trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Flåtten (Høyre), 2016-06-13:
La meg også for god ordens skyld si fra om at vi kommer til å stemme imot utsettelsesforslaget. Begrunnelsen, veldig kort, er at denne saken har vært kjent for Stortinget i seks år – gjennom meldinger i finansmarkedsmeldingen, gjennom omtale i budsjettene. Og behandlingen i komiteen er etter min erfaring ikke uforsvarlig på noen som helst slags måte. Vi har hatt en høring, vi har fått gode innspill, og komiteen har hatt full anledning til å behandle dette slik som både store og mindre saker i dette huset skal behandles. Jeg synes det er få holdepunkter for å si at dette ikke vil være en forsvarlig behandling. Derfor vil vi stemme imot utsettelsesforslaget.
Svein Flåtten (Høyre), 2016-06-13:
Komiteens leder redegjorde godt for det arbeidet som har foregått i komiteen. Vil han med den bakgrunnen han har med erfaring som komitéleder og ellers fra Stortinget, si at finanskomiteens medlemmer har hatt både den tilstrekkelige tid og fått det tilstrekkelige underlag til å gjøre en grundig og god vurdering av saken, slik den har foreligget i komiteen? Grunnen til at jeg spør om det, er at det ute blant folk, som ikke følger så godt teknikaliteten i dette, danner seg en oppfatning om at komiteens medlemmer – og dermed Stortinget – ikke vet hva de gjør og hva de vurderer i denne sammenhengen.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2016-06-13:
Norge har vært et av de landene som har holdt seg innenfor EUs retningslinjer og hatt de strengeste reguleringene i Europa. Jeg har merket meg at Senterpartiet i denne debatten mener at norske særreguleringer er bra. Derfor overrasker det meg litt at i f.eks. finansmarkedsmeldingen kritiserer Senterpartiet regjeringen nettopp for å opprettholde norske særreguleringer, bl.a. vekting av kommunallån, innføring av SMB-rabatt og nye krav til uvektet kapitalforvaltning. SMB-rabatten, som ikke er begrunnet i faktiske risikoforhold, vil kunne gjøre at bankenes soliditet blir svekket over tid. Det betyr at Senterpartiet på den ene siden ikke ønsker seg regulering, og på den andre siden ikke ønsker den overordnede myndigheten til å redusere risikoen for ny finanskrise. Det vil jeg på det sterkeste advare mot.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2016-06-13:
Norge har i dag noen av de strengeste kapitalkravene i Europa, som vi kan opprettholde, men det vil være endringer av noen av de kravene som vi har innført, f.eks. vil innskuddsgarantiordningen bli noe endret. Det vil – for en gangs skyld – sikre småsparere i EU en innskuddsgarantiordning, mens i Norge vil den reduseres noe. Det vil være endringer, men alt i alt vil inngåelse i EUs finanstilsynsordning gi så store verdier til Norge – og sikre oss mot en framtidig finanskrise – at det er det verdt.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2016-06-13:
Representanten Marit Arnstad påpekte at det er tre spørsmål som gjenstår som ubesvarte. Jeg er litt uenig i det, og jeg tenkte kanskje jeg ville prøve å oppklare noe av det, i hvert fall. Hun mente at det var fare for at det vi vedtar i dag, skulle skape presedens for nye tilsyn. Der synes jeg finansministeren var forbilledlig klar og avviste at det var tilfellet. Så var det spørsmål om vi ble utestengt fra markedet. Svaret på det er jo at uavhengig av om vi blir utestengt eller ikke, får vi ikke tilgang til et harmonisert marked, og dette vil gå ut over norsk finansnæring og ikke minst norsk finansnærings mulighet til å utvikle seg og bli med sine kunder ut i det som faktisk er vårt største marked. Det siste er at det ser ut til å være en liten misforståelse når det gjelder dette med å utarbeide regelverk og vedtak i ESA – eller kopivedtak, som Senterpartiet kaller det. Da blander man sammen utarbeidelsen av regelverk og hva ESA og EFTA skal kunne vedta. Der vi overfører myndighet, er det for å kunne gripe inn i helt spesifikke tilfeller, noe som vi ikke tror kommer til å skje med det første. I regelverksutformingen er det av og til fullharmoniserte regelverk som vi ikke kan fravike dersom vi skal være en del av det indre markedet. Men andre ganger har man frihet innen direktivene, som f.eks. på kapitalkravene, der Norge ofte legger seg på den strengere delen av skalaen. Den muligheten vil Norge fortsatt ha. I oppfølgingen av regelverket, som tilsynene har, må de forholde seg til det regelverket. Jeg synes igjen det er interessant at Senterpartiet i denne debatten mener at norske særreguleringer er bra, men at de konsekvent i forbindelse med finansmarkedsmeldingen, nesten hvert eneste år, kritiserer regjeringen for å opprettholde nettopp norske særreguleringer, bl.a. vekting av kommunelån, innføring av SMB-rabatt og nye krav til uvektet kapitalforvaltning. Det Senterpartiet egentlig gjør da, er at man på den ene siden sier at man ønsker fravik fra disse norske særreguleringene, men så ønsker man ikke det robuste tilsynet som EU faktisk ønsker å føre med en grenseoverskridende finansnæring. Jeg ønsker begge deler.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-06-13:
Både frå saksordføraren og frå representanten Heidi Nordby Lunde vart det understreka at Noreg vil stå fritt til å innføre strengare krav til finansinstitusjonane våre òg etter at ein knyter Noreg til EUs finanstilsyn. I Politisk kvarter den 30. mai i år sa statssekretær Vamraak: Det å ha felles europeisk regulering er i seg sjølv positivt, men baksida av medaljen er sjølvsagt at me ikkje står fritt til å innføre fullt så strenge reguleringar som me ønskjer frå norsk side. Grønli, som leia programmet, spurde: Er det slik at særnorske kapitalkrav til bankane, det må me no leggje bort? Svaret frå Vamraak var: På kapitalsida held me oss innanfor dei felles retningslinjene som EU har trekt opp. Spørsmålet mitt er: Kan Noreg innføre strengare krav og strengare reguleringar til finansinstitusjonane og bankane våre etter at fleirtalet i dag knyter Noreg til EUs finanstilsyn?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-06-13:
Eg takkar for eit svar som ikkje var eit svar, men ei utlegging av ei mistolking av Senterpartiets politikk. Det kan ein greie seg utan. Men eg ønskjer svar. Og mitt spørsmål skal verte veldig tydeleg og sakte opplese, for eg snakkar sognemål – det er ikkje alltid ein forstår spørsmålet. No skal eg vere veldig tydeleg: Vil Noreg kunne stå fritt til å innføre strengare reguleringar for finansinstitusjonar og bankar etter at fleirtalet i dag har knytt Noreg til EUs finanstilsyn?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-06-13:
Eg siterte ei tidlegare replikkveksling statssekretær Vamraak, som i Politisk kvarter 30. mai sa at «baksiden av medaljen er jo selvfølgelig at vi ikke står fritt til å innføre fullt så strenge reguleringer som vi ønsker fra norsk side.» Så høyrde eg finansministeren som sa at Noreg ville ha fridom til innanfor rammene til direktivet å innføre strengare reguleringar av finansnæringa enn EU gjer. Då vert mitt spørsmål til statsråden: Vil Finanstilsynet i Noreg og norske styresmakter ha full fridom til å innføre vedtak om strengare regelverk etter at stortingsfleirtalet i dag har knytt Noreg til EUs finanstilsyn, og ikkje berre innanfor rammene til direktivet?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-06-13:
Regjeringa og Arbeidarpartiet si grunngjeving for hastebehandlinga av denne viktige saka i dag har vore sterkt misvisande. Regjeringa og Arbeidarpartiet meiner at ei norsk utsetjing av saka ville forseinka arbeidet med endringar av EØS-avtalen. I Klassekampen 9. juni er Truls Wickholm sitert på: «Slik jeg forstår det på tilbakemeldingene fra regjeringen, har det vært lagt opp til at Efta-landene nå behandler dette i løpet av sommeren, og at man kan ha vedtak fra alle parlamentene, så Efta kan godkjenne avtalen i forhandlinger med EU.» No viser det seg likevel at det islandske parlamentet ikkje vil behandle saka før i haustsesjonen, og frå den kanten varslar ein at det skal vere ei grundig handsaming på Island. Jusprofessor Stefán Már Stefánsson fortel til Nationen 9. juni at han meiner saka er i strid med islandsk grunnlov. Han er grunnlovsekspert og har vore i Alltinget fleire gonger og tolka grunnlova for Alltinget, så han er vel ein ein bør lytte til. Når det islandske parlamentet ventar til etter sommaren, er det heller ikkje nokon grunn for at me står her i dag og handsamar saka, iallfall ikkje den grunnen som har vore køyrd fram frå regjeringa og Arbeidarpartiet si side. Men eg har eit spørsmål og ei oppmoding til statsråd Aspaker. Det må vere heilt klart at Island skal stå heilt fritt til sjølv å gjere sjølvstendige nasjonale vurderingar ut frå deira grunnlov. Kan statsråd Aspaker garantere at regjeringa frå norsk side ikkje vil leggje noko press på Island, verken når det gjeld tidsbruk i saka eller deira moglegheit til å gjere ei reell og sjølvstendig konstitusjonell vurdering?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2016-06-13:
Jeg hører jo innlegget til representanten Syversen, men det er noe i saksrekkefølgen og argumentasjonen her som jeg ikke klarer å henge helt med på. Som flere har redegjort, har prinsippene for hva slags avtaler regjeringen vil gå inn i, vært redegjort for tidligere. Det har vært redegjort i EØS-redegjørelser og finansmarkedsmeldinger. Kristelig Folkeparti og komitélederen var også med på å si at denne saken burde bli behandlet før sommeren, og vi hadde den til behandling. Nå skal man allikevel utsette saken. Man skal ha en helt ny redegjørelse og gjennomgang. Ville det ikke vært bedre om Kristelig Folkeparti og komitélederen hadde tatt opp dette på et tidligere tidspunkt? Hva er det egentlig som har endret seg nå de siste ukene, når vi har kjent saken så lenge, som gjør at Kristelig Folkeparti inntar et så fundamentalt annet standpunkt?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2016-06-13:
Denne debatten som flere prøver å trekke opp om fristillelse, er litt som denne typen sitat: Kan du bekrefte at du ikke slår din kone? Her blir det ikke noe riktig svar, fordi man er nødt til å gå inn i en negativ nektelse. Det er en teknikk som noen partier her prøver å bruke for å skape et inntrykk av at det er splid der hvor det ikke er splid. Vi har bak oss en finanskrise. Behovet for regulering og tilsyn er fortsatt stort og burde være klart for de fleste. Det har vært mye debatt nå her i salen om tilsyn, hvordan det skal føres tilsyn, og hva tilsynet skal gjøre. Sannheten er at det tilsynet som skal føres, vil være basert på rettsakter som tas inn i norsk lov, og som også vil ha sitt motsvar i EU. Det er ikke sånn at EUs finanstilsyn skal sitte og finne på ting som bør kopieres og innføres i Norge. Det vil være gjort på bakgrunn av rettsakter som har sin demokratiske forankring. Det vil også være disse rettsaktene og forordningene som beskriver noe av handlingsrommet til de enkelte landene til å bruke sin egen myndighet til å være strenge eller ikke strenge ut fra hvordan de er utformet. Så det kunne være en fordel om vi i Stortinget brukte like mye tid som vi har satt av i dag til å diskutere disse, når de også blir en del av norsk lov fortløpende. Det vil altså bli gjort på vanlig måte. ESA kan i dag gripe direkte inn overfor norske selskaper og norske myndigheter på konkurranseområdet. Dette er basert på lovgivning vi har i Norge, og som også finner sitt motsvar i EU. ESA og kommisjonen følger tilnærmet lik praksis og skal ha kommunikasjon om hvordan dette utøves. Nå skal vi overføre myndighet ikke på en ny måte, men på en egentlig ganske lik måte som det vi har gjort hittil, men på et nytt område, fordi vi har et nytt område vi skal ha lik praksis på. Vi har ofte angrep på EØS-avtalen. Det blir kalt faksdemokrati og mye annet, men det er en avtale som har vært god for Norge. Det var også en avtale som jeg vil minne om gjorde at mange også var komfortable med å si nei til norsk EU-medlemskap i 1994, nettopp det at vi har en avtale som sikrer Norge adgang til markedene. Er dette en omgåelse av Grunnloven? Nei, dette er en avtale for å kunne oppfylle Grunnloven.
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2016-06-13:
Noreg er ein del av den indre europeiske marknaden gjennom EØS-avtala og må dermed ha ei tilknyting til EUs finanstilsynssystem. Det var den førre regjeringa, som Senterpartiet og representanten Slagsvold Vedum var ein del av, som starta arbeidet med å finne ei løysing for EØS-landa. Den 9. juni fekk finanskomiteen eit brev frå Finansforbundet, der det står: «Norsk finansnæring er en internasjonal næring. Næringen er avhengig av å ha like vilkår som de utenlandske aktørene, slik at de også har mulighet til å bistå norske bedrifter på sin vei ut i verden. Finansforbundet er derfor opptatt av å sikre norske finansinstitusjoner stabil tilgang til markedene i EU, og ikke minst norske myndigheters mulighet til å påvirke regelverksendringer som vil skje i EUs finanstilsyn i framtiden.» Spørsmålet er: Korleis vil Senterpartiet, som ikkje ønskjer denne avtala, sikre at norsk finansnæring får god tilgang til marknadene i EU, og at finansinstitusjonane får dei same vilkåra som dei utanlandske aktørane?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-13:
Norge har solide statsfinanser, og finanstilsynsregelverket har vist seg å være godt. Når representanten Breivik sier at samarbeidet og godviljen med EU vil kunne forsvinne dersom en sier nei i dag, så er det etter min vurdering en tom trussel. Opprinnelig var hensikten med EUs finanstilsyn å gripe inn i den oppblåste finansekspansjonen som flere og flere mener var den utløsende årsaken til finanskrisen i 2008. Siden er tvert imot en videre liberalisering av finanssektoren blitt det rådende målet, og istedenfor en styrket samfunnskontroll med finanssektoren er EU-tilsynet rettet inn mot å sikre fri flyt av kapital og et fritt indre marked for finanstjenester. Det er noe som gir svært dårlig sikring mot framtidige finanskriser. Dette er Senterpartiet helt enig i, og Senterpartiet bygger på retten til sjøl å bestemme et regelverk som passer oss. Det som trengs, er styrket samfunnskontroll og mer folkevalgt kontroll av kapitalen. Hvorfor er Venstre uenig med Senterpartiet i det grunnsynet jeg nå har referert til?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-13:
Senterpartiet har over mange, mange år arbeidet for bedre kontroll på finansbevegelsene over landegrensene. Det har vært en eksponentiell vekst, og den krisen som kom, forutså mange. Det vi nå snakker om, er grunnlaget for de regelverk som skal gjelde, og det var poenget mitt. Grunnlaget for EUs regelverk er å legge mer til rette for frie kapitalbevegelser innenfor et område som har en statsfinansiell situasjon som er helt annerledes enn den i Norge, hvor det er en rente som er ekstremt lav, og gjeldsoppbyggingen er enorm – helt motsatt av det som er de norske statsfinansene. Hvordan kan det da være klokt at Norge slutter seg til en ideologi og et regelverk med den basis når vi har en helt annen situasjon og mulighet til å styre sjøl?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-13:
President! Jeg forsto det slik at andre hadde bedt om replikk – hvis ikke, så replikk.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-13:
Hjertelig takk, president. Det som er sterkt å høre her, er at når representanten Breivik forsvarer det standpunkt som Venstre har her i dag, er det ut fra EUs rolle som representant for demokrati og fred. Det er det som er den hellige kua i argumentasjonen. En velger å se bort fra det som er de faktiske forhold, velger å se bort fra hva som er den reelle økonomiske situasjonen innenfor de sentrale EU-land og i EU-systemet, velger ikke å svare på det som er grunnlaget for finanstilsynet som de skal bygge på, nemlig friest mulig kapitalbevegelse, hvor da de demokratiske institusjonene som skal kontrollere det, ikke har tilstrekkelig makt for å kunne sikre det. Hvordan vil representanten svare på det spørsmålet?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-13:
Representanten Limi, som er Fremskrittspartiets talsmann, sa at det vil være oppsiktsvekkende naivt å svare ja til at det som utelukkende er i unionens interesse, også er i Norges interesse. Så svarer statsråd og partileder at det trengs objektive kriterier. De objektive kriteriene må jo til enhver tid tolkes. Unionen er en økonomisk union uten en politisk union. Det er det som blir betegnet som et eksperiment uten forbilde. Her har unionen virkelig et problem, hvor det ikke er folkevalgte innenfor unionen som skal tolke kriteriene. Mitt spørsmål er ganske enkelt: Motstanden mot Finanstilsynet i Fremskrittspartiet er betydelig. Mange i Fremskrittspartiet ser at Norge er bedre tjent med et finanstilsyn som er under Stortingets makt. Kan Fremskrittspartiets leder bekrefte at Fremskrittspartiets stortingsgruppe i dag er stilt fritt og stemmer etter sin egen overbevisning i saken?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-13:
Innenfor EU er det en økende økonomisk, sosial og politisk uro. Det blir da en reaksjon mot den økonomiske liberalismen som unionen er tuftet på. Det fører til en stor endring i folks valg av politiske ledere i EU-landene, og EU er i dag en økonomisk union uten en politisk union, altså skal folkevalgte på unionsnivå ikke styre felles økonomisk politikk. Dette er et eksperiment uten forbilde – jeg vil understreke det, det er et eksperiment uten forbilde – som ikke vil gå bra eller vare svært lenge, det viser historiske erfaringer. Norges suverenitetsavståelse bygger på den grunnsetning at det som utelukkende er i unionens interesse, også er i Norges interesse. Representanten Limi sa at det var oppsiktsvekkende naivt å svare ja på det utsagnet. Poenget med saken er at Stortinget avgir suverenitet, og at Norge skal forplikte seg til et homogent og enhetlig regelverk. Det er hele poenget. Jeg må si at det er kunnskapsløst, eller å snakke mot bedre vitende, når enkelte representanter, bl.a. fra Arbeiderpartiet, sier at norsk finanstilsyn kan reguleres strengere enn det som skjer i EU-land. Referatet fra EØS-rådet 25. mai slår fast at man skal sikre ensartede tilsyn i hele EØS-området. Det som skjer, er at folkevalgt makt over finanssektoren svekkes, og det er svært sterkt å oppleve at Arbeiderpartiets ledelse er for dette verdigrunnlaget. Det er en reell suverenitetsavståelse til en instans som vi ikke er medlem av, vi nå skal gjennomføre. I henhold til Grunnloven § 115 heter det at Stortinget kan «med tre fjerdedels flertall samtykke i at en internasjonal sammenslutning som Norge er tilsluttet eller slutter seg til, på et saklig begrenset område skal ha rett til å utøve beføyelser som etter denne Grunnlov ellers tilligger statens myndigheter(…) (…) Det som er kjernen i dette, er at vi avgir suverenitet i denne saken, at det er i strid med § 115, og det er en omgåelse av kravet i Grunnloven, for det står her at det skal være en sammenslutning som Norge er tilsluttet eller slutter seg til. Professor Eivind Smith har sagt det slik i Nationen 24. mai: «Ei omgåing av krava i Grunnlova.» Han sier videre: «Gjennom EØS-ordninga og ei rekke andre steg i retning tettare integrering lever vi i ei konstitusjonell skuggeverd der vi lèt som vi er suverene medan vi driver og overfører makt stadig vekk.» EUs overnasjonale tilsynsmyndighet med sine 605 ansatte vil være førende for hva ESAs ene mann kan beslutte. Han skal bare signere på det han får fra EU. Flere finansreguleringseksperter mener at maktoverføringen betyr at Norge underlegger seg et svakt EU-regelverk, og det er ikke i vår interesse.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-13:
Det er et viktig spørsmål som henger i lufta etter denne diskusjonen, og det gjelder utsagnet om at når Norge blir en del av EUs overnasjonale finanstilsyn, kan norsk finanstilsyn regulere strengere enn det som skjer i EU-land. Det er ikke kommet noen avklaring på det fra finansministeren, og jeg ber om at finansministeren tar ordet og avklarer om det er finansministerens mening at det norske finanstilsynet, dersom vi sier ja til den overnasjonale myndighetsoverføringen som vi nå snakker om, likevel kan regulere strengere enn det som skjer i EU-land. Når flere er i en så stor villfarelse at en sier det, må vi fra autoritativt hold få høre om finansministerens svar er ja eller nei til det. Høyres hovedtalsmann, representanten Heidi Nordby Lunde, sa at det sjølsagt er viktig å få et homogent regelverk for finanssektoren, og sånn har jeg også forstått det. Og representanten Heidi Nordby Lunde holdt seg presist innenfor det hun har anledning til når det gjelder det grunnsynet, og sa at en kunne legge seg på den strenge delen av skalaen. Det er uttalelser som jeg forstår, men det ligger innenfor det at norsk finanstilsyn ikke kan regulere strengere enn det som skjer i EU-land. Det ideologiske grunnlaget for EUs overnasjonale finanstilsyn er jo å fremme mer økonomisk liberalisme i stedet for mer samfunnskontroll. En skal ha en friere bevegelse av kapital. Den folkevalgte styringa skal ikke styrkes, og det er jo heller ikke mulig innenfor EU-systemet, for der har en en økonomisk union uten en politisk union. Det er ikke sånn der som i Norge, at vi har et finansdepartement med en finansminister, og en finansminister som må ha støtte i parlamentet for fortsatt å være finansminister. Sånn er det ikke i EU. Det er jo det eksperimentet som hele EU bygger på – at en har gått til det fatale skrittet å først innføre en økonomisk union uten å ha en politisk union. Det nytter ikke over tid ikke å ha en folkevalgt styring av helheten når en står oppe i så kontroversielle spørsmål som det vi vet at EU står oppe i. Til slutt om representanten Truls Wickholm og fristillelse: Representanten sa at det at Senterpartiet spør om det, bare er et forsøk på å skape inntrykk av strid innenfor Arbeiderpartiet, der det ikke er strid. Det er interessant at Arbeiderpartiet fristilte sine representanter når det gjaldt avstemningen vedrørende Grunnloven § 115, og sa det klart. Her sies det ikke klart, og det tyder på partipisk.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-13:
Vi vet at det i dag bygges ut nye fødetilbud som innebærer at de fødende skal ligge seks timer på sykehus etter fødsel. Blant annet legger Haukeland sykehus opp til at 40 pst. av de fødende forventes å forlate sykehuset innen seks timer. Det viser at det blir et økende behov for et godt jordmortilbud i norske kommuner for å sikre forsvarlig oppfølging av mor og barn i svangerskapet og barseltida. Vil denne politikken fra spesialisthelsetjenesten, som er statens ansvar, føre til at statsråden vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte med en sak om økt jordmortilbud i norske kommuner, slik at det lønner seg for kommunene å ha sitt eget jordmortilbud og ikke henvise til lege, slik som det foregår mye av i dag?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-06-13:
Etter det siste innlegget er det et tankekors når en leser innstillinga, som er veldig ordrik, at ikke Arbeiderpartiet har synliggjort det som representanten Trettebergstuen nå sier. Det har vært veldig gode muligheter der til å vise det som er innholdet i det representanten nå sier, så det er ganske spesielt. Senterpartiet sitter ikke i komiteen, så vi har en stor ulempe i dette. Derfor har vi også fremmet mange løse forslag. Kristelig Folkeparti er engasjert i familiepolitikken, som Senterpartiet er, og Kristelig Folkeparti løfter fram elleve forslag i eget representantforslag, som kom tre dager før regjeringas stortingsmelding. Som sagt er ikke de tatt opp i behandlingen nå, og vi fikk forklaringen fra representanten Bekkevold, som sier at det har med budsjettforslaget å gjøre, og at det tas med i høstens stortingsbehandling av budsjettet. Men det er jo noe spesielt at de ikke er fremmet i dag, for budsjettbehandlingen er ingen nyhet som kom etter den 12. april. Jeg synes det er veldig rart at en fremmer så presise forslag og ikke følger dem opp. Når det er sagt, er Senterpartiet glad for Kristelig Folkepartis støtte til fem av våre forslag. Ellers fikk jeg liten tid til å presisere at forslag nr. 17 går på å gi sjølstendig næringsdrivende like gode rettigheter i forbindelse med svangerskap og fødsel som lønnsmottakere. Sjølstendig næringsdrivende har sin store svakhet i et dårligere sosialt sikkerhetsnett både når det gjelder svangerskap og fødsel, og når det gjelder sykdom, som vi ellers har debattert. I Senterpartiets forslag nr. 18 ber en også regjeringa vurdere hvordan far kan sikres en sjølstendig uttaksrett til foreldrepermisjon og fedrekvote. Det er viktig for oss. Helt til slutt vil jeg si at familiens styrke erfarer en når det røyner på for noen i familien. De som har et sterkt familiefellesskap hvor en hjelper hverandre, har en stor fordel – det gir trygghet. For de familier som ikke har dette, må fellesskapet bistå sterkere. Dette behovet erfarer vi daglig når vi ser hvordan folk har det i dagliglivet – på Nav-kontoret, på sykehjemmet eller på sykehuset – hvor noen har bare få pårørendebesøk, ja, noen har rett og slett ingen. Det er derfor viktig for Senterpartiet å ha kontinuerlig søkelys på hvordan fellesskapets penger brukes til å bistå dem som ikke har en sterk familie som bistår en i krevende situasjoner. Her kreves det forbedringer for familier som har lite overskudd. Jeg vet det er krevende, jeg vet hvor vanskelig det er, men det å ha det kontinuerlige blikket på de menneskene som er i denne situasjonen, synes vi er en stor politisk oppgave. Dette er politikk, og det er et politisk krevende valg som Senterpartiet er opptatt av at vi tar hver eneste dag i våre handlinger.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2016-06-13:
SV har brukt forholdsvis sterke ord i sin kritikk av Arbeiderpartiets tilnærming i denne saken, bl.a. ved mer enn å antyde at stortingsrepresentanter fra Arbeiderpartiet er tvunget til å støtte dette forslaget, noe som sjølsagt ikke medfører riktighet. Samtidig kom SV sjøl sent på banen i denne saken, og etter først å ha argumentert for overnasjonalt tilsyn og kontroll med finansnæringen etter finanskrisen argumenterer de nå for nasjonalt tilsyn og kontroll. Hva er det som har skjedd den senere tida som har ført til denne kuvendingen?
Sigurd Hille (Høyre), 2016-06-13:
Jeg kan iallfall slå fast at i mitt parti er det ingen som er tvunget til noe som helst. Men man får jo lett det inntrykket, som man for så vidt har hatt gjennom en årrekke, at SV er et parti som i veldig stor grad er tilhenger av reguleringer, kontroll og innsyn – i de fleste saker, hadde jeg nær sagt. I merknadene til denne sak framgår det at SV «er sterk tilhenger av en samordnet, overnasjonal innsats for regulering av finanssektoren», og at de «har et sterkt ønske om å kunne støtte Norges tilslutning til et tilsynsorgan for finanssektoren som sikrer finansiell stabilitet på tvers av landegrensene». Endelig er det slik at man «merker seg at det norske finanstilsyns videre deltakelse i alle nivåer i EUs finanstilsyn nå formaliseres». Da er spørsmålet: Er det ikke dette siste som nå skal formaliseres, som er vilkåret for at man nettopp i fremtiden skal kunne oppnå det som SV er tilhenger av?
Sigurd Hille (Høyre), 2016-06-13:
Jeg skal være veldig kort. Jeg slutter meg i alt vesentlig til det som saksordføreren sa her. Når det er sagt, vil jeg også legge til at jeg er overbevist om at forslaget fra Kristelig Folkeparti har de aller, aller beste intensjoner. Men det konkluderes uten videre med at modellen skal opprettes, uten at dette tilsynelatende er utredet eller drøftet i nødvendig grad. Jeg synes det er viktig at vi tar utgangspunkt i bedriftenes behov for kompetanse, og videre er det viktig at dette skjer i samarbeid mellom partene i arbeidslivet, slik vi har utviklet dette gjennom mange år. Regjeringen peker på at dette nettopp skal skje i forbindelse med at det fremlegges en nasjonal kompetansestrategi. Et annet forhold er at skattefradrag og støtte ofte vil kunne føre til et slags overforbruk av slike ordninger. Det kan lett tenkes at tiltak iverksettes fordi de utløser fradrag og eventuelt støtte, uten at det påviselig er behov for nettopp dette tiltaket. Konklusjonen synes derfor å være at det foreliggende forslag ikke bør vedtas uten videre, idet dette muligens kan føre til utilsiktede virkninger.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-06-13:
Jeg har også merket meg flere av disse synspunktene. Det er jo slik at vi gjennom mange år har forhandlet med EU og de andre EFTA-landene for å finne den best mulige løsningen innenfor EØS-avtalens rammer. Det mener jeg vi nå har oppnådd. Spørsmålet rundt stemmerett har jo aldri vært relevant, all den tid det krever medlemskap i EU, og det ville nok medført en helt annen debatt hos flere partier og medlemmer av denne sal. Jeg er også uenig i påstanden om at dette kun vil være sandpåstrøing, og jeg har lyst til å understreke det faktum at vi overfører altså begrenset myndighet til ESA, mens det norske finanstilsynet i det alt vesentlige vil operere akkurat som i dag og ha kontroll med norske banker og finansinstitusjoner. Når det gjelder spørsmålet om strengere regler, er det jo slik at vi vil ha full mulighet til innenfor direktivets rammer å ha strengere eller mildere reguleringer, alt etter som hva Norge vil anse seg tjent med.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-06-13:
Regjeringen har først og fremst jobbet for å finne en løsning på denne konkrete saken, basert på også det forhandlingsgrunnlaget som lå fra den forrige regjeringen, den forrige, rød-grønne regjeringen. Det er ikke automatikk i at den løsningen som foreligger nå, vil definere rammene for løsningene som man finner innenfor andre områder. Det vil avhenge av graden av likhetstrekk mellom de ulike områdene og posisjonene til både EU- og EFTA-statene. La meg bare være helt presis: Vi har gjort det klart overfor EU at vi ikke anser at løsningen i finanstilsynssaken setter noen bindende presedens for senere saker.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-06-13:
La meg i hvert fall være litt mer presis. Det handler selvsagt ikke om en fysisk utestengelse, men grunnlaget for denne saken handler jo om tilgang til EUs indre marked også på finansielle tjenester. Det sikrer vårt næringsliv, våre finansinstitusjoner og banker full tilgang til dette markedet på like vilkår som aktører i resten av det europeiske markedet. Hvis vi ikke hadde funnet en løsning på dette, ville våre banker og finansinstitusjoner fått en tredjelandsbehandling, som selvsagt ville fått konsekvenser for både konkurransevilkår og reguleringer, og som i neste instans ville bydd på utfordringer i forhold til hele rammeverket rundt EØS-avtalen. Dette handler altså om å inkludere dette spørsmålet i den eksisterende EØS-avtalen og fortsatt sikre oss full tilgang til det indre markedet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-06-13:
Man skal være usedvanlig tungnem for ikke å ha fått med seg Slagsvold Vedums sitater fra proposisjonen i løpet av debatten i dag. Jeg er generelt tilhenger av objektive kriterier. Jeg er også opptatt av et system som opptrer ikke-diskriminerende mellom aktører som skal delta i det samme markedet. Når jeg har jobbet med denne saken, som jeg tror vi alle er enige om at er teknisk komplisert, har jeg vært opptatt av hvordan vi kan sikre norske interesser på en best mulig måte overfor det markedet som er det suverent viktigste markedet for vårt næringsliv. Jeg mener at vi gjennom de svært lange forhandlingene som har pågått, både under den regjeringen Vedum selv satt i, og under denne regjeringen, lykkes i å oppnå en best mulig løsning innenfor de rammene vi har, som fortsatt sikrer oss full adgang til det indre markedet, som på en måte var hele bærebjelken i EØS-avtalen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-06-13:
Det er i hvert fall slik at ESA råder suverent over sine egne ressurser, og sånn sett også må vurdere hvor mange ressurser de til enhver tid må sette på ulike saker de behandler. For øyeblikket er det veldig liten grunn til å tro at tilflyten av saker på dette området vil være særlig stor. Det har for øyeblikket omtrent ikke vært en eneste sak knyttet til disse spørsmålene heller i EUs organer. Men jeg kan forsikre representanten Valen om at skulle behovet for ressurser øke, vil det selvsagt komme på både regjeringen og Stortingets bord.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-06-13:
La meg først si at det vi nå diskuterer, er et område med betydelig grensekryssende aktivitet. Det å sikre at vårt næringsliv, våre finansinstitusjoner og banker får adgang til vårt suverent viktigste marked, det mener jeg er bra. Det handler om å opprette og utvikle en god næringspolitikk også for en stor og viktig finansnæring for Norge. Så er det slik at Finanstilsynet fortsatt i det alt vesentlige kommer til å være underlagt Stortingets kontroll. Her mener jeg representanten Lundteigen konstruerer en problemstilling som ikke er til stede. Det begrensede omfang av myndighet som overføres til ESA, er håndterbart, men det alt vesentlige med kontrollen med norske banker, forsikringsselskaper og finansinstitusjoner vil altså være i regi av det norske finanstilsynet. Stortinget og regjeringen vil på samme måte som tidligere også ha kontroll med verktøy og virkemidler, gitt at det skulle oppstå en ny finanskrise vi må håndtere på nasjonal kjøl.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-06-13:
Det ville hatt den umiddelbare konsekvens at vesentlige deler av EØS-avtalen, altså de fire frihetene og den delen som er knyttet til finansnæringen og den type tjenester, etter hvert ville utvannes og kunne blitt satt ut av spill. Jeg frykter også den totale tilnærmingen når det gjelder Norges forhold til EU og EØS-avtalens betydning. Hvis EØS-landene obstruerer og ikke finner gode løsninger når man har brukt lang tid på å sitte ved bordet og framforhandle det som begge partene er enige om er en akseptabel løsning, skaper ikke det et godt klima for det videre samarbeidet, som er så viktig for Norge.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-06-13:
La meg starte med å si at EØS-avtalen er en avtale mellom Norge og EU, og den innebærer både rettigheter og plikter. Det var det jeg var opptatt av å understreke i mitt forrige svar, at det er sånn at vi har inngått en avtale hvor vi er vel vitende om at det er noen spilleregler som gjelder, og dem må også Norge følge. Så spør representanten Syversen om hvorvidt finanstilsynsløsningen er en mal også for andre områder. Det kan være det, men det kan også ikke være det. Jeg tror både finansministeren og jeg understreket at i hver sak som dukker opp nå, kan det være noen likheter, men også mange ulikheter, og det gjør at vi må nærme oss dette fra sak til sak og se på hva som er mulig å finne, og hva som vil være den beste løsningen for Norge.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-06-13:
Det er mulig at «kort tid» også kan være et litt relativt begrep. Det vi er veldig opptatt av, er at vi får denne topilarløsningen, at ESA skal fatte sine vedtak på et selvstendig rettslig grunnlag, og at man skal kunne rådføre seg med nasjonal ekspertise. Da er det mitt utgangspunkt at da må ESA ta den tiden man trenger, uavhengig av hva det står om – og hva man definerer som – «kort tid etter».
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-06-13:
Jeg vil ta avstand fra påstandene om at regjeringen har lagt fram en løsning der vi omgår Grunnloven, slik som representantene fra Senterpartiet i dag argumenterer med. Det er fortsatt en realitet at når det gjelder ACER, forhandler man om hva slags tilpasning Norge skal ha til dette byrået. Jeg understreker igjen både svaret finansministeren har gitt, og svaret jeg ga tidligere, nemlig at ingen av disse byråsakene er like, og at de må håndteres som det. De er ikke like, og det må jobbes med å framforhandle løsninger som er så gode som mulig sett fra norsk side.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-06-13:
Dette spørsmålet har vært reist tidligere i dag, og det er svart på det. Det som er realiteten, er at et vedtak i EU kan være et minimumsvedtak, eller det kan være et absolutt vedtak. Det som uansett absolutt er et faktum, er at ESA skal inn i bildet og vurdere hva som kan være mulige løsninger for norsk side. Jeg har ikke noe å legge til utover det annet enn at det er utgangspunktet, og vi ønsker selvfølgelig på en absolutt best mulig måte å ivareta og sikre at vi har et regelverk i Norge som tjener oss godt, men som samtidig tar inn over seg at vi er en del av et europeisk samarbeid gjennom EØS-avtalen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2016-06-13:
ESA er et organ som i denne sammenhengen skal fatte selvstendige, rettslige vedtak i bakkant av at EUs finanstilsyn har fattet sine vedtak. Når det er formulert slik som det er gjort, og når rammeverket er slik som det er, betyr det nettopp det. Man skal fatte et selvstendig vedtak. Representanten refererte også til teksten hvor det står «tilnærmet likelydende vedtak». Det betyr at det er et handlingsrom der, og det handlingsrommet er det viktig å bruke. Det er også slik at ESA skal rådføre seg med og kan trekke på nasjonal ekspertise før de fatter sine vedtak. Jeg mener at vi har fått en mekanisme her som både sikrer at det er dialog som kan ivareta spesielle situasjoner, spesielle utgangspunkt for Norge og for norsk finansnæring, samtidig som vi tar vare på den verdifulle avtalen som EØS-avtalen er for Norge.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-13:
Regjeringen har funnet det statsråden benevnte som et «adekvat» arrangement for å omgå Grunnloven, og mange av oss er opptatt av hvilken presedens det kommer til å få for andre typer tilsyn. Risikoen er at det å inngå i dette arrangementet nå kan stille oss svakere når det gjelder å få gjennomslag i andre tilsynsforhandlinger som også pågår. En av de forhandlingene som pågår, er spørsmålet om ACER, energibyrået. Det er et energibyrå som kan komme til å påvirke hva slags innflytelse NVE får i årene framover, og de har også tatt avgjørelser i konflikter mellom medlemsland når det gjelder grensekryssende gassrørledninger. Gassrørledninger er jo noe vi kjenner til i Norge, og som vi har sterke nasjonale interesser knyttet til. Statsråden svarte ikke representanten Syversen, men jeg vil gjerne spørre direkte: Er det arrangementet som man nå har lagt fram, en mal for tilslutning til ACER, eller er det ikke det?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-13:
Det blir noe nesten litt frenetisk over flertallets hastverk med å banke dette spørsmålet igjennom i Stortinget. På mange måter er det helt uforståelig at en ikke kunne utsette det og ta seg bedre tid til behandlingen. Vi har en situasjon i Storbritannia der Brexit står og vipper, der det nærmest er helt likt mellom dem som vil ut av unionen, og dem som fortsatt vil ha Storbritannia i unionen. Hvis Storbritannia den 23. juni skulle bestemme seg for å gå ut, er det klart at det vil ha stor påvirkning på finansmarkedspolitikken i EU, og også på finanstilsynssaker. Island på sin side har bestemt seg for å vente til høsten, og det gir oss også en mulighet til å bruke lengre tid og gjøre denne prosessen grundigere enn det vi har gjort. I tillegg vet vi at andre land som ikke er medlem av EU, på linje med Norge, har valgt andre løsninger. Sveits har ikke sluttet seg til et felles finanstilsyn og har, så langt vi kjenner til, ikke møtt noen hinder for sin finanssektor overfor EU. Det er altså fullt mulig også å kunne ha arrangement med EU og samarbeide med EU på finansmarkedssiden uten å være en del av finanstilsynet på en eller annen måte. Det er en rekke ubesvarte spørsmål etter dagens debatt. Det er riktig at en har orientert Europautvalget i Stortinget flere ganger, men en la ikke fram noen sak til behandling for Stortinget før den siste fristen gikk ut denne våren – og det var på hengende håret. Det medførte at vi har fått en prosess som er utilfredsstillende, og som gjør at det også etter dagens debatt kommer til å være store ubesvarte spørsmål. Det er, la meg si, tre særlig viktige ubesvarte spørsmål som vil stå igjen. Det ene er: Har vi frihet til å gjøre strengere vedtak, eller blir det rene kopivedtak som blir gjort i ESA-organet? Noen av talerne fra Arbeiderpartiet og Høyre gir inntrykk av at vi kan gjøre strengere vedtak. Noen velger en mer forsiktig linje og sier at vi ikke kan gå så langt. Hva er realiteten? Er det rene kopivedtak? Da synes jeg flertallet skal være ærlig nok til å si det fra talerstolen her i dag. Eller har vi muligheten til å lage et strengere regelverk? Det andre som også blir ubesvart, er: Blir vi utestengt fra EUs finansmarked, eller blir vi ikke? Finansministeren gikk svært langt forut for denne debatten i å true med at vi blir utestengt. Men all erfaring fra andre tredjeland viser at de på ingen måte er utestengt – verken USA, Japan eller Sveits. Hvor stor grunn er det for oss til å tro at vi blir utestengt? Og det siste: Er dette en modell som får presedens for andre områder og andre tilsyn som også er viktig for Norge, og der Norge har sterke norske interesser? Ikke minst gjelder det energisektoren, som vi har vært inne på tidligere i debatten.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-13:
En reell uenighet mellom regjeringspartiene og opposisjonen i forbindelse med energimeldingen er spørsmålet om eierskap og drift av utenlandskabler. Fra Senterpartiets side mener vi at utenlandsforbindelsene de facto er en del av sentralnettet. Det er i Norge eid og drevet av Statnett. Det er et naturlig monopol på mange måter. At det nå reverseres, betyr at private aktører slipper inn i sentralnettet, og at staten mister styring med viktig infrastruktur. Det kan også bety at produsenter i praksis slipper inn i sentralnettet. Det er en dobbeltrolle vi ikke har hatt siden Statnett og Statkraft skilte lag for en generasjon siden. Regjeringen sier også at det ikke skal være anleggsbidrag ved bygging av utenlandskabler. Det betyr at det i realiteten er forbrukerne, over nettleien, som skal betale private utenlandsforbindelser. Dealen for forbrukerne blir altså at en ved å betale mer i nettleie for kablene skal få høyere strømpris fra Europa. Synes statsråden det er en ærlig deal?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-13:
Vi vet jo alle at vi har hatt utenlandsforbindelser over mange år. Det er ingen som ikke vet det. Det er klart vi er klar over det. Men det nye her er jo at en vil slippe private inn. Og det nye er jo at en da gir slipp på litt av den strategiske rollen som Statnett har, og en kan også risikere å slippe produsenter inn på nettsida. Mitt spørsmål er: Er det riktig at regjeringen ikke kommer til å kreve anleggsbidrag av de private som skal bygge utenlandskabler? Det de da gjør, er at de ber norske forbrukere om å dekke kostnadene for de private som bygger kabler, gjennom nettleien. Som betaling for det får norske forbrukere også høyere strømpris, på grunn av at en øker strømprisen gjennom økte utenlandsforbindelser. Synes statsråden at det er en god deal?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-13:
Debatten har i og for seg vist at energipolitikken er et tema som engasjerer mange, og at mange er svært bevisst både den historien vi har med oss som grunnlaget for å utvikle energiressursene i Norge, og også spørsmålet om veien videre. Senterpartiet er ikke uenig i at den grønne sertifikat-ordningen nå avvikles, men vi savner strategiske grep fra regjeringen på hva som er svaret videre. Hva er det nye, hva er planen for de neste 10–20 årene når det gjelder utvikling av ny fornybar energi? Det kan ikke være slik at en bare sier «Que sera, sera» – det som skjer, det skjer. En må på en måte ha en eller annen solid tanke om hva som skal være det som det satses videre på når de grønne sertifikatene blir avviklet, og der har ikke regjeringen levert. Havvindstrategien på én side var en skuffelse. Senterpartiet mener at havvind, hydrogen og sol er naturlige teknologiske momentum å satse på i årene framover. Statsråden viste til fotball og landskampen mellom Norge og Sverige. Jeg vil da si at det er noen av oss som gjentatte ganger har bedt treneren om å sette inn noen nye spillere, slik at det hadde gått an å utligne den matchen, for bransjen sjøl har også gitt uttrykk for at Sverige har hatt bedre muligheter til å delta i konkurransen enn en har hatt fra norsk side, sjøl om en har gjennomført avskrivninger for vindkraft. Så må jeg si at noen innlegg overrasker meg litt mer enn andre. Når saksordføreren etterlyser Arbeiderpartiets og opposisjonens alternativ, synes jeg det er litt i overkant offensivt, særlig når vi vet at de fire samarbeidspartiene rett og slett har rappet forslag fra opposisjonen og lagt inn som sine egne i innstillingen. Da er det ikke rart det blir enstemmig. Det gjelder XVII, f.eks. Det ligger jo der – det er jo ikke noe rart det er enstemmighet om det – fremmet av samarbeidspartiene som deres eget, men det er, med unntak av ett ord, en avskrift fra et tidligere forslag fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Da synes jeg det er i overkant offensivt å ha et femminuttersinnlegg der en etterlyser strategien fra opposisjonen. Vi vet hva som er strategien fra posisjonen, i så måte iallfall. Så til forslag nr. 3, en stemmeforklaring: Vi vet at det i realiteten er et flertall i salen for innholdet i dette forslaget, men slik som forholdene er, vil ikke det flertallet kunne komme til uttrykk gjennom avstemningen. Derfor vil de partiene som står bak forslaget, be om at det omgjøres til et oversendelsesforslag.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-06-13:
En kort stemmeforklaring også fra Senterpartiet: Vi skal stemme for alle de forslag der Senterpartiet står som forslagsstiller. Subsidiært kommer vi også til å stemme for alle romertallsforslag i innstillingen med unntak av VII.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-13:
Det indre markedet i EU har felles konkurranseregler som gjelder for alle landene som deltar. For å få til like konkurransevilkår også på finansområdet krever EU at også EØS-landene skal omfattes av det nye finanstilsynssystemet. Det gjør vi gjennom å overføre overvåkings- og tiltaksmyndighet til EFTAs overvåkingsorgan, ESA, samt domstolsmyndighet til EFTA-domstolen, en myndighetsoverføring som gjør at regjeringen ber om at Stortingets samtykke skjer i henhold til Grunnloven § 115. Vi skal ikke flytte Finanstilsynet til Brussel. Ingen har foreslått det. Norge vil selvfølgelig ha sitt eget finanstilsyn, som før. Akkurat som nå vil det være Finanstilsynet i Norge som fører tilsyn med norske finansinstitusjoner, og akkurat som før vil det norske tilsynet kunne pålegge strengere krav til norsk finansnæring enn man ser ellers i Europa. Dette dreier seg om å formalisere hvordan det norske tilsynet skal forholde seg til ESA, siden vi gjennom EØS-avtalen er en del av det indre marked. Den løsningen har man nå funnet gjennom en EFTA-plan. Sier vi nei, betyr det at norsk finansnæring vil stå utenfor det indre markedet. Norsk finansnæring vil få problemer med å bistå norske bedrifter som skal konkurrere ute, og norske finansinstitusjoner vil kanskje ikke selge sine spareprodukter i EU. EØS er viktig for Norge. Det var det nasjonale kompromisset etter at vi sa nei til EU-medlemskap. EØS sikrer norsk næringsliv tilgang til våre viktigste eksportmarked. 75 pst. av vår eksport går til Europa, og vi har en nasjonal landbruks- og fiskeripolitikk. Modellen som er valgt, er helt i tråd med topilarsystemet EØS-avtalen. Det norske finanstilsynet skal føre tilsyn med norske finansinstitusjoner. Det norske finanstilsynet får plass i de europeiske tilsynene, dog uten stemmerett. ESA overvåker at det norske finanstilsynet følger det felles regelverket, Kommisjonen overvåker EU-siden. EFTA-domstolen dømmer om det er uenighet, som EU-domstolen gjør på EU-siden. Hvis denne modellen bryter med Grunnloven, er hele EØS-avtalen et brudd på Grunnloven. Det er jo ikke sånn at når ESA gjør et kopivedtak av det europeiske tilsynet, så betyr det at vi underlegges EU. Nei, det er ingen juridisk forpliktelse til å gjøre et kopivedtak, men i et indre marked med felles regelverk, der én tilsynsmyndighet overvåker 28 medlemsland og en annen tilsynsmyndighet overvåker 3 land, ville det være oppsiktsvekkende om de to tilsynsmyndighetene på grunnlag av det samme regelverket skulle komme ut med veldig ulike konklusjoner. Den vedtaksmyndighet som overføres til EFTAs overvåkingsorgan, gjelder klart definerte tilfeller, hovedsakelig grenseoverskridende situasjoner der det er behov for megling mellom nasjonale myndigheter, krisesituasjoner og tilsyn med noen viktige aktører, som kredittratingbyrå. Det er vel egentlig fornuftig at slik myndighet overføres til et overnasjonalt nivå, kanskje også nødvendig om vi skal sikre finansiell stabilitet i finansmarkedet, der aktører opererer på tvers av nasjonale grenser. Som EU-motstander og EØS-tilhenger støtter jeg denne endringen. Også Norge trenger finansiell stabilitet i en global verden.