Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-11-25:
Statsråden startet sin redegjørelse med å vise til det som skjedde i Berlin for 25 år siden. Den 9. november 1989 hamret de første østtyskerne seg gjennom den forhatte muren. I dag har vi kanskje glemt at det faktisk var to Tyskland, at vi hadde et såkalt jernteppe gjennom Europa, at vi hadde Sovjetunionen, vi hadde et Tsjekkoslovakia, et Jugoslavia, og det fantes ikke selvstendige baltiske stater. I dag er de tre frie baltiske statene medlemmer av NATO og av EU. Etter 25 år med å bygge et nytt Europa ser vi i dag sikkerhetspolitiske utfordringer på vår dørstokk. Fra Ukraina til Syria og Irak, Somalia og Sahel-området ser vi urovekkende utviklingstrekk som får stadig større betydning også for oss i Norden og i Europa. Vi ser med forferdelse på ISILs barbariske og brutale framferd i Irak og Syria, og flyktningstrømmen fra Syria er den største siden annen verdenskrig. Også Russlands folkerettslige handlinger – eller mangel på – er en påminning om at Europa ikke er immun mot sikkerhetspolitisk uro. For oss i Norge er det viktig at vi holder fast på vårt aktive samarbeid med Russland i nordområdene, samtidig som vi sier klart fra om brudd på folkeretten. Men forvaltningen av de arktiske områdene krever samarbeid mellom alle arktiske land. Det må vi også holde fast på. Statsråden nevnte det norske samarbeidet med Tyskland og Polen. Det er et samarbeid som også parlamentarikerne i Nordisk råd forsterker. Jeg er også glad for det han sa om at regjeringen og Nordisk ministerråd ønsker å bruke det nordiske samarbeidet mer aktivt i europapolitikken. Nordisk råd har valgt å legge sin minisesjon våren 2015 til Brussel og håper å styrke samarbeidet med Europaparlamentet. Nordisk samarbeid er i økende grad en del av den europeiske integrasjonen. Nordisk samarbeid må derfor også være en del av europapolitikken politisk og strategisk. I det nordiske samarbeidet har vi vært opptatt av at den nordiske samarbeidsmodellen skal bli robust og bærekraftig. Det er derfor stadig flere land, også i Europa, ser på vår evne til å sikre arbeid, vekst og velferd. Vi står relativt støtt selv med den finanskrisen som vi har rundt oss. Som nordisk sosialdemokrat snakker jeg ofte med europeiske kolleger om hva som skal til for å få innovasjon og vekst i Europa, om at høyresidens sparepolitikk kanskje er kontraproduktiv, og at det i stedet må stimuleres til vekst, og at det må lages politiske programmer som tar sikte på dette. Forsvarspolitikken er i dag kanskje det mest dynamiske samarbeidet i Norden. Det skjer innenfor rammene av og med respekt for de enkelte lands alliansepolitikk og utenrikspolitiske forankring. Både EU og NATO ser med interesse på NORDEFCO-samarbeidet. Det er også en tett kobling mellom NORDEFCO og den såkalte Northern Group, et uformelt forsvarssamarbeid mellom Norden, de baltiske land, Tyskland, Storbritannia, Nederland og Polen. Dette er ikke minst interessant i dagens sikkerhetspolitiske virkelighet, og kan være interessant å videreutvikle også som et ytterligere regionalt forsvarspolitisk og sikkerhetspolitisk samarbeid i det nordlige Europa. Til slutt: Norden er en dynamisk region i Europa. Men uansett hvor viktige vi er, med vår modell for samfunnsutvikling, skal vi være klar over at EU også oppfatter andre regioner som viktige, slik Europa i dag ser ut. Det er kanskje også en viktig erkjennelse og noe vi skal ta konsekvensene av. Det skjer ikke minst saker sør i Europa. De sørlige europeiske landene står overfor voldsomme utfordringer, som jeg nevnte. Også vi har et ansvar for å bidra til løsninger her.