trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Representanten Torbjørn Røe Isaksen spør om hvilke tiltak som er satt i verk for å evaluere hvordan statlige og kommunale billighetserstatnings- og vederlagsordninger har fungert, og for å avklare og sikre hvorvidt alle som har lidd overlast, faktisk har fått oppreisning – noe som for mange er svært viktig. Etter Stortingets egen rettferdsvederlagsordning kan enkeltpersoner som har kommet særlig uheldig ut i sitt møte med det offentlige, søke om en skjønnsmessig kompensasjon. Det er ingen som har krav på vederlag. Det er altså en erstatningsordning som går noe utover hva jusen sier. Målet må likevel være at de som har kommet særlig uheldig ut, får kompensasjon. Rettferdsvederlagsordingen har som utgangspunkt at man sjøl må sende inn søknad om rettferdsvederlag, med nødvendig dokumentasjon. Faginstansen vil bidra til at saken blir tilstrekkelig utredet etter prinsippene i forvaltningsloven. Rettferdsvederlagsutvalgene – som er oppnevnt av Stortinget – som fatter avgjørelse i sakene, tar ansvaret for å sikre at de som faktisk har lidd overlast, får det vederlaget som Stortinget har forutsatt. Det har vært mange debatter i Stortinget om disse ordningene. Erstatningsordninger for barn i barnehjem og spesialskoler for barn med atferdsvansker ble behandlet i St.meld. nr. 24 for 2004–2005 og Innst. S nr. 217 for samme periode. Stortinget vedtok å gjøre en tilpasning av rettferdsvederlagsordningen for denne gruppen og for de barn som var plassert i fosterhjem i perioden fram til 1980. Blant annet skulle kravene til bevis for alvorlige overgrep og omsorgssvikt senkes noe, og det skulle legges større vekt på en egenerklæring om slike forhold. Egenerklæringen var altså grunnlaget i saken – og er det fortsatt. Når representanten Røe Isaksen hevder at det ser ut til at mange tatere faktisk ikke har fått vederlag, kan det skyldes at de ikke har fått erstatning etter kommunale vederlagsordninger. Kommunal gransking og kommunal kompensasjon hører under det kommunale sjølstyret. Ikke alle kommuner har opprettet slike kompensasjonsordninger. Der har vi forskjeller. Når det gjelder tiltak for evaluering og avklaring, nevner jeg at regjeringa 7. januar i år satte ned et utvalg som skal kartlegge konsekvensene av norsk rompolitikk. En del av de spørsmålene som Røe Isaksen nevner, kan adresseres inn i dette arbeidet. Utvalget skal levere sin rapport innen 30. november 2013. Regjeringa har dessuten, etter anmodning fra Stortinget, satt i gang en gjennomgang av ulike sider av rettferdsvederlagsordningen, en ordning som ligger til Stortinget, men hvor bl.a. Justisdepartementet har et klart ansvar for det mer administrative, dvs. driftingen av ordningen. Resultatet av denne gjennomgangen, som går bredere enn bare å dreie seg om romfolket og for så vidt også barnehjemsbarn, vil legges fram for Stortinget i denne stortingsperioden.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Når det gjelder spørsmålet om dokumentasjon, vil jeg vise til hva jeg sa i mitt hovedsvar. Det er for enkelte grupper lettet betydelig på dokumentasjonskravet. Så vidt jeg har erfart, ble det gjort også i forbindelse med krigsbarna, slik at erklæring fra vedkommende sjøl i veldig stor grad var tilstrekkelig. Men Stortinget, som sjøl rår over ordningen, må til enhver tid vurdere hvor langt man skal gå opp mot dette, for, som representanten vil forstå, vil det kunne gå galt av sted hvis vi åpner opp for rettferdsvederlag med egendokumentasjon nærmest en bloc. Så vi er nødt til å ha noen krav. Det utfordrer oss som har ansvaret for store deler av forvaltningen, enten det er i undervisningssektoren, barnevern, barnehjem eller minoritetsgruppene, at vi må grave i egne offentlige arkiver for å finne fyllestgjørende dokumentasjon.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Jeg må medgi at mandatet for dette utvalget har jeg ikke klart for meg, men jeg kommer gjerne tilbake til representanten når det gjelder dette. Men under enhver omstendighet, hvis det er slik at det ikke er tydeliggjort at man bør komme med forslag, ligger det til både Stortinget og regjeringen, når man får en slik kartlegging, raskt å se på om det er behov for å gjøre endringer. Jeg vil be om å få komme tilbake til representanten i egnet form når det gjelder dette. Jeg skal undersøke det. Jeg syns i så måte at det er særs viktig også når det gjelder gjennomgangen av rettferdsvederlagsordningen, at Stortinget sjøl, som jo rår over denne ordningen, får et godt grunnlag for å fatte vedtak om mulige endringer som møter flere på en bedre måte enn i dag.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Det er ikke riktig at Agder politidistrikt er uten ressurser. Jeg har gått inn og sett på tallene, og de viser at det i 2005 ble bevilget 314 mill. kr til Agder politidistrikt. I år har man fått et disponeringsskriv hvor man kan få lov til å bruke 426 mill. kr. Det har i den perioden vært en vekst på 56,3 pst. Det er ikke manglende ressurser. Det er ganske mye ressurser som er stilt til disposisjon for Agder politidistrikt. Bare i løpet av det siste året har bevilgningen økt med 15 mill. kr. Man har altså 15 mill. kr mer å bruke i år enn i fjor. Det er en vekst på 3,7 pst. Så er det slik at ethvert politidistrikt må holde seg innenfor disse økende rammene. Hvis man bruker mer enn det man hadde til disposisjon i fjor, må det tas inn i år. Jeg antar at det er noe av grunnen til at man nå prøver å ta inn noe i Agder-fylkene. Så vil jeg også vise til at det ofte blir en debatt om antall politifolk og hvor mye penger man får, når vi diskuterer politiets kraft. Men jeg har lyst til å gi honnør til Agder politidistrikt, for jeg vet at det er et distrikt som leverer godt og skaper mye trygghet. Så det skal ikke skapes et bilde av at her er det ikke politifolk som gjør jobben sin. Dette er et politidistrikt som etter mitt skjønn leverer godt. Bare siden 2008 har man fått en reduksjon i saksbehandlingstida i politidistriktet, og den ligger godt an, på 107 dager. Man har en oppklaringsprosent som ligger på 40,6, som er høyere enn i mange andre politidistrikter, og faktisk over målsettingen. Så det ser ikke mørkt ut. Vi håper også at framtidas budsjetter vil møte Agders behov, sammenholdt med at regjeringa har valgt å legge sin hovedsatsing på at vi utdanner flere politifolk. Én ting er å ha penger i hånden, en annen ting er at disse pengene bør gå til å ansette nye politifolk. Da var det nødvendig med et regjeringsskifte i 2005. For vi har tredoblet politihøgskoleopptaket, i motsetning til hva Høyre gjorde da de satt i regjering. Således har vi i denne perioden utdannet over 1 600 flere politifolk enn det man gjorde i forrige regjeringstid. Når alt kommer til alt, er det det som er viktig hvis man ønsker seg flere politifolk, også til Agder.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Det ligger i bunnen at vi utdanner langt flere politifolk enn det Høyre gjorde da de var i regjering. Vi bevilger betydelig mer penger, 56 pst. mer til Agder, enn det man gjorde da Høyre satt i regjering. Det er viktige elementer i en politisatsing. Alle i politiet er opptatt av at vi skal bevilge mer penger og utdanne flere. Så er det slik at hvis man i Agder foreslår å redusere antall tjenestesteder, som det er sagt, er det en diskusjon vi nettopp må ta i tider da budsjettene øker. Jeg holdt på å bruke et gammelt Høyre-slagord om å anvende pengene på best mulig måte. Det er ikke sikkert at det er slik at den strukturen i lensmannsetaten som ble bygd opp på 1800-tallet, er den strukturen vi bør beholde nå for å møte den type kriminalitet vi står overfor. Jeg er opptatt av at politidistriktene skal klare å bruke pengene mest mulig effektivt, uansett hvor mye det er. De vil gjøre det i samråd med lokale myndigheter, som man har gjort mange andre steder i landet hvor man faktisk har fått flere patruljer ut for å drive trygghetsarbeid, når man faktisk har tatt noen grep opp mot hvordan strukturen er. Men det er best å gjøre det i enighet med ordførerne.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Det er en grunnleggende misforståelse representanten her legger til grunn, for det er altså ikke tjenestestedet som rykker ut når man legger ned et kontor. Det er rimelig værfast – kaffetrakteren, kopimaskinen osv. blir stående. Det som er resultatet der hvor man har foretatt omlegginger i struktur, er at man får flere politifolk ut og bruker administrative ressurser på å ha folk i bilene. Det gjør responstiden kortere – jeg ser representanten riste på hodet, men det er vår erfaring. Follo politidistrikt er et godt eksempel på det. Der reduserte man antallet tjenestesteder fra 16 til to og fikk en ekstra patrulje kjørende rundt døgnet rundt. Det er klart at det bidrar til at responstiden går ned. Jeg er glad for at responstiden i norsk politi i snitt faktisk er på mellom åtte og ti minutter, og jeg tror at vi skal kunne klare å gjøre den enda bedre – hvis vi klarer å anvende ressursene på en best mulig måte og sørge for at ressursene blir satt inn i politikraft ute. Da er det ikke sikkert at det er ensbetydende med å bygge opp kontorer.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Dette dreier seg jo ikke bare om ressurser og om politi og natteravn. Dette handler ikke minst om holdningsendringer. Statstikk sier veldig mye. Og vi vet at det er et forkastelig kvinnesyn i enkelte ikke-vestlige grupperinger. Disse betrakter ofte norske og vestlige kvinner som horer. Disse miljøene trenger tydelige ledere som sier hva som er rett og galt, og ikke, sånn som vi har sett i den siste tiden, enkelte leger som er ute og mener at kvinnene selv har et ansvar når de blir voldtatt. Jeg godtar ikke at våre kvinner må ta på seg ekstra sterke strømpebukser for å forhindre at de blir revet av fort, eller at våre kvinner ikke skal kunne få lov til å gå i en lett sommerkjole, eller at de skal måtte kle seg i en eller annen form for fjelltelt for å kunne betraktes som dydige. Jeg godtar faktisk ikke det. Så hva vil statsråden da gjøre for at slike kvinnefiendtlige holdninger ikke får lov til å utvikle seg i disse miljøene?
André Oktay Dahl (Høyre), 2011-04-13:
Jeg synes det er veldig bra at vi har en statsråd som har flere tanker i hodet på en gang og har et stort engasjement når det gjelder de spørsmålene. Det er et kjempeproblem som må løses på bred front. Vi skylder folk det. Men noen ganger har statsråden litt for mange tanker i hodet på en gang og glemmer det helt grunnleggende, nemlig at synlig og nok politi faktisk forebygger kriminalitet og også overfallsvoldtekter. Jeg står her med VG fra 13. oktober 2009. Her står det at ifølge Justisdepartementets egne beregninger legger man opp til at man skal få en doblet politistyrke i storbyene i helgene. Har politistyrken blitt doblet i helgene i Oslo og Bergen siden dette oppslaget kom?
André Oktay Dahl (Høyre), 2011-04-13:
Jeg registrerer at statsråd Storberget ikke vil diskutere overfallsvoldtekter, og ikke er spesielt interessert i å diskutere konkrete bemanningstall. Han kommer altså med alkohol som den store saken, som er et av hans største politiske nederlag i denne regjeringen i forhold til å pålegge kommunene noe som han brukte fem år på å argumentere for. Det synes jeg er interessant i forhold til det første spørsmålet fra Fremskrittspartiet. Så jeg skal gå tilbake til det det foregående spørsmålet handlet om, nemlig overfallsvoldtekter. Mangelen på synlig politi i Oslo har en betydning i forhold til å forebygge overfallsvoldtekter – ikke alene, men sammen med andre tiltak. Politistasjonssjef Kåre Stølen sa på TV for noen dager siden at antallet patruljerende politifolk i Oslo er vesentlig lavere enn i fjor. Han anslo at behovet i Oslo sentrum alene er over 350 flere politifolk, og situasjonen er den at det er 100 færre tjenestemenn på orden i Oslo i dag enn det var bare for to år siden. Tidligere har byrådet i Oslo vist hvordan de i fravær av nok statlig innsats skaper trygge lokalsamfunn ved å leie inn vektere langs de mest belastede områder i byen. Da har man altså fått narkotikaomsetningen ned og tryggheten opp. Nå har byrådet utfordret statsråden på å være med på å ta imot penger fra Oslo kommune for å skape mer trygghet i Oslo by. Til nå har denne oppfordringen forblitt ubesvart. Så spørsmålet mitt til statsråden, for bl.a. å forebygge flere overfallsvoldtekter, er: Hvorfor vil ikke statsråden støtte forslaget fra Oslo kommune om å la kommunen bidra til å finansiere politi i Oslo kommune, slik at vi kan sikre innbyggerne bedre trygghet enn i dag?
André Oktay Dahl (Høyre), 2011-04-13:
Hver eneste av de 1 600 har vi vært med på å støtte her i Stortinget. Regjeringen har altså avslått vårt tilbud, fra en så godt som samlet opposisjon, om å ha en forpliktende opptrappingsplan for å få ansatt. Det handler ikke bare om å utdanne, men det handler også om å ansette. Der har regjeringen vært passiv. I ni av ti budsjetter har Høyre foreslått større bevilgning. Nå føler jeg at det blir sånn barnehageopplegg her, så jeg synes vi skal gå tilbake til det spørsmålet handlet om: Hvorfor er statsråden prinsipiell motstander av at Oslo kommune skal medfinansiere trygghet i egen by? Statsråden burde faktisk være glad for at man får støtte fra et byråd som vil noe med denne byen, som vil ha trygghet for kvinner som går utrygge på gata og ikke tør å gå i deler av byen. Det kunne kanskje være greit om han begynner å svare på spørsmål fremfor å komme med disse foilene man har kommet med nå i fem–seks år. Uansett hvor mange ganger statsråden kommer med påstander om Høyre, blir det ikke sannere.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-04-13:
Jeg er glad for at statsråden har fokus på forebygging og på holdninger, for det er noe av nøkkelen for også å få bukt med overfallsvoldtekter. En av de viktige sakene som Kristelig Folkeparti har vært opptatt av når det gjelder forebygging og også frigjøring av mer ressurser til politiet, er å innskrenke skjenketiden fra klokken 03 til klokken 02 om natten. Der er det ikke noen vits i å bruke Kristelig Folkepartis egne argumenter, for der har statsråden hatt vel så gode argumenter selv. Derfor vil jeg sitere ham fra denne sal for to år siden: «Og når vi har en slik åpenbar mulighet til å fjerne veldig kostbare timer for norsk politi, både i kroner og også når det gjelder overtid og arbeidstidsbestemmelser,(…) mener jeg at man bør legge stort press inn på det.» (…) Og videre: «For å illustrere: En polititjenestemann som bruker sin arbeidstid mellom kl. 03 og 04 natt til søndag i Rosenkrantz' gate, kunne kanskje heller ha brukt fem timer på dagtid for å avdekke mer vold i nære relasjoner.» Jeg mener statsråden er inne på noe av nøkkelen her. Så mitt spørsmål er: Er fremdeles statsråden enig med seg selv, eller har han snudd i argumentasjonen og i spørsmålet?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-04-13:
Først må jeg si at jeg er glad for det forrige svaret til meg fra statsråden, at vi er helt enige om at det også er viktig å tenke alkoholpolitikk og forebygging her. Da forventer jeg at statsråden bruker den myndigheten han har, til å gi kommunene en mindre ramme på skjenketid – fra dagens kl. 03 til kl. 02. Når man er i denne type debatter, blir det, som statsråden har sagt, mye polemikk om tall. Jeg ønsker å se til eksemplene som fungerer. Man vet at i Stavanger var det utrolig mange overfallsvoldtekter, særlig i 2008 og 2009. I 2009 var det 23 som var anmeldt, og det var høyest i landet. I 2010 var det null, fordi politiet jobbet aktivt med forebygging og holdninger. De styrket avsnittet for vold og sedelighet, de styrket samarbeidet med kommunen, de satte inn flere folk, bl.a. spanere, og de jobbet aktivt med holdninger i innvandrermiljøer. Det er et godt eksempel, som også burde vært gjort i Oslo. Er ikke det noe statsråden aktivt burde sørge for skjer i Oslo?
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-04-13:
Jeg vil først si at jeg er litt skuffet over at justisministeren ikke fant det riktig å påpeke overfor Fremskrittspartiet at voldtekter blir gjort av individer, ikke av kulturer eller av religioner. Men det er ikke mitt hovedspørsmål. Mitt hovedspørsmål handler om at voldtekt og den typen overgrep er en spesiell type kriminalitet. Det er en type kriminalitet som f.eks. krever en spesiell type bevisinnhenting. Leger er først og fremst lært opp til å hele og hjelpe folk, ikke nødvendigvis til å ta opp bevis. I Oslo har vi en god enhet til å ta opp bevis. Jeg tror at hvis man får inn et voldtektsoffer her, så har man en mulighet til å samle bevis på en god måte. I Voldtektsutvalget foreslo man en egen enhet i politiet for å etterforske den type overgrep, fordi det er en spesiell type som krever spesiell kompetanse. Det har statsråden valgt ikke å følge opp. Venstre ville ha hatt en slik egen enhet. Hvorfor sier ikke statsråden ja til det?
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-04-13:
Det har vært mange regimer opp gjennom historien, det siste vi husker er «Komiske Ali» som sto og fortalte at Bagdad holdt, sjøl om den ble bombet. Problemet med hele sykehusdebatten er at veldig mange borgere i dette landet føler at regjeringen ikke snakker sant. Ja, sjøl stortingsrepresentanter fra regjeringspartiene føler at man ikke snakker sant. Av og til må man flytte, av og til må man legge ned, av og til handler det om å gi gode fagtilbud. Men problemet i denne saken er at folk føler at man ikke snakker sant, at man later som om Bagdad fortsatt står der, sjøl om man har lagt ned viktige funksjoner. Man føler at det som er tryggheten, som er en viktig del av vår helsepolitikk, blir tatt fra folk. Jeg må si at jeg har mye mer respekt for politikere som står for det man gjør, som virkelig kjemper, men som står for de avgjørelsene man tar. Nå ser vi politikere som, når man har tapt, er sinte på dem som kjemper mot. Hvorfor snakker man ikke sant?
Anders B. Werp (Høyre), 2011-04-13:
Statsråden kom med en god nyhet – sa han selv – at 92 pst. av fjorårets politistudenter er i jobb. Det vil si at 8 pst. ikke er i jobb. Et raskt regnestykke tilsier at det er mer en 30 ferdig utdannede politifolk som står uten jobb nesten ett år etter at de gikk ut av Politihøgskolen. Mitt spørsmål til statsråden er: Når vi nå så å si daglig får dokumentert at det er et stort behov for flere politifolk i storbyene, spesielt Oslo, vil statsråden ta et eget initiativ til å styrke bemanningen i storbyene? Det finnes en personalressurs med kompetente, motiverte og nyutdannede studenter som fortsatt ikke har jobb.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Jeg synes at statsråd Storberget burde kunne bruke denne visitt til Stortinget til å være mer tydelig på den type lokale invitter som her har kommet fra byrådet i Oslo. Fremskrittspartiets stortingsgruppe opplever at det er et stort ønske flere steder i landet om å være med og bidra til bedre polititjenester lokalt, nettopp fordi politiet ikke leverer det de er satt til å gjøre. Statsråden har sagt at 93 pst. av de nyutdannede har fått jobb. Han har ikke sagt at de har fått jobb i politiet. Vi vet jo at Oslo kommune står fritt til å gå ut og kjøpe vektertjenester, men de kan ikke bidra til økte polititjenester økonomisk her i byen. Synes statsråden det er et paradoks at nyutdannede politifolk kan bli ansatt som vektere, men ikke som politifolk?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2011-04-13:
Jeg skal også snakke om trygghet, men en litt annen form for trygghet, nemlig den tryggheten befolkningen trenger ved å vite at man har et tilfredsstillende sykehustilbud. Så mitt spørsmål går til helseministeren. Vi er jo alle gjort kjent med – på litt ulike måter, om jeg må få si det slik – den kampen som pågår mellom Arbeiderpartiet og Senterpartiet når det gjelder ulike lokalsykehus, sist i Sogn og Fjordane. Vi fikk kanskje et nytt høydepunkt i går, da den nyvalgte nestlederen i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité, Per Olaf Lundteigen, sa rett ut på kveldsnyhetene at regjeringen har en hemmelig plan for å nedlegge Kongsberg sykehus, eller andre lokalsykehus for den saks skyld. Mitt spørsmål er rett og slett: Har regjeringen en slik hemmelig plan – eller en åpen plan – eller snakker representanten Lundteigen usant?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2011-04-13:
Da skjønner jeg at statsråden avviser blankt at det er noe som helst i det representanten Lundteigen sa på Kveldsnytt i går. Så da er det avklart. Jeg skal ikke akkurat be statsråden sette en diagnose på forholdet mellom Senterpartiet og Arbeiderpartiet i denne type saker, men poenget er jo at det skapes stor usikkerhet og utrygghet i befolkningen om hva som faktisk er regjeringens politikk, og hva som er regjeringens faktiske planer. Kristelig Folkeparti har ønsket at vi skal ha en nasjonal sykehusplan, at vi skal si noe om hva et lokalsykehus faktisk skal inneholde. Det har regjeringen svart svært vagt på. Så mitt spørsmål er: Kan vi nå forvente at vi inntil vi vet hva et lokalsykehus skal inneholde, kan få en slutt på alle disse rykter om nedleggelser og omleggelser, som landets befolkning ikke trenger å høre?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Regjeringen har ingen hemmelig plan. Regjeringen har i regjeringserklæringen vært veldig tydelig på at vi skal beholde alle de lokalsykehusene vi har, og at lokalsykehusene har en viktig funksjon. Men det er også slik at vi har en medisinsk-teknologisk utvikling som drar veldig i retning av spesialisering. Det betyr ikke at vi ikke har behov for lokalsykehusene. Det har vi. Vi har behov for lokalsykehusene både til føde og akutt, til indremedisinsk akuttberedskap, til mange ulike funksjoner, og disse er ulike for ulike steder i Norge. Det som er det aller viktigste nå, er at vi i forbindelse med Samhandlingsreformen også ser på hvordan vi bedre skal klare å ivareta de store pasientgruppene som ikke har fått god nok hjelp i dag. Det gjelder kronikere, det gjelder de med diabetes og kols, det gjelder ruspasienter, det gjelder de med utfordringer i forhold til psykisk helse, og det gjelder de med muskel- og skjelettlidelser; alle disse gruppene ønsker vi å gi et bedre tilbud. Og en del av omstillingen som skjer i lokalsykehusene, må også skje for bedre å ivareta disse gruppene. Så regjeringen er veldig opptatt av at vi skal ha lokalsykehusene, også med føde og akutt, selv om ikke disse funksjonene er på alle lokalsykehus.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Jeg er helt enig i at vi skal gi trygghet til befolkningen. Og vi skal gi den tryggheten at vi ikke skal avvikle de lokalsykehusene vi har. Vi skal beholde dem, og vi skal styrke dem til å ivareta de store pasientgruppene, bl.a. eldre – som jeg ikke nevnte i stad, men som er en gruppe det er særdeles viktig å ivareta fremover, fordi det blir flere eldre, og de vil ha flere komplekse lidelser. Så vi skal beholde de lokalsykehusene vi har. Når det gjelder en nasjonal sykehusplan, har vi nettopp kommet med tre dokumenter som er oversendt Stortinget. Det er to nye lover, folkehelseloven og den nye kommunale helse- og omsorgstjenesteloven, og det er Nasjonal helse- og omsorgsplan. I Nasjonal helse- og omsorgsplan har vi i kapitlet om spesialisthelsetjenesten også beskrevet hva regjeringen foreslår at et lokalsykehus minst skal inneholde. Og så er det faktisk en realitet at lokalsykehusene har ulikt innhold i ulike deler av landet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
I Norge har vi en av verdens beste helsetjenester, og befolkningen skal være trygg for at når de blir syke, skal de få den hjelpen de trenger, på det sykehuset hvor de kan gi best hjelp. Det betyr ikke nødvendigvis på det nærmeste sykehuset, det betyr kanskje heller ikke på det sykehuset som ligger litt unna, men kanskje på det sykehuset som ligger langt unna. Og det er altså ikke pasienten som i første omgang avgjør hvilken diagnose en har, når en skal innlegges på sykehus, det er det legen som gjør. Det er ambulansepersonell – også sammen med AMK-sentralen – som skal bestemme hvor du skal innlegges. Poenget skal være: Pasienten skal få den beste behandlingen. Så er det også sånn at endringene i den senere tid – da vil jeg spesielt nevne sykehusene på Vestlandet – har hatt sin årsak i den fødsels- og barselmeldingen som Stortinget har behandlet, og Stortinget sluttet seg til et forslag om at det skulle lages regionale planer for fødselsomsorgen i Norge. Det er gjort. Helsedirektoratet har utarbeidet kvalitetskriterier for det, og det er resultatet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Jeg har ikke for vane å referere fra regjeringens indre drøftinger. Men jeg kan forsikre om at den politikken som er nedfelt i Soria Moria-erklæringen, den politikken som er materialisert i Samhandlingsreformen i den nye Nasjonal helseplan, og den som er i de to lovene som er viktige for Helse-Norge fremover, er den politikken som nå er regjeringens politikk, og som er oversendt til Stortinget til behandling.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Når det gjelder nasjonal sykehusplan, har vi sagt at vi skal komme til Stortinget og orientere mer om spesialisthelsetjenesten enn det vi har gjort, og invitere Stortinget til den type debatt, for det tror jeg er viktig. Så er det et faktum at mange ting endrer seg, og mange ting endrer seg fort. Jeg vil igjen komme med eksempelet med behandlingen for hjerteflimmer, hvor man plutselig får en stor kø, og hvor man plutselig må begynne nesten over natten å bygge opp kapasitet for å kunne ivareta mange pasienter som ikke har godt av å vente for lenge. Det betyr bare at det er store endringer i spesialisthelsetjenesten, og sånn som vi har innrettet spesialisthelsetjenesten, har selvfølgelig helseministeren et stort og overordnet ansvar. Men de regionale helseforetakene, sammen med de lokale helseforetakene, står for både ansvar og gjennomføring av politikken.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Jeg oppfatter faktisk ikke at representanten Skei Grande snakker til meg. Jeg snakker sant. Jeg forteller om regjeringens helsepolitikk sånn som den er. Vi har skrevet rammene for den i Soria Moria-erklæringen. Der sier vi veldig klart at vi skal beholde de lokalsykehusene vi har. Vi sier at de kan ha andre oppgaver enn i dag, nettopp på bakgrunn av funksjonsfordeling. For å si det slik: Jeg tror jeg har vært nok i media i det siste, for å vise at jeg faktisk har ment alvor med de endringene som er gjort. De endringene som er gjort, har, når det gjelder planene for fødsel og barsel, i stor grad vært initiert etter behandlingen i Stortinget. Jeg er veldig opptatt av nettopp å snakke sant, fordi det er viktig at alle får budskapet om at hvis du blir syk, blir du behandlet på det sykehuset som kan gi deg den beste hjelpen. Det er viktig, og det er viktig for oss når vi blir syke at vi har tryggheten for det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Jeg er veldig enig med representanten Høie i at brukerstyrt personlig assistent er en god ordning for veldig mange funksjonshemmede. Det ser vi i hverdagen, og det er ikke vanskelig å forstå. I Soria Moria I- og Soria Moria II-erklæringene har vi sagt at vi skal utvide og forbedre ordningen. Det har vi også gjort. Vi har utvidet ordningen betydelig, slik at det er langt flere som får denne typen assistanse i dag enn tidligere. Vi har forbedret ordningen ved at vi har gitt bedre tilskudd til kommunene, i form av at de kan gi veiledning og opplæring. Vi planlegger også å videreføre dette, selvsagt, slik vi har sagt i Soria Moria-erklæringen. Når det gjelder hva som står i dokumentene som gjelder Samhandlingsreformen, er det videreført en plikt for kommunen til å ha tilbud om brukerstyrt personlig assistent. I tillegg er det i pasientrettighetsloven sterkt betont at brukerne skal ha stor medvirkning ved utformingen av tilbudet deres. Det er det som ligger i lovverket. Det vil vi jobbe videre med. Så er det også slik at på Arbeiderpartiets landsmøte ble det gjort et vedtak om at innenfor den rammen som kommunene allerede har blitt tildelt, skal det være en rett for den enkelte bruker å kunne ta det ut i form av brukerstyrt personlig assistanse. Det gjaldt for brukere som har store behov. Det er klart at det vil også jeg følge opp videre.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Som jeg har sagt, har vi forholdt oss til at vi skulle utvide og forbedre denne ordningen. Det har vi også fulgt opp. Vi vil gjøre utredninger videre nå i forhold til rettighetsfesting. Når det gjelder det vedtaket som, som sagt, er gjort på Arbeiderpartiets landsmøte, er det en rettighetsfesting innenfor de rammene som er i dag, for dem som har stort behov. Så vil vi se på dette i et videre perspektiv. Vi har bl.a. sett på en del kommuner i Norge, og det er ikke til å legge skjul på at kommunene har ulike tilbud og ulikt nivå på dette. Det som er det krevende med det, er å sette rammene for brukerstyrt personlig assistanse – altså innenfor hvilke rammer vi skal utrede de ulike nivåene. Det skal jeg love at nå skal det gjøres. Dette skal vi jobbe med for å følge det opp, for det er helt opplagt at vi er veldig opptatt av at vi skal få dette bedre til.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Det er ikke tvil om at det som blir gjort av utredningsarbeid, skal selvfølgelig også Stortinget få tilgang til. Her er det viktig at Arbeiderpartiets landsmøte har gjort dette. Vi skal bringe dette videre til regjeringen. Hvis regjeringen også slutter seg til det, vil vi selvfølgelig i kontakt med brukerorganisasjonene og KS gjøre disse utredningene for å se på rammene for hvordan dette skal innrettes på en god måte, slik at vi imøtekommer både de vedtakene som er gjort, og de målsettingene som regjeringen har hatt med både å utvide ordningen og å forbedre den.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Den nye kommunale helse- og omsorgstjenesteloven, som er oversendt Stortinget, er lagt opp som en såkalt profesjonsnøytral lov. Det er veldig få plikter som kommunene skal ha på egen hånd – det betyr ikke at de ikke skal ha forsvarlige og gode tjenester – men én av pliktene er at de skal ha et tilbud om brukerstyrt personlig assistanse. Det er jo fordi regjeringen mener det er viktig. I tillegg er dette – som var i den gamle sosialtjenesteloven – tatt inn i pasientrettighetsloven, hvor det står at det skal være stor medvirkning fra brukeren når det gjelder å innrette tjenestetilbudene. Så det er ingen tvil om at regjeringen har vært opptatt av at dette er et viktig og et godt tilbud for den enkelte. Vi kommer nå til å utrede videre rettighetsfesting, og vil bringe det videre for å se på både kostnader, omfang og rammer for brukerstyrt personlig assistanse.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Det skal ikke være noen tvil om at også jeg mener at dette er en veldig viktig ordning for veldig mange. Vi ser at det er en god ordning, og at det er et godt valg for mange funksjonshemmede. Så er det også slik at hvis vi ser på kommunene, i hvert fall dem vi har gått inn i, så er det ulikt nivå på denne tjenesten, og det er ulikt hvor mye penger man bruker på det. Og her er det også spørsmål som: Hvilken aldersgruppe skal dette gjelde? Skal det gjelde absolutt alle? Skal det være noen avgrensninger på dette? Arbeiderpartiets landsmøte har referert til dem som har et stort hjelpebehov, og disse forholdene skal vi nå utrede. Og jeg er helt sikker på at de beste til å hjelpe oss med det er brukerorganisasjonene selv. Derfor skal vi gå i dialog med dem for å utrede dette på en god og forsvarlig måte.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Representanten Sjøli og jeg er enige om én ting: Vi vil sikre at kvinnehelse, forskning på kvinnehelse og kompetanse som gjelder sykdommer som rammer kvinner, skal ivaretas og styrkes der det er behov for det. I mitt svar i spørretimen 24. november i fjor la jeg vekt på behovet for å sikre videreføring av kompetansen i tre nasjonale kompetansesentre for kvinnehelse – herunder Nasjonalt kompetansesenter for amming. Nytten av amming er godt dokumentert, og er erkjent i hele helsetjenesten. Det er en naturlig oppgave for helsetjenesten å legge til rette for at kvinner følger myndighetenes anbefaling om amming. Det gjelder både kommunehelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten ved de 61 000 fødslene som skjer hvert år i Norge. I spørretimen i november i fjor gjorde jeg rede for den omfattende prosessen som ligger bak styring av nasjonale kompetansetjenester i spesialisthelsetjenesten. Ny forskrift trådte i kraft 1. januar i år. Den stiller krav til nasjonale kompetansetjenester i spesialisthelsetjenesten om å sikre kompetansespredning til hele helsetjenesten, andre tjenesteytere og brukere samt bidra i relevant undervisning og forskning. Jeg vil sikre at den kompetansen som er bygget opp ved Nasjonalt kompetansesenter for amming, skal videreføres. Nasjonale kompetansetjenester har en viktig rolle på områder der vi nettopp trenger å bygge opp mer kunnskap. På områder der vi har kunnskap, vil det viktigste være å spre og sikre eierforhold til denne blant dem som sitter nærmest pasientene og menneskene som trenger den. Jeg vil i løpet av kort tid sende ut vedtak om hvilke nasjonale tjenester i spesialisthelsetjenesten som skal videreføres i henhold til den nye forskriften.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Sånn som jeg ser det nå, vil disse kompetansetjenestene innenfor kvinnehelse bli foreslått videreført. Så er det jo alltid slik at man må gjøre vurderinger av hva som er det beste. Men sånn som det er per i dag, vil de bli videreført. Det som er viktig når det gjelder kompetansesenteret for amming, er nettopp, som representanten Sjøli er inne på, at kompetansen kommer ut, og i den situasjonen vi nå er i, der mange kommer ut tidlig fra kvinneklinikk/fødeavdeling og kommer hjem, at de da også blir ivaretatt. Jeg har nettopp sett på et godt eksempel på dette i Fjell i Hordaland, der de har et Jordmor Heim-prosjekt – veldig bra. Kvinnene ligger kort tid på klinikken, kommer hjem og kan både bli fulgt opp av jordmor og av helsesøster – en veldig god tjeneste som vi ønsker å videreutvikle mer.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Jeg er veldig opptatt av at vi skal videreføre dette. Sånn som situasjonen er, er selvfølgelig det aller viktigste med disse kompetansesentrene å skape kunnskap internt, men det er også viktig å få spredd den kunnskapen ut i hele landet. Det gjør vi, og det er jeg opptatt av at vi skal videreføre.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Likebehandling av pasienter er et grunnprinsipp for den offentlige helsetjenesten i Norge. Pasientrettighetsloven bestemmer at pasienten har rett til nødvendig helsehjelp fra spesialisthelsetjenesten. Lovens utgangspunkt er likebehandling, en lik rett for alle pasienter til nødvendig behandling. Når det er sagt, må det legges til at likebehandlingsprinsippet ikke kan være til hinder for at helsetjenesten prioriterer pasientene etter hvor raskt hjelpen må gis. Pasienter som av medisinske grunner ikke kan vente, må tas først. De regionale helseforetakene skal sørge for at pasienten tilbys denne helsehjelpen i spesialisthelsetjenesten. Disse spesialisthelsetjenestene kan ytes av de regionale helseforetakene selv, eller ved at de inngår avtale med andre tjenesteytere. De regionale helseforetakene har løpende avtaler med en rekke private sykehus og behandlingssteder. Staten dekker altså utgifter til pasientbehandling ved private behandlingssteder som har fått avtale med regionalt helseforetak etter anbudskonkurranser. I tillegg kan det oppstå situasjoner der pasienter med rett til nødvendig helsehjelp ikke får hjelpen innen den fastsatte fristen. Dersom pasienten kontakter HELFO, vil HELFO snarest finne et tilbud enten i Norge eller i utlandet, f.eks. ved et privat sykehus i Norge. Dersom en pasient selv velger å la seg behandle ved et privat sykehus som ikke har avtale med et regionalt helseforetak, eller den aktuelle behandlingen ikke er omfattet av avtalen, må pasienten selv dekke utgiftene. Når det gjelder de to sakene det refereres til, kjenner ikke jeg til de konkrete omstendighetene som har ført til én har fått dekket utgiftene til operasjon ved Bergen Spine Center, mens en annen ikke har fått det.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Det er åpenbart at representanten Hoksrud kjenner bedre og mer inngående til de to tilfellene som det her dreier seg om. Det er slik at dersom man er vurdert til å ha rett til nødvendig helsehjelp, og det er en privat klinikk som har avtale med et helseforetak, kan man velge den. Men det er viktig at man innretter seg etter den vurderingen som gjøres av legen – eller av en annen lege, dersom man mener at legen har tatt feil. Jeg kan ikke svare noe annet enn prinsipielt på dette. Jeg er selvfølgelig opptatt av at de som har behov for nødvendig helsehjelp, får det, og at de blir vurdert likt. Det å ha et likeverdig helsetilbud i Norge er særdeles viktig.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-04-13:
Jeg kan selvfølgelig se nærmere på den generelle problemstillingen, det gjør jeg gjerne. Like fullt er det slik at pasienter i Norge nok må følge det regelverket som er. Helsetjenesten er innrettet slik at de sykeste gis behandling først. Det gjøres vurderinger ut fra det enkelte tilfellet, vurderinger som vi som politikere ikke kan gjøre. Når det gjelder Bergen Spine Center: De hadde en avtale med Helse Vest frem til 2010. Jeg vet ikke om denne ene kvinnen har valgt behandling der etter den tid, men det er i hvert fall helt klart at skal man ha rett til behandling på en institusjon, må det være en institusjon som har avtale med enten det helseforetaket man hører til, eller et annet helseforetak. Og man må være vurdert til å være prioritert til behandling.
Filip Rygg (Kristelig Folkeparti), 2011-04-13:
I statsrådens svar vises det til helse- og omsorgsplanen, hvor man på ytterst få sider sier noe om sykehusene. Statsråden sier også i svaret at det ikke blir lagt ned lokalsykehus. Det som er utfordringen, og som skaper utrygghet, er at man ikke vet hva disse lokalsykehusene skal inneholde. Er det slik at alle lokalsykehus nå kan frykte at funksjoner blir tatt fra dem, eller er vi kommet dit at vi kan berolige Sykehus-Norge og si at det ikke kommer flere endringer? Vi har ikke fått en helhetlig plan for sykehusene, vi har fått noen få sider i helse- og omsorgsplanen. Da er det grunn til å sette spørsmålstegn ved om det finnes noen som helst grunn til å være trygg for de livsviktige funksjonene som dagens lokalsykehus har.
Filip Rygg (Kristelig Folkeparti), 2011-04-13:
BPA er ikke et tilfeldig velferdsgode. Det er en ganske grunnleggende tjeneste, det er altså brukernes hender og føtter i en ellers krevende hverdag. Vi vet at BPA bidrar til at flere mennesker kommer ut i arbeidslivet. Uten BPA ville yrkesaktivitet og utdanning blitt redusert med ca. 70 pst. blant funksjonshemmede. En ECON-rapport anslår den samlede samfunnsøkonomiske verdien av den økte yrkesaktiviteten hos funksjonshemmede med BPA og deres familiemedlemmer til mer enn 300 000 kr per år per funksjonshemmet. Aller mest handler dette om det enkelte mennesket, men det har også en betydelig side for samfunnet. Man har jobbet med dette i seks år. Vi har et flertall i Stortinget. Og det er naturlig å spørre statsråden: Hvor mye kan det koste? Hva er det som står igjen for at man kan innføre noe som er helt grunnleggende for ganske mange mennesker? Det er mer enn et tilfeldig velferdsgode. Det er helt grunnleggende for livskvalitet og for en meningsfull hverdag.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
La meg først få lov til å gi uttrykk for at jeg setter pris på at statsråden svarer rolig og behersket, og ikke – som statsråd Navarsete – med sinne, eller engasjement som det visstnok heter nå. Jeg er vant til at det vanlige svaret fra statsråden når det gjelder lokalsykehusnedleggelse, er at det er ikke det som skjer. Så opplever jeg at både representanten Lundteigen og andre sentrale senterpartimedlemmer reiser land og strand rundt og gir inntrykk av at de er uenige i denne avgjørelsen. Mitt spørsmål er om dette er en enstemmig avgjørelse i regjeringen, om det er tatt dissens, og hvordan statsråden føler det når Senterpartiet reiser land og strand rundt og gir inntrykk av at de er uenige med statsråden – hvis de ikke har tatt dissens.
Bent Høie (Høyre), 2011-04-13:
Jeg registrerer at representanten Lundteigen er blitt beskyldt for å ha dårlig folkeskikk. Jeg mener at dårlig folkeskikk også er å lure folk, og i går da jeg hørte på Lundteigen, var det melodien «Jeg er lei av å bli lurt» som gikk gjennom hodet mitt gang på gang. Hvis en hører på helseministeren i dag – og vet hva som er definisjonen på et sykehus – er svaret uten innhold. Så lenge det er én legespesialist og én seng igjen i en bygning, er det sykehus etter dagens definisjon. Det er klart at folk føler seg lurt når det stadig skjer endringer. Det er også et flertall i denne sal – bestående av alle opposisjonspartiene, Senterpartiet og SV – som mener at Nasjonal helseplan skal inneholde en politikerbestemt definisjon av hva innholdet i de ulike sykehustypene skal være. Meg bekjent er dette en regjering som har flertall i Stortinget, men det er flertallet som har regjering, og det betyr at det nå er et flertall i Stortinget som mener dette. Vil helseministeren forholde seg til det?
Bent Høie (Høyre), 2011-04-13:
Mitt spørsmål går til helseministeren. Folk med behov for assistanse ønsker å leve sitt liv, arbeide og delta i samfunnet og ha familie. For mange av dem er brukerstyrt personlig assistent garantien for et selvstendig liv. Har du behov for assistanse, vil mange i dag oppleve at kommunen ikke bare bestemmer hvor mange timer du skal ha, men også hvem som skal gi deg assistansen, når assistansen skal gis og i detalj hva assistansen skal brukes til. Du og din familie er totalt avhengige av fremmede mennesker som går inn og ut av hverdagen din, ut fra hva kommunen mener er best. Det kalles omsorg. Høyres Inge Lønning har sagt at det verste du kan gjøre mot et annet menneske, er å ta fra det selvstendigheten og kalle det omsorg. Har du brukerstyrt personlig assistent, bestemmer fortsatt kommunen hvor mange timer assistanse du får, men livet ditt bestemmer du selv – hvem som skal gi deg assistanse, hva du har behov for å ha assistanse til, og når du vil ha hjelp. Derfor er det veldig mange funksjonshemmede som i dag ønsker brukerstyrt personlig assistanse, men nektes av kommunen sin å få dette. Det passer likesom ikke helt inn i det kommunale systemet. Det var grunnen til at regjeringen Bondevik II i statsbudsjettet for 2006 foreslo en rettighetsfesting av brukerstyrt personlig assistanse. Regjeringen Stoltenberg II rakk så vidt å entre regjeringskontorene før de startet saboteringen av denne rettighetsfestingen, en trenering som nå har foregått i seks år. Sist fredag kom et nytt svar fra statsråd. Den nye kommunale helse- og omsorgsloven overlater fortsatt til kommunene å bestemme over hverdagslivet til mennesker med assistansebehov – ingen rett til brukerstyrt personlig assistent. Jeg vil gjerne høre fra helseministerens egen munn: Hva er begrunnelsen for dette?
Bent Høie (Høyre), 2011-04-13:
Det som ble lagt fram på fredag, innebærer ingen endring i forhold til dagens situasjon. Tvert imot innebærer det en svekkelse. Det at kommunen har en plikt, gjør ikke at brukeren har en rett. Erfaringen på dette området tilsier at dette ikke kommer til å bli en ordning for alle som ønsker det, før brukeren gis en rett. Jeg ser at helseministeren har brukt økonomiske argumenter mot en rettighetsfesting. Da kan det jo være interessant for Stortinget å få vite hvilken innsats regjeringen i løpet av disse seks årene har gjort for å få på det rene hvilke økonomiske konsekvenser en lovfesting av brukerstyrt personlig assistanse ville ha hatt. For allerede i 2005 sa helseminister Brustad at hun skulle se på dette, og hun gjentok lovnaden. Den nåværende helseministeren har sagt at man skulle se på de prinsipielle og praktiske problemstillingene. Hvilke konkrete faglige utredninger av lovfesting av brukerstyrt personlig assistanse er gjennomført under denne regjeringen i løpet av de siste seks årene?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
I går kunne vi lese i media at det vil bli vinterpriser på strøm hele året. Det er altså fasiten etter 5½ år med rød-grønn energipolitikk. Jeg blir ikke overrasket over dette, for vi har stadig vekk i klimadebattene hørt fra de rød-grønne at vi trenger høyere energipriser for å kutte CO2-utslipp. Ikke minst SV har vært veldig tydelig når de i debatter har sagt rett ut at de som parti ønsker høyere strømpriser. Men – dessverre – regningen for denne politikken går rett til folk flest og til norsk næringsliv. I VG har en gjennom den rød-grønne regjeringsperioden flere ganger kunnet se LO-leder Roar Flåthen rase mot dette. Så sent som 30. mars 2011 får regjeringen en kraftsalve for energipolitikken fra Roar Flåthen. Men allerede i april 2006 så Roar Flåthen hvilken vei dette gikk, og truet med kraftkrise og regjeringskrise overfor daværende Odd Roger Enoksen hvis ikke regjeringen endret politikken sin. Dessverre har de holdt fast ved den. Men nå har de fått ny energiminister, og det gir grunn til å glede seg. Jeg har store forventninger til den nye energiministeren. Jeg ønsker ham velkommen i regjeringen og velkommen til Stortingets spørretime, for som stortingsrepresentant hadde Ola Borten Moe veldig klare og tydelige løsninger på de kraftutfordringene vi så da, og som vi ser nå. Allerede i VG 3. april 2006 mente han at vi burde ha en politikk som gjør Norge selvforsynt med billig strøm. Vi bør bygge gasskraftverk og vannkraftverk. Det er spennende, for når Fremskrittspartiet har tatt til orde for de samme løsningene, har vi fått kjeft for å være klimafiendtlige. Men dette er ikke bare fjern historie. Så sent som i Adresseavisen 15. september i fjor tok representanten Borten Moe til orde for å bygge gasskraftverk, bygge ut mer vannkraft, delegere mer ansvar til lokale kommuner og ta i bruk de mobile gasskraftverkene. Når kan vi forvente at disse klare ordene blir regjeringens politikk i praksis?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Jeg registrerer at statsråden ikke berørte noen av de politikkutfordringene som han som representant så aktivt tok til orde for burde gjennomføres. Det ignorerer han som statsråd, og jeg vil gi ham en ny sjanse til å kommentere det. Når det gjelder det han sier, tror jeg det også er viktig for en energiminister å huske at det er ingen nyhet at nedbøren varierer. Hvis det er sånn som en gir inntrykk av her, at vi heller ikke i framtiden kan forsikre oss mot dette ved å ha høyere produksjonskapasitet tilgjengelig, fordi nedbøren fortsatt vil gi høye strømpriser, synes jeg det er en fallitterklæring. Vi må huske at statsministeren i mars i fjor i Stortingets spørretime sa at kraftmarkedet er gjennomregulert av politikerne. En kan altså ikke skylde på et diffust marked når det er politikerne som styrer det meste, og det er poenget. Politikken regjeringen har ført, har altså ikke vært nok til å ha en stabil energiforsyning i landet. Det er der vi må kunne gjøre mer, og det var der løsningene som representant Borten Moe tok opp, var bredere enn det regjeringen har ført. Nå føler jeg at det smalner seg inn igjen, og jeg håper det ikke er tilfellet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
«Ifølge oppslag i Europower nr. 11/2010 vil EU innenfor sine 20-20-20-rammer satse mindre på gass og mer på kull- og atomkraft, hvor energiressursene er å oppdrive innenfor EUs grenser. Dette kan ha stor betydning for norsk gasseksport. Hva gjør regjeringen for å opprettholde EUs interesse for norsk gass i deres energisystem?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-04-13:
Takk til statsråden for svaret. Mye av det som ble framstilt, er jo på en måte velkjent, etablert politikk. Utfordringen og usikkerheten er hva som vil skje framover. Det skal ikke jeg forvente at statsråden svarer på på stående fot, for det er komplisert både i forhold til hva en tror om «peak oil» og «peak gas», og hva en tror om skifergass, som peker i motsatt retning, nemlig at du har veldig mye. Men det er viktig for den energipolitikken som en skal føre, ikke minst for utvinning av olje og gass, fordi det sier litt om hvordan en skal forvalte ressursene. Tror han på stor knapphet på kort sikt, kan det være både ansvarlig og interessant for Norge å utvinne oljen og gassen raskt, og tror han det blir oversvømmelse av olje og gass på markedet, kan det være mer interessant å holde tilbake på ressursene. Vil statsråden ta initiativ til at det i oljemeldingen også blir en god studie av denne utfordringen som legger grunnlaget for videre norsk olje- og gasspolitikk?