Per-Kristian Foss (Høyre), 2007-05-31:
Spørsmålet om grunnlovfesting av det lokale selvstyret er også en stadig tilbakevendende sak i denne sal. Tre ganger de siste ti årene har spørsmålet vært til behandling, og tre ganger har Stortinget avvist grunnlovfesting. Det samme bør skje i dag. Jeg anbefaler Høyres representanter å stemme for innstillingen, som avviser alle forslag. Kort sagt: Grunnlovsforslag som ikke har noen konsekvens, ser ikke vi noe behov for. Å bruke Grunnloven som en arena for politisk signalgivning, synes jeg også er å ta Grunnloven for lite på alvor. Derimot stemmer vi sammen med Arbeiderpartiet for et forslag som er tatt opp, om en anmodning til Regjeringen om en oppnevning av et bredt sammensatt utvalg. Det er mulig at en utredning kan gi grunnlag for endringer med konsekvens. Tiden vil vise det. Når vi stemmer imot, er det ikke fordi Høyre er motstandere av lokalt selvstyre, snarere tvert imot. Vi tror sterkt på desentralisering, lokal deltakelse og innflytelse, og vesentlig mer enn enkelte av de partier som i dag gir sin støtte til grunnlovfesting av lokalt selvstyre. Hva betyr egentlig grunnlovfesting av lokalt selvstyre, slik det kommer til uttrykk i dette forslaget? Både forslagsstillerne og flertallet i komiteen sier jo eksplisitt at dette forslaget ikke skal ha noen virkninger på forholdet mellom staten og lokal forvaltning. Med andre ord: Dette er symbolpolitikk, og det er etter min oppfatning et dårlig grunnlag for grunnlovsendringer. Er dagens selvstyre, som forslagsstillerne og komiteens flertall vil grunnlovfeste, reelt nok? Spørsmålet er jo slik fordi staten tar inn skatter og omfordeler kommunenes inntekter, som igjen begrenses av nasjonal lovgivning. Hensynet til helhetlig nasjonalpolitikk nødvendiggjør dette, og Stortingets rolle som lovgiver legitimerer det. Hvis målet er å påvirke forholdet mellom staten og den lokale forvaltningen i nevneverdig grad, vil altså dette forslaget ikke ha noen betydning. I argumentasjonen for grunnlovfesting viser man til Europarådskonvensjonen av 15. oktober 1985, om lokalt selvstyre og Norges ratifikasjon av denne. Jeg vil understreke at lokaldemokratiet er solid forankret i norsk nasjonal lovgivning, og at både ordlyd og intensjon i Europarådskonvensjonen derfor anses som oppfylt. Blant annet gitt de ulike typer forfatninger som finnes i land som har ratifisert konvensjonen, synes dette klart. Det er vel land som ikke engang har grunnlover, som har ratifisert konvensjonen. Så derfor er argumentet om at konvensjonen nødvendiggjør grunnlovstillegg, et argument som ikke er holdbart. Denne oppfatning deles bl.a. av Kommunelovutvalget, som mente at «det vanskelig kan sies å være direkte påkrevet med en grunnlovfesting av det lokale selvstyre i Norge» på bakgrunn av konvensjonen. Som sagt er Høyre tilhenger av lokalt demokrati og subsidaritetsprinsippet. Kommunene er særdeles viktige tjenesteytere og arenaer for deltakelse og innflytelse for den enkelte borger, og deres stilling er sterk i Norge. Men for at vi skal kunne vurdere å støtte et forslag om grunnlovfesting, må det være et forslag med innhold, et forslag hvor de politiske og juridiske konsekvensene av en grunnlovfesting har virkninger for forholdet mellom staten og den lokale forvaltning. Dette er spørsmål som må utredes og begrunnes nærmere, og derfor støtter vi forslaget om et bredt sammensatt utvalg som kan ta fatt i disse spørsmålene.