Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2005-06-10:
Valgkampen har begynt. Vi hører at SV ønsker en makspris trinn 2 innført fra 1. august, og at Arbeiderpartiet ønsker en makspris trinn 2 fra 1. januar 2006, til tross for at vi ikke har tilnærmet full barnehagedekning. Vi har altså fått billigere plasser. Det har vi greid. Og vi har greid å tilby heltidsplasser til langt flere enn det vi egentlig trodde. Det er betegnende når vi hører SV snakke, men de må ha i minne at for at ett nytt barn skal få en plass, må det bygges 1,43 nye heltidsplasser. Det er gjort en formidabel jobb, men jeg har ikke samvittighet til å la noen stå på utsiden av gjerdet. Jeg må også ta litt avstand fra det som representanten Sjøli sa, for mål nr. 1 og topprioritet er ikke full barnehagedekning, men det er én av premissene for at vi skal kunne innføre makspris trinn 2. Så målet er full likebehandling og makspris trinn 2. Barnehageforliket har ført til en meget positiv utvikling i barnehagesektoren. Det brede forliket var ment å gi politisk ro rundt en stor og viktig velferdsreform i Norge. Det viktigste for Fremskrittspartiet, i tillegg til maksprisen, var at vi slo fast at det skulle være likebehandling mellom private og offentlige barnehager. For Fremskrittspartiet er det to faktorer som er svært viktige i forhold til innføring av makspris trinn 2. For det første må det være tilnærmet full barnehagedekning før trinn 2 innføres. Hva betyr det? For Fremskrittspartiet vil det si at de som ønsker det, har en reell mulighet til å få en barnehageplass. Da – og først da – er det riktig å innføre makspris trinn 2. Det er svært vanskelig for oss å la tusenvis av barnehagebarn stå på utsiden av gjerdet og se inn på dem som får en svært rimelig barnehageplass. Det ville være en grov forskjellsbehandling av norske borgere som vi ikke kan være med på. Nå vil sikkert både SV og Arbeiderpartiet hevde at forskjellsbehandling vil det alltid være. Ja, det kan hende, det. Men når vi innfører makspris trinn 2, kommer en ny bølge av foreldre som ønsker barnehageplass, som har ventet til prisen ble lav – altså har de valgt en annen løsning tidligere. Det blir ikke forskjellsbehandling. Vi må ta inn over oss at det kan komme en ny bølge av søkere etter at makspris trinn 2 er blitt innført. Derfor er det viktig ikke å fjerne alle stimuleringstiltak for bygging av barnehager umiddelbart. Dette får vi ta i en budsjettdebatt siden. Et annet poeng er at hvis kontantstøtten forsvinner, vil enda flere barn ha behov for barnehageplass. Det har ikke SV og Arbeiderpartiet tatt hensyn til i sine alternative statsbudsjetter. Hva har de tenkt å gjøre med disse barna? De har kun budsjettert med besparelsen ved å kutte kontantstøtten, ikke utgiftsøkningen ved å måtte finansiere den økte etterspørselen etter barnehageplasser som kuttet vil medføre. Når man fjerner et tilbud, bør det nesten finnes en erstatning for dette. Det vil det neppe gjøre hvis Arbeiderpartiet og SV får det slik som de vil. For Fremskrittspartiet er kontantstøtten og overkommelig priset barnehageplass to sider av samme sak, nemlig foreldrenes mulighet til reelle valg. Fjerner man det ene, mister man i realiteten valgmuligheten. Da ender vel alle barn opp i barnehagen, og det offentlige får det fulle ansvaret for barnet ditt fra det er åtte måneder. Det er en utvikling som bekymrer meg svært, men den passer vel godt inn for sosialistene. Det vesentlige for Fremskrittspartiet er at man har tilnærmet full barnehagedekning før man innfører makspris, noe som er helt i tråd med barnehageforliket. Til slutt: SV snakker om politikerforakt, men jeg må advare SV. Det er ikke Fremskrittspartiet som skaper urealistiske forventninger hos småbarnsfamiliene og uro blant barnehageeierne. Vi står på at det skal være tilnærmet full dekning før innføring av makspris trinn 2. At SV leker med tall og får det til å høres ut som om det er full barnehagedekning allerede, kan ikke og vil ikke Fremskrittspartiet ta ansvaret for. Hvis det er skapt politikerforakt, får jammen SV ta sin del av det ansvaret.