trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-12-10:
I forbindelse med at Norge ble en del av Schengen-området, syntes både Høyre og det partiet og den regjeringen jeg representerer, at det var et viktig tiltak for enkel grensepassering i Europa. Fra det tidspunktet ble det heller ikke anledning lenger til å utøve kontroll ved grensepassering – med referanse til at representanten nevner Svinesund. Det ble altså ikke anledning til å ha den type grensepasseringskontroll lenger. Men det som det er anledning til, og som politiet har gjort i økende grad, og som vi har satt av egne midler til, er å utøve såkalt grensenære kontroller. Det blir gjort. Jeg er enig i representantens problemstilling, for den handler i veldig stor grad om at identifisering er et stort problem. Erfaringene fra politiets grensenære kontroller er jo at flere har identifikasjonspapirer ved kontroll i området i nærheten av grensen, enn de som har det når de søker asyl, og det er et tiltak som vi fortsatt vil følge opp(Presidenten klubber) (Presidenten klubber)
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-12-10:
Jeg kan ikke gå fullt ut god for representantens beskrivelse av de faktiske forhold på Lier ventemottak. Det har jeg besvart i et tidligere spørsmål i spørretimen med bl.a. referanse til UDI, som har løpende kontroll med det ventemottaket som med andre mottak, og der ikke de samme funnene er blitt rapportert. La nå det ligge. Det ligger i sakens natur at et ventemottak er sannsynligvis ikke det stedet man venter å finne den høyeste stemningen og få de mest positive tilbakemeldinger på det tilbudet som gis. Det ligger i sakens natur, for det er sted der det bor folk som har fått avklart sin sak og skal reise tilbake. Jeg er innstilt på å diskutere alle mulige tiltak som kan bidra til at retur skjer raskere. Jeg understreker at vi har noen tilfeller i landet som det ikke er mulig å returnere – en del av dem blir omtalt som ureturnerbare – rett og slett ikke bruker den muligheten de har til å returnere. Det ligger i sakens natur at mange av dem vil være kritiske til mottaket, men kan vi få mer effektiv retur, diskuterer jeg gjerne det.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-12-10:
For ordens skyld bør jeg kanskje si at jeg også har vært på Lier ventemottak. Jeg ser hvilken stor innsats, hvor mye det krever å stimulere folk til å reise hjem når de har fått et avslag, etter å ha hatt en drøm om å få lov til å bli i Norge. Jeg er ikke fornøyd med de resultater vi har for retur. Jeg mener faktisk at Lier ventemottak, som representanten riktig nok påpeker at vi ikke har veldig lang erfaring med, er – og kan fortsatt utvikles til å bli enda bedre – et positivt bidrag til å øke antall returer.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-12-10:
Utgangspunktet til representanten Amundsen er helt feil. De sesongsvingningene som representanten Amundsen viser til, er nettopp noe av grunnlaget for at vi kan si at det har vært en svak nedgang. Faktisk er det slik at september er eksempel på en måned der vi hadde en annen utvikling enn i normale sesongsvingninger. Så utgangspunktet til Amundsen er aldeles feil. Jeg tror kanskje at han er en av de få som ikke innser at de varslede tiltakene har hatt en viss betydning for ankomster til Norge. Så gjenstår gjennomføring av tiltakene, for vi følger lover og regler og faktisk sender forskriftsendringer og eventuelle lovendringer på høring. Tiltakene er i ferd med å bli iverksatt nå. Som jeg sa: Anslaget fra UDI for 2009 var at vi i hvert fall ville få 17 000 dersom vi ikke satte inn tiltak. Så satte vi inn tiltak, og det viser seg at de varslede tiltakene virker. De reelle virkningene av tiltakene vil vi se etter hvert som de blir gjennomført.
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-12-10:
Sametinget vil øke bruken av oversetting av norske læremidler for å få fram samiske læremidler raskt. Det er et av flere tiltak som bør settes inn. Det kan likevel føye seg inn i rekken av utfordringer for samisk læremiddelproduksjon. På samme måte som samiske lærebokforfattere gjerne er ansatt i skolen eller i det offentlige for øvrig, er også oversettere det. Ergo må de ta permisjon eller frikjøpes. Mange har så langt vegret seg for å ta permisjon fordi de mister arbeidstakerrettigheter. Vil statsråden ta opp denne utfordringen med Sametinget og fylkesmannen i Finnmark, med tanke på å utforme avtaler som sikrer bedre vilkår for samiske læremiddelprodusenter?
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-12-10:
Selv om veksten til kommunene i denne perioden vil bli på 28,6 milliarder kr, så vil kostnadsveksten bli på over 32 milliarder. Derfor driver svært mange kommuner nå og kutter i budsjettene – og jeg kan ikke huske å ha opplevd så mange trusler om skolenedleggelser. Lønnsvekst og pensjonspremier utgjør en stor andel av kostnadsveksten. Når vi i tillegg vet at låneveksten i kommunene har vært stor – og til en høy rente – de siste årene, ser vi en sterk utgiftsvekst for kommunene. Venstre er svært bekymret for signalene som nå kommer fra mange kommuner og fylkeskommuner om effektivisering innen skolesektoren. Dette ser spesielt ut til å ramme lærertettheten og dermed undervisningen, dvs. kvaliteten på den undervisningen som våre barn og unge får i løpet av skoledagen og skoleåret. Mange kommunestyrer rundt omkring har dessverre ikke prioritert å bruke de økte midlene de har fått overført fra staten til skolesektoren. Kommunesektoren trenger ikke bare flere hender, men den trenger også flere hoder til å undervise våre elever i skolen. Gode skoler landet rundt – med større lærertetthet enn det som er tilfellet i dag mange steder – er helt avgjørende for at f.eks. skoler som både i år og i fjor kom dårlig ut på de nasjonale prøvene, skal kunne ha en mulighet for å løfte de faglige resultatene ved sine respektive skoler. Og da vil jeg komme over på en annen ordning som også er av avgjørende betydning for at vi skal kunne høyne kunnskapsnivået i skolen, og det er at elever og lærere ved svært mange skoler rundt omkring i landet nå snarest må kunne sikres et mye, mye bedre lærings- og arbeidsmiljø enn det de dessverre har i dag. Vi har et enormt vedlikeholdsetterslep ved så vel skoler som ved svømmeanlegg. En rapport fra bl.a. Barneombudet har vist at over 40 pst. av våre skoler har et skolemiljø som bryter med elevenes lovfestede rett til et godt arbeidsmiljø – en lov som ble vedtatt av Stortinget i 2003. Jeg er derfor svært glad for at Regjeringen nå ønsker å gjeninnføre rentekompensasjonsordningen for renovering og bygging av nye skolebygg. Dette var en ordning som Samarbeidsregjeringen innførte i 2002. I denne sammenheng vil jeg si at vi må vurdere svært nøye hva som vil være mest lønnsomt i det lange løp – å flikke på et fullstendig nedslitt skoleanlegg med datidens krav til materialbruk og inneklima, eller om det heller vil lønne seg å bygge nye, friske og miljøvennlige skolebygg med nåtidens krav til materialbruk og inneklima. Til slutt vil jeg ta med at Venstre ønsker å bruke 13 mill. kr mer til samiske formål i neste års budsjett enn det Regjeringen legger opp til – 2 mill. kr for å ivareta og videreføre tradisjonelle samiske næringer, 3 mill. kr for å sikre framdrift i planene om et eget teaterbygg for Beaivváš, 3 mill. kr til planlegging av et samisk kunstmuseum i Karasjok, og sist, men ikke minst 5 mill. kr til utarbeidelse av sårt tiltrengte samiske lærebøker tilpasset Kunnskapsløftet Samisk og til bedre arbeidsvilkår for samiske lærebokforfattere.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-10:
Den viktigaste fornyinga av offentleg forvalting er den digitale. Det betyr at mange av dagens og framtidas offentlege tenester er digitale, og dermed døgnopne og fleksible for innbyggjarane våre. Dei kan bruke dei når dei vil, utan å møte opp personleg. Det er ein stor fordel for offentleg sektor òg, for dei slepp å manuelt skanne eller taste inn tal frå ulike skjema eller anna som innbyggjarane sender inn. På den måten frigjer vi ressursar som både kan brukast til å betre kvaliteten og å omstille eller effektivisere offentleg sektor. I årets statsbudsjett ligg det mange digitale fornyingsgrep, som Altinn II, utvikling av elektroniske reseptar og elektronisk tinglysing. Men det kanskje aller viktigaste grepet er utviklinga av elektronisk ID, for det er sjølve føresetnaden for at etatar og kommunar sjølve skal kunne utvikle nye avanserte elektroniske tenester, og for at etatar og kommunar sjølve skal kunne medverke til digital fornying av Noreg. Eg registrerer at Høgre, Framstegspartiet og Venstre med sine kutt på DIFI sitt budsjett vil radbrekke denne satsinga. Høgre, Framstegspartiet og Venstre har lagt fram eit forslag om å skilje ut og selje tidlegare Statskonsult AS. Men det er stor skilnad på tidlegare Statskonsult AS og DIFI, både når det gjeld oppgåver, organisering, tilsette og leiing. Det vil gi store omstillingskostnader å identifisere tidlegare Statskonsult AS og deretter omstrukturere resterande, slik t.d. Høgre og Framstegspartiet foreslår. Eg noterer meg at Høgre ynskjer å skjerme DIFI sitt arbeid med IKT, men det er dessverre slik at eit forsøk på å skilje ut gamle Statskonsult AS vil føre til store forseinkingar og auka risiko for IKT-prosjekta, m.a. utviklinga av eID. Så til ei stor reform som ikkje har vore via merksemd verken i merknader eller gjennom innlegg i salen, men som eg har tenkt å bruke mitt siste minutt på. Det er arbeidet med å fornye statleg byggje- og eigedomsverksemd og den prioriteringa Regjeringa har gitt eigedomsforvaltinga i fengsla med ei reform i 2009. Det er eit stort etterslep i vedlikehaldet i fengsla våre. Ved å overføre ansvaret for vedlikehaldet av fengselseigedomane til Statsbygg vil ein frigjere kriminalomsorga for desse oppgåvene. Dei kan gjere meir av det dei er gode på, nemleg å auke kapasiteten og ikkje minst betre kvaliteten, altså innhaldet i straffegjennomføringa, og så kan vi gjennom Statsbygg gjere det vi er gode på, nemleg å halde ved like og forvalte eigedomar. I denne reforma ligg det òg auka vedlikehaldsmidlar med vel 105 mill. kr førebels, og så får vi sjå kva tiltakspakka kan tilføre både den reforma og anna vedlikehald og bygg ytterlegare. Målsetjinga er ei betre og meir effektiv forvalting av fengselseigedomane, noko som vil resultere i betre forhold for dei tilsette, men ikkje minst for dei innsette.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2008-12-10:
Rammebetingelsene som Stortinget vedtar, er helt avgjørende for hvilke tilbud våre lokalpolitikere kan gi sine innbyggere. Til tross for den store veksten i kommuneøkonomien sliter kommunene fortsatt med å rette opp etter den sultefôringa som vi hadde i forrige stortingsperiode. At dette var en sultefôring, er ingen myte, slik representanten Holmberg nylig sa. Hvordan hadde det sett ut i kommunene i dag dersom dette skulle ha fortsatt inn i den stortingsperioden vi nå er inne i? Jeg er også glad for og tilfreds med de endringer som gjøres for at alle innbyggere, uansett hvor de bor, skal få mest mulig like tilbud. Det har vært mange utspill om ulik behandling av kommunene i virkemiddelsonen i Nord-Troms og Finnmark. Jeg skjønner at folk blir forvirret over hva politikerne egentlig mener i denne saken. Fremskrittspartiet har i årevis vært sterkt mot hele Nord-Norge-tilskuddet. Partiet har gang på gang foreslått hele tilskuddet fjernet. De har begrunnet dette med at et slikt tilskudd motvirker en raskere endring av bosettingsmønsteret, altså at fraflyttingen fra distriktene går for sent. Hadde vi andre stemt for disse forslagene tidligere, hadde vi ikke hatt noe Nord-Norge-tilskudd å diskutere i dag. Jeg registrerer også at dette er holdninger Fremskrittspartiet har båret med seg inn i Sørheim-utvalget. Høyre har jo heller ikke noen særlig strålende historie å vise til når det gjelder kommuneøkonomi og utjevning fra sin regjeringstid. Samtidig har alle partier ved fjorårets behandling av kommuneproposisjonen erkjent at det er en forskjellsbehandling i fordelingen mellom kommunene i virkemiddelsonen. Til tross for denne enigheten kan vi i dagens innstilling se at partiene igjen er delt. Jeg ser at det er en merknad fra regjeringspartiene der man ber departementet å følge nøye med i situasjonen i kommunene i tiltakssonen i Nord-Troms. For meg er det ikke viktig hva virkemidlene heter, men hvordan de virker. Nord-Troms-kommunene trenger forskjellige virkemidler som kan bidra til å stoppe fraflyttingen og stimulere til tilflytting og næringsaktivitet. Med bakgrunn i flertallsmerknaden forventer jeg at Regjeringen setter i gang en gjennomgang av situasjonen i Nord-Troms og kommer tilbake i kommuneproposisjonen med gjennomtenkte forslag til forbedringer. Jeg har den tiltro til statsråd Meltveit Kleppa at dette vil hun prioritere høyt. Jeg vet at folk i Nord-Troms forventer en avklaring på dette viktige spørsmålet.
Inger Løite (Arbeiderpartiet), 2008-12-10:
Det er mye og mange temaer i denne debatten vi kan snakke om, men jeg vil bruke tiden min på en viktig sak og et godt tiltak som fortjener oppmerksomhet. I statsbudsjettet for 2009 legger Regjeringen fram forslag til endringer i bostøtten. Dette er en viktig endring i den sosiale boligpolitikken og i kampen mot fattigdom. Omleggingen og styrkingen av bostøtteordningen vil medføre at så mange som 50 000 flere husstander vil kunne få bostøtte. Det som er spesielt bra, er at blant disse kan opptil 10 000 flere barnefamilier være sikret ordningen. For mange av dem som må snu på krona mot slutten av måneden, vil dette kanskje gjøre hverdagen litt romsligere. Når endringene er fullt innfaset, er ordningen styrket med 1 milliard kr. Dette er vel anvendte penger, fordi det går til dem som sliter aller mest. Allerede fra neste år økes bevilgningene til bostøtte med 300 mill. kr. Det er flere endringer som gjør at terskelen for å motta bostøtte, blir lavere. Inntektsgrensene er hevet, og hovedregelen for å få bostøtte i den nye ordningen er at den eller de det gjelder, har lave inntekter og høye boutgifter. Regelen om at de som bor alene, må være trygdet for å få bostøtte, faller bort. Også par uten barn eller enslige med lav inntekt kan nå søke om hjelp til å klare sine boutgifter, og kravet om husbankfinansiering fjernes. Bostøtten er et veldig målrettet tiltak mot dem som virkelig trenger det. Derfor er det gledelig – og jeg er veldig stolt over – at mange tusen flere vil kunne få bostøtte i årene framover.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2008-12-10:
En god offentlig sektor er en bærebjelke i et velferdssamfunn. Da er det viktig å sørge for at kommunene, som står helt i første rekke når det gjelder velferdsproduksjon til befolkninga, har god nok økonomi til å klare oppgavene. Det er et oppdrag som Regjeringa tar på alvor. Realveksten i den samlede kommunesektorens inntekter er på over 28 milliarder kr i løpet av denne stortingsperioden. Det har vært heilt avgjørende for Kommune-Norge at denne veksten kom. Det betyr selvsagt ikke at alt er såre vel, og at alle problemene er ute av verden. Kommunene har stadig store og viktige uløste oppgaver. Ikke minst gjelder det distriktskommunene, som både skal gi gode tilbud til befolkninga og samtidig makte å holde oppe bosettinga, særlig i forhold til unge mennesker og spesielt unge kvinner. Da er det viktig å ha klart for seg at mennesket ikke bare lever av vei, vann og kloakk, selv om dette er viktig nok. Eller sagt på en annen måte: Skal det bo folk i distriktene, også på små plasser, må det gis rom for både de materielle og de åndelige og kulturelle dimensjonene i livet. Gode skoler, barnehager, helsetilbud og samferdselstilbud er viktig, men også kulturskoler, idrettstilbud og kultur- og fritidstilbud for voksne. Representanten fra Senterpartiet, Anna Ceselie Brustad Moe, nevnte i sitt innlegg tidligere i dag suksessen til de unge aktørene fra Nesseby The BlackSheeps, som nylig vant den nordiske finalen i ungdommens Melodi Grand Prix. Jeg kan bare slutte meg til det representanten Brustad Moe sa. Ungdommene i The BlackSheeps har vist hvordan kultur kan være med på å gi unge mennesker både trygghet for sin identitet og stolthet over det stedet de kommer fra. Det er blitt kult å være fra Nesseby. Jeg er glad for at Regjeringa har ei svært brei tilnærming til sin distrikts- og regionalpolitikk, og at man over mange departementers budsjetter har fokus både på det daglige, de nære basale behov folk har der de bor, og det som dreier seg om å bidra til å hvelve en høgere himmel over folks liv. Jeg har avslutningsvis lyst til å peke på et forhold som flere representanter har vært innom her i dag. Innretninga på regionaltilskuddet til Nord-Norge slår ulikt ut for kommunene i tiltakssonen, noe som bidrar til at kommunene i Nord-Troms får betydelig mindre enn i Finnmark. Ved Stortingets behandling av kommuneproposisjonen påpekte komiteens flertall fra regjeringspartiene denne forskjellen og bad Regjeringa se nærmere på dette. I budsjettmerknaden for 2009 følger de samme partiene opp saken. Samtidig ser jeg til min forbauselse at Fremskrittspartiet, som inntil nokså nylig var prinsipielt imot regionaltilskuddet til Nord-Norge, nå plutselig er for. Jeg er glad for at Regjeringa i statsbudsjettet for 2009 gir alle kommunene i tiltakssonen som oppfyller kriteriene, småkommunetilskudd etter høyeste sats, noe som kommer alle kommunene i Nord-Troms til gode. For øvrig vil jeg slutte meg til regjeringspartienes flertallsmerknad der en ber Regjeringa følge situasjonen for Nord-Troms-kommunene nøye, med tanke på å finne en tilfredsstillende løsning også når det gjelder satsen for regionaltilskuddet.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-10:
Da den rød-grønne regjeringen overtok i 2005, stod det fullt av lærere på oppsigelse rundt omkring i Kommune-Norge. Det var fordi den høyrestyrte regjeringen tydelig sa: Det er nok lærere, vi trenger kun en omorganisering. De sa at kommunene fikk nok penger. Det trengtes kun effektivisering og omorganisering. Jeg er veldig glad for at denne regjeringen så tydelig helt fra starten av både ved å se og ved å handle har tilført kommunene mer midler, fordi den offentlige omsorgen som vi skal ha, er utrolig viktig for hver enkelt innbygger. Men det tar tid å tette hullene etter den kommuneøkonomien som har vært tidligere. Alt er ikke såre vel i kommunene våre. Men det som denne regjeringen lovet, var at bunnen var nådd. Pilen skulle peke oppover, og det har den gjort. Jeg er glad for at budsjettet i år er et budsjett for Skole-Norge. Mange bygg kommer til å bli pusset opp. Vi vet at vi har et etterslep på skolebygg på om lag mellom 40 og 70 milliarder kr, og jeg er utrolig glad for at Regjeringen og Stortinget kommer til å prioritere å bygge skoler i årene som kommer. Det er kommet flere inn i eldreomsorgen, og det er utrolig viktig. Regjeringen har fått igjennom mer rettferdige kommunale tilskudd. Det bygger på at kommunene skal få mer penger til offentlig velferd og en mer rettferdig fordeling. Mye av urettferdigheten er rettet opp, men ennå er det ting som ikke er som det skal være. Hvordan kan det være rettferdig at f.eks. Alta skal få mye mer tilskudd enn det som Kvænangen, en liten kommune som ligger tett inntil Alta, får? Disse kommunene er under samme tiltakssone, tiltakssonen i Nord-Norge. Det er slik at Kvænangen kommune kommer vesentlig dårligere ut. Jeg vil henvise til det som Rolf Reikvam sa i sitt innlegg, at man ber om at man aktivt bruker skjønnsmiddeltilskuddet for å utjevne disse forskjellene. Jeg vil også henvise til den merknaden som flertallet har i innstillingen om at man ber departementet fortsatt følge nøye med på situasjonen for kommunene i tiltakssonen i Nord-Troms. Jeg mener at for å følge med i utviklingen er det viktig at Regjeringen kommer tilbake til denne utfordringen i kommuneproposisjonen som blir lagt fram i 2009.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-10:
Vi må diskutere innvandring for at også Fremskrittspartiet skal få en bistandspolitikk. Jeg skal ikke referere fra Fremskrittspartiets nettsider, sjøl om jeg har lyst til å spørre om representanten i det hele tatt leser internasjonale nyheter. Mitt spørsmål til representanten Amundsen er om han i det hele tatt tror det er mulig at man etter f.eks. internasjonale kriger kan påvirke antallet flyktninger som kommer til Norge. Fremskrittspartiet var det eneste partiet i denne salen som støttet invasjonen i Irak, men det er det eneste partiet som med stor forundring ser at det kommer flyktninger fra det landet når det blir krig der. Så jeg lurer på om det i det hele tatt er noen forståelse i Fremskrittspartiet for at det er en viss sammenheng mellom internasjonale politiske hendelser og antall asylsøkere i Norge, eller om man mener at det nærmest er en slags naturlov som inntreffer, fordi vi er rike, og fordi vi er frie, noe jeg er glad for.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-10:
Nå trodde jeg representanten fra Fremskrittspartiet hadde såpass god oversikt over tallene at han vet at den massive innvandringa, den store innvandringa, ikke kommer gjennom asylinstituttet vårt. Asylinstituttet vårt er virkelig den juvelen vi har i forhold til menneskerettigheter her i verden. Jeg mener det må være viktig for et parti som også av og til bruker ordet «liberal» om sin ideologi, å kunne kjempe for at dette asylinstituttet blir beholdt. Retten til å søke asyl, som mennesker har ifølge menneskerettighetene, er faktisk noe jeg er villig til å kjempe for. Jeg er stolt av at vi har et land som overholder den retten, og det er noe jeg ikke vil uthule i det hele tatt. Jeg vil faktisk styrke den rettigheten.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-10:
Jeg har lyst til å følge opp Lier ventemottak. Da Lier ventemottak ble opprettet, var det stor enighet her i salen om intensjonene. Å lage et system der folk kunne være mens de ventet på å bli returnert, var det også brei enighet om. Nå viser det seg at folk har bodd der veldig lenge, og siden vi nå har prøvd ut dette en tid, har jeg lyst til å stille et veldig enkelt spørsmål til statsråden: Er statsråden fornøyd med resultatene vi har for retur fra Lier?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-06-06:
På vegne av representantene Elisabeth Aspaker, Martin Engeset, Peter Skovholt Gitmark, Kari Lise Holmberg, Ivar Kristiansen og meg selv vil jeg framsette forslag om en evaluering av rovviltforliket med fokus på å få bedre samsvar mellom storsamfunnets, lokalsamfunns og enkeltindividers interesser.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-06-06:
Jeg ønsker som saksordfører for denne omfattende og til dels også vanskelige saken bare å understreke at jeg tror det for oss alle har vært en nyttig og lærerik prosess, i hvert fall har det vært det for meg personlig. Jeg konstaterer også på bakgrunn av at det er iverksatt en rekke tiltak, forbedringer av rutiner og opplegg når det gjelder reiser og sikkerhet, først og fremst fra UDs side, men også fra andre departementers side, at prosessen har vært nyttig, og at det var riktig at vi fikk den igangsatt. Så kan vi selvfølgelig fortsette å diskutere hvordan den skulle ha vært lagt opp, men jeg tror vi skal bilegge også den diskusjonen i dag. Jeg har lyst til å takke og rose de berørte ministrene, spesielt utenriksminister Jonas Gahr Støre, for imøtekommenhet og åpenhet når det gjelder å svare på spørsmål og henvendelser fra komiteen. Det synes jeg vi skylder dem. Hendelsen fikk jo et tragisk utfall, og - som andre talere har sagt - vi kan naturligvis ikke være sikre på at det ikke vil skje igjen. Det kan man aldri gardere seg mot. Men vi tror at vi på bakgrunn av det som har skjedd, og med de lærdommer som er trukket av det, står noe bedre rustet med tanke på en eventuell senere hendelse. Det vet vi jo ikke, men det er vårt håp. Og selv om det gikk svært galt, kunne det gått enda mye verre. Det må vi også ha i tankene. Vi har tross alt sett at det har vært gjort mye riktig. Det må også trekkes inn i en sak som denne. Så er det naturligvis i en sak som denne uunngåelig at ikke noen i systemet som har vært delaktige i dette, føler seg berørt av kritikken, og at kritikken noen ganger kanskje har vært for hard. Det skal ikke jeg uttale meg så mye om, for det er jo ofte slik at man i en opphetet situasjon bruker ord man kanskje ikke burde brukt. Jeg tror det er uunngåelig. Men nettopp sett i lys av de endringer som er gjort, og de tiltak som er truffet fra ulike organers side, tror jeg vi må kunne si at prosessen har vært nyttig.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
I motsetning til de fleste andre i salen deltok jeg i debatten 29. april 1986, og husker meget godt hva den dreide seg om: Oljeprisen var gått ned. Underskuddet på statsbudsjettet vokste, og oljeinntektene gikk ned, og da prøvde man å rette opp det på mange forskjellige måter. Vi var uenig i å øke bensinavgiften, men enig i mange av de andre tingene. Nå har vi altså, som Hagesæter sier, 180 grader motsatt situasjon. Her glemmer finansministeren tydeligvis at det ikke bare er snakk om prisene og inntektene og utgiftene på statsbudsjettet, det ordinære. Hun glemmer helt at det som har skjedd siden desember i fjor, da statsbudsjettet ble laget, er at det er inntektene i statsøkonomien som har vokst enormt som følge av de økte oljepriser. Hvis det er populistisk å gjeninnføre den bensin- og dieselpris i pumpene som Kristin Halvorsen la opp til da hun laget sitt budsjett for 2008, var Kristin Halvorsen virkelig populist i desember i fjor - for da forutsatte hun at pumpeprisen på bensin skulle være rundt 11 kr. Hadde hun ment at den skulle være 13,5 kr, hadde hun økt avgiften på bensin med 2 kr i budsjettet for 2008. Det Fremskrittspartiet gjør med sitt forslag, er å være ansvarlig og gjenopprette det som Kristin Halvorsen og regjeringspartiene anså som fornuftige og rimelige drivstoffkostnader i Norge for 2008. Vi gjenoppretter den situasjonen. Noen spør av og til: Hvorfor gjør ikke andre land det? Svaret er veldig enkelt: Andre land har ikke den motsatte virkningen av oljeprisøkninger og -reduksjoner som Norge har, fordi det - stort sett - bare er vi i Europa som er et oljeland. Selv om oljeprisen og drivstoffkostnadene er gått opp, kan ikke andre land redusere sine avgifter, for de har ikke den inntektssiden i statsøkonomien som oljen gir Norge. Det som har skjedd, er at siden desember i fjor har vi ca. 80 milliarder kr nye uventede, uforutsette inntekter gjennom oljebeskatningen, salget av SDØE-oljen. Og det norske folk, som kanskje trodde at de av og til også skulle ha en fordel, hva har de fått? Jo, de har fått en økt regning, etter det Kristin Halvorsen anslo, på 7 milliarder kr på årsbasis. Det har vært en inndragning fra det norske folk tilsvarende 7 milliarder kr, og når vi da tillater oss å gjeninnføre det som skulle være kjøpekraften, er ikke det populistisk, det er det eneste fornuftige og ansvarlige standpunkt. Det er leit at bl.a. Høyre ikke har lært av det Kåre Willochs mannskap sa 29. april i 1986.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Jeg vil faktisk anbefale Kristin Halvorsen å lese en god del av debatten den 29. april 1986. Da vil hun bl.a. se at jeg gjorde en av mine største politiske tabber i min lange historie i begynnelsen av den debatten. Jeg vil gjerne ta opp med Kristin Halvorsen dette med fordelingspolitikk og minne om noe Trygve Hegnar skal ha sagt. Han ønsket at Kristin Halvorsen fikk gjennomslag for en dramatisk økning av bensinavgiften for å få prisene opp, slik at han ikke måtte kjøre så mye i kø. Da ville nemlig de med dårlig råd måtte slutte å kjøre bil. Det er det som er fordelingsvirkningen av å bruke prismekanismen, når man stilltiende unnlater å redusere bensin- og dieselavgiften for å få den prisen som var planlagt kjøpekraftsmessig for det norske folk i desember i fjor. Det går først og fremst ut over dem med dårlig råd, mens de som har god råd, bare får gleder, og koser seg. Så hvordan SV hele tiden kan tale for enda større økninger i bensin- og dieselpriser, forstår jeg ikke. Vi i Fremskrittspartiet har forsøkt å løfte minstepensjonistene ved mange pensjonistoppgjør. Det er faktisk også minstepensjonister som kjører sin gamle bil, som nå kanskje må redusere sin livskvalitet og sin levestandard. På samme måte må småbarnsforeldre, som har skyhøye bokostnader, i hvert fall i de store byene, slite for å få endene til å møtes, takket være Kristin Halvorsen, som har bidratt til å sette opp renten. Så vidt jeg vet, har det nå skjedd 12 ganger fra hun tiltrådte som finansminister. Fordelingsvirkningen av den politikken som Kristin Halvorsen, står for som finansminister, går først og fremst ut over dem med dårlig råd. Nå hadde hun sjansen til å stå fram og si: Norge som nasjon har fått 80 milliarder flere kroner i kassa som følge av økte oljepriser. Det er vi veldig glad for. Da vil vi bruke noe av dette til å bedre forholdene for dem med dårlig råd. Istedenfor å hindre at det norske folk og norsk næringsliv skal få økte drivstoffkostnader, som igjen medfører økte priser, velger hun altså å være en passiv tilskuer. Hun synes at det er helt greit at de med dårlig råd får det verre - mens Trygve Hegnar, Stein Erik Hagen, Kristin Halvorsen og jeg kanskje kan slippe å stå så mye i kø når vi skal til jobben. Det er leit at det er så liten oppfølging av den fordelingspolitikken Kristin Halvorsen i veldig mange år har snakket om fra denne talerstolen. Nå hadde hun mulighet til å gjøre noe med det, nemlig ganske enkelt benytte noen av de 80 milliardene til å redusere ulempene for dem med dårlig råd i Norge.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2008-06-06:
I utgangspunktet er alle som driver økonomisk aktivitet, skattepliktige for inntekter fra virksomheten. Dette gjelder også dem som driver aktiviteter som er allment akseptert i samfunnet som gode. Stortinget har imidlertid vedtatt et viktig unntak, nemlig for dem som ikke har erverv som formål. Av dette er det en logisk konsekvens at forskningsinstitutt er skattepliktige når de har erverv som formål. Da skal de likestilles med andre kommersielle aktører. De som ikke har erverv som formål, skal ikke betale inntektsskatt. Avgjørelsen om hvorvidt en innretning oppfyller nonprofit-vilkåret, må baseres på en selvstendig vurdering av denne innretningens vedtekter og virksomhet. Forslagsstillerne og mindretallet er prisverdig nok opptatt av forskning og at det skal forskes mer og legges til rette for det. Flertallspartiene deler den intensjonen. Men vi mener samtidig på generell basis at man skal være varsom med å fokusere for mye på skattesystemet for å oppnå alle mulige gode politiske mål. Da vil man lett komme i den situasjon at man uthuler systemet - en situasjon vi har vært i tidligere, og som brede skatteforlik har satt en stopper for. Etter saksordførerens oppfatning har uroen knyttet til skatteplikt i stor grad handlet om i hvilken grad dette vil påvirke EUs støtteordninger. Jeg forstår at en slik trussel utløser uro. Norske forskningsmiljøer er avhengige av EUs rammeprogram innen forskning, noe som også står bredt omtalt i forrige ukes utgave av Morgenbladet. I motsetning til det enkelte later til å tro, er Norge, takket være EØS-avtalen, sterkt integrert i EU, og norske universitets- og høyskolemiljøer ville fått store problemer om EØS-avtalen ble sagt opp. Denne saken handler om hvorvidt den skattepolitikk vi har i Norge, vil påvirke EU-kommisjonens tildeling av forskningsprogrammer. Etter flertallets oppfatning vil en eventuell skatteplikt ikke påvirke tillatt støtteintensitet fra EU. EU-forordningen inneholder ingen henvisning til internrettslige regler i forbindelse med vurderingen av nonprofit-status. I den sammenheng har vi sett på et eksempel som gjelder et bestemt medlemsland og kommisjonen, dvs. korrespondansen mellom kommisjonen og det nederlandske forskningsinstituttet TNO. Kommisjonen har hatt et bredt grunnlag for å vurdere spørsmålet om nonprofit-status, og det er vanskelig på den bakgrunn å hevde at et skattefritak har vært avgjørende i den saken. Forskningsinstitutter som blir ansett skattepliktige, vil ha samme plikt til regnskapsføring og samme selvangivelsesplikt som andre skatteytere. Jeg kan ikke se at dette arbeidet vil utgjøre en stor belastning som går på bekostning av instituttets forsknings- og utviklingsaktiviteter. Men om det vil få store konsekvenser i forhold til EUs rammeprogram, som da er kjernen i denne saken, og som SINTEF-miljøet frykter, får vi komme tilbake til saken.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Det denne saka handlar om, er kva rammevilkår forskingsinstitutta skal ha. Denne saka har også samanheng med forskingsstiftelsen SINTEF og fire dotterselskap, som blir pålagde skatteplikt for første gong på 50 år. Dersom ein er oppteken av forsking og utvikling, er rammevilkåra for forskingsinstitutta veldig viktige. Forslaget går ut på at dei forskingsinstitutta som mottek statleg basisløyving, skal bli fritekne frå skatteplikt. Dette står ein samla opposisjon bak, medan regjeringspartia står samla imot forslaget. Eg blei ikkje så veldig overtydd verken av merknadene i innstillinga eller av argumentasjonen til saksordføraren. Dersom ein er oppteken av å få forsking og utvikling i Noreg, er også grunnforsking viktig, og då må ein ikkje begynne å påleggje ei skatteplikt som inneber ei endring og ein ny politikk frå Regjeringa. Saksordføraren var også inne på den problemstillinga at ei skatteplikt kan medføre at vi kan få reduserte løyvingar frå EUs forskingsmidlar. Der har det kome ganske konkret argumentasjon som viser til at det kan vere tilfellet, og eg synest jo det er ganske logisk at EU kanskje ikkje vil vere så villig til å løyve pengar til forskingsmidlar dersom delar av dei forskingsmidlane i verste fall kan hamne i den norske statskassa, som ikkje akkurat manglar pengar frå før. Det er også slått fast i Soria Moria-erklæringa at ein skal auke forskingsinnsatsen til 3 pst. av BNP innan 2010. Vi har ikkje fått noko meir forklaring på korleis regjeringspartia og Regjeringa skal oppfylle det målet. Det kunne kanskje ha vore interessant, dersom det er fleire frå regjeringspartia som skal ta ordet i denne debatten, å få vite korleis ein har tenkt å oppfylle det målet, når ein no svekkjer rammevilkåra til forskingsinstitutta. Då betyr jo det at ein også svekkjer rammevilkåra for tiltak som SkatteFUNN, og då er det interessant å få vite korleis ein skal oppfylle målet om ein forskingsinnsats på 3 pst. av BNP. Forsking og utvikling er viktig i eit lengre perspektiv. Det er viktig dersom vi skal ha noko å leve av i framtida. Det er viktig at vi har forsking og utvikling og innovasjon, og det er viktig at vi legg best mogleg til rette for det. Det ønskjer altså mindretalet, ein samla opposisjon, å gjere her. Det ønskjer ikkje regjeringspartia. Då vil eg berre avslutte med på nytt å fremje mindretalsforslaget frå ein samla opposisjon.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Både representanten Flåtten og finansministeren har vore inne på det eg siterte frå «Påskepakka» frå 1986, og viser til at vi har ein annan situasjon i dag. Det var nettopp det som var mitt poeng. Vi har i dag ein situasjon som er 180 grader motsett. I 1986 fekk ein altså eit uføresett prisfall på råolje. I dag har vi fått ein uføresett auke i råoljeprisen. I 1986 hadde vi eit stort budsjettunderskot, som var aukande. I dag har vi eit enormt overskot på statsbudsjettet, som òg er aukande, og som med dagens råoljepris kan komme opp i over 100 000 kr pr. innbyggjar i Noreg. Eg har igjen lyst til å sitere frå Innst. S. nr. 140 for 1985-1986, side 22: «Disse medlemmer vil peke på at denne utviklingen har gitt de som bruker bensin en utilsiktet økning i sin kjøpekraft i forhold til de forutsetninger Regjeringen og Stortinget bygget på ved fjorårets budsjettbehandling.» I dag er situasjonen altså motsett. I dag har vi fått ein uføresett reduksjon av kjøpekrafta. Når finansministeren viser til renteutviklinga, er det altså eit blindspor. Vi legg berre oljeprisen til grunn og ønskjer å redusere avgiftene slik at ein får den pumpeprisen som var føresett i statsbudsjettet for 2008. Då får bilistane den same kjøpekrafta når det gjeld bensin som ein føresette for få månader sidan. Det vil altså ikkje skape noko som helst anna press på renteutviklinga enn det som var føresett. Finansministeren viser til at dette forslaget vil auke utgiftene i budsjettet med 3 milliardar kr. Det er ikkje rett. Dette vil ikkje auke utgiftene i budsjettet. Når vi reduserer avgiftene, vil det redusere inntektene i budsjettet. Det er ein vesentleg forskjell òg i høve til renteutviklinga. Elles har representanten Drægni vist til at vi har så høg kjøpekraft i Noreg at vi derfor må akseptere høge avgifter og høge prisar. Då er mitt spørsmål: Kvifor skal vi auke lønningane, auke kjøpekrafta, dersom alle andre prisar følgjer etter?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Eg vil først knyte nokre kommentarar til det finansministeren sa. Ho meiner at Framstegspartiet berre har ein tanke i hovudet. Eg vil heller seie det slik at det verkar veldig ofte på oss som om finansministeren berre har ein tanke i hovudet, nemleg korleis ein skal auke avgiftene mest mogleg, og korleis ein skal flå det norske folk. Vi ønskjer derimot å gå motsett veg, som vi har vist med dette forslaget, og redusere avgiftene. Representanten Flåtten viste her til at det var annleis i 1986. Vi var ikkje verdas rikaste land då. Det er sjølvsagt heilt riktig. No er vi det, og det er interessant at Høgre bruker den retorikken som dei brukte då statskassen mangla pengar og det var snakk om å auke avgifter. Men når statskassen renn over av pengar og det er snakk om å redusere avgifta, gjeld altså ikkje denne argumentasjonen og logikken på same måte.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
Representanten Rytman var forundret over SVs omsorg for næringsdrivende. Jeg vil da gjøre representanten Rytman oppmerksom på at undertegnede har drevet import og detaljsalg som selvstendig næringsdrivende i over 20 år. Så omsorgen kommer fra hjertet. Det som overrasker meg mer, er at Fremskrittspartiet, som vanligvis snakker høyt om norske næringsdrivende, i denne saken ikke finner fram til hjertet. Fremskrittspartiet er vanligvis bekymret over problemet med økt grensehandel. Da er nettopp begrunnelsen at det gir tapt salg i Norge og dermed er en trussel mot norske arbeidsplasser. Det må være lov å spørre representanten Rytman: Vil ikke en tollfri grense på 1 000 kr ha nøyaktig samme effekt, med tap av norske arbeidsplasser som konsekvens?
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
I mitt innlegg tok jeg utgangspunkt i bare én bransje da jeg viste til at det er en sannsynlighet for at en million solgte produkter vil smette under grensen på 1 000 kr om de tas inn direkte fra utlandet. Dette er produkter som i dag omsettes i norske forretninger og Internett-butikker. Mener representanten Rytman at det å bli utsatt for konkurranse på en million produkter som koster ca. 1 000 kr, for norske butikker i detaljvarehandelen og på Internett, som da må ta inn over seg tilbud om det samme produktet utenfor Norge til priser som i utgangspunktet ligger 25 pst. under, ikke får konsekvenser for omsetning og arbeidsplasser?
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
Hvis representanten Leirstein hadde hørt hva jeg sa, og ikke referert til hva han trodde han hørte at jeg sa eller mente, kunne vi kanskje hatt en reell debatt. Nesten alle partier i salen har hatt representanter som i en eller annen sammenheng har hatt ønske om å heve grensen her, og det har vært ut fra et ensidig forbrukerperspektiv. Da må det faktisk være mulig for andre, som kanskje har en annen bakgrunn enn disse folkene har, å komme på banen og fremme andre synspunkter her. Og som jeg sier: Vi er ikke låst på 200 kr. Jeg sa i mitt innlegg at det er prøvd. Det er nettopp på grunn av at de behandlingsmessige ordningene er så kostbare og så tungvinte for Tollvesenet at de fant det hensiktsmessig å innføre den gamle ordningen. Det støtter vi. Vi sier at dersom vi skal heve summen, bør det forankres den veien. Det er ikke en forbrukersak i utgangspunktet; det er en tollbehandlingssak. Så til spørsmålet. Det ble uttrykt bekymring fra Fremskrittspartiets representanter her med hensyn til monopolbedriften Posten. Jeg regner med at Leirstein er enig i at det ikke er monopol på dette markedet lenger, og at det er fint at Posten har fjernet avgifter på pakker under 200 kr, og at en avgift på 92 kr(presidenten klubber) for pakker opptil 1 000 kr ikke er så ille. (presidenten klubber)
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
For meg kan grensen endres ved neste budsjett dersom tolletaten finner det hensiktsmessig, og hvis vi - sammen med tolletaten og andre instanser, ikke minst de næringsdrivende - ut fra en vurdering finner at en grense på f.eks. 300 eller 400 kr vil være til å leve med for bransjen. Men Fremskrittspartiets forslag går ut på å heve grensen til 1 000 kr. Da må jeg spørre representanten Ulf Leirstein om han har vært og snakket med folk i elektronikkbransjen om hvilke konsekvenser en heving til 1 000 kr vil medføre. Mener Ulf Leirstein at det ikke vil bety redusert omsetning for disse bedriftene? Mener Ulf Leirstein at det ikke vil gå tapt arbeidsplasser om vi skulle få en grense på 1 000 kr?
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
La meg da spørre representanten Ulf Leirstein: Hva er det som forhindrer norske nettbrukere å handle på utenlandske nettbutikker i dag?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-06-06:
Det er sentralt at Regjeringa stimulerer til en faglig sterk forskning på prioriterte og definerte områder der vi står overfor spesielt store utfordringer. Vi har en rekke forskningsinstitusjoner som gjør en god jobb for å følge opp det. Det som saken nå gjelder, er inntektsbeskatning av enkelte forskningsinstitutter. Som flere har vært inne på, gjelder det altså ikke formuesskatt, det gjelder inntektsskatt for forskningsinstitutter som har erverv som formål. Det er litt rart å merke seg at opposisjonen ikke er mer prinsipiell i denne saken. Hvor skulle det ende hen dersom en gikk inn på prinsipper som undergravde likhetsprinsippet? De forskningsbedriftene som har erverv som formål, har inntektsbeskatning. Hvis forskningsinstitusjoner som også har basisbevilgninger fra staten, skulle slippe inntektsbeskatning, ville jo det gi en svært uryddig situasjon. Derfor er vi her veldig klare på at reglene må være sånn at det er instituttene sjøl som må velge hvilken organisasjonsmodell og hvilke formål de vil drive sin forskning ut fra. Velger de modell og formål som har erverv sentralt i sin virksomhet - ja vel, så blir det også inntektsbeskatning. Instituttene står overfor et valg. De kan velge annerledes modell eller andre formål og dermed unngå inntektsbeskatning. Valget er altså opp til forskningsinstituttene sjøl.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-06-06:
Dette Dokument nr. 8-forslaget fra Fremskrittspartiet er ikke noe gjennomtenkt forslag. Det framgår også av innstillinga, hvor de går vekk fra forslaget i dokumentet og fremmer et annerledes et. Det er ganske spesielt at Fremskrittspartiet forsøker å overstyre markedsprisene for å få fastpris på olje til forbrukere i Norge. Det er vel ganske enestående i verden at noen prøver seg på en slik øvelse. Konsekvensen, som flere har vært inne på, er jo at det gir oljeselskapene - de få vi har, og som mange kaller et kartell - mulighet for økt fortjeneste ved å ta enda høyere pris til seg sjøl når verdensmarkedsprisen øker. Økte avgifter ved fallende internasjonale priser tviler jeg på om Fremskrittspartiet har politisk rygg til å foreslå når de inntreffer. Derfor faller hele forslaget på sin egen manglende gjennomtenkthet. Det jeg derimot synes det er viktig å henlede oppmerksomheten på i dette forslaget, er et sentralt punkt i flertallsmerknaden når det gjelder pumpeprisene på drivstoff, og hvordan de varierer over geografiske avstander. Den viktigste årsaken er manglende konkurranse i distriktene, og det gir mulighet for oljeselskapene til å ha høye salgspriser til sine bensinstasjoner i distriktene, slik at områder med flere konkurrerende bensinstasjoner kan kryssubsidieres. Altså: Underskudd ved salg av bensin i by finansieres ved ekstremt høye priser i Finnmark. Dette forholdet må få kraftig økt oppmerksomhet fra våre konkurransemyndigheter og fra Regjeringa framover, for denne praksisen hos oljekartellet må endres snarest. Til slutt: Det er mange som reagerer på kraftig økte drivstoffpriser, og jeg vil si: naturlig nok. Samtidig forstår folk at ikke fornybar energi blir dyrere og kommer til å bli enda dyrere på grunn av knapphet og på grunn av de negative klimavirkningene av CO2 ved forbrenning av lagerenergi, som er årsaken til CO2-konsentrasjonsøkninga i verden. Men denne forståelsen hos folk flest må vi følge opp ved at myndighetene legger bedre til rette for valgmuligheter når det gjelder folks transportbehov. Alt fra utbygging av breibånds fibernettilkobling til alle husstander, altså tilbudsstyrt utbygging, til bedre og relativt billigere kollektivtransporttilbud er framtidsretta virkemidler som må brukes langt mer aktivt. Økte kostnader til arbeidspendling og næringstransport i distriktene kan kompenseres gjennom skatte- og avgiftspolitikken. Med denne pakketenkninga, hvor avgift på olje kombineres med bedre og sterkere miljømessige og fordelingspolitiske tiltak, vil mye av det folkelige grunnlaget for Fremskrittspartiets forslag på drivstoffområdet stå igjen som lite framtidsretta. Det er på høy tid at vi tenker annerledes.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-06-06:
Jeg bad om ordet til representanten Tybring-Gjeddes innlegg. Det at Fremskrittspartiet er for lavere avgifter, er ikke noe nytt. Det var derimot noe klargjørende at representanten, som er veldig opptatt av konkurranse, hyllet konkurransen på bensin sånn som den fungerer i Norge i dag. Det kom noe overraskende når vi kjenner til at bensinselskapene setter ned prisen samme dag i uka og på samme klokkeslett. Det tyder vel på noe ganske annet enn en fungerende konkurranse. Det jeg imidlertid synes var det mest interessante ved representanten Tybring-Gjeddes innlegg, er at han ikke er med på forslaget om varierende drivstoffavgifter. Det ble heller ikke fulgt opp av representanten i forslaget. Det tyder jo på at det som var dagens tema, de varierende avgiftene, er et forslag som representanten Tybring-Gjedde ikke kan støtte. Det er blitt sagt at markedet rammer blindt. Ja, markedet rammer blindt, det rammer blindt begge veier. Det rammer blindt begge veier når det gjelder de mål som skal nås. Derfor sa jeg i mitt første innlegg at det er viktig å nyansere denne debatten. Vi må sikre at vi kan greie å korrigere markedet slik at en kan utøve et lederskap, slik at de nødvendige positive tiltak kommer til, og slik at vi greier å redusere forbruket av lagerenergi samtidig som vi sikrer fordelingsmessige og miljømessige hensyn, som skal komme framtida til gode. Det er den utfordringen vi står overfor. Derfor er flertallets merknader det som er det ansvarlige. Fremskrittspartiets billige retorikk om lave avgifter kjenner vi - den har vi hatt bestandig, og det er ikke minst lite aktuelt i dagens situasjon.