Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-06-08:
Arbeid gir velferd. Arbeid tar vare på noen av de sterkeste behovene vi har i oss, muligheten til å ta vare på oss selv og våre nærmeste gjennom egen inntekt og gjennom å kunne bidra til fellesskapet. Arbeid gir velferd gjennom økt verdiskaping. Økt verdiskaping trygger velferden for framtiden. Vi har i dag en debatt om de store linjene i arbeidsmarkedspolitikken. Initiativet til meldingen kom fra kommunalkomiteen, og komiteen var særlig opptatt av grupper som har problemer med å komme inn i eller å bli værende i arbeidslivet. Dette er problemer som heller har økt enn blitt mindre siden komiteen bad om meldingen. Regjeringen deler komiteens bekymringer og har underveis tatt mange initiativ for å motvirke de uheldige tendensene vi ser. Norge har en av de høyeste yrkesfrekvensene i OECD-området. Den langsiktige trenden er at en stadig mindre del av befolkningen står utenfor arbeidsmarkedet. I løpet av de siste 20 årene har arbeidsstyrken økt med 360 000 personer, og yrkesdeltakelsen har vokst fra 68 til 73 pst. Andelen personer utenfor arbeidsstyrken, eksklusiv alderspensjonister, har gått ned fra 27 til 22 pst. de 20 siste årene. Samtidig har andelen som mottar stønader ved å stå utenfor det ordinære arbeidslivet, vokst kraftig. Antallet uførepensjonister har økt sterkt. I tillegg har antallet som mottar sykepenger, rehabiliterings- eller attføringspenger, også vært økende. I 2003 var det vel 530 000 stønadsmottakere i yrkesaktiv alder innenfor de sykdomsrelaterte trygde- og stønadsordningene. I tillegg kommer nesten 90 000 dagpengemottakere. Samlet var om lag 620 000 personer i trygdefinansierte ordninger utenfor det ordinære arbeidslivet av kortere eller lengre varighet. Utfordringene vi står overfor, synes det å være bred enighet om. Behandlingen av stortingsmeldingen om et velfungerende arbeidsmarked har allikevel bidratt til å få fram klare skillelinjer i norsk politikk og i norsk arbeidsmarkedspolitikk. Det betyr at dette er en viktig debatt. I flertallsmerknadene fra venstresiden er Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet opptatt av å markere uenighet med Regjeringens arbeidsmarkedspolitikk. Jeg synes allikevel det er på sin plass å peke på at jeg i merknadene ikke har funnet prinsipielt nye forslag for å motvirke utviklingsrekk på arbeidsmarkedet som vi alle finner uheldige. Også komiteflertallet bør innse at den uønskede utviklingen knyttet til at for mange i yrkesbefolkningen i dag er trygdet, har pågått i lang tid. Å snu utviklingen krever nye grep, ikke bare mer av den politikk som er ført av forskjellige regjeringer over lengre tid, og som ikke har virket godt nok. Venstresidens svar på utfordringene er fortsatt å videreføre kjente tiltak tilpasset gårsdagens arbeidsmarked. Men kompleksiteten i de utfordringene vi står overfor, tilsier behov for nytenkning og nye løsninger. Regjeringen setter i meldingen fokus på strategier og tiltak for å møte utfordringene vi står overfor. Det presenteres et bredt sett av virkemidler som tar hensyn til totaliteten i de faktorer som påvirker arbeidsmarkedet, både de som kan og bør gjøres til gjenstand for offentlige inngrep, og de som ikke bør det. Arbeidsmarkedet er langt på vei selvregulerende. Dette ser Fremskrittspartiet også, og jeg er derfor glad for den støtte partiet gir til hovedtrekkene i Regjeringens arbeidsmarkedspolitikk. Regjeringens og meldingens utgangspunkt er at altfor mange er uføretrygdet, selv om de gjerne skulle vært i arbeid. Det er en fare for en ytterligere økning som følge av et høyt og økende sykefravær. I et langsiktig perspektiv er dette særlig bekymringsfullt. Vi forventer at arbeidsstyrken vil vokse lite, samtidig som den eldste delen av befolkningen vil øke betydelig. I samme tidsperspektiv forventes det at oljeinntektene vil vise en fallende tendens. Meldingen trekker fram mange faktorer som bidrar til resultater på arbeidsmarkedet. Enkeltindividene har sterke ønsker knyttet til sin deltakelse i arbeidsmarkedet. De fleste er i god stand til å finne en tilpasning de er fornøyd med, og verken behøver eller ønsker innblanding fra Aetat. Meldingen løfter derfor fram et selvregulerende arbeidsmarked som en visjon. I dette ligger også at vi ønsker at flere aktører som vil og kan bidra til et velfungerende arbeidsmarked, skal gis mulighet til dette. Delvis vil dette skje gjennom at Aetat kjøper tjenester på vegne av arbeidssøkerne. Departementet har satt i verk flere forsøk med bruk av private til oppfølging av arbeidsledige og yrkeshemmede, med grunnlag i vedtak i Stortinget. Aetat har et særlig ansvar for å avklare den enkeltes behov for tjenester og for å sikre at tjenestene er tilgjengelige. Mens opposisjonen motsetter seg endringer, er Regjeringen opptatt av resultater for de arbeidssøkende. Regjeringens politikk har basis i kunnskap fra forskning og praktiske erfaringer. Denne kunnskapen tilsier at det er nødvendig å styrke de tiltakene som bidrar til å fremme jobbsøkningen. Stønadssystemet skal være slik at det lønner seg å gå fra offentlige støtteordninger og over i jobb. I tillegg må Aetat, som skal følge opp individene, ha riktig fokus og være effektiv. Arbeidsgiverne må også motiveres gjennom målrettede støtteordninger. Varigheten av arbeidsledigheten er en indikasjon på vanskene enkelte har for å komme tilbake i arbeid, og er derfor en viktig indikator for når Aetat skal sette inn ulike typer tiltak. Dagpengeperioden er gjort kortere. En kortere dagpengeperiode setter også et press på Aetat til en ekstra innsats overfor dem som nærmer seg utløpet av dagpengeperioden. Mange arbeidsledige har behov for hjelp og kunnskap om hvordan de skal søke etter jobb på en god måte. Slik kunnskap vil bidra til at folk går kortere arbeidsledig. Aetats tiltak er derfor dreid mot mer jobbsøking. En del av brukerne av velferdssystemene våre har i dag behov for tjenester fra flere etater. Særlig gjelder det fellesbrukere av Aetat, trygdeetat og sosialtjeneste. Organiseringen av disse tjenestene er derfor en viktig sak for å sikre god og effektiv oppfølging av langvarig syke, midlertidig uføre, yrkeshemmede og arbeidsledige med sikte på raskest mulig overgang til ordinært arbeid. Organisering av velferdstjenestene og de ulike virkemidlene vi tar i bruk, må stimulere arbeidslinjen. Vi må mestre å finne løsninger der en ser større sammenheng i bruken av de ulike virkemidlene for alle i aldersgruppen 18 til 67 år, løsninger for alle dem som i utgangspunktet burde vært en del av arbeidslivet. Gjennom IA-avtalen har arbeidsgivere og arbeidstakernes organisasjoner sammen med myndighetene forpliktet seg til å arbeide for viktige målsettinger knyttet til økt arbeidsdeltakelse. Dette arbeidet er viktig som ledd i å fremme felles forståelse for utfordringene samfunnet står overfor. Myndighetene har lagt betydelige virkemidler og betydelige pengesummer inn i arbeidet med et inkluderende arbeidsliv. Nå har vi tillit til at partene i arbeidslivet følger opp, at resultater bringes ut i den enkelte bedrift, og at samarbeid mellom arbeidsgiver og arbeidstakere gir betydelig bedre resultater enn vi har opplevd til nå. Jeg har tillit til at flere arbeidsgivere ser verdien i aktivt forebyggende arbeid som en investering som innebærer betydelig god avkastning. Representanten Oppebøen Hansen stilte meg et direkte spørsmål. Det er knyttet til Telefon for arbeidslivet. Arbeids- og administrasjonsdepartementet og Arbeidstilsynet har vært hovedbidragsytere til prosjektet. Departementet forlenget støtten ut dette året i påvente av at en evaluering av prosjektet skulle ferdigstilles. Evalueringen er gjennomført av ECON Analyse for Mental Helse og foreligger nå. Statsministeren har, som Stortinget er kjent med, tatt til orde for en offensiv mot psykososiale problemer og spesielt mobbing i arbeidslivet. En skisse til satsingen ble presentert på en kick-off-konferanse 1. juni. Den endelige utformingen pågår i disse dager i regi av samarbeidspartene i IA-avtalen. Som vi har meddelt Mental Helse i vårt møte 22. april i år, er jeg innstilt på å drøfte med partene i IA-sammenhengen hvordan Telefon for arbeidslivet eventuelt kan inngå som et tiltak i arbeidet mot mobbing i arbeidslivet.