trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2012-11-14:
Jeg synes det var et veldig oppklarende svar. Det betyr at det som var det avklarte grunnlaget før valget for de rød-grønne partiene i 2005, ikke lenger er «et avklart grunnlag før». Jeg kan, tror jeg, på vegne av de fire partiene som sitter i opposisjon, og som ønsker en borgerlig regjering, si at EØS-avtalen kommer vi til å stå på i fellesskap. Jeg tror ikke det er noe problem. Den viktigste tilknytningen til Europa er avklart, oppgjort og ferdig. Det betyr at det er et mer avklart standpunkt på borgerlig side enn det er på regjeringens side om dette spørsmålet. Men det var ikke det jeg egentlig spurte om. Det jeg spurte om, var forholdet til Martin Kolbergs uttalelse, hvor han altså sier at SVs og Senterpartiets angrep på EØS-avtalen rett og slett bare må slutte, for hvis dette fortsetter, gjør det oss «regjeringsudyktige». Er det ikke det vi har sett i en rekke saker, at denne regjeringen ikke klarer å påvirke og utvide handlingsrommet, for den klarer ikke å avklare viktige spørsmål før EU fatter beslutningen? Da blir vi sittende med å si ja eller nei, veto eller ikke veto, fremfor å ha laget nasjonale tilpasninger.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Regjeringen la, som representanten Solberg helt riktig sier, for ca. én måned siden fram en god og grundig melding om Norges forhold til EU gjennom EØS-avtalen og de andre avtalene. Den bekrefter regjeringens syn på at EØS-avtalen har tjent oss meget godt. Det har gått bra i landet og med norsk økonomi etter at vi sluttet oss til EØS-avtalen, og regjeringen regjerer på grunnlag av EØS-avtalen. Den NOU-en som ble utarbeidet av professor Sejersted om Norges forhold til EU, bekreftet igjen at Norge er det landet i verden som er mest med i EU uten å være med i EU, og at vi har et svært nært og bredt samarbeid, som ingen andre ikke-medlemsland har på samme måte som oss, innenfor økonomi, justispolitikk og forsvars- og sikkerhetspolitikk. Vi ga en redegjørelse i går her i salen om vår europapolitikk, som altså er regjeringens europapolitikk. Det er helt uaktuelt for Arbeiderpartiet å være i en regjering som går bort fra EØS. Det eneste alternativet til EØS ville vært medlemskap i EU, og som kjent står det ikke på dagsordenen. Men så er det jo slik at når man går inn i forhandlinger om en ny regjeringserklæring, etter at vi har vunnet valget til høsten, vil partiene gå inn i de forhandlingene med sine primærstandpunkter. Hvis vi mot formodning skulle få en annen regjering her i landet, aner det meg at også de partiene som ville utgjøre den, ville ha noen standpunkter man ville måtte forhandle om før man kom til en regjeringserklæring. Det er faktisk ganske naturlig, og derfor ligner våre formuleringer på EØS i Soria Moria og regjeringsplattformen fra 2009 ganske mye på de formuleringene som f.eks. var i Sem-erklæringen i sin tid, og som var produkt av en tilsvarende type avstemming mellom partier som er både for EU, for EØS og mot EØS.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Jeg har forståelse for representanten Solbergs ønske om å så tvil der det er lite grunnlag for å finne tvil, men jeg vil minne om at vi nå har styrt i over syv år. I den perioden har integrasjonen i Europa fortsatt med full styrke. Vi overtok f.eks. et problem som den forutgående regjeringen ikke hadde løst, nemlig deltakelse i Det europeiske forsvarsbyrået, EDA. Etter ca. ett år ved makten lyktes vi å få Norge inn i EDA, og vi er nå en av de største bidragsyterne i absolutte tall til det samarbeidet. Også på en rekke andre områder har denne regjeringen videreført en tett og god integrasjon i Europa – som representanten Solberg og jeg er enige om er veldig viktig også i framtiden – og det er et massivt flertall i denne sal for EØS-avtalen. Det tror jeg det faktisk uansett vil være, uavhengig av øvrig utfall av valget neste høst.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
La meg først vise til den samme utredningen fra Sejersted-utvalget, som vel gir et rimelig objektivt svar på det siste. Det har altså vært en omfattende tilpasning til EU også de siste syv årene. En rekke direktiver er implementert, vi har gått inn i nye samarbeidsprosjekter som ikke var der da vi overtok i 2005, og NOU-en har vel egentlig ikke avklart noen betydelig forskjell i tilnærmingen til dette mellom den regjeringen som har sittet i de siste syv årene, og før det, når gjelder grad av integrering i EU eller vilje til å gå inn i EU. Det er riktig at for å maksimere den innflytelsen vi tross alt har, all den tid vi tilpasser oss EU uten å være medlem, trenger vi å være tidlig til stede i prosessene. Vi trenger å velge våre slag, og vi må bestemme oss for hva som er viktig for oss. Det er hovedbudskapet i den meldingen vi nettopp har lagt fram, og var også hovedbudskapet i min omfattende redegjørelse til Stortinget om dette i går.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Jeg vil begynne med å si at også jeg og det partiet jeg representerer, er sterkt tilhenger av de fire friheter. Vi er med i en regjering som nettopp har sagt at de fire friheter som helhet er viktig for norsk økonomi, og at det skal vi bygge videre på. Der hvor vi kanskje er uenige, er i den forestilling som enkelte i opposisjonen prøver å skape, om at for å være med må man være servil og tilpasse seg alt som kommer, at det ikke er noe rom for å stå opp for norske interesser. Vi hadde jo en meget tydelig dokumentasjon på det i går, da det var et massivt kjør mot at vi hadde økt toll på noen få oster fra EU. Det var altså en katastrofe og nærmest grunnlag for at vi skulle måtte gå ut av hele avtalen – tilsvarende for postdirektivet. Det er et handlingsrom, og vi har beskrevet i meldingen hvordan det handlingsrommet kan utnyttes bedre enn man har gjort, men også inspirert av at vi faktisk ser at vi har tatt reservasjon på postdirektivet. Det har, slik jeg har kunnet observere, ikke ført til noe sammenbrudd i Norges samvirke med EU.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Jeg føler meg ganske trygg på at EØS-avtalen står meget solid i denne sal og i norsk politikk, og at den vil klare seg godt inntil vi eventuelt tar en ny diskusjon om medlemskap i EU. Jeg skjønner at opposisjonen er bekymret for at en viss debatt skal kunne rokke ved det, og at man derfor helst vil feie enhver debatt under teppet, slik at vi alle trygt og stille bare kan sitte rolig i båten og ikke forvirre andre. Jeg er ikke bekymret. Jeg opplever fagbevegelsen som solid støttespiller når det gjelder vårt arbeid mot EØS. Jeg har respekt for at det i fagbevegelsen har vært reist spørsmål om konsekvensene av enkelte utspill og direktiver når det gjelder regelsettet i arbeidslivet. Derfor sier vi at det vi særlig skal bruke vårt handlingsrom til, er å sørge for å opprettholde bærebjelkene i forhandlingsmodellen – i streikeretten og hvordan arbeidslivet er organisert. Men det skal vi gjøre innen rammene av EØS-avtalen, ikke gjennom å lete etter alternativer til EØS-avtalen.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Jeg vil først takke representanten Høybråten for et meget viktig spørsmål om kanskje den største krisen vi gjennomlever akkurat nå, og fullt ut dele hans virkelighetsbeskrivelse. Det er ikke bare en dyp tragedie i Syria, men det er en konflikt som truer freden i regionen. Når det gjelder rakettangrep mot Israel, så har vi meget tydelig sagt at de selvfølgelig er totalt uakseptable. Vi anerkjenner Israels rett til å forsvare seg. Vi minnet om, som vi alltid gjør, at svaret må være proporsjonalt og legitimt, men at Israel naturligvis har rett til å forsvare seg mot den type angrep inn mot israelsk jord. Når det gjelder Tyrkia, har jeg lyst til å understreke at jeg tror det vi har sett demonstrert de siste ukene, er at NATO virker, fordi Tyrkia valgte, i stedet for en kraftig militærreaksjon, å gå til NATO-rådet, be om en solidaritetserklæring som de fikk fra alle, inkludert oss, om at vi sto samlet bak Tyrkias sikkerhet. Det ser ut til å ha hatt en viss dempende effekt på den eskaleringen, men jeg er vel så bekymret for f.eks. utviklingen inn mot Libanon. Alt dette illustrerer betydningen av å få gjort noe med selve konflikten, og som jeg tror alle i salen vet, så er ikke dette bare en borgerkrig, det er også et generaloppgjør mellom persisk og iransk versus arabisk innflytelse i regionen. En rekke land er involvert direkte, på begge sider av konflikten, og den er mye mer enn bare et internt oppgjør. Vi har konstatert med tilfredshet at det nå skjer en viss samling av opposisjonen, og gitt uttrykk for at vi ser det nye nasjonalrådet som en legitim representant for det syriske folk. Det er et framskritt fordi opposisjonen har så langt vært dypt splittet, og forsøkene på å samles er viktige. Det gjør det lettere å forholde seg til dette. Til slutt vil jeg si at Norge er en stor bidragsyter på den humanitære siden gjennom både FN-systemet og humanitære organisasjoner til dem som er rammet i Syria, og utenfor.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Enhver stat må handle i tråd med internasjonal humanitærrett og øvrig rettsgrunnlag. Det betyr at angrep mot militære mål, f.eks. dem som avfyrer missiler, er legitimt. Skade på sivile i nærheten er ikke legitimt, i hvert fall hvis det kan anses på noen måte å være tilsiktet, at man ikke har tatt tilstrekkelige forholdsregler for å unngå det. Det har jo også i motreaksjonene gått både militære og ikke-militære mål på Gaza-siden. Men det må ikke være noen tvil om at aggressoren her er grupperinger i Gaza og offeret er Israel, som har blitt utsatt for dette missilangrepet, og det har jeg gitt tydelig uttrykk for i mine kommentarer til dette.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Til spørsmålet om nasjonalrådet, så er det jo vårt håp at denne grupperingen vil framstå som såpass bred, såpass samlet, at vi kan komme fram til en situasjon hvor dette er forhandlingsmotparten. Vi er ikke rede til å si at det er den eneste representanten for det syriske folk, det vet vi rett og slett ikke nok om. Jeg har bl.a. merket meg at samtlige deltakere i dette rådet er menn, og forsøkene på å få med kvinner har ikke lyktes. Det er også andre grunner til å stille spørsmål ved om dette representerer helheten i opposisjonen, men vi har kommet et skritt videre, og det er bra. Så til kommentaren om Gaza og Vestbredden: Det må ikke være noe tvil om at de palestinske selvstyremyndighetene ikke kan gis noe ansvar for disse rakettangrepene, de kommer altså fra et område der de ikke har reell kontroll, og det er definitivt heller ikke i deres interesse at dette skjer. Det påvirker naturligvis den mer dype, underliggende konflikten på en negativ måte, også sett fra deres side, så at det skulle påvirke en eventuell stemmegivning, det skjønner jeg ikke helt sammenhengen i.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Det overrasker meg at vi er utydelige i Midtøsten-konflikten. Det kan jo være at forklaringen er at vi har et annet syn på Midtøsten-konflikten, men det er kanskje noe annet enn utydelighet. Jeg kan prøve å oppklare hva vi mener. Vi mener at Israel og Palestinas folk er best tjent med en tostatsløsning. Det er et standpunkt vi deler med den israelske regjeringen, den amerikanske regjeringen, med de palestinske selvstyremyndighetene og stort sett alle andre i verden etter Oslo-avtalen, at målet er en tostatsløsning. Så har vi har påtatt oss å koordinere den internasjonale bistanden til de palestinske selvstyremyndighetene, noe bl.a. Israel gjentatte ganger har uttrykt at de er glad for. Jeg ledet selv AHLC-møtet, altså møtet i giverlandsgruppen, hvor vi var meget opptatt av at vi nå må klare å holde de palestinske institusjonene levende en stund til, til vi får en ny politisk prosess i gang. Jeg er dypt bekymret for at vi nå ser slutten på troen på at det blir mulig å få til en tostatsløsning. Det er verken i Israels eller Palestinas interesse. Det er grunnlaget for vår innsats.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Jeg har sagt tidligere og så sent som for noen minutter siden, at vi er glade for at det nå ser ut til å bli en samling av opposisjonen, fordi ett av mange problemer i Syria er at det har vært veldig mange grupper. Noen salafister og ulike retninger innenfor islam har brukt anledningen til å fremme sitt syn. Det er ikke noe problem å ta avstand fra Assad, men det er ikke sikkert verken Kristiansen eller jeg i utgangspunktet deler alle målene til alle deler av opposisjonen i dagens Syria. Det tror jeg man får mer og mer klart for seg jo mer man ser på den. Derfor er det viktig med en samling. Vi har sagt at dette er viktig, vi ønsker det velkommen, det er en legitim representant. Vi er ikke i dag klar til å si at det er den eneste legitime representanten. Det betyr ikke at regimet er legitimt, men det betyr at vi altså ikke har den fulle oversikten. Jeg registrerer at ett land i Europa, Frankrike, har sagt at de vet at dette er den eneste legitime representanten. Vi er ikke der. Jeg tror det kan være bra at vi står på en norsk tradisjon for at vi anerkjenner stater og ikke regjeringer, men at vi også gir uttrykk for vårt syn på at dette er bra.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Jeg deler representanten Skei Grandes beskrivelse av virkeligheten. Jeg mener at den grensen for lengst er passert. Det er lenge siden dette ble for alvorlig til å bli overlatt til seg selv. Derfor er det uhyre viktig at verdenssamfunnet tar ansvar og gjør noe med det. Det var også hovedpoenget i mitt innlegg på FNs generalforsamling at vi forventer at Sikkerhetsrådets medlemmer nå klarer å komme ut av det dødvanne de har vært i, og ta det ansvaret som tilligger dem. Jeg mener at det vi gjør nå – både med å støtte opp om opposisjonsgrupper, det med omfattende humanitær innsats og det med at vi ser på hvordan vi kan skjerme naboland mot eskalering – alt sammen inngår i det. Hvis noen hadde hatt en universalnøkkel med hvilken man kunne ordne problemet, hadde jeg gått inn for den med en gang, men det er altså ingen som har lagt en slik på bordet. Det er f.eks. ingen vestlige land – ingen – som har tatt til orde for en intervensjon i Syria, nettopp fordi man har gått igjennom de mulige opp- og nedsider ved det. Så p.t. er det ikke noe slikt forslag å forholde seg til. Det Russland og Kina har stemt mot, er helt andre ting enn det.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Norske myndigheter har i over tre år arbeidet aktivt for en løsning med kongolesiske myndigheter som innebærer at Tjostolv Moland og Joshua French kan returnere til Norge. De to nordmennene har søkt presidenten om benådning. Norske myndigheter framla i 2010 et utkast til en avtale om soningsoverføring. På grunn av manglende framdrift har vi fra norsk side på nytt tatt opp spørsmålet om soningsoverføring. Kongolesiske myndigheter er kjent med at en norsk delegasjon er klar til å komme til Kinshasa for å forhandle om en avtale – når det skal være. Den kongolesiske presidenten, statsministeren, utenriksministeren og justisministeren vet at vi fra norsk side ønsker at de to fangene skal kunne forlate Kongo. Vi har hatt løpende dialog med kongolesiske myndigheter siden Moland og French ble pågrepet i mai 2009. Det har vært nødvendig å ta opp flere forhold i politiske møter mellom Kongo og Norge, slik som fangenes fysiske sikkerhet og deres rettssikkerhet. Vi har også understreket viktigheten av at de to nordmennene behandles i henhold til internasjonale menneskerettighetsstandarder. Kongolesiske myndigheter har forsikret at dødsstraff ikke vil bli fullbyrdet. Senest i min samtale med utenriksminister Tshibanda i slutten av september ble det fra kongolesisk side vektlagt at Kongo har vedtatt et moratorium på dødsstraff. Vi har tidlig gjort det klart overfor kongolesiske myndigheter at Moland og French ikke har vært på oppdrag for den norske stat. Det finnes ikke noe folkerettslig grunnlag for å hevde at Norge er part i saken. En stat kan ikke stevne en annen stat for nasjonal domstol, ifølge folkerettens regler om statsimmunitet. Norske myndigheter har gjort det klart overfor kongolesiske myndigheter at vi derfor ikke aksepterer de deler av dommen som innebærer ansvar for den norske stat. Kongolesiske myndigheter har heller ikke fulgt opp spionasjepunktet i dommen overfor norske myndigheter. Norske myndigheter har bare uttrykt sin mening om den delen av dommen som innebærer ansvar for Norge. Utenrikstjenesten tar aldri stilling til dom eller skyldspørsmål når norske borgere er tiltalt eller er blitt dømt i utenlandsk rett. Det er et viktig prinsipp i vårt konsulære arbeid at norske myndigheter gir hjelp uavhengig av skyldspørsmålet. Vi er bekymret for den humanitære situasjonen til Moland og French. Dette ga jeg senest uttrykk for i samtalen med utenriksminister Tshibanda i september. Vi vil derfor fortsette å jobbe for en løsning med kongolesiske myndigheter som innebærer at nordmennene kan returnere til Norge. Representanter for utenrikstjenesten vil fortsette med å besøke Moland og French regelmessig i fengselet, og gi praktisk og konsulær assistanse.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Det er jo slik at det sitter en rekke nordmenn fengslet i andre land, og det sitter en rekke utlendinger fengslet i Norge. Det er slik i internasjonalt samarbeid at jurisdiksjonen i det landet man oppholder seg i, gjelder for alle som er til stede i det landet. Vi har et prinsipielt syn, at vi ikke tar stilling til dommer avsagt i andre land, og først og fremst at vi ikke legger det til grunn for vår konsulære bistand. Vi støtter norske borgere uavhengig av grunnlaget for dommen, fordi de er i en situasjon hvor de fortjener vår oppmerksomhet og støtte. Den humanitære situasjonen er her sterkt krevende, og det har vi gitt klart uttrykk for at vi er opptatt av. Vi har også kommet med påpekninger som har ført til endringer i deres status og tilstand. Vi er åpne for muligheter for både soningsoverføring og benådning. Vi har en dialog med kongolesiske myndigheter. Det kommer jeg fortsatt til å ha, men det må skje på grunnlag av de rettsprinsippene som gjelder mellom land.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-11-14:
Jeg tror jeg hadde vært utenriksminister i fire dager da jeg første gang møtte min kongolesiske kollega for å si nettopp det, at vi er svært bekymret over den situasjonen de to fangene er i, og at vi ønsker å få til en løsning, hvor de – gjennom enten benådning eller soningsoverføring – kan overføres til Norge. Jeg føler meg meget sikker på at dersom jeg i den samtalen skulle legge til grunn og begynne med å si at vi ikke har tillit til det kongolesiske rettsvesenet, ville det ikke fremmet deres situasjon på noen som helst måte. Det er også et prinsipielt synspunkt, hvor jeg tror det er lurt at vi er konsistente på tvers av land og situasjoner. Det er altså ikke slik at vi bare hjelper nordmenn vi måtte mene er uskyldig dømt, og ikke hjelper nordmenn som vi måtte mene er skyldig dømt. Derfor er det riktig, prinsipielt, ikke å ta stilling til skyldspørsmålet – vi hjelper uansett. Det er ikke et utsagn om det motsatte. Det er rett og slett ikke noe utsagn om hva vi mener om skyld, men jeg er opptatt av deres situasjon. Det er viktig å si at jeg både håper og tror at vi skal finne en løsning. Men det er altså ikke slik at Kongo har en plikt til å sende folk som er dømt i Kongo, ut av landet – like lite som Norge har en tilsvarende plikt den andre veien.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2012-11-14:
Da Stortinget behandlet europameldingen i 2006, var det tverrpolitisk enighet om at man måtte tidlig inn i prosesser – dette for å påvirke. Nå ser en i eksemplet fornybardirektivet at Europas fornybarstormakt, Norge, sitter på gangen, sitter utenfor, er passiv i forhandlingene, kommer inn svært sent, og EU vedtar et direktiv uten å ta hensyn til Norge. Det samme så vi da Norge var passiv i forhold til kompensasjon for påslag i kraftprisen som følge av EUs klimakvotemarked. Det vi ser, er at Norge kommer med få innspill, og vi kommer med innspill sent. Vi er ikke den pådriveren som vi burde ha vært, vi sitter passivt og venter, og vi venter så lenge at vi til syvende og sist har ett svar som må gis: ja eller nei. Er vi ikke allerede regjeringsudyktige i europapolitikken?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Jeg kan bekrefte det representanten Solberg sier om at i hvert fall for Fremskrittspartiet, sammen med Høyre, står EØS-avtalen fast. Som utenriksministeren er kjent med, er Fremskrittspartiet en sterk tilhenger av det europeiske markedets fire friheter og Norges deltakelse i dette markedet gjennom EØS-avtalen. Ser utenriksministeren at regjeringens motstand mot ulike direktiver, f.eks. postdirektivet, kan skade Norge og det norske næringslivets deltakelse i det indre markedet?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-11-14:
Denne runden om EØS-avtalens stilling i Stortinget og i ulike regjeringsalternativer har vært meget avklarende. Utenriksministeren var ualminnelig klar i sitt svar til representanten Erna Solberg da han sa at det var helt uaktuelt for Arbeiderpartiet å sitte i en regjering som ikke legger EØS-avtalen til grunn. Jeg kan bare bekrefte det representanten Solberg sa om eventuelle alternative regjeringers holdning til det samme spørsmål. Men på tross av denne klarhet fra Arbeiderpartiet og utenriksministerens side foregår det altså en intens aktivitet for å reise spørsmålet om alternativer til EØS-avtalen, om utmelding av EØS og en eller annen diffus tanke om en handelsavtale som ingen vet hva er for noe. Det foregår først og fremst i den rød-grønne leiren, det foregår i to av tre regjeringspartier, og det foregår i Landsorganisasjonens ulike ledd. Mitt spørsmål til slutt er: Vil utenriksministeren sørge for at det blir en klarhet tvers igjennom hele det rød-grønne laget?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-11-14:
Også dette spørsmålet er til utenriksministeren. Den siste tiden har vi vært vitne til en alarmerende utvikling i Midtøsten. Opprøret mot Assad-regimet har kostet nærmere 40 000 liv. Det er 400 000 mennesker som har flyktet fra Syria, 1,2 millioner mennesker er internt fordrevet, og de siste dagene har vi sett en utvikling som drar Israel inn i konflikten. De palestinske rakettangrepene mot Israel har foregått over lang tid, men de er kraftig intensivert de siste dagene. Angrepene lørdag, søndag og mandag er de mest alvorlige og omfattende på én dag siden den israelske krigføring mot Gazastripen rundt 2008–2009. På Golanhøyden har israelske styrker for første gang siden 1973 besvart syrisk ild. Skulle Israel bli dratt inn i kamphandlinger i Syria, ville dette føre situasjonen til et helt nytt nivå. Både Israel og Syria er militære stormakter i regionen. De har sterke luftvåpen og et stort arsenal av tanks, missiler og andre våpen. Samtidig har det over tid også vært alvorlige trefninger på grensen mellom Tyrkia og Syria. Situasjonen er nå så spent og har et så farlig potensial at man rundt omkring i alle hovedsteder i den vestlige verden diskuterer hva man kan gjøre for å dempe spenningen i området. Jeg vil gjerne høre utenriksministerens vurdering av den siste utviklingen i situasjonen og vite hva Norge gjør, og tenker å gjøre, alene eller sammen med andre.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-11-14:
Jeg takker utenriksministeren for svaret. Jeg vil gripe fatt i ett element i det. På mandag ble det ifølge NRK skutt 119 raketter fra Gaza mot sivile mål i Israel, byer som Sderot hvor folk lever sitt hverdagsliv. Jeg besøkte selv den byen for en tid tilbake. De lever i daglig, konstant frykt for når neste angrep vil komme, og om de vil bli rammet neste gang. Her er det altså snakk om angrep som ensidig rammer sivile mål. Så sier utenriksministeren at Israel har rett til å forsvare seg, forsvare sine grenser, og det er vi helt enige i. Men mottiltakene må være proporsjonale, det er det vanskelig å være uenig i, men det er veldig fristende å spørre utenriksministeren: Hva er proporsjonale mottiltak mot 119 raketter på én dag inn mot sivile mål i Israel?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-11-14:
Jeg syntes det var en grei avklaring av hva utenriksministeren legger i «proporsjonalt», for i den norske debatten får man jo av og til inntrykk av at når Israel skal reagere, så bør man nøye seg med en skriftlig henvendelse om man vennligst kunne slutte å skyte disse rakettene. Det har vært ensbetydende med proporsjonalt, ikke minst fra mange i den rød-grønne leir. Det må også være et tankekors at det er de palestinske selvstyremyndighetene på Vestbredden som kjemper mot Hamas-styret i Gaza, og at det er denne staten som nå søker om en slags opphøyet status i FN. Norges reaksjon på det må være et tankekors i lys av den siste utviklingen. Men mitt spørsmål går på Syria og nasjonalrådet. Ser utenriksministeren en positiv utvikling mot at dette faktisk kan bli et råd som kan utgjøre en legitim opposisjon?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2012-11-14:
For å være litt uærbødig: Jeg er ikke alltid sikker på – i hvert fall når man ser i handlekurven – at det er det brede utvalget som interesserer alle forbrukerne. Det er vel ofte det kvantitative utvalget som gjør det, etter det jeg har sett, men det får være en annen sak. Vi er enige med landbruksministeren i at vi trenger å verne om vårt eget landbruk. Det har stor betydning for distriktene, og det er en stor sammenheng her – som også landbruksministeren peker på – mellom landbruket og annen industri: næringsmiddelindustrien. Tollvern er derfor et viktig virkemiddel. Like fullt må jeg spørre, med det som utgangspunkt: Den listen på oster som kom i budsjettet – hvordan ble den til?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Jeg tror det er mange som er enige med meg når jeg sier at regjeringen er utydelig når det gjelder Midtøsten-konflikten, og kanskje litt ensidig. Norge pøser altså ut enorme beløp i u-hjelp til den palestinske siden i konflikten. Når det gjelder Israel, er det ikke veldig lenge siden en av regjeringens statsråder, den gang finansminister Kristin Halvorsen, tok bladet fra munnen og regelrett foreslo en boikott av staten Israel. Spørsmålet mitt er: Hvorledes vurderer utenriksministeren disse tingene, og hva vil utenriksministeren gjøre for å presentere en strategi for et balansert norsk syn på konflikten i Midtøsten?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2012-11-14:
Jeg vil først slå fast at jeg er svært glad for at utenriksministeren nå i dag omsider fastslår at Israel har en legitim rett til å drive selvforsvar. Men i mellomtiden driver altså Assad-regimet med sine brutale voldshandlinger, som representanten Høybråten har beskrevet, måned etter måned. Vi har sett at etter hvert har en nasjon som Frankrike, Den arabiske liga og Golfstatene gått til anerkjennelse av koalisjoner og opposisjonen som de legitime representanter for det syriske folk. Til NRK sier utenriksminister Espen Barth Eide at det er viktig at verdenssamfunnet står mest mulig samlet i denne situasjonen. Denne litt nølende uttalelsen, kan det tyde på at vi fortsatt må vente på Iran, på Kina, på at Russland bestemmer seg for action?
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-11-14:
Jeg er enig med utenriksministeren i at det er viktig at vi har fått en samling – det kan se ut som en samling – av opposisjonen i Syria, men vi står likevel overfor en veldig kritisk situasjon menneskerettslig. Vi er i en kritisk situasjon når det gjelder at det er en konflikt som lett kan spre seg i et veldig vanskelig område, som vi ser på de angrepene som er mot Israel, det vi har sett mot Libanon, det vi har sett mot Tyrkia. Dette kan fort spre seg i et lettantennelig politisk område. Vi ser også at overgrepene mot sivilbefolkninga kan være så store at vi begynner å nærme oss den grensa som jeg mener at også verdenssamfunnet kan ha når det gjelder hva vi skal tåle å se før vi skal bry oss om de menneskene som blir utsatt for disse overgrepene. Mitt spørsmål er: Hvor går utenriksministerens grense for når det internasjonale samfunnet må samle seg om å bry seg? For dette kan antenne omverdenen, dette kan antenne Syria, men det kan også antenne oss når ekstreme grupper får grobunn.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Jeg vil få lov til å stille et spørsmål til landbruks- og matministeren. Vi ser at debatten fortsatt går knyttet til omleggingen av importvernet for landbrukssektoren. Bare la meg slå fast helt innledningsvis: Den omleggingen anser jeg ikke for å være i strid med WTO-avtalen, så jeg stiller ikke spørsmål om lovligheten ved å gå fra kronetoll til prosenttoll. Så la oss legge den debatten bak oss. Mitt spørsmål til statsråden er hvorvidt det er fornuftig det forslaget som regjeringen har lagt på bordet i forbindelse med budsjettet for neste år, når man går fra kronetoll på disse feltene: biffer og fileter av storfekjøtt, der man ønsker en prosenttoll på 344 pst., hele og halve lammeslakt, hvor ønsker man en prosenttoll på 429 pst., og for faste og halvfaste oster 277 pst. Reaksjonene har ikke uteblitt. Danskene har uttrykt at Norge på dette feltet er arrogant og usolidarisk. Vi har sett kraftige reaksjoner fra enkelte innenfor EU-systemet på dette feltet. Vi har sett at næringsmiddelindustrien er bekymret for produksjonen, fordi det bl.a. innenfor lam omfatter hele og halve slakt. Vi har sett en fiskerinæring som er meget bekymret over framtidig fiskeeksport. Per i dag eksporterer Norge 35 millioner måltid mat i form av fisk hver eneste dag. Vi skal også forhandle om sideavtaler som ikke er omfattet av det kvotebaserte, bl.a. med EU, som da kan rammes av motreaksjoner fra den siden. I tillegg har regjeringen selv i statsbudsjettet lagt opp til at denne saken har nullproveny. Da er spørsmålet mitt til statsråd Slagsvold Vedum: Er det verdt det?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Det synes jeg var interessant. Jeg skal bare få lov til å gi statsråden anledning til også å begrunne sitt ja, for alle andre ute er bekymret. Statsrådens partifelle Per Olaf Lundteigen uttalte i Nyhetskanalen i morges at undertegnede bare var opptatt av forbruker, forbruker og forbruker, som han sa. Ja, vi er også opptatt av forbrukerne, for det er de som må betale regningen i siste omgang. Da lurer jeg på om også statsråden er litt bekymret for forbrukerne knyttet til det som har med prisnivået og utvalget å gjøre, og ikke minst for fiskeeksportørene. Jeg håper i hvert fall at statsråden denne gangen kan ta seg litt tid til å begrunne sine standpunkt, slik at de som sitter og ser statsråden på TV og andre kanaler, kan bli beroliget for at dette ikke får de konsekvensene som næringen frykter, og som også svært mange andre frykter.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Statsråden har relativt kategoriske påstander i sine svar her. Å legge ned meieriet i Elnesvågen hvis ikke staten får bestemme hvilke typer oster man skal kjøpe, er en interessant problemstilling. Han sa selv at det måtte et statlig organ til for å fortelle ham hvilke oster man skulle få lov til å ha i butikken. Sånn trodde jeg faktisk ikke at man drev politikk i dette landet, men nå har det åpenbart skjedd med Senterpartiet, og da kan vi få mange underlige utslag framover. Mitt spørsmål til statsråden er om han er villig til å se på en av de største utfordringene knyttet til norsk nærings- og nytelsesmiddelindustri, og det er den store handelslekkasjen vi har til andre land. Stadig vekk drar man over til Sverige for å handle, og som følge av at det norske prisnivået øker og øker for hvert eneste år som går, gnir svenskene seg i hendene og åpner nye store kjøpesenter på grensen. Nå er det over 11 mrd. kr i handelslekkasje til Sverige og bortimot 10 000 arbeidsplasser som man regner som tapt. Spørsmålet mitt til statsråden er: Vil statsråden i hvert fall komme med en grensehandelspakke for å motvirke noe av dette?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Svaret på det er ja.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
For meg er det naturlig å svare på spørsmål. Spørsmålet var om jeg var villig til å innføre prosenttoll, og da svarte jeg ja på det. Men hvorfor gjør vi dette? Jo, fordi det er ca. 50 000 årsverk i norsk landbruk rundt omkring i hele Norge. Det er ca. 40 000 som jobber i norsk næringsmiddelindustri. Det forundrer meg at ikke representanten Nesvik er litt mer opptatt av næringsmiddelindustrien i sitt eget fylke og landbruket i sitt eget fylke. Hvis vi ikke hadde hatt et tollvern for f.eks. faste oster, og det hadde blitt faset ut av norsk landbruksproduksjon, kunne all melkeproduksjon på Vestlandet og i Nord-Norge blitt lagt ned, for da hadde vi ikke trengt produksjon på Vestlandet og i Nord-Norge. Grunnen til at vi gjør den tollendringen, er at vi ønsker et levende landbruk, vi ønsker en levende næringsmiddelindustri, og vi ønsker det over hele landet. For regjeringen er det naturlig å se på hva som er i norske interesser – hvordan kan vi stå opp for det norske landbruket, hvordan kan vi stå opp for den norske næringsmiddelarbeideren, hvordan kan vi stå opp for den norske næringsmiddelindustrien? Det forundrer meg at ikke Fremskrittspartiet også ser hva som tjener norske interesser, og ikke hva som tjener danske interesser.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Det er nettopp det vi gjør. Hvis vi ikke hadde hatt et tollvern, hvis vi ikke hadde hatt en budsjettstøtte, hadde det ikke vært mulig å ha et bredt utvalg av norske kvalitetsprodukter. Skal vi klare å få fram de unike smakene, er vi avhengig av å ha et volumproduserende landbruk i bånn. Det er der de ulike spesialitetene kommer fra. Det forundrer meg at en representant fra Hedmark ikke er mer bekymret for de 2 193 menneskene som jobber i næringsmiddelindustrien i vårt fylke. Vi hadde ikke hatt noen næringsmiddelindustri i Hedmark hvis vi ikke hadde hatt et landbruk. Hele bakgrunnen for at vi har en næringsmiddelindustri, er nettopp at vi har råvarer å kjøre inn i næringsmiddelindustrien. Jeg var i et annet grensefylke for et par ukers tid siden, i Østfold, i indre Østfold. Der skulle Nortura investere i et nytt slakteri til 600 mill. kr, og det skulle, når det var full kapasitet, ha 800 ansatte. Det å ha et landbruk er enormt avgjørende for vår egen beredskap, men det er også veldig avgjørende for veldig mange og for verdiskaping ikke minst i fylker som Hedmark, Østfold og andre distriktsfylker.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Hele poenget med den tollendringen vi her har gjort, er å sikre at vi skal ha et landbruk rundt omkring i hele Norge, det er å sikre at vi skal høste av de unike gressressursene og de unike ressursene vi har rundt i landet vårt, og det er å sikre norsk næringsmiddelindustri – slik at vi skal ha levende bygder. Vi har også et annet mål i landbrukspolitikken og matpolitikken. Det er å sikre bredest mulig mangfold i norsk dagligvarehandel. Da ga vi det oppdraget til våre faglige myndigheter: å se på såkalte faste og halvfaste oster, som ikke hadde noen betydning for det norske volumet. Vi skulle sikre at vi hadde et fortsatt godt mangfold, og den måten tollendringen er gjort på, gjør at mangfoldet av både norske og utenlandske oster i norske ostedisker kan øke.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Jeg hadde en veldig god og nyttig dag i Brussel, og et av hovedtemaene under dagen i Brussel var loven om god handelsskikk. Der har vi ført en aktiv europapolitikk, og EU-kommisjonen ønsket å få våre innspill. Det må jo glede Høyre at vi fører en aktiv og oppsøkende europapolitikk. Det var også derfor jeg reiste ned dit. Det var ikke EU-kommisjonen som hadde bedt meg om å komme, det var jeg som ba om å få komme, for å forklare hvorfor vi gjør de tollendringene vi gjør, hvorfor vi mener det rett, og hvorfor vi mener det er i norsk interesse. Det er også et faktum at det norske folket sa nei til EU i 1994, og takket være det norske folket har regjeringen et handlingsrom – et avtalefestet handlingsrom. Det handlingsrommet velger denne regjeringen å bruke, og så merker vi oss at en regjering som Høyre vil være en del av, ikke ville valgt det samme handlingsrommet. Folket i valg får vurdere hvilken regjering de ønsker å ha.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Regjeringen har lagt fram til behandling i Stortinget den tolltariffen vi mener er rett, så får Stortinget diskutere om dere støtter det eller ikke. Så vidt jeg husker hadde ikke Høyre noe alternativt forslag på tolltariffen i fjor, så får vi se om dere har alternative forslag på tolltariffen i år. Det står dere fritt å ha, men vi har lagt fram det forslaget vi mener er rett. Vi har også en råvarekompensasjonsordning, den såkalte RÅK-ordningen, der vi skal kompensere for råvareulemper som norsk næringsmiddelindustri har sammenlignet med utenlandsk næringsmiddelindustri. Men det grunnleggende – som jeg ikke klarer å forstå at næringspolitisk talsmann Svein Flåtten ikke ser – er at hvis du ikke har norske råvarer, vil du ikke ha en norsk næringsmiddelindustri. Jeg ser at representanten Ingjerd Schou er i salen, og da jeg var i hennes valgdistrikt og jeg møtte fabrikksjefen på Hærland, sa han at det selvfølgelig er slik at hadde vi ikke hatt kylling- og kalkunproduksjon i Norge, hadde vi ikke hatt fabrikkanlegg på Hærland. Det er ikke slik at vi hadde kjørt råvarer fra andre land for å filetere og lage produktet i Norge – et høykostland. Hele grunnen til at vi har en så tung næringsmiddelindustri, f.eks. i representanten Schous hjemmeområde, er at vi har et levende norsk landbruk. Det er derfor LO, NNN, NHO Mat og Landbruk og Bondelaget støtter denne endringen. Reiser du rundt og møter Høyre-ordførere rundt omkring i Norge, støtter også de denne endringen, fordi de ser sammenhengen mellom råvareproduksjon og næringsmiddelindustri og bosetting og verdiskapning rundt omkring i hele Norge.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Poenget er at vi i regjeringen har lagt fram vårt forslag til tolltariff, som vi også gjorde i fjor. Med forbehold om at jeg husker feil, kan jeg ikke huske at Høyre la inn noen andre forslag til tolltariffen i fjor, så får vi se om dere gjør det i år. Det er selvfølgelig slik at jeg som landbruksminister hele tiden har tett kontakt med alle deler av næringen, hører på innspill og tar dem. Et av de viktigste innspillene jeg fikk fra NHO, LO, Bondelaget og Småbrukarlaget når det gjelder årets budsjett, var at en av de største truslene mot norsk næringsmiddelindustri, norsk landbruk og norsk bosetting nå, var at tollvernet var i ferd med å svekkes. Derfor gjorde vi denne forbedringen.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Denne regjeringen er for et regelbasert handelssystem. Det er helt avgjørende for Norge. Vi har WTO-avtalen, og vi har EØS-avtalen, og det er de avtalene vi forholder oss til. Hvis man skal gå inn i nye forhandlinger, må man se på hvilke avtaler man får da. Nå bruker vi det handlingsrommet de inngåtte avtalene har gitt oss, nettopp for å styrke våre nasjonale, norske interesser og våre interesser i forhold til å ha en norsk matindustri. Det som forundrer meg, er at ikke representanter fra Høyre er opptatt av å sikre nasjonale interesser innenfor det regelbaserte handelssystemet vi har, at ikke en representant fra Møre og Romsdal er opptatt av at Elnesvågen meieri skal bestå, ikke er opptatt av at ikke alle melkeproduksjonsbruk i Møre og Romsdal skal forsvinne. For det er det som er diskusjonen: Ønsker vi å ha melkeproduksjon i Møre og Romsdal, eller ønsker vi ikke å ha melkeproduksjon i Møre og Romsdal? Ønsker vi å ha Elnesvågen meieri, eller ønsker vi ikke å ha Elnesvågen meieri? Men lykke til – gå til valg på å legge ned Elnesvågen meieri, og gå til valg på å legge ned norsk melkeproduksjon i Møre og Romsdal!
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Til opplysning for representanten fra Møre og Romsdal: Ved Elnesvågen er det Jarlsberg som er hovedproduktet, derfor er det relativt relevant å nevne Jarlsberg og Elnesvågen i samme åndedrag. Poenget er: Så lenge Norge går godt, vil det være grensehandel mellom Norge og Sverige. Så lenge Sverige har høyere lønnsnivå enn Danmark, vil det være grensehandel mellom Sverige og Danmark. Så vil det være grensehandel mellom Danmark og Tyskland, mellom Tyskland og Polen, og fra Polen vil polske arbeidere komme tilbake til Norge for å få gode arbeidsvilkår her. Dette er helt naturlig. Når noen land går bedre enn andre land, vil det være grensehandel. Hovedutfordringen når det gjelder grensehandel, er jo at vi i Norge har hatt en veldig høy reallønnsvekst de senere årene – heldigvis – sammenlignet med andre europeiske land. Så lenge det er ulik reallønnsvekst og ulike kostnader for dem som driver butikker, vil det være en viss grensehandel. Men så har vi også gjort målrettede tiltak for å styrke norsk næringsmiddelindustri, bl.a. gjennom å fjerne matproduksjonsavgiften.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Tall fra kommunene viser at det tillates mye nydyrking, og at tillatt nydyrket areal er større enn det som omdisponeres til annet enn landbruk. I 2011 ble det gitt tillatelse til å nydyrke ca. 15 900 dekar. Samme år ble det omdisponert 10 900 dekar dyrkbar mark og dyrket mark. Til tross for dette mener jeg det er svært viktig å redusere omdisponeringen. Areal som nydyrkes, kan ikke erstatte omdisponert areal. De nydyrkede arealene har jevnt over dårligere produksjonsevne enn arealer som bygges ned. Arealer som omdisponeres, ligger ofte i områder nær tettsteder, og det har vært drevet jordbruksproduksjon på dem i generasjoner. Jeg mener det er bra at nydyrkingen har et så stort omfang som den har i dag. Det bidrar til å holde oppe matproduksjonen. I tillegg styrker nydyrkingen det langsiktige ressursgrunnlaget for eiendommer som får tilleggsjord. Samtidig er det et faktum at dyrkingsressursene i noen tilfeller kan ligge i områder med viktige miljøressurser. Det er viktig å ha virkemidler som kan kanalisere nydyrkingen til arealer der det er naturlige forutsetninger for å dyrke jorden, og hvor nydyrkingen kan skje med små eller moderate miljøkonsekvenser, f.eks. der hvor det finnes god, dyrkbar mineraljord. Jeg mener at reglene vi har i jordloven i dag, er et egnet virkemiddel for å få dette til. Tallene for 2011 og tidligere år tyder ikke på at regelverket er til hinder for nydyrking. Mange gårdsbruk får tillatelse til å nydyrke. Samtidig stiller kommunene vilkår for nydyrkingen, slik at de kan ta vare på viktige miljøverdier. I 2011 ble det stilt vilkår av hensyn til natur og miljø i 56 pst. av sakene der godkjenning ble gitt. Dette gir en vinn-vinn-løsning, med mer matproduserende areal og med bruk som blir mer ressurssterke, og samtidig beholder vi viktige miljøverdier. Slike løsninger er jeg for. Det står i motsetning til en løsning hvor alt skal slippes helt fritt. Dersom det ikke er nødvendig å søke tillatelse, kan det føre til at generasjoner foran oss mister verdier, og at jordbruksområdene våre blir fattigere.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Den virkelighetsbeskrivelsen er jeg ikke enig i når det er nesten 16 000 dekar som nydyrkes hvert år. Og spesielt i Hedmark er det stor nydyrking. Hvis du går til Nord-Østerdalen, har det vært en voldsom nydyrking de siste årene. Det er jo tegn på at det er en optimisme og en kraft i næringen, når de velger å nydyrke på den måten som de har gjort ikke minst i deler av vårt fylke. Det prosjektet vi ser nå i Våler, på Haslemoen – det med at man skal nydyrke 6 000 dekar – er jo et enormt stort dyrkingsprosjekt. Det kommer også til å bli et svært effektivt landbruksareal. Det er kommunen selv som er drivkraften bak det, og det er litt ulike interesser lokalt, så man får diskutere lokalt hvordan man skal organisere det på en god måte. Så det skjer mye bra innen nydyrking – det er mye trøkk – og det skjer uten at vi har noe tilskudd til det. Og ingenting er bedre enn at det er den enkelte bonde som selv har drivkraften til å sette i gang nydyrkingsprosjekter.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2012-11-14:
Når vi diskuterer jordressursen, er det å verne den jordressursen vi har, noe av det aller viktigste vi diskuterer. Den beste dyrkede marken er ofte rundt Oslo, rundt Hamar, rundt Stavanger, rundt Trondheim. Det er derfor det har blitt bosetning der, derfor har du best dyrket jord – kulturjord – som har vært der i generasjoner. Og derfor regner jeg med at når representanten Bredvold har blitt så opptatt av jordressursen, blir han også mye mer opptatt av jordvern. Når jeg møter representanten Bredvold i debatter om jordvern, rister han ofte litt på hodet – her bør det bygges et kjøpesenter, her bør det være et nytt boligfelt, her bør veien legges midt over jordet, koste hva det koste vil. Og det er det som er poenget. Punkt 1: Vi må ta vare på det vi har av dyrket jord. Der har omdisponeringen nesten blitt halvert – i den regjeringsperioden som Senterpartiet har styrt Landbruksdepartementet, har det vært en veldig positiv utvikling. Punkt 2: Vi må applaudere alle som nydyrker. Det er en veldig høy nydyrkingstakt, nesten 16 000 dekar. Det er, sett med mine øyne, en ganske vesentlig nydyrking.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
For Fremskrittspartiet er landbruket en viktig del av vår politikk, på lik linje med bl.a. resten av vår næringslivspolitikk. Men i tillegg ser også Fremskrittspartiet på forbrukerperspektivet. Fremskrittspartiet ønsker at Norges befolkning skal få muligheten til å velge mellom et stort utvalg av forskjellige typer matvarer til en rimelig og konkurransedyktig pris. Statsråden bor i et fylke som grenser til Sverige. Ikke vet jeg hvor mye og ofte statsråden er og handler, og ikke har jeg noe med det heller, men jeg tror at statsråden registrerer at vi har en grensehandel på ca. 11,5 mrd. kr, som tilsvarer et tap av ca. 10 000 norske arbeidsplasser. Denne grensehandelen skyldes ikke bare lavere priser generelt, men at man i Sverige ofte også har et bredere og mer spennende vareutvalg. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Unner ikke den rød-grønne regjeringen med landbruks- og matministeren i spissen den norske befolkningen muligheten til å velge blant et bredt sortiment av både norske og utenlandske matvarer, men vil heller tenke på toll og avgifter for å skjerme norsk landbruk?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Jeg ønsker å stille landbruks- og matministeren følgende spørsmål: «Det snakkes relativt mye om nedbygging/omdisponering av matjord, men svært lite om nydyrking. Hvorfor er ikke regjeringen mer opptatt av å hjelpe dem som vil dyrke mer jord ved blant annet å forenkle regelverket for dette?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Det var for så vidt et greit svar fra statsråden. Jeg har registrert at det vel aldri har vært så lite dyrket areal som det vi har i dag, og at det stadig har gått ned. Dette skrikes det mye om, og det er kanskje naturlig. Samtidig hører jeg ingenting fra regjeringspartiene om at man ønsker nydyrking. Det er ingen anmodning om at næringsdrivende innenfor landbruk, altså innenfor matproduksjon, skal dyrke opp mer areal. I min nabokommune Våler, bare for å ta et eksempel, ønsker man å dyrke opp en ganske stor bit – det er flere tusen mål – men det tar for lang tid. De bøndene som ønsker å kjøpe eller leie – eller hvordan resultatet blir på dette arealet – mener at dette tar altfor lang tid, og det er bl.a. et regelverk som gjør det. Før var det nydyrkingstilskudd å få. Jeg har ikke hørt at denne regjeringen har ymtet frampå om noe sånt heller, så det er en total mangel på optimisme når det gjelder nydyrking.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-11-14:
Det siste er jeg helt enig i – det er den enkelte bonden som selv skal finne ut om det lønner seg eller ikke. Men det er ingen anmodning fra det offentlige om at man skal dyrke, det er heller slik at man møter et regelverk som ofte er vanskelig. Skal man f.eks. dyrke mer enn 50 mål, må dette konsekvensutredes, og en konsekvensutredning må den enkelte betale selv. Det er klart at det ikke er mange bønder i dagens situasjon som har mulighet til, eller interesse for, å betale for en sånn konsekvensutredning. Og ofte blir jo den konsekvensutredningen tatt negativt imot – resultatet blir negativt. Vi må gjøre noe her. Det er ofte miljøet som nekter – som gjør at man ikke får dyrke opp. Jeg mener at det fortsatt må være opp til hver enkelt bonde – innenfor visse regelverk selvfølgelig, men det regelverket skal være så smidig som mulig, slik at vi får opp nydyrkingen. På 1970-tallet ble det dyrket noe enormt. På min gård, og på mange, mange andre gårder, ble det dyrket, og vi fikk store, greie gårder. Men i den siste tiden er det, som statsråden sier, 15 900 dekar i hele Norge som nydyrkes – det er ikke så mye.