trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-02-22:
Det er grunn til å understreke at behandlingen har gått raskt. Vi etterbevilger nå mer penger enn det vi klarte å flytte på under behandlingen av statsbudsjettet. Så det er grunn til å tenke litt gjennom dette. Det er faktisk 400 mill. kr. Det kommer også reaksjoner utenfra, som saksordføreren sa, og mange av oss får mail fra pensjonister som åpenbart er utrygge på hva som gjelder, og som har fått en skatteøkning som de ikke hadde forventet. Her er det et eller annet som regjeringen ikke så da de foreslo endringene i pensjonistbeskatningen i fjor høst. Det er grunn til å minne om at Høyre hadde et opplegg da statsbudsjettet ble behandlet, som ville ha gitt skattelettelser til alle grupper. Dessuten er det grunn til å understreke det som foregående taler sa, at dette er en overgangsordning. Det står i proposisjonen at det gjelder «pensjonister med høye renteutgifter, men med så lav inntekt at de er skattlagt etter skattebegrensningsregelen». Høye renteutgifter betyr som regel at man har høy gjeld. Det løser seg sjelden i en liten overgangsperiode på tre år, hvor bare den første perioden er med fullt utslag. Derfor har Høyre i merknads form bedt om at man kanskje følger litt spesielt med gruppen for å se om dette er en gruppe som faktisk kommer veldig dårlig ut.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-02-22:
Saken fortsetter å komme opp igjen – tror jeg saksordføreren sa – og da kan man jo bare si: Det er fordi dere ikke tar de nødvendige grep. Det er klart at saken om skattelistene kommer til å komme opp igjen, for det er en rekke motstridende interesser rundt dette med personvern, privatsfære og behov for innsyn fra samfunnets side – dette står rett mot hverandre. Nå har vi i tillegg fått tendenser til kommersialisering og til kriminalitet og mobbing rundt skattelister. Vi noterer oss at regjeringen forsøker å gjøre noe med kommersialiseringsdelen av det, men man gjør ingenting med kriminalitet og mobbing. Derfor mener Høyre at man ikke går langt nok. Høyre ønsker åpenhet. Det er lange tradisjoner for åpenhet rundt skattelister i Norge, så vi ønsker ikke å forby skattelister. Men vi mener det er noen hensyn å ta. Dette med innsyn fra samfunnet kan ivaretas mye bedre gjennom anonymiserte tall, ved å bygge opp databaser der man kan søke på kriterier i samfunnet for å se om skattesystemet fungerer sånn som det skal. For i dag ser vi at samfunnets innsyn stort sett knyttes til kjendisnavn eller noen kjente navn i lokalmiljøet eller nasjonalt, og så glemmer man fullstendig et kritisk blikk på skattesystemet, annet enn hvis det er nullskatteytere og den type ting man kan diskutere. Så det å se på hvordan skattesystemet fungerer, ville kunne gjøres mye bedre gjennom anonymiserte tall. Så er det dette med kriminalitet. Der sa saksordføreren at man ikke skulle overdrive effekten. Jeg tror man heller ikke skal undervurdere den. For det er klart at det er en ganske naiv åpenhet i Norge, når vi vet at nye medier og Internett har gjort at disse tallene jo ikke bare legges ut i Norge, de legges ut over hele verden. Og det å tro at resten av verden skal sitte og se på Norges honningkrukke uten at man begynner å lære seg hvordan man skal bruke dette – den type åpenhet tror jeg man kommer til å måtte ta et oppgjør med. Og det ville man løse veldig greit hvis man ikke tillot anonyme søk. Den som søker, må identifisere seg overfor den som blir søkt på. Da ville man veldig fort bli kvitt nabosøk og all den kikkermentaliteten som finnes. Men media ville ikke hindres av det. Jeg tror ikke VG ville blunke et øyeblikk selv om jeg fikk melding om at VG hadde søkt på meg. Men jeg tror at naboer faktisk ville stoppe å søke, og kriminelle ville i hvert fall hatt mye vanskeligere for å nå gjennom. Det siste er dette med mobbing i skolegården. Vi vet at det er skoleklasser som rangerer foreldrenes inntekt, og man bruker det ikke til å mobbe dem med høyest inntekt, tror jeg, men snarere til å mobbe dem som er lavt nede på den sosiale rangstigen. Da synes jeg dette har gått altfor langt. Derfor har Høyre et helt annet forslag, som går på at man skal forby den type anonyme søk og i stedet finne løsninger der man må identifisere seg når man søker i skattelistene. Jeg tar herved opp Høyres forslag.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-02-22:
Jeg må si jeg blir nokså provosert når jeg hører på representanten Thorkildsen, for når man er så opptatt av rettferdighet, burde man i hvert fall være litt opptatt av at skattelistene faktisk inneholder ganske mye feil. Det er feil som da blir liggende ute et helt år, nettopp fordi skattemyndighetene ikke er pålagt å rette det opp, og redaksjonene retter det i hvert fall ikke opp når feil først er presentert. Vi hadde et eksempel i fjor høst, hvor han som sto som nummer to på inntektslisten i Norge, reelt sett hadde en inntekt på én prosent av det som sto i skattelistene. Det var utelukkende en feil gjort av Skattedirektoratet. Så når representanten Thorkildsen er så opptatt av rettferdighet, får man jo slutte å være rett og slett naiv i forhold til det som offentliggjøres. Og så er det det andre – å omtale mange av dem som driver og eier de største bedriftene i Norge, som om de ikke bidrar. Hvis man var opptatt av rettferdighet, burde man også få fram hva disse menneskene faktisk bidrar med til samfunnet. Det er jo ikke sånn at skatt bare betales på personens hånd; skatt betales også gjennom selskaper. Så når det gjelder nullskatteyterproblematikken, burde man være opptatt av å få den inn i et reelt lys og ikke misbruke den i en debatt på den måten som representanten Thorkildsen gjør. For da kunne vi faktisk fått en ganske god debatt rundt skattesystemets funksjon og om man oppnår det man ønsker med skattesystemet. Og det er jo det bl.a. Høyre har foreslått, at vi bør bygge opp mye bedre anonymiserte tall, for da kunne man også analysere fordelingseffekten uten å koble det til personer og kjendiser, som vi vet fjerner enhver kritisk sans i alle redaksjoner når dette kommer til oppslag rundt omkring i media. Dette var bare for å få den debatten lite grann mer balansert enn det representanten Thorkildsen maktet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-22:
Jeg kan ikke forstå at ikke Christian Tybring-Gjedde ser at det er verdifullt at det er diskusjoner i samfunnet som setter søkelyset på om vi har et rettferdig skattesystem, og at de debattene blusser opp nettopp i forbindelse med offentliggjøring av skattelistene. Det er ikke så lenge siden noen av oss var i debatter på TV som dreide seg om skattesystemet vårt, særlig om formuesskatten, og som kom i kjølvannet av at skattelistene ble offentliggjort, og at mediene tok tak i dette, bl.a. ut fra en rettferdighetstilnærming. Jeg har en følelse av at Fremskrittspartiet, og spesielt representanten Christian Tybring-Gjedde, blander sammen rettferdighetsfølelsen i befolkninga og en oppfatning om at det egentlig handler om misunnelse, at man ikke ser at rettferdighet og rettferdighetssans er noe annet. Det er veldig viktig at vi sikrer at vi kan ha en debatt knyttet til rettferdigheten ved at de som virkelig har store ressurser og mye makt i samfunnet, skal slippe unna ved å betale ytterst lite i bidrag til fellesskapet. Den debatten ble i og for seg satt på spissen i forbindelse med reder Stolt-Nielsen som til og med hadde mage til å be om at det norske fellesskapet skulle stille opp for ham, etter at han hadde emigrert fra Norge for å slippe å betale skatt nettopp til dette fellesskapet. Jeg registrerer at særlig representanter fra Fremskrittspartiet går i bresjen for en del av disse menneskene som ikke ønsker å bidra til fellesskapet etter at de til og med har brukt offentlige skoler, offentlig helsevesen, deres egne familiemedlemmer har gjort det, og de syns det er helt i orden at de etterpå bare stikker fra dette landet, selv om de virkelig ikke har noen problemer med å bidra til fellesskapet. At ikke representanten Tybring-Gjedde og særlig hans parti ser at det er viktig å få opp disse diskusjonene ut fra en prinsipiell betraktning om demokrati, syns jeg er merkelig. Jeg tror det kommer av at man ikke ser at det er forskjell på å være opptatt av rettferdighet og å være smålig – at det ikke er to sider av samme sak, eller at dette dreier seg om misunnelse. Det dreier seg om rettferdighet. Jeg tror ikke vi noensinne kommer i nærheten av å bli enige om disse spørsmålene – det syns jeg er helt greit – men det er viktig at i hvert fall folk i Norge er klar over at det er veldig stor forskjell i den prinsipielle tilnærminga til akkurat dette.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-22:
Med den temperaturen får jeg inntrykk av at jeg faktisk har truffet en litt øm tå. Men det jeg skal nøye meg med å si, er at jeg får inntrykk av at man prøver å skyve folk som tjener lite, foran seg i en debatt som tross alt ikke handler om det. Jeg har vært med på å diskutere mobbing i skolen på radioen tidligere i dag, og det er ganske mange ting man kan gjøre med det. Man kunne jo f.eks. innført skoleuniform for alle, eller man kunne latt være å innføre karakterer fra fjerde eller femte klasse på barneskolen – som Fremskrittspartiet har gått inn for – som vi vet kan føre til en del problemer for unger. Men den diskusjonen får vi ta i forhold til mobbing. Her handler det om et viktig prinsipp, nemlig offentliggjøring av skattelister. Da syns jeg rett og slett det ikke er på sin plass å skyve noen som tjener lite, foran seg, når dette egentlig handler om at vi skal ha en åpen diskusjon om grunnlaget for fellesskapet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Som flere har vært inne på, er det i Norge lang tradisjon for å offentliggjøre skattelister. Det er heller ingen tvil om at det å offentliggjøre skattelister bidrar til åpenhet i samfunnet, og det er viktig. Dette er en tradisjon som har overlevd mange regjeringer, og regjeringer av ulik farge. Og uten å gå tilbake til barndommen: Jeg husker at det alltid var en begivenhet når papirutgaven av skattelistene ble utlagt hos den lokale kjøpmannen. Så dette er noe som har pågått over lang, lang tid – og så lenge jeg kan huske. Som flere av talerne har vært inne på, er det også slik at informasjon om inntekts- og skatteforhold er viktig for samfunnsdebatten. Og jeg er helt overbevist om at åpenhet rundt slike opplysninger er med på å styrke den kritiske debatten rundt skattemessige forhold. Men så er det også slik, som flere har vært inne på, at dette hensynet om offentlighet selvsagt må veies mot andre samfunnsmessige interesser, f.eks. uønsket kommersialisering. Det er heller ingen tvil om at utviklingen av den nye informasjonsteknologien gjør dette enklere og mer tilgjengelig, og vi har sett utslag som det er viktig å prøve å bremse utviklingen av. Derfor er det viktig at skattelistene er offentlige. Men det bør gjøres endringer i måten listene blir offentliggjort på. Det er bakgrunnen for det høringsforslaget som ble sendt ut den 31. januar i år, og som vi, når vi får høringsuttalelsene, vil bearbeide og fremme et forslag for Stortinget om, slik at dette kan få virkning fra og med høsten i år. Bare noen få merknader til forslaget: Det ene er at skattelistene skal være tilgjengelige på Skatteetatens hjemmeside i ett år. Vi avvikler ordningen med papirliste, den har utspilt sin rolle. Pressen skal få adgang til en elektronisk kopi, men en skal ha en avtale mellom redaksjon og Skatteetaten, slik at en ikke publiserer hele, eller deler av listen i søkbar form på Internett. Vi mener det er et balansert opplegg, som sikrer at pressen kan bruke dette til kritisk journalistikk. Men pressens mulighet til å legge ut hele skattelisten i søkbar form på Internett blir fjernet, og det gjør at risikoen for misbruk blir redusert etter det forslaget som vi nå har sendt ut, og det mener vi er viktig. Så har Høyre et mellomforslag. En kan alltids diskutere om måten dette er utformet på, i realiteten betyr at det nærmest blir et forbud mot å søke i listene, eller at det blir en veldig sterk innstramming i åpenheten. Men jeg ser jo at det er et slags mellomforslag i forhold til det som er forslaget fra Fremskrittspartiet. Som sagt, når høringsrunden er ferdig, vil vi legge fram et forslag for Stortinget i løpet av våren, slik at Stortinget da kan få en ny diskusjon om det endelige forslaget når det gjelder å legge ut skattelister i framtiden.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Det er en ganske stor forskjell på de to tingene. For det første er det slik at skattesystemet er helt sentralt for å finansiere fellesskapets inntekter, og dermed også fellesskapets utgifter. Det er viktig at det er stor åpenhet rundt utformingen av skattesystemet og en diskusjon om det, og det å legge ut skattelistene bidrar til det. Så har vi et system – det vi kan kalle den sosiale tryggheten – som skal hjelpe mennesker som er i en vanskelig situasjon. Det blir noe helt annet hvis vi skulle begynne å offentliggjøre inntektsforhold til mennesker som har havnet i en veldig vanskelig sosial situasjon. Det er stor prinsipiell forskjell på de to tingene.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Jeg viser til mitt forrige svar, som jeg tror var en god forklaring på hvorfor det er en ganske vesensforskjell på de to tingene. Det å yte etter evne og få etter behov er en veldig sentral linje i samfunnet, og det at du har åpenhet om inntektsmessige og skattemessige forhold, bidrar til en god debatt om de tingene. Så kan det jo være – og det er litt av bakgrunnen for at vi har fremmet forslag om å stramme inn i bruken av skattelister – uheldige utslag som vi helst bør være foruten, og jeg mener at det forslaget som nå ligger der, er en god balanse mellom det å ha åpenhet om disse spørsmålene og det samtidig å stramme inn. Men det er en vesensforskjell på dette og det å offentliggjøre forhold som gjelder folk som kommer i en vanskelig økonomisk situasjon, og som har behov for fellesskapets trygghet når det er nødvendig.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Jeg er opptatt av det som representanten Sanner nå tar opp, og det er jo nettopp bakgrunnen for det forslaget som er sendt ut. Jeg vil også vise til det brevet som jeg har sendt til komiteen, der det antydes at en mulighet med hensyn til det å søke i skattelistene vil være å bruke MinID som en inngangsport til skattelister. Det er et forslag som vi vil vurdere i etterkant av høringen. Det betyr at det blir mye vanskeligere å kunne søke enn å søke fritt med mobiltelefon og andre ting. Jeg tror at hvis en havner der, vil det kunne være en mulighet for å ivareta både åpenhet og det å gjøre det vanskeligere faktisk å kommersialisere den type informasjon. Ja, jeg er opptatt av det, og det er bakgrunnen for høringsforslaget slik det nå ligger.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Jeg ser jo de problemstillingene som representanten Sanner nå reiser. Jeg ser heller ikke bort fra at det at skattelister er tilgjengelig, kan bidra til mobbing, men det må vi gripe tak i over et litt bredere spekter enn bare å rette søkelyset mot skattelistene. ID-tyveri er en utfordring – falsk identitet, som noen kan få, og som vi har sett i en annen sak i forbindelse med det å få seg skattekort. Generelt sett er det som går på IT-sikkerhet i sin alminnelighet, viktige områder for regjeringen, fordi den nye informasjonsteknologien gjør at det er enklere enn det var før å skaffe seg falsk identitet eller komme inn i IT-systemer. Alle forslag vil bli vurdert, både de som kommer inn gjennom høringen og gjennom den diskusjonen vi nå har hatt. Men jeg mener i utgangspunktet at Finansdepartementet har lagt fram et meget balansert høringsforslag.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Nå skal ikke jeg forskuttere det endelige forslaget som kommer til Stortinget, men det ligger jo i sakens natur at når du inngår en avtale med Skattedirektoratet om offentliggjøring og hvordan du skal gjøre det i pressen og du bryter den avtalen, må det være reaksjonsmuligheter, og de kan være flere. Det ikke å få lov til å undertegne avtale neste år er en mulighet, en annen er bøter. Det må vi komme tilbake til når vi ser høringsuttalelsene, men det er nødt til å være sanksjoner mot dem som ikke overholder en avtale – det skulle bare mangle.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Dette kunne blitt en interessant debatt om skogpolitikk i sin alminnelighet, men den får vi vel reservere for næringskomiteen antakeligvis, slik at vi ikke blir beskyldt for å blande oss inn i andre komiteers debatt. Representanten Kambe fikk meg til å tenke på noe som jeg lurte på mange ganger når jeg reiste over grensen fra Hedmark og inn i Sverige og kjørte nedover langs Älvdalen – det var dette med bankboka. Jeg regner med at også representanten Gundersen har sett det; jeg la merke til at i dalsidene var det et rektangulært felt midt i skogen. Dette lurte jeg lenge på hva var for noe. Da var det en svenske som forklarte at det ble på svensk kalt PV-luckor. Det var nøyaktig det arealet skog som måtte avvirkes for at en svensk skogeier kunne få kjøpt en PV. Vedkommende tok det ut av bankkontoen og kjøpte seg da denne fantastiske bilen. – Det var et lite sidesprang. Jeg tror at det som er viktig i denne sakens anledning, er at en hadde skatteregler før skattereformen av 2004–2006 som var gunstige for skognæringen, bl.a. den gamle delingsmodellen som var fra skattereformen av 1992. Det viste seg at det aktivitetskravet som lå inne i delingsmodellen, var det enkelt å omgå. Det var også noe av bakgrunnen for at en da innførte en ny ordning mer generelt ved skattereformen av 2006. Formålet med den reformen var å skattlegge personer med lik inntekt likt. Da er det en tilsiktet effekt at enkelte som hadde en lempelig beskatning tidligere, fikk en viss skjerpelse. Så vil jeg også vise til det som saksordføreren var inne på, at skognæringen har en del spesielle ordninger i skattesystemet: Trygdeavgift med mellomsats er nevnt, gjennomsnittsligning, skogfondsordning, direkte utgiftsføring av veganlegg og gevinstfritak ved salg innenfor familien med en rabatt på 25 pst. etter ti års eietid. Jeg har bare lyst til å gripe tak i noe som også har vært fremme i debatten, og det er at jeg tror at for mange skogeiere er det slik at det ikke bare innebærer en klar næringsutøvelse, men en har også et veldefinert driftsansvar etter skogbrukslovgivningen. Å unnta personlige skogbruksinntekter fra de ordinære skattesatser som gjelder for næringsdrivende ved en egen klassifisering av inntekter som passiv kapitalavkastning utenfor næring, synes jeg er et svakt begrunnet forslag. Jeg mener at det faktisk er slik at mange skogeiere – jeg kjenner en del skogeiere fordi jeg har gleden av å komme fra landets største og beste skogfylke – nedlegger en stor egeninnsats på eiendommen sin, slik at noe av driftsoverskuddet nok er mer arbeidsavkastning enn kapitalavkastning i næringen. Jeg mener også at skogeiere som er aktive, som er dyktige og samvittighetsfulle, nok heller ønsker å bli klassifisert som aktive skogbruksutøvere enn som passive kapitalforvaltere. Men dette spørsmålet og flere spørsmål må vi kunne komme tilbake til når vi skal diskutere evalueringen av skattereformen 2006, og beskatningen av næringsdrivende er en viktig del av den evalueringen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Jeg mener nok at det er å tøye det litt vel langt. Både staten og det offentlige er store grunneiere i Norge, staten gjennom Statskog. I mitt fylke, Hedmark, er det mange kommuner som har betydelige eiendommer som kommunal skog, og som disse kommunene har god nytte av. Det er klart at det skal være et mangfold av eiere. Nå var ikke jeg på Island, så jeg vet ikke i hvilken sammenheng dette ble sagt, men jeg regner nå med at det statsministeren antakeligvis siktet til, er at en må ha en variasjon av eiere i landet. Det offentlige er en stor grunneier, og det offentlige kommer nok også til å være en stor grunneier i framtiden. Det er ulike hensyn som gjør at det offentlige er en slik grunneier, bl.a. som jeg sa, kommuner som eier skog, er i mange tilfeller gode skogeiere. Inntektene fra skogen blir også brukt som en del av finansieringen av viktige kommunale formål. Vi vil nok se et variert eierskap i tiden framover, også her.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Jeg viser til svaret jeg ga i stad. Det vil nok være slik at i overskuelig framtid vil både stat og kommune være betydelige grunneiere i dette landet. Samtidig vil det også være et stort innslag av private grunneiere, som det også er i skogbruket i Norge. Det er mange gode private grunneiere som gjør en stor jobb for både å foredle skogen og avvirke skogen på en god måte. Vi vil nok se en blanding av offentlige og private eiere når det gjelder grunneiendommer i Norge, herunder særlig skog.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Nå skal ikke jeg forskuttere en landbruksmelding som er under utarbeidelse. Jeg vil vel overlate i hvert fall den delen av jobben til landbruksministeren, slik at vi også får grunnlag for en bred debatt om disse spørsmålene i Stortinget. Så er det nok også slik at det ikke går an å lage en generell regel som sier at det bare er de store skogeierne som er gode skogeiere. Jeg kjenner også mange mindre skogeiere som driver skogen sin på en fornuftig og samvittighetsfull måte. Som jeg refererte til i innlegget mitt, er det slik at det er mange ordninger for skognæringen som bidrar til å få en utjamning av skatten, f.eks. gjennomsnittsligning, som er en viktig del av skogbeskatningen. Så jeg tror ikke jeg her og nå kan signalisere at det vil skje vesentlige endringer i dette gjennom evalueringen av skattereformen. Jeg mener vi har fått en god reform som viser at inntekter blir beskattet rimelig likt. Så har jo …unnskyld, president, nå er taletiden ute, og da får jeg heller komme tilbake til andre betraktninger rundt skogen ved andre anledninger.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-02-22:
Det er den teknologiske utviklingen som gjør at avveiningen mellom personvernet og åpenhet må gjennomgås på nytt. Finansministeren skal ha honnør for at man nå tar tak i denne saken, og at man forsøker å håndtere en av de utfordringene som den teknologiske utviklingen har gitt oss, nemlig kommersialiseringen av skattelisten. Men det er også andre hensyn som Høyre er opptatt av, og det er ID-tyveri, kriminalitet, mobbing og rangering av foreldres inntekt. Den utfordringen tar ikke finansministerens forslag høyde for. Det er derfor Høyre har lansert et alternativ som ikke innebærer noe liksom-forbud eller nesten-forbud, men som innebærer at det er fullt mulig å søke, men du må legitimere deg. Derfor er mitt spørsmål: Er ikke finansministeren opptatt av kriminalitetssiden ved åpenheten rundt listene, og kan han bekrefte at finansministerens forslag ikke vil møte den utfordringen?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-02-22:
Kommersialiseringen tar forslaget helt åpenbart høyde for, og det synes Høyre som sagt er positivt, men det er kriminalitetssiden som Høyre er opptatt av her. Jeg kan ikke se at finansministerens forslag på noen måte gjør det vanskeligere for kriminelle eller folk som ønsker å begå ID-tyveri, å søke relativt fritt, med det forslaget som ligger på bordet. Så jeg vil anmode finansministeren om å se nærmere også på Høyres forslag, som sikrer åpenhet og gjør det fullt mulig å søke i de anonyme tallene, og fullt mulig også for VG, Dagbladet og andre å fortelle hvor mye toppene i samfunnet tjener, men det vil kunne føre til at tyver og andre vil vegre seg, fordi man må legitimere seg ved søk.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2011-02-22:
Vi blir nok neppe helt enige om hvordan vi skal håndtere dette. Det konstaterer vi. Men jeg har lyst til å vise til det høringsnotatet som nå er sendt på høring, og som vil danne grunnlaget for den saken som regjeringen skal legge fram. I den saken har Skattedirektoratet foreslått som konsekvens for eventuelle aviser som bryter denne avtalen, at man bl.a. skal ha mulighet for å ilegge bøter. Regjeringen konkluderer med at det må holde at de avisene neste år ikke får denne tilgangen og avviser forslaget om å gi bøter til aviser som bryter en slik avtale. Mitt spørsmål er egentlig: Avviser man dette med bøter overfor avisene og media på prinsipielt grunnlag, eller er det noe man vil vurdere på et senere tidspunkt hvis dette ikke fungerer med det reaksjonsmønsteret som ligger i høringsnotatet per dags dato?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-02-22:
Ja.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-02-22:
På Nordisk Råd i Reykjavik i fjor sto statsminister Jens Stoltenberg på talerstolen og uttalte: Jeg har stor tro på at markedet styrer seg selv. Derfor må vi la markedskreftene styre. Det er ikke slik i Norge at staten skal eie land. Da blir mitt spørsmål til statsråden: Hvorfor er finansministeren på kollisjonskurs med sin egen statsminister?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-02-22:
Uttalelsene som statsministeren kom med i Reykjavik, var fra hans innledning om at det var viktig å la næringen få lov til å styre, og at staten ikke skulle legge en for klam hånd over dette. Jeg registrerer at jeg ikke fikk svar på det spørsmålet som jeg stilte første gangen, så jeg vil moderere spørsmålet og stille det slik: Når man skal se på den avtalen på nytt igjen, er det da noen mulighet for at finansministeren kan prate med statsministeren, slik at statsministerens ord om at staten ikke skal eie land, blir tatt til følge?
Arve Kambe (Høyre), 2011-02-22:
I forbindelse med deler av Høyres forslag har vi sett litt på dette – vi har respekt for skattereformen også i Høyre, og selvfølgelig skal det være noe inn og noe ut når man gjør store endringer i skattereformen. Men når det gjelder landbrukseiendommer generelt, og i denne saken skogeiendommer spesielt, kan en tenke seg tomt A og tomt B med samme grunneier. Den ene tomten er regulert til næring, altså kan du teknisk sett faktisk bygge en bensinstasjon. Du får en høy pris for den, og du får en lav skatt. Den andre tomten er en skogeiendom, så du får en lav pris og en høy skatt. I hvor stor grad bidrar det til å få et levende Bygde-Norge? Og er statsråden i forbindelse med både landbruksmeldingen som kommer nå, og evalueringen av skattereformen, villig til å se særskilt på konsekvensene av denne politikken som fører til at du får altfor små skogeiendommer og dermed lite uttak av skog?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-02-22:
Ved utgangen av 2009 var det registrert ca. 120 000 eiendommer med minst 25 dekar produktivt skogareal. Cirka 2 000 av disse var eid av staten eller andre upersonlige eiere. Cirka 36 700 skogeiendommer ble drevet i kombinasjon med jordbruksdrift, noe som er ca. 800 færre enn i 2008. Av disse ca. 120 000 eiendommene ble det i 2009 tatt ut tømmer for salg i kun ca. 12 500. Dette igjen er ca. 2 900 færre enn året før. Andelen av avvirkning varierer bl.a. med hvor i landet man har eiendommen, prisen på tømmeret og ikke minst skatteprosenten. Andelen av skogeiendommer med avvirkning øker med størrelsen på eiendommen. Av eiendommer som er større enn 20 000 dekar, er det en avvirkning på ca. 77 pst. hvert år. Når det gjelder det økonomiske, var det kun 23 900 personer som hadde en positiv næringsinntekt fra skogbruket når alle tjenester var iberegnet. Også dette er en nedgang fra forrige år. Det som også er verdt å legge merke til, er at gjennomsnittsinntekten kun er på 34 000 kr, og at kun 15 pst. av alle hadde en skattbar inntekt på over 50 000 kr. Men også dette viste en nedgang. Den høyeste gjennomsnittlige inntekten var for øvrig i Hedmark fylke. Hva forteller dette oss? Etter Fremskrittspartiets syn vil en reduksjon av skatteprosenten tilbake til 28 pst. føre til mer aktivitet i skogbruket – med alle positive ringvirkninger. En investering i ny skog gjør at neste høsting kanskje er om 70–80 år, avhengig av treslag, bonitet, pleie, klima etc. Derfor kan ikke denne type næring sammenlignes med noen annen næring, og det man høster av, har man investert i i flere generasjoner. Hvis det igjen blir mer økonomisk interessant å drive skogen, vil skatteinntektene øke, og det igjen vil gi mer sysselsetting og dermed gode ringvirkninger. Det vil også gi mer stabile leveringer til trevarebransjen. Viktig er også rekrutteringen til yrket. Når inntektsgrunnlaget blir redusert, reduseres også antallet som vil drive denne type næring. Man bør også huske på at skogbrukseiendommene ligger ute i distriktene hvor arbeidsledigheten ofte er forholdsvis høy. Fornuftige skatteregler i skogbruket vil også gjøre oss mer konkurransesterke på det utenlandske markedet.
Bent Høie (Høyre), 2011-12-06:
Den modellen som Høyre foreslår her, er meget klok. Jeg må dessverre meddele at den er hentet fra Trond Giske, som innførte nøyaktig den samme finansieringsmodellen for utbygging av skoler og idrettsbygg i kommunene. Det som er klokt med denne modellen, er at den ikke gjør sykehusene avhengige av å spare penger på å redusere pasientbehandlingen for å investere i IKT-utstyr som er nødvendig for en bedre og mer fornuftig drift. Den fører både til effektivitet og, ikke minst til det som er kjernen i Samhandlingsreformen, bedre samhandling om og med pasienten. Det betyr at sykehusene ikke trenger å betale ned denne investeringen før etter fem år, når de allerede har fått gevinsten av investeringen.
Bent Høie (Høyre), 2011-12-06:
Spørreren redegjorde delvis for det i sitt spørsmål. Vi har nemlig foreslått en kombinasjon med en klarere prioritering – som jeg også redegjorde for i mitt innlegg og som jeg mener det er nødvendig at vi tar et politisk ansvar for – en enda tydeligere prioritering av rus, psykiatri, rehabilitering på bekostning av somatikk. Det andre er at vi foreslår en effektivisering i sykehusene våre som baserer seg på en rapport som de regionale helseforetakene selv har utarbeidet, der vi tar en beskjeden andel av det som de selv mener er mulig å oppnå ved å gjennomføre en del tiltak, bl.a. nøytral moms i foretakene.
Bent Høie (Høyre), 2011-12-06:
For det første er det ikke riktig at det vil være en fri etablering. Det vil være en godkjenningsordning, som det er i dag. Det er kun de som godkjennes når det gjelder tilfredsstillende kvalitet, som vil kunne tilby sine tjenester til pasienter som er blitt henvist fra sin fastlege eller fra spesialist, og som dermed har et behov for behandling. Det vil ikke være noen som ønsker å etablere tilbud der det ikke er et behov. Det var også vår erfaring da Høyre satt i regjering sist. Da vi åpnet opp for bruk av private i større grad, tilpasset de seg der det var køer, altså der det offentlige ikke løste oppgaven. Det førte til at under den regjeringen ble sykehuskøene redusert med 50 000 pasienter, mens de under denne regjeringen har økt med 70 000 pasienter. Så den politikken vet vi virker, og det vil være positivt om flere blir med og bidrar til å løse de helseutfordringene vi har i samfunnet. Det er ingen som blir friske av å stå i kø. Det er ingen som blir friske av denne regjeringens rasjoneringspolitikk overfor syke mennesker.
Bent Høie (Høyre), 2011-12-06:
Det er også viktig at representanter fra regjeringen, statsråden og de rød-grønne stortingsrepresentantene gir et realistisk bilde av det budsjettet som vi i dag har til behandling. Jeg vil gjenta det som Per Arne Olsen sa, nemlig at vi gjennom denne høsten har fått som svar fra regjeringen – på alle utfordringer som er i helsevesenet – ikke mer omstilling og effektivisering, men at det er lagt opp til en vekst i pasientbehandlingen. I svar fra statsråden til Høyres gruppe av 2. desember 2011 kommer det klart fram at den veksten som regjeringen har lagt opp til til neste år, allerede er tatt inn i den veksten som har vært etter første tertial i 2011. Ifølge det svaret vil det altså være en reell nedgang i den planlagte pasientbehandlingen på sykehusene i 2012. Kan statsråden bekrefte det?
Bent Høie (Høyre), 2011-12-06:
Det forundrer meg at statsråden og de rød-grønne stortingsrepresentantene ønsker å skape et inntrykk av at opposisjonen er imot Samhandlingsreformen. De forholdene som de trekker fram i etterkant av det som allerede er i gang i Samhandlingsreformen, er jo nettopp det opposisjonen tar til orde for at vi trenger mer av, nemlig gode prosjekter som det tas initiativ til lokalt. Det er derfor Høyre bl.a. har foreslått 350 mill. kr mer enn regjeringen til nettopp denne type prosjekter. Jeg registrerer også at det ikke er en eneste av representantene fra regjeringspartiene som med entusiasme har forsvart den delen av Samhandlingsreformen som opposisjonen stemmer imot, nemlig det kommunale medfinansieringsansvaret – pengeflyttingen mellom sykehus og kommunene på 5 mrd. kr – som ikke vil føre til noe annet enn mer byråkrati, usikkerhet for pasientene og utfordringer for kommunene. Dette tempoet var Jonni Helge Solsvik – en av representantene for ordførerne i Norge – nettopp på talerstolen og snakket om. Det er rart at statsråden velger en slik konfrontasjonsline fra dag én. Statsråden har ikke løftet en finger for å prøve å få til et kompromiss med opposisjonen om en så stor og viktig helsereform. Det tror jeg statsråden i etterkant synes er synd, med tanke på at 54 pst. av landets befolkning bor i kommuner der det er Høyre som har ordføreren, og som nå skal gjennomføre denne reformen. De vil helt sikkert stille opp og gjøre det som er mulig, men jeg tror en hadde hatt et bedre utgangspunkt for denne reformen hvis statsråden hadde lagt ned litt politisk arbeid for å få til en bredere løsning. Så til Høyres alternative budsjett. Høyres alternative budsjett tar opp i seg det som ikke minst statssekretær Kåss har sagt, nemlig at OECD-rapporten viser at vi er nødt til å fokusere mer på hvordan pengene brukes i helsevesenet. Det er også det Høyre gjør i sitt alternative budsjett. Til spørsmålene om finansieringsordningen for IKT, er den lik finansieringsordningen som er innenfor kommunesektoren. Det er ingen forskjell fordi helseforetakene er også selvstendige juridiske enheter. Dette er en finansieringsordning som selvsagt ikke kunne bli brukt hvis helseforetakene var en del av forvaltningen. Så vil jeg vise til de forslagene som opposisjonspartiene fremmer i salen i dag knyttet til kreftgarantien. De forslagene vil gi regjeringens kreftgaranti et reelt innhold, gi pasientene en juridisk rettighet til å få behandling og dermed gjøre at norske kreftpasienter kan få behandling innenfor en tidsfrist som er faglig anbefalt.
Bent Høie (Høyre), 2011-12-06:
Jeg har bare behov for å oppklare noen misforståelser når det gjelder Høyres og opposisjonens syn på Samhandlingsreformen. For det er ikke, som Kjersti Toppe prøvde å gi inntrykk av, slik at opposisjonen er imot ordningen med kommunenes betaling for utskrivningsklare pasienter. Tvert imot, det er noe som Stortinget enstemmig har sluttet seg til. Forskjellen er det som representanten Jonni Helge Solsvik tok opp i sitt innlegg, nemlig avtaleforholdet mellom sykehusene og kommunene. Det overrasker meg at ikke Senterpartiet, som har tradisjon for å være et kommuneparti, ser at det er en skjevhet i maktforholdet mellom helseforetakene og kommunene, og at de ikke støtter opposisjonens forslag om at kommunene frivillig skal ha inngått avtaler med sykehusene før den betalingsplikten inntrer. Med det forslaget ville maktforholdet vært helt annerledes enn det regjeringen legger opp til, der kommunene tvinges til å inngå avtaler og er den eneste parten som vil tape penger hvis en sånn avtale ikke inngås. Så vil jeg vise til det som helseministeren sa om 5 mrd. kr. Helseministeren har selv sagt at kommunene ikke kan bruke dette til annet enn å betale for sykehusene.
Bent Høie (Høyre), 2011-12-06:
Selv om man får hevet bagatellgrensen, vil det være legemidler som når grensen. I denne innstillingen tar opposisjonen opp forslag om at de legemidlene som når grensen, men som regjeringen velger ikke å prioritere, skal det redegjøres for i innstillingen til statsbudsjettet med begrunnelse fra regjeringen for hvorfor en ikke prioriterer det, slik at Stortinget selv kan ta stilling til regjeringens prioritering. I dag er det en godt skjult hemmelighet hvilke vurderinger regjeringen har lagt til grunn når den i år f.eks. ikke har prioritert legemidler mot Alzheimer uten atferdsforstyrrelser, atrieflimmer, Restless Legs-syndrom, selv om de er anbefalt av Legemiddelverket. Dette må Stortinget hvert år spørre om, for regjeringen ønsker ikke å redegjøre for det i innstillingen til statsbudsjettet, noe som er vanlig på andre områder. Hvorfor vil ikke regjeringen redegjøre for de legemidlene over bagatellgrensen som de ikke prioriterer?
Bent Høie (Høyre), 2011-12-06:
Det kan godt være at Høyre og opposisjonen ikke her har funnet den optimale løsningen, og det kan godt være at Danmark ikke har funnet den optimale løsningen. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hva er regjeringens svar til de pasientene der fastlegen ikke har mistanke om kreft, men der det er uklare symptomer, og der det viser seg i etterkant at det var kreft? Hva er regjeringens strategi for at denne halvdelen av norske kreftpasienter skal få et like godt tilbud som dem som fastlegen har mistanke om har kreft?
Bent Høie (Høyre), 2011-12-06:
Jeg vil bare avslutte dagens helsedebatt med en oppfordring til helseministeren om å gå skikkelig inn i denne problemstillingen og debatten rundt hva en skal gjøre for den halvparten av kreftpasienter som ikke har en tydelig kreftmistanke fra sin fastlege. Forslaget fra Høyre og opposisjonen er ikke vondt ment. Det er ikke fremmet for å plage regjeringen, men det er fremmet fordi en faktisk er alvorlig bekymret for at en fra regjeringens side er i ferd med å innføre en strategi som kun når halvparten av dem som får kreft, og vi er alvorlig bekymret for at den andre halvparten kan bli taperne i et slikt system. Det er ingen tvil om at helseforetakene nå er dedikert og opptatt av å nå regjeringens målsettinger. Vi kan godt være uenige om hvilke juridiske og andre virkemidler vi skal bruke for å nå de målsettingene, men jeg deler fullt og helt statsrådens vurdering av at helseforetakene er dedikert og opptatt av å nå disse målsettingene. Det er grunn til da å være bekymret for at de overser den andre halvparten i en tøff prioritering i hverdagen. Hvis regjeringen ikke har noen styringssignaler i forhold til det, hvis regjeringen ikke har noe oppmerksomhet på det området, vil vi veldig fort, om ett til to år, stå med den erfaringen som en fikk både i Storbritannia og Danmark, at noen tapte på en sånn strategi. Det ønsker jeg virkelig ikke skal skje, og jeg håper at statsråden tar med seg denne diskusjonen, og ikke minst også de signalene som kom i den konferansen statsråden refererte til, der dette også var et sentralt tema.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2011-12-06:
I finansdebatten brukte Høyre mye tid på vår konkurransekraft og understreket viktigheten av å holde et stramt budsjett, slik at vi ikke risikerer unødvendige konkurser i eksportnæringene våre. Sett i lys av dette er det interessant at Høyre foreslår å bevilge 2 mrd. kr som lån til helseforetakene i 2012 til oppgradering av IKT-systemene. I sitt budsjettforslag har Høyre behandlet dette lånet som en rentekompensasjonsordning hvor man har utgiftsført 35 mill. kr i 2012. Lån til helseforetakene skal føres over streken i statsbudsjettet. Dette har Høyre ikke tatt hensyn til. Dermed har partiet nærmet seg faretruende Fremskrittspartiets økonomiske tenkemåte. Mitt spørsmål er derfor: Synes Høyre det er forsvarlig politikk å bryte med vårt budsjetteringssystem for på den måten å kamuflere en økt ekspansivitet på 2 mrd. kr og dermed bryte forutsetningen for handlingsregelen?
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2011-12-06:
Jeg skjønner at det er krevende for opposisjonen å få med seg hva som blir sagt av posisjonen. Nå har man i denne sal de siste to ukene en rekke ganger problematisert rundt det man selv kaller en kreftgaranti. Det er blitt presisert gang etter gang av både helseminister, statsminister og andre at det aldri har vært snakk om en garanti, men om et mål som man ønsker å nå for å bedre overlevelsen etter kreftbehandling. Det at man setter seg ambisiøse mål, er en måte å få politisk kraft på til å lykkes med å forbedre samfunnet videre. Det er en taktikk og en teknikk, og som opposisjonen kanskje burde prøve en gang, istedenfor bare å jobbe mot alt som er nytt, og med en konservativ holdning til alt som kan forbedre velferdsstaten vår.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2011-12-06:
Jeg deler representantens bekymring for manglende kvalitet. Jeg tror at man skal erkjenne at det er utfordringer i helsevesenet også framover, selv om mye er bra. Spesielt for dem som er gravide, er den følelsen av utrygghet kanskje ekstra belastende. Derfor har man nå fått en utvikling i Norge hvor halvparten av de norske kvinnene tar tidlig ultralyd privat. Det sier noe om den utrygghetsfølelsen de har, og behovet for å vite om det er liv i magen, eller om det er andre problemer man kan finne ut. Jeg mener at det offentlige helsevesenet må ta inn over seg den uroen de gravide føler, som gjør at de da velger å betale av privat lomme for å gå til private klinikker og ta tidlig ultralyd. Flertallet i det nasjonale rådet kom i går fram til – riktignok med 11 mot 8 stemmer, det var en delt innstilling – at dette burde vi innføre i det offentlige helsevesenet.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2011-12-06:
Jeg er helt sikker på at mange kommuner allerede har kommet veldig langt i spørsmålet, mens andre kommuner igjen ikke har startet ordentlig på en slik prosess. Det er årsaken til at man vil innfase Samhandlingsreformen over tid. Jeg tror vi skal være ydmyke for at vi også har geografiske utfordringer knyttet til Samhandlingsreformen, for noen har nærhet til spesialkompetanse, andre er langt unna. Det betyr at vi ikke klarer å lage en felles mal for hvordan dette skal løses i hver enkelt kommune. Jeg tror at nøkkelen for å lykkes videre med dette er at man lokalt og regionalt diskuterer hvilke kapasiteter vi trenger for å bli bedre på bl.a. rehabilitering, og hvilke kapasiteter må vi fortsatt bruke spesialisthelsetjenesten til. Så får man bruke de kommende årene til å bygge kapasitet og kompetanse lokalt på de feltene der man ser man har hull i tilbudet til sine innbyggere.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2011-12-06:
Vi kan alle være enige om at vi har utfordringer og mangler i helsevesenet vårt, men jeg tror også vi kan være enige om at en del ting går framover. Når OECD kommer med tall som viser at vi klatrer når det gjelder både kvalitet og overlevelse av sykdommer, er det en bra ting, og jeg tror vi alle kan være enige om at det går riktig vei. I det perspektivet synes jeg det er dristig av representanten Listhaug – som har sittet med ansvaret i den byen med de største sosiale helseforskjellene i Norge, som har hatt ansvaret for en eldresatsing som har endt opp med en ubrukelig tomt i Spania – å kritisere de resultatene som viser at det faktisk går framover, når hun nå kommenterer at løftet til Kommune-Norge har gått bort i lønn og pensjon. Ja, det er helt riktig. Vi har 19 000 flere ansatte i omsorgssektoren i kommunene, og det er klart at de skal ha lønn og pensjon. Kvalitet og økning av omsorgstjenester betinger jo at man har flere hender. Så hun har helt rett i det, men jeg forstår ikke at det skal være negativt. Men det kan kanskje forklare den manglende satsingen på omsorg i Oslo by, for her er det ikke blitt så mange flere hender. Så må jeg gi en kort kommentar til det som Listhaug også tok opp, at man igjen prøver å selge inn at regjeringen har levert en kreftgaranti. Det har aldri vært sagt at det var en garanti. Det var et ambisiøst mål om at 80 pst. skulle få behandling innen 20 virkedager. At det skal føre til den store kritikken fra opposisjonen at man setter seg ambisiøse mål innenfor et så viktig tema, undrer meg veldig. Man skulle jo tro at man fra opposisjonens side ivret mer for at det skulle komme fortere i gang. Det kunne jeg forstå, men at det skal være feil at man setter seg et mål og stiller krav til helseforetakene om at de skal ha bedre kvalitet på overlevelse av kreft, skjønner jeg ikke. Jeg synes det er en underlig tilnærming. Til slutt, når det gjelder Høyres alternative budsjett og IKT-satsingen: Representanten Høie svarte med at det var det samme som kompensasjonsordningen til kommunene. Nei, det er ikke det. Det er stor forskjell på å gi lån til kommuner og å gi lån til staten. Staten kan ikke gi lån til seg selv uten å dekke det inn over streken. Hvis man gjør det, bryter man med intensjonen i Grunnloven § 75 om kontantprinsippet. Man underminerer handlingsregelen fordi man da får det igjen på strukturelt underskudd, øker det, man skjuler altså den dynamiske effekten av det. Jeg mener det er en stor forskjell på å gi lån til seg selv fra staten og å gi lån til andre, f.eks. kommuner og andre land. Jeg ønsker at Høie forklarer hvorfor denne måten å gjøre det på ikke legger press på økonomien når alle andre ting på utgiftssiden gjør det. For i så fall så rakner hele Høyres resonnement om konkurransekraft.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2011-12-06:
Jeg må benytte anledningen til å takke for min første helsedebatt. Jeg synes det har vært en spennende debatt. Grunnen til at jeg nå tok ordet, var at representanten Dale prøver å så tvil om vi er for eller imot de private aktørene. Vi er selvfølgelig for de private aktørene som et supplement til det offentlige helsevesenet. På en rekke områder innenfor helsefeltet er det et ganske stort innslag av private – og spesielt private ideelle innenfor rusfeltet. Her har Arbeiderpartiet og de andre regjeringspartiene i lang tid hatt gode relasjoner. Men poenget er at om man tar penger fra det offentlige budsjettet for å kjøpe private tjenester, er det med på en sentralisering, hvor man tar midler fra sykehusene ute i distriktene for å flytte dem inn til der de private er, og det er gjerne bynært. Det er en problematikk som vi bør diskutere. Et annet problem er at hvis man splitter opp helsetilbudet for mye, får man heller ikke kraft nok i fagmiljøene til å utvikle ny teknologi, nye metoder og å innføre ny kvalitet. Det er klart at det er en kost–nytte-analyse og en resultatanalyse i den debatten.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-06:
I Høyres alternative budsjettforslag er det svært beskjedne endringer Høyre gjør på helsebudsjettet. Hvis man ser på de totale rammene, er det kanskje knapt ½ pst. endring i forhold til et budsjett på 140 mrd. kr. I de endringene som foreslås, er det omprioriteringer, som representanten Høie var inne på i sitt innlegg – 400 mill. kr til habilitering/rehabilitering og rusbehandling som skal tas fra rammen til helseforetakene, og så foreslår man 325 mill. kr i effektivisering. I budsjettforslaget har man f.eks. ikke konkretisert hvor man skal ta pengene fra til rehabilitering og habilitering. Det er nødt til å gå ut over annen behandling, og hvor skal Høyre konkret ta disse pengene fra?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-06:
Fremskrittspartiet foreslår, ikke uventet, i sitt alternative budsjett at man skal øke stykkprisandelen i budsjettet 40–50 pst. I andre budsjetter har de også foreslått å innføre stykkpris i eldreomsorgen. De erfaringene vi har hatt med høyere stykkpris, 50–60 pst., i det tiåret vi har bak oss, har vært at budsjettene da har vært ute av kontroll – store underskudd, milliardunderskudd, som igjen har resultert i kutt i sykehusbudsjettene. Vi har også erfaring med at det har medført en dreining av pasientbehandlingen. Store pasientgrupper som kronikere, rusmisbrukere og psykiatriske pasienter er blitt tapere til fordel for mer lønnsomme pasientgrupper. Vi har dessverre de siste årene også sett eksempler på at stykkpris har stimulert til juks i budsjettene på enkelte sykehus, ved å føre for høye priser i forhold til staten – altså en rekke uheldige konsekvenser av dette, mens økt basisfinansiering har gitt bare positive resultater. Mitt spørsmål til Fremskrittspartiet: Har de ingenting lært av de uheldige sidene ved stykkprisfinansiering?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-06:
Nå har ikke SV styring med overskriftene på det som står i Avisa Nordland, men hvis man har lest teksten, så står det at vi er fornøyd med at vi har fått komiteen med oss på at det skal være psykiatrikompetanse på alle ambulansene, og at psykisk syke mennesker skal ha et tilbud som er likeverdig med det de med somatiske lidelser har, også i den akuttmedisinske tjenesten. Jeg er veldig fornøyd med og glad for at vi har fått en enstemmig komité med på at det skal være psykiatrikompetanse. Egne ambulanser for psykisk helse er ikke mulig å innføre over hele landet.