trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er riktig, som jeg også har hørt, at man har gjenopptatt dette med lasermåling. Men likevel slår Agder lagmannsrett fast at når det benyttes en målemetode hvor man har så vidt begrensede muligheter for etterkontroll av fakta av betydning, settes det spørsmålstegn ved påliteligheten ved lasermålingen, og at bevis eller tvil som følge av dette, bør føres i favør av den siktede. Det er ikke første gang jeg har dette spørsmålet oppe. Jeg har hatt det oppe også tidligere i forbindelse med måling av motorsyklister. Fremskrittspartiet og Norsk Motorcykkel Union har tidligere fremholdt at dette ikke er et pålitelig måleinstrument fordi det etter vår mening mangler noe vesentlig. For å ivareta rettssikkerheten bør det etter vår mening egentlig monteres videokamera på lasermåleren slik at målingen kan dokumenteres for ettertiden, og slik at det også kan dokumenteres at laseren er benyttet på riktig måte. Jeg vet ikke om statsråden er enig i dette.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Eg vil gjerne få stilla følgjande spørsmål til barne- og familieministeren: «Med auka statlege løyvingar er det Regjeringa si målsetting at foreldrebetalinga i barnehagesektoren skal reduserast. Kva tiltak vil statsråden setja i verk dersom denne føresetnaden ikkje vert følgd opp?»
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Eg vil takka statsråden for svaret – og det kjem vel ikkje som eit stort sjokk at eg er samd i alt ho sa. Full barnehagedekning er det berre når det er nok plassar til ein pris folk kan klara. Når folk må betala 4 000–5 000 kr i månaden utan inntektsgradering og søskenmoderasjon, så er det mange som ikkje klarar det. Når Gjesdal kommune no foreslår 10 pst. auke i foreldrebetalinga, går altså auka statstilskot til det, og ikkje til foreldra. Det kan òg gå til eigarar som ikkje klarar å betala ned gjelda si, og som aukar satsane i staden for å la auken koma foreldra til gode. Me får altså meir pengar frå staten – det styrer me her. Me bør få meir pengar frå kommunen til denne sektoren, det både oppfordrar me til og legg til rette for med dei frie midlane. Men dersom dette ikkje fører til redusert foreldrebetaling, seier statsråden ho vil vurdera andre og meir konkrete tiltak. Og eg kunne ha god lyst til å høyra kva aktuelle tiltak ho då tenkjer på.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Nedbørforholda på Austlandet i haust har ført til flaumvassføring i ei rekkje vassdrag. I regulerte vassdrag kan ein bruka reguleringa i nokon grad til å dempa flaumen, men ved langvarig høg vassføring vil ein òg der kunna få situasjonar med flaum. NVE har ansvaret for at regulanten følgjer manøvreringsreglementet og følgjer opp klager på manøvreringa. NVE har ikkje eit målesystem som gjer at ein har kjennskap til vasstanden i alle magasina til kvar tid. Eit slikt system vil vera veldig ressurskrevjande. For Vansjø vil slike data først bli tilgjengelege ved årsskiftet. Som standardformulering i dei fleste manøvreringsreglementa er det tatt med ei føresegn om at flaumvassføring til vassdraget ikkje skal auka. Det betyr at flaumvatnet skal fordelast mellom auka vassføring i elva og auka flaumvasstand i magasinet på same måte som under naturlege forhold. Dermed kan vasstanden i eit magasin gå over høgaste regulerte vasstand. I manøvreringsreglementet for Vansjø frå 1983 er det fastsett eigne reglar for manøvrering ved flaum. Høgaste regulerte vasstand i Vansjø er 2,98 meter. Kor høgt flaumvatnet «lovleg» kan auka, heng saman med utlaupsprofilen før reguleringa. Dette må ein rekna ut for kvart enkelt magasin. Denne kontrollen må i hovudsak gjerast ved bygging av dammen og kan vanskeleg gjerast heile tida for alle magasin under drift. Eg må understreka at konstruksjon og drift er konsesjonæren sitt ansvar. Erstatning for eventuelle skadar på eigedomar som følgje av flaum er ei sak mellom partane. NVE sende i september ut ei pressemelding der regulantane blei oppfordra til aktivt å følgja med i utviklinga framover og gjera dei tiltaka som er nødvendige for å unngå skade på liv og eigedom. Faren for skadeflaum kan regulanten førebyggja ved ei forsiktig førehandsnedtapping av dei mest utsette magasina. Når det gjeld Vansjø, står det i reglementet at «uttapping mot høstflom etter 1. september blir søkt begrenset til vasstand 1,5 m». Det er dermed ikkje eit krav om at vasstanden skal ned til 1,5 meter, men at ein skal prøva å unngå at ein kjem under 1,5 meter.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Eg har ikkje kunnskap om Vansjø konkret, så det er veldig vanskeleg for meg å ta stilling til om ting kunne ha vore gjorde på eit anna vis der. Men på generelt grunnlag må eg sjølvsagt seia meg einig med representanten Hedstrøm i at ein må gjera det ein kan for å prøva å unngå flaum. No er det sjølvsagt slik at det alltid vil vera uvisse, fordi ein aldri har eksakt kunnskap om kor mykje det vil koma til å regna. Derfor kan det i enkelte tilfelle bli gjort feilvurderingar. Men som eg sa i mitt første svar: NVE har sendt ut ei oppmoding til alle som har ansvar for vasstandsregulering, om å ta nødvendige åtgjerder. Så får ein håpa at det i størst mogleg grad er blitt gjort.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-15:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Masterstudiet i førebyggjande helsearbeid ved Universitetet i Bergen er av same lengde, 12 semester, same normering, og har same opptakskrav som eit hovudfagsstudium. Trass i dette får studentar ved dette studiet ettergjeve 23 810 kroner mindre i studielån enn hovudfagsstudentar. Vil statsråden ta eit initiativ for å få gjort eit unnatak frå Statens lånekasse for utdanning sitt regelverk, slik at studentar ved dette studiet får ettergjeve like mykje som hovudfagsstudentar?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-11-15:
Jeg takker for svaret. Jeg velger å tolke det rimelig positivt, at statsråden vil se positivt på dette når han skal endre regelverket. Det er mulig jeg misforstod statsråden, men det er selvsagt viktig å understreke at opptakskravet til et masterstudium i Bergen er cand.mag., og en cand.mag.-grad er fireårig. Det vanlige systemet med bachelor og master er tre pluss to, men i og med at vi ikke har dette bachelor/master-systemet ved norske universitet, er det fastsatt at for opptak til dette masterstudiet, som er spesielt ved Universitetet i Bergen, er det en cand.mag.-grad som er kravet. Dermed blir studiet seks år, som et hovedfagsstudium, ikke fem år, som er det vanlige ved masterstudium, dvs. tre pluss to. Av den grunn finner jeg at det burde være naturlig at de får samme ordning som for et hovedfagsstudium.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Ordningen med ettergivelse av utdanningslån i Lånekassen for kandidater som har fullført langvarig universitets- og høgskoleutdanning, åpner for å gi ettergivelse av utdanningslån etter oppnådd grad i samsvar med normeringen for graden, ifølge kongelig resolusjon. Mastergraden ved Universitetet i Bergen er normert til to år utover treårig universitetsgrad e.l. Samme normering gjelder for de fleste mastergrader ved de øvrige universitetene. Norske universitetsgrader har i dag en normering på minst tre og et halvt år eller fire år. Når studenter med norsk forutdanning tar mastergradene og får krav om forutdanning, som gjør at samlet studietid blir ett år lengre enn det som er normert ved kongelig resolusjon, og like lang som for et hovedfagsstudium, kan jeg se at det virker urimelig at ikke de også får ettergitt samme beløp som hovedfagskandidatene. Saken gjelder flere studier enn det som er nevnt i spørsmålet, og den har også en kostnadsside. Jeg vil imidlertid se positivt på problemstillingen under behandlingen av forskriftene for 2001. Det arbeidet foregår nå i departementet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Representanten Reikvam gjør helt rett når han tolker svaret positivt. Det var ment positivt, og det skal bli behandlet positivt når vi skal behandle forskriftene, fordi det er, som representanten Reikvam sier, urimelig at studenter som har samme normerte studietidslengde, blir behandlet forskjellig i forhold til avskrivningsreglene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
I forbindelse med Stortingets behandling av IT- og kunnskapssenteret på Fornebu har det vært brei enighet om at de etablerte utdannings- og forskningsinstitusjonene skulle stå sentralt. Daværende statsråd Lilletun hadde selv dialog med universitets- og høgskolesektoren for å finne de beste måter institusjonene kunne komme i inngripen med IT- og kunnskapssenteret på. Et av forslagene som universitetene fremmet, var etablering av et Center of Excellence i informasjons- og kommunikasjonsteknologi på Fornebu. Regjeringen Bondevik fremmet forslag om en slik etablering i statsbudsjettet for 2000. I brev av 10. august 1999 bad Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet Norges forskningsråd om at de «i samarbeid med institusjonene, legger frem konkrete planer om eventuell fremdrift, organisering, omfang osv. for et Center of Excellence på Fornebu». Norges forskningsråd opprettet både en styringsgruppe og en faglig gruppe for å utrede hvordan en best mulig kunne etablere et Center of Excellence som ble faglig i fremste rekke, og som organisatorisk ivaretok universitetenes interesser. Alle universitetene har vært med i dette utredningsarbeidet og står bak de faglige og organisatoriske løsninger som en nå har funnet fram til. I tillegg til de fire universitetene står også SINTEF og Norsk reknesentral bak den kommende etableringen på Fornebu. Departementet har vært i kontakt med Norges forskningsråd, som legger til grunn at det ikke vil foregå en massiv flytting av IT-ekspertise fra universitetet til senteret på Fornebu. Snarere ønsker en at etableringen på Fornebu skal bidra til å styrke forsknings- og utdanningsaktiviteten ved universitetene. Til informasjon vil alle vitenskapelig ansatte ved Universitetet i Oslo som blir involvert i senteret på Fornebu, ivareta sin undervisningsplikt også til neste år. Universitetene styrer oppbyggingen av et Center of Excellence i informasjons- og kommunikasjonsteknologi på Fornebu, og jeg er trygg på at de vil finne en organisasjonsform som gjør at senteret blir faglig fullgodt, og som samtidig gagner studentene og fagmiljøene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg deler ikke representanten Kvassheims pessimisme her. Han henviser til oppslag i Dagsavisen. Etter oppslagene i Dagsavisen har bestyreren ved Institutt for Informatikk ved Universitetet i Oslo skrevet et brev til Forskningsrådet, der det bl.a. heter: «Ifi(Institutt for Informatikk) ved universitetet i Oslo har valgt å forholde seg til at vedtaket om opprettelsen av senteret er et faktum, og at det etter all sannsynlighet blir flere lærere ved Ifi som vil bli tilknyttet senteret. Antallet er fortsatt uavklart og vil være gjenstand for forhandlinger. Vi tror det er fullt mulig at de nye ressurser som tilflyter informatikkfaget ved at dette senteret opprettes, leder til en styrking av Institutt for informatikk, både finansielt og personellmessig, ja, ikke bare Ifi/UiO, men hele IKT-fagfeltet nasjonalt sett. Vi ønsker nå å arbeide for konstruktive løsninger for å få dette til.» (Institutt for Informatikk) Disse konstruktive løsningene vil jeg selvsagt støtte fullt ut.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Selv om jeg nå skal svare som utdanningsminister, vil jeg som kirkeminister si at jeg satte pris på presidentens påpekning om at man ikke skal la seg friste. Jeg har merket meg synspunktene som representanten Lilletun har kommet med når det gjelder midtskyss for 6-åringene. Det er ikke noe arbeid i gang på dette feltet. Jeg viser til at lovreglene om skyss gjelder for hele landet. Med de store geografiske forskjellene vi har, blir det store ulikheter i behov. Det er derfor vanskelig å se et fullgodt alternativ til de reglene som gjelder i dag. Jeg tror at vi må overlate til det lokale selvstyret å finne gode løsninger for hvordan skoleskyssen skal organiseres.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg kan nesten ikke dy meg for å si at Reform 97 ble innført i 1997, og at dette ikke kan ha vært et ukjent problem i de årene som har gått siden 1997. Vi fikk en lovfestet grense for skoleskyss på 2 km, men midtskyssen ble ikke lovfestet. Likevel er det selvsagt full anledning for enhver kommune til å organisere et slikt tilbud. Her vil vel kommuneøkonomien til sjuende og sist være avgjørende. Den lokale kommune- og fylkesøkonomien er avgjørende for all skyss til elevene. Jeg vil derfor oppfordre representanten Lilletun til å gjøre sitt til at vi får til et budsjettforlik som innebærer en god kommuneøkonomi – 5 milliarder kr mer til kommunene, som vi har foreslått – slik at flere kommuner kan bli i stand til å gi et slikt tilbud. Men jeg vil stå på det som jeg sa i mitt svar, at jeg mener at her må det være lokal tilpasning som avgjør hvordan man organiserer det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg vil takke representanten Nakkim for denne anledningen til å rette opp feil i opplysningene om utløpstiden for leiekontraktene til Høgskolen i Østfold i Os allé i Halden. Departementet har inngått tre kontrakter for leie av tidligere industrilokaler i Os allé. Det dreier seg om tre leieforhold på i alt 9 593 m2. To av disse, Os allé 9 og 11, har utløpsdato 31. desember 2000. Den tredje, Os allé 5, har utløpsdato 30. juni 2002. Utleier av Os allé 9 har gitt beskjed om at leiekontrakten er forlenget fram til 30. juni 2001. For perioden fram til 30. juni 2002 vil høgskolens areal sannsynligvis måtte reduseres med en halv etasje. De aktuelle lokalene benyttes nå til laboratorier for informatikk. Det kan skaffes erstatningslokaler, men de ligger i en avstand av 5 km fra Os allé. Os allé nr. 11 omfatter 2 140 m2. Det er et utleiebygg uten alternative leietakere, og vi har fått opplyst at kontrakten kan forlenges. Os allé nr. 5, der høgskolen ifølge kontrakten leier 6 150 m2 fram til 30. juni 2002, er kjøpt av Institutt for energiteknikk. De leier nå lokaler av Halden kommune i Os allé, men skal flytte inn i egne lokaler så snart høgskolen flytter ut. Som det fremgår av denne oversikten, vil høgskolen i hovedsak være sikret lokaler i Os allé fram til utløpet av juni 2002. Departementet arbeider med sikte på å flytte høgskolens virksomheter i Os allé til et nybygg på Remmen. Statsbygg utarbeider nå skisseprosjekt som er beregnet ferdigstilt i desember i år. Forberedelsene og prosjekteringen av nybygget på Remmen er således kommet langt, og prosjektet har høyeste prioritet. Regjeringen arbeider fortsatt med sikte på å realisere prosjektet så snart som mulig.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg hadde i høst anledning til å være til stede på åpningsarrangementet ved Høgskolen i Østfold, og jeg er veldig klar over den problematiske situasjonen høgskolen befinner seg i. Det er også derfor et nybygg til Høgskolen i Østfold ligger aller øverst på prioriteringslisten for nye bygg. Når det ikke var plass til nybygg i budsjettforslaget for 2001, skyldes det den totale økonomiske situasjonen, som representanten Nakkim selv kjenner godt fra finanskomiteen, presset i norsk økonomi og et behov for å holde igjen i forhold til å stimulere økonomien. Men når vi får plass til nye bygg, vil altså Høgskolen i Østfold være topp prioritert. Vi vil selvsagt jobbe tett med høgskolen for å se både på de praktiske og de økonomiske konsekvensene av en eventuell forskyvning av et nybygg for å finne gode løsninger for høgskolen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg er enig i at det er en beklagelig utvikling. Problemet har vært diskutert tidligere, og en arbeidsgruppe nedsatt av Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet har utarbeidet en handlingsplan for rekruttering til fiskerifag og akvakulturstudier både på videregående og på høyere nivå. I arbeidsgruppen var næringen, bransjeorganisasjonene, videregående opplæring og høgskolene representert. Arbeidsgruppen avleverte sin plan 6. juni i år. I handlingsplanen er det foreslått en rekke tiltak for å bedre rekrutteringen. Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet vil i samarbeid med Fiskeridepartementet følge opp handlingsplanen. Forslag til tiltak vil bli nøye vurdert og fulgt opp så langt det er mulig innenfor de økonomiske rammene som foreligger. Det er likevel slik at det viktigste arbeidet må gjøres av bransjen selv. Flere av forslagene i handlingsplanen retter seg mot næringen. Bransjen må skape interesse for denne utdanningen, slik at ungdom får lyst til å ta fatt på den. Fylkeskommunene må også ta sitt regionalpolitiske ansvar. Jeg vet at det foregår et viktig arbeid med rekruttering til opplæring i fiskeri- og havbruksfag i flere fylkeskommuner, i nært samarbeid med bransjen. Arbeidet foregår på alle nivåer og vil forhåpentligvis bidra til en bedre rekruttering.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg ber om forståelse for at jeg ikke kan gå inn i detaljerte svar i forhold til skolestrukturen og de enkelte skolene i Møre og Romsdal. Det har jeg gjort allerede som statsråd – dvs. det har jeg ikke gjort, men jeg har vært på besøk der, og det ble oppfattet som jeg hadde gjort det. Det fikk jeg fryktelig skjenn for, og det kjenner sikkert representanten Kongshaug til. Jeg deler hans oppfatning om at fiskeri og havbruk kanskje er en av de mest lovende næringene i Norge. Enkelte mener at dette kommer til å bli den næringen som i eksportverdi ikke bare kan overta som største næring etter at oljen fases ut, men kanskje bli av en størrelsesorden som oljeindustrien og oljeproduksjonen har vært. Derfor skal vi legge til rette for utdanning. Hvis næringskomiteen åpner for det som Kongshaug nå viser til, vil vi selvsagt gjøre det vi skal for å følge opp dette, slik at vi drar nytte av det både i rekruttering og i utdanning.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
En rekke høyere studier innen naturvitenskap og teknologi, inklusiv ingeniørutdanningen, sliter for tiden med rekrutteringen. Dette er for øvrig en situasjon vi finner igjen i flere land i den vestlige verden . Departementet har av denne grunn sett det som riktig å ta et nasjonalt grep for å øke rekrutteringen til disse fagene generelt, og ikke bare ingeniørutdanningen spesielt. I vår ble det derfor bl.a. etablert et nasjonalt senter for rekruttering til naturvitenskapelige og teknologiske fag lokalisert til NTNU. Departementet er kjent med at en rekke av våre ingeniørutdanninger har en betydelig rekruttering via både det ettårige forkurset og det såkalte forkurs på sommertermin. I det sistnevnte tilbudet gis studenter med generell studiekompetanse, uten fordypning i matematikk og fysikk, et tilrettelagt første studieår, som også inkluderer undervisning sommeren før og sommeren etter første studieår. I forbindelse med ingeniørutdanningen gir i dag Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet særskilte midler til 29,5 forkursklasser à 30 elever, og dette foreslås videreført i statsbudsjettet for 2001. I tillegg gis det tilskudd til Den Polytekniske Høgskolen til slik utdanning. Disse forkursplassene utgjør totalt ca. 1000 plasser, og er et betydelig antall sett i lys av den totale opptakskapasiteten til ingeniørutdanningen, som for 2001 er foreslått til noe over 3200. I St. prp. nr. 1 vises det til at departementet vil ta initiativ til en dialog med fagmiljøene innenfor ingeniørutdanningen for å få en bedre arbeidsdeling og samordning nasjonalt av utdanningskapasiteten på de ulike linjene i ingeniørutdanningen. Dette arbeidet vil på sikt kunne være med på å bedre rekrutteringen til ingeniørutdanningen. Det er i St. prp. nr. 1 ikke foreslått satt av midler til ytterligere forkursklasser, men departementet er opptatt av rekrutteringssituasjonen for realfagene og vil vurdere ulike tiltak i tiden framover. Ikke minst vil det være viktig å få ungdom til å velge fordypning i realfag i videregående opplæring, slik at flere kvalifiserer seg direkte til teknisk og naturvitenskapelig utdanning ved våre universitet og høgskoler. Rådgivere og lærere i videregående opplæring må også informere elevene om at bortvalg av realfag i videregående opplæring vil kunne hindre opptak til en rekke utdanningsløp i høyere utdanning. Til slutt vil jeg påpeke at elever som fullfører yrkesfaglig videregående opplæring etter Reform 94, stiller med en helt annen real- og formalkompetanse enn før reformen. Jeg vil ta initiativ til hvordan en kan få en smidigere overgang til ingeniørutdanningen for personer som har fullført fagbrev. Denne saken behandles nå i komiteen, så vi får ta dette når den kommer til salen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg tror representanten Tingelstad og jeg deler det samme sterke engasjementet når det gjelder søkning til og utdanningen innenfor realfagene. Det er bekymringsfullt at såpass få av våre unge mennesker søker til denne utdanningen. Når vi i statsbudsjettet for 2001 har foreslått en viss omlegging her, skyldes det at vi har altfor mange kurs som går for halv maskin ved at mange av studieplassene står tomme, og at vi heller vil ha en samling med fulle kurs og sterke fagmiljøer for de enkelte kursene. Det er ingen ingeniørutdanninger som samlet sett foreslås avviklet. Bortsett fra ved Høgskolen i Nord-Trøndelag har vi beholdt de ulike fagmiljøene i håp om at søkningen etter hvert styrkes, slik at vi får den utdanningskapasiteten som vi trenger for framtidas næringsliv. Jeg skal følge opp Tingelstads anmodning om å se nærmere på muligheten for at høgskolene kanskje skal satse mer på forkurs, men viktigst av alt vil det være at elevene i videregående skole tar den realfagsfordypningen som det kreves for å ta et ingeniørstudium, og det skal vi også motivere til.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-11-15:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Fiskeri og havbruk er vekstkraftige framtidsnæringer i Norge. Behovet for rekruttering og kompetanse til næringene er stadig økende. På grunn av sviktende søkertall og dårlig fylkeskommunal økonomi står likevel viktige utdanningstilbud i næringen på videregående nivå i fare for å bli lagt ned. Hva kan statsråden gjøre for å motvirke dette og sørge for en langsiktig, helhetlig tenking som på alle nivå bygger opp under behovet for utdanning og kompetanse i næringene?»
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-11-15:
Jeg vil takke statsråden for et ryddig og greit svar. Fiskeri og havbruk kan bli en av bærebjelkene i den framtidige nasjonale økonomien, men da er det visse forutsetninger som må være på plass, og det er bl.a. et tilfredsstillende kompetansenivå. Det innebærer selvfølgelig at en må ha et godt utdanningstilbud også på videregående skoles nivå. Da er det etter min mening meningsløst og kortsiktig det en er vitne til i mitt hjemfylke, at videregående skoler som f.eks. Aukra og Averøy, som har bygd opp et godt miljø, har kompetanse og et godt utdanningstilbud innen fiskeri- og havbruksnæringen, blir lagt ned. Så til en litt annen sak som er behandlet i næringskomiteen. Det er nå kjent at det er politisk flertall for at skolene skal kunne få oppdrettskonsesjoner. Dette er nytt og er en veldig viktig og positiv stimulans for dette utdanningstilbudet. Jeg vil spørre statsråden: Hvilke tiltak kan han gjøre for å følge opp at det raskt blir en realitet at skolene kan få dette, slik at det kan være med på å bygge opp under at rekrutteringen til skolene blir enda bedre?
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2000-11-15:
Jeg skal stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Statistisk sentralbyrås beregninger viser at Norge trenger 15 000 ingeniører i løpet av 8-10 år, samtidig som vi opplever nedgang i søkningen til ingeniørutdanningen. Erfaringer fra Høgskolene i Trøndelag viser at forkursene for ingeniørutdanningen har meget stor søkning og er et svært godt tiltak for rekruttering til ingeniørstudiet. Vil departementet øke bevilgningene til disse forkursene, slik at antall studieplasser kan komme på høyde med det behovet som prognosene tilsier?»
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2000-11-15:
Jeg takker statsråden for det fyldige svaret. Det er tydelig at han er engasjert i problemstillingen, og det er godt. Men når en får avisoppslag som: Vil Regjeringen rasere ingeniørutdanningen? – og en får veldig mange henvendelser om dette, er det klart at en stortingsrepresentant med interesse for faget er nødt til å ta det alvorlig. Jeg er kjent med de tiltakene som statsråden nevnte, og det er ikke mer enn to år siden dette stortinget vedtok ekstrapoeng for dem som ville fordype seg i naturfag og matematikk, for å rekruttere, slik som det ble nevnt fra statsrådens side. Nå, når det er en realitet at departementet foreslår i proposisjonen en reduksjon på bortimot 300 studieplasser, som igjen kan rasere fagmiljøene, lurer jeg på om statsråden, når han var så positiv i sitt svar, kan tenke seg å la høgskolene selv omdisponere ingeniørstudieplasser til forkurs, når vi ser at rekrutteringen til disse forkursene, særlig av dem som har fagbrev, er så positiv, og når det blir så gode resultater og så gode fagfolk. Det trenger jo mor Norge for at vi skal bli mer skapende og ikke bare være et råvareproduserende land.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Spørsmålet om merverdiavgiftsloven hører under Finansdepartementets ansvarsområde, og jeg kan gi følgende svar: Hovedregelen er at det skal betales merverdiavgift på all omsetning av varer. Bøker er imidlertid fritatt for merverdiavgift i siste omsetningsledd. I likhet med hva som gjelder for aviser, kan virksomhet med omsetning av bøker trekke fra inngående avgift på sine anskaffelser. Dette betegnes som avgiftsbelegging med 0-sats. I forskrift nr. 19 til merverdiavgiftsloven presiseres nærmere omfanget av fritaket som gjelder for trykt skrift. Fritaket omfatter ikke publikasjoner som omsettes sammen med annen vare som en felles vareenhet. Bøker som inngår i en slik felles vareenhet, uavhengig av hva den øvrige del av vareenheten er, f.eks. blyanter, skriveblokker eller disketter, blir således avgiftspliktige. Publikasjoner som omsettes under ett med cd-er, musikk-cd eller annen vare, blir også avgiftspliktige fordi cd-er anses som avgiftspliktige varer. På spørsmålet fra representanten Kvassheim om jeg synes dette er rimelig, vil jeg svare at ethvert fritak krever en avgrensning. Fritaket for trykt skrift byr i så måte på mange avgrensningsproblemer og gir opphav til konkurransevridning. Det kan vises til at eksempelvis bøker utgitt på cd-rom ikke omfattes av fritaket. Billedpublikasjoner, herunder en rekke kunstbøker, har i praksis også falt utenfor bokfritaket fordi det i utgangspunktet har vært meningen å frita det trykte ord og ikke enhver type publikasjon. Problemene knyttet til fritaket for trykt skrift er bl.a. påpekt i Finansdepartementets forslag til innføring av generell merverdiavgift på omsetning av tjenester. Jeg viser her til Ot.prp. nr. 2, fremlagt i forbindelse med budsjettet for 2001. Jeg vil avslutningsvis også minne om det prinsipielle standpunkt at avgiftsbestemmelsene ikke skal benyttes til å tilgodese formål som ikke omfattes av loven, eksempelvis sosiale, kulturelle og humanitære formål. Bakgrunnen for denne forståelsen er at statens bidrag til slike formål bør skje direkte gjennom ordinære overføringer over de forskjellige budsjettposter og ikke indirekte gjennom avgiftsfritak. Departementet informerte Stortinget om sitt standpunkt, jf. St.meld. nr. 17 for 1971-72, og finanskomiteen sa seg enig i denne forståelsen av regelverket, jf. Innst. S. nr. 190 for 1971-72.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg er selvsagt enig med Kvassheim i at beslutninger i disse spørsmålene bør tjene kulturens sak, og jeg er ikke fremmed for tanken om at det her trengs en grenseoppgang for å finne ut hvordan reglene best fremmer kulturen og ytringsfriheten og det skrevne ords sak.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg vil gjerne få orientere om bakgrunnen for NRKs befatning med det boligprosjektet representanten Bredvold tar opp i sitt spørsmål. I 1993 og 1995 kjøpte NRK et areal sør for Suhms gate på Marienlyst i Oslo for til sammen 12,4 mill. kr. NRK foretok senere en totalgjennomgang av sitt arealbehov på Marienlyst. Selskapet kom frem til at man ville kunne få plass til den fremtidige virksomheten i det området selskapet eier nord for Suhms gate. NRK inngikk derfor i 1997 en avtale med entreprenørfirmaet PEAB Norge om salg av området sør for Suhms gate. Forutsetningen for at PEAB ville kjøpe arealet var at det ble omregulert til boligformål. Oslo kommune har i år vedtatt omreguleringen av området, og PEAB har betalt 62,5 mill. kr til NRK som første del av kjøpesummen. Den resterende delen av kjøpesummen vil bli utbetalt til NRK når siste bolig er solgt, som en viss andel av fortjenesten ved salg av boligene. Dette tomtesalget ble vedtatt av selskapets generalforsamling, som vurderte det som en sikker investering. Jeg kan ikke se at selskapet bedriver boligspekulasjon, slik representanten Bredvold synes å mene. Tallenes tale er klar, uansett utviklingen i boligmarkedet har NRK tjent 50 mill. kr. NRKs tomtesalg virker for meg å være et naturlig ledd i den løpende forvaltningen av selskapets eiendomsmasse, slik at denne er bedriftsøkonomisk tilpasset selskapets virksomhet.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
La meg gjenta det jeg opplyste i mitt første svar: Salget av tomten ble vedtatt av generalforsamlingen i år. Dette må jo da med rimelig grunn kunne tolkes slik at jeg vurderer styrets forslag om dette tomtesalget som en sikker investering. De kjøpte tomten for 12,4 mill. kr, og har altså senere avtalt å selge den for minimum 62,5 mill. kr. Dette høres for meg ut som å være en sikker investering. Når det gjelder dette med forkjøpsrett for NRKs ansatte, kjenner jeg ikke spesielt til det. Jeg skal undersøke dette nærmere når jeg kommer tilbake til departementet, og så kan vi komme tilbake til det senere.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Spørsmålene rundt doping er gitt høy prioritet i Kulturdepartementet de senere år, noe som medfører at Norge er i fremste rekke i verden i antidopingarbeidet. Det er min og Regjeringens politikk å forsterke kampen mot doping. Det er flere som har gitt betydningsfulle bidrag i antidopingarbeidet. Et så viktig område hviler likevel ikke på enkeltpersoner alene. En rekke dopingmidler innebærer risiko for helseskade for den enkelte bruker. Jeg ønsker en toppidrett hvor unge utøvere med ambisjoner ikke er avhengige av doping for å oppnå resultater. Dette er en av grunnene til at Kulturdepartementet nå er vertskap for International Intergovernmental Consultative Group on Anti-Doping in Sport, en konferanse hvor myndigheter fra ca. 30 land møtes for å koordinere innsatsen mot doping. For å være mer presis: 39 land er i Oslo i disse timer for å diskutere denne saken og for å komme videre i kampen mot doping. Jeg mener Norges Idrettsforbund – NIF – i lang tid har gjort et utmerket arbeid på etikk- og antidopingområdet. Enkelte episoder de siste årene har imidlertid bidratt til å sette spørsmålstegn ved uavhengigheten mellom de ulike ledd i organisasjonen. Jeg tenker på det faktum at både kontroll-, påtale- og domsmyndigheten er organisert i Idrettsforbundet. I den siste idrettsmeldingen, jf. St.meld. nr. 14 for 1999-2000, har departementet uttalt seg om organiseringen av det norske antidopingarbeidet. Vi har kommet frem til at det er behov for å etablere et uavhengig kontrollorgan utenfor NIF for gjennomføring av dopingtester, et synspunkt som NIF er enig i. Det er min ambisjon at kontrollorganet opprettes som en egen stiftelse med styrerepresentanter utpekt av staten og NIF. Vi er enige om at det ikke skal være tvil om det norske antidopingarbeidet og uavhengigheten til operatørene i arbeidet. Dessverre brukes dopingmidler, særlig anabole steroider, også av ungdomsgrupper. Faktorer tyder på at det er en sammenheng mellom bruk av dopingmidler og voldelige handlinger. Dopingondet er således ikke bare et problem for den organiserte idretten, men for hele samfunnet. Regjeringen vil foreslå en lovendring slik at også erverv, besittelse og bruk av dopingmidler forbys. Gjennom en lovendring på dette punkt vil vi bedre politiets rammevilkår for å bekjempe bruk av dopingmidler. Den siste tids hendelser viser behovet for en bevisstgjøring knyttet til bruk av kosttilskudd. Deler av debatten har dessverre vært relativt unyansert, og jeg har registrert at enkelte vil forby all form for kosttilskudd for idrettsutøvere. Det er derfor nødvendig å avklare hva som er nødvendig og akseptabelt, og hva som er tilskudd som inneholder stoffer på dopinglisten. Jeg vil derfor ta initiativ til et samarbeid mellom relevante departementer, forskningsinstitusjoner og idrettsorganisasjoner for å frembringe en større innsikt på dette området. Avslutningsvis forutsetter jeg at Idrettsforbundet selv sikrer at de såkalte episodene under de olympiske leker i Sydney ikke vil gjenta seg.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg sier meg enig med representanten Valle i at det er helt nødvendig å gå inn i denne materien med det største alvor. Doping og kostholdsproblemene har utviklet seg på en måte som det er all grunn til å se kritisk på. Det har imidlertid ikke vært noen uenighet i Kulturdepartementet om at kosttilskudd med dopingtilsetninger ikke er tillatt eller akseptabelt i norsk idrett i dag. Når representanten Valle sier at vi bagatelliserer de positive testene som norske utøvere avgav i Sydney, er jeg ikke enig med henne i det. Det er imidlertid min klare oppfatning at idretten selv må håndtere disse sakene, og jeg har hatt som en klar holdning fra departementets side at vi skal ha en samarbeidslinje i forhold til idretten.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
I Kulturdepartementets budsjettforslag for 2001 er det foreslått å videreføre tilskuddene til symfoniorkestrene i Trondheim og Stavanger på samme nivå som i 2000. Det er således ikke funnet rom for å gi en realøkning av tilskuddet til de to største regionorkestrene. For 2001 er det imidlertid foreslått en vesentlig økning i tilskuddet til de to minste orkestrene, Tromsø Symfoniorkester og Kristiansand Symfoniorkester. Spørsmålet om hvordan utviklingen av symfoniorkestrene skal skje, er meget sammensatt. En rekke spørsmål melder seg, bl.a. orkestrenes størrelse, organisering og samarbeid, turnering og selvfølgelig økonomi. Kulturdepartementet vurderer nå hvordan en skal følge opp disse spørsmålene på den mest hensiktsmessige måten. Jeg har stor forståelse for at situasjonen oppleves som vanskelig for symfoniorkestrene i Stavanger og Trondheim. Jeg kan selvfølgelig ikke gi noen løfter om bevilgninger i fremtidige budsjetterminer på dette tidspunktet, men det er min oppfatning at de to aktuelle orkestrene, som på tross av stramme økonomiske rammer har hatt en meget positiv utvikling og bygd seg opp til et høyt faglig nivå, vil måtte gis høy prioritet ved fordelingen av Kulturdepartementets rammer for senere budsjetterminer.
Ellen Horn (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Regjeringen har sagt at den ønsker en opptrapping av kulturen i årene fremover. Og jeg er helt enig med representanten Brende i at Orkester-Norge er en helt sentral del av vårt kulturliv. Jeg vil komme tilbake til en endelig plan for hvordan Orkester-Norge kan utvikles videre til beste for hele landet, og de to nevnte orkestrene er høyt oppe på prioriteringslisten.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
«NRK vil nå satse på boligspekulasjon. Sammen med byggiganten PEAB står lisenskringkasteren bak luksusboligprosjektet Marienlyst Park, som skal stå ferdig i 2004. NRK regner med å tjene 80-90 mill. kroner på dette prosjektet. Siden det jo kan vise seg at eiendomsmarkedet vil falle, er statsråden overbevist om at dette er riktig, og, ikke minst, er det en sikker investering på vegne av lisensbetalerne?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Kringkastingssjef Einar Førde sier at dette er riktig og fornuftig bruk av lisensbetalernes penger. Jeg er overbevist om at så lenge vi har en tvungen lisensbetaling til NRK, så skal disse midlene brukes til det vi har NRK for, nemlig å være en allmennkringkaster. Det er også betenkelig at et eventuelt overskudd allerede er disponert. Hva hvis markedet snur, slik som bl.a. Morten Gangnes, PEAB-representant, sier i Dagens Næringsliv den 1. november 2000, at «eiendomsmarkedet kan jo vise seg å falle»? Hvordan skal statsråden forsvare noe slikt hvis så skulle skje? Ellers legger jeg merke til at NRK-ansatte skal ha forkjøpsrett til leilighetene. Hva mener statsråden om dette? Og: Kan statsråden tenke seg videre eiendomsspekulasjon med lisenspenger?
Børge Brende (Høyre), 2000-11-15:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kulturministeren: «Trondheim og Stavanger symfoniorkestre er musikale kraftsentre i sine respektive folkerike regioner. Dessverre står bevilgningene til disse to regionale orkestrene ikke i forhold til bevilgningene til de nasjonale orkestrene, slik det også fremkommer i uttalelser fra kulturkomiteen. På grunn av manglende bevilgninger over år tvinges orkestrene i Trondheim og Stavanger til å redusere bemanning og aktivitet. Hvordan vil statsråden forhindre en slik videre svekkelse av to viktige symfoniorkestre?»
Børge Brende (Høyre), 2000-11-15:
Jeg takker for svaret. Helt på tampen av spørretimen var det i alle fall en positiv melding fra kulturministeren – at statsråden innser at det som det er lagt opp til av bevilgninger til Trondheim Symfoniorkester og Stavanger Symfoniorkester til neste år, ikke er tilstrekkelig, og at man mener at det er disse to orkestrenes tur i 2002. Problemet er at disse orkestrene det her er snakk om, med det budsjettet som er foreslått, ikke vil kunne spille konserter i 13 av årets uker i tillegg til ferier. Det er også nå slik at det er fire år siden de har vært å turné. Det er heller ikke arrangert kammerkonserter på tre år. Dette skyldes selvsagt bevilgningene. Jeg synes at den prinsipielle gjennomgangen som statsråden varsler, er viktig, for skal man først ha disse orkestrene, må det være en viss standard, f.eks. hvor mange musikere det skal være, og det må også være mulig å gjennomføre fremvisninger rundt omkring i de aktuelle regionene.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2000-05-09:
Jeg foreslår Øyvind Korsberg og Per Ove Width som settepresidenter.
Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 2000-05-09:
Arbeiderpartiet vedkjenner seg sitt ansvar for jordbrukspolitikken etter krigen, og jeg vil påstå at vi har grunn til å se tilbake på den perioden med stolthet. Det er en merkelig måte å regne på når man tar for seg flere tiår og så summere de offentlige midlene. Hvis man gjør det over hele linjen, kan det få ganske mange underlige utslag. Vi har flytting i dag, og det erkjenner man, og vi har nedgang i antall bønder også. Men det er jo grunn til å spørre: Hvordan ville situasjonen ha vært hvis vi ikke hadde ført en slik offensiv og konstruktiv jordbrukspolitikk som den vi har ført i de årene vi har bak oss? Jeg vet ikke om jeg skal ta Fremskrittspartiet helt alvorlig, men jeg må jo minne om at også Fremskrittspartiet er med på merknader til meldingen som sier at vi skal ha et livskraftig jordbruk over hele landet, som sier at vi skal ha kombinasjonsbruk, og at kombinasjonsbrukene skal gis de utviklingsmulighetene de trenger, osv. Men samtidig har man fremmet forslag i jordbruksoppgjøret om at man nærmest skal fjerne tollsatser, slik at man får reell konkurranse fra utlandet. I budsjettet for 1999 reduserte man overføringene med 2½ milliarder kr på halvårsbasis, altså med 5 milliarder kr på årsbasis. Konsekvensene av denne politikken kan man jo bare ane. Vi ser i Nationen for i går at Fremskrittspartiets landsmøte har sagt at de skal endevende denne landbrukspolitikken. Men da er det greit å være oppmerksom på at hvis en endevender noe, er det noe som ramler ut, ikke bare noe, men alt ramler ut. Jeg synes ærlig talt at Hedstrøm bør bekymre seg mer for Fremskrittspartiets politikk enn for Arbeiderpartiets.
Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 2000-05-09:
Først må jeg takke for rosen. Det var jo hyggelig å høre den. Jeg vil kanskje også returnere litt ros til tidligere landbruksminister Gjønnes, som så at det var viktig at man klarte å skape flertall i Stortinget for en konstruktiv politikk framover. Jeg er veldig tilfreds med resultatet vi får av den behandlingen vi nå har i Stortinget, det arbeidet som komiteen har gjort, og de konklusjonene vi har kommet til. En viktig årsak til det er selvfølgelig at Gjønnes var så fornuftig at han ikke tok omkamp på alle mulige bauger og kanter i den politikken som har vært ført. Når det gjelder samarbeidet videre framover, skal jeg være forsiktig med å forplikte på det. Jeg vil bare returnere med å si at det har veldig stor betydning hvordan sentrum går når det gjelder denne politikken. Er de villig til å følge opp det man nå har skrevet seg sammen om, og er de villig til å ta de grepene som er absolutt nødvendige, er det klart at Arbeiderpartiet ikke vil stille seg avvisende til det.
Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 2000-05-09:
Jeg vil for det første si at jeg ikke er villig til å bruke Aftenposten som sannhetsvitne i alle sammenhenger. Aftenposten har mange gode kronikker om forskjellige forhold i samfunnet som det er vel verdt å lese. Men jeg forbeholder meg nå retten til å ha oppfatninger selv om hva som er riktig vei framover, og også vurderinger av hva som har skjedd. Da er det vel ikke riktig at det er først nå i mars at sentrum og Arbeiderpartiet har kunnet møtes. Vi har jo stemt sammen i de fleste større saker som angår jordbruket, spesielt jordbruksforhandlingene. Det er ikke mange ganger at det er blitt brutt. Ellers i vurderingen av å trekke meldingen hadde vi – det legger jeg ikke skjul på – en diskusjon internt om skattegrepet. Det er ikke noen hemmelighet. Det var kanskje et tungt argument for å trekke meldingen tilbake. Men når man da sammenholdt det med alle de positive formuleringene som ligger i meldingen, og de tiltakene som foreslås her, fant vi allikevel at det var fornuftig å la meldingen ligge. Hadde vi trukket den tilbake, ville vi f.eks. ha fått minst ett års forsinkelse når det gjelder gjennomføringen av de grepene som er nødvendige, og vi ville heller ikke kunnet lagt de nødvendige føringer på det jordbruksoppgjøret som nå starter. Ellers må jeg be representanten Kristiansen om å sette seg litt inn i hva som står i meldingen om skattegrepet, om hvordan man skal sette inn grep for å få utjevnet effekten, slik at det ikke blir bare én gruppe bruk som får effekt av det. Ellers kunne man jo etterspørre Høyres alternativer rent konkret når det gjelder forholdet til grensehandel osv. Det ligger ingen slike forslag i innstillingen.
Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 2000-05-09:
Høyre står sammen med resten av komiteen i en rekke positive merknader. Jeg vil nevne noen. Komiteen legger til grunn at en attraktiv landbruksnæring og aktiv matproduksjon over hele landet er nødvendig for å få løst sentrale samfunnsoppgaver på en god måte. Et desentralisert jordbruk skal videreføres med en variert bruksstruktur som alternativ til en mer industribasert næring. Det skal tas hensyn til kombinasjonsbrukene, som skal gis sikre utviklingsmuligheter. Men når det så kommer til de konkrete tiltakene, sier Høyre bl.a. at inntektene fra den løpende matproduksjonen utelukkende skal hentes fra markedet. De vil fjerne arbeidsdelingen mellom de sentrale områdene og distriktene, og de trekker fram en analyse som viser til at en betydelig lavere prisstøtte er forenlig med et levedyktig jordbruk i store deler av landet, ikke hele. Når vi så vet at Høyre i årets budsjett kuttet 1,2 milliarder kr, med helårsvirkning 2,4 milliarder kr, i overføringene, er det all grunn til å tvile på deres vilje og evne til å nå de fine målsettingene som de er enig med komiteflertallet i. Det er ikke tvil om at alle de konkrete tiltakene jeg nevnte, virker sterkt i motsatt retning og vil etter mitt syn undergrave bosettingen i distriktene, spesielt fjerningen av kanaliseringspolitikken. Jeg kan ikke se det på noen annen måte enn at Høyre prøver å ri to hester samtidig, og det er en dristig og krevende øvelse. Er ikke det faktiske forhold at Høyre vil være såre godt fornøyd om vi hadde jordbruk bare i deler av landet?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-05-09:
Arbeiderpartiet har hatt betydelig innflytelse på landbrukspolitikken i Norge etter krigen, og har også dermed et stort ansvar for den politikken som har vært ført. Hvis vi retter blikket litt utover Norges grenser, ser vi den progressive landbrukspolitikken som føres i alle andre nordiske land. Finland er faktisk midt oppe i denne tøffe prosessen nå, men de har innsett at de ikke kan kjøre i gamle og oppgåtte spor og er villig til å ta omleggingen selv om det er tøft. Ser vi på Norge, er den samlede støtten til landbruket i perioden 1972–1996 900 milliarder 1996-kroner, 900 milliarder kr som et anslag i form av tilskudd og støtte. Da er også skjermingsstøtte inkludert. Til tross for disse enorme innsprøytningene, har vi i den samme perioden hatt norgeshistoriens største folkeforflytning fra distriktene til sentrale strøk. Vi har fått ca. en halvering av antall bønder i Norge, særlig har antall bønder i Distrikts-Norge gått sterkt ned. Vi kan ikke si at det har vært en veldig vellykket politikk. Vi hadde trodd at Arbeiderpartiet med denne meldingen skulle ha tatt innover seg den nye tid og bli mer progressiv. Jeg som satt i denne komiteen også i forrige periode, opplevde at Gunhild Øyangen våget å ta de første skritt, i og med St.prp. nr. 8 for 1992-93, Landbruk i utvikling, der hun satte forbrukerne i sentrum, ville ha lavere matvarepriser, mer konkurranse osv. Nå kan vi konstatere at Øyangen-linjen i Arbeiderpartiet ikke har blitt fulgt opp. Mitt spørsmål til saksordføreren blir i den sammenheng: Hvorfor har ikke Arbeiderpartiet nå, som det største partiet og med de uttalelsene som har kommet både fra statsminister og sentrale folke- og tillitsvalgte, benyttet anledningen til å utmeisle en ny landbrukspolitikk i tråd med tiden?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-05-09:
Representanten Opseth innledet med å komme inn på tannlegegjerningen og tannreguleringen. Jeg vil si at her har vi to veldig forskjellige saker. En pasient hos tannlegen har som regel en diagnose eller en sykdom, men det vi snakker om i dag, er friske og arbeidsføre mennesker som får enorme overføringer. Det er ikke noe signal fra flertallet om at dette skal reduseres på noen som helst måte, men det er internasjonale avtaler, gjennom WTO m.m., som har muligheten til å styre dette på sikt, ikke flertallet blant norske politikere. Fremskrittspartiet ser realistisk på landbrukspolitikken. Jeg skal være helt ærlig: Det kan selvfølgelig bo mennesker i Norge over hele landet, men de kan ikke forlange at det offentlige skal stille opp med alle mulige slags servicetiltak, subsidier og støtteordninger på hvert eneste nes. Vi må få en omstilling av landbrukspolitikken også i distriktene. Bergensforskerne har jo sett på dette og laget en utredning som viser at vi kan opprettholde de mest sentrale målene i dagens landbrukspolitikk ved å dyrke fem millioner dekar istedenfor ti millioner, og med halvparten så mange bønder. Og Normann Aanesland, professor ved Norges landbrukshøgskole, sa alt i 1990 gjennom en utredning at hvis vi bruker de mest effektive produksjonsmidlene i norsk landbruk med det samme arealet vi har i dag, kan vi klare oss med 23 000 bønder. Alle andre vestlige land, meg bekjent, har startet denne rasjonaliseringsprosessen(presidenten klubber) (presidenten klubber)