Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-06-05:
SV er i all hovedsak enig i proposisjonen, men har avvikende synspunkter på to områder, og jeg skal forsøke å gjøre rede for det. Det ene området har representanten fra Fremskrittspartiet redegjort noe for. Det dreier seg om avstemningsreglene og at man fra Stortingets side har mindre tillit til at lokalvalgte politikere under en prosess greier å komme fram til enighet og derved til å få et endelig vedtak, enn man har til seg sjøl i Stortinget, der man har regler som ikke pr. definisjon sikrer vedtak i budsjett. Reglene er slik at man ikke skal tvinges til å stemme for noe man er imot, og det setter også et press på de ulike konstellasjonene til å gå i forhandlinger, og der alle får en mulighet til å påvirke de ulike forslagene som blir lagt fram til avstemning. Spesielt når det gjelder budsjett, kan dette være viktig. Fra SVs side har vi den samme tilliten til at lokale folkevalgte greier og vil være interessert i å få til en prosess lokalt, slik at de kommer fram til omforente løsninger. Vi syns det er udemokratisk å tvinge noen i så fall til å måtte velge mellom alternative forslag som de ikke har hatt noen mulighet til å ha innflytelse over. I praksis vil de ved en stemmegivning uansett være på vippen og avgjøre hvilket vedtak som skal gå videre, og det vil være uriktig å sette noen i en slik situasjon. I de fleste situasjoner tror jeg dette i praksis går greit, men det har vært vist til situasjoner, f.eks. i Bergen bystyre, som gjorde at jeg og representanten Ågot Valle fremmet et lignende Dokument nr. 8-forslag for to år siden. Så det er altså ikke helt utenkelig at en slik situasjon vil oppstå. Derfor vil jeg ta opp forslag nr. 3. Det andre punktet som SV, i likhet med sentrumspartiene, har et annet syn på, dreier seg om kommunenes muligheter til å ta opp lån, f.eks. til å kjøpe aksjer for varig eie. Grunnen til at vi ble oppmerksom på dette var at vi så for oss en situasjon der f.eks. fem kommuner eier et kraftselskap sammen, og én kommune ønsker å selge seg ut. Det vi da kan risikere, er f.eks. at den kommunen som ønsker å selge seg ut, ikke får solgt, fordi de andre fire kommunene ikke ønsker private eiere inn, og at det da stenger for en løsning som en kommune ønsker. Den andre settingen kan være at de andre kommunene ønsker å overta disse aksjene, men er i en likviditetssituasjon som gjør at de ikke vil kunne ta opp lån fordi retningslinjene i lovbestemmelsen hindrer det. Det skal nå være «varige driftsmidler», som det står i bestemmelsene, som man kan ta opp lån til. Under behandlingen i kommunalkomiteen kom kanskje dette temaet litt sent på banen, i hvert fall ble det oppmerksomhet omkring det litt sent. Og det ble en positiv stemning, slik at man ikke ønsket at det forslaget som sentrum og SV har i innstillingen, skulle komme opp til avstemning, slik at det faktisk ble nedstemt. Derfor ønsker jeg ikke å fremme forslaget i dag, og det er vel heller ikke særlig meningsfullt å få oversendt en lovtekst til Regjeringa. Men vi varsler at vi vil komme med et Dokument nr. 8-forslag som tar opp denne problemstillingen, fordi den har vært litt lite framme også i odelstingsproposisjonen, og har derfor heller ikke blitt drøftet grundig og gjennomarbeidet. Stortinget og Regjeringa vil selvfølgelig også under behandlingen av et slikt forslag kunne få mulighet til å se på denne problemstillingen og kanskje også – litt uærbødig sagt – greie å komme opp med en litt bedre lovtekst enn den vi fikk da vi bad om en mulig lovtekst som skulle ivareta det behovet vi er opptatt av, nemlig at kommuner må kunne få lånefinansiert kjøp av aksjer f.eks. i kraftselskaper. Dette er store lokale verdier som det kan være fullt politisk legitimt å ønske et offentlig eierskap av.