Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-05-27:
Kunnskap er makt. Derfor har lik rett til utdanning vært et prinsipp det har vært brei enighet om i Norge. Derfor har det vært brei enighet om at vi har satset på en offentlig skole som skal være gratis, og som skal være en skole for alle. Vi har satset på fellesskolen i Norge, fordi vi vil at alle skal ha det samme tilbudet, uavhengig av foreldrenes økonomi, uavhengig av religiøs, kulturell eller sosial bakgrunn. Vi har satset på fellesskolen, og det har gjort Norge til et varmere, tryggere og mer rettferdig samfunn. Vi får ofte høre – og nå også i det siste innlegget – at flere private skoler vil føre til mer mangfold. Jeg er helt uenig, for med friskoleloven kan man legge til rette for at noen skoler har strenge teoretiske krav, og noen skoler retter seg mot spesielle livssyn eller religioner. Da kan vi få én skole for de teoretiske og en annen for dem som ikke kommer inn der. Vi kan få én skole for humanetikere, én skole for litt kristne, én for dem som er mer kristne, én for jøder og én for muslimer. Det er ikke mangfold, det er tvert imot ensretting, det er en skole der man kun går sammen med likesinnede barn – det er enfold. Og når vi i dag har hørt fra Høyre at dagens privatskolelov har ført til segregering, kan ikke jeg fatte og begripe hvorfor man da vil gå enda lenger i feil retning. Et annet argument som har blitt brukt mye, er at oppretting av flere privatskoler fører til mer valgfrihet. Det vil det gjøre i de store byene, men det er langt, dette landet, og mye er distrikt. Vi har allerede med dagens privatskolelov sett eksempler på at oppretting av private skoler fører til at den kommunale grendeskolen blir lagt ned. Da har man riktignok fått en privat grendeskole, men man har jo ikke fått mer valgfrihet av den grunn! Med den nye loven er jeg bekymret for at dette er en utvikling som vil forsterkes. For et av hovedpoengene med den nye loven er at det skal innføres en rett til godkjenning for søkere som oppfyller lovens krav. De som starter en privatskole, vil få garantert økonomisk støtte, mens kommunale skoler må konkurrere med andre gode formål i kommunen, f.eks. eldreomsorg eller sikring av ei havn eller andre formål som konkurrerer på kommunale budsjett. For de foreldrene det gjelder, skjønner jeg at de gjør alt de kan for å redde sin nærskole, men på sikt mener jeg at det er helt uholdbart at det skal være opp til foreldrene i ei lita bygd om det skal holdes liv i grendeskolen. Når det i den offentlige debatten om privatskoleloven blir brukt som argument for den nye friskoleloven at det har kommet en rapport fra læringssenteret som viser at fellesskolen ikke godt nok greier å utjevne sosiale forskjeller – ja, da viser det at man produserer argumenter i tolvte time. La meg understreke: Vi i Arbeiderpartiet er selvsagt bekymret for at barn av foreldre med et høyt utdanningsnivå får bedre karakterer enn andre barn. Vi er selvsagt ikke fornøyd med at barn med minoritetsbakgrunn i gjennomsnitt presterer lavere enn andre elever. Vi er stolte over enhetsskolen, over fellesskolen, men vi er ikke fornøyd så lenge vi ikke når de målene vi har satt oss. Jeg må si at det er flott hvis Høyre er bekymret for dette, men da burde vi ta tak i det sammen. Da burde vi ta tak i det som læringssenteret anbefaler, da burde vi satse på kompetanseutvikling, satse på kvalitetsutvikling og se på ressursutnyttelsen i skolen. Å bruke målet om utjevning av sosiale forskjeller som et argument for den nye privatskoleloven blir, med respekt å melde, en argumentasjon der man har brist i den indre logikk. Er det noe vi vet med sikkerhet, er det at land med stort innslag av private skoler, der foreldre med god råd kan betale ungene inn på skoler for de privilegerte, der er det med på å forsterke de sosiale forskjellene. Selv i Sverige, hvor det ikke er skolepenger, ser vi at det er de mest ressurssterke foreldrene som velger private skoler. Det har i hele etterkrigstida vært brei enighet om å satse på fellesskolen. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har vært garantister for den offentlige, gratis skolen. Også Kristelig Folkeparti har vært en viktig støttespiller. Men etter valget for to år siden skiftet Kristelig Folkeparti side. En av konsekvensene ser vi i dag når stortingsflertallet i denne saken vedtar en politikk som dessverre vil føre til mindre mangfold i skolen, som vil svekke lokaldemokratiet og som ikke minst vil føre til økte forskjeller.