Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-05-07:
Vi i Senterpartiet er veldig fornøyd med at foreldrepermisjonen øker med to uker, og at disse ukene forbeholdes far. Pappapermen, som ble innført i 1993 og senere er blitt økt til 12 uker – og fra juli 2013 blir økt til 14 uker – har vært en suksess. Fra at noen få benyttet ordningen til å begynne med, er det nå ca. 90 pst. av alle nybakte fedre som tar ut pappaperm. Det er også særdeles gledelig at lengden på permen de tar ut, har fulgt utviklingen i permisjonstiden. Altfor lenge var det slik at foreldrepermisjon var synonymt med mammaperm. De endringene som har skjedd de senere årene, understreker at foreldrepermisjonen tilhører begge foreldrene, og det er ikke for foreldrenes skyld at det er viktig, men for ungenes. Fremskrittspartiet og Høyre støtter ikke denne utvidelsen, ut fra hensynet til barn og familie. Det er helt uforståelig for meg. Det er jo nettopp av hensyn til barna og familien at det er viktig å øke tiden foreldrene er hjemme med ungene, og da spesielt å øke fars permisjon. Søndag kveld satt jeg og så et program på NRK. Det handlet om hvorfor en så høy andel yrkesaktive mødre blir syke – jo flere barn, desto mer øker sykefraværet. Dette er helt klart et problem. Det er tøft å være både yrkesaktiv, følge opp barn i barnehage, skole og fritidsaktiviteter, være hjemme med syke barn når det er påkrevd og sørge for at hus og hjem er i orden – og når en helst skulle lagt seg, skal en følge opp om det har kommet jobbmailer som ikke kan vente til neste dag. Det er tøft nok om en er to til å dele på det, men selv i dag, i et av verdens mest likestilte samfunn, er ikke arbeidsoppgavene i hjemmet særlig jevnt fordelt mellom mor og far. Det er bekymringsfullt. Den situasjonen mange mødre er i, med hovedansvar for barn og hus i tillegg til full jobb, går ut over kvinners helse, og det er ikke bra. Det er ikke til barnas og familiens beste hvis en som mor henger i stroppen på en slik måte at en blir syk av det. Det er derfor enormt viktig med tiltak for å skape mer likestilling i hjemmene på et tidlig tidspunkt. Derfor er de 14 ukene med pappaperm så viktig, for det kan være med på å bryte et mønster som det ellers er vanskelig å komme ut av. Dersom mor er hjemme et år med babyen mens far er yrkesaktiv, går man seg ofte inn i et mønster der mor står opp om natten og har hovedansvaret for alt hjemme. Veldig lett er det at dette fortsetter også når permisjonstiden er slutt. Men med en pappa som er hjemme og har denne rollen i 14 uker – faktisk over tre måneder – før begge parter, som oftest, går ut i jobb igjen, håper og tror vi i Senterpartiet at denne situasjonen vil bli annerledes. Denne ordningen vil være med på å skape større grad av likestilling i de tusen hjem, til barnas og familiens beste. Det er slett ikke slik som Høyre og Fremskrittspartiet sier, at ungene blir et virkemiddel i likestillingspolitikken. Poenget er at pappapermen er viktig, på mange måter – ikke minst fordi barna lærer å kjenne sin far på en helt annen måte enn en har hatt mulighet til i tidligere tider – og at far på samme måte lærer å kjenne barna sine. Det er også kulturelle hindre når det gjelder å ta ut permisjon for fedre. Dette er heldigvis i ferd med å bli endret etter at pappapermen ble lovfestet. Hadde denne retten vært helt «frivillig» – som det sies – ville det nok fortsatt ha ligget sterke føringer, eller i hvert fall uskrevne ønsker, fra mange arbeidsgivere om at menn burde ta ut så lite pappaperm som mulig. Skal en skape varige endringer, er det faktisk slik at en må trå til med noen regelendringer. Selv om en prinsipielt skulle ønske at det var unødvendig, vet vi at det er nødvendig å gjøre det for å snu en kultur. Derfor mener vi i Senterpartiet at pappapermen skal være lovfestet, og igjen: Vi er glad for den økningen i foreldrepermisjonen forbeholdt far som kommer fra 1. juli. Vi håper og tror at denne ordningen vil bidra til en bedre hverdag for barna, for mor og for far – for hele familien.