Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2016-04-12:
Avtalen om nye målsettinger for å begrense den globale oppvarmingen som ble vedtatt i Paris i desember, var et gjennombrudd i de internasjonale klimaforhandlingene. Resultatet markerer et vannskille der 195 land nå har forpliktet seg til å bidra til at verden holder seg innenfor togradersmålet og strekker seg etter å begrense temperaturøkningen til 1,5 grader. Avtalen i Paris er den første avtalen siden Kyoto-protokollen i 1997. Ambisjonene i avtalen er store: Verdens land tar sikte på å bli klimanøytrale i løpet av andre halvdel av dette århundret. For å komme dit forplikter alle landene som ratifiserer avtalen seg til å ha ambisiøse mål for kutt av klimagassutslipp. Landene skal også jevnlig revidere og øke ambisjonsnivået og melde dette inn til FN. Denne globale avtalen er bakteppet for forslaget vi har til behandling her i dag. Norge har under skiftende regjeringer vært en pådriver i de internasjonale klimaforhandlingene. Det er verd å minne om at den norske delegasjonen i Paris arbeidet for en mer forpliktende avtale enn det som ble vedtatt. Vi har fått en avtale som setter tydelige mål og ambisjoner, men som legger ansvaret på det enkelte land. Norge skal ta sin del av det ansvaret, det er det ingen tvil om. Det er kanskje å forenkle en komplisert verden noe å hevde at dersom andre land førte en like offensiv klimapolitikk som Norge, ville vi vært på god vei til å oppfylle ambisjonene i avtalen. Det er likevel slik at Stortinget har vedtatt klimamål som er så ambisiøse at de langt på vei vil være i tråd med ambisjonsnivået i Paris-avtalen. Når det er sagt, vil jeg peke på at flertallet i innstillingen også understreker at Norges reviderte klimamål i framtiden må være i tråd med ambisjonene i avtalen. Jeg tolker dette representantforslaget som et uttrykk for utålmodighet og høye ambisjoner. Det kan være bra med begge deler så lenge det balanseres av både klokskap og en dose realisme. Forslaget vi har til behandling i dag, er etter mitt syn prematurt, og det av flere grunner. Forslagsstilleren ber regjeringen om å fremme en sak om hva 1,5 grader global oppvarming betyr for Norge. Det spørsmålet er det per i dag ikke mulig å gi et godt svar på. Ikke engang FNs klimapanel vet hva dette ambisjonsnivået innebærer. Såpass overraskende kan vi vel si at avtalen var på dette punktet. Derfor inneholder også avtaleteksten fra Paris et punkt om at FNs klimapanel i løpet av 2018 skal utarbeide en ny spesialrapport med utslippsbaner og konsekvenser av et slikt mål. Det er likevel ingen tvil om at et slikt mål vil kreve mye av verdens land. Første pekepinn om hva det vil kreve av Norge, får vi i klima- og miljøministerens redegjørelse til Stortinget senere i dag. Det blir sagt til det kjedsommelige blant mine partifeller: Klimapolitikken er ikke et Norgesmesterskap, det krever globalt samarbeid. Når norsk klimapolitikk nå er så tett knyttet til internasjonale prosesser, og særlig til EU, må tiltakene vi skal vedta her hjemme, harmoniseres med det globale rammeverket. Norge er i dialog med EU om vår felles oppfyllelse av klimamålene, og vi er en pådriver for å styrke og forbedre de verktøyene vi allerede har. Vi har bl.a. inntatt en offensiv rolle for å gjøre EUs kvotesystem mer effektivt. Skal klimakrisen få en løsning, betinger det samarbeid mellom land. Det vil være helt nødvendig med fungerende kvotemarkeder som gjør at tiltakene kan settes inn der de er mest effektive. Norge sitter ikke stille og venter på EU eller at Paris-avtalen skal begynne å virke, noe den ikke gjør før i 2020. Regjeringen og samarbeidspartiene fører en offensiv klimapolitikk. Norges innmeldte mål til Paris var blant de mest ambisiøse av alle lands mål. Under denne regjeringen er satsingen på klimateknologi rekordstor gjennom Fondet for klima, fornybar energi og energiomlegging. Vi er også i gang med en storstilt utbygging av kollektivtrafikk og jernbane for en mer klimavennlig transport. Vi forsterker det grønne skiftet i skipsfarten. Europas største vindpark bygges nå på Fosen. Vi har blant verdens mest rene kraftkrevende industri, og vi eksporterer fornybar energi og miljøteknologi i fast form gjennom vår metallindustri. Våre største fortrinn er den verdensledende miljøforskningen og våre fornybare ressurser, som gir oss et godt grunnlag for å være ambisiøse og bidrar til at vi skal kunne nå klimamålene våre, både nasjonalt og globalt. Jeg imøteser redegjørelsen fra regjeringen om oppfølging av klimaavtalen og ser fram til den videre debatten.