Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2008-12-15:
Dette er det siste ordinære statsbudsjettet jeg er med på å behandle. Etter neste stortingsvalg går jeg ut av Stortinget, omtrent samtidig som jeg når folketrygdens pensjonsalder, og vil da representere det andre årskullet som har muligheter for full opptjeningstid, dvs. at folketrygdens pensjonsvedtak fra 1967 er gjeldende fullt ut først 40 år senere. Dette får meg til å reflektere noe over politikk og politiske prosesser. En viktig lærdom er: Realisering av politiske mål tar tid. Det krever stahet, arbeid og en ikke så liten porsjon revolusjonær tålmodighet. I mine ca. 50 års politisk arbeid har likestilling mellom kjønnene stått i fokus, og fortsatt er det slik at kvinnene har brorparten av arbeidet i hjemmene at kvinner er underrepresentert i politikk, administrasjon og næringsliv at kvinnene gjennomgående har lavere lønn enn menn Og fortsatt er det slik at kvinners turnusarbeid og menns skiftarbeid gir ulike rettigheter at kvinner tar brorparten av omsorgsarbeidet Og etter 50 år trenger vi fortsatt en likelønnskommisjon og et mannspanel. Dette til tross – vi har oppnådd mye. Et virkelig gjennomslag har kommet i denne stortingsperioden. Vi er i ferd med å realisere full barnehagedekning – innføring av rett til barnehage for alle som ønsker det. Mange har uttalt en slik målsetting, men det er først nå det skjer. Det tok mange år å overbevise tradisjonsbundne menn og kvinner om at barn har et stort utbytte av å gå i barnehage at deltakelse i arbeidslivet vil gi kvinner større livskvalitet at det vil være samfunnsøkonomisk lønnsomt å bygge barnehager I dag er vår økonomi avhengig av kvinners deltakelse, men det forutsetter et arbeidsliv og velferdstjenester som er tilrettelagt for det. Videre forutsetter det at menn og kvinner er mer likestilt både hjemme og ute. Fedres deltakelse i barneomsorgen er avgjørende, og utvidelse av foreldrepermisjonen og fedrekvoten er nødvendige skritt. Likelønnskommisjonens forslag om en tredeling må være et mål å strekke seg etter. Men holdningen til en gammeldags arbeidsdeling er fortsatt sterk. Og slik jeg ser det, var innføringen av kontantstøtten et tilbakeskritt. Spørsmålet om kontantstøtten var i utgangspunktet et verdispørsmål og samtidig og i praksis et stimuleringstiltak for å få kvinner tilbake til hjemmet, et stimuleringstiltak som synes å slå skjevt ut. Tidligere var barnehageplass behovsprøvd. Nå synes det å være en tendens til at de som tidligere fikk barnehageplass på sosiale kriterier, er de som lar være å ta imot barnehageplassen mot at de får kontantstøtte. Om kontantstøtten skal videreføres, må en se på den innretningen den har. Med lovfestet rett til barnehageplass har den rød-grønne regjeringen levert. Men også på andre områder har den rød-grønne regjeringen betydd en forskjell. Med felles ekteskapslov har den rød-grønne regjeringen vunnet en viktig verdikamp. Den var et viktig skritt for å gi oppreisning til de mange homofile som gjennom år har opplevd trakassering og diskriminering. Lovmessig er kampen mot diskriminering vunnet. Men fortsatt rår uforstand og holdninger som gjør at diskriminering skjer i praksis(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)