trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ane Sofie Tømmerås (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Jeg er glad for at en innstilling på et så viktig område er preget av enighet i så stor grad som det den er, og jeg er også glad for at når det gjelder kampen mot vold, ser nå samtlige partier på Stortinget verdien av det forebyggende arbeid. Jeg har lyst til å sitere fra innstillingen, hvor vi sier: «Komiteen vil understreke at mye forebyggende arbeid er av langsiktig karakter, og at det heller ikke alltid vil være lett å måle effekten av slike tiltak. Disse forholdene må likevel ikke føre til at slike tiltak nedprioriteres. Komiteen mener det er viktig at det settes inn ressurser på det som kan kalles barns og unges normalarenaer, dvs. hjem, skole, fritidsordning. En innsats her kan forebygge at barn og unge utvikler seg i negativ retning.» Men hvordan henger den merknaden sammen med det budsjettforliket som Høyre deltar i? Det budsjettforliket tapper jo nettopp barns normalarenaer for ressurser. Vi ser at kommunenes økonomi er mer presset enn på lenge. Derfor vil Arbeiderpartiet gi 1 milliard kr mer til kommunene. For hva ryker når økonomien er presset der? Jo, da ryker kommunenes fritidstilbud til barn og unge, da ryker kommunenes kulturtilbud til de samme, og ulike integreringstiltak. Høyre går også inn for å kutte på skolefritidsordningen selv om skole spesielt er nevnt som et sted vi må satse på. Og skolefritidsordningen gir jo barn et alternativ til drift på byen. Høyre vil kutte støtte til språkundervisning for språklige minoriteter i skolen. Høyre står bak en ordning som gjør det lukrativt for mange å ta barn ut av barnehagen. De som mest av alle trenger voksenkontakt utover det de får i hjemmet, er nettopp de som da ikke vil få det i barnehagen. De som trenger integrering mest av alt, er nettopp de som ikke vil få det. Så jeg må spørre: Hvordan henger dette på greip? Man sier at man vil støtte normalarenaene til ungene og legge inn flere ressurser der, samtidig som man altså tapper de samme områdene.
Ane Sofie Tømmerås (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Representanten Krohn Devold sa i sitt forrige svar til meg at hun ikke ville gå inn på resten av statsbudsjettet og ha en debatt om det. Det skjønner jeg veldig godt, for det er nettopp der veldig mye av forebyggingen mot kriminalitet ligger, og der har ikke Høyre mye å ha god samvittighet for. Så at hun ikke vil gå inn på det, forundrer meg ikke. Representanten Krohn Devold mener altså at ved å bremse barnehageutbyggingen og betale folk for ikke å bruke barnehagene, så får de mer tid hjemme til å drive forebygging. Men nå viser altså foreløpige tall fra Akershus at foreldrene i svært liten grad blir mer hjemme, men at de finner andre oppbevaringer og annet pass for ungene enn det pedagogiske tilbudet i barnehagene. Dessuten er det sånn at noen unger trenger å bli integrert. Det dreier seg også om nordmenn som kommer fra svake hjem, som trenger en voksenkontakt utover det de kan få i hjemmet, som trenger å være til stede i en barnehage, som trenger en skolefritidsordning sånn at de kan få kontakt med voksenverdenen, få kontakt med faglige personer som kan fange opp unger i en tidlig alder før de kommer i drift, før de kommer i nærheten av kriminalitet. Vi trenger også en integrering av dem med fremmedkulturell bakgrunn. De trenger nettopp å få et tilbud om å kunne være i en barnehage for å bli integrert i det norske samfunn, for å få sine kontakter, for å få sitt sosiale nettverk, og de trenger en skolefritidsordning for å kunne få det samme. Når tilbudet blir begrenset fordi det rett og slett ikke fins plasser nok, fordi man ikke ønsker å bruke felleskroner på å bygge det ut, og når tilbudet blir utilgjengelig fordi det er for dyrt, så betyr det nettopp at de som trenger det aller mest for ikke å falle utenfor i samfunnet vårt, er de som blir utelukket fra den verdenen.
Harald Victor Hove (Høyre), 1998-12-03:
Hvis jeg hørte riktig, sa representanten Krohn Devold i sitt innlegg at det forelå et forslag fra justiskomiteen om anonyme vitner. Hvis det er det samme forslaget som jeg har lest, og det vil jeg anta det er, står det der at man kan avgi vitneprov «uten å måtte oppgi sin fulle identitet». Og jeg tillater meg da å spørre om dette er det samme som «anonyme» vitner. Det andre jeg kunne ha lyst til å utfordre lederen for justiskomiteen på, er at jeg oppfattet at hele innlegget hun holdt, gjaldt kriminalitetspolitikk og strafferettspleie. Jeg vil gjerne anmode henne om å si noe om hvilke andre utfordringer hun mener Justisdepartementet står overfor innenfor sitt saksfelt, enn det spesielle området.
Harald Victor Hove (Høyre), 1998-12-03:
Når jeg hører innlegg fra Jan Simonsen, registrerer jeg at han må ha en eller annen spesiell glede av å angripe Høyre og gjøre Høyre til sin hovedmotstander. Det får nå så være. Det får jeg i og for seg overlate til Høyre å ta til gjenmæle mot. Videre registrerer jeg også at representanten Simonsen bruker mye tid på å gå inn på tidligere nedstemte forslag som Fremskrittspartiet har fremmet. Jeg vil da få lov til å gi uttrykk for litt generelt at jeg for så vidt er glad for at ikke Fremskrittspartiets politikk på dette området har større gjennomslag enn den har. Justisdepartementet fikk økt sitt budsjett i en innstrammingstid. Nå er det klart at det er vanskelig å få Fremskrittspartiet til å forholde seg til innstrammingsbehovet, i og med at partiet langt på vei gav uttrykk for at det var begrenset. Men det som er en problemstilling det er naturlig å ta opp i forhold til representanten Simonsen når det gjelder krav fra politiet, er om politiet skal ha et sugerør inn i statskassen. For slik som jeg oppfatter representanten Simonsen, virker det som om han mener at ethvert krav som kommer fra politiet og fra politiorganisasjonene, skal oppfylles. Ville det virkelig vært en god kriminalpolitikk i den budsjettsituasjonen vi har hatt, å bruke 130 mill. kr mer til politibiler, slik som det er lagt inn i det forslaget som representanten Simonsen her framhevet? Et siste spørsmål: Representanten Lønning var inne på at det ikke er nok med vilje, det er også viktig med evne. Det er også viktig med et godt kvalifisert politi. Politihøgskolen gir tydeligvis en god utdanning, så generelt får vi et godt kvalifisert politi. Men en del av de utfordringene politiet står overfor, er forholdet til personer med fremmedkulturell bakgrunn. Vil det ikke da være en god idé å satse på å få inn i politiet personer med den samme bakgrunn, som kanskje kunne ha en bedre forståelse av en del av de problemstillingene som eksisterer, noe som Fremskrittspartiet så vidt jeg har forstått, har gått imot?
Harald Victor Hove (Høyre), 1998-12-03:
Jeg vil innledningsvis få gjøre oppmerksom på at det jeg sa, var ikke at det som stod i innstillingen, var galt eller noe jeg ikke kunne slutte meg til. Jeg brukte heller ikke ordet miserabel om innstillingen på noen som helst måte. Det var det som ikke stod der, jeg etterlyste. Det var for å få fokuseringen litt bort fra at dette dreier seg om strafferettspleie og kriminalitetsbekjempelse alene – at det faktisk også er tale om noe langt mer. Jeg uttalte meg heller ikke negativt om politibevilgningene. Jeg gav veldig klart uttrykk for at politiet er en viktig del i en effektiv straffeforfølging, som jeg syns er viktig, og at politiet har en viktig oppgave i forhold til det forebyggende arbeidet. Det jeg understreket, var at det forebyggende arbeidet er noe langt mer, og det står det faktisk også en del om i justiskomiteens innstilling – som jeg sånn sett også er fornøyd med. Representanten Hernæs var for så vidt borti noe av det som er mitt poeng når han nevnte dette med større bevilgninger til domstolene. Poenget er at når man begrunner mer midler til domstolene, blir begrunnelsen alene knyttet til nettopp strafferettspleien og til det å ha en mer effektiv straffesakskjede, ta flaskehalser osv. – og det er for så vidt riktig. Mitt poeng er at det å styrke domstolene faktisk er viktig utover det området, og det er det det ikke står noe om i innstillingen. Så til Schengen-avtalen. Den sa jeg ikke noe om i innlegget, for på bakgrunn av replikkvekslingen før følte jeg meg trygg på å få en replikk som gjorde at jeg kunne si noe om det etterpå. Det er rett at Venstre i juni 1997 stemte mot Norges tilslutning til Schengen, og slik sett har vi for så vidt vært imot den avtalen. Nå gjelder den reforhandlingen som ble gjort nå, ikke Schengen-avtalens materielle innholdsside, men de institusjonelle spørsmål. Et endelig standpunkt fra Venstres side på det spørsmålet vil vi avvente til vi bl.a. har fått vurderingen fra de jurister som skal vurdere grunnlovsmessigheten i det. Men det er veldig mye som tyder på at Regjeringen har gjort en god jobb når det gjelder den delen man skulle fremforhandle.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Når det gjelder de løsninger vi i justiskomiteen skal komme med i dag, og den innstilling som justiskomiteen har lagt opp til, er det foreslått med utgangspunkt i den virkeligheten vi opplever i dag. Og det er ikke noe særnorsk at vi har fått en kriminalitetsutvikling som bl.a. har gitt f.eks. grovere voldsbruk. Jeg tror det er viktig å ha med seg at fokusering på én type kriminalitet kanskje kan gi et annet inntrykk enn helheten i kriminalitetsutviklingen. Jeg syns det er viktig å ha med seg også den faktiske bakgrunnen. Oslo politikammer understreker at de har fått flere tilfeller av grov voldsbruk, men samtidig har det totale antall voldssaker, overgrepstilfeller og tilfeller av gatevold gått ned. Så jeg vil ikke si at vi har noen unntakstilstand pr. i dag. Mitt poeng er følgende: Skal vi klare å løse dette, trenger vi en innsats fra alle deler av samfunnet. Jeg understrekte i mitt innlegg at det betyr at en bør samarbeide med hjemmene. Jeg pekte spesielt på barn og unge i risikosonen, i den forstand at det må være målrettet. Jeg sa at det var viktig at en trekker med seg barnevern og skole. Vi understreker i komiteens innstilling f.eks. bruken av skolemegling. Et videre skritt er spørsmålet om konfliktråd. Jeg mener det viktigste for oss å understreke er at skal vi løse en del av de utfordringene vi ser i kriminalitetsutviklingen, betyr det at vi må ha flere på banen. Og der må jeg bare registrere at i budsjettavtalen er det bare snakk om innsatsen i forhold til politi. Når det gjelder ekstrafordelingene, er forholdene slik at rammene for justissektoren er økt på grunn av det nye budsjettsystemet, og det forplikter også oss til å være med på en fordeling. Og vi har lagt til grunn helheten i justissektoren.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
At Jørn Stang og Fremskrittspartiet skal forstå logikken i mitt resonnement, er muligens for mye forlangt. Fremskrittspartiet står faktisk utenfor hovedlinjen i den forstand at de har en egen særmerknad, og det som særpreger den særmerknaden, er understrekingen av at kriminalitet kan vi bare møte med bruk av mer politi og strengere straffer. Men det er ingen erfaring som tilsier at en vil oppnå en lavere kriminalitetsutvikling ved kun å satse på de områdene. Jeg understreket at hvis en f.eks. skal ha mer politi, høyere oppklaringsprosent og flere påtaler, må en også styrke de andre delene av justissektoren: domstolene, som har store restanser, og kriminalomsorgen. Som jeg sa, syns jeg det er litt skuffende at en i en avtale der faktisk alle partene legger vekt på helheten i justissektoren, ikke har funnet rom for å kunne legge inn noe på kriminalomsorgen, som nettopp poengterer at her har en å gjøre med en gruppe som en kanskje kan bidra til kommer inn i en kriminalitetsfri tilværelse, en gruppe som i dag stort sett vender tilbake til en kriminell handling – og tilbake igjen til fengselsvesenet. Jeg syns som sagt at Fremskrittspartiet utmerker seg ved ikke å legge vekt på bredden i tiltakene mot kriminalitetsbekjempelse. Vi har i flertallsmerknader sagt at vi også ønsker å se på kriminalitetsbekjempelsen i forhold til andre politikkområder, men jeg la vekt på at det kanskje er partier som ønsker at enkeltsaker skal bli dominerende, og som ønsker at innsatsen i forhold til strengere straff og politi skal fremstå som den enste måten å løse oppgavene på.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Etter omtalen av Schengen-samarbeidet i budsjettproposisjonen er jeg overbevist om at justisministeren vil anbefale Schengen-avtalen og bruke sin innflytelse til å påvirke de andre sentrumskameratene. Så jeg skal ikke bruke denne anledningen til å uteske justisministeren mer om innholdet eller eventuelt standpunktet til Schengen. Jeg er glad for at det etter en del turbulens, som nå har stilnet, har blitt mer ro om de nye retningslinjene for flyktning- og asylpolitikken, som betyr at noen flere grupper kan få opphold i Norge med flyktningstatus, selv om justisministeren i noen tilfeller går noe lenger i den oppmykningen enn flertallet mener ligger i retningslinjene. Men det skal jeg forbigå her. Avgjørelsen i individuelle tilfeller er justisministerens ansvar. Og Arbeiderpartiet i Stortinget har, i motsetning til tidligere opposisjonspartier, vært veldig varsom med å gå inn i enkeltsaker, fordi vi ikke kjenner alle opplysninger. Mine spørsmål er knyttet til asylavgjørelser generelt, og det inntrykket at det kanskje ikke spiller så stor rolle om en får ja eller nei, fordi en veldig stor andel av dem som har fått nei, fortsatt oppholder seg i Norge. Justisdepartementet vet ikke helt hvor mange, uttales det, og det er i seg selv et problem. Jeg har to spørsmål. Det ene er: Hva gjør Justisdepartementet for å sikre at en følger opp, slik at det faktisk er forskjell på om en får ja eller nei til asylopphold? Det andre spørsmålet går mer på den individuelle person. Hva gjør justisministeren hvis det ikke er mulig å returnere asylsøkeren og det har gått så lang tid at en faktisk må finne en varig løsning? Hvor lang tid betyr det? Det er viktig både for den enkelte og for det norske samfunn.
Bjørn Hernæs (Høyre), 1998-12-03:
Også representanten Vidar Bjørnstad gav et klart uttrykk for problemene som volden i samfunnet representerer. Og så henviste også han til forebyggende tiltak som det som skal være med på å redde situasjonen. Jeg satt og lyttet til innlegget, og det slo meg jo at med den helt dominerende stilling som Arbeiderpartiet har hatt i norsk etterkrigspolitikk, er innlegget fra representanten Vidar Bjørnstad et helt enestående oppgjør med en mislykket politikk når det gjelder det forebyggende arbeidet. For riktignok er ikke jeg enig med sentrumsregjeringen i alt, men det viser seg jo at hvis den blir tatt litt kraftig i ørene, lar den seg bevege i en fornuftig retning. Men det ville være helt urimelig å si at etter ett år så skal den ha skylden for det sviktende forebyggende arbeidet som ifølge Arbeiderpartiets egne resonnementer har ført til den kriminaliteten vi har i dag. Det kan da umulig være kutt i skolefritidsordningen, vedtatt for budsjettet i 1999, som er årsaken til vold og elendighet og at folk føler utrygghet i dagens situasjon? Jeg vil gjerne få klargjort dette: Innser og aksepterer representanten Vidar Bjørnstad at det er resultatet av en i all hovedsak arbeiderpartidominert politikk på kriminalitetens område som er årsaken til den elendighet som vi må forsøke å ta hånd om i dag? Og som Vidar Bjørnstad så riktig sier: Vi skal slå tilbake den volden som er skapt av en mislykket politikk. Det er jo de alternative budsjettene som ofte gir uttrykk for hvilke prioriteringer partiene har. At Arbeiderpartiet har deltatt med liv og lyst i fordelingen av de ekstra millionene som vi har skapt på justissektoren, er vel og bra, men i Arbeiderpartiets egne prioriteringer gikk de inn for på et kutt på 17 mill. kr. Hvilke tanker om kriminalitetsforebyggende tiltak har Arbeiderpartiet gjort ved en slik prioritering?
Bjørn Hernæs (Høyre), 1998-12-03:
Jeg vil gjerne berømme Kristelig Folkeparti for at de deltok i et konstruktivt samarbeid om budsjettet, slik at vi kunne få til en høyst påkrevd forbedring av det budsjettet som vi diskuterer i dag. Det er på det grunnlag at vi nå langt på vei er enige, og det er kanskje nesten litt utidig av meg at jeg har tillatt meg å ta med meg et dokument, den såkalte Voksenåserklæringen. Det den inneholder, er jo så godt som i sin helhet lagt til side som høyst upraktisk politikk – heldigvis. Men det er faktisk rent sporadisk elementer i denne erklæringen som er ganske gode. Jeg har lest den nøye og funnet et avsnitt. Der står det bl.a.: «En sentrumsregjering vil gå inn for en styrking av Datatilsynet, både når det gjelder ressurser og en mer uavhengig stilling i forhold til Justisdepartementet.» Da vi for få måneder siden hadde en hva jeg vil kalle beinhard politisk kamp om Datatilsynets uavhengighet, var det jo Justisdepartementet, under Kristelig Folkepartis ledelse, som stod på feil side i forhold til Datatilsynets uavhengighet. Jeg vil gjerne ha en forklaring på hvordan det stemmer med de vakre ordene i Voksenåserklæringen. Dette fortsetter desverre, for i forbindelse med budsjettforhandlingene rakk vi ikke frem på det området som gikk utover de vakre ordene, nemlig penger. Høyres forslag om å styrke Datatilsynet, ikke bare i ord, men med midler, slik at det kunne gjøre en god jobb og forsvare sin uavhengighet, forsvare personvernet bl.a., var det umulig å få regjeringspartiene med på. Igjen et forholdsvis enkelt spørsmål: Hvordan samsvarer den politikk som partiene og Kristelig Folkeparti fører i praksis, med Voksenåserklæringen?
Bjørn Hernæs (Høyre), 1998-12-03:
Spørsmålet om lese- og skrivevansker er blitt trukket inn i stortingsarbeidet i den senere tiden. At representanten Nymo nå også synes å ville innføre hvem som har tungt for det og hvem som har mindre tungt for det, på en mer generell basis, føler jeg meg ikke overbevist om i og for seg bidrar veldig konstruktivt til debatten. La meg først få si at innledningsvis i innlegget til Tor Nymo var det en nesten enestående undervurdering av bevilgningenes betydning for politiarbeidet, og jeg skjønner da bedre den prioriteringen som Senterpartiet, som et av regjeringspartiene, gjorde ved å legge seg på under nullvekst til politiet, og hvor de først gjennom forhandlingene bl.a. med Høyre lot seg bevege i riktig retning. Det var jo deres opprinnelige forslag som gav uttrykk for den prioriteringen som ligger i Senterpartiets politi- og kriminalpolitikk. Det er greit å få det konstatert. Jeg vil også ta opp litt om Schengen. Det står i innstillingen som er grunnlaget for denne debatten, at «disse medlemmer er imidlertid kjent med preferansene stortingsflertallet har i denne saken», og de bekjentgjør så at de er imot Norges tilknytning til Schengen-samarbeidet. For ordens skyld: Her er det jo overensstemmelse mellom det Senterpartiet og regjeringspartiene sier i innstillingen, og det som står i Voksenåserklæringen, men det tilhører altså ikke den delen av den nevnte erklæring som jeg synes er spesielt god. Men spørsmålet er: Hva skjer nå i tiden fremover? Er det slik, med denne klare understrekningen, at Senterpartiets representanter har bestemt seg for at de skal stemme imot Schengen-avtalen når den kommer til Stortinget? Den klare anførsel som er i innstillingen, kan jo ikke forstås på annen måte. Betyr det også at Senterpartiets anbefaling til den regjeringen de er medlem av, går ut på at den skal motsette seg den Schengen-avtalen som den selv har fremforhandlet?
Bjørn Hernæs (Høyre), 1998-12-03:
Det var jo gledelig at representanten Hove fant noe å glede seg over i en ellers miserabel innstilling – hvis jeg forstod ham rett. Ellers merket jeg meg at han fortsatte å nedvurdere betydningen av bevilgningene til politiet, slik også Tor Nymo tidligere gav uttrykk for. Jeg må få lov til å minne ham om at gjennom budsjettforliket med Høyre og Fremskrittspartiet fikk vi også hevet bevilgningene til domstolene. Så det henger jo sammen. Vi har gått gjennom hele kjeden for å få til en bedre kriminalitetspolitikk. Ellers vil jeg gå tilbake til et tidligere replikkordskifte når det gjelder Schengen-samarbeidet. Jeg merket meg at representanten Nymo nærmest var indignert over at jeg kunne tillate meg å stille spørsmål med utgangspunkt i et dokument han ikke hadde sett. Jeg er for så vidt enig i – og tar selvkritikk på det området – at det er nokså uhørt å forvente at en representant fra Senterpartiet skal holde fast ved det de har ment gjennom to dokumenter, inn i en debatt. Så jeg bare stiller meg spørsmålet: Det dokumentet man nå trenger for å mene det man åpenbart mener, hvilken tilgang hadde man til det da man skrev Voksenåserklæringen i fjor høst? Og hvilken tilgang hadde man til det dokumentet da man skrev innstillingen til denne saken, hvor det klart står at disse partiene er imot Norges tilknytning til Schengen? Så må jeg prøve å få representanten Hove til å svare på det representanten Nymo ikke kunne svare på: Vil Venstre anbefale regjeringspartiene å stemme for den Schengen-avtalen som Regjeringen har fremforhandlet? Vil representanten Hove stemme for avtalen her i salen, eller vil han følge det man sa i Voksenåserklæringen og i innstillingen, uten å ha tilgang på noe annet dokument enn sin egen forestillingsverden? Hvordan vil han forholde seg til denne saken når den kommer til behandling i Stortinget?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 1998-12-03:
Jeg prøver så godt jeg kan å forstå logikken til Arbeiderpartiet når man snakker om rammer til justissektoren. Man sier at man skal finne løsninger som kan få en bred oppslutning, og det er for så vidt riktig, men i denne sammenheng er man ikke opptatt av de rammene som gis til de instansene som faktisk skal bekjempe og straffe kriminelle handlinger. Det er andre områder som først må prioriteres for å bekjempe kriminaliteten, eksempelvis skolefritidsordningen. Samtidig hevder Arbeiderpartiet i andre sammenhenger at andre partier står for lettvinte løsninger. Jeg vil påstå at Arbeiderpartiet stiller seg likegyldig til hvilke forhold vårt rettsvesen lever under. Det nytter ikke å bekjempe kriminaliteten ved kun å fremme resolusjonsuttalelser. Det må være skuffende for personer som har vært utsatt for kriminelle handlinger, å oppleve at landets største parti har slike defensive holdninger til å få nødvendige og tilstrekkelig bevilgninger til justissektoren.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 1998-12-03:
Jeg er enig i at Fremskrittspartiet i innstillingen fra komiteen har vært med på viktige, enstemmige merknader, og det har også Arbeiderpartiet. Problemet har bare vært at for Arbeiderpartiet blir det tomme ord som ikke følges opp i handling gjennom å foreslå å bevilge penger. En enstemmig komite har sagt at det er viktig å bedre barns oppvekstmiljø. Det beste oppvekstmiljøet tror iallfall jeg et barn kan få gjennom bedre tid sammen med sine foreldre, og Fremskrittspartiet har da også vært med på å bevilge penger til kontantstøtteordningen, som Arbeiderpartiet har stemt imot. I Fremskrittspartiets alternative budsjett foreslo Fremskrittspartiet 290 mill. kr ekstra til politiet – 280 mill. kr til politiet og 10 mill. kr til Politihøgskolen, 43 mill. kr ekstra til domstolene og 40 mill. kr ekstra til fengselsvesenet, mens Arbeiderpartiet foreslo 0 til politiet, 0 til domstolene og 0 til fengselsvesenet. Så det er en sammenheng i Fremskrittspartiets politikk – vi ønsker å styrke hele strafferettskjeden. I forslaget fra de tre regjeringspartiene til statsbudsjett som ble behandlet på mandag, lå det inne en økning til justissektoren på relativt bagatellmessige 100 mill. kr – vesentlig mindre enn det Fremskrittspartiet ønsket. Et så ubetydelig beløp er det umulig å spre på flere sektorer dersom man skal få noen som helst virkning av dette beløpet. 60 mill. kr ekstra til politiet, som Arbeiderpartiet nå foreslår innenfor disse rammene, er bare så vidt nok til å dekke inn reduksjonen i driftsmidler i forhold til fjoråret.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 1998-12-03:
Jeg syns det er noe merkelig når en Høyre-representant prøver å fremstille det slik at kompromisset om et statsbudsjett og en avtale mellom de tre regjeringspartiene, Høyre og Fremskrittspartiet først og fremst skyldes Høyres innsats. Hvem som sa hva på et lukket møte i et eller annet rom her i denne stortingsbygningen, er det vanskelig for oss som ikke var til stede på møtet, å ha noen formening om. Det som er tilfellet, er at Fremskrittspartiet i sitt alternative budsjett hadde vesentlig større økninger til eksempelvis politiet enn det Høyre hadde, og dermed var Fremskrittspartiet mer enn Høyre med på å dra politibudsjettet i riktig retning. Når det så gjelder holdningene til innvandring og fremmedfiendtlighet, leste jeg jo avisene etter valgkampen. Det er ingen tvil om hva Inge Lønning uttalte til media og på åpne møter i valgkampen. Når det altså er slik at 84 pst. av de ungdommene som er med i gategjengene i Oslo og går rundt med kniv og skytevåpen, er av utenlandsk opprinnelse, bør vi kunne innrømme at dette er et problem som også har sammenheng med integreringspolitikken. Hvis man ikke tør å peke på problemet av redsel for å bli stemplet som fremmedfiendtlig, kan man heller aldri løse problemet. Det er ikke noe mer enn det Fremskrittspartiet har gjort. Vi har tort å sette søkelyset på noe som er et problem, og så har vi faktisk også tort å foreslå en løsning på dette problemet. Da syns jeg vi skal slippe å høre påstander om at vi har fremmedfiendtlige synspunkter som kan sammenlignes med holdninger i Tyskland på 1930-tallet.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 1998-12-03:
Når det gjelder det første spørsmålet, om Politiets Fellesforbund, er det min vurdering at politiets fagforening vet bedre enn vi på Stortinget hvor skoen trykker, og at vi derfor bør lytte til denne ekspertisen når det dreier seg om hvordan penger skal prioriteres i politisektoren. Hvis man mener at det er behov for nye tjenestebiler istedenfor nye PC-er, er det noe som politiets organisasjoner vet bedre å vurdere enn vi på Stortinget, og da får vi følge opp det. Når det så gjelder rekruttering til politiet, er jeg langt på vei enig med representanten Hove. Jeg overtalte selv en av mine beste venner, en ungdom av utenlandsk opprinnelse, til å søke på Politihøgskolen, og han kom inn. Opptaket på Politihøgskolen er skjønnsmessig. Man vurderer en persons alminnelige skikkethet før man plukker ut de relativt få av søkerne som får komme inn på skolen. I denne skikkethetsvurderingen bør selvfølgelig personens bakgrunn og også språkferdigheter og kunnskaper om ulike typer miljøer telle med. Når så mye av kriminaliteten i Norge blir begått av personer med utenlandsk opprinnelse, er det selvfølgelig en fordel at personer med kunnskaper om disse kriminelle miljøene blir tatt opp på Politihøgskolen, og jeg vurderer ikke det å være noen spesiell kvoteringsordning. Enhver form for kvotering av personer med utenlandsk opprinnelse vil jeg være negativ til, for alle har krav på å bli vurdert etter sine kvaliteter og personlige kvalifikasjoner. Men at en persons bakgrunn, f.eks. flerspråklighet og kunnskap om enkelte miljøer, teller positivt, synes jeg er riktig.
Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Fremskrittspartiet er i komiteinnstillingen med på mange viktige, enstemmige komiteuttalelser som berører helheten i kriminalpolitikken, som at det må rettes søkelys mot ansvaret for egne handlinger, at søkelyset må settes på forhold i samfunnet som påvirker kriminalitetsutviklingen, at styrking av oppvekstmiljøet er avgjørende for å forhindre en kriminell løpebane og at samspillet mellom familie, skole og andre offentlige tilbud er meget viktig i denne sammenheng. Det er når det kommer til handling og budsjettbehandling, at det blir en slagside i forhold til helheten fra Fremskrittspartiets side. Dette kom også tydelig fram under representanten Simonsens innlegg. Det er stor enighet om at politiet må styrkes, og at det også må rettes spesielle tiltak inn mot de voldsepisodene og den utviklingen vi har hatt spesielt i Oslo i den senere tid. Men slik den politiske situasjonen var da en inngikk budsjettforliket, tror jeg det var mulig for Fremskrittspartiet å oppnå mye. Hvorfor var det ikke da viktig for Fremskrittspartiet, ved siden av å skulle styrke politiet, også å styrke det forebyggende arbeidet, inkludert integreringstiltak for mennesker med fremmedkulturell bakgrunn? Og var det ikke også viktig å styrke helheten i strafferettskjeden? Da nytter det ikke å peke på hva Fremskrittspartiet foreslo i sitt opprinnelige opplegg i forhold til f.eks. domstol og kriminalomsorg. Disse områdene var tydeligvis ikke prioritert i selve forhandlingene.
Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Da jeg hadde en replikk tidligere i dag til Fremskrittspartiet og Jan Simonsen, gav han meg ikke noe svar på hvorfor en i forhandlingene om budsjettforliket ikke hadde kjørt fram totalen innenfor kriminalitetsproblematikken og kriminalitetsforebygging. Jeg fikk som sagt ikke noe svar på det jeg spurte om. Jeg vil derfor gå videre med Kristelig Folkeparti. Representanten Wisløff Nilssen la i sitt innlegg stor vekt på viktigheten av forebyggende tiltak og helheten i strafferettskjeden. Det vet vi, ut fra hennes engasjement i komiteen, at hun er opptatt av, bl.a. når det gjelder mennesker med skrive- og lesevansker. Da må jeg spørre representanten Wisløff Nilssen: Kan hun og Kristelig Folkeparti være bekvem med den profilen forliket fikk på dette feltet? Uansett fikk en 100 mill. kr mer til disposisjon, som Kristelig Folkeparti også har vært med på å kjøre inn på én sektor av en total strafferettskjede der også forebygging er et meget, meget viktig element.
Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Etter min forrige replikk til representanten Åse Wisløff Nilssen, sa hun i sitt svar at Arbeiderpartiet nå også hadde begynt å tenke helhetlig. Jeg må si at da kan hun ikke ha fulgt mye med i timen. Er det noe som kjennetegner Arbeiderpartiet når det gjelder kriminalpolitikken, er det helhetlig tenkning. Men det jeg syntes var veldig viktig, var den innrømmelsen hun kom med på talerstolen. Hun sa nemlig at det viktigste når det gjaldt de forhandlingene som skjedde ved budsjettforliket, var å få et statsbudsjett på plass, og hun sa helt klart og tydelig at hun kunne ha tenkt seg en annen profil i forhold til fordeling av de 100 mill. kr man fikk til disposisjon. Da må det samme spørsmålet kunne gå til en av de andre samarbeidspartnerne i den regjeringen vi har, til Senterpartiet og representanten Tor Nymo: Er Nymo også av den oppfatning at profilen i det budsjettforliket som er inngått, ikke er den rette, at han skulle ønske seg at noe annet var tilfellet?
Inge Lønning (Høyre), 1998-12-03:
Representanten Simonsen la svært stor vekt på at Fremskrittspartiet var det eneste partiet som var villig til å gjøre noe. Det er mulig det, men i politikken kreves det noe mer enn vilje – det kreves også evne. Og undertiden er evnen viktigere enn viljen. Det er vel ingen hemmelighet at i de forhandlinger som har foregått om neste års statsbudsjett, er det Høyre som har fått presset gjennom den markante økningen av bevilgningene på politi- og justissektoren, mens Fremskrittspartiets interesse for den saken under forhandlingene var relativt moderat. Til representanten Simonsens lange utredning om mine angivelige angrep på Fremskrittspartiets medlemmer og enkeltpolitikere, må jeg si at det simpelthen er en misvisende tegning. Jeg har ikke karakterisert hverken Fremskrittspartiets medlemmer eller navngitte enkeltpersoner når det gjelder deres holdninger til mennesker med en annen hudfarve. Jeg har overhodet ikke noen interesse av å diskutere det spørsmålet heller, for det anser jeg for å være meg uvedkommende. Derimot har jeg pekt på at Fremskrittspartiet og partiets leder har en slem uvane når det gjelder å bruke dette i politisk sammenheng og spille på den fremmedfrykt som i Norge, i likhet med i alle andre land, finnes, og utnytte den for politiske formål. Jeg anser det i denne sammenheng som et vesentlig større problem enn rasismen, for den tror jeg er en mikroskopisk del av problemet i Norge, at det finnes et politisk parti som er så gjennomført opportunistisk i sin bruk av dette og utnytter og spiller på fordommer og fremmedfrykt for å høste politisk gevinst av det.
Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 1998-12-03:
Kristelig Folkeparti er helt enig i at det er behov for å ha et utstrakt samarbeid med andre land for å bekjempe grenseoverskridende kriminalitet, og mener at det politifaglige internasjonale samarbeidet bør skje på fleksible måter gjennom bilateralt samarbeid med andre stater, noe som i særlig grad er utviklet med de øvrige nordiske land. Vi mener også at Interpols betydning som det mest sentrale koordinerende ledd i internasjonalt politisamarbeid er viktig, og for Norges del det viktigste og mest effektive bi- og multilaterale politisamarbeid som Norge deltar i. Jeg vil også understreke at Interpols definisjon av Europa inkluderer 45 stater, mens Schengen ikke engang i overskuelig framtid vil være et så inkluderende organ. Dessuten driver Interpol et verdensomspennende internasjonalt samarbeid, med til sammen 176 stater tilsluttet i dag. Når det gjelder spørsmålet om vi ikke kan støtte den merknaden som flertallet har om at regjeringen Bondeviks arbeid med å forberede norsk politis deltakelse i Schengen-samarbeidet går videre, med målsettingen om å komme med i den operative virksomheten i år 2000, kan jeg vel si det på den måten at det tar vi til etterretning og ser positivt på.
Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 1998-12-03:
Voksenåserklæringen er så langt fra lagt til side. Men vi skulle da ha fire år på å gjennomføre den, og ikke bare ett og et halvt år, som vi nå har vært gjennom. Så der er jeg ikke bekymret, for vi har fått gjennomført veldig mye allerede. Mer kommer etter hvert. Når det gjelder Datatilsynet, ønsket vi en bredere vurdering. De løsninger vi fikk, synes vi ble bra. Når det gjelder penger, må vi føre en ansvarlig økonomisk politikk, og det er lagt opp til et stramt budsjett. Det vil prege alle områder, også når det gjelder midler til Datatilsynet.
Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 1998-12-03:
Jeg hører at Arbeiderpartiet mener at budsjettforliket ikke har den helhetstenkningen som Kristelig Folkeparti står for, og som jeg også snakker varmt for. Men samtidig vil jeg si at det ble et plutselig og stort engasjement for helheten fra Arbeiderpartiets side i komitearbeidet med budsjettet. Jeg vil heller vinkle det på den måten at vi nå i komiteen på mange områder har tatt skritt i riktig retning. Jeg mener at god samarbeidsvilje og det å diskutere forskjellige temaer framover vil gjøre at budsjettet allerede til neste år vil få en bedre helhetsprofil. Det som var viktig, var å få et statsbudsjett og noen som var villig til å være med og trygge det.
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Ikkje med eitt ord i innlegget, etter kva eg kunne høyre, nemnde representanten viktige ting som hender m.a. på den kriminelle sektoren, nemleg den avtala som vi held på med å forhandle fram med EU-landa, som heiter Schengen og Schengen-samarbeidet. Så eg har eit lite spørsmål til representanten med bakgrunn i det som står i stortingsproposisjonen frå Regjeringa: «Det internasjonale politisamarbeidet skal sikre felles innsats over landegrensene og bidra til mer effektiv bekjempelse av internasjonal og organisert kriminalitet. Justisdepartementet legger særlig vekt på arbeidet innenfor Interpol, det europeiske samarbeidet innenfor Schengen og politi- og tollsamarbeidet mellom de nordiske land.» Når vi gjennom forpliktande samarbeid med EU-land kan sikre samarbeid om grenseoverskridande kontroll med kriminelle og bevare passfridommen i Norden, er det påfallande at representantane frå Kristeleg Folkeparti saman med Senterpartiet berre viser til dei tre sentrumspartia sitt politiske grunnlag for sentrumsregjeringa og understrekar at Noreg er imot tilknyting til Schengen. Då har eg ei kjensle av at representantane, iallfall frå Kristeleg Folkeparti, bør føle seg litt ille til mote i forhold til justisministeren, som med den merknaden eg las opp, tilrår at vi får ei Schengen-avtale, og at vi får ei organisert avtale med EU-landa om dette viktige arbeidet. Kjenner dei seg ikkje litt illojale mot sin eigen statsråd når dei ikkje kan vere med på fellesmerknaden om kor viktig det er å nedkjempe organisert kriminalitet over landegrensene?
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Heller ikkje i innlegget til representanten Tor Nymo høyrde eg snakk om det internasjonale samarbeidet og Schengen-avtala, endå om vi veit at heile Senterpartiet sitt grunnplan har telefonmøte med leiinga om akkurat det viktige spørsmålet. Det ville kanskje ha vore naturleg at ein òg hadde ofra litt tid på dette i justisdebatten på bakgrunn av at det står om passfridomen i Norden, og det står om den organiserte kriminaliteten, som vi ser ikkje følgjer noka grense. I samband med behandlinga av justisbudsjettet i fjor hadde eg òg ein replikk til Tor Nymo om same spørsmålet, der han svarte: «Når det gjelder passfriheten, føler vi oss rimelig trygg på at den også ville blitt ivaretatt uten at vi nødvendigvis må knytte oss til Schengen-avtalen.» No har vi fått bevis på at vi får ingen passfridom utan å gå inn i Schengen-samarbeidet. I Dagsavisen i dag les vi at den framforhandla avtala er så god at regjeringa Bondevik vil tilrå den for Stortinget, og då driv Senterpartiet på med sin indremedisin for å prøve å få fram eit råd slik at Regjeringa må gå ut og seie nei. Då har eg lyst til å spørje: Korleis vil Senterpartiet då halde oppe passfridomen? Korleis vil Senterpartiet slå ned på internasjonal kriminalitet når vi ikkje har noka bindande avtale med andre land på eit så viktig område, og kanskje lar den organiserte kriminaliteten få eit fotfeste i vårt land fordi vi ikkje er villige til å samarbeide med andre?
Astrid Marie Nistad (Arbeiderpartiet), 1998-12-03:
Med bakgrunn i at regjeringa Bondevik føreslo å legge ned fengsla i Vik og Kongsberg, er eg glad for at ein samla komite har gått imot nedlegging av fengselet i Vik. Dette er det einaste fengselet vi har i Sogn og Fjordane, og det er eit fengsel som alle i mitt fylke har eit forhold til. «Vikjahuset» er for oss som kjem frå fylket, identisk med fengselet i Vik. Difor vil eg nytte høvet og peike på at komiteen i fjor bad om ein struktur for våre fengsel, og så lenge grunngjevinga manglar, kan ein ikkje berre legge ned fengsel. Men eg forstår godt at det er vanskeleg for departementet å finne ei slik grunngjeving for nedlegging i Vik. Komiteen har sett at det vert liten økonomisk gevinst med nedlegging, for her vil ein få auka utgifter på andre budsjett for politi og påtalestyresmakt med lengre reiser til andre fengsel. For besøkjande til dei innsette er det også viktig å ha korte avstandar. For fengselet i Vik – eller for «Vikjahuset», som altså vi seier – ligg det føre planar om utviding og modernisering for ein rimeleg pris, og det ligg føre plan for utdannings- og kompetanseheving for dei tilsette. I tillegg er det eit godt tilbod innan praktisk yrkestrening som næringslivet i Vik står for. Difor er det uforståeleg for meg at departementet år etter år vil legge ned fengselet i Vik utan å ha ein god grunn. Sjeldan finn ein eit lokalsamfunn som så heilt og fullt aksepterer og arbeider for å behalde fengselet sitt, som akkurat i Vik. For Sogn og Fjordane fylke er det også viktig å ha eit fengsel for å kunne gje eit tilbod til dei som får ei straff av samfunnet slik at dei må i fengsel for å sone.
Tor Nymo (Senterpartiet), 1998-12-03:
Jeg vil vokte meg vel for å påstå at representanten som nå hadde ordet, har tungt for det, men jeg synes det er litt underlig når hun stilte et omtrent identisk spørsmål til meg i fjor, som hun gav uttrykk for, og også hadde et ganske identisk spørsmål til representanten fra Kristelig Folkeparti, hvor jeg synes hun fikk en noenlunde klar tilbakemelding om situasjonen. Det hun avsluttet med, at Senterpartiet var imot internasjonalt politisamarbeid for å forhindre kriminalitet, er jo positivt feil, for ikke å si uriktig. Representanten Nistad vet utmerket godt at det internasjonale politisamarbeidet som Norge deltar i, for så vidt også bilateralt, og ikke minst gjennom Interpol, har vi gitt uttrykk for tidligere at vi synes gir det beste grunnlaget for å bekjempe internasjonal kriminalitet. Det har sammenheng med at organisasjonen er stor og omfatter et betydelig større geografisk område, flere land. Jeg vil tro at en fortsatt satsing på Interpol, som Norge så avgjort deltar i, vil sikre oss, sikre våre grenser, og gi politiet den beste muligheten for å bekjempe internasjonal kriminalitet. Så til spørsmålet om Schengen. Vi i Senterpartiet har sagt at vi vil ta Schengen-avtalen på alvor, men å forskuttere min stillingtaken til avtalen på dette tidspunktet skjønner sikkert også representanten Nistad er rimelig vanskelig, for ikke å si urimelig å forlange.
Tor Nymo (Senterpartiet), 1998-12-03:
Først vil jeg gjerne gi uttrykk for at jeg ikke mente at noen hadde tungt for det, jeg forsikret nærmest om det motsatte. Når det gjelder spørsmålet om bevilgninger, er det faktisk slik at vi har fått en betydelig styrking av et budsjett som på forhånd var kommet godt ut rent ressursmessig. Jeg synes det er litt interessant at Høyre – av alle – gjør spørsmålet om hvorvidt justisetaten skal få 50 eller 100 mill. kr mer for å styrke politiet, til et viktig punkt. Det synes jeg er litt interessant å høre. Det er ikke mer enn to år siden det samme partiet var de som hadde minst å rutte med, så hukommelsen til Hernæs er ikke spesielt imponerende, spør du meg. Til Schengen igjen: Vi er faktisk i den situasjon – og det går jeg ut fra gjelder også Høyre og representanten Hernæs – at vi ikke engang har fått teksten i den nye avtalen. Da å begynne å spørre om hva Senterpartiet vil gjøre er urimelig. Han skjønner helt klart at før vi kan ta et slikt standpunkt, skal vi ha – og det kan jeg forsikre ham om – en grundig gjennomgang av avtaleteksten, som går på de institusjonelle spørsmålene. Jeg tror jeg kan forsikre Hernæs om at vi vil treffe våre valg når den tid kommer.
Tor Nymo (Senterpartiet), 1998-12-03:
Jeg er også svært overrasket over Arbeiderpartiets plutselige bekymring over profilen i budsjettet, for da Arbeiderpartiet var i posisjon, fikk de sterke signaler fra organisasjonen som organiserer tjenestemenn i kriminalomsorgen, om at de måtte løfte den biten av strafferettskjeden. Det skjedde ikke. Daværende statsråd Valla fikk gjennomgå skikkelig fordi hun ikke kunne gi budsjettet en profil der også kriminalomsorgen fikk et løft. Så jeg synes – med respekt å melde – at det er rimelig spekulativt av Arbeiderpartiet og representanten Rasmussen nå å gi uttrykk for så stor bekymring for akkurat kriminalomsorgen. Hvis jeg får lov å si at det virker en smule hult, vil nok det være et rimelig dekkende uttrykk.
Tor Nymo (Senterpartiet), 1998-12-03:
: Jeg vil gjerne starte med å rose siste taler for et sterkt engasjement. Videre vil jeg gjerne få lov til å gi uttrykk for at jeg ikke slutter å forundre meg over SV. Fra å ha komiteleder Lisbeth Holands regime, der man nesten ikke skulle ha en krone til politiet, hadde vi en overgang i fjor med Solheim, der vi puttet på noen kroner for å styrke politiet, og til den representanten som hadde ordet nå, som nærmest var stolt over at partiet nærmet seg Fremskrittspartiet når det gjelder å styrke politi- og lensmannsetaten. Det er en sterk overgang å registrere. Jeg vil gjerne ha sagt at jeg er helt enig med Kristin Halvorsen når hun gir uttrykk for behovet for å forebygge og – ikke minst blant barn og unge – ha muligheten til på et tidlig tidspunkt å gå inn i hjem der foreldre har problemer med grensesetting, der det på grunn av rusmisbruk skjer betydelig omsorgssvikt. Vi er ikke uenige på det punkt i det hele tatt. Jeg skulle faktisk ønske at den diskusjonen vi har gående når det gjelder ungdomsgjenger, for å se om en kan fange opp ungene tidligere, kunne gi grunnlag for en bredere debatt, også om ressurser for å iverksette de tiltak som er nødvendig. Men jeg er helt uenig med representanten Halvorsen når hun gir uttrykk for at det foreliggende statsbudsjett vil gjøre dette vanskelig. Det er positivt uriktig, spør en meg.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-03:
: Hvis jeg var stortingsrepresentant fra Senterpartiet, ville jeg kanskje brukt tiden min til å forundre meg litt mer over Senterpartiet enn over SV. Men jeg skal ikke fortsette i den samme spydige tonen. Spørsmålet var om dette er et omslag fra SV, noe helt nytt. Nei! Men jeg tror kanskje engasjementet, vektleggingen i argumentasjonen er ny. Ta f.eks. våpenloven. Hvilket parti var det som konsekvent fulgte opp det som var Våpenlovutvalgets flertall i denne salen, f.eks. når det gjaldt strafferamme? Stortingsflertallet vedtok en puslete strafferamme på tre måneder, mens vi fulgte utvalgets flertall på seks måneder. Mange andre forslag i saken vitnet om at mange i salen trodde at de befant seg på jakt og ikke i Oslo sentrum. Det er et dårligere budsjett for å bekjempe kriminalitet. Ta f.eks. kontantstøtten. Nå kan Oslo dokumentere at svært mange innvandrermødre ønsker kontantstøtte og søker på den. Veldig mange kroner kunne vært brukt i hovedstaden til å sikre f.eks. at alle barn tidligst mulig kunne få noen timer gratis barnehageplass hver eneste dag – det kunne vært en fornuftig politikk! Det kunne vært en kjempefornuftig politikk! Da kunne en del barn både fått en nærmere tilknytning til sin egen kultur, og også fått et solid norsk ben å stå på. Ta forslaget om å øke foreldrebetalingen til skolefritidsordningen. Jeg vet hvordan dette virker fra min egen hverdag. Det betyr at mange av dem som er hjemmeværende mødre, kommer ikke til å ha råd til å ha barna sine i skolefritidsordning – selvsagt ikke. Det betyr dårligere kontakt mellom norske barn og barn som har en annen kulturell bakgrunn, og det betyr mer splittede barne- og ungdomsmiljøer. Det er rett og slett en kjempedårlig forebyggende politikk!
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-03:
Kristin Krohn Devold var inne på at når en skal forme en politikk for å bekjempe kriminalitet, må en ha to tanker i hodet samtidig, både den som dreier seg om reaksjoner, og den forebyggende. Problemet er jo at Høyre er ganske dårlig på den ene, og at deres innvirkning på budsjettet faktisk gjør at det forebyggende barne- og ungdomsarbeidet blir betydelig dårligere. Nå stod det dårlig til med kommuneøkonomien fra før, og vi vet at mange kommuner sliter med å klare å opprettholde tilbud, og fordi det er mye øremerkede midler på andre områder, f.eks. når det gjelder eldreomsorgen, som kommunene må prioritere og sette av penger for å få til, ser vi at kuttene særlig går ut over skole, fritidstilbud for barn og ungdom – at barn og ungdom rammes hardest. Derfor har jeg lyst til å høre justisministerens syn på om dette totalt sett er et godt forebyggende statsbudsjett. Når det er sånn at kommuner og fylker kutter på barnevernet, er det da et godt forebyggende budsjett? Når vi ser på de skolene som ansatte en miljøarbeider, som har gjort mye av den jobben som vaktmesteren alltid gjorde på skolen før, nemlig å være en voksenperson som en del, særlig gutter kanskje, fikk hjelp og støtte fra, som de kunne henvende seg til, er det da et godt forebyggende budsjett når disse miljøarbeiderne stort sett forsvinner? Kan vi ikke nå komme i den situasjon at vi for så vidt får styrket politiet med SVs forslag, men at politiet har ganske få å samarbeide med rundt omkring for å hindre at ungdom kommer inn på en kriminell løpebane?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-03:
President! Jeg har behov for en kort stemmeforklaring.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1998-12-03:
Jeg vil oppfordre SVs stortingsgruppe til nå å stemme for innstillingen. Når det gjelder I, II og III under B, er I et gammelt SV-forslag, som jeg er veldig glad for at komiteen nå setter en tidsfrist for. II og III er en del av forliket mellom sentrumspartiene og Fremskrittspartiet og Høyre. Det kan tolkes i retning av politiske føringer som SV i utgangspunktet ikke er enig i, men vi ønsker ikke å understreke høyredreiningen ytterligere, og stemmer for både II og III. Jeg vil samtidig si at vi ønsker å stå fritt til å vurdere grundig og skikkelig det som Metodeutvalgets innstilling kommer med, når den skal behandles i Stortinget.