboring i oljeførande lag i periodar av året. Det er ikkje tvil om at tilhøva så langt nord er krevjande. Vi kan vente oss låge temperaturar og ising om vinteren, mørke og sterk vind. Derfor trengst det klare rammer for aktiviteten, og i samarbeid med partane i arbeidslivet har bransjen utvikla eit omfattande HMS-regelverk som stiller strenge krav til tryggleik og styring. Krava til forsvarlegheit blir ikkje mindre av at verksemda føregår under så krevjande tilhøve. Derfor skal det gjennomførast eit arbeid for å identifisere og utgreie operasjonelle utryggleiks- og risikofaktorar ved petroleumsverksemd i området før leiteboring og utbygging kan skje. Den konkrete oppfølginga av petroleumsaktiviteten i det området vi no opnar, skjer gjennom utlysing og tildeling av blokkar, og det ligg eit stort ansvar på regjeringa òg i desse prosessane for å vise omsyn til dei utfordringane som klimaet i området utgjer. Det vil vere klokt å ta omsyn til tilhøva, særleg i den nordlegaste delen av dette området, når utlysing og tildeling skal skje. Om det er drivverdige funn i Barentshavet søraust, skal det skape ringverknader, både lokalt i Nord-Noreg og i landet elles. Senterpartiet har klare forventningar til dei aktørane som opererer på sokkelen, om at lokalt og regionalt næringsliv får høve til å konkurrere om å vere tilbydarar av varer og tenester. Vidare har vi forventningar til at ein har god kontakt med lokale og regionale styresmakter, og at ein legg aktivt til rette for at verdiskapinga som skjer i samband med petroleumsverksemd, kjem nærområda til gode gjennom sysselsetting og gjennom aktivitet.
Erling Sande (Senterpartiet), 2013-06-19:
Ja, i Senterpartiet svarar vi på dei spørsmåla som blir stilte så raskt som mogleg, så eg takkar presidenten for sjansen til det no. Satsinga på fornybar energi har gjennom mange år vore ei hovudsak for Senterpartiet. Her i landet er vi rike på naturressursar, og vi må sette naturen i arbeid for å skape rein energi, arbeidsplassar og aktivitet. Produksjon av fornybar energi er – som vi har sagt mange gonger før i denne salen – blant dei viktigaste bidraga vi kan gje til arbeidet med å redusere utslepp av klimagassar. Det har alltid vore eit viktig prinsipp for Senterpartiet at bruken av naturressursar skal gje ringverknader lokalt. Det er lokalbefolkninga som må hanskast med dei endringane som skjer i naturen som fylgje av energiproduksjon eller annan aktivitet, og difor er det rett og rimeleg at òg lokalbefolkninga får ta del i den verdiskapinga som skjer. Eit eksempel på eit regime som er etablert kring dette, er vasskraftproduksjonen vår, der vertskommunane får ein vesentleg del av verdiskapinga. Dette er ein type regime eller system som ein òg bør vurdere på mange andre område. Senterpartiet har i sitt nye stortingsvalprogram sagt noko om dette. Når vi ikkje gjev støtte verken til endringar i selskapsskatt eller framlegg om grunnrente, slik som opposisjonen har vore inne på i representantforslaget, er det fordi det bryt med andre prinsipp. Når det gjeld selskapsskatten, har Senterpartiet teke tydeleg stilling til den tidlegare i denne perioden. Når det gjeld grunnrente, er det jo sånn at vindkraft i dag ikkje ber noko grunnrente som ein kan få avkastning av, utan å rive vekk heile grunnlaget for vindkraftsatsinga. Så det har det ikkje vore aktuelt for oss å gå inn på. Det same gjeld det som går på utvalsarbeidet. Vi trur det er feil på dette tidspunktet å starte et utvalsarbeid – med påfølgjande omfattande politisk behandling – for å sjå på dei samla rammevilkåra til ein bransje som no har stort fokus på å nå dei måla som vi i Stortinget har sett gjennom den grøne sertifikatmarknaden. Vi trur at aktørane ville sett seg på gjerdet viss vi no varsla ei omlegging av rammevilkåra, og dermed ville ein tapt viktig og avgjerande tid i høve fristen – innan 2020 – som er sett for å få produksjonen innanfor ordninga med grøne sertifikat. Det betyr jo ikkje at ein ikkje kan sjå føre seg justeringar som gjev kommunane ringverknader for vindkraftproduksjon. Kommunane har allereie ein reiskap i eigedomsskatten. Eit anna interessant forslag som har vore på bordet, er å sjå på ei ordning med naturressursskatt for lokal vindkraft, slik landssamanslutninga for vindkraftkommunar har foreslått. For det er viktig å realisere meir av det store potensialet vi har, og då må kommunar og lokalsamfunn få si del av verdiskapinga, som kan bidra til ytterlegare aktivitet.
Erling Sande (Senterpartiet), 2013-06-19:
Eg synest for så vidt at debatten og replikkordvekslinga har vist at dette i beste fall er eit veldig dårleg gjennomarbeidd forslag fordi dei ulike forslagsstillarane har ganske ulik inngangsport til korleis dette skal lesast. Når representanten Ropstad igjen trekkjer fram grunnrenta og prinsippet om grunnrenta som det store prinsipielle i dette, er det heilt rett som statsråden seier, at skulle ein påleggje dette ein grunnrenteskatt, ville det gå til staten og ikkje til dei berørte lokalsamfunna. Det er ikkje Senterpartiet sin intensjon. Då måtte ein vere langt meir målretta og snakke om ein naturressursskatt eller liknande. Det vil i alle fall eg vera villig til å diskutere, men nokon sterkare samla skattlegging av denne bransjen trur eg er uklokt, og det er uklokt å starte ein diskusjon om grunnrenteskattlegging. Så er det heller ikkje riktig som Framstegspartiet og representanten Skumsvoll seier at no er opposisjonen samla einig om å sikre kommunane eit betre utkome, og eit system for det. Det er ikkje det som ligg i det forslaget her. Det einaste ein er einig om, er å be regjeringa setje ned eit utval for å sjå på problemstillinga. Det er noko ganske anna. Det vil få dei konsekvensane at aktørane vil setje seg på gjerdet, som eg sa i innleiingsinnlegget mitt. Eit siste tankekors er at desse fire opposisjonspartia også har ulik inngang til den skattlegginga som i dag blir brukt for å sikre kommunane inntekter. Når representanten Njåstad viser til Fitjar og dei millionane som trass alt Fitjar får inn på grunn av vindkraft, er det ein eigedomsskatt som Framstegspartiet ikkje er for. Det må vere eit tankekors fordi eit samla system vil gje reduserte inntekter til både Fitjar og andre vindkraftkommunar og vasskraftkommunar som i dag bruker eigedomsskatten aktivt på verk og bruk for å få inntekter.
Erling Sande (Senterpartiet), 2013-06-19:
Det er behov for ei stemmeforklaring etter Siri Melings noko krasse innlegg. Når Senterpartiet stemmer imot forslaget til opposisjonen her i dag, er det ikkje fordi vi ikkje unnar vertskommunar og lokalsamfunn ringverknader av både vindkraft og annan aktivitet. Det er rett og slett fordi ein, som det òg har blitt påpeika av fleire, blandar inn grunnrente og grunnrenteskatt. Det er fordi ein i intensjonen bak forslaget – viss ein les heile dokumentet frå opposisjonen – blandar inn selskapsskatten, som ein veit at det er vesentleg politisk usemje kring, og premissar som ein ikkje kan gå inn på frå vår side. Det er ikkje minst fordi dette ikkje er tida for å setje ned eit utval og starte eit stort politisk arbeid kring rammevilkåra for ein bransje som no har eit kort tidsvindauge fram mot ei grøn sertifikatordning, der vi i fellesskap har sett ein dato, 2020, som dei må ta omsyn til.
Erling Sande (Senterpartiet), 2013-06-19:
Stortinget vedtek i dag forvaltningsplan for Nordsjøen og Skagerrak. Med dette er alle områda våre omfatta av forvaltningsplanar. Òg i denne forvaltningsplanen er det vanskelege og viktige avvegingar som må gjerast. Det er betydelege miljøutfordringar som skal takast på alvor. Området har ein vesentleg del av petroleumsproduksjonen, samtidig som fiskeriaktiviteten utgjer 25 pst. av den nasjonale fangstverdien. I tillegg kjem dei store verdiane knytte til friluftsliv og rekreasjon. Med så kryssande verdiar, og i tillegg til at dette området er delt mellom eller grensar inn til åtte land, er det openbert at det blir stilt store krav til forvaltninga av havområdet. Forvaltningsplanen omhandlar både utfordringar og lyspunkt. Miljøtilstanden er utfordrande, men han er i betring. Det internasjonale miljøsamarbeidet har verka. Eit anna lyspunkt er at gytebestanden av torsk i Nordsjøen no truleg passerer kritisk nivå for fyrste gong sidan 1990-talet. Det understrekar kor viktig det er med kunnskapsbasert forvaltning, og eg håpar på den same utviklinga også for andre av dei trua fiskeartane og dei trua sjøfuglbestandane. Det er også viktig at forvaltningsplanane vektlegg dei særleg verdifulle og sårbare områda. Totalvurderinga for forvaltningsplanen for Nordsjøen og Skagerrak tilseier at det ikkje skal opnast for petroleumsverksemd i Skagerrak no. Samtidig minner tre grunnstøytingar sidan 2007 med påfølgjande oljeutslepp oss om kor viktig det er å redusere risikoen for akutt forureining frå skipstrafikken. I samband med det har eg lyst til å understreke representanten Egeland sitt poeng, at den innsatsen som er lagd ned kring plassering av skipsleier både i dette området og i andre område, er eit viktig grep for å hindre oljeulykker der skip er involverte, og også det som har skjedd på kapasitetsbygging kring slepebåt, som kanskje er det viktigaste enkeltgrepet ein kan gjere for å hindre denne typen ulykker. Senterpartiet støttar måla og tiltaka i forvaltningsplanen, og er derfor glad for å gi støtte til den her i dag.
Erling Sande (Senterpartiet), 2013-06-19:
Den siste saka som energi- og miljøkomiteen har lagt fram for Stortinget i denne perioden, handlar om klima. Det ligg god symbolikk i det. Ingen andre saker som vi har hatt fokus på i denne perioden, peiker så langt fram og kan ha så store konsekvensar dersom vi, med vår aktivitet i dag, endrar klimaet, som våre etterkommarar må tilpasse seg. Senterpartiet og forvaltartankegangen heng i hop. Vi skal overlate jorda i minst like god stand som da vi sjølve overtok. Mykje tyder på at vår generasjon vil få store vanskar med å klare det. Det ser dessverre ut som om fleire av dei store miljøutfordringane globalt må løysast av dei som kjem etter oss. Men vi kan bety ein forskjell. Vi er eit lite land, men vi er rike på ressursar, og vi er rike på kunnskap og kapital. Særleg det at vi har store rikdomar som følgje av utvinning og sal av fossile energiressursar, gir oss eit moralsk ansvar for å bidra internasjonalt for å redusere klimagassutsleppa. Vi kan og bør våge ei spydspissrolle internasjonalt i den globale klimadugnaden, og vår legitimitet ute er avhengig av vår vilje til å endre nasjonal politikk for å gå frå det fossile til det fornybare energisamfunnet. Eg er stolt av at Noreg under den raud-grøne regjeringa har tatt viktige steg i klimavennleg retning, og Kristeleg Folkeparti, Venstre og Høgre skal ha honnør for å vere utolmodige medspelarar i arbeidet med å redusere klimagassutsleppa. Verdien av ein brei politisk konsensus på desse områda er stor. Forslaga som ligg på bordet, er delvis òg forslag som er henta frå den felles plattforma som vi står samla om, og som vi er i ferd med å bli fylt opp av regjeringa. Vi kan heilt sikkert, både posisjon og opposisjon, bli endå djervare. Tiltaka frå klimaforliket er viktige, men tiltaka som vi og andre nasjonar per i dag set inn, er ikkje i samsvar med dei utfordringane vi står overfor. Vi er eit lite land, men vi kan bidra meir. Eit av dei områda vi kan bidra på, er å bruke endå meir ressursar på å få fram gode løysingar som andre land kan nytte seg av i sitt klimaarbeid for å få ned utsleppa sine. No kjem representantar frå Kristeleg Folkeparti og Venstre etter meg. Eg utfordrar dei nok ein gong – det er sikkert siste moglegheit – på korleis dei ser føre seg at arbeidet med å redusere klimagassar blir, gitt at ein strevar etter å få eit politisk fleirtal og ei regjering som kjem til å utforme sine løysingar i skjeringspunktet mellom Framstegspartiet og Høgre. Det kunne vore interessant å vite. Til slutt vil eg takke komiteen for eit godt samarbeid gjennom denne perioden.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Dette er jo definisjonen som statsråden sendte til komiteen, og det er den definisjonen Stortinget må legge til grunn. Derfor er mitt spørsmål: Når en definerer iskanten og polarfronten som bevegelig, og «den til enhver tid observerte», er det slik å forstå at statsråden tenker å lyse ut områder for åpning? Dersom det gjøres funn – er det ikke egentlig slik at det ikke kan startes produksjon der? Det må eventuelt vurderes i neste forvaltningsplan, fordi iskanten og polarfronten kan bevege seg så langt ned at det ikke kan være helårsproduksjon. Er det riktig oppfattet?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Takk for svaret. Det jeg egentlig har etterlyst i hele saksbehandlingen, er en mer ærlig debatt om hva det egentlig dreier seg om, for når man hører på statsråden, er det ikke tvil om at det kan være aktivitet der isen er. Han anerkjenner risikoen, men er ikke redd for å gå inn i områdene. Hvis man hører på representanten Egeland, er det en diskusjon man skyver langt foran seg, og som ikke skal bli tatt. Derfor synes jeg også at det vesentlige spørsmålet er: Når man åpner området med sikte på funn og produksjon, burde Stortinget, når det gjelder den såkalte definisjonen, som skal avgjøres i neste forvaltningsplan, men som statsråden allerede har avklart, sende klare og tydelige signaler om at slik er det. I vårt forslag definerer vi iskanten på samme måte som de miljøfaglige etatene: den maksimale isutbredelsen fra 2001–2011 pluss 50 km. Det er den definisjonen man burde lagt til grunn. Slik jeg oppfatter statsråden, betyr det at man åpner området, som igjen vil gi produksjon på sikt.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Jeg skulle gjerne delt begeistringen med Per Rune Henriksen og andre, som har tatt til orde for det. Det er fordi vi i utgangspunktet ønsker en forutsigbarhet for bransjen, vi ønsker at det gis nye tillatelser og åpnes nye områder. Men vi har lagt vekt på mest mulig eksisterende, allerede åpnede områder, for å få mest mulig ut av hver brønn som er åpnet. Så har vi sagt at Norge må ta et ansvar og la noen av ressursene ligge i bakken, og da har vi sagt at vi ønsker å la de mest sårbare områdene ligge – det være seg Jan Mayen, det være seg Lofoten, Vesterålen og Senja eller Barentshavet sørøst, i nordlig område, nettopp på grunn av den debatten vi har i dag. Derfor bruker jeg tid i mine innlegg på å snakke om det, i stedet for å snakke om det området vi åpner. Til statsråden: Dette er ikke en proposisjon som Stortinget stemmer for eller imot, det er en melding som vi tar til orientering. Derfor ligger det også et forslag fra Kristelig Folkeparti her, der vi presiserer at vi er for en åpning av de områdene som vi mener det er forsvarlig å gå inn i – den skrittvise åpningen som vi er godt kjent for i Norge – mens vi stiller krav om at de mest sårbare områdene ikke kan åpnes, og da definerer vi, som sagt, disse som 50 km fra maksimal isutbredelse. Når det gjelder SVs kompromiss, er det interessant å høre på representanten Egeland. Uansett hva som er riktig eller ikke, er det liten tvil om at Jan Mayen har gått så langt at det skal veldig mye til å stoppe det. Jeg registrerer også det statsråden sier om den saken. Så hvis det er kompromisset, at man ikke åpner i denne stortingsperioden, er det bare snakk om måneder før det eventuelt gjøres i neste. Når jeg hører på representanten Henriksen og statsråd Borten Moe, tenker jeg at hovedutfordringen der er at det ikke er noen begrensninger i det hele tatt, der er en ikke bekymret for åpning, der er en tydelig på at en åpner hele området. Men når en hører på representanten Egeland, er det tydelige begrensninger, en tar hensyn til miljøfaglige vurderinger, en skal ta definisjonen i neste forvaltningsplan, osv. Som jeg var inne på i min replikkveksling: Jeg skulle ønske vi hadde en mye tydeligere eller ærligere debatt, at vi diskuterte om det er forsvarlig å gå inn i disse områdene, om vi kan kombinere petroleumsvirksomhet med iskanten og polarfronten, og at en så sier ja eller nei. Jeg opplever at det i beste fall har vært litt skjult. Uavhengig av definisjonen som vi legger til grunn om hvor iskanten og polarfronten er, legger uansett forvaltningsplanen for Lofoten og Vesterålen føringer, den er gjeldende for dette området, og i den forvaltningsplanen står det at polarfronten og iskanten går inn i disse områdene. Derfor mener jeg at det ikke burde være noen tvil, den sier det klart, og da burde vi også fattet et vedtak ut fra det i dag.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Jeg har behov for å markere en liten avstand til foregående taler. Nå forutsetter jeg at innlegget ikke var rettet mot Kristelig Folkeparti, men mot Venstres innlegg i stad. Men når representanten Skumsvoll sier at vi selvfølgelig skal til Nordpolen, vil ikke jeg si at det er noen selvfølge. Når Skumsvoll snakker om de enorme verdiene, ser jeg de enorme verdiene som ligger i petroleumsressursene, men jeg ser også de alvorlige konsekvensene av eventuelle klimaendringer, eller klimaendringer som vi vet vil komme. IEA sier klart og tydelig at skal vi klare å nå togradersmålet med 50 pst. sannsynlighet, må to tredjedeler av petroleumsressursene – kull – ligge i bakken. I dag har vi hatt en diskusjon om miljø, om lokale utslipp og utfordringer med iskanten, polarfronten. Men den store klimadebatten er også relevant. Det er sett i et sånt perspektiv at kanskje de enorme ressursene der – ikke bare kanskje, men mange av de ressursene – må ligge.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Vi er alle for økt vindkraftutbygging, og vi har ønske om at vi skal ta en større andel av de utbyggingene som vil komme de neste årene, og da må vi utløse flere prosjekter, slik at det blir realisert i Norge. Jeg mener det er to gode grunner til at det at mer av ressursene og inntektene tilfaller kommunene, også vil utløse flere prosjekter. Det viktige poenget er at en lokal beskatning vil utløse de beste prosjektene. For vi vet fra debatten rundt utbygging av vindkraft, at noen områder er gode, og at andre områder ikke er så gode. Og vi vet at det er betydelig motstand i noen områder mot utbygging, og det å sikre at kommunene sitter igjen med mer ressurser, vil også gjøre det lettere å realisere de beste prosjektene. Det andre er det prinsipielle, som jeg for så vidt skulle ønske representanten Sande også ville inn på, og selv om grunnrenten ikke er der i dag, så kan man se på det prinsipielt: Kristelig Folkeparti mener det er viktig, og riktig, at en får kompensasjon for belastningen med forringelse av natur, og at ressurser og inntekter tilfaller lokalsamfunnet, slik det er med vannkraft. Statsråden har jo kalt opp et eget felt etter Castberg, og de castbergske konsesjonslovene er jo vel kjent. Dette var jo også utgangspunktet i den debatten som vel Stortinget hadde for 100 år siden, der en slo fast heimfallsretten og der en også fikk inn at kommunene og lokalsamfunnene skulle ha betydelige deler av inntektene. Så vi synes det er spennende å ha en utredning, det å kunne se på mulighetene og presisere at dette ikke vil øke det samlede skattenivået. Det vil ikke øke belastningen for utbyggerne, og dermed vil det heller ikke være en trussel mot eventuelle prosjekter, noe vi understreker klart i merknadene. Men du vil få en omfordeling fra stat til kommune, og du kan f.eks. utforme det slik at denne naturressursskatten går til fradrag i den statlige beskatningen. Sånn sett betyr det ikke mer økt skatt totalt, men at mer av ressursene tilfaller lokalsamfunnene, noe som igjen vil utløse de beste prosjektene, og en oppfyller prinsippet om at en ønsker at mer skatt tilfaller kommunene.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Jeg er uenig med statsråden i at lokal beskatning eller at mer skal tilfalle kommunene, for så vidt ikke vil bidra til at flere av de beste områdene vil bli stilt til disposisjon. Der det i dag er stor diskusjon og motstand lokalt, tror jeg at det ville gjort det lettere å få prosjekter igjennom. Men statsråden sier at proppen er lønnsomhet. Det er en utfordring. Som jeg ser det, har Norge gode forutsetninger med tanke på at det blåser vel så mye i Norge som i Sverige. Men det er vel utfordringer både knyttet til selskapsskatt og til avskrivningsregler – det er to utfordringer der vi kanskje ligger litt høyere i Norge enn i Sverige. Mitt spørsmål er egentlig bare – siden statsråden stemmer mot vårt forslag om å se på noen mulighet for lokal beskatning – om han har andre forslag for å bedre lønnsomheten, eller satser han på at det nå skal gå greit med den planen som foreligger?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Som jeg sa i mitt innlegg og i min replikk, tror jeg tvert imot at en lokal beskatning faktisk vil føre til at de beste arealene blir stilt til disposisjon. Jeg deler absolutt statsrådens syn på det, at det faktisk ikke er alle plasser der det bør bygges. Derfor er jeg interessert i å få flest mulig prosjekter å velge mellom, og å kunne velge de beste prosjektene. Jeg registrerer at statsråden ikke svarer på spørsmålet mitt. Det betyr vel egentlig bare at han satser på at det blir realisert nok prosjekter, selv om han selv sier at lønnsomheten – og for så vidt som jeg ser utsiktene framover, tror jeg ikke lønnsomheten blir mye bedre – er for dårlig. Er det riktig oppfattet, og vil han bare sitte og se på det?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Jeg har egentlig to spørsmål, men jeg kan prøve å ta dem i samme replikk. Det første er en oppfølging av det representanten Tenden spurte om. Jeg la merke til at Klif anbefalte en 25-kilometersgrense, og de var tydelige på sårbarhet og selvsagt fare for utslipp. Hva er bakgrunnen for at regjeringen ikke følger opp det forslaget? Det andre spørsmålet mitt er: Kristelig Folkeparti er veldig glad for forvaltningsplanen og tydelig på at det ikke skal åpnes. Som jeg sa, undrer jeg meg litt over hvorfor man skal kartlegge petroleumsressursene og så presisere at det ikke vil bli igangsatt petroleumsvirksomhet i området før en slik vurdering er gjennomført. Hva er bakgrunnen for at man ønsker den kartleggingen, når man er så tydelig ellers på at dette er sårbare områder, og for så vidt også er tydelig på klimaaspektet, at noen av ressursene må bli liggende i bakken?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Jeg kan begynne med å svare på utfordringen. Man tror kanskje at hovedproblemet i norsk politikk, eller i kampen mot klimaendringene, er Fremskrittspartiet. Jeg vil si at det er veldig feil. Hovedproblemet er at vi som tror på klimaendringene, ikke gjør nok. Jeg vil si at det er ganske absurd å stå her. Nå er det åtte år med flertallsregjering. Når man ser på klimautslippene, var de i 2005 på 54,3 millioner tonn. I 2012 er anslaget på 52,9 millioner tonn, altså har utslippene gått ned med kanskje 2,5 pst. Det er problemet. Problemet er at vi har en regjering som er opptatt av klima, som prøver å bekjempe klimaendringene, men som ikke klarer å gjennomføre nok tiltak. Vi er langt fra å nå målene. I Kyoto-forpliktelsene skulle vi kutte utslipp – eller vi kunne vel øke med 1 pst. I dag ligger vi 5,8 pst. – 5,2 pst. for 2013 – over utslippene sammenlignet med 1990. Sverige og Danmark har gjort mye mer. De ligger langt foran. Danmark har satt seg nye og offensive mål. De har mål om kutt opp mot 40 pst., og de vil nå dem, fordi de allerede har kuttet 20 pst. sammenlignet med 1990. Jeg bruker opp tiden min på å snakke om dette, men det er viktige poeng, for det er overordnet. Derfor er jeg ikke redd for at det skal komme en ny regjering, for det er nettopp Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre som har presset regjeringen i to klimaforlik, i 2008 og i 2012, som har fått til mer konkrete forpliktelser, og som har bedret meldinger som var ganske skrale da de kom til Stortinget. Derfor synes jeg det er ganske absurd at vi står her dag. Det henvises til at flere av forslagene er fra klimaforliket, og da er det veldig spesielt at vi må stå og mase et år etterpå. Jeg husker saken om støtte til konvertering av oljefyr. Det sa regjeringspartiene var godt nok i vinter – det var oppfylt. Så kom de med støtte på ca. 25 000 kr nå. Det var bra, men den burde kommet mye før, og egentlig enda mer. Se f.eks. på Oslo, der er støtten opp mot 50 000 kr. Klimaloven skulle man bare utrede hensiktsmessigheten av. Ikke det en gang har man klart på et år. Biogasstrategien har man ikke klart å legge fram sak på, selv om den har kommet fra departementet for en stund siden. Fra Kristelig Folkepartis side er jeg glad for at det nå ser ut til å gå mot et skifte, for jeg er sikker på at med Kristelig Folkeparti, Venstre og Høyre i spissen, vil man ha mye mer offensiv politikk på dette feltet enn dagens regjering har ført. Det har vi vist gjennom flere forslag her, og ikke minst gjennom det arbeidet som er gjort gjennom to klimaforlik i Stortinget.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
For å oppklare utfordringen fra statsråden når det gjelder det første forslaget om støtte til konvertering og utskifting av oljefyr, kan jeg svare enkelt: Representantforslaget ble levert kort tid før den nye ordningen kom. Men det jeg presiserte i mitt innlegg, var jo at det tok et år fra klimaforliket ble inngått til det kom, og at statsråden i vinter var godt fornøyd med de mulighetene som lå i Enova. Samtidig har vi sammenlignet med Oslo, der jeg mener de har bedre ordninger enn det jeg oppfatter ligger til grunn for Enova. Men det er i hvert fall bra at det har kommet. Det skal regjeringen ha ros for. Mitt spørsmål går egentlig litt i den samme banen, fordi vi er tydelige på at vi i hvert fall ikke opplever at klimaforliket er overoppfylt. Statsråden sier at det skulle være gulvet. Jeg synes vi ligger litt i kjelleren, og at vi burde komme videre. I perspektivmeldingen står det at utslippene kommer til å ligge relativt stabilt fram mot 2020, men jeg tror ikke det er med innarbeidede tiltak fra klimaforliket. Da er spørsmålet: Hvis dette skulle tre i kraft nå – det burde ha trådt i kraft nå – hvorfor er det ikke innarbeidet i perspektivmeldingen?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Jeg registrerer at statsråden er veldig tilfreds med utviklingen på klimautslippene. Jeg sjekket på Miljøstatus, og der ser jeg at utslippene i 2005 var på 54,3 millioner tonn. Så steg det til 56 millioner tonn i 2007, og så har det gått ned til 52,9 millioner tonn i 2012, altså en reduksjon i løpet av åtte år på ca. 2,5 pst. Vi skal jo nå 30 pst.-målet innen 2020, eller 20 pst. i Norge. Er en reduksjon på 2,5 pst. i løpet av åtte år noe statsråden er fornøyd med?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Klimakåring: Av og til kjenner jeg på frustrasjon når jeg ser slike kåringer, fordi jeg har lært meg: Ikke hør på hva jeg sier, men se heller på hva jeg gjør. Jeg har – bare for å svare representanten Irene Johansen – ikke noe behov for å forsvare Fremskrittspartiet. Tvert imot: Vi er grunnleggende uenige i mange spørsmål, og jeg synes det er trist at de ikke anerkjenner menneskeskapte klimaendringer mer, at de ikke er villige til å se at det må gjøres mer med den store utfordringen. Men: Når en ser på dagens kart, med 16 forslag, så ser jeg at Fremskrittspartiet iallfall kommer til å støtte åtte forslag, og hadde disse åtte forslagene blitt vedtatt, ja, så hadde vi kommet lenger, vi hadde kommet nærmere klimamålene. Det er ikke dermed sagt at jeg er enig med Fremskrittspartiet eller har behov for å forsvare Fremskrittspartiet, men det viser iallfall at i praksis, i en del av sakene, så ville vi fått igjennom mer. Jeg har et mål om å komme i regjering, og Kristelig Folkepartis tydelige standpunkt er at vi håper at det blir en sentrum-Høyre-regjering, der tyngdepunktet ligger mest mulig i Kristelig Folkepartis politikk. Det ville vært en ambisiøs politikk, og det er vi, i Stortinget, som presser regjeringen gang på gang. Da blir det også feil å bruke en karakterbok som gir Høyre dårligere karakter enn Arbeiderpartiet. Ja, jeg blir rett og slett overrasket. Det betyr ikke at jeg ikke er uenig med Høyre i noen av sakene, men hvem er det som har presset politikken videre? Hvem var det som gjorde den første klimameldingen – der du kunne oppsummert tiltakene på en post-it-lapp – mer konkret? Jo, det var Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti. Og det samme gjelder den andre klimameldingen. Min frustrasjon blir ikke mindre selv om statsråden understreker at man jobber med ting. Min utålmodighet er like stor. Det er ett år siden klimameldingen ble vedtatt. I perspektivmeldingen er det ikke engang henvist til målet om å redusere utslippene i Norge med 15–17 millioner tonn CO2-ekvivalenter innen 2020, det står bare: «Fram til 2020 skal Norge ta ansvar for å redusere utslippene tilsvarende 30 pst. av egne utslipp i 1990.» Vi skal altså ta ansvar for det. Vi skal ikke bare ta ansvar for det og kjøpe oss fri, vi skal ta ansvar gjennom å ta kutt i Norge, og disse tiltakene ville bidra til det. Det siste hjertesukket er egentlig bare at det er dette jeg mener er så synd, at debatten bare dreier seg om å anklage Fremskrittspartiet. Det er radiodebatter og tv-debatter om akkurat det. Debattene burde vært om hvilke tiltak vi skal ha for å gjennomføre kutt. Det var det vi la opp til i dag, men istedenfor er det eneste man oppnår, en skyllebøtte tilbake, og jeg registrerer at angrep er det beste forsvar.