Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-12-09:
Innledningsvis vil jeg få lov til å takke komiteen for en svært ryddig prosess også i forbindelse med neste års budsjett. Det er viktig med ryddighet i et slikt omfattende arbeid som statsbudsjettet er, slik at man innenfor en relativt kort frist kan få på plass et budsjett som er mest mulig til nytte, og til det beste for Helse-Norge. Jeg synes at komiteen har fått dette til på en god måte. Til tross for at det selvfølgelig er relativt stor politisk uenighet på mange områder, har en også klart å skrive seg sammen på de områdene der dette har vært mulig. Det aller meste i det norske helsevesenet er veldig bra, og jeg finner grunn til å gi honnør til alle dem som utfører en fantastisk jobb innenfor helse- og omsorgssektoren i Norge. Hver eneste dag mottar tusenvis av nordmenn helse- og omsorgstjenester i toppklasse. Men det er heller ikke til å stikke under stol at også innenfor helsesektoren er det fortsatt mye som er ugjort, og mye som kan bli bedre. Vi som politikere blir ofte anklaget for at vi svartmaler virkeligheten i helsevesenet, og til en viss grad kan en kanskje få inntrykk av dette, dersom man bare leser tabloidpressen. Jeg mener imidlertid at en av de viktigste politiske oppgavene vi politikere har, er jo nettopp å få det som ikke fungerer, til å begynne å fungere. Og da blir det ofte slik at debattene blir på de feltene der manglene er. Nettopp fordi det gjøres så veldig mye bra der ute i helse- og omsorgssektoren, har jeg valgt å påpeke dette før jeg begynner på selve innlegget mitt om statsbudsjettet, og om hvilke endringer Regjeringen burde sørget for å gjøre i en tid da inntektene til staten aldri før har vært så høye som de er i dag. Stortinget bevilger i dag mer enn 131 milliarder kr under helse- og omsorgskomiteens ansvarsområde. Regjeringen har med andre ord hatt en mulighet som ingen andre regjeringer har hatt når det dreier seg om å få til et best mulig helsebudsjett. Til tross for at det ligger veldig mye bra i budsjettet, innfrir ikke Regjeringen de løfter og de forventninger som de selv har skapt. Etter valget i 2005 framforhandlet de rød-grønne partiene et dokument om hva de ville innfri i stortingsperioden. Dette var Soria Moria-erklæringen. I denne erklæringen var det flere konkrete løfter som skapte store forventninger hos mange syke og pleietrengende personer i Norge. Blant annet disse punktene var innenfor helse- og omsorgssektoren: styrke sykehusenes økonomi, slik at flere pasienter behandles og ventetidene holdes lave sikre rehabilitering og opptrening til alle som trenger det intensivere arbeidet for å fjerne problemet med at pasienter legges på korridor i sykehus Og det siste jeg vil nevne foreløpig, er redusere egenandeler på helsetjenester og holde dem på et lavt nivå Dagens politikk når det gjelder bruken av egenandeler, skaper store økonomiske problemer for svært mange syke mennesker som i utgangspunktet på mange måter har mer enn nok med å takle sin egen sykdom. De som særlig rammes hardt, er kronikere og de som har lavere eller midlere inntekt. Dette er som oftest ikke de som har kommet svært godt ut de senere årene, med gode lønnsoppgjør, men dessverre heller de som befinner seg i en situasjon der de har problemer med å få hverdagen til å henge i hop økonomisk. Fremskrittspartiet er bekymret over alle de økningene i egenandelene som de rød-grønne regjeringspartiene har foretatt siden de kom til makten i 2005. Fremskrittspartiet har i sitt alternative budsjett lagt vekt på å sørge for en reduksjon i dagens egenbetalingssatser, all den tid det nå er kommet til et punkt der egenandelene har blitt så høye at det i realiteten er snakk om skatt på sykdom. Siden 2005 har de rød-grønne partiene økt egenandelstak 1 med 12,3 pst. Egenandelene for legehjelp har økt med 10,25 pst., refusjon for fysioterapi med 10,25 pst. og tilsvarende for legehjelp og psykologhjelp. Dette står i grell kontrast til det man sier i sin egen regjeringserklæring. Fremskrittspartiet nuller ut alle egenandelsøkninger i sitt alternative budsjett samt setter egenandelstak 1 ned til 1 500 kr. Det er behov for omfattende endringer knyttet til struktur, finansiering og virkemidler i norsk helsepolitikk. Samhandlingsproblemene man ser mellom ulike forvaltningsnivå, kan ikke løses gjennom små justeringer, men ved at man tar strukturelle grep. Finansieringsansvaret må tillegges det statlige forvaltningsnivået, for på den måten å sikre pasienttilbudet i hele landet samt sørge for en effektiv og hensiktsmessig bruk av ressurser på det helsetjenestenivået som er hensiktsmessig. Videre er det behov for å fjerne de regionale helseforetakene, som har utviklet seg til å bli et kostnadsdrivende helseregime. Man bør erstatte de regionale helseforetakene med et statlig sykehusdirektorat, slik at både ansvaret og planleggingen blir av en nasjonal karakter. Videre må helsevesenet organiseres slik at medisinsk personell – leger, sykepleiere, hjelpepleiere etc. – knyttes til pasientrelatert arbeid i større grad enn i dag, og at merkantilt ansatte overtar administrative oppgaver som i dag utføres av helsepersonell. Vi ser fram til helse- og omsorgsministerens varslede samhandlingsreform. Det skal bli interessant når den endelig kommer til behandling i dette hus, å se hva man kan klare å få på plass. Helse- og omsorgsministeren skal ha honnør for at han vil gjøre så omfattende grep som der er varslet, for det trengs. Når det gjelder spesialisthelsetjenesten, er sykehusenes økonomi sterkt bekymringsfull. Det samme gjelder utviklingen knyttet til økende ventelister og ventetider innenfor den ordinære spesialisthelsetjenesten, men også innenfor rehabilitering og rusomsorg. Det er uholdbart at om lag 230 000 mennesker står i helsekø i et av verdens rikeste land. Vi ser at ventetidene nå er i ferd med å øke. Fremskrittspartiet foreslår å bedre sykehusenes økonomi for 2009 med 2 milliarder kr i sitt alternative budsjett. Dette innebærer bl.a. at Fremskrittspartiet fjerner den resterende skjevfordelingen mellom de ulike helseforetakene. Når Regjeringen har erkjent at det er en skjevfordeling mellom de regionale helseforetakene og likevel bare velger å rette opp halvparten, har Regjeringen signalisert at det er greit at noen får mindre og mindre til pasientbehandling ut fra bostedsadresse. Det er ikke Fremskrittspartiet enig i skal skje. Videre har vi sett at det for inneværende år går mot et budsjett på ca. 900 mill. kr innenfor spesialisthelsetjenesten på sykehusene. Regjeringen har varslet og har fremmet forslag om i St.prp. nr. 13 for 2008–2009 en ekstrabevilgning på 500 mill. kr for inneværende år. Den bevilgningen videreføres ikke, for det er en tilleggsbevilgning innenfor årets budsjett. Det vil si at helseforetakene fortsatt vil ha store utfordringer i forbindelse med neste års budsjett. Fremskrittspartiet foreslår i tillegg i større grad å likestille private og offentlige tilbydere, noe som medfører at den totale kapasiteten i helsevesenet vil bli benyttet. Det vi her særlig snakker om, er bl.a. avtalespesialistene, som er en del av sørge for-ansvaret til de regionale helseforetakene. Med en bedre utnyttelse vil dette kunne føre til kortere ventelister og ventetider. For å sikre økt pasientbehandling og effektivitet økes også den innsatsstyrte finansieringen fra 40 til 60 pst. i Fremskrittspartiets alternative budsjett. Det haster med å få behandlet pasienter, og den sittende regjeringens politikk har medført stadig økende køer i helsevesenet. Regjeringen legger opp til en videreføring av kjøp av private ideelle rehabiliteringsplasser i 2009. Dette er ikke tilfredsstillende all den tid hver sjette rehabiliteringsseng er forsvunnet under den sittende regjering. Samtlige partier på Stortinget har sagt at rehabilitering skulle bli det neste store satsingsområdet. Som sittende stortingsrepresentant uttalte også nåværende statsråd Bjarne Håkon Hanssen det under et møte med LHL rett før valget i 2005. Siden det har det mest blitt prat. Det er viktig at vi nå viser at rehabilitering skal være det neste satsingsområdet. Det første man da bør gjøre, er i hvert fall å gjøre seg nytte av de sengene som er der ute. I denne sammenheng vises det til Fremskrittspartiets alternative budsjett, der det øremerkes 300 mill. kr til kjøp av rehabiliteringsplasser, slik at kapasiteten innenfor både det offentlige og det private og ideelle institusjoner kan benyttes, og dermed at behovet for disse tjenestene dekkes. I tillegg vil den betydelige satsingen på sykehusenes økonomi sørge for å frigjøre midler til økt satsing på rehabilitering. Rehabilitering er svært samfunnsøkonomisk lønnsomt, samtidig som livskvaliteten for den det gjelder, øker betydelig. 4 000 rusmiddelmisbrukere står i kø for å få hjelp. Dette skjer samtidig som institusjonsplasser legges ned eller står tomme. Fremskrittspartiet foretar grep i sitt alternative budsjett som sikrer at de mange ledige rusomsorgssengene ved private og private ideelle institusjoner blir benyttet. I den forbindelse vil jeg faktisk gi honnør til komiteen, og særlig til regjeringspartiene, som har kommet den øvrige komiteen i møte når det gjelder å få på plass gode tiltak, ekstra tiltak, i forbindelse med rusomsorgen. Det ønsker jeg å gi en stor honnør til komiteen for. Jeg håper også at det kan være med på å få på plass et bedre tilbud på sikt, slik at ikke den eneste debatten vi får, er hvorvidt heroin skal gis på blå resept eller ikke. Det er så mye mer som også må være en del av denne debatten. Den medisinske forskningen i Norge holder ikke et tilfredsstillende nivå når det gjelder hvor mye som bevilges. I Fremskrittspartiets alternative budsjett for 2009 foreslås det en økning til forskningen på til sammen 100 mill. kr. Diabetes, demens, kreft, ADHD og stamcelleforskning er prioriterte områder for Fremskrittspartiet. I den forbindelse er det nok en gang med undring man leser at man ikke følger opp sitt eget dokument, den nasjonale handlingsplanen knyttet til diabetes. Det som videreføres, er et tilskudd knyttet til Diafon. Utover det er det fint lite å lese om hva man vil iverksette i forbindelse med sin egen handlingsplan og strategi. Dette er ikke holdbart. Det skaper et inntrykk av at selv om vi får på plass en plan eller et dokument, følger man ikke opp. Vi er jo nødt til å følge opp de plandokumentene vi selv lager, som skaper en troverdighet for oss politikere. Hvis vi bare lager plandokumenter, men ikke følger opp med tiltak, kommer også politikerforakten. Det har kommet en rekke innspill, bl.a. fra Kreftregisteret, som er godt begrunnet. Nettopp derfor har Fremskrittspartiet styrket de regionale helseforetakene, slik at utviklingen blir som ønsket. I denne sammenheng må vi se på underregistrene knyttet til kreft, og nytten som disse vil kunne ha både for forskning, utvikling og til syvende og sist kreftbehandling i Norge. Til slutt vil jeg ta opp de forslagene der Fremskrittspartiet enten står alene eller sammen med andre.