Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 1999-04-12:
Det er ikke ofte at kontroll- og konstitusjonskomiteen tar opp egne saker til behandling, men så har skjedd i dette tilfellet. Mye kan vel tyde på at oppmerksomheten i media langt på vei har skapt denne saken, og kanskje har også UDIs avslag vis-à-vis statsrådens avgjørelse ført til en spesiell oppmerksomhet i denne saken. To peruanske barnepiker er innvilget midlertidig opphold på inntil ett år, med adgang til fornyelse, for pass og stell av barn i en familie hvor foreldrene ønsker å tilrettelegge et tokulturelt oppvekstmiljø for sine barn. Det er det saken gjelder. Denne saken, hvor tidligere justisminister Aud-Inger Aure har lagt et annet skjønn til grunn enn det flertallet mener det er grunnlag for ifølge utlendingsloven § 8 annet ledd vedrørende arbeids- og oppholdstillatelse for statsborgere utenfor EØS-området, har altså blitt en egen sak i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Statsråd Aure tilkjennegir i brev av 11. og 24. november 1998 at det ikke tidligere har vært innvilget opphold for denne type arbeid, og at det er grunnlag for tvil om utlendingsloven § 8 annet ledd gir tilstrekkelig hjemmel for vedtak som er fattet av departementet i denne saken. Statsråd Aure henleder oppmerksomheten på praksis for skjønnsutøvelse, at det etter praksis er visse typer hovedhensyn som i særlig grad gjør seg gjeldende i en slik vurdering, som f.eks. beskyttelsesrelaterte forhold, helsemessige forhold, hensynet til mindreårige, søkerens tilknytning til Norge og eventuelt andre tilfeller. I sitt brev til komiteen gir statsråd Aure til kjenne at «sterke menneskelige hensyn» i likhet med kriteriet «særlig tilknytning til riket» har vært medvirkende årsak til den skjønnsutøvelse som hun har lagt til grunn for sin avgjørelse, ut fra behovet for at barna på en best mulig måte skulle kunne leve opp i et tokulturelt miljø, fordi vi i dette tilfellet snakker om en mor fra Peru og en far fra Norge. Skal barna få dekket sitt behov for tokulturell oppvekst, er det vanskelig å kunne tenke seg at det skal kunne skje uten at det er voksenkontakt med peruansk bakgrunn i tillegg til barnas mor. Norske barnepiker er i denne sammenheng ikke kvalifisert. Når det gjelder spørsmål om fremtidige konsekvenser, skriver statsråden: «Utlendingsloven § 5 annet ledd gir Kongen myndighet til å gi nærmere detaljbestemmelser i forskrift innenfor rammen av de retningslinjer Stortinget har fastlagt i medhold av utlendingsloven. Innenfor denne rammen er det opptil regjeringen å avgjøre hvilke grupper man ønsker å prioritere.Departementet har som følge av de nevnte tillatelser, satt i gang et arbeid som tar sikte på å få inn et nytt arbeidstillatelsesgrunnlag for en konkret gruppe arbeidstagere – barnepiker. Rettstilstanden bør klarlegges i forskriftsform.Regjeringen ønsker med dette bl.a. å bidra til å sikre barn i tospråklige familier en tverrkulturell og tospråklig oppdragelse.» Videre tilkjennegir statsråden: «Tatt i betraktning den tvil som kan foreligge med hensyn til lovgrunnlaget – og de oppfatninger som kommer til uttrykk i brevet fra kontroll- og konstitusjonskomiteen – er jeg innstilt på å stille eventuelle nye saker i bero inntil arbeidet med den nye forskriften er avsluttet. Det kan opplyses at det for tiden ikke er tilsvarende saker til behandling i departementet.» Ut fra de klare signaler statsråden her har gitt, vil det altså bli arbeidet med denne type saker for å skape best mulig oppvekstmiljø for tospråklige barnefamilier. Videre synes det å være klare tegn til at det ikke er mange aktuelle søknader til behandling innenfor dette saksfeltet, da departementet opplyser at «det for tiden ikke er tilsvarende saker til behandling». Mindretallet mener at det godt kan tenkes situasjoner der det er rimelig at «sterke menneskelige hensyn» f.eks. kan være knyttet til omsorg for barn, som i dette tilfellet, og er derfor uenig i flertallets tolkning av rammen for skjønnsutøvelse, og er heller ikke enig i at det nødvendigvis kan settes likhetstegn mellom pass av barn og annet omsorgsarbeid og husarbeid. Dette mindretallet er derfor uenig i flertallets henvisning til Stortingets behandling av Dokument nr. 8:78 for 1996-97, og kan heller ikke se at Stortinget tidligere har hatt en klar oppfatning av hva som burde være praksis når det gjelder arbeids- og oppholdstillatelse for barnepiker. Dette er første gang det innvilges en arbeids- og oppholdstillatelse for barnepiker, gitt ved skjønn. I denne forbindelse er jeg svært glad for at komiteens leder nå i debatten har gitt uttrykk for at denne saken ikke skal være til belastning for angjeldende barnepiker fra Peru. Til slutt vil jeg forutsette at Regjeringen vil legge fram for Stortinget eventuelle forslag til endringer, slik tidligere justisminister Aure har antydet, og jeg regner med at dette vil bli bekreftet av statsråd Dørum senere i debatten. For øvrig henviser jeg til innstillingen, hvor det anbefales at saken vedlegges protokollen.