trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-02-01:
I denne saken er det et flertall og et mindretall. Flertallet er av den oppfatning at transportsektorens kalkulasjonsrente ikke bør fastsettes politisk, men ut fra faglige vurderinger og etter samme prinsipp som i andre sektorer. Flertallet mener at en ensidig politisk fastsetting av kalkulasjonsrenten for samferdselsprosjekter er lite ønskelig, da dette først og fremst er et faglig spørsmål, og da politiske vedtak kan føre til stor uforutsigbarhet. Flertallet vil derfor avvente departementenes arbeid og de faglige vurderinger som er underveis. Kalkulasjonsrenten er en todelt rente hvor en del er basert på risikofri rente, for tiden satt til 3,5 pst., og en risikodel basert på hvilken transportsektor det gjelder. Hensikten skal visstnok være å vise prosjektenes kostnad. Etter Fremskrittspartiets syn er denne renten ikke i takt verken med renten i land som det er naturlig å sammenligne seg med, eller med renten i virkeligheten, for den saks skyld. Studier fra flere land, bl.a. fra USA, viser at investerte midler i samferdsel, og da spesielt i veibygging, gir betydelig tilbakebetaling til storsamfunnet. Det er bl.a. vist at hver dollar som er investert i veinettet, gir 6 dollar tilbake i form av økonomisk vekst, sparte liv og skader. Det er i denne sammenheng uforståelig hvordan kalkulasjonsrenten er satt til 8 pst. på veiinvesteringer, noe som er langt høyere enn for investeringer i andre transportsektorer. I dette skal det f.eks. ligge en risiko for endring i bruken, dvs. at færre enn beregnet skal bruke veien. Når var det sist nedgang i trafikkveksten? Ja, jeg vet ikke. Ser vi på prognosene i tidligere Norsk veg- og vegtrafikkplan og i Nasjonal transportplan i de senere år, er vel ikke problemet at det har vært for lav vekst i trafikken, men det stikk motsatte. Dette viser at de såkalte faglige vurderingene ikke er i nærheten av virkeligheten. Det er min påstand - som også historien viser - at bruk av veinettet er særdeles lite konjunkturavhengig, kanskje den transportformen som er minst avhengig av konjunkturer. Det er med andre ord ingen logisk forklaring på at investeringer i vei skal være pålagt en annen rente enn investeringer i prosjekter knyttet til f.eks. jernbane, hvis man ikke av politiske årsaker ønsker en vridning av investeringene fra én transportsektor til en annen. Og det er da lov å undres over om det ikke er akkurat det som har skjedd over tid. Et annet minus, sett med Fremskrittspartiets øyne, er at differensieringen av renten svekker en friest mulig konkurranse mellom transportformene og dermed gir en høyere pris til brukeren enn det som er nødvendig. Fremskrittspartiet ønsker derfor at renten fastsettes til 4 pst. for alle transportformer, og fremmer mindretallsforslaget i innstillingen.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-02-01:
I et foredrag holdt i Stjørdal i januar sa statsråden det samme som statssekretær Ellingsen har sagt i flere debatter som jeg har deltatt i, nemlig at kalkulasjonsrenten har liten eller ingen betydning for prosjektene. Det finner jeg særdeles underlig. Hvorfor har vi den da? Er ikke hensikten med kalkulasjonsrenten at den skal brukes som et reelt verktøy for å vise de reelle forskjellene mellom prosjekter? I dag er det ingen, selv ikke samferdselsministeren, som tror at den virker og er rett. Det er utrolig at en kalkulasjonsrente - som er satt reelt, og som viser en tilbakebetaling til samfunnet som overgår avkastningen fra oljefondet - ikke skulle ha innvirkning på Stortingets bruk av midler som samfunnet tar inn. Mener virkelig statsråden at det skal være slik?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2005-02-01:
Det har vore ein nedgang i andelen av statsbudsjettet som me bruker til samferdsleføremål dei siste tjue åra, frå over 8 pst. til under 3 pst. Det er skapt eit inntrykk av at det å investera i samferdsle er ulønsamt. Det er heilt uforståeleg for folk flest, inkludert dei fleste av oss som sit i denne salen, at det ikkje skulle vera lønsamt å investera i samferdsle for at folk både kan arbeida og bu i heile dette landet. Kalkulasjonsrenta sitt høge nivå har noko av skulda for at det inntrykket er skapt. For det er faktisk slik at Svinesundsbrua er vurdert til å ha ein netto nytte på svensk side, men ikkje på norsk side. Når me veit kor mange fleire harryturar det er frå Noreg til Sverige enn motsett, heng ikkje det på greip. I Nasjonal transportplan er det gjort ei vurdering av nettonytten. Etter noverande nivå er det ein negativ netto nytte av veginvesteringane på 1,5 milliardar kr. Dersom renta hadde vorte forandra til 5 pst., hadde det vore ein positiv nytte på 12 milliardar kr. Det er klårt det gjev ei forskjellig oppleving av korleis situasjonen er, og av kva det er lurt å gjera med pengane. Arbeidarpartiet ville likevel ikkje gå inn for politisk å bestemma nivået, men me ville gje nokre signal om at slik me har det no, kan me ikkje ha det. Me har vore positive til at det kan vera grunn for å ha ei differensiert kalkulasjonsrente for dei ulike transportformene, og me har vore heilt klåre på at nivået må ned, særleg på veg. Nytte-kost-vurderingar har jo ein avgrensa verdi. Det er ikkje slik at me legg oss flate for dette som det einaste argumentet for om me skal gå inn for eit prosjekt eller ikkje. Men det vert skapt eit slags psykologisk klima som gjev ei kjensle av at no bruker me pengane ulønsamt, når me har dette høge nivået. Me meiner det framleis skal vera fagleg bestemt, men som sagt: Dette må ned. Eg trefte professor Hervik - som Regjeringa, så vidt eg har forstått, har lytta til før i desse spørsmåla - på ein konferanse for eit par veker sidan. Han sa at renta går ned, og at ho går ned fort. Det er i grunnen det eg ynskjer å få bekrefta frå statsråden her i dag: Går kalkulasjonsrenta ned, og skjer det fort? Det er eit stort utolmod rundt i landet i høve til dette, fordi folk opplever at berekningsmåten ikkje samsvarer med det dei meiner er viktig. Mellom anna hadde NHO eit møte her nyleg, der dei peikte på dette som den viktigaste saka. Det er altså ganske viktig at det no vert gjort noko, og at Finansdepartementet i samråd med Samferdsledepartementet, håper eg, kjem fram til ei kalkulasjonsrente som meir kan samanliknast med kalkulasjonsrenta i våre naboland - det skulle ikkje vera nokon grunn til noko anna - og som samsvarer med kva folk opplever som rimeleg.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2005-02-01:
Arbeidarpartiet er einig med statsråden i at det ikkje er politikarane som skal vedta kalkulasjonsrenta, det trur eg kunne vera ei usikker ferd å gje seg ut på. Men samtidig er eg einig med forslagsstillarane i at renta er for høg. No seier statsråden at det snart vert endringar. Hervik, som statsråden viser til, har teke avstand frå sine eigne forslag, i alle fall meiner han noko anna no enn det han gjorde for nokre år sidan. Eg har berre eitt spørsmål: Går renta ned?
Anne Berit Andersen (Høyre), 2005-02-01:
Saken i dag gjelder endring av kalkulasjonsrenten. Det er et forslag som kommer fra Senterpartiet. Som en vet, er kalkulasjonsrenten en todelt rente som skal vise kostnader i forbindelse med ulike samferdselsprosjekt. Jeg skal ikke gå inn på hva den består av, for det redegjorde saksordføreren for. Men det som forslagsstilleren sammen med Fremskrittspartiet synes, er at denne renten er altfor høy, og at den fører til at mange veiprosjekt regnes som ulønnsomme. For å si det slik: Det kan gjerne vise seg etter den gjennomgangen som foregår, at forslagsstilleren kan ha rett, men vi er helt uenige med Senterpartiet og Fremskrittspartiet, som vil ha en politisk bestemt rente på 4 pst. Det vil være uheldig å fastsette kalkulasjonsrenten politisk. Det vil bl.a. bli vanskelig å skille politiske og faglige vurderinger, og systemet vil bli svært uforutsigbart. Jeg er glad for at Regjeringen følger opp Nasjonal transportplan på dette området og nå er i gang med å vurdere renten ut fra et faglig ståsted. Renten synes å være urimelig høy for mange når dette blir vurdert, og man får fram dette eksempelet med E6 og ny Svinesundsbru, der man ser at prosjektet er lønnsomt i Sverige, men ulønnsomt i Norge. Vi ser fram til å få saken fra Samferdselsdepartementet og Finansdepartementet om ikke altfor lenge, for det er viktig for oss også. Igjen: Jeg er glad for at det er flertall for ikke å fastsette kalkulasjonsrenten politisk, og at Dokument nr. 8-forslaget avvises.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2005-02-01:
Helt kort: Også i Kristelig Folkeparti er vi opptatt av størrelsen på kalkulasjonsrenten, og vi har ved flere anledninger stilt spørsmål omkring problematikken i forbindelse med lønnsomme og ulønnsomme prosjekt, særlig i veisektoren. Men som de andre i flertallet er vi også imot at vi politisk skal gå inn og bestemme kalkulasjonsrenten. Det blir en slags tipping fra gang til gang som ikke vi i Kristelig Folkeparti vil være med på. Vi må se dette i en sammenheng. Vi må også se på hvordan andre sektorer behandler sin kalkulasjonsrente. Da synes jeg det er betryggende at både Samferdselsdepartementet og Finansdepartementet har satt i gang utredninger som vil ende ut i en ny betenkning omkring størrelsen på kalkulasjonsrenten. Vi i Kristelig Folkeparti mener at vi får komme tilbake til saken og vurdere resultatet når det foreligger.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2005-02-01:
Frå dei som ikkje vil at kalkulasjonsrenta skal vere politisk bestemt, blir det ofte hevda at det ligg faglege vurderingar til grunn for den kalkulasjonsrenta vi har i dag. Samtidig veit vi at dei samfunnsøkonomiske analysane som blir brukte i høve til samferdsleprosjekt, blir det sett store spørsmålsteikn ved. Eg vil gjerne utfordre statsråden: Kva slags faglege vurderingar er det som ligg til grunn ved slike samfunnsøkonomiske analysar, som vi kanskje alle kan vere einige om ikkje er gode nok? Kva slags faglege grunngivingar har vi då for den høge kalkulasjonsrenta vi har i Noreg i dag? Så sa statsråden i eit tidlegare innlegg at den vurderinga som blir gjord, vil bli avslutta i nær framtid. Men snakkar vi då om eitt år eller om to år? Når kan vi vente å få ei slik vurdering?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2005-02-01:
Dokument nr. 8:16 for 2004-2005 tek opp ulike sider ved elektronisk bompengeinnkrevjing. Det er ein samla komite som i innstillinga peikar på at det er viktig at innkrevjingssystemet i bompengeprosjekt er enkelt og så kostnadseffektivt som mogleg. Elektronisk billettering har ført til forenkling for trafikantane. Det har òg ført til at driftskostnadene for bompengeselskapa har gått ned. Det er eit mål at innkravde bompengar i så stor utstrekning som mogleg skal gå til investeringar i prosjekta og ikkje til drift av bompengeselskapa. I dag føregår innkrevjinga i anlegg med elektronisk betaling på ulike måtar. Fleire prøveprosjekt er i gang, og det blir arbeidd med eit system som skal gjere det lettare å krevje inn bompengar frå utanlandske køyretøy. Komiteen meiner difor at arbeidet med å få til ei best mogleg elektronisk bompengeinnkrevjing er godt i gang. Samferdsledepartementet arbeider dessutan med ei forskrift som skal regulere viktige prinsipp knytte til bompengefinansiering. Komiteen reknar difor med at i den forskrifta vil det vere retningslinjer for enkel, kostnadseffektiv og praktisk bompengeinnkrevjing, og at dette vil bli grundig vurdert før forskrifta er ferdig. Komiteen finn det difor unødvendig å gå nærare inn på dei konkrete forslaga i Dokument nr. 8:16, men komiteen tilrår å leggje dokumentet ved protokollen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-02-01:
Bakgrunnen for forslaget om at kalkulasjonsrenten skal endres til 4 pst., er, slik jeg ser det, at dagens system er vanskelig å forstå, og at nivået kan synes høyt, særlig hvis man sammenligner med nivået i andre land, og særlig i de land hvor systematisk risiko ikke ivaretas gjennom et påslag i kalkulasjonsrenten. Det er hevdet, og det er riktig, at kalkulasjonsrenten varierer mellom landene. Jeg har lyst til å understreke at kalkulasjonsrenten vil være av betydning på tvers av landegrensene hvis man har et felles budsjett som man skal fordele penger fra, og hvis man legger kalkulasjonsrenten til grunn som et kriterium for prioriteringer. Når det gjelder Svinesund, som er tatt fram som et eksempel her, vil jeg minne om at Norge har vært en aktiv pådriver for å få bygd Svinesundforbindelsen. Til tross for at det er regnet for å være et lønnsomt prosjekt på svensk side, har nok aktiviteten vært atskillig større på norsk side for å få gjennomført det, fordi vi vurderer det til å være et godt prosjekt for samfunnet som sådant. Dette er jo et signal om at kalkulasjonsrenten kanskje ikke er god nok i dag i forhold til de beregningene som skal gjøres. Verken kalkulasjonsrenten eller resten av metodikken er helt perfekt, og det må vi ta høyde for. Det er også et viktig element som det må jobbes videre med faglig. Jeg mener det er viktig at det er et faglig spørsmål. Vi trenger gode beslutningsgrunnlag når beslutninger skal tas, både innenfor samferdselssektoren og innenfor andre sektorer. Det er viktig at vi har et godt faglig grunnlag. Det pågår et arbeid både i Finansdepartementet og i Samferdselsdepartementet knyttet til dette. Som tidligere opplyst til Stortinget deles ansvaret for utformingen av retningslinjene for bruk av kalkulasjonsrenten i transportsektoren mellom Samferdselsdepartementet og Finansdepartementet. Finansdepartementet har fastsatt retningslinjene for behandling av kalkulasjonsrenten, basert på en risikofri rente som for tiden er 3,5 pst., og et påslag som skal ivareta systematisk risiko. Det som ligger i dagens retningslinjer, er basert på et forslag som ble utarbeidet av et utvalg ledet av Arild Hervik for en del år tilbake. Finansdepartementet arbeider nå med en revisjon av departementets veileder i samfunnsøkonomiske analyser, der bl.a. retningslinjer for fastsettelse av kalkulasjonsrenten blir vurdert. Dette arbeidet vil bli sluttført i nær framtid, og gjennomføring av Samferdselsdepartementets prosjekt vil bli tilpasset dette. Jeg vil minne om at Finansdepartementets retningslinjer gjelder for hele statsforvaltningen. Det ville være et litt underlig system hvis Stortinget skulle fastsette kalkulasjonsrenten for én sektor, mens resten av statsforvaltningen måtte forholde seg til Finansdepartementets retningslinjer. På bakgrunn av dette mener jeg at Stortinget gjør riktig i å ikke vedta nivået på kalkulasjonsrenten i transportsektoren, men at vi får en bred gjennomgang av dette.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-02-01:
Det vil kanskje være galt av meg å forskuttere hvilke retningslinjer Finansdepartementet kommer med. Men ut fra utviklingen ellers i samfunnet er det rimelig å anta at hvis det skjer en endring, vil vel renten heller gå ned enn opp. Samtidig vil jeg understreke at om noen som har kommet med faglige innspill i utredningen, etter hvert skulle endre sine synspunkter, så gjør vi ordentlige vurderinger av utredningene før det utarbeides faglige retningslinjer. Nå avventer vi det som kommer fra Finansdepartementet. Vi i Samferdselsdepartementet skal følge opp vår del av dette arbeidet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-02-01:
Det kunne selvfølgelig være veldig fristende for en statsråd å si hvilke kriterier stortingsrepresentanter burde legge vekt på når de skal prioritere fordeling av midler til prosjekter. Nå fungerer det ikke slik. Jeg vet ikke i hvor mange prosjekter Fremskrittspartiet har valgt å legge avgjørende vekt på samfunnsøkonomiske analyser, og i hvilke de ikke har lagt vekt på det. Jeg vil advare mot at man bruker kun teoretiske beregninger for de beslutningene man gjør politisk i forhold til hvor man skal bruke pengene. Hvis vi visste at metodikken var fullkommen, kunne vi gjort det, men da trengte vi ikke politikere. Men vi er politikere, ombudsmenn for innbyggerne i dette landet, og vi skal målbære de behovene vi ser finnes rundt om. Derfor ser jeg på kalkulasjonsrenten og metodikken til samfunnsøkonomiske analyser som ett element i forhold til de avgjørelsene som skal tas.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-02-01:
I forhold til tiden: I «nær framtid» betyr nær framtid. Når vi skal begynne å forberede arbeidet med nye fireårsplaner og tiårsplaner, er vi i ulike sektorer avhengige av å ha retningslinjer for hva som skal legges til grunn for de faglige vurderingene. I forbindelse med det har vi behov for at disse spørsmålene blir avklart. Så her er alle interessert i at vi får raske avklaringer. For meg er det vanskelig å svare på hvor raskt Finansdepartementet får avgjort denne saken. Det må man heller spørre finansministeren om. Det er faglige vurderinger som ligger til grunn i arbeidet med trafikkprognoser, teoretiske beregninger av kostnader ved både direkte virkninger og indirekte virkninger av samferdselsprosjekt, og det er faglige vurderinger som ligger bak avkastningskrav til den kapitalen som legges inn i et prosjekt. Disse faglige vurderingene har vi tenkt å legge vekt på også i framtiden, men de bør revideres med jevne mellomrom, og det er vi i ferd med å gjøre nå.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2005-02-01:
Fremskrittspartiet har ikke noe eget forslag i denne saken, for som saksordfører sa, arbeider departementet med den og ser på hvordan de skal utforme nye forskrifter. Jeg vil bare få si at Fremskrittspartiet i prinsippet er imot bompengefinansiering av veier. Med de store avgiftene som staten årlig innkasserer fra bilene, skulle veiene være finansiert med friske midler fra staten som veiholder. Fremskrittspartiet ønsker at gjelden til bompengefinansierte veier blir nedbetalt av staten, og at bompengestasjonene etter hvert vil bli helt nedbygd. Men når bompengesystemet først er innført, og det fungerer, så ser vi at det kan være en besparelse ved å gjøre dette elektronisk. Kostnadene med å drive disse bomstasjonene er i dag på 10-15 pst., så der kan det bli litt penger, slik at man kan få nedbetalt gjelden fortere, eller man kan få bygd flere veier. Når det er sagt, får vi håpe at forskriftene også tar for seg en samkopling når det gjelder ferjetrafikk, slik at både veisystemet og ferjene ses i sammenheng.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-02-01:
Det er vel kjent at Venstre bruker sine to mandater i Stortinget til å påtvinge det norske folk stadig mer bompenger. Venstre er høyresidens bremsekloss for en samferdselsutbygging som kan styrke konkurransekraften for norsk næringsliv langs kysten og i distriktene. Ved et eventuelt regjeringsskifte sitter SV i denne posisjonen og er en bremsekloss på venstresiden. Nå tyder flere meningsmålinger på at velgerne vil ha Venstre ut og Kystpartiet på vippen i Stortinget etter valget til høsten. Kystpartiet vil være en byggekloss der Venstre og SV er bremseklosser. Jeg forventer at statsråden kan gi meg svar på fem spørsmål som jeg har til henne. Ifølge departementets brev til samferdselskomiteen arbeides det med avklaring av praktiske og internasjonalt akseptable forhold knyttet til anonymisert elektronisk innkreving uten mulighet til kontant betaling. Spørsmål 1: Sikter det pågående arbeid mot å lage en brikke som både ivaretar kravet om anonymitet og samtidig gir de rabattordninger som lokalt har vært en forutsetning for bompengepakker? Spørsmål 2: Departementet bekrefter forskjellsbehandlingen av norske og utenlandske biler - det er en klar konkurranseulempe for norske transportører. Hvor lenge skal forskjellsbehandlingen vare? Spørsmål 3: Har forhandlinger med EU så langt gitt signaler om at de vil godkjenne et system der alle EU-registrerte biler pålegges å kjøpe en bompengebrikke ved grensekryssing inn til Norge, eller er et EU i økonomisk krise villig til å etablere et eget innkrevingsbyråkrati på vegne av det eneste landet i Europa som både har store overskudd på statsbudsjettet, og som bruker bare en fjerdedel av den bilskatt som kreves inn fra landets borgere, til å få et bedre vegsystem? Spørsmål 4: Kan Stortinget forvente at alle disse forholdene er ferdig utredet og avklart før neste forslag om bompengepakke legges fram for Stortinget? I områder der bompengenett som fordyrer samhandlingen mellom by og omland, er etablert, er protestene mot denne formen for ekstraskatt vedvarende massive. Misnøyen blir ikke mindre når det også avdekkes at bompengeselskapene bruker bilistenes penger til å dekke andre formål - etter styremedlemmenes forgodtbefinnende. Spørsmål 5: På Haugalandet har nesten 40 000 protestert mot et system som de fleste oppfatter som dypt urettferdig. Argumentene som brukes for lokal legitimering, er at ingen kommuner lenger vil få penger til utbygging og utbedring av sin infrastruktur uten at de selv deltar med bompenger. Hvis dette er rett, betyr det at bilister i framtiden må passere minst ett innkrevingspunkt hver gang de krysser en kommunegrense. Vil statsråden bekrefte eller avkrefte at dette er Regjeringens politikk?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-02-01:
I 2011 slippes den frie konkurransen fra lavkostland i våre nærområder løs, uten skjermingsmuligheter for nasjonale bedrifter. Vi har bare årene fram til 2011 for å styrke vår konkurransekraft. Norge skiller seg fra de andre landene i Europa på flere områder, ikke minst når det gjelder forholdet mellom befolkningstetthet, samferdselsstruktur og verdiskapningsområder. Mens andre land i Europa har tett befolkningskonsentrasjon i industriområdene, der verdiskapningen skjer, og et velfungerende transportnett både for gods- og persontrafikk i disse områdene, har Norge sine viktigste produksjonsbedrifter langs kysten og i distriktene, der infrastrukturen for transport er dårligst utbygd, og den tetteste befolkningskonsentrasjonen og de beste transportmulighetene finnes rundt Oslo, der verdiskapningen er mest transportuavhengig. Mens andre land i Europa gjør hva de kan for å sikre sitt næringsliv, også verdien av varetransport, synes det som om denne regjeringen er mest opptatt av å flagge ut både transporttjenestene og egne produksjonsbedrifter, ved å utsette dem for konkurranse på ulike vilkår. Kystens fraktflåte flagges ut, og arbeidsplassene overtas av polakker og baltere. Hvis ikke forskjellsbehandlingen mellom norske og utenlandske transportører stoppes, kan vi forvente at norske landtransportører etablerer kontorer i Polen og Baltikum og registrerer sin bilpark der. Norske eksportbedrifter langs kysten vil bli tvunget til å hente transportkontrakter fra utenlandske selskaper for å hindre den økte konkurranseulempen som en stadig tettere skog av utlendinger utgjør.
Ingjerd Schou (Høyre), 2005-02-01:
Jeg har bare lyst til å svare på det som representanten Fossli var innom: alle som har mye kunnskap på området, som ikke er hørt. Dette Dokument nr. 8-forslaget har ligget fremme i flere måneder. De eneste som har tatt direkte kontakt - hvilket veldig mange andre kunne ha gjort, men de har ikke gjort det - er foreningen Norske Båtskoler, som gjør et prisverdig arbeid, og som selvfølgelig har en egeninteresse i forhold til sine medlemsskoler. Men som sagt, foreningen gjør et viktig stykke arbeid. Når jeg hører på debatten i dag, er det ingen uenighet om de utfordringene vi har på sjøen, med altfor mange unge som fører for store båter, med for stor fart. Det er heller ikke, så langt jeg kan se, uenighet om holdningsskapende arbeid, ei heller om foreldrenes ansvar og vårt eget ansvar for å opptre på sjøen på en slik måte at vi ikke er til fare for andre - et ansvar for oss selv og de som er med i båten. Uenigheten går på - og la meg da bruke et bilde fra helsevesenet - hvorvidt man skal vaksinere alle når det er noen som nyser. Dette ser vi forskjellig på. Sosialistene har en hang til å lovregulere verden, mens flertallsinnstillingen i denne saken er å se ytterligere på holdningsskapende arbeid - det er lurt med kunnskap, det er lurt med kompetanse - og ikke minst på foreldrenes eget ansvar og det forebyggende arbeidet i politiet. Det er nødvendig, tror jeg, å følge denne utviklingen nøye, fordi farten og antall båter på sjøen har tiltatt. Så jeg forbeholder meg retten til å foreta en vurdering etter den utviklingen vi nå ser på sjøen. Men så langt mener vi at når det er noen som nyser, er det ikke nødvendig å vaksinere alle, og dermed ikke bruke lovregulering, men de andre virkemidlene vi har.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-02-01:
Jeg skal gjøre noen små betraktninger i tillegg til det som er framkommet i komiteinnstillingen. Tradisjonelt har folk på sjøen følt både frihet og ansvar. Derfor falt det mange sjøfarende - noen i hvert fall - tungt for brystet den gang vi innførte promillegrenser. Men vi gjorde det fordi vi fant det helt nødvendig. Jeg tror at den debatten som pågår i dag, vil komme tilbake, og den vil komme tilbake av én enkelt grunn: Det er et fenomen jeg som ferierende observerer i Blindleia hver sommer, og det er alle de menneskene som fører båt, men som oppfører seg som om de kjører bil på vann. Og når en vet hvordan en del folk kjører bil på land, er det ikke noe fortrøstningsfullt når de tar med atferden på vannet. Og så kan mange ha rett i at bevis i seg selv ikke er nok når man ser folk som kjører rolig og stille, men som plasserer barn med redningsvest helt foran i båten. I tilfelle barnet hadde falt i sjøen, hadde det jo endt med en stor katastrofe. Man kan i det hele tatt undres mye over hva slags former for sosiale eksperiment som finner sted når folk føler den frihet som sjøen ofte gir. Men frihet og ansvar henger sammen. Jeg følger den innstilling som er her i dag, men jeg vil meget nøye følge de synspunkter som utvikler seg i hele det maritime miljøet og ikke minst i politiet. For er det slik at vårt politi skal gå inn og erstatte det vettet folk har, så kan ikke politiet gjøre det. De kan gjøre det til et visst punkt, og vi vet at på deler av vår kyst gjør de det. De kontrollerer farten og stopper folk. Så når det legges vekt på politiets arbeid, vil jeg altså legge vekt på hva politiet melder til meg som ansvarlig for politiets innsats. Innsatsen i skjærgården langs kysten vår er basert på et samspill mellom ansvarlige borgere som gjør sitt, frivillige organisasjoner og det politiet må gjøre i tillegg. Politiinnsatsen kan aldri erstatte de første elementene. De siste årene har jeg delt ut en sjøsikkerhetspris på det sikkerhetssenteret som er på Sollerudstranda i Oslo, og hvor gode krefter spiller sammen: frivillige organisasjoner, Redningsselskapet og i denne sammenheng også næringsliv som er opptatt av at ting skal gå bra. Jeg vil ta med meg de betraktningene i det videre arbeidet. Jeg har tidligere funnet det nødvendig å fremme forslag om promillegrenser, og jeg vil forbeholde meg retten til å komme tilbake med forslag som jeg finner nødvendige, slik også representanten Jan Arild Ellingsen tiltrodde meg.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2005-02-01:
La meg først vise til det Grethe Fossli sa, bl.a. om hva Redningsselskapet møter når det gjelder tvilsomt sjømannskap om sommeren. På den bakgrunn synes jeg det er litt pussig, for å si det forsiktig, at flertallet stoler så mye på holdningskampanjer for å endre på denne praksisen. Spesielt er det jo å høre Fremskrittspartiets talsmann legge slik vekt på holdningskampanjer - en talsmann for et lov og orden-parti som altså nå skal satse på holdningskampanjer og litt politiovervåking til sjøs. Vanligvis er de jo for sterke straffereaksjoner, bortsett fra i trafikken, hvor de ikke må bli for sterke, har jeg forstått av den siste tids debatter. Holdningskampanjer kan være viktig, men all erfaring med holdningskampanjer viser at virkningen er svært liten, spesielt over tid. Hvorfor satset ikke regjeringspartiene på holdningskampanjer, hvis de har så stor tro på det, når det gjaldt å få røykfrie lokaler innendørs? Hvorfor måtte man der ty til forbud? Vi kan også peke på andre sammenhenger hvor man må inn med virkemidler for å oppnå det man ønsker, og som man også i denne saken sier man er enig i, men det å stille krav om å innføre, i dette tilfellet, båtførerbevis anses, går jeg ut fra, som lite populært. Men alle de som er rammet av ulykker til sjøs, som savner en far, en ektefelle eller et barn, ser nok annerledes på det. Det store flertall - for det er tross alt et flertall av befolkningen som ikke har båt, men som i likhet med justisministeren observerer noe av det som skjer til sjøs - undrer seg over hvordan det er mulig å være så uvettig. De ville kanskje oppleve det som fornuftig at vi stiller krav om båtførerbevis - som mopedførerbevis for å kjøre moped på land. Er ikke erfaringene fra røykelovens ulike stadier at noe det er stor motstand mot, etter kort tid får stor forståelse og blir, om ikke populært, så i hvert fall akseptert, og noe som et flertall stiller seg bak? Men på bakgrunn av det som har skjedd, bl.a. at Justisdepartementet ikke er hørt i denne saken, og på bakgrunn av justisministerens innlegg - som jeg må si var preget av en større forståelse for at dette problemet neppe løses med holdningskampanjer alene - vil jeg gjøre om forslaget i innstillingen til et oversendelsesforslag. Jeg håper justisministeren tenker videre, og at dette kommer som et forslag i den strømmen av gode forslag fra Regjeringen som nå skal komme fram til valget for å overbevise velgerne om hvem som bør fortsette å regjere.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-12-06:
I de siste årene har det skjedd en betydelig omstilling i norsk landbruksnæring. Det har skjedd en betydelig nedbygging av antall bruk, en utvikling som Senterpartiet ikke ønsker. Vi er opptatt av å sikre og videreutvikle det landbruket vi har i dag. Vi er opptatt av å sikre og videreutvikle inntektsnivået i landbruket, og ikke minst er vi opptatt av å sikre landbrukets betydning i distriktene og for distriktspolitikken. Når representanten Hans Frode Kielland Asmyhr nevner at det kan være lønnsomt, sånn som Fremskrittspartiet ser det, å få redusert antall aktører i næringen, viser det eksempelet det uforsvarlige i Fremskrittspartiets politikk. Den politikken ville innebære en nedbygging av viktige distriktsinteresser og nedbygging av sysselsetting og arbeidsplasser i distriktene. Det går vi imot.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-12-06:
Representanten Petter Løvik påpeker det han kaller lovnader i valgkampen om å øke skattene og å få en mer aktiv næringspolitikk. Vi har bidratt til mer fellesskap og større satsing på velferdssamfunnet, på kommuneøkonomien m.v. Denne regjeringen legger i sitt budsjett også fram mange gode forslag som innebærer økt satsing på en aktiv næringspolitikk. Jeg har lyst til å understreke at det er ganske freidig av Høyres representanter, som i mange år har bidratt til nedbygging av rammevilkårene for næringslivet og nedbygging av virkemidlene for SND, SIVA m.v., å si at denne regjeringen ødelegger disse virkemidlene. Vi har videreført og økt satsingen på disse virkemidlene i forhold til i fjor.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-12-06:
Representanten Ingebrigt Sørfonn og jeg deler den oppfatningen at vi skal ivareta et levende landbruk, og at vi skal ivareta distriktene og sysselsettingen rundt omkring. Jeg har lyst til å nevne som en respons på replikken her at Kristelig Folkeparti har bidratt til å fjerne 900 mill. kr de siste fire årene i forhold til inntektsutviklingen i landbruket. Slik sett har også Kristelig Folkeparti enkelte ting de burde ha tenkt over i sin politikk. Når det gjelder rammevilkårene for næringslivet og arbeidet for å sikre små og mellomstore bedrifter også innenfor landbruket, er det klart at vi ønsker å gå lenger. Vi ønsker å gå framover. Det vil være utgangspunktet for det videre arbeidet i denne regjeringen.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-12-06:
Jeg skal si meg enig i én ting som representanten Korsberg kom med, at det er nødvendig å styrke Kystvakten. Det har Regjeringen absolutt gjort, for å nevne det. Fremskrittspartiet og Korsberg sier at vi skal slippe den norske bonden fri. Vi må ta Fremskrittspartiet – som det største opposisjonspartiet – alvorlig når de sier det. De kutter jordbruksavtalen med 5,6 milliarder kr, de fjerner all konsesjonslovgivning, de fjerner alle produksjons- og markedsreguleringer, og de ønsker å fjerne tollvernet. Alt skal skje over natten den 1. januar 2006, altså om noen få uker. Hvilke konsekvenser vil dette ha for antallet arbeidsplasser i næringsmiddelindustrien, der vi har 50 000 industriarbeidsplasser i dag? Hvilke konsekvenser vil det ha innenfor landbruket, der vi har 50 000 arbeidsplasser i dag? Hvilke konsekvenser vil det ha for sysselsetting og bosetting i landet? Fremskrittspartiet må nå begynne å konkretisere politikken sin. Det går ikke an å komme med fromme ønsker uten å konkretisere dem.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-12-06:
I sitt innlegg viste representanten Løvik med glede til den strukturpolitikk som tidligere fiskeriminister Svein Ludvigsen førte. Jeg har lyst å nevne at i det siste representantskapsmøtet i Fiskebåtredernes Forbund uttrykte organisasjonens leder, Sigurd Teige, følgende: «Hvor få skal vi bli?» Dette sa han i forbindelse med strukturpolitikken. Han gav da uttrykk for et tankekors. Det var ganske overraskende at han som leder for den organisasjonen som klarest har gått inn for den strukturpolitikken, gav uttrykk for det tankekorset. Vi ser at i banklineflåten stiller de seg spørsmålet: Hvor få skal vi bli? I gruppe etter gruppe stiller de seg spørsmålet: Hvor få skal vi bli? Mitt spørsmål til representanten Løvik er: Har Høyre noen tanker om hvor få man skal bli i fiskerinæringen, og om hvordan man skal ivareta bosetting og sysselsetting rundt omkring i landet med denne politikken?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-12-06:
Representanten Ingebrigt S. Sørfonn påpekte i sitt innlegg at fiskerinæringen har gjennomgått store endringer. Det har gått bra med næringen, det er lønnsomhet, og det har vært en positiv utvikling. Det er jeg enig i, og det er veldig bra. Han påpekte også at det har vært en bråstopp når det gjelder strukturpolitikken, og han etterlyste stabilitet og forutsigbarhet. Jeg har lyst å påpeke at Kristelig Folkepartis partileder, Dagfinn Høybråten, i valgkampen i Troms sa at han var uenig i privatisering av rettigheter, og uttrykte at han var uenig i strukturpolitikken som hans egen regjering var en del av. Jeg har lyst å spørre representanten Ingebrigt S. Sørfonn om hvordan Kristelig Folkeparti i dag ser på spørsmålet om privatisering av fiskerettigheter, og om det skal være evigvarende rettigheter innenfor fiskerinæringen.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-12-06:
Representanten Gjerde sier på sett og vis at hun slutter seg til den nåværende regjeringens landbrukspolitikk, og det synes jeg er ganske interessant. Hun nevner imidlertid at det har vært satset mye på bioenergi, og hun støtter den satsingen som nå må gjøres på bioenergi. Men jeg har lyst til å kommentere at jeg synes det er synd at det har gått så sent med bioenergi, også under den forrige regjeringen. Vi i Norge er sinker i forhold til Sverige og Finland på dette feltet. Når det gjelder representanten Gjerdes kommentar om at det var full oppslutning om Bondevik-regjeringens strukturpolitikk innenfor fiskerinæringen, har jeg lyst til å spørre om det er i tråd med det jeg har lest fra Venstres eget program, om at de er imot privatisering av fiskerettigheter. Og til slutt – om jeg får lov – har jeg lyst til å gratulere representanten Gunn Berit Gjerde, som har blitt bestemor i natt, og det synes jeg er en grei avslutning på dette innlegget.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2005-12-06:
Representanten Hans Frode Kielland Asmyhr fra Fremskrittspartiet påpekte i sitt hovedinnlegg om landbrukspolitikken behovet for effektivisering både innenfor primærproduksjonen og innenfor næringens økonomiske organisasjoner. Videre nevnte representanten Øyvind Korsberg i sitt innlegg at Fremskrittspartiet vil slippe bonden fri – om han da ikke er fri allerede i dag. Samtidig foreslår Fremskrittspartiet enorme kutt i landbrukets inntekter fra 1. januar 2006, dvs. om ca. 25 dager. Fremskrittspartiet, som er det største og toneangivende opposisjonspartiet, må vi selvsagt ta på alvor, selv om de fremmer en ultraliberalistisk politikk. Hva er konsekvensene av Fremskrittspartiets kutt om ca. 25 dager, den 1. januar, for arbeidsplassene i næringsmiddelindustrien, for arbeidsplassene i landbruket? Jo, den direkte og bokstavelige effekten av Fremskrittspartiets forslag vil være at vi slukker lysene i hus etter hus, i bygd etter bygd som er avhengig av landbruk og næringsmiddelindustri. Er det det Fremskrittspartiets velgere ønsker seg og ber om, når de i disse dagene tenner førjulstidens adventslys? Representanten Hans Frode Kielland Asmyhr har dessverre rett i én vurdering: Det har forsvunnet flere tusen gårdbrukere fra næringen de siste årene, og inntektene har ikke økt for dem som har vært igjen i næringen. Det som er utfordringen, er at Fremskrittspartiets politikk vil forsterke denne utviklingen. Det vil bli både færre bønder og voldsomt mye lavere inntekter i næringen. Fremskrittspartiets mantra er at man må bli færre for å få det bedre. Men historien viser helt motsatt utvikling og resultat. Effektiviseringsgevinster og rasjonaliseringsgevinster har ikke blitt igjen i næringen de siste årene. Vi fra Senterpartiet mener det er behov for omlegging av virkemidlene. Det er behov for en gjennomgang av hele jordbrukspolitikken for å ivareta Soria Moria-erklæringens ambisiøse formuleringer, fylt av samfunnsansvar, og ivareta distriktspolitiske målsettinger. Formålet med en slik gjennomgang må være å skape optimisme gjennom en annen inntektsutvikling i jordbruket. Det må lønne seg for landbruket – gjennom omstilling – å være dyktig, å tenke nytt og å utvikle drift og samfunn. Det må også reflekteres i jordbruksavtalesystemet framover. For å understøtte og sikre inntektsutviklingen kan det ikke være tvil om at næringen må beholde effektiviseringsgevinster og i tillegg må få en inntektsutvikling lik den andre grupper i samfunnet har. Det mener vi i Senterpartiet. Til slutt vil jeg vise til forslag nr. 8, fra representanten Øyvind Korsberg på vegne av Fremskrittspartiet. Vi ber om at forslaget oversendes. Hvis det ikke kan oversendes, er vi nødt til å stemme mot dette forslaget.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2005-12-06:
Fra både senterpartihold og fra Bondelaget får man til stadighet høre at det er så lave inntekter i landbruket, og at den enkelte bonde sitter igjen med svært få midler. Man sitter sågar igjen med mindre enn det det offentlige bidrar med i støtte. I et intervju i Nationen lørdag 3. desember uttaler representanten Lars Peder Brekk: «I dag ligger et gjennomsnittsårsverk i landbruket på 137.000 kroner.» Vil ikke næringen være tjent med at en del forlater landbruket som arbeidsplass, sånn at inntekter og utviklingsmuligheter blir langt bedre for dem som er igjen?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2005-12-06:
Uttalelser i den senere tid fra en rekke mer eller mindre sentrale SV-representanter har vært temaet for tidligere replikkordskifter i dag. Arbeiderstyrte bedrifter og nedleggelse av børsen er stikkord for dette. Vi greier ikke å lese i Soria Moria-erklæringen at det står noe om dette. Jeg tror de fleste også skjønner at dette er en sak som SV aldri vil få gjennomslag for. Men hva slags signaler sender dette til investormiljøene? Hva slags signaler sender dette til utenlandske investorer, som vi som lever i et land med en internasjonal økonomi, er helt avhengig av? Hva slags signaler sender dette ut til næringslivet?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2005-12-06:
I de senere årene har vi fått en del nye private aktører som konkurrerer med Landbrukssamvirket. Det har vært et positivt tilskudd, som er blitt positivt mottatt av forbrukerne. Jeg tenker på bedrifter som Synnøve Finden og Q-Meieriene. Derfor er det noe spesielt når Bjarne Undheim, leder i Norges Bondelag, i Dagens Næringsliv onsdag den 30. november sier følgende: «Jeg kan ikke se at Q-Meieriene har tilført så mye positivt.(…) Jeg er i tvil om dette har en plass innenfor et politisert landbruk.» (…) Han sier videre at Q-Meieriene «har i alle fall ikke vært noen fordel for bøndene». Er dette en uttalelse som statsråden deler?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2005-12-06:
Det har i denne debatten kommet mange rare påstander om Fremskrittspartiets landbrukspolitikk som vi må tilbakevise. Det er grunn til å utfordre Stortinget på følgende: Hvilken politikk er det som har ført til den massive fraflyttingen vi ser? Hvilken politikk er det som fører til at tusenvis av bønder forlater sitt yrke hvert år? Hvilken politikk er det som fører til at det gror igjen, som mange sier? Hvilken politikk er det som fører til at tusenvis av gårdsbruk blir nedlagt? Hvilken politikk er det som fører til at inntektene er lave? Og hvilken politikk er det som fører til at det er alt annet enn optimisme i landbruket, som representanten Per Olaf Lundteigen sa i sitt innlegg? På dette er det kun ett svar, og det er at dette er et resultat av den politikken som Senterpartiet og Lars Peder Brekk står og har stått for i en årrekke. Jeg tror heller ikke at den nye regjeringen kan love bøndene noen særlig økning i landbruksavtalen. Vi er ærlige overfor den norske bonden. Vi tar den norske bonden på alvor, og vi tør å fortelle den norske bonden det et flertall egentlig mener. Vi tør å si det alle ser kommer til å skje. I tillegg tør vi å stille krav til alle som skal motta offentlige overføringer, og vi er av den oppfatning at offentlig støtte må ha en klar målretting. Derfor er det helt feil at det er Senterpartiet, Bondelaget og Lars Peder Brekk som har monopol på å mene hva som er en riktig landbrukspolitikk. Til det er den nåværende landbrukspolitikken for feilslått – det burde være klart. Hvorfor er ikke Senterpartiet mer enig med Fremskrittspartiet når det gjelder ja til eiendomsretten, mer frihet for bonden, redusert skjemavelde og byråkrati for bonden, mer verdiskaping igjen hos bonden, nei til vern, la det lokale samfunnet ivareta sine eiendommer på en god måte og en aktiv rovdyrpolitikk på lokalsamfunnets premisser?
Petter Løvik (Høyre), 2005-12-06:
To av dei tinga som dei raud-grøne partia lovde i valkampen, var auke i skattane og at ein del av dette skulle gå til ein meir aktiv næringspolitikk. Det første av desse to løfta har partia oppfylt. Men når det gjeld den meir aktive næringspolitikken, synest eg det er grunn til å stille spørsmål til representanten Brekk: Er Senterpartiet komfortabel med ein næringspolitikk der den nye regjeringa i forhold til sentrum-Høgre-regjeringa kuttar sterkt i forsking og utvikling – 100 mill. kr berre på Næringsdepartementet sitt budsjett? Er Senterpartiet og representanten Brekk komfortabel med ein situasjon der ein forverrar avskrivingssatsane betydeleg i forhold til Bondevik II-regjeringa, altså med 1,5 milliardar kr, og der ein også satsar mindre på ei veksande reiselivsnæring?
Petter Løvik (Høyre), 2005-12-06:
Svaret er både ja og nei, fordi det ligg ein påstand i representanten Eldegard sin replikk som eg ikkje kjøper heilt. Som eg sa i innlegget mitt, har vi frå første dag satsa først og fremst på dei generelle vilkåra som kjem alt næringsliv til gode: å få ned kostnadene, å få ned renta og å halde nede kronekursen for å sikre konkurranseevna. Vi har dessutan satsa på nye verkemiddel i tillegg til dei tradisjonelle, og då nemnde eg spesielt SkatteFUNN, som er blitt svært populært. At vi no har kome dit at vi vil bevare alle dei tidlegare betringane vi har hatt, og i tillegg har kome med ein del nye, er ei heilt naturleg utvikling. I år var det forsking og utvikling som vi ville styrkje endå eit år, og vi ville styrkje ein del av markeringssatsingane på reiseliv i tillegg til Innovasjon Noreg. Så vi har stadig nye reiskapar som vi plukkar fram frå ei full verktøykiste.
Petter Løvik (Høyre), 2005-12-06:
Den aktuelle saka om e-verket i Trondheim har jo vore høgt på dagsordenen i den seinare tida. Frå Høgre si side har vi hatt innvendingar når statsråden i den nye regjeringa går inn og overprøver Konkurransetilsynet. Skal vi kunne ha ein forsyningssituasjon som er til gagn for forbrukarane, slik at vi klarer å halde prisane nede, er ein reell konkurranse også på elektrisitetsmarknaden heilt sentral. Så både i merknader i innstillinga, som representanten heilt sikkert har sett, og elles har vi gitt uttrykk for at vi er veldig skeptiske til det som statsråden har gjort der. Når det gjeld eigarforholda til Statkraft og andre selskap, har Høgre ikkje noko religiøst forhold til dette. Det som heile tida er i vår interesse, er å kunne tilby forbrukarane sikker tilførsel og rimeleg tilførsel av elkraft.
Petter Løvik (Høyre), 2005-12-06:
Høgre har ikkje noko planøkonomisk dokument for kor mange som skal vere i kvar enkelt gruppe. Det vi har sagt heilt klart, er at forholdet når det gjeld kvotar mellom kyst og hav, altså mellom hovudgruppene, skal liggje konstant, dvs. at det også i framtida vil vere plass til eit breitt spekter og veldig mange aktørar i desse gruppene. Når det gjeld det som har skjedd på struktureringssida, trur eg både representanten Brekk og andre vil vere einige med meg i at dei aller fleste såg at det var behov for å gjere noko med strukturen. Vi skal hugse og minne kvarandre om, vi som kan litt om næringa, at dette er ei næring fullstendig utan statsstøtte og statlege subsidiar. Skal vi klare å sikre rekruttering og ei god framtid, er god lønsemd både på land og sjø viktig. Derfor er struktur viktig også i dei gruppene som hittil ikkje er strukturerte.
Petter Løvik (Høyre), 2005-12-06:
Eg skal innrømme at eg blir litt forbausa når eg høyrer statsråden snakke om ein ny og aktiv næringspolitikk og om ei styrking. Realiteten er at samanlikna med det sist framlagde budsjettforslaget, altså for 2006, frå Bondevik II, svekkjer statsråden og den nye regjeringa – i tillegg til éin og en halv milliard kr på avskrivingsreglane – næringsretta forsking og utvikling med iallfall 100 mill. kr. Då er spørsmåla: Er statsråden komfortabel med dette? Korleis kan det ha seg at den nye regjeringa går ut og hevdar at dei fører ein ny og meir aktiv politikk, når dei har dei same totale rammene – for vi har dei same totale rammene i budsjettet – og samstundes svekkjer desse viktige verkemidla i næringspolitikken? Det kunne det vere interessant å få eit svar på.
Petter Løvik (Høyre), 2005-12-06:
I dei siste fire åra har norsk fiskerinæring både til sjøs og på land vore gjennom ei positiv utvikling, med stadig betre lønsemd og dermed sikrare, meir berekraftige arbeidsplassar i næringa langs heile kysten. Det er denne politikken vi no skal få ei forandring på, ifølgje Soria Moria-erklæringa og fiskeriministeren. Det som er spørsmålet, er: Kva er det i grunnen som ligg i denne politikken? Soria Moria-erklæringa er blitt karakterisert – og det kan kanskje vere på sin plass – som meir ein invitasjon til eit fiskeripolitisk seminar enn eit opplegg for ein ny politikk. Her er det fleire spørsmål enn svar som blir gitt. Eg har lyst til å utfordre statsråden: Kva tid får vi vite kva som blir resultatet når det gjeld strukturfrys? Kva tid får vi vite noko om utforminga av distriktskvotane og andre viktige spørsmål som er heilt uklare? Det er skadeleg for næringa når ein ikkje får ei avklaring. Dette fører til store problem for svært mange.