Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-27:
Globalt sett skjer det store og raske endringer i struktur og innhold i utdanning, og Norge er aktivt med i mange prosesser og prosjekter. Dette gjelder spesielt samarbeid med de nordiske land, med Europa og med USA. Dette er helt nødvendig for å få økt kunnskap, men også for å kunne påvirke utviklingen i ønsket retning – med våre erfaringer og verdier. I tillegg må vi gjøre jobben hjemme – å internasjonalisere virksomheten ved egne utdanningsinstitusjoner. Bare gjennom sammenligning og samarbeid med andre land kan vi oppnå en kvalitet i utdanning og forskning som gjør oss i stand til å konkurrere med de beste. Dette er en avgjørende premiss for å bevare og videreutvikle vårt velferdssamfunn. I tillegg må vi utvide det geografiske perspektivet til andre land og kontinenter enn dem vi tradisjonelt har samarbeidet med. Land som Kina, India, Japan, Brasil og Russland blir stadig viktigere som premissleverandører innen utdanning, forskning og næringsliv. For å møte denne utviklingen trenger vi inngående kunnskap på mange områder. Vi må være blant de beste! Meldingen legger til grunn at internasjonalisering er mye mer enn studentmobilitet. Internasjonalisering gjelder for alle – både studenter og faglig og administrativt ansatte – og er noe som skjer både ute og hjemme. Kunnskapsdepartementet har hatt en omfattende dialog og høringsrunde med hele utdanningssektoren i forkant av meldingen. De tiltakene som foreslås i meldingen, reflekterer i stor grad de krav og ønsker som sektoren selv har kommet med for å bli bedre på internasjonalisering. Det har derfor vært en viktig prosess. I tillegg tar meldingen opp krav til kvalitet på de utdanningene som norske studenter tar i utlandet, både når det gjelder delstudier og gradsstudier. Dette er bakgrunnen for at Regjeringen også vil se nærmere på dagens ordning for utdanningsstøtte for de av våre studenter som velger å ta deler av eller hele gradsutdanninger i utlandet. Her bør det lønne seg å velge kvalitet. Jeg vil kort kommentere noen av de viktigste tiltakene som er foreslått. Når det gjelder grunnopplæringen, er det viktig at internasjonalisering blir tydelig i det lokale arbeidet med fag- og læreplaner. Det trengs også bedre statistikk og oversikt over prosjekter, reiseaktiviteter og utveksling. Dette vil vi arbeide for å rette på for å få et bedre beslutningsgrunnlag. Videre er det viktig med god informasjon og veiledning for skoler og elever. Senter for internasjonalisering av høgre utdanning, SIU, vil bli styrket for å ta seg av disse oppgavene. I tillegg er det behov for en bedre ordning med kriterier for godkjenning og finansiering av utvekslingsopphold i utlandet. Dette vil vi se nærmere på, både innholdsmessig og når det gjelder hvem som skal gjøre arbeidet. Fagskoleutdanningene skal styrkes ved at man oppretter et nasjonalt kvalifikasjonsrammeverk som er tilpasset det europeiske. Dette krever endringer i fagskoleloven, og departementet vil komme tilbake til Stortinget med et slikt endringsforslag. Fagskolene er svært uensartete i innretning, nivå og innhold, og det er lite systematisert kunnskap om skoleslaget. Derfor må statistikkgrunnlaget bli bedre før det kan foreslås gode internasjonaliseringstiltak. Dette vil Kunnskapsdepartementet ta initiativ til å gjøre noe med. Når det gjelder høyere utdanning, viser den første evalueringen av Kvalitetsreformen at vi er på rett vei. Mye bra arbeid er gjort på internasjonaliseringsområdet, men vi kan selvsagt bli bedre. Det er rom for å knytte internasjonaliseringen mer opp mot strategisk utvikling på institusjonene, ansvarliggjøre institusjonene mer, og man må få til en bedre forankring av arbeidet, både faglig og i ledelsen. Institusjonene må bli mer attraktive for å tiltrekke seg utenlandske studenter og ansatte. Da er det en forutsetning at man kan tilby gode faglige vilkår og kvalitativt gode studietilbud på internasjonalt nivå. Derfor rettes oppmerksomheten mot tiltak som kan hjelpe utviklingen i en slik retning. De viktigste tiltakene er prosjekter som stimulerer til faglig og administrativt samarbeid, som felles grader og felles studieplaner både på master- og PhD-nivå. I tillegg vil «tuning»-lignende prosjekter bidra til sterkere og mer omfattende faglig samarbeid og overføring av kunnskap og erfaring mellom institusjoner. Slike forpliktende tiltak vil også kunne fremme samarbeidet og sammenhengen mellom utdanning og forskning. I tillegg vil de foreslåtte pilotprosjektene innenfor de korteste profesjonsutdanningene innen høyere utdanning, som lærer, sykepleier og ingeniør, ha stor overføringsverdi til alle disse studietilbudene. Det er vår forutsetning og vårt mål. Når det gjelder de foreslåtte endringene i støtteordningene for utenlandsstudier, vil vi innføre en sterkere sammenheng mellom kvalitet og stipendandel. Det foreslås å utarbeide egne lister med institusjoner og studier som er kvalitetssikret med tanke på stipendiering av skolepenger. Det forutsettes at disse listene blir vesentlig utvidet i forhold til listen over institusjoner på dagens tilleggsstipendliste, og at de ikke begrenser seg til institusjoner i engelskspråklige land. Slike kvalitetslister vil gi norske studenter større trygghet for at kostbar utdanning i utlandet som det gis støtte til gjennom Lånekassen, er av god kvalitet. Innstillingen fra komiteen viser at det er stor enighet om hovedmålsettingene, og dette kan sammenfattes i ordene kvalitet, samarbeid, relevans og attraktivitet. Internasjonalisering vil fortsatt ha høy prioritet, og departementet vil forsøke å finne de beste løsninger for både studenter og ansatte.