Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2019-11-26:
Denne saka handlar om å stramma inn retten til barne- og ektefelletillegg ved opphald i utlandet. Det blir føreslått at frå 1. juli 2020 vil det vera eit krav at både den som mottek tillegga og forsørgjande barn og ektefellar, må vera busette i Noreg. Dette gjeld forsørgingstillegg, i tillegg til alderspensjon, arbeidsavklaringspengar, dagpengar, kvalifiseringsstønad, uføretrygd og tiltakspengar. Den innstillinga som ligg på bordet, viser at skiljelinene i salen i dag går på om det er rett å behandla denne saka sett i lys av rettsskandalen, eller Nav-skandalen, som går på forvaltninga og domstolane si behandling relatert til EØS-regelverket. Her vil sikkert dei ulike partia greia ut for sitt syn og sine forslag om å senda saka tilbake til regjeringa. Regjeringspartia har òg adressert denne problemstillinga, og eg er glad for dei svara og avklaringane me har fått av statsråden i komitébehandlinga. Me har òg lagt inn ein fleirtalsmerknad som understrekar at det er viktig at dei aktørane som er i dette feltet, til kvar tid kjenner til dei reglane, og at ein difor ber om at det blir tydeleggjort kva regelverk det til kvar tid dreiar seg om. Men det blir feil å bruka den EØS-problematikken i denne saka, for dei som er råka av dette forslaget, oppheld seg ikkje i EØS-land, men i stor grad i land som Thailand, Filippinane, Marokko, Pakistan og Libanon. Kvifor er det då fornuftig å gjera endringar? Velferdseksport kan på sikt bli ei stor utfordring for Noreg. Når ytingar tilpassa norske forhold blir utbetalt i andre land, kan det gje betydeleg betre kjøpekraft for mottakaren. I Granavolden-plattforma slår me fast at regjeringa vil jobba for tiltak som kan avgrensa og stansa eksport av velferdsytingar. Lovforslaget som no er til behandling, vil sikra at forsørgingstillegg ikkje blir utbetalt ved busetjing eller langvarig opphald i andre land med lågare kostnadsnivå enn i Noreg. Endringa vil i tillegg gje arbeids- og velferdsetaten betre kontrollmoglegheiter med utbetaling av desse tillegga, og me vil sikra at føremålet med tillegga er til stades. Forsørgingstillegget er ikkje ei opptent yting, og slik reglane er i dag, kan det gå til forsørging av personar som ikkje bur i Noreg. Ettersom størrelsen på forsørgingstillegga er tilpassa eit norsk kostnadsnivå, er det rimeleg at både mottakar og barn eller ektefelle som ein mottek tillegg for, må opphalda seg i landet. I tillegg vil dette forslaget gjera at me førebyggjer at barn kan bli sende til utlandet mot sin vilje. Me ønskjer å førebyggja at barn blir sende til skular i utlandet der dei blir utsette for vald eller overgrep, eller at dei blir etterlatne i utlandet under uforsvarlege forhold. Dette er eitt av fleire tiltak regjeringa har sett i verk for å hindra at mindreårige blir etterlatne eller sende til utlandet mot sin vilje. Innsparingane som er skisserte i saka, er betydelege allereie no, men viss ein ikkje sørgjer for å gjera tiltak som dette, vil det på sikt og i framtida bli endå større utfordringar. Då sørgjer me altså for å få endå større innsparingar, pluss at me sikrar legitimitet til at norske velferdsytingar går til dei som dei er tiltenkte, og ikkje blir sende ut av landet i stor grad.