Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-19:
SV har i en årrekke jobbet for at asylsøkernes unger som har vært lenge i Norge, skal få bli i landet. Jeg vil gjerne rose Venstre, som fremmer forslag og dermed bidrar til å holde denne debatten varm. Vi jobber nå for å få til en løsning i regjeringen for disse ungene. Første gang vi fremmet forslag om dette, var jeg selv med på det. Den gangen satt Venstre i regjering, Kristelig Folkeparti likeså. Jeg satt i opposisjon. Vi ønsket den gangen en varig ordning som sikret at barn fikk opphold. Den gangen gikk alle partiene på Stortinget istedenfor inn for en amnestiliknende ordning som sikret over 200 barn muligheten til å bli værende i Norge. Problemet var at året etter var det like mange barn som hadde sittet lenger enn tre år i asylmottak. Den gangen fremmet vi også et forslag, men den gangen fikk vi ikke med oss flere enn Senterpartiet. De andre stemte imot. Å styre gjennom en slik type enkeltopprydning i enkeltsaker er dårlig politikk. Det sank inn blant alle partiene på Stortinget året etter. I 2006, da vi hadde rød-grønn regjering, fremmet Kristelig Folkeparti det samme forslaget som jeg tidligere hadde vært med på å fremme. Da framforhandlet Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet et nytt regelverk for å imøtekomme Kristelig Folkepartis forslag. Jeg var selv en del av den diskusjonen og den forhandlingen med de andre partiene i regjering, forhandlet med Bjarne Håkon Hanssen og Senterpartiets Magnhild Meltveit Kleppa. Det var da to ting som var viktige for oss. Det ene var at vi skulle ha et regelverk som tok sterkere hensyn til ungene. Det andre var å lage en varig ordning og ikke et amnesti. Den varige ordningen ble en styrking av barnets beste i den nye utlendingsloven og det som i dag er § 8-5 i utlendingsforskriftene. Den sier: «Ved vurdering av sterke menneskelige hensyn etter § 38, skal barns tilknytning til riket tillegges særlig vekt.» Hør på det: Særlig vekt skal det tillegges, barns tilknytning til riket. Bjarne Håkon Hanssen sa i den debatten flere forskjellige ting. Han trakk fram at det var bedre å ha en generell ordning enn en ordning som gikk helt eksplisitt på antall år, for, som han sa: «Vi kunne da ha fått en situasjon der en familie med barn som hadde vært på et asylmottak i tre år og noen dager, men som egentlig hadde et svakere grunnlag for opphold, enn en familie som hadde vært der i to år, elleve måneder og noen uker, hadde fått det. Det ville altså vært tilfeldigheter som avgjorde hvorvidt man fikk opphold eller ikke.» Derfor ville han ha en generell ordning, og det var det vi gikk inn for. Han sa også følgende: «Samtidig er vi klar over at f.eks. sterk tilknytning til riket er et grunnlag for opphold, og at det må ligge til grunn at barn ofte vil opparbeide slik tilknytning raskere enn voksne. Det er derfor Regjeringens politikk at vi ønsker at barns tilknytning til riket skal tillegges større vekt enn i dag, altså at vi skal justere regelverket slik at barns tilknytning til riket skal tillegges større vekt enn i dag.» Det sa Bjarne Håkon Hanssen den gangen, og Kristelig Folkepartis Bjørg Tørresdal fulgte opp med å si: «Det er gledelig at regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre på Stortinget har blitt enige om en ny politikk for mindreårige asylsøkere. Jeg har tro på at vi gjennom de foreslåtte endringer ikke vil komme i samme situasjon med at hundrevis av barn sitter i årevis i en uavklart livssituasjon.» Det var Stortingets intensjon å gjøre noe med det den gangen, men nå er vi igjen i en situasjon der det sitter hundrevis av barn her lenge. Bakgrunnen for det er at regelverkets praktisering i Utlendingsnemnda er mye strengere enn det vi forutsatte den gangen vi fattet vedtakene om endring. Flere ganger senere har vi derfor tatt opp bekymringen for lengeværende barn med tidligere justisminister Knut Storberget. Han satte i gang arbeidet med stortingsmeldingen om barn på flukt og uttalte i den forbindelse at to–tre år er et hav av tid i et barns liv. Meldingen som kommer, skal kartlegge disse barnas situasjon og derfor åpne for en bredere debatt. Regjeringen jobber for å få på plass en permanent ordning for asylbarna, men så lenge vi ikke får til en enighet om en ny politikk i regjeringen, stemmer vi derfor imot forslaget som er framlagt fra Venstre her i dag. Det å samarbeide i regjering innebærer at partiene blir enige om alt gjennom forhandlinger i regjeringen. Det er i SVs interesse, det er i barnas interesse. Bryter vi denne samarbeidsformen, vil det ikke nødvendigvis være flertall for ting som det er nødvendig å bli enige om her i Stortinget. Det foregår en stor debatt ute i samfunnet som vekker sterkt engasjement – fra Fremskrittspartiet og helt til venstre i norsk politikk. Vi har en god debatt, vi har et sterkt press for å endre praktiseringen av dagens regelverk, og vi er optimistiske med tanke på at vi skal få til en løsning som er bra for barna.