Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2003-03-25:
Som nasjonalforsamling i et land med store havområder behandler vi i dag en viktig melding. Et godt havmiljø er en forutsetning dersom Norge i framtiden skal kunne utvinne våre nasjonale ressurser i sameksistens med hverandre. Olje- og gassvirksomheten er i seg selv viktig, men i enda større grad er det viktig for Norge å opprettholde stempelet som rent og miljørikt. Fisken vår er en fornybar ressurs hvis vi tar vare på den, og det er slike utfordringer vi i dag debatterer. Jeg er med dette som bakgrunn glad for den brede enighet som er i denne saken. Vi har mange utfordringer i tiden som kommer, men vi har kanskje enda større utfordringer i ting som har skjedd tidligere i historien. Norge har i dag en industri som tar miljøet på alvor, og som skjønner at man ikke kan drive i konflikt med miljøet. Men å rydde opp i gamle forurensede områder er en utfordring som både næringsliv og myndigheter må ta veldig alvorlig. I flere fjorder foregår det – og har foregått – forurensende utslipp. Arbeiderpartiet mener vi har et felles ansvar for å rydde opp i disse forholdene på en måte som gjør at fisk kan spises, og at folk kan bade der de ønsker. I framtiden tror jeg ikke det vil bli akseptert at friluftslivet blir hemmet av forhold som det kan gjøres noe med. Prinsippet om at forurenser skal betale, må ligge til grunn i oppryddingsarbeidet. Men mange steder med gamle miljøsynder har forurenseren lagt ned og eksisterer ikke lenger. I slike tilfeller mener vi at det offentlige har et spesielt ansvar for oppryddingen. Vi har ønsket og ønsker en plan for opprydding, slik at vi kan komme i gang. Vi ønsker en plan for at man skal vite hva det vil koste, og hvordan man kan løse problemet. Fram til nå har det bare vært Arbeiderpartiet og SV som har ønsket det. Men det er von i hangande snøre. Når det gjelder miljøutfordringer, er likevel de norske utfordringene små i forhold til i andre land. Olje- og energikomiteen har under behandlingen av meldingen hatt gleden av å besøke Nordvest-Russland. I Andrejevabukten ligger et av de store anleggene for håndtering og lagring av brukt kjernefysisk drivstoff fra den russiske marines nordflåte. I luftlinje ligger anlegget 50 km fra Norge. Der lagres det store mengder radioaktivt materiale. Da er ikke løsningen å kutte i midler som går til slikt arbeid. Da er ikke løsningen å stå her og si mange fine ord og samtidig kutte i budsjettmidlene som kunne vært til hjelp i oppryddingen. Området var, som tidligere har vært nevnt, forlatt i en årrekke og bærer tydelig preg av det. Vi som kom fra Norge og så anlegget, ser at utfordringene er enorme. Vi er nødt til å presse på Russland, slik at miljøet blir ivaretatt, og slik at vi kan slippe forurensningen ved mulige utslipp fra slike områder. Dette er jo ikke det eneste området der det er utfordringer. Nei, de ligger som perler på en snor i Nordvest-Russland, og antakelig i hele Russland. Jeg er glad for at Norge og Russland har sett viktigheten av å arbeide aktivt for å sikre miljøet. Vi er faktisk like avhengige av det som russerne er. Det gjelder selvfølgelig også olje- og gassleting i havområdene i nord. Presidenten i Russland, Putin, var her for en tid siden, og da hadde statsministeren med, og fremmet, Statoil i forhold til teknologien, hvis de åpner opp i Russland. Det er slik utfordringene er. Enten er vi som har verdens beste teknologi, med på å gjøre et arbeid, eller vi lener oss tilbake og tror at bare Norge er rent, så er verden ren.