Trine Skei Grande (Venstre), 2012-11-29:
For Venstre er alle de internasjonale konvensjonene som sikrer menneskerettighetene, viktige konvensjoner. Det er viktig at de ratifiseres, og det er viktig at en får klagerett. Men vi har hatt et spesielt engasjement når det gjelder Barnekonvensjonen, både når det gjelder den siste ratifikasjonen, og at implementering av hele Barnekonvensjonen i norsk lovverk skjedde da vi satt med justisministeren sist. Så vi har hatt et stort engasjement i dette over tid. Da vi fremmet dette forslaget siste dag før Stortinget gikk til sommerferie, var vi kjempeglade for at vi fikk så stor støtte, og at det ble fremmet av alle de fire opposisjonspartiene. Jeg hadde vel egentlig trodd at dette kanskje var en sak vi kunne bli enige om i Stortinget. Det at utenrikskomiteen nå har lagt fram et forslag der man ikke bare skal vurdere fordelene, men også ulempene ved å ratifisere tilleggsprotokollen, syns jeg er en veldig kritisk formulering. Det har jeg lyst til å forklare. Det handler ikke bare om at jeg mener det er viktig at også barn skal ha de samme klageadgangene som voksne. Vi har ratifisert alle de delene som går på voksnes rettigheter på dette feltet, og jeg skjønner ikke hvorfor man skal vente når det gjelder barna. Jeg er også veldig spent på hvilke ulemper man vil oppdage. Jeg forventer at vi har en utenriksminister som drar rundt i verden og løfter menneskerettigheter høyt. Jeg forventer at han av og til slår så hardt i bordet for menneskerettigheter at kaffekoppene skvetter på møter. Men det f.eks. våre søsterpartier i land som kjemper for universelle menneskerettigheter, sier, er at det store ankepunktet som blir brukt når vi løfter dette, er: Dere ikke er noe bedre, dere. Når f.eks. Russland nå gjennomfører et system der alle som får støtte fra utlandet, blir ansett som utenlandske agenter, er det et system som de har hentet fra USA. USA har det samme systemet. De har ikke like bastante formuleringer, de er ikke like intolerante som russerne i gjennomføringen – de peker bare på USA. Når vi reiser rundt i verden og kjemper for barns rettigheter, kjemper for grunnleggende rettigheter som vi egentlig tar som en selvfølge i Norge, er det dette vi får i fleisen: Hvordan kan dere være så for dette, dere som ikke engang klarer å signere protokollen som gir barn klageadgang? Så dette svekker Norge internasjonalt når vi skal kjempe for menneskerettigheter. Det svekker også norske barns rettigheter. Jeg skjønner ikke hvorfor barn ikke skal ha de samme rettighetene som voksne har. Jeg skjønner ikke hvorfor vi så gjerne ratifiserer internasjonale konvensjoner som gjelder voksne, men har ulemper når det gjelder å ratifisere barns rettigheter. Jeg har to argumenter for at dette burde vi ha gjort mye raskere – for det første at det vil sikre norske barn rettigheter, og for det andre at det vil styrke Norges posisjon internasjonalt når vi skal kjempe for menneskerettigheter, og spesielt barns rettigheter. Jeg vil at vår utenriksminister ikke noen gang skal bli møtt med at dette gjør dere ikke sjøl, så hvorfor skal dere forvente at vi gjør det. Vi må ha en mye mer blankpusset profil når det gjelder rettigheter, menneskerettigheter og barnerettigheter hvis vi skal kunne ha den tyngden internasjonalt som gjør at vi kan løfte menneskerettighetene høyere, noe jeg mener at vi skal gjøre. Det er vanskelig å kunne slå så hardt i bordet at det skvetter litt i en kaffekopp, hvis vi ikke engang kan klare å holde dette i orden hjemme. Jeg ser heller ingen argumenter imot. Jeg er spent på om utenriksministeren i sitt innlegg klarer å legge fram ulempene ved at barn får disse rettighetene, for de er vanskelig å se for meg. Jeg skjønner at noen kanskje er redde for at disse asylbarna får en klagerettighet som de ellers ikke ville hatt, men den vil jeg gjerne gi dem. Så jeg ser ikke det som en ulempe. Jeg ser heller ikke at norske myndigheter må ha noen rammer å forholde seg til når man vedtar nasjonal lovgiving på barneområdet, som er de internasjonale rammene knyttet til Barnekonvensjonen. Jeg tror at Barnekonvensjonen burde ha vært løftet mye høyere, og jeg tror vi burde ha pusset den mye blankere. Jeg mener at alle barn burde vite hvilke rettigheter de har i forhold til konvensjonen, og da vil jeg også gjerne ha vært med og gitt dem retten til å klage ut fra den konvensjonen. Jeg ser ingen grunn til at vi skal somle, jeg ser ingen grunn til at vi ikke skal signere, jeg ser ingen grunn til at vi ikke skal ratifisere, og jeg ser ingen grunn til at vi ikke skal implementere dette i norsk lovverk. Jeg syns at dette er viktige grep for norske barn, men det er også veldig viktig for barn rundt omkring i verden at Norge ikke sakker akterut på dette området. På den bakgrunnen tar jeg opp det forslaget som er omdelt i salen.