Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-12-13:
Det er bra at presidenten er litt raus nå i førjulstiden, så vi kan ha litt friske ordskifter. Jeg vil begynne innlegget mitt med å kommentere det som har vært den viktigste hendelsen i europeisk politikk det siste døgnet, og det er det som har skjedd i Storbritannia. Jeg skal ikke ha noe partipolitisk standpunkt om hvilke partier som skal gå fram eller tilbake i et britisk valg, men det vil ha stor betydning for Norge at det nå ser ut til at vi får et søsterparlament til som ikke er EU-medlem. Det gir oss store muligheter og store utfordringer, og vi får gratulere et av verdens eldste demokratier med at de klarer å løse politiske utfordringer med valg og demokrati – det beste av alle virkemidler. Så for alle oss som er interessert i europeisk politikk, har det vært spennende tider, og det er bare å gratulere det britiske folk og dem som har vunnet valget. Så vil jeg gå til en av de sakene som vi har til behandling i dag, og det er sentralisering av skatteoppkreving. Hvis man ser på skatteoppkrevingens historie, har det vært en diskusjon om hvem som skal styre, og om nærhet til innbyggerne. Jeg ser at vi har en bergensrepresentant her. Hvis man leser skatteinnkrevingens historie f.eks. fra Bergen, har det vært masse diskusjoner om hvem det er som skal kreve inn skatt. Og hvis man ser 1800-tallets debatt i Bergen om skatteinnkreving, handlet det om å ha lokale ombudsmenn som kjente lokale forhold, og at det var en demokratisk forankring i byborgerskapet. Vi har i Norge hatt tradisjon for at man skal ha en skatteinnkrever som kjenner til lokale forhold. Det som har vært det fine med den lokale skatteinnkrevingen, er at det at man kjenner til lokale forhold, har gjort at den også har vært veldig effektiv. Det har ikke vært en hemsko at man kjenner til hvordan f.eks. Bergen by fungerer, eller at man kjenner til hvordan Stange kommune fungerer – at man kjenner de ulike aktørene i Bergen eller kjenner de ulike aktørene i Stange, der jeg bor. Det har vært en fordel, for man ser at den kommunale skatteoppkrevingen har vært mer effektiv enn den statlige. Det er det som er så forunderlig når Høyre og Fremskrittspartiet er så begeistret for dette, for man må jo se på historien til de ulike etatene som har krevd inn skatt. Den som har vært nærmest, har vært den mest effektive, ikke den mest ineffektive. Det er ikke sikkert det er så mange her som har vært selvstendig næringsdrivende, men alle vi som er selvstendig næringsdrivende, får utskrevet forskuddsskatt – jeg vet i hvert fall at bergensrepresentanten som sitter her i salen, har erfart det. Og når man driver næring, kan det være tider av året der man har større likviditetsmessige utfordringer. Da er det en kjempefordel at man har lokal skatteoppkreving, der man kan ringe den lokale skatteoppkreveren og si: Nå er det likviditetsmessig veldig krevende i min bedrift, i min virksomhet, er det mulig å utsette den innbetalingen? Og da har tradisjonen vært: Vi vet at du kommer til å betale, vi gir deg litt fleksibilitet nå. Den statliggjøringen som her skjer, er en byråkratisering, der man fjerner skatteoppkreveren lenger bort fra folk, der det blir vanskeligere å gjøre lokale tilpasninger. Og det er det Siv Jensen og Erna Solberg har skrytt av – det skal bli mer standardisert, det skal bli mer såkalt likebehandling. Men mer likebehandling er i praksis byråkratiserende. Når man ser forskjellen på den statlige skatteoppkrevingen og den kommunale skatteoppkrevingen, så har den kommunale skatteoppkrevingen vært best, ikke dårligst. Men drømmen til regjeringen er jo – noe så enormt – at Norge skal sentraliseres. Selv med bakgrunn i de erfaringene man har i Danmark, der skatteinngangen har gått dramatisk ned etter at man gjennomførte en tilsvarende reform, skal det gjennomføres, koste hva det koste vil. Og det er klassisk sentralisering når det går fra – hvor mange var det vi hadde – 227 lokale skatteoppkrevere til 56. Mer sentralisering enn det kan det ikke bli. Så kommer da Høyres representant Wang Soleim – jeg vet ikke hvor mye han har drevet med selvstendig næringsvirksomhet selv – og latterliggjør denne diskusjonen. Jeg lurer på hvor mye han har diskutert dette med sine velgere i Møre og Romsdal, om de synes det er en god idé eller en dårlig idé. Jeg lurer på hvor mye han har diskutert med sine velgere i Møre og Romsdal – Oskar Sylte – når man har ført en avgiftspolitikk som har rammet norsk næringsliv så kraftfullt som den har gjort. Jeg tror det ikke har noe gjenklang lokalt, annet enn i retorikkordboka til Unge Høyre. Det er det som er noe av problemet her; man glemmer å se virkeligheten, treffe dem som blir berørt, og si: Er dette et framskritt eller et tilbakeskritt? Dette er et sentraliserende tilbakeskritt som skaper mer byråkrati, mindre fleksibilitet og mer stivbeinthet. Og det er sørgelig at Venstre og Kristelig Folkeparti, som har klart å stå opp mot denne byråkratiseringsreformen i to runder – i hvert fall en runde i 2015, der Siv Jensen kjørte det kraftfullt fram – nå har gitt etter for embetsmannstenkningen i Finansdepartementet, for det er det det er; dette forslaget har ligget hos embetsmenn over tid. Vi prøvde under den rød-grønne regjeringen, vi sto opp for det folkestyrte Norge, men nå er det embetsmennene som vinner. Det er et tilbakeskritt, ikke et framskritt. Jeg tar opp Senterpartiets forslag.