Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2003-03-19:
Alle har rett til å føle seg trygge for at de ikke skal bli utsatt for vold og kriminalitet i det offentlige rom. Utviklingen vi nå er vitne til, er derfor et alvorlig problem, både for dem som blir utsatt for overgrep, og for dem som utfører de kriminelle handlingene. Representanten Holstad peker på at fengsel ikke bidrar til å stoppe en kriminell løpebane. Jeg er enig i dette. Barnevernet er sentralt i arbeidet. Barnevernet har i dag anledning til å sette i verk ulike tiltak overfor personer under 18 år som begår kriminalitet. Tiltakene kan rettes mot barnet, mot foreldrene eller gis i en kombinasjon. Tiltakene spenner fra råd og veiledning og andre hjelpetiltak som f.eks. Multisystemisk terapi, MST, og frivillige plasseringer utenfor hjemmet til tvangsplassering i institusjon – eventuelt i kombinasjon med omsorgsovertakelse. Det er viktig for meg å understreke at formålet med tiltak etter dagens barnevernslov ikke er å straffe barnet eller å verne samfunnet, men å endre barnets atferd. For barn under den kriminelle lavalder er det først og fremst foreldre eller andre foresatte som har ansvaret for å reagere. Når disse ikke klarer å følge opp, kobles barnevernet inn og får et videre ansvar for oppfølgingen. Tiltakene skal i første omgang dreie seg om frivillige hjelpetiltak. Det kan i denne sammenheng være aktuelt å styrke barnevernets kompetanse og videreutvikle samarbeidet med andre instanser. Det kan være skole, fritidstilbud og nærmiljø. Det er også viktig å motivere ulike instanser til å samarbeide for å finne de beste helhetlige løsninger. Dersom frivillige hjelpetiltak ikke er tilstrekkelig, kan barn som begår gjentatt kriminalitet, plasseres på institusjon for oppfølging eller behandling. Denne plasseringen kan være en riktig reaksjon såframt det gis et tilpasset tilbud med mulighet for opplæring og behandling. Jeg vil nevne at Barne- og familiedepartementet nylig har fått utarbeidet en kunnskapsstatus om hvilke betingelser som må være til stede for at institusjonsplassering skal være vellykket. Disse kriteriene vil bli lagt til grunn når staten overtar ansvaret for institusjonene fra 1. januar 2004. Jeg vil likevel understreke at det er de hjemmebaserte tiltakene som viser best resultat når det gjelder barn og unge med alvorlige atferdsvansker. Særlig gjelder dette erfaringene med MST. Det er grunn til å anta at denne metoden har et stort potensial, og at flere enn de som får tilbud i dag, kan profittere på den. Blant annet har metoden i liten grad fanget opp barn og ungdom med innvandrerbakgrunn. Mange familier med innvandrerbakgrunn har det potensialet som først og fremst kreves: et nettverk som behandlingen kan forankres i. I noen tilfeller kan det være aktuelt å bruke eldre søsken eller annen slekt. Vi vil vurdere om det er aktuelt å utdanne terapeuter med innvandrerbakgrunn i denne metoden. Parallelt satser vi på en annen metode, nemlig PMT, Parent Management Training, for yngre barn som viser tegn på å kunne utvikle atferdsproblemer. Avslutningsvis vil jeg påpeke at vi vet for lite om denne gruppen av barn som raner andre barn. Vi vil derfor ta initiativ til å få kartlagt hvem disse barna er og hvilken bakgrunn de har. Bare ved å øke vår kunnskap om hvem barna er og hvilken bakgrunn de har, kan vi sette inn effektive tiltak som kan forhindre en kriminell løpebane og få disse barna på rett spor igjen.