trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Henrik Asheim (Høyre), 2018-12-03:
Ja, jeg er klar over det, og nå gjorde presidenten det òg! For å begynne med taxinæringen: Det er viktig å huske på at noe av det vi skal gjennom i Norge, er et grønt skifte. Det taxinæringen har hatt, er en rabatt på den CO 2 -avgiften og den omleggingen som alle andre biler har hatt. Det man gjør her, er samtidig å påpeke at det spesialutstyret som brukes f.eks. til folk med nedsatt funksjonsevne, ikke omfattes av dette. Når man skal gjennom et grønt skifte, betyr det også å vri avgiftene på en slik måte at det grønne skiftet faktisk kommer. Og det er bare å se seg rundt til Slagsvold Vedums samarbeidspartnere, eller potensielle i alle fall: om ikke de også mener at man skal ha grønne miljøavgifter. Det gjør de naturligvis. For øvrig reduseres avgiftstrykket i dette budsjettet, og jeg tror derfor Slagsvold Vedum måtte lete med lys og lykte for å finne noe å kritisere.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-12-03:
Det er for det første verdt å merke seg at med denne regjeringen, og med det flertallet vi har hatt i Stortinget siden 2013, har en vanlig familie i Norge fått 11 000 kr i lavere skatt. Det tror jeg monner for en helt vanlig familie i dette landet. Det betyr at de har litt mer rom i månedsbudsjettet sitt, litt mer rom til å håndtere også uforutsette utgifter eller vite at barnehageregningen kan betales. Det er velferd. Men så har vi også – helt riktig – redusert skatten på næringseiendom og næringsvirksomhet, vi kan rett og slett si at vi kan ikke spise settepoteter, vi må sørge for å skape nye arbeidsplasser i Norge. Den viktigste velferden for folk er å ha en jobb å gå til. Det at vi har en skattepolitikk som både gir mer rom i privatøkonomien til vanlige folk, og også fører til at bedriftene kan klare seg bedre – vi har hatt redusert selskapsskatt og redusert formuesskatt på arbeidende kapital – gjør at vi kan skape mer for fremtiden. Når vi nå har den laveste arbeidsledigheten siden 2009, når vi nå har en økt sysselsettingsandel, betyr det for det første bra ting for statsbudsjettet, og ikke minst for den enkelte, som får en jobb å gå til.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-12-03:
Arbeiderpartiet har fått en fornyet bekymring for arbeidslinjen. Etter 2013 har Arbeiderpartiet kritisert dagens flertall for å gjennomføre en uførereform som gjør det mer lønnsomt å jobbe. De har vært imot aktivitetsplikt i sosialhjelpen. De har sagt nei til arbeidsretting av arbeidsavklaringspenger. Alt dette handler naturligvis om arbeidslinjen, men det har de altså vært imot. Ikke før Kristelig Folkeparti begynte å få gjennomslag i budsjettforhandlingene, kom bekymringen til syne, for nå foreslår Arbeiderpartiet at man skal reversere hele økningen i barnetrygden, ikke øke engangsstønaden, og at man skal nulle ut hele kontantstøtten. Tidligere statsminister Kjell Magne Bondevik tvitret for en stund siden at Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti kunne bli enige om et budsjett på ti minutter. Tror representanten Aasrud at det hadde holdt?
Henrik Asheim (Høyre), 2018-12-03:
Det var ikke representanten Martin Kolberg som fikk meg til å tegne meg, for det hadde jeg gjort før han holdt innlegg. Men jeg fikk mange tilleggsmomenter etter at han holdt sitt innlegg. La meg begynne med å si at representanten Kolberg er en mann jeg har stor respekt for. Han er en mann som jeg tror vi har mye å lære av, uansett hvor vi står i det politiske landskapet. Men vi måtte altså ut i den tiende timen av debatten før dagens sentrum–høyre-regjering ble karikert som nyliberalistisk av representanten. Det er for så vidt ikke noe som bekymrer meg – det var også Arbeiderpartiets strategi i 2013 og 2017. Det ga ingen effekt. Tvert imot var dette et bilde som folk ikke kjente seg igjen i – rett og slett fordi de ser hvilken virkelighet de lever i, de ser hvilken politikk regjeringen fører, og de hører kritikken fra opposisjonen som fullstendig malplassert. Vi er blitt beskyldt av representanten Aasrud for ikke å ville snakke om resultatene av vår egen politikk. Jeg tror ikke vi har snakket om stort annet enn resultatene av vår egen politikk i denne debatten. Nettopp det at det skapes flere arbeidsplasser i Norge, at det er færre arbeidsledige, at det er flere i jobb, oppfyller jo noe av det som en gang i tiden var Arbeiderpartiets paradegren, nemlig at arbeid er veien til frihet og selvstendighet – at det å ha et lønnet arbeid, hvor en vet at en trengs, og hvor en får betalt for den innsatsen en legger ned, er verdighet bedre enn noe. Når representanten Kolberg da illustrerer sitt poeng ved å trekke frem det han selv kaller kutt i fri rettshjelp, viser det egentlig hele problemet med det Arbeiderpartiet Norge i dag kjenner. For det er ingen endringer i retten til fri rettshjelp. Grunnen til at denne posten er redusert, er at færre mennesker havner i den økonomiske situasjonen hvor de trenger fri rettshjelp. Det er en god nyhet at færre trenger det, for det betyr at flere er i stand til å ta vare på seg selv. Slik fortsetter kritikken. Vi får kritikk for at det ikke er nok tiltaksplasser, når vi har en regjering som skaper arbeidsplasser – et langt bedre alternativ, naturligvis. Vi får kritikk for at vi stiller krav om aktivitetsplikt til sosialhjelpsmottakere, når vi vet at det ikke bare handler om å få flere sosialhjelpsmottakere ut i jobb i seg selv, men om den verdigheten det er for en slik mottaker å få beskjed om at vi trenger din arbeidsinnsats, og dette er den tiden du skal møte opp. Det er verdighet. Det kan av og til høres ut på Arbeiderpartiet som om det man argumenterer for, er å øke skattene for skattenes skyld for å gi bistand for bistandens skyld. Vi reduserer skattene og gjør folk selvhjulpne. Det er moderat Høyre-politikk i Norge.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-12-03:
Finanskomiteens leder har til stadighet prøvd å gi inntrykk av ektefølt bekymring for velferdsstatens bærekraft og av at Høyre skal ta ansvar for dette – og kutte i utgiftene. Men det eneste som er kuttet under denne regjeringen, er smålige kutt for dem det gjelder, og der betyr det ofte mye, men lite for utgiftssiden til budsjettet. Det er heller ikke lett å finne spor av ansvarlighet og reform i årets budsjettforlik – det som Asheim har hatt ansvar for. Det er mange hundre små utgiftsposter som det er vanskelig å se bidrar til den bærekraften finanskomiteens leder har vært talsperson for. Og da har jeg lyst til å spørre representanten Asheim: Hvilke av de økningene som kom på utgiftssiden i forliket, bidrar mest til velferdsstatens bærekraft?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-12-03:
Jeg er helt sikkert på at vi kunne funnet gode løsninger med Kristelig Folkeparti, men det er jo helt feil det representanten Asheim sier, at Arbeiderpartiet ikke har vært opptatt av arbeidslinja. Da kan han ha fulgt veldig lite med i norsk politikk de seinere årene. Det som virkelig burde bekymre representanten Asheim, er at vi fortsatt har over hundre tusen utenfor arbeidslivet. Det som burde bekymre representanten Asheim, er at vi har sett en eksplosjon av antallet unge uføre menn som kommer over på uføretrygd uten at det blir gjort tiltak for å få dem over i arbeid. Og det som virkelig burde bekymre, er at det er en svak satsing på å bringe ny kompetanse inn i arbeidslivet. For de som er i arbeid i dag, vil oppleve store endringer, og hvis vi som nasjon skal kunne klare å utnytte fortrinnene våre og ha folk i arbeid, må vi sørge for at flere får tilbud om å få kompetansepåfyll, sånn at vi kan ha konkurransekraft i næringslivet vårt framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-12-03:
Når det gjelder uforutsigbar avgiftspolitikk, taler vel en som har god erfaring med det, når det gjelder både flyseteavgift, plastposeavgift og andre avgifter som har kommet i seine nattetimer. Når det gjelder vårt bilopplegg, følger det de linjene vi har lagt oss på tidligere. Vi legger mer på engangsavgiften for å få en omdreining til mer miljøvennlige kjøretøy. Det tror jeg er riktig, hvis ikke kan folk kjøpe biler som det ikke er fornuftig å ha i framtida. Derfor har vi valgt å legge en strengere avgiftspolitikk på de bilene som har de største utslippene, og det gjelder også hybridene. Vi må ha lengre rekkevidde for at man skal ha full uttelling for den fordelen som er lagt på hybridene, og har da økt rekkevidden fra 50 til 100 kilometer. Det synes jeg er fornuftig i en situasjon der vi får gode elbiler inn på markedet, som kan være gode erstatninger, og som bidrar til mindre utslipp.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-12-03:
Det er bekymringsfullt at flere familier sakker akterut. Når vi har valgt å ikke øke barnetrygden med 83 kr i måneden for alle, er det fordi vi har brukt pengene annerledes. Vi har brukt pengene til skolemat for alle, for vi mener det er viktig at unger får i seg mat før de begynner å skulle lære. Vi har brukt pengene til en tannhelsereform, som gjør at flere kan få dekket utgiftene til tannhelse, noe vi vet er ganske tyngende for mange foreldre som har ungdommer. Og vi har brukt pengene både til å sette i gang tiltak for de ungene som lever i fattige familier, og til å styrke de ordningene vi vet treffer. Så vi har prioritert 1,2 mrd. kr til tjenester som vi mener det er fornuftig å styrke for at alle skal kunne ha det bedre. Så er jeg enig i at behovsprøving av barnetrygd – mange kontantytelser som øker samtidig – er krevende med hensyn til å få folk i arbeid. Det er vi nødt til å stå sammen om å få endret på.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-12-03:
Det er selvsagt ikke feil, men jeg tror det er vanskelig å forsvare at noen familier gjør valget om de skal være hjemme eller ikke, på bakgrunn av 83 kr i økt barnetrygd. Vi har ikke tenkt å kutte i barnetrygden, men har valgt tiltak som vi mener treffer riktigere enn å øke barnetrygden med 83 kr i måneden. Når det gjelder engangsstønaden, har vi valgt å sørge for at de som er studenter, kan få muligheten til å få barn tidligere ved å øke antallet måneder en får studiestøtte, til tolv. Det tror vi er et godt virkemiddel for at flere studenter får anledning til å få barn på et tidligere tidspunkt. For mange venter for lenge, og vi synes det er en riktigere måte å prioritere pengene på enn å øke engangsstønaden direkte. Det er en prioritering som jeg mener er riktig.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-12-03:
Som finansministeren sa, er det det femte statsbudsjettet med henne som finansminister vi nå behandler i Stortinget, og vi går inn i det sjette året med en aktiv skattekuttpolitikk – en politikk som ikke kan vise til andre resultater enn større avstand mellom fattig og rik. Tall fra statsrådens eget departement og underliggende etater viser at de tusen rikeste har fått 1,3 mill. kr mindre i formuesskatt på disse årene. 1,3 mill. kr tilsvarer over tre årslønninger for en vanlig barnehagelærer. Jeg har derfor et enkelt spørsmål til finansministeren, og hun behøver ikke å bruke lange utredninger for å svare: Bidrar 1,3 mill. kr i skattelette for de tusen rikeste til større eller mindre forskjeller i Norge?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-12-03:
I dag har vi hørt mang en representant si at vi må skape mer i Norge. La oss da begynne med å skape god politikk, politikk som faktisk fører til mer «skaping» i landet vårt! Den borgerlige regjeringen har klokkertro – det er nettopp tro det er – på at skattelette skal løse det meste. Vi mener tre områder fortjener mer oppmerksomhet enn regjeringens skattekutt når det gjelder å skape. Det dreier seg om havet, det norske folk og klimautfordringene. Vi vil løfte næringene langs kysten. Med et verdiskapingsprogram for havnæringen bygger vi på norske fortrinn og våre naturressurser. Vi satser på maritim næring gjennom miljøteknologiordningen og klimavennlig skipsfart. Så må vi ikke glemme den skaperkraften som ligger i den aller viktigste ressursen vi har, nemlig det norske folk. Næringslivet roper om mer kompetanse, og ikke minst riktig kompetanse. For å kunne skape mer må vi oppdatere medarbeiderne i bedriften. Verdensledende kompetanse har lenge vært Norges fortrinn. Det må vi fortsette med. Derfor er vår kompetansereform så viktig. Og vi lytter til næringslivet når vi leter etter gode klimatiltak. Vi svarer på et CO2-fond som regjeringen har lurt på om de skal finne ut av veldig lenge. Nå ligger forslaget der, og det er bare å gå i gang – dersom det er vilje til det. Sånn skaper vi et næringsliv for framtidens Norge, og det å skape mer er også synonymt med å dele mer. Da kan vi få flere fastleger i kommunene, flere behandlinger på norske sykehus, flere pedagoger for små i barnehage og i skole og en bedre eldreomsorg. I dag har vi hørt den tydeligste lovnaden fra regjeringspartiene om eldreomsorg. Det er at det skal bli et nytt eldreombud. Hvorfor ikke satse mer på å få en god eldreomsorg? Så er det en sak som det forundrer meg at ikke har fått mer oppmerksomhet i debatten her i dag – knapt noen fra regjeringspartiene har nevnt det – og det er den økende ulikheten. Det er overraskende at regjeringen ikke tar grep for å redusere den ulikheten som vi ser øker i samfunnet vårt. Vi har ikke hørt noe om det siden man samlet organisasjonene under lysekronene nede på Gamle Logen for noen måneder siden. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet har et budsjett som er tilpasset det vanlige folk trenger. Det er et budsjett som gjør at vi får en mer rettferdig fordeling i samfunnet. Det er jeg glad for, og jeg håper at vi en gang skal kunne gjennomføre det og ikke ha et budsjett som gjør mer for de aller rikeste.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-12-03:
Representanten Asheim har begynt å bli en god festtaler. Man skal jo trekke litt fra de festtalene, f.eks. når man snakker om omstillingen av norsk økonomi, for handelsunderskuddet fra norsk fastlandsøkonomi er mye større i dag enn i 2014. Så det har gått i feil retning, ikke i riktig retning. Og når Asheim snakker om forutsigbarhet i skatte- og avgiftspolitikken, at det er viktig at vi har et skatte- og avgiftsnivå for å sikre nok verdiskaping, lyder det veldig hult når den eneste tradisjonen Høyre har innført de siste par årene, er at hver eneste høst kommer det en ny avgift. I fjor var det næringsmiddelindustrien som fikk det store avgiftshoppet. Det rammet norsk verdiskaping kraftfullt. I år er det norsk taxinæring. Jeg kan ikke forstå at Høyre, som sier at de er opptatt av forutsigbarhet, kommer med den type stunt hvert eneste år. Jeg kan ta et eksempel: Avgiften på en Volkswagen Caravelle er i dag 200 000 kr og skal opp til 436 000 kr. Det rammer direkte små næringsdrivende rundt omkring i hele Norge. Hvorfor har Høyre en så uforutsigbar avgiftspolitikk?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-12-03:
Da Fremskrittspartiet fikk finansministeren, innførte man en ny tradisjon i Norge. Når desember måned kom, var spørsmålet: Hvilken ny avgift skal vi ha en sjokkøkning på i år? Det har blitt forutsigbart i Fremskrittspartiets avgiftspolitikk at det dukker opp en eller annen avgiftsbombe når året nærmer seg slutten. I fjor syntes man det var kjempesmart å øke avgiftene på ikke-alkoholholdige drikkevarer med over 40 pst. Vi i Senterpartiet syntes det var ganske mye. Og når vi så på resten av næringsmiddelindustrien – sjokolade- og sukkeravgiften var vel 80 pst. – tenkte vi at det ikke var mulig å toppe det. Men i år skal Fremskrittspartiet innføre en taxiavgift, og det utgjør over 100 pst. økning i avgiftene på mange av de kjøretøyene som norsk drosjenæring trenger. Caravelle går fra 200 000 kr til 436 000 kr, og en liten Mercedes stasjonsvogn går fra 219 000 til 467 000 kr. Hvorfor ønsker Fremskrittspartiet å straffe næringslivet rundt omkring i hele Norge, de som driver med persontransport, med en slik voldsom avgiftsøkning?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-12-03:
Det Carl I. Hagen foreslo og argumenterte med når det gjelder Statfjord-feltet, var at man trengte å selge for å ha reelle inntekter av et reelt salg som man skulle bruke der og da. Den tenkningen var vi i Senterpartiet helt uenig i da, og er helt uenig i nå, for vi ønsket å bruke de ressursene til å bygge norsk industri. Vi ønsket først å kjøpe igjen Norsk Hydro, og så støttet vi å opprette Statoil for å bygge verdiskaping og lange verdikjeder i Norge. Det har vært en kjempesuksesshistorie at man hadde politikere da som torde å tenke langsiktig, ikke kortsiktig, for å skape inntekter over tid, og det har man klart. Det må være forunderlig for Carl I. Hagen å være her og stemme gjennom et avgiftsopplegg som øker avgiftene for folk flest. Hvis Carl I. Hagen hadde stemt for Senterpartiets opplegg, hadde avgiftene gått ned, ikke opp. Det er det Fremskrittspartiet vi har i dag – de øker avgiftene for den vanlige kvinne og mann rundt omkring i hele Norge, øker avgiftene for alle som ønsker å satse på norsk drosjenæring, for alle som lever rundt omkring i Norge. Det må være rart for Carl I. Hagen å stemme for et slikt opplegg.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-12-03:
Hvis Høyres representant hadde lest hele vårt budsjett, hadde hun sett at skatte- og avgiftsgrepene vi gjør, er veldig målrettet mot distriktsbedrifter, f.eks. det vi gjør med ACER-innsatser. Det er et veldig målrettet og godt grep for at man skal investere i ny norsk næringsvirksomhet rundt omkring i hele landet. Når en ser avgiftsopplegget som Høyre står for, har de direkte straffet dem som driver i Norge. Ta 350-kronersgrensen som eksempel. Hvis en starter en virksomhet i Trøndelag, får man en høy avgift, men hvis man flytter den over til den andre siden av grensen – tar den til Sverige – får man en lavere avgift. Høyre har ført en motsatt politikk av det å sikre økt verdiskaping i Norge ved sine skatte- og avgiftsgrep de siste årene. Våre skattegrep i dette budsjettet er veldig målrettede og veldig gode for næringslivet rundt omkring i hele Norge.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-12-03:
Nei. Vi kan ikke det, for vi mener at norsk olje- og gasspolitikk har vært en stor suksesshistorie. Vi mener at eierskapspolitikken har vært en stor suksesshistorie, måten vi tildeler nye leteområder på, har vært en stor suksesshistorie, og forutsigbarheten i skattepolitikken for norsk olje- og gassektor har vært en stor suksesshistorie. Derfor vil vi ikke drive og stunte med den suksessen, for alle som sitter i denne salen, lever av den, og hele Norge er helt avhengig av den. Den måten som vi regulerer norsk olje- og gasspolitikk på, dreier seg om vi skal tildele nye områder. Men når det gjelder forutsigbarheten, har det vært en kjempesuksess, og også store deler av SVs satsinger finansieres med oljepenger.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-12-03:
Norges største eksportmarked i Europa er Storbritannia. Derfor har vi fra dag én etter at det ble ja til brexit – altså at det britiske folk ønsker det samme som det norske folk, at man skal styre i det britiske parlamentet, ikke i Brussel, akkurat som det norske folk ønsker at man skal styre i Stortinget, ikke i Brussel – ment at den norske regjeringen burde satt i gang et aktivt arbeid for å se hvilke muligheter og utfordringer som ligger i brexit, og se hvilke muligheter vi har sammen med Storbritannia. Noe av det som har vært mest forunderlig med regjeringens oppførsel etter brexit, er at de har framstått som et talsorgan for Brussel, for EU-kommisjonen. Det har også vært representanter fra Høyre som aktivt har sagt at de håper at Storbritannia får en dårligst mulig avtale. Selvfølgelig er det i Norges interesse at Storbritannia får en best mulig avtale, og så kan vi se hvordan vi sammen med Storbritannia, som to selvstendige land, kan utvikle tettere fellesskap og tette relasjoner. Når det gjelder EØS, har vi hele tiden vært kritisk til at en overfører for mye makt fra de folkevalgte til et byråkrati. Det mener jeg er et godt standpunkt.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-12-03:
Finansminister Siv Jensen fra Fremskrittspartiet har blitt den finansministeren i norsk historie som drar inn mest penger på avgifter fra folk. Det har liksom blitt den store måten å dra inn penger på for Fremskrittspartiet. Hvordan skal man finansiere nye løfter? Jo, man innfører en ny avgift. Det er nå over 6 mrd. kr mer i årlige avgifter enn da Siv Jensen ble finansminister. Det er en årlig tradisjon å finne på et eller annet avgiftshopp rett før jul, som plastposeavgift, flyseteavgift eller sukkeravgift på ikke-alkoholholdige drikkevarer. Vi trodde det var et høydepunkt i fjor med en avgift på 80 pst. – et bunnpunkt egentlig. I år klarer man altså å doble avgiftene for en del taxier. I år er det taxiavgiften, og det begrunnes av Siv Jensens våpendragere med at det handler om miljø. Men det er 461 498 varebiler i Norge som ikke får en slik avgiftsøkning, mens de 8 000 drosjebilene får. Kan vi regne med at de 461 000 varebilene får det samme avgiftshoppet neste år?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
Det var ett perspektiv som manglet i representantens innlegg, og det er de stadig større andelene av skattekutt som går til de aller rikeste. Og nå har regjeringen fått dårlig tid. Hvis man ser på regjeringens egne tall for skattekuttene til de 10 pst. rikeste i Norge med de største formuene, ser vi at i perioden 2014–2017 fikk de nesten en tredel av personskattekuttene – og nå har regjeringen økt takten. I år har denne gruppen, de 10 pst. rikeste, mottatt hele 42,7 pst. av skattekuttene, og neste år vil de motta rundt 40 pst. av personskattekuttene. Representanten snakket i sitt innlegg om å prioritere felleskapets penger riktig. Er dette etter representantens mening en god prioritering, og vil utviklingen der de 10 pst. rikeste får en stadig større andel av skattekuttene, fortsette?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
SV og Arbeiderpartiet står sammen i kritikken av regjeringens behovsprøving av velferden, særlig gjelder dette omleggingen som regjeringen foretok av gratis kjernetid i barnehagen, fra en universell ordning til en behovsprøvd ordning, som i realiteten fungerer som en fattigdomsfelle; det lønner seg ikke å jobbe, da mister en fort en gratis barnehageplass. Barnehagen har som kjent blitt dyrere under denne regjeringen. Men det jeg ikke forstår, er Arbeiderpartiets motstand mot barnetrygd ut fra et argument om at det skal være et brudd med arbeidslinjen. Barnetrygden kommer jo i tillegg til å jobbe, den kommer på toppen av den inntekten en får hvis en er ute i arbeid, og det er tross alt de fleste. Bekymrer det ikke Arbeiderpartiet at barnefamiliers inntektsutvikling henger etter de andre gruppene i samfunnet, og at barnefattigdommen i Norge øker? Det gjelder flere familier enn bare dem med barnehagebarn.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
Jeg vil takke representanten Njåstad for gjennomgangen av Fremskrittspartiets seire i dette budsjettet. Det er grunn til å minne om at ingen regjering har hatt så mye penger til rådighet som denne regjeringen. At regjeringen har hatt råd til litt vei, skulle bare mangle. Mer interessant er det å høre om de andre og øvrige prioriteringene som denne regjeringen har stått for, og høre om representanten mener det er gode Fremskrittsparti-seire for 2019. De 2 pst. rikeste får like mye i skattekutt til sammen som halvparten av dem med lavest formue i Norge, de 15 pst. rikeste får like mye i skattekutt til sammen som de 80 pst. med lavest formue, og de tusen rikeste personene i Norge får i snitt 130 000 kr i skattekutt i 2019 med regjeringens budsjett. Er dette, etter representantens mening, en politikk for folk flest – en politikk for de mange og ikke for de få?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
Jeg lyttet med stor interesse til representanten Slagsvold Vedums poenger om oljeavhengighet og at de store investeringene går til eiendomsmarkedet. Jeg synes dette var gode poenger, og det er noe som SV også har vært opptatt av. Derfor lurer jeg på om Senterpartiet og representanten vil være med på å få til et skatteskifte fra arbeid og til eiendom, sånn at vi kan være med og senke denne store investeringsbølgen som vi har sett i eiendomsmarkedet, og om det vil være interessant for Senterpartiet å diskutere petroleumsskattesystemet, som har gjort det ekstremt lønnsomt å investere i olje, hvor det er staten som tar mesteparten av risikoen. Kan Senterpartiet være med og diskutere endringer i leterefusjonsordningen, i friinntekten, for å skyve mer risiko over på selskapene og dermed også sikre flere investeringer i fastlandsindustrien?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
La meg ta det første aller først: Denne regjeringen har gitt enorme skattekutt til de aller rikeste i Norge. Det er regjeringen som har bevisbyrden på hvordan det skaper arbeidsplasser i Norge. Når vi ser at utviklingen er sånn at arbeidstakere sitter igjen med mindre andel av verdiskapingen, mens kapitaleierne er de som går i pluss, når skattekuttene er målrettet, skattekutt på aksjeformuer, som det tross alt er en liten elite blant oss som får de store gevinstene av, er det regjeringen som må bevise hvordan det skaper arbeidsplasser. SV har tatt til orde for å utrede alternativer til EØS-avtalen, og jeg skjønner ikke hvorfor det er så skremmende for regjeringen, når verden er i omskifting, når Europa er i omskifting, å utrede disse alternativene. Vi har en handelsavtale på plass, vi ønsker fortsatt en handelsavtale på plass, vi ønsker å ta del i et samarbeid i Europa. Vi mener også at EØS-avtalen som vi har i dag, er udemokratisk og er med på å flytte beslutninger unna folk. Regjeringen bør være med på å diskutere det.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
La meg først arrestere representanten for en faktafeil i innlegget. Hvis representanten hadde hørt etter i mitt innlegg, ville han ha fått med seg at i vårt opplegg kommer folk flest ut i pluss. SV har faktisk levert alternative budsjett år etter år der folk flest kommer ut i pluss sammenlignet med regjeringens skatteopplegg. Folk flest går altså i pluss med vårt, mens det er de rikeste som får de enorme skattekuttene med regjeringens opplegg. Det er også sånn at vi bruker akkurat like mye penger på forsvar og på politi som denne regjeringen gjør, men vi omprioriterer. Når man ser tallene for hvordan voldtekter, f.eks., blir etterforsket, mener jeg det er grunnlag for å diskutere omprioriteringer i politibudsjettet. Når det gjelder videreutdanning av lærere, er vi helt enig i at vi må få til det, men vi er uenig i regjeringens metodikk, som handler om å avskilte lærere som er i skolen i dag, og som gjør en god jobb. Det handler om å si til lærere som har jobbet i skolen i mange, mange år, at dere er ikke gode nok. Istedenfor å gå i dialog med lærerne og få til et samarbeid om videreutdanning og faktisk tilby det, velger denne regjeringen å tvinge igjennom en avskiltingsprosess, som gjør at vi får færre faglærte lærere i skolen.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
Vi har nylig lagt fram, sammen med Arbeiderpartiet, 37 forslag for å kutte i klimagassutslippene i Norge, for å ta oss inn mot målsettingene som ligger i klimaforliket og inn mot å kutte 50 pst. innen 2030. Jeg håper at Venstre og regjeringspartiene vil vurdere å støtte disse, for dette er 37 helt konkrete forslag for å kutte i klimagassutslippene. Det er riktig at vi i vårt budsjett plusser på i veldig stor grad – det er det man gjerne gjør i statsbudsjetter. Man prioriterer hvor pengene skal gå. Ta Enova, som er et fantastisk virkemiddel: Enova er også det virkemidlet vi bruker i dag for å få til energieffektivisering, for å få til innfasing av nullutslippsteknologi. Men vi må også gjøre veldig mye mer enn det som blir gjort i dag. Ta elferger langs kysten: fylker rundt omkring i hele landet satser på elferger, men opplever at de ikke har råd fordi staten ikke støtter opp, mens fylkene ønsker det. Det kunne vi ha fått til hvis vi hadde valgt å prioritere mer penger til det. Vi kunne ha fått norsk industri til å bli verdensledende ved å få på plass ny teknologi som gjør at de er konkurransedyktige i framtiden.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
Representantens minner fra hennes første miljøengasjement var ganske like mine, selv om jeg nok ikke kan huske boller så godt, men heller mer nordnorsk utskjelling underveis. Når vi ser på regjeringens budsjett som er lagt fram, og ser på miljøprofilen, så er det, som representanten tidligere har vært inne på, en del videreføring av klimapolitikk det er bred konsensus om i Norge, men det er også ting å være kritisk til. For det første ser vi et kutt i skogvern, som er bekymringsfullt. For det andre legger budsjettet opp til, med de framskrivningene som er der, at vi skal kutte klimagassutslippene i Norge med 13 pst. inn mot 2030, istedenfor det som FNs klimapanel krever av oss: 50 pst. inn mot 2030. Dette er bekymringsfullt. Tidligere har Venstre prioritert en avgift for gruveavfall. SV kommer til å fremme forslag om det. Er det noe som Venstre vil kunne støtte?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
Jeg snakket i mitt innlegg om 0,1 pst.-milliarden, de 4 300 rikeste menneskene i Norge som har fått 1,4 mrd. kr i skattekutt fram til 2018. Dette er den gruppen regjeringen satser aller mest på. Når SV påpeker dette i dagens VG, svarer finansministeren at dette er sosialistisk misunnelse. Vel, vi kan jo spørre noen av dem som betaler prisen for 0,1 pst.-milliarden: de unge uføre som får økt skatt med dette budsjettforslaget, de som merker at velferden kuttes gjennom de såkalte effektiviseringskuttene – 10 mrd. kr i kutt til sykehus, fengsler og universiteter, noe regjeringen ikke aner konsekvensene av – de som merker kuttene i fri rettshjelp, i velferdsstasjoner for fiskere, i kriminalomsorgen, i stipendordningen for studenter. De som merker disse kuttene, er de også bare misunnelige?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-03:
Når jeg hører på denne debatten, stiller jeg meg spørsmålet: Hvor er det blitt av de store drømmene, de store visjonene for hvor landet skal ta veien? Det virker ærlig talt som om denne regjeringen har begynt å gå lei. Det gjentatte budskapet i debatten har vært at det går bra i Norge – det skapes flere arbeidsplasser. Vel, etter tidenes oljeprisfall, rekordarbeidsløshet og den mest massive oljepengebruken som vi noen gang har sett her i landet, skulle det bare mangle om ikke flere etter hvert kommer seg i jobb. La meg nevne et par andre momenter: Når det gjelder klimaet, som har vært lite nevnt, og som er lite reflektert over i regjeringens statsbudsjett, ligger vi på en kurs mot å kutte klimagassutslippene med 13 pst. innen 2030, når det burde vært 50 pst. Vi står oppe i den største flyktningkatastrofen siden andre verdenskrig, og det er knapt nevnt, bortsett fra av Karin Andersen, som har snakket om det. Forskjellene øker. De som er på toppen, eier en stadig større del av formuen, samtidig som kapitaleierne stikker av med en stadig større andel av verdiskapingen, over arbeiderne. Barnefattigdommen øker. Over hundre tusen unger vokser opp i fattigdom. Det er en kjempehøy andel unge som står utenfor arbeidslivet. Og de usosiale kuttene til studentene, i bostøtten til uføre som har barn og har opplevd kutt i barnetillegget, og til uføre som får skatteøkning, kaller finansministeren for «underlige perspektiver». Jeg tenker det er på tide å drømme litt større – om et nullutslippssamfunn, om like muligheter til alle, om sterkere fellesskap og internasjonal solidaritet. Når man ser på hvor få av representantene fra Venstre og Kristelig Folkeparti som faktisk har deltatt i denne debatten, sier det kanskje noe om hvor stolte de er av dette budsjettet. Jeg skjønner godt at viljen til å forsvare budsjettet er laber. Ta klimaet: Det er så frustrerende når man ser den tapte muligheten. Budsjettet ble lagt fram samme dag som klimapanelets rapport ble presentert. Det blir vedtatt samme dag som klimatoppmøtet i Polen begynner. Det er en viss ironi i dette. Hvert statsbudsjett må være bedre på klima enn det forrige. Derfor vil jeg utfordre nåværende regjeringspartier og det kommende: Hva er det som egentlig er bedre i dette budsjettet enn i det forrige? Det er en viss økning til internasjonale klimatiltak, etter massive kutt i flere år. Mener Venstre at de faktisk har fått igjen mer for å gå inn i regjering enn av å delta i forhandlingene utenfor? Vi ser ikke resultater av det. Man kunne ha økt støtten til Enova. Man kunne ha satset på nullutslippsteknologi i industrien. Vi kunne ha fått et stort løft for kollektivtrafikken i hele landet. Sånn kunne jeg fortsatt. Dette budsjettet og denne debatten mangler de store visjonene. Folk i Norge og framtidige generasjoner hadde fortjent bedre.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2018-12-03:
I Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett skjerper de skattene og avgiftene kraftig. Noen av dem som får gjennomgå, er som vanlig bilistene. 1,9 mrd. kr vil Arbeiderpartiet kreve inn ekstra fra bilistene neste år. De vil med det mer enn reversere kuttene i engangsavgiften, som stortingsflertallet har gjennomført de siste fem årene. Det som kanskje er mest spesielt, er at det er de ladbare hybridbilene som skal straffes hardest. Alle ladbare hybrider blir vesentlig dyrere med Arbeiderpartiets opplegg. Blant annet vil Norges mest solgte ladbare hybrid, Mitsubishi Outlander, bli over 40 000 kr dyrere. Dette føyer seg inn i rekken av uforutsigbar avgiftspolitikk fra Arbeiderpartiet. For ti år siden skulle alle stimuleres til å kjøpe dieselbil, noen år etterpå var det en styggedom, i år er det de ladbare hybridene man skal svinge pisken over. Har representanten Aasrud forståelse for at både bilbransje og forbrukere kan bli usikre av Arbeiderpartiets historikk og politikk på avgiftsområdet?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2018-12-03:
At SV er for økte skatter og avgifter, som rammer folk flest og næringslivet, vet de fleste i denne salen. Det er like fullt feil medisin for et arbeidsliv i endring og omstilling. Noe annet som er godt kjent, er en del av SVs inndekningsforslag i deres alternative budsjett. Man ønsker å svekke landets forsvarsevne ved å forsinke innfasingen av kampfly, og man ønsker å gjøre politiet mindre mobilt og motstandsdyktig ved å kutte i innkjøp av nye biler til politiet – klassisk SV-politikk. Noe som imidlertid er mindre kjent, er SVs nye iver etter å kutte i lærernes kompetanse. Er det én enkeltfaktor som er viktig for at norske elever skal lære mer, at man fullfører videregående skole, og at man blir en del av framtidens arbeidsmarked, er det lærernes kompetanse. Hvorfor er det en god idé å kutte i midlene til videreutdanning av lærere med en halv milliard kroner?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-12-03:
Med den retorikken rundt barnetrygden burde egentlig Arbeiderpartiet kutte mer i barnetrygden og bruke den på enda bedre måter enn å la familiene bestemme selv hvordan de vil bruke pengene, for i Kristelig Folkepartis politikk handler fellesskap – som representanten Rigmor Aasrud løfter fram – om familiene, det viktigste fellesskapet. Vi tror at dersom en styrker familiene – at de får mer valgfrihet, og vi gir tillit – vil familiene fungere bedre. Derfor er jeg stolt av den økningen vi får til på barnetrygden, som er historisk – den første på over 20 år. For mange betyr en tusenlapp mye, særlig for dem som har minst. Engangsstønaden angripes også, men både barnetrygden og engangsstønaden er kanskje de stønadene som er lengst vekk fra å bryte med arbeidslinja. Spørsmålet er – når Jonas Gahr Støre er ute og sier at hvis en rundt kjøkkenbordet opplever at det er bedre f.eks. å bære fram et barn enn å gå ut i jobb – om det er feil. Eller hvis familien rundt kjøkkenbordet bestemmer at en ønsker å være litt lenger hjemme med den 12 måneder gamle babyen som verken kan gå eller snakke – er det feil?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-12-03:
For Kristelig Folkeparti er det veldig viktig at en både sikrer bærekraft i velferdssamfunnet og – som jeg sa i mitt innlegg – klarer å skape arbeidsplasser. Derfor er vi stolt over det vi har gjort, enten det har vært skatt, eller det har vært investering i samferdsel eller i kunnskap, som vi vet vil være helt avgjørende – for én ting er å komme igjennom den krevende tida vi har hatt de siste årene, med oljeprisfallet, men ikke minst også den omstillingen som vi vet kommer framover, når oljenæringen vil bli mindre viktig enn i dag. Dermed må en klare å skape nye arbeidsplasser. Gjennom denne veksten vil en også kunne finansiere det vi mener er ekstremt viktig, nemlig å satse på tidlig innsats, oppvekst. Dersom Kristelig Folkeparti lykkes med å gå inn i regjering, kommer kamp for tidlig innsats og for familiene til å være et av viktigste løftene. Det er jo en investering, for hvis vi ikke lykkes med verken å få nok barn eller å få trygget oppveksten, vil det være mye dyrere i framtida.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-12-03:
Først vil jeg berømme representanten Gjelsvik og Senterpartiet for å ha vært veldig tydelig i debatten rundt 350-kronersgrensen. Den er viktig for næringslivet i Norge, den er viktig for handelsnæringen, og den er viktig for arbeidsplasser, så det har vært bra at Stortinget har presset på så mye som de har. Når det gjelder taxinæringen, er jeg bare uenig. Jeg synes at også taxinæringen skal ha klimakrav. Jeg tror det er viktig for å møte den omstillingen som må komme. Det synes jeg er et viktig grep. Så er jeg enig i at en kunne tatt det tidligere. I Kristelig Folkepartis alternative budsjett tok vi det noen måneder tidligere. Det mener vi hadde vært mulig, men et kompromiss med regjeringa var 1. januar 2020. Det mener jeg er en god løsning, som jeg vet også skaper forutsigbarhet for ikke minst Posten, som vil ha en del utfordringer. Dette er et vedtak som kommer til å bli fulgt opp, og som kommer til å bety mye – både for verdiskapingen i Norge og for at det forhåpentligvis skapes flere arbeidsplasser.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-12-03:
Det er sikkert alltid greit å kunne ha bedre tid til å tilpasse seg ulike avgifter, men når bilavgiftene settes fra 1. januar, er det jo klart hva prisen på bilen blir når en skal handle inn ny bil neste år. Jeg er klar over at det nok vil bety at en velger andre typer løsninger, men ikke minst gir det gode incentiver til å velge biler som er mer miljøvennlige. Det eksempelet som representanten Gjelsvik viser til, er kanskje av dem som er satt mest på spissen. Jeg er helt sikker på at en finner eksempler på andre typer biler som ikke har den samme avgiftsøkningen, og som er mer miljøvennlige. Det aller beste er hvis dette er med på å utvikle nye biler som er nullutslippsbiler, som vi vet også må være målet, skal en klare å lykkes med den omstillingen på klimaområdet som vi trenger.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-12-03:
Takk for skryt fra partiet Rødt. Det noterer jeg og er takknemlig for. Vi er stolt av den økningen vi har fått til i barnetrygden. Det er riktig som representanten Moxnes sier, at Kristelig Folkeparti også ønsker at en ikke kan regne barnetrygden inn som inntekt når en regner ut sosialhjelpen. Det skulle jeg ønske hadde vært tilfellet i alle kommuner. At vi varslet at vi ikke kommer til å stemme for, var fordi en har en helhetlig avtale knyttet til budsjett med regjeringspartiene. Så vil jeg presisere at når en snakker om opp til 50 000 barn, kan jeg for det første ikke kvalitetssikre det og være sikker på om det er et riktig tall – men jeg ser det er referert av bl.a. Dagbladet. Når en får sosialhjelp, er det en midlertidig ytelse. Det betyr ikke at det er 50 000 som ikke får nyte godt av økningen i barnetrygden – eller for så vidt hele barnetrygden – i løpet av 2019. I gjennomsnitt får en sosialhjelp i under et halvt år. Forhåpentligvis kommer en over på andre typer stønader raskere enn det.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-12-03:
Dette budsjettet betyr en historisk økning i barnetrygden. Dette er første gang på over 20 år at barnetrygden økes, noe Kristelig Folkeparti er veldig godt fornøyd med. Samtidig har ikke Kristelig Folkeparti ambisjoner om å stoppe der. Dette betyr én tusenlapp ekstra per barn og betyr spesielt mye for dem som har dårlig råd. Nå er det blitt en debatt om arbeidslinja, og at barnetrygden visstnok skal være med på å true arbeidslinja. Hva tenker statsråden om akkurat det, og hvilke ambisjoner har statsråden for barnetrygden videre? Kristelig Folkeparti har pekt på en modell som går på skattlegging, som gjør at de som har mye, ikke merker barnetrygdøkningen på samme måte som de som har dårlig råd. Fremskrittspartiet selv viser vel til å skattlegge selve barnetrygden. Hvilke ambisjoner har regjeringen når det gjelder å øke barnetrygden videre?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2018-12-03:
Fyrst: Når det gjeld kommuneøkonomien, er det ikkje riktig som representanten seier, at det har vore ein mager kommuneøkonomi. Det er bevist at kommuneøkonomien har vore særs god under dette stortingsfleirtalet. Blant anna hadde ein for to år sidan rekordoverskot, så kommuneøkonomien er god. Det er mange reformer som står igjen etter oss – etter fem år med statsbudsjettinitiativ. Felles for dei aller fleste er vel at Arbeidarpartiet har protestert mot dei ulike reformene. Når ein er inne på feltet kommune: Me har bl.a. gjennomført ei kommunereform som sørgjer for at me får sterkare og færre kommunar, som vil kunna levera endå betre tenester. Me desentraliserer makt til færre regionar og sterkare kommunar, og me har hatt ei avbyråkratiseringsreform, som frigjer mange pengar, slik at me kan satsa på andre ting. Så det er mange reformer. Felles for dei alle er at Arbeidarpartiet har protestert mot dei – og ikkje har fremja ein einaste idé til ei eiga reform i dei fem åra dei har vore i opposisjon.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2018-12-03:
Eg veit ikkje om me skal snakka om tradisjonar, det verkar som om Senterpartiet er godt vande med å føreslå avgiftsaukingar. Då representanten snakka om å «toppe» avgiftsaukingane, tenkte eg på Kjersti Toppe med ein gong. Ho var jo den som tok til orde for sukkeravgift først – med stort engasjement gjennom mange år. Når det gjeld bilavgifter, har Senterpartiet sjølv vore inne på tanken her i salen om å auka dei gradvis av klimaomsyn. Og les ein deira alternative statsbudsjett, skal dei leggja på avgiftene på både alkohol og tobakk. Dei føreslo det i november månad, men det skal tre i kraft frå 1. januar – utan at eg skal seia at Senterpartiet er best i klassen i det å koma med avgiftsforslag. Når det gjeld spørsmålet om bilavgifter, ønskjer me òg at ein innanfor taxinæringa vel miljøvennlege bilar og legg difor til rette for at dei same mekanismane som gjeld for private som kjøper bilar, òg skal gjelda for den næringa.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2018-12-03:
Absolutt – dette er god politikk for dei mange. Eg synest SV må slutta med å snakka ned dei som skapar arbeidsplassar, på den måten som ein gjer. Går ein inn og ser på budsjettet, går det fram at me legg til rette for å skapa inntekter til statsbudsjettet. Då må nokon ta risiko og sørgja for at det blir investert i private arbeidsplassar for at me skal ha noko å fordela i statsbudsjetta som kjem dei seinare åra òg. Då kan me ikkje snakka ned gründerane og dei som tek eigen risiko og skapar arbeidsplassar. Dei er rike på éin ting, og det er ansvar. Difor synest eg me skal fortsetja med å setja ned skattane for både selskap og dei som eig norske selskap. Det angår veldig mange. Det er faktisk ekstremt mange i Noreg som er tilsette av gründerar som tek risiko, så eg synest ikkje ein skal snakka dette ned og seia at det er ein politikk berre for dei få. Det er faktisk ein politikk for alle. Om me ikkje har nokon som tek risiko, har me ikkje særleg mykje å bruka i statsbudsjettet i framtida, for me er avhengige av dei inntektene som privat næringsliv bidreg med.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2018-12-03:
Når representanten Njåstad trekker fram det som er en typisk høyreprofil og setter eldreombud på topp, er det fristende å si: Etter seks år med knapp kommuneøkonomi har de eldre behov for et eldreombud. Det hadde vært bedre om de hadde fått en tilstrekkelig eldreomsorg i kommunene. Det er den ellevte budsjettavtalen mellom regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti, sa Asheim – seks år med rekordhøy bruk av oljeinntekter. Men hva står igjen av reformer etter de seks årene med Fremskrittspartiet i regjering? Vi kan kjøre Segway, og vi kan kjøpe lakrispipe i kiosken eller veksle sigaretter i to flasker vin i taxfree-butikken – så lenge det måtte vare. Men hva står igjen av reformer, av strukturelle grep, som kan bidra til å sikre bærekraften i velferdssamfunnet inn i en tid da oljeinntektene synker?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2018-12-03:
Trygve Slagsvold Vedum falt for fristelsen til igjen å spre uriktige påstander om forslag jeg fremmet på 1970- og 1980-tallet. Vi hadde ikke mistet noen nasjonal kontroll med oljevirksomheten, eller noe som helst av inntekter, dersom noen andeler av Statfjord-feltet ble solgt til et annet selskap. Det er riktig, den gang gikk staten med underskudd i statsbudsjettene. Vi manglet penger til sykehus, lokalsykehus og veibygging. Det å flytte noen av eierandelene i Statfjord-feltet over til statskassen, begrenset oppad til 10 mrd. kr for å få råd til å bygge mer vei, holde sykehusinvesteringer og andre fornuftige investeringer oppe, var klok politikk. Vi hadde ikke mistet noe styring, ikke mistet skatteinntekter eller royalty-inntekter. Det er kun overskuddsskatten fra selskapene og utbyttet som ville blitt berørt av dette. Hvorfor fortsetter Slagsvold Vedum å spre falskhet om Fremskrittspartiets politikk på 1970- og 1980-tallet?
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2018-12-03:
I en tid med betydelig omstilling i norsk økonomi trenger næringslivet over hele landet stabile og forutsigbare rammebetingelser som fremmer jobbskaping. Venstresidens svar er en gedigen skatteregning, kraftige skatte- og avgiftsskjerpelser på norske arbeidsplasser. Det er dårlig nytt for bedriftene. Det blir dyrere å jobbe, og det vil koste mer å skape flere nye jobber. Ja, dette er en oppskrift på færre jobber i Norge. Også Senterpartiet følger opp. Formuesskatten økes med nesten 1 mrd. kr, selskapsskatten med nesten 2,5 mrd. kr. Å øke skattene med 4,5 mrd. kr ser ut til å ha blitt Senterpartiets nye versjon av å ta hele landet i bruk. Spørsmålet mitt er: Hvorfor vil Senterpartiet favorisere utenlandsk eierskap, øke diskrimineringen av norskeide virksomheter og øke skattene for små og mellomstore familieeide bedrifter rundt omkring i Distrikts-Norge?
Solveig Schytz (Venstre), 2018-12-03:
Brexit har ført til usikkerhet i britiske markeder, og brexit-løsningen er så vanskelig at mange briter nå drømmer om en Norge-løsning med EØS. Da er spørsmålet: Hvorfor tør Senterpartiet å lefle med næringslivet i distriktene ved å stille spørsmål ved EØS-avtalen? Det er den viktigste norske handelsavtalen for norske småbedrifter i distriktene, og vi eksporterer for 230 mrd. kr i året til EU.
Solveig Schytz (Venstre), 2018-12-03:
Det er fint at representanten Kaski er utålmodig på klima- og miljøfronten, men jeg oppfatter at i SVs alternative statsbudsjett er det i hovedsak bare påplussinger på regjeringens gode klimatiltak. Så mitt spørsmål er: Har SV selvstendige forslag til hvordan man kan løse framtidens klima- og miljøutfordringer?
Solveig Schytz (Venstre), 2018-12-03:
Venstre er opptatt av forenkling, og vi mener at de justeringene som gjøres nå, med endrede diettregler og skattlegging av tips, også totalt sett gir en forenkling. Tips har alltid vært skattepliktig, og nå gjør vi det bare tydeligere hvem som skal innberette, og hvordan det skal gjøres. Fra nyttår får man også bokføringsregler som gjør at arbeidsgiver uansett vil ha en oversikt over innbetaling av tips. Vi mener også at det som gjøres av endringer i diettreglene, kun gjelder for dem som tidligere har tjent penger på differansen i diettsatser og den faktiske prisen/kostnaden på varer. Vi setter folk først og ikke businessreise til utlandet først.
Solveig Schytz (Venstre), 2018-12-03:
Venstre ønsker å se på alle virkemidler som kan få til kutt i transportsektoren og det gjør vi på bred front. Det er også viktig å finne nye virkemidler for å kutte utslipp i transportsektoren, ikke minst for tunge kjøretøy. Her trengs det nye virkemidler. Vi har virkemidler i dag, bl.a. handler det om bompenger, men vi trenger også nye virkemidler. Jeg håper vi kan finne flere. Når det gjelder CO 2 -fondet for næringstransporten, er Venstre åpne for det, vi må bare finne en måte å gjøre det på som fungerer bedre enn den som er foreslått i dag.