trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-05-19:
La meg først understreke at vi har varslet Stortinget om at det på egnet måte skal få seg forelagt en ny gjennomgang av slepebåtkapasiteten både i sør og i nord – ikke minst i forhold til den økte risiko som er i enkelte områder, og ikke minst på grunn av den økte oljeskipstrafikken, dersom den blir så stor som vi har forutsatt. Jeg må si at dette med tall ofte er vanskelig, og det fikk vi et eksempel på. Det å slenge på noen ekstra nuller har jeg altså ikke gjort. Men hvis vi skulle legge den nordnorske responstiden til grunn – ti timer pluss to timer til klargjøring, dvs. tolv timer – ville det for det første kreve seks slepebåter spredd over hele landet. Hvis vi bare skulle handtere båter med 20 000 tonn dødvekt, er det kostnadsberegnet til ca. 1/4 milliard kr. Men hvis vi skal ha en responstid knyttet til å handtere 300 000-tonnere, snakker vi om langt større beløp – om milliardbeløp. Da er vi inne på det som jeg synes Froyn beskrev godt i sitt innlegg, at det blir for enkelt å snakke om responstid – og kun det. Man må se dette i forhold til risikobildet og de fartøyene som går langs kysten, og hvilke andre tiltak som blir iverksatt.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-05-19:
På tampen av debatten tror jeg vi skal erkjenne at «John R»-ulykken for noen år siden var et vendepunkt i oljevernberedskapen. Det resulterte i at denne regjeringen la fram en stortingsmelding, «Rent og rikt hav», etter få måneder. Det medførte nyorganisering, ny enhetlig ledelse, bedre koordinering og iverksettelse av en lang rekke tiltak, og flere er varslet iverksatt. Så er det også slik at ulykker som «Fjord Champion», «Rocknes», «Moskva» og gasstankeren «Marte» har gitt oss erfaringer som er nyttige å ta med i det videre arbeidet. Omtrent hver dag skjer det noe langs kysten som Kystverket håndterer på en tilfredsstillende måte, og som gir oss ny erfaring. Vi må ikke glemme det kvalitativt gode arbeidet som skjer, og som gjør at mange nestenulykker aldri kommer i media og får den store oppmerksomheten, nettopp fordi vi har en god beredskap. Så var det representanten Klungland, som sa at vi kunne takke høyere krefter for at det ikke ble oljesøl etter «Fjord Champion». Jeg er av dem som mener at vi burde takke høyere krefter oftere, i mange sammenhenger. Men man skal også være romslig nok til å innrømme at godt utstyr, høy kapasitet, god koordinering og god ledelse gjør oss i stand til å håndtere uventede hendelser som dem vi fikk i forbindelse med «Fjord Champion», men at beredskapen likevel ikke var god nok. Så var det nødhavner og strandsettingsplasser som representanten Vihovde spurte om. Til det er det å si at man har definerte nødhavner, og man har definerte strandsettingsplasser. Vi går inn med brannskolen og opplæring. De interkommunale utvalgene for akutt beredskap er viktige elementer i dette, og vi har altså utstyr knyttet til ulike depoter – private, offentlige og kommunale. Den store feilen med «Prestige» var jo at vi sendte den til havs. Troen på at om vi bare fjerner alt som har med fare å gjøre, lengst mulig unna kysten, blir alt bra, kan bli en svøpe som er tyngre å takle enn som så. Når det så gjelder Svalbard, vurderer vi når den nye havne- og farvannsloven som vi sender ut på høring til sommeren, kan gjøres gjeldende for Svalbard. Det kan tidligst skje når Stortinget har vedtatt den, sommeren 2006. Vi etablerer jo nå bl.a. nødlosseutstyr for bunkersolje der oppe, nettopp for å bedre beredskapen. Når det gjelder Fedje, må jeg si at det ikke er grunnlag for å tegne det bildet som noen forsøker å tegne, ved å så tvil om flertallets holdning til Fedje. Jeg oppfatter at flertallet er minst like klart som mindretallet når det gjelder Fedje. Representanten Froyn var meget tydelig på at man er utålmodig, og jeg bekrefter at den utålmodigheten tar jeg på alvor. Derfor må vi komme tilbake i statsbudsjettet til høsten. Det vil koste ca. 10 mill. kr å reetablere depotet på Fedje. Det får budsjettmessige konsekvenser, og da er det naturlig at vi tar det inn i den sammenhengen. Mindretallet bevilger naturlig nok ikke penger til det her, deler av mindretallet kutter på Kystverket. Vi må ha penger til det. Det er ikke grunnlag for å reise tvil om flertallets holdning i Fedje-saken. Jeg oppfatter at arbeidsordren er klar.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-05-19:
Ja, nå er det ikke vanlig at statsråder tar replikk, så det er heller ikke det jeg har bedt om, men et kort innlegg. Jeg hadde bare behov for å si til representanten Sørensens fastslåing av at dagens beredskap ikke er god nok for morgendagens risiko, at nei, det er jo det som beskrives i stortingsmeldingen. Og når man slår det fast som en sannhet, blir det litt underlig at den samme representanten kritiserer oss for at vi har satt i gang analyser og vurderinger for å dimensjonere morgendagens beredskap i tråd med morgendagens risiko. Så det er ingen ny oppdagelse representanten Sørensen har gjort, det står beskrevet i meldingen.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2005-05-19:
Det er viktig at vi er på den sikre siden når det gjelder beredskapen til sjøs. Vi har en langstrakt kyststripe, og langs denne kysten ser vi en stadig økende skipstrafikk. Sjøtransport er i utgangspunktet en sikker og miljøvennlig transportform, men skulle ulykken være ute, kan det få uante følger hvis vi ikke har en god nok beredskap. Denne meldingen viser at denne regjeringen tar sikkerhet på alvor. Vi må allikevel se i øynene at 100 pst. beredskap er vanskelig å få til, bl.a. fordi utviklingen til sjøs øker, og vi vil få stadig nye utfordringer. Derfor er det viktig å følge denne utviklingen nøye. Denne utviklingen og selve hovedinnholdet i meldingen har min partifelle Hoddevik kommentert på en utmerket måte. Jeg har lyst til å konsentrere meg om det som står mitt hjerte nærmest i denne saken, og det er Sørlandskysten. Vi vet at Sørlandskysten er en av de mest trafikkerte strekningene langs vår kyst. Mye av det som transporteres, er farlig og forurensende last, som bl.a. gass og olje. For et par måneder siden hadde vi et havari. Det skjedde rett utenfor mitt stuevindu. Det var «Fjord Champion» som havarerte. Da jeg satt der og fulgte med, takket jeg de høyere makter for at det ikke endte med en katastrofe. Været var heldigvis bra, og det gikk bra både med mannskapet og miljøet. Men det var så nære, så nære en katastrofe. I forbindelse med redningsaksjonen så vi at beredskapen ikke fungerte godt nok. I ettertid har jeg hørt at det så ut som om det var manglende slepebåtkapasitet. Beredskapen var også dårlig. Derfor er jeg veldig glad for det arbeidet som Kystverket har iverksatt. Det er et omfattende arbeid for å kartlegge tilgjengelig slepekraft langs hele kysten. Denne kartleggingen skal danne grunnlag for forslag til løsninger for den framtidige statlige beredskapsplan. Kartleggingen skal ses i sammenheng med den totale beredskap som ulike aktører, også private, har etablert langs kysten. Når det gjelder Sørlandskysten, og konkret Kristiansand, som har en av våre nasjonale havner, må vi her være trygge på at det er en god slepebåtkapasitet, og at det blir en slepebåtberedskap. Dette kan skje, som jeg tidligere sa, i samarbeid med private aktører, fordi vi ønsker å være på den sikre siden. Det vil bli innført seilingsled på Sørlandskysten, og komiteen ber Regjeringen innføre dette så raskt som mulig. Dette er blitt utrolig godt mottatt der, både i fagkretser og blant innbyggerne. Ved å få skipstrafikken lenger ut fra land har vi en bedre mulighet til å takle havari, oljesøl osv. Det vil også gi oss bedre tid til å få nødvendig beredskap på plass. Jeg ser virkelig fram til å få denne seilingsleden realisert. Beredskap betyr for meg forebygging. Det gir meg trygghet for at hvis det skjer noe til sjøs, skal vi klare å håndtere det. Det handler om menneskers hverdag, det handler om å ta vare på vår unike natur. Til slutt: Denne meldingen er et godt skritt i riktig retning.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2005-05-19:
Me i Noreg har heldigvis vore skåna for dei heilt store oljeutsleppa etter skipsulukker, men vi veit frå andre delar av verda at slike ulukker kan få enorme konsekvensar, både for miljøet og i forhold til oppryddingskostnader. Sjølv om omfanget har vore mindre, har me òg i Noreg hatt ein del ulukker dei siste åra, fleire av desse har hatt til dels store lokale skadeverknader. Eitt slikt eksempel er «Rocknes»-ulukka. Det har òg vore ein del nestenulukker, seinast hadde me den hendinga utanfor Sørlandskysten som fleire har nemnt i dag. Det må vera lov å peika på at erfaringane med desse uhella har vore tankevekkjande. Ved «Rocknes»-ulukka kom det fram at det var svært mange instansar som hadde ansvar knytt til sjøtryggleiksarbeidet, og at koordineringa mellom desse var mangelfull. Det at ein båt i brann kan driva i timevis langs Sørlandskysten utan at det blir hindra at han når land, slik me opplevde med «Fjord Champion» for berre nokre månader sidan, vitnar òg om manglande beredskap. Det er positivt at oljevernberedskapen no er samla i éin etat, men enno er det fleire departement og etatar som har ansvar og oppgåver når det gjeld å førebyggja ulukker til sjøs. Erfaringane så langt viser at dei ulike etatane ikkje har jobba godt nok saman. For nokså nøyaktig eitt år sidan, den 18. mai i fjor, hadde eg ein interpellasjon til statsråden om det som er temaet for meldinga i dag. Den gongen blei det lova at ein skulle gå gjennom bl.a. «Rocknes»-ulukka og prøva å dra lærdom av ho, særleg i forhold til koordinering. Eg må seia at eg ikkje er roleg. Eg føler at ein enno tek for lett på den situasjonen at det er mange ulike instansar som har eit ansvar. Dette burde ha vore endå betre koordinert, og det burde ha vore fleire felles øvingar. Eg håper at ministeren òg i dag kan bekrefta at han vil jobba vidare med dette. Faren for ulukker aukar sjølvsagt med aukande trafikk, og me veit at trafikkveksten er sterk i Noreg, særleg på grunn av aktiviteten i nordområda og i Russland. Det er viktig at me har ein høg beredskap knytt til det. Det er slik at produksjon av olje ser ut til å vera mindre skadeleg for miljøet enn transport av olje, faktisk er det slik at ein aukar beredskapen ved produksjon. Derfor tyder alt på at ein auka aktivitet i nordområda òg vil vera med på å auka beredskapen i forhold til oljeulukker. Det er òg slik at me har stor transport av olje inn og ut frå norskekysten, særleg i Nordhordland er dette eit problem. Det har vore stor uro knytt til avviklinga av Fedje-depotet. Eg er glad for at ein samla komite no er oppteken av dette spørsmålet. Depotet på Fedje må gjenopprettast så snart som mogleg, og eg reknar òg med at det er det som blir resultatet av komiteens innstilling i dag.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2005-05-19:
På kysten av Hordaland og i det sørlige Sogn og Fjordane har folk, med god grunn, vært opptatt av beredskap overfor hendelser eller ulykker knyttet til tanktransport til og fra Mongstad og Sture. I tilknytning til disse terminalene blir det transportert nær 100 mill. tonn råolje pr. år. Dette fordeler seg på tankskip i størrelse opp mot 300 000 tonn dødvekt. En dag for ikke lenge siden lå det 1 mill. tonn råolje samtidig på kjøl ved terminalene. Antall og volum er viktig i denne sammenheng. Derfor tar jeg også med at det i snitt gjennom året går seks–syv tankskip inn til disse terminalene pr. dag. Disse går ikke i definerte leder 40–50 nautiske mil fra land, nei, de går til havn alle som ett. I tillegg er det om lag 16 000 skipsbevegelser i dette området, med den kollisjonsfare som ligger i dette. Bergen havneområde er en av Europas største havner, faktisk den nest største oljehavnen. Dette er det viktig å ha med seg i dette forebyggende arbeidet. Videre ligger nærmeste oljeinstallasjon bare 28 nautiske mil fra kysten, eller vel 50 km. For å sette disse tallene litt i perspektiv, er det faktisk ingen andre steder på norskekysten som på langt nær har slike volumer. I tillegg er det tre oljerørledninger og en kondensatledning rett utenfor kysten ved Mongstad–Sture-området. Høyre tar ansvar for dette, og har med sin flertallsmerknad tatt inn over seg disse kjensgjerningene. Som hordalending er jeg i denne saken resultatorientert. Det viktigste er at det nå ser ut til å være et bredt flertall – for ikke å si et enstemmig storting – for en slik erkjennelse, selv om det er nyanser i formuleringene knyttet til depotet på Fedje. Jeg føler meg sikker på at vi nå er på rett vei, eller kanskje rettere sagt rett kjøl, mot en bærekraftig løsning for denne delen av kysten, miljøet og innbyggerne som bor der.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2005-05-19:
Sjøsikkerhet og oljevernberedskap er særdeles viktig. En nesten samlet samferdselskomite har hatt som politisk målsetting å øke spesielt godstrafikken til sjøs. I tillegg kommer som kjent en kraftig økning av oljetransport i nær sagt alle havområder langs hele den lange kysten vår. Dette gjør det nødvendig å bruke krefter på en forbedring av sjøsikkerheten og den nasjonale beredskapen mot oljeutslipp. Jeg skal ikke bruke sterke ord om hva jeg syntes om meldingen da den kom fra fiskeriministeren, men den var ikke akkurat det mest spenstige vi hadde sett. Men gjennom behandlingen i Stortinget har etter min oppfatning en del blitt forandret til det bedre, som nødvendige tiltak for å forbedre både sjøsikkerheten og vernet mot oljekatastrofer langs kysten vår. Arbeidet for å forhindre at ulykker skjer, er den beste måten å forhindre at forurensning og skade skjer. Derfor bør dette arbeidet ha meget høy prioritet videre framover. Vi må ha god kontroll med den stadig økende oljetrafikken fra Russland til USA og oljetransporten til f.eks. Europa, som gjør at skipene seiler ned langs hele kysten. På samme måten må vi sikre at seilingsleder blir tatt vare på også i Skagerrak. Spesielt etter havariet til «Fjord Champion» i mars i år, hvor det tok rundt 16 timer før det kom slepebåt til stedet og skipet lå nær fast grunn og det bare var flaks og godt vær som hindret katastrofen, har det vært mye oppmerksomhet rundt responstiden – altså den tiden det tar før en havarist får assistanse. Alle er enige om at 16 timer ikke er akseptabelt. Men komiteen er ikke enig om hvordan dette problemet skal løses: 6 timer, 12 timer – hvorfor ikke bare 4 eller 5 timer? Selvfølgelig hadde det vært mest behagelig å si 6 timer, som Fremskrittspartiet og SV har gjort. Jeg synes at det er en uting at en del av mine medrepresentanter fra Nordland har reist land og strand rundt og sagt at andre har gjort et dårlig arbeid i denne sammenheng. Hvorfor sier dere ikke 4 eller 5 timer? Tenk på et tall – det blir ikke bedre oljevernberedskap av det. Jeg tror at alle har vi et felles mål – at vi skal ha en bedre sjøsikkerhet. Dette skaper usikkerhet. Handling og kreative måter å finne løsninger på er den beste oljevernberedskap. Komiteens flertall har sørget for dette ved at innstillingen gir Regjeringen pålegg om å finne løsninger som er de best mulige. Regjeringen skal finne og sette i system all slepebåtkapasitet som er nødvendig. Også private aktører, som enkelte oljeselskaper, skal være med. Dette skal danne grunnlaget for forslag til løsninger for den framtidige statlige beredskapen mot oljekatastrofer. Arbeiderpartiet mener dette vil gi en mye bedre beredskap – som også er økonomisk troverdig – enn bare å gå rundt og si at 6 timer er løsningen. Jeg er veldig glad for at komiteen har sluttet seg til at Norges brannskole skal være den sentrale aktøren i forbindelse med opplæring innen strandsoneberedskap. Jeg er også glad for at man stiller seg bak Nordnorsk Beredskapssenter, og at man har fått en samlet komite bak det – det gir god kompetanse både for landsdelen og for landet.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2005-05-19:
Jeg har fra denne talerstolen ved flere tidligere anledninger tatt til orde for sikkerheten ved Svalbard. Jeg er veldig glad for og synes det er veldig positivt at Regjeringen nå vurderer om havne- og farvannsloven og losloven helt eller delvis skal gis anvendelse på Svalbard. Jeg tror at det er viktig – hvis ministeren vil lytte til et aldri så lite råd – at ikke minst losloven gjøres gjeldende. Så litt om noen av hovedtemaene i dagens debatt. Jeg er også enig i at slepebåtkapasitet er viktig. Og det er helt utvilsomt, slik hele komiteen synes å være enige om, at det må være en kombinasjon av offentlig og privat beredskap. Dette med responstid har vært et gjennomgående tema. Jeg synes det er riktig og viktig, og jeg er tilfreds med at komiteen i innstillingen enstemmig har sagt at beredskapen i Sør-Norge må styrkes. Det heter jo at av skade blir man klok. Heldigvis ble skaden minimal i forbindelse med «Fjord Champion»-havariet. Havariet med «Fjord Champion» skjedde ikke langt unna Lindesnes-området, og i Farsunds Avis den 17. mars står det: «Tankskip fikk motorstopp utenfor Lista.3.700 meter ut av Borshavn fikk kjemikalietankeren «Listraum» motorstopp. Redningsskøyta «Ægir» kom raskt til stedet og fikk slept tankeren ut i rom sjø.» Og i samme avis dagen etter, den 18. mars, finner vi overskriften: «Nytt havari ved Lista» Og videre: «Ved 21-tida i går fikk «MS Randefoss» motorstopp én nautisk mil sør for Lista.» Det var en båt på 600–700 tonn. Det synes for meg å være en viktig tanke å ha i hodet snarest mulig å innføre seilingsleder langs Sørlandskysten og Oslofjorden. Det er ikke uvanlig med en strømstyrke på f.eks. fire knop. Ved et havari, når strøm og vindforhold er i uheldig kombinasjon, vil en båt kunne være i fjæresteinene i løpet av tre timer når seilingsleden er 12 nautiske mil av land. Det betyr at responstid ikke er noe mer enn noe veiledende, for den er avhengig av hvor båten går, hva slags båt det er, og vær og føreforhold. Da mener også jeg at det er viktig at fagfolk får uttale seg om disse tingene, og at man ikke binder seg opp til en blind stirring på responstid på så og så mange timer. Det kan nødvendigvis ikke løse alle problemer.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-19:
For oss som bor på Vestlandet, er det en viktig melding som er til behandling i dag. Flere av representantene fra Hordaland har vært delaktige i å be om å få denne meldingen på bordet, fordi vi var sterkt bekymret for beredskapen langs vår del av kysten. Debatten på vår kant av landet har i særlig grad handlet om statusen til oljeverndepotet på Fedje i Nordhordland, som altså befinner seg like ved innseilingen til Mongstad, i et værhardt område, og der nedbyggingen av oljeverndepotet som har vært på Fedje, har innebåret at den nåværende beredskapen består av to containere som er plassert midt inne på øya, på det punktet på øya som er så langt unna sjøen som man kan komme, og det i en kommune der det ikke finnes noen kranbiler som er store nok til å flytte på disse containerne. Det har vært et stort lokalt engasjement i Nordhordland for å få på plass igjen en bedre oljevernberedskap. Det er også en sak som man nylig fikk forkynt at det nå skulle være flertall for i Stortinget. Da representanten Olav Akselsen hadde valgkamptur til Fedje på vegne av Arbeiderpartiet, kunne han fortelle at depotet var reddet. Til Bergens Tidende sa han den 3. mai: «Ap, Sv og Frp går inn for reetablering av depotet på Fedje. Da kan et nytt depot være på plass allerede neste år.» Jeg må si jeg er svært forundret over den måten Arbeiderpartiet har manøvrert på i denne saken, for i dag er det ikke noe slikt flertall, fordi Arbeiderpartiet har hoppet av og heller valgt å gå sammen med regjeringspartiene om en merknad som er, hvis man leser den nøye, fullstendig uforpliktende. Den store forskjellen på disse to merknadene er at det i den ene står «kan», og i den andre står det «skal». Og vi vet alle at det er stor forskjell på betydningen av «kan» og «skal». Det er altså en utsettelse av saken, en måte å forskyve spørsmålet om hvilken status depotet på Fedje skal ha, som igjen gjør at det helt og holdent er opp til departementet hva som skal skje videre i det spørsmålet. Vi risikerer at det går vinter og vår. Folk i Nordhordland har ikke fått noen garantier. Jeg kan bare registrere at Arbeiderpartiet brukte to uker på å bryte sitt løfte til kystbefolkningen i Nordhordland. Det synes jeg er trist og uforståelig. Denne saken har være vurdert lenge nok. Det burde være tid for handling istedenfor ytterligere vurderinger. Vi kan alle sammen bare håpe inderlig at de av oss som tror det er et stort behov for en bedre beredskap på Fedje, ikke vil få rett i den nærmeste tiden.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-05-19:
Eg er glad for at så mange er opptekne av at vi skal ha ein god oljevernberedskap langs heile kysten. Vi har ein stor aktivitet i oljeverksemda, og det gjer oss utsette. Men den oljeverksemda vi har, gjer også at staten får store inntekter. Den delen vi bruker på oljevernberedskapen, er veldig liten i forhold til dei ca. 300 milliardar kr som oljeverksemda bringer inn i statskassa for inneverande år. Skipstrafikk og oljetransport gjer at enkelte delar av kysten har større risiko for uønskte hendingar og dermed større behov for oljevernberedskap enn andre delar av kysten. Fedje, som ligg sentralt plassert, både i forhold til skipstrafikken til og frå Sture og i forhold til skipstrafikken til og frå Mongstad, er eit høgrisikoområde, og er derfor ein naturleg plass for eit hovuddepot. I den samanhengen var det jo uforståeleg at det hovuddepotet som var der, i si tid blei avvikla. Eg er glad for at samferdselskomiteen no er oppteken av denne problemstillinga. Som sagt går Framstegspartiet, SV og Senterpartiet inn for at dette hovuddepotet skal opprettast igjen så fort som mogleg. Regjeringspartia og Arbeidarpartiet ønskjer derimot ei vurdering av og ei utgreiing om dette. Eg kan ikkje sjå at det skulle vere behov for noka ny vurdering. Det går heller ikkje klart fram kor lang tid denne nye vurderinga og utgreiinga vil ta, og ein veit jo heller ikkje kva resultata av dette vil bli. Eg sluttar meg også til det som Audun Lysbakken uttalte, at det er tankevekkjande at sentrale politikarar i Arbeidarpartiet lovar at dette depotet skal på plass neste år, og at dei så i ettertid hoppar av i forhold til dei merknadene som Framstegspartiet, SV og Senterpartiet står for. Eg las også det Høgre-ordføraren på Fedje, Erling Walderhaug, uttalte då han fekk greie på at Arbeidarpartiet hadde hoppa av: Det er alltid von i hengjande snøre. I denne saka får vi jo håpe at det endar bra. Men eg er i alle fall glad for at Framstegspartiet i lag med SV og Senterpartiet står fjellstøtt på at oljevernberedskapen er viktig, og at ein derfor må gjenopprette Fedje som eit eige hovuddepot.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-19:
Sidan eg oppfatta at både presidenten og kanskje fleire i forsamlinga synest at debatten har gått lenge nok, skal ikkje eg gjenta noko av det som SV sine representantar i samferdselskomiteen har framført på ein utmerkt måte i forhold til korfor det å prioritere kystberedskap er viktig for SV. Eg skal knytte nokre kommentarar til noko som kanskje for enkelte er ein detalj, men som for SV er vesentleg i denne innstillinga, og det er det som går på Loran C. Så kan ein seie at det er litt absurd at det er ein SV-ar som tek det opp, men slik er no eingong historia. Eg må innrømme at eg blei veldig overraska då eg såg innstillinga, og såg at regjeringspartia og Arbeidarpartiet har samla seg om ein merknad der ein seier at ein meiner at «Loran C ikke videreføres som et «back-up»-system i et framtidig satellittnavigasjonssystem og viser til tidligere behandling av saken». Dette kan oppfattast som ein spikar i kista for Loran C, eller det kan oppfattast, slik som eg les det, som ulle, og det er vanskeleg å forstå kva som eigentleg er marsjordren til Regjeringa. Ein ting som er sikkert, er at i og med at Framstegspartiet, SV og Senterpartiet ikkje samlar fleirtal for sin merknad, som er ein offensiv merknad om å be Regjeringa om å trykkje på og sørgje for at Loran C blir valt som «back-up»-system i eit framtidig europeisk satellittnavigasjonssystem, får på ein måte Regjeringa «backing» frå Stortinget til å stille seg passivt til det. Det synest eg er frykteleg trasig, for dette er ei moglegheit som vi lèt gå frå oss. Her har vi eineståande norsk kompetanse, vi har faglege utgreiingar som gong på gong har vurdert sårbarheita i alle former for satellittnavigasjonssystem, og som seier at her treng ein bakkebasert infrastruktur for å ha ei form for «back-up». Det vel stortingsfleirtalet å stille seg passivt til, og det synest eg er veldig trasig. Eg ønskjer at det skal komme ei endring i forhold til dette, og eg håper at alvoret etter kvart sig inn over dei partia som gir Regjeringa «backing» her. Her lar vi ein sjanse gå frå oss, og eg skjønnar ikkje, dersom ein ønskjer å vere så passiv, korfor ein ikkje kjem med ei eller anna form for sakleg informasjon i forhold til korfor ein ikkje ønskjer å velje Loran C. Det klarer eg ikkje å sjå at ein kjem med i denne saka, det har eg ikkje sett at ein har komme med i tidlegare budsjett, det kom ein ikkje med i NTP, og det kjem ein ikkje med når vi spør statsråden om det. Her er det nokre motiv som Stortinget ikkje ønskjer å la komme skriftleg til uttrykk gjennom innstillinga, og eg klarer ikkje å høre at nokon argumenterer godt for det munnleg heller. Eg lurer veldig på kva det er som eigentleg motiverer ein til faktisk å vere så passiv i denne saka. Her lèt ein ei eineståande moglegheit gå frå seg. Her er det norsk kompetanse som vi burde slåst for å bevare. Men det er altså ikkje stortingsfleirtalet interessert i, og det synest eg er trist.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2005-05-19:
Jeg vil først få vise til at staten tar inn langt over 50 milliarder kr i bilavgifter og ved innkreving av bompenger ved alle de bomstasjonene som gror opp som paddehatter rundt omkring. Fremskrittspartiet har ved gjentatte anledninger foreslått kraftige økninger i bevilgningene til veibygging og vedlikehold, senest ved behandlingen av Innst. S. nr. 240 for 2003-2004 om Nasjonal transportplan 2006-2015. Her la Fremskrittspartiet fram et forslag om å øke bevilgningene til investering og drift av det statlige veinettet med 75 milliarder kr i løpet av tiårsperioden, dvs. 7,5 milliarder kr pr. år. Fremskrittspartiet har i flere budsjettinnstillinger foreslått kraftige reduksjoner i avgifter på bil og bilbruk, slik at det skal bli mer samsvar mellom det bilistene betaler inn i avgifter, og det som brukes på veinettet. I tillegg ønsker Fremskrittspartiet å avvikle dagens bomstasjoner, slik at det blir staten som skal stå for all finansiering av veibygging. Når det gjelder den andre delen av forslaget, om at ferjer skal være gratis, vil Fremskrittspartiet at dette skal ses i sammenheng med veisektoren som helhet, slik som i Sverige. Vi vil ha alle kostnadene på bordet for å se hva det egentlig vil koste samfunnet å gjennomføre dette. Men ideen er for så vidt brukbar, og vi vil da vurdere den. Jeg vil vise til forslagene nr. 1 og 2, fra henholdsvis Fremskrittspartiet og Senterpartiet og fra Fremskrittspartiet. Forslag nr. 1 lyder: «Stortinget ber Regjeringen i forbindelse med statsbudsjettet 2006 legge fram en vurdering av innføring av gratis ferje for brukerne.» Forslag nr. 2 lyder: «Stortinget ber Regjeringen i forbindelse med budsjettet for 2006 fremme forslag om ettergivelse av bompengeselskapenes gjeld, slik at bomstasjonene kan fjernes. Eventuelle midler som er innkrevd, men ikke brukt, skal gå til de prosjekter de er innkrevd til.»
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2005-05-19:
Argumentene for å fjerne bompengefinansiering er relativt velkjente. Jeg har jo heller ikke så mange minuttene til å forsvare mitt forslag. Vi har allerede i dag en hel rekke avgifter som er pålagt norske bilister. Man må betale en helt ublu importavgift for å få bilen inn til Norge når man kjøper bilen, man betaler registreringsavgift, man har bensinavgift, man har årsavgift, og man har merverdiavgift på toppen av alle de andre avgiftene. Alle disse avgiftene tar inn vesentlig mer penger enn det beløp som brukes til veiutbygging i Norge. Og så skal man altså på toppen av dette bli pålagt å betale bompenger. Nå popper disse bommene opp over hele Norge. Det er 45 prosjekter som er satt i gang allerede, og 30 nye prosjekter er under planlegging. Det er klart at bilistene på den måten blir pålagt en urimelig beskatning. I tillegg til disse urimelige økonomiske byrdene på bilistene betyr bompengene at man reduserer folks følelse av personlig frihet. For noen, for minstepensjonister og andre som har dårlig råd, betyr det faktisk en reell frihetsberøvelse at man ikke har råd til å bruke bilen for å besøke slektninger, venner og kjente. For mange av oss andre som kanskje har råd til å betale disse pengene, har vi denne følelsen av å få redusert vår frihet når vi må bremse ned bilen, stoppe og putte disse pengene i bommene. Jeg ser at Fremskrittspartiet støtter mitt forslag et godt stykke på vei, men de går ikke linen helt ut. I Fremskrittspartiets forslag står det ingenting om at man ikke vil gi tillatelse til igangsettelsen av nye bomprosjekter senere. Man ønsker at staten skal overta finansieringen av allerede igangsatte prosjekt. Når det gjelder riksveiferjene, er disse ferjene en del av veiene. Veiene har man altså betalt en masse penger for å bruke fra før, gjennom alle disse avgiftene som jeg nylig har listet opp, og så må man betale dyre penger for å bruke ferjene å toppen av det hele. Jeg ser jo at det forslaget som er lagt fram i fellesskap av Senterpartiet og Fremskrittspartiet, er rimelig uforpliktende. Man ber Regjeringen vurdere dette i forbindelse med statsbudsjettet. Jeg går ut fra at enhver regjering vil vurdere det meste i forbindelse med et statsbudsjett – i hvert fall vil man tenke nøye over de fleste økonomiske konsekvenser av ulike reformer. Så det er rimelig uforpliktende. Dette kan jeg godt forstå for Senterpartiets del, som nå sannsynligvis kommer inn i en ny regjering, men jeg har vanskeligere for å forstå denne store frykten fra Fremskrittspartiet, som jo ikke har noen mulighet til å komme inn i noen regjering i rimelig framtid. Jeg tar med dette opp forslag nr. 3, som er omdelt på representantenes plasser.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2005-11-03:
På vegne av Siv Jensen, Ulf Erik Knudsen og meg selv fremmer jeg et forslag om forbud mot ekteskap mellom fetter og kusine og heving av aldersgrensen for familiegjenforening med ektefelle.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2005-04-11:
Jeg tror i og for seg det kan være et poeng med en liten klargjøring. Forsikringer er en frivillig avtale mellom et forsikringsselskap og en kunde. Her kan de avtale det de måtte ønske, med tanke på tiden en forsikring skal gjelde. De kan også avtale muligheten for en tidligere oppsigelse. Det er altså ingenting i veien for i dagens lov å avtale at man kan si opp i løpet av perioden. Det flertallet nå gjør, er å nekte næringsdrivende å avtale å binde seg til et spesielt tidsrom, fordi loven ikke gir rom for å kunne avtale at man f.eks. ønsker å forsikre sin bilpark for et helt år, uten å kunne si den opp i dette ene året. Altså er det ikke Fremskrittspartiet som hindrer noen i å avtale noe. Det er flertallet som nekter næringsdrivende å avtale noe annet enn det som loven nå sier. Det er mange som kan undre seg over de forskjellige partiers synspunkter og handlemåte. Jeg undrer meg vel i og for seg noe over at Høyre ønsker å nekte næringsdrivende å inngå de avtaler de næringsdrivende selv finner mest hensiktsmessig.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-04-11:
Jeg skal bare kort kommentere det spørsmålet som går på flytting av forsikringer. Arbeiderpartiet oppfatter det slik at man står overfor ganske store forbrukerpolitiske utfordringer når det gjelder bl.a. bank og forsikringer i Norge, og hvis man virkelig skal la forbrukerne få nytte av en økt konkurranse på dette feltet, er det viktig bl.a. å åpne opp for at man nå kan flytte forsikring i perioden. Det som har vist seg, er at det at man blir henvist til hovedforfall for forsikringen, i stor grad har bremset den muligheten som forbrukeren har til å utøve kontroll med hva forsikringen koster, hvordan vilkårene fungerer, og ikke minst ta konsekvensen av det hvis man føler seg misfornøyd med et selskap og vil over i et annet. Jeg vil våge den påstanden at mange av de reglene som vi har hatt til nå, faktisk har bidratt til å bremse mange av de fordelene som forbrukerne ville hatt ved at en hadde gitt den frie konkurransen et reelt innhold. Derfor er jeg glad for Regjeringas forslag, og syns at det er bra, også at man går så langt ikke bare i forhold til forbrukere, men også overfor næringsdrivende når det gjelder det å kunne bytte forsikring. Det er litt underlig at her er det altså Fremskrittspartiet som bidrar til å skape opposisjon i forhold til et nærmest enstemmig forslag om at dette skal gjelde over hele fjøla. Det er viktig at også næringsdrivende får denne retten, jeg holdt på å si særlig de små næringsdrivende, som nå prøver å spare utgifter over de fleste deler av sitt eget utgiftsbudsjett, og da nettopp kan utøve den kontrollen og den effektiviteten som ligger i å se hvem som har rimeligst tilbud. Det er jo svært overraskende at det altså er Fremskrittspartiet som nå på mange måter velger å si at her beskytter vi de store, kommersielle aktører og lar de fortrinn som man faktisk har av konkurranse, ikke komme til syne. Det syns til og med vi i Arbeiderpartiet i forhold til denne saken er trist, fordi vi mener at denne ordningen faktisk vil bidra til å styrke forbrukervernet. Det er jo også slik at for noen grupperinger vil det være vanskelig å trekke grenser mellom hva som er en ren forbruker og en næringsdrivende, særlig når næringsdrivende blir såpass små, slik at her sparer vi oss også for den debatten i forhold til behovet for å trekke en slik grense. Og så er det min oppfatning – og Arbeiderpartiets oppfatning – at det at vi nå bidrar til å gjøre dette regelsettet allment med hensyn til muligheten for å bytte forsikring i perioden, i seg sjøl vil skape et ekstra press i bransjen for å gjøre vilkårene bedre for alle.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-04-11:
Det var med spenning vi så fram til å lese Kristelig Folkepartis innstilling til denne saken, og det er med desto større skuffelse vi ser at de ganske harde utfall som bl.a. har kommet i media fra saksordføreren om straffeloven, nå ikke følges opp. Det er skuffende å oppleve at Kristelig Folkeparti ikke følger opp bl.a. i forhold til å støtte Arbeiderpartiets ønske om å heve minstestraffen for grov voldtekt og forsettlig drap. Det er faktisk underlig. Einar Holstad uttaler i Dagbladet 16. februar under overskriften «For lav straff for overgrep» at «det er på tide at Stortinget tar makta tilbake». Merknader og politiske utsagn holder ikke, sier Holstad. Han sier at Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet vil «ta et oppgjør med domstolene». Han sier videre at her vil «KrFs mann få støtte fra Frp i et kraftig oppgjør med domstolene». Hvor ligger oppgjøret?
Trond Helleland (Høyre), 2005-04-11:
Formålet med lovendringene i Ot.prp. nr. 29 er å styrke forbrukervernet og å legge til rette for økt konkurranse i forsikringsmarkedet. Høyre ønsker skjerpet konkurranse velkommen og mener det vil være til gunst for forbrukerne. En fungerende konkurranse i forsikringsmarkedet er avhengig av flere forhold – ett av disse er kundenes adgang til å bytte leverandør i forsikringstiden. Dette har særlig betydning for langvarige forsikringsavtaler som livsforsikringskontrakter. En liberalisering som gir forbrukerne økt fleksibilitet, er i tråd med den linjen Regjeringen har fulgt på en rekke områder gjennom hele denne fireårsperioden. Vi er opptatt av at forbrukerne skal ha gode, rimelige og fleksible løsninger som dekker deres behov på en tilfredsstillende måte. Det er viktig for konkurransen i forsikringsmarkedet at kundene er mobile. I sin høringsuttalelse sier også Konkurransetilsynet at handlinger eller vilkår som gjør det vanskelig for kundene å bytte selskap, kan hemme konkurransen. I et marked som domineres av fem store aktører, er det viktig at lovverket gir kundene reell valgfrihet, at kunden får tilbakebetalt en forholdsmessig andel av premien i forhold til den gjenstående forsikringstiden, og at selskapene ikke får anledning til å ta gebyr for flytting av forsikring. Dette er ivaretatt på en god måte i lovforslaget. Fremskrittspartiet ønsker å forbeholde retten til å flytte en forsikring i forsikringstiden til forbrukerforhold. Høyre ser at ikke alle næringsdrivende har samme behov for vern gjennom lovverket som forbrukere. På den annen side finnes det et utall små bedrifter – som også representanten Storberget var innom – som dersom Fremskrittspartiets forslag hadde fått flertall, hadde kommet dårligere ut. Når disse rettighetene også vil komme næringsdrivende til gode, vil dette også ha en større konkurransemessig effekt, som resulterer i lavere premier for både forbrukere og bedrifter. Høyre støtter derfor proposisjonen og er glad for at et bredt flertall støtter Regjeringens opplegg, som vil gi økt konkurranse og større beskyttelse for forbrukerne.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2005-04-11:
Oppgjøret er langt mer enn å heve grensen for minstestraff. Oppgjøret er framfor alt å forvente en helhetlig forståelse av hva slags signaler dette huset sender ut. Som jeg også var inne på i min innledende tale her, er respekten for det behov og det krav folket har vist i denne sak, noe mer enn akkurat det å heve en minstestraff. Det er et stort sprang fra to eller tre år, som er nedre ramme for voldtekt, og opp til ti år. Domstolene burde ha rimelig rom for å kunne følge opp Stortingets anbefalinger.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2005-04-11:
Jeg vil gjøre et nytt forsøk på å prøve å nyansere bildet av minstestraff i forhold til den mulighet domstolene har hatt i lang tid. Hvis det er slik at domstolene konsekvent skal legge seg på minstestraff, kunne vi ha gjort en forenklet behandling av våre rammer til domstolene ved å si at minstestraff skal være sånn og slik, og vi forventer at det følges. Men det er altså et mye større spenn, en mye større forventning fra denne sal, tror jeg, i forhold til å bruke en mye større del av det strafferegisteret som er stilt til rådighet. Det er ikke minst av hensyn til alle dem som forventer en straff på noe mer enn to eller tre år for en voldtekt.
Einar Holstad (Kristelig Folkeparti), 2005-04-11:
Når det gjelder barn og unge, er det klart det trengs noe mer enn bekymringer. Det er jeg fullt ut enig i. Verden er dessverre slik at noen barn – eller noen under 18 år – faktisk må sitte i fengsel, som er det alternativet samfunnet har tilgjengelig. Når jeg personlig har gått ut og hevdet at vi eksempelvis som en forsøksordning kan etablere avdelinger ved et par norske fengsler, er det fra min side alvorlig ment, ut fra at jeg er alvorlig bekymret for de miljøer vi gir de få under 18 år som faktisk må sitte i norske fengsler. Jeg ønsker fortsatt å søke å finne løsninger som går i retning av at alle under 18 år som av en eller annen grunn må i fengsel, faktisk skal få et tilbud som er bedre enn det vi har i dag.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-04-11:
Jeg er glad for at Odelstinget nå har til behandling forslaget om endringer i bl.a. forsikringsavtaleloven. Med dette forslaget legges det til rette for å styrke forsikringskundens stilling og å øke konkurransen i forsikringsmarkedet. I dag er hovedregelen at en kunde bare kan si opp forsikringen når den utløper. Ved nå å åpne for at forsikringen kan flyttes til et annet forsikringsselskap, vil en kunde fritt kunne benytte seg av et tilbud hos et annet selskap. Dette vil bidra til å styrke kundenes forhandlingsposisjon og stimulere til økt konkurranse mellom forsikringsselskapene. Jeg registrerer at Fremskrittspartiets komitemedlemmer mener at adgangen til å flytte forsikringen i forsikringstiden bare skal gjelde for kunder som er forbrukere. Det vil i praksis si at små og mellomstore bedrifter ikke får denne flytteretten og må forhandle særskilt med forsikringsselskapene om dette. En typisk representant for denne gruppen har ikke en så omfattende organisasjon eller så store økonomiske ressurser at de vil utgjøre en likeverdig forhandlingsmotpart til en aktør i et marked som domineres av fem forsikringsselskaper. Det er derfor med glede jeg ser at alle de andre partienes komitemedlemmer støtter departementets forslag om flytterett også for små og mellomstore bedrifter. Jeg har merket meg at medlemmene fra Fremskrittspartiet viser til at skillet mellom næringsdrivende og forbrukere er et velkjent skille i andre lover. Det relevante poenget i denne sammenheng er imidlertid at forsikringsavtaleloven er en lov som i stedet bygger på et skille mellom store næringsdrivende mv. og andre forsikringskunder. Jeg har svært vanskelig for å se hvordan man nettopp i forhold til denne bestemmelsen om flytterett skulle ha behov for å bruke et annet skille enn det som følger av systemet i forsikringsavtaleloven ellers. En slik tilnærmingsmåte ville ikke skape en enkel og oversiktlig lov. Et annet viktig punkt i lovforslaget er pålegget til forsikringsselskapene om å informere forsikringskundene om at forsikringsforholdet fornyes automatisk dersom kundene ikke varsler selskapet innen avtalens utløp. Jeg konstaterer med tilfredshet at en samlet komite støtter dette. Jeg registrerer at et flertall av komiteens medlemmer går inn for at iverksettelsesdatoen klargjøres på et så tidlig tidspunkt som mulig. Både forsikringsselskapene og kundene har behov for å kunne innrette seg i tråd med de foreslåtte endringene i forsikringsloven. Jeg tar sikte på at lovendringene bør kunne tre i kraft 1. januar 2006, i tråd med den alminnelige retningslinje at lovgivning av betydning for næringslivet fortrinnsvis bør settes i kraft ved et årsskifte. Jeg vil sørge for at dette blir formelt avklart og gjort kjent i god tid på forhånd.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-11:
I dag behandler vi endringer i lov av 11. juni 1976 om kontroll med produkter og forbrukertjenester, altså den såkalte produktkontrolloven. Bakgrunnen for endringene er EU-parlamentets og Ministerrådets direktiv om alminnelig produktsikkerhet. Hensikten med endringene er å sikre norske næringsaktører og forbrukere tilsvarende rammebetingelser og beskyttelse som i resten av EØS-området. Dette mener vi er gjort med den loven som i dag ligger til behandling. Men ettersom den norske loven og EU-direktivet er noe forskjellige i det de omfatter, vil jeg knytte noen kommentarer til dette. Den norske produktkontrolloven er videre i sitt anvendelsesområde enn direktivet. Dette gjelder bl.a. hvilke produkter som omfattes av loven og direktivet. Direktivet omfatter også kun sikring mot helseskadelige virkninger, mens produktkontrolloven omfatter både helseskade og miljøforstyrrelse. Jeg vil i det følgende redegjøre for mindretallets syn, som er SVs og Arbeiderpartiets syn. Når vi gjør endringer i norsk lov som følge av EU-direktiver, er det viktig at vi ikke svekker verken lovens bokstav eller intensjon. I dette tilfellet ligger norsk lov foran EU, og en tilpasning til EU-direktivet innebærer derfor i våre øyne en reell mulighet for at intensjonen i produktkontrolloven svekkes. Vi har registrert at departementet har tatt hensyn til innsigelser fra miljømyndighetene og har foreslått endringer som langt på vei går innsigelsene i møte. På ett punkt mener vi imidlertid at man ikke har gått langt nok, og det gjelder informasjonsplikten. Vi har nylig endret produktkontrolloven §§ 9 og 10 som følge av den nye miljøinformasjonsloven. Disse sier at enhver på forespørsel har rett til å få informasjon om produkters risiko for miljøforstyrrelse. Samtidig lovfester informasjonsplikten informasjon om et produkts eller en tjenestes eventuelle fare for helseskade. Dette kan etter vår mening skape tvil om hvilke regler som gjelder for informasjon om miljøforstyrrende virkninger, og det kan gi et inntrykk av en nedprioritering av plikten til å informere om miljøeffekter av produkter og tjenester. Dette mener vi i så fall vil være svært uheldig. Vi tror at dette kan løses ved at informasjonsplikten om miljøforstyrrende virkninger utløses ved meldeplikt om det samme. Dette har ikke våre to partier fått flertall for i merknadene, men vi har registrert at flertallet ber departementet utrede nærmere hvordan dette kan implementeres i loven på et senere tidspunkt, og vi imøteser derfor en videre utvikling av informasjonsplikten om mulig miljøskade senere. Utover dette har vi ingen kommentarer.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-11:
Vi er fra SVs side veldig glad for at vi nå får gjennomslag for et standpunkt som SV og Arbeiderpartiet har hatt lenge, som vi har forsøkt en stund uten hell å få gjennomslag for, men som vi til slutt nå har fått på plass. Det er at begrepet «barnepornografi» skal ut av norsk lovverk, og at det nå skal gå klart fram at det handler om framstilling av seksuelle overgrep mot barn og slik sett er fryktelig alvorlig. Det betyr at den som planmessig gjør seg kjent med slike overgrep, har et medansvar for at overgrepene faktisk skjer. Det mener vi det var fryktelig viktig å få signalisert gjennom loven. Så vil jeg trekke fram Redd Barnas arbeid for å få endret loven på dette området. Det er mye Redd Barnas fortjeneste at vi får disse endringene i dag, og at vi også får høyere prioritet på arbeidet mot det som er framstillinger av overgrep mot barn. Saksordfører Gunn Karin Gjul har tatt hensyn til Redd Barnas innvendinger mot forslaget som departementet kom med, etter at Stortinget hadde bedt departementet komme med nye forslag, og SV er fornøyd med resultatet – et resultat som altså hele komiteen nå stiller seg bak. Som Storberget påpekte på vegne av saksordføreren, er det aller viktigst å sørge for at arbeidet mot utnytting av barn intensiveres. SV slutter seg til redegjørelsen som ble holdt på vegne av saksordføreren. Det er grunn til å være stolt av det arbeidet som nå er blitt gjort, og av at vi nå får endret loven på et punkt som gir en viktig signaleffekt ut.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-11:
Som representanten Storberget var inne på, har representanten Holstad holdt en relativt høy profil i media ved behandlinga av straffeloven, og et av de områdene som han sjøl var inne på i sitt innlegg, handler om barn og unge. Nå er det slik i innstillinga at det er Arbeiderpartiet og SV som sammen har tatt anbefalingene fra et flertall i Straffelovkommisjonen til følge, og som har tatt de store grepene for å forsøke å forhindre at barn blir fengslet og også satt i forvaring. Fra SVs side er vi skuffet over at Kristelig Folkeparti har vist en så liten villighet til å gå inn i disse problemstillingene, all den tid vi tror at Kristelig Folkeparti er enig med oss i at fengsel er særlig skadelig når det brukes overfor barn, og at det dessuten ikke hjelper. Det er også sagt at fengsling av unge under 18 år bare bør skje unntaksvis, det bør skje en nedtrapping i takt med opptrappinga av tiltak for barn og unge. Det ble sagt i og med ratifiseringa av Barnekonvensjonen. Hva har Kristelig Folkeparti gjort for å følge opp denne merknaden fra komiteen?