trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-18:
Statsråden snakket i replikkordskiftet nesten mer om Melkøya-anlegget enn om Mongstad, som var temaet for hennes redegjørelse. Når hun i tillegg gir en feil framstilling av det som var det politiske håndverket som førte fram til Melkøya-anlegget, kan det gi grunnlag for noen kommentarer. Det er vel kjent at dette anlegget ikke bare ble drevet fram, men at en fikk et skreddersydd skatte- og avgiftsregime for at det skulle realiseres. Og de som fikk til det, var først og fremst Arbeiderpartiet. Uten den innsatsen hadde ikke det anlegget blitt realisert. Da Bondevik II-regjeringen overtok, var denne saken de facto avgjort. I konsesjonsvilkårene sies det at det skal avsettes areal ved Melkøya-anlegget som kan brukes til renseanlegg, og hvis statsråden er så bekymret for utslippene på Melkøya – det burde hun være – kan hun ta fatt i dette området som er avsatt til renseanlegg, og medvirke til at det blir brukt til rensing. Det vi trenger i klimadebatten, er mindre historiefortelling og mer politisk handling. Det er grunn til å etterlyse hvor SV står i dag, i lys av den orienteringen som ble gitt. For det er åpenbart at gasskraftpolitikken til Regjeringen først og fremst har måltall som skal holde SV om bord. Da Soria Moria-erklæringen ble presentert, sa Kristin Halvorsen at gasskraftstriden var over; en skulle få rensing på Kårstø i 2009. Det er et løftebrudd, når en nå slår fast at det tidligst vil komme i 2012. Likedan er det på Mongstad, hvor et av kronargumentene for anlegget og for satsingen der var at en del av disse utslippene skulle renses fra dag én. Kristin Halvorsen var blant dem som var tydeligst på og mest begeistret for det. Jeg etterlyser noen betraktninger fra SV rundt det som er skjedd i dag, for det framstår mer og mer klart at dette er skreddersøm for å holde dem om bord, ikke et kvalitetssikret årstall som en jobber målbevisst for å nå. Så har jeg lyst til å gjenta et nokså grunnleggende spørsmål, som statsråden ikke svarte på i replikkordskiftet, nemlig om det som nå skjer, er i samsvar med konsesjonsvilkårene, og om hvordan den siden av saken vil bli håndtert. Det vi ser nå, er dessverre det som er statsministerens tilnærming til klimapolitikken: «Business as usual» hjemme, med økte utslipp, og så skal en handle kvoter i utlandet.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-18:
Representantforslaget som vi i dag diskuterer, omhandler viktige problemstillinger, spørsmålet om lokal energiproduksjon og bygging av kraftlinjer, som har vært diskutert i Stortinget ved flere anledninger. Jeg er usikker på om den behandlingen som sluttføres ved dagens debatt, har brakt fram noe nytt, eller om det er tale om et saksfelt hvor vi har å gjøre med oppholdende strid. Vi får vente og se hva som er realitetene. Men det framstår i alle fall klarere og klarere at Norge er en sinke når det gjelder utbygging av fornybar energi, og ikke på noen måte har gjort seg bruk av det potensialet som er tilgjengelig. Dette skyldes et dårlig støttesystem. Det er et resultat av at en valgte vekk et grønt sertifikatsamarbeid med Sverige. Det er bra at en nå igjen har kommet i forhandlinger om dette med sikte på å få på plass et slikt system. Det er åpenbart at større lokal kraftproduksjon ville redusert og påvirket behovet for overføringslinjer. Men uansett vil det være bruk for nye linjer, og det er behov for en debatt om hvilke hensyn som skal tillegges vekt når en velger linjetrasé for disse kabelprosjektene. Venstre er helt klar på at vi må tillegge miljøhensyn større vekt enn tidligere, og at det i en del tilfeller må tillegges avgjørende vekt, slik at en velger andre løsninger enn det en vil gjøre med dagens retningslinjer. Vi mener at strekningen fra Sima til Samnanger i Hardanger er et eksempel på en strekning hvor det vil være så konfliktfylt å framføre kraftlinjer langs fjorden at alternativet med sjøkabel bør velges. Det haster med å få på plass en ny politikk på dette området, og Stortinget burde ha fått seg forelagt en sak i løpet av våren hvor Regjeringen redegjorde for sitt syn. Regjeringen har bebudet en justert strategi med økt vekt på miljøet når det skal bygges kraftlinjer, og det gjenstår å se om denne nye strategien også blir ny praktisk politikk. Det får vi kanskje svar på når det skal tas en avgjørelse om trasévalg langs eller i Hardangerfjorden. Jeg registrerer at statsråden i ulike sammenhenger har bebudet en mulig kompensasjonsordning for kommuner som berøres av linjeutbygging som gir store ulemper, altså at en ser for seg at en skal betale for de ulempene som trasévalg og linjeframføring representerer. Jeg vil ikke utelukke at en slik kompensasjonsordning kan være et riktig og viktig virkemiddel som kan brukes i noen sammenhenger. Men jeg håper ikke at det er det som blir det praktiske resultatet av den nye strategien som Regjeringen sier en vil komme fram til. Det finnes strekninger der ulempene er så store ved å framføre kraftlinjer i luften at en ikke kan kompensere seg bort fra dem. Jeg håper Stortinget snarlig får en avklaring av Regjeringens politikk her, og at vi får en ny strategi som også gir en ny politikk som innebærer at sjøkabel og jordkabel blir valgt i større utstrekning enn så langt.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-18:
I likhet med representanten Halleraker registrerer jeg at den nye olje- og energiministeren har en annen tone enn sin forgjenger i disse spørsmålene når hun møter Stortinget. Jeg skulle gjerne vite om det betyr at det kommer en annen politikk, men jeg velger å tolke det engasjementet som legges for dagen, slik: Det gjør det. Da håper jeg også at kompensasjonen blir et av verktøyene og ikke et hovedspor. I og med at det bebudes en ny politikk som kan få konsekvenser for det trasévalg som gjøres på strekninger som kan være omstridt, ønsker jeg å høre om statsråden kan forsikre at det ikke vil bli tatt avgjørelser på disse kontroversielle prosjektene før det foreligger en avklaring av Regjeringens politikk, slik at den kan ligge i bunnen når disse sakene skal avgjøres.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-18:
Kvotedirektivet er et viktig verktøy i klimaarbeidet. Det ser ut til at kvotehandelen nå skal brukes på stadig flere områder og overfor stadig flere utslippskilder. Det har vi fått eksempel på også i dag. Det bringer meg over til Inga Marte Thorkildsen, som påpekte at kvotehandel kan være et effektivt verktøy, men ikke er drivende når det gjelder innovasjon og teknologiutvikling. Til det er karbonprisen for lav. Inga Marte Thorkildsen sier også at det kreves en helhetlig tilnærming for å drive teknologiutvikling og få fram innovative gode løsninger. Det er jo nettopp det en står overfor når det gjelder Mongstad-anlegget, hvor en har valgt å kjøpe kvoter for noen titalls millioner i stedet for å gjøre den jobben en lovte en skulle gjøre for å drive fram dette prosjektet på en måte som representerte rensing av 100 000 tonn CO2 fra dag én. Venstre kommer til å slutte seg til innstillingen. Vi understreker at realitetene i dette dokumentet har vært diskutert i denne sal og bredt belyst tidligere. For Venstre er det grunnleggende viktig at en innretter politikken slik at forurenser betaler. Vi ønsker et strammere regime enn det flertallet la opp til da saken ble behandlet forrige gang. Jeg vil understreke at det er veldig viktig å få til en innstramming av regimet i neste avtaleperiode, og at arbeidet overfor EU intensiveres og holdes på et høyt nivå, nettopp for å oppnå det resultatet. Da dette ble behandlet forrige gang, var Venstre uttrykkelig klar på at en er imot at gasskraftverk uten CO2-håndtering skal inkluderes og få gratiskvoter. Det er grunn til å etterlyse hva som er Regjeringens politikk på dette området, slik også tidligere talere har gjort. Vi står overfor et direktiv som skal være gjeldende om 10–14 dager, og fortsatt er det sentrale aktører som ikke vet hva de skal forholde seg til av rammeverk. Jeg håper at statsrådens innlegg vil virke avklarende i forhold til dette.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-12-18:
Det kan sikkert diskuteres i hvor stor grad Fremskrittspartiet har skiftet politikk, men det blir bare småtteri i forhold til kursskiftet når det gjelder SV og spørsmålet om gasskraftverk. Det startet med at SV var imot alle gasskraftverk – uansett om de hadde CO2-rensing eller ikke. Så ble det vedtatt, etter kampvotering, på landsmøtet at en skulle være for – på den betingelse at det ble rensing fra dag én. Så ble en med i regjering – fordi gasskraftverket på Kårstø skulle ha rensing fra 2009. Så gikk en inn for Mongstad-anlegget – fordi testanlegget der skulle ha rensing fra 2010. Nå vet vi at Kårstø-løftet er brutt. Nå vet vi at Mongstad-løftet er brutt. Og nå vurderer en jaggu om en skal gi gasskraftverket på Kårstø gratiskvoter i stor utstrekning. Føler statsråden at han fortsatt har øyekontakt med SVs opprinnelige politikk når det gjelder gasskraftverk?
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-18:
Tilbake til Skarv. Dette er en stor dag for Helgeland og Nordland. Skarv gir mange arbeidsplasser i en region som virkelig trenger det, samtidig som man får til et samarbeid med selskapet BP som operatør for å legge til rette for utdanning som passer til denne næringen. Det er tenkt både i Sandnessjøen, i Mosjøen og i Mo i Rana. Slik mener jeg at vi må tenke i forbindelse med kommende petroleumsvirksomhet på norsk sokkel. Da blir det vanskelig for meg at man blir låst totalt til etablerte baser og driftsorganisasjoner. Dem vi har, skal være gode, men slik jeg ser det, er det StatoilHydro som pr. i dag kan ha flere fullverdige driftsorganisasjoner langs kysten vår. De mindre selskapene må nok vurdere fleksibilitet og kostnader når de tar på seg operatøransvar. Representanten Sahl lurer på om jeg gir grønt lys for at det meste ligger igjen i Stavanger. Jeg mener det er viktig å få så mye vi kan få, istedenfor ingenting. Det er det saken i dag dreier seg om. Hadde vi skulle ha trumfet igjennom hva det skulle være med driftsorganisasjonen, hadde vi antakelig ikke hatt Skarv-saken i Stortinget i dag. Skarv er en marginal utbygging. Jeg ser fram til å diskutere dette når petroleumsmeldingen er lagt fram. Dette har vi bedt Regjeringen om å legge opp som en stor sak i petroleumsmeldingen som kommer til neste år. Det har med det framtidige mangfoldet på sokkelen å gjøre. Jeg vil ha alt vi kan få, ikke minst opp til nord. Men den framtidige nye petroleumsvirksomheten og dens eksistens vil nok ha en annen utvikling enn den petroleumsindustrien har hatt til i dag. Det blir ikke enklere og billigere å drive i havet i nord.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-18:
Det er jo en dramatisk nyhet statsråden presenterer for Stortinget. Én ting er at det bærer mot et års utsettelse i tid, det er tapt tid. Det bærer mot en økning av kostnader, hvor man antyder en fordobling. Jeg tror det er all grunn til å stille seg spørsmålet: Hva slags forarbeid er det departementet har gjort i disse sakene, som er basert på tidligere råd som er gitt i Stortinget? Samtidig fikk vi her for en ukes tid siden gjennom media presentert at de samme, om ikke tilsvarende, problemene har vi nå fått anskueliggjort på Snøhvit-feltet – over to måneder med 1,1 millioner tonn CO2-utslipp, 2 pst. av Norges totale utslipp. I dag blir vi også gjennom media fortalt at de siste nye opplysningene om nasjonens såkalte månelandingsprosjekt har altså statsråden vært kjent med i tre uker. Kan statsråden bekrefte, eventuelt avkrefte, at hun har vært kjent med disse opplysningene i løpet av de siste tre ukene?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-18:
La meg først bare si til representanten Sahl at hvis det hadde vært hele Stortingets utgangspunkt, er jeg ganske sikker på at vi ikke hadde hatt saken om Skarv til behandling i Stortinget i dag. Saken hadde neppe vært klar for det – og man ville ikke ha kommet så langt som det man har i dag. Jeg vil heller ha til behandling i dag en sak som gir store ringvirkninger – heller én fugl i hånden enn ti som svirrer rundt på taket. Men dette får vi sikkert anledning til å komme litt tilbake til. Opprinnelig var det representanten Thorkildsen som fikk meg til å be om ordet. Jeg ble litt overrasket over hennes tilnærming, der hun valgte ikke å snakke så veldig mye om Skarv – den saken vi har til behandling i dag – men heller om Høyres tilnærming til saken. Hun gikk ganske sterkt til angrep på Høyre. Litt ut fra de klimaforhandlinger som nå pågår, måtte jeg ta meg bryderiet med å se på hva det er som skiller Høyre og SV i denne saken. Jeg ser bare at vi skriver det samme i innstillingen, og vi stemmer likt når vi skal trykke på grønn eller rød knapp i dag. Jeg kan ikke oppfatte dette som noe annet enn at SV i dette spørsmålet må stå for en politikk som er stikk i strid med Regjeringens. Og jeg kan heller ikke si noe annet enn at det innlegget som Inga Marte Thorkildsen holdt fra Stortingets talerstol i dag – og når SV stemmer slik de vil gjøre i dag – hadde passet mye bedre ute på plenen. Til slutt: Jeg registrerer at statsråd Haga i dag realiserer det kjente begrepet «angrep er det beste forsvar». Jeg tror at vi, når vi har til behandling spørsmål som er så krevende, må finne oss i – som statsråden selv var inne på – at det stilles spørsmål om både forarbeid og tilnærming. Da holder det ikke å henvise til hva en tidligere regjering gjorde. Ingen tidligere regjering har vedtatt CO2-utslipp fra Snøhvit på 1,1 millioner tonn i løpet av to måneder – ingen har gått inn for det. Og med den tilnærmingen vi har til Mongstad, er det heller ikke spørsmål om å se bakover. Enhver statsråd må finne seg i at Stortinget stiller kritiske spørsmål om oppfølging og tilnærming, og at de anbefalinger til vedtak som Stortinget får, har en kvalitet som gjør at vi til enhver tid inntar fornuftige og riktige standpunkter. Det er lite som tyder på at vi er der i dag. Og når statsråden sier at det ikke er noe som tyder på at vi ikke vil nå målet vårt i 2014, er det nettopp tvilen som begynner å snike seg inn i informasjonsrunder som dette.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-18:
Høyre forholdt seg til Regjeringens anbefalinger i denne saken som berører Skarv-utbyggingen. Statsråden har jo selv i dag gjort det klart når det gjelder spørsmålet om elektrifisering, at det ikke er på plass nødvendige teknologiske løsninger som muliggjør dette. Det forholder vi oss til. Det merkelige i dagens debatt er at SV argumenterer sterkt imot dette, men velger å stemme for. Så sier representanten Thorkildsen at Høyre ikke tar det så nøye med elektrifisering. Jo, vi gjør det! Vi jobber hver dag i Stortinget for å få på plass løsninger for ny fornybar energi i Norge som er bedre enn Europas nest dårligste. Skulle vi lytte til SV i disse spørsmålene, skulle vi altså bare elektrifisere sokkelen og gjøre oss enda mer avhengige av import av energi, enda mer avhengige av import av kullkraft, altså den mest forurensende energi som finnes. Det er en politikk som Høyre advarer mot.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-18:
Jeg skal ikke ta noen reprise på debatten som vi hadde her den 19. juni om Ot.prp. nr. 66 for 2006-2007. Likevel er det nødvendig å tilknytte saken noen få tilleggsmerknader. Komiteen slutter seg enstemmig til Regjeringens forslag i forbindelse med kvotedirektivet. Vi følger opp opplegget som ble vedtatt i juni. Vi har fått på plass et kvotehandelssystem som er tilpasset EUs kvotehandelssystem, dog med visse unntak. Det er disse unntakene jeg vil kommentere kort. De andre partiene vil nok redegjøre for sine særstandpunkter, men det er som sagt en enstemmig komite som står bak tilslutningen til det råd som er gitt fra Regjeringens side. Blant annet er det kommet den tilleggsopplysningen at Stortinget ikke ønsker å sette et tak når det gjelder å benytte seg av de Kyoto-baserte mekanismene. Vi har fått knesatt det resultat at vi bare i inntil 20 pst. av våre kvoter kan anvende disse mekanismene. Det kan man selvfølgelig synes er leit, men det er dog sånn, i rettferdighetens navn, at det er blant de beste av alle lands muligheter til å anvende de samme mekanismene. Det som det er grunn til å påpeke, og som ikke er positivt, er at Regjeringen har somlet forferdelig i dette spørsmålet. Det er ikke blitt sånn som daværende miljøminister Helen Bjørnøy lovte de berørte, nemlig norsk industri, at de skulle få god tid i høringsprosessen rundt forskriftene. Regjeringen har vært forsinket hele veien, både overfor Stortinget og overfor norsk industri. Ett forhold er at man valgte en annerledes referanseperiode enn det de øvrige EØS- og EU-nasjonene har lagt opp til. At man ikke fulgte EU fullt ut her, tror jeg, etter hvert som norsk industri får kjennskap til hvordan dette kan treffe, kommer til å få mer oppmerksomhet enn det hittil har fått. Og det at man ikke gir norsk industri, altså industri som er etablert eller har utvidet sin virksomhet etter 2001, de samme muligheter til frikvoter som man gjør utenfor landets grenser, vil ikke være til gunst verken for klimaet totalt sett, for utslippsnivået totalt sett eller for konkurranseevnen til norske kvotepliktige virksomheter. La meg også få si at jeg ikke er kjent med, i hvert fall var vi ikke det på det tidspunktet da komiteen avsluttet sitt arbeid, om saken som forutsatt er sendt ut på høring til dem som blir berørt av kvotedirektivet – og det i en situasjon hvor direktivet skal begynne å gjelde fra årsskiftet. Som kjent er det julaften ganske snart, og vi er i en situasjon hvor allokeringssystemet ikke er kjent for dem som er berørt. Det kan neppe anses som noen heldig eller lykkelig situasjon, fordi de bedriftene som blir berørt, ikke har oversikt over hva de forventede CO2-forpliktelsene som de blir rammet av fra 1. januar neste år, vil innebære. Det er også grunn til å understreke at man heller ikke ved Kårstø-anlegget på det nåværende tidspunkt er kjent med, hvis jeg ikke mot formodning har gått glipp av annen informasjon, hva slags system og hva slags nivå på vederlagsfrie kvoter man vil få fra årsskiftet. Så begrepet «sommel» har på alle måter sin plass i Regjeringens håndtering av denne saken.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-12-18:
Jeg er glad for at statsråden slutter seg til den kritikk som jeg rettet mot Regjeringen – jeg brukte begrepet «sommel». At statsråden valgte å bruke andre ord, er likevel ikke noe grunnlag for å redusere min glede over at han erkjenner at Regjeringen kunne ha arbeidet langt raskere i denne saken. Dette illustrerer jo også litt av det som var mitt hovedankepunkt når det gjelder de nyansene i disse spørsmålene hvor man skiller lag med EU. Spørsmålet mitt går da på om statsråden synes det er greit at ny industri, industri etablert etter 2001, som sannsynligvis er den mest miljøvennlige, som investerer i ny og mest mulig miljøvennlig teknologi, skal straffes økonomisk og få en konkurranseulempe i forhold til industri utenfor landets grenser, som slipper denne straffen.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-18:
Først til Gunnar Kvassheim, som spurte hvor SV står i denne saken i dag. Vel, vi står jo trygt om bord. Vi er en del av denne regjeringa, og det har vi tenkt å fortsette å være. Ingen av partiene her i Stortinget syns at dette er noen all right situasjon, men vi tar, som alle andre, til etterretning den beslutninga som er tatt. Vi er også opptatt av å sikre at framdriften for fullskalaanlegget fortsatt skal stå fast, og det gjør den. Det skal ikke være tvil om at Regjeringa holder fullt trykk på denne saka videre. Vi fra SVs side ser jo også at det er voldsomt å skulle bruke 3 milliarder kr for maks fem driftsår. Vi vil likevel understreke at fangst og lagring av CO2 vil bli en dyr affære, og Regjeringa har vist at den er villig til å betale for den affæren, men pengene må jo sjølsagt også brukes på en fornuftig måte. Samtidig vil jeg si at vi vil gå inn i alle sider ved saka, for å få klarhet i de delene som vi ikke har hatt mulighet og tid til å sette oss inn i foreløpig. Til representanten Tord Lien vil jeg si, som jeg også sa i mitt hovedinnlegg, at det er positivt at BP har lagt til rette ved at hele prosessanlegget er elektrifisert. Det vil i framtida gi muligheter til å erstatte gassturbinene. Vi er også fornøyd med at rettshaverne i Skarv pålegges å gjennomføre et program som skal tilrettelegge for overføring av store kraftmengder til produksjonsskip. Dette er noe som Regjeringa kommer til å følge nøye opp. Til slutt en liten visitt til Ivar Kristiansen, som hadde en skarpere tone tilbake enn jeg i og for seg hadde til ham. Det tar jeg egentlig som et tegn på at jeg traff ham på et ømt punkt. Jeg mener at Høyre taler med to tunger i klimasaka. Utad framstår partiet som om de har sett lyset, at de virkelig har begynt å være et foregangsparti når det gjelder klima. Mens hvis vi går inn og ser i f.eks. oljepolitikken – og særlig på historien til Høyre, den nære historien, og en del av merknadene som er i forhold til statsbudsjettene – er det ganske tydelig at det ville ha vært bygd en del gasskraftverk uten CO2-rensing hvis det hadde vært opp til Høyre, og at elektrifisering ikke er så viktig for partiet likevel. Når det gjelder f.eks. Snøhvit, er det jo slik, som statsråd Haga sa, at dette er et gasskraftverk som slipper ut 1 million tonn CO2 pr. år, noe som representanten Ivar Kristiansen framstod som bekymra for, da han hadde en replikk i stad. Jeg kan heller ikke se at Venstre helt kan fraskrive seg dette ansvaret, sjøl om de febrilsk forsøker å få det til i dag.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-18:
I SV er vi glade for at det er igangsatt et strategiarbeid som skal ta sterkere hensyn til miljø, estetikk og lokalsamfunn i forbindelse med bygging av store høyspentlinjer. Jeg kommer ganske nylig fra helse- og omsorgskomiteen, hvor jeg satt som medlem i to år. Der var også helseperspektivet knyttet til høyspentlinjer et viktig tema, for få vil bo rett under en høyspentlinje. Jeg vil også trekke fram et perspektiv i tillegg til alle disse, nemlig sårbarhetsperspektivet. I en kronikk i Bergens Tidende av Tor Håkon Inderberg og Per Ove Eikeland, som er forskere ved Fridtjof Nansens Institutt, påpeker de at sårbarheten knyttet til kommende klimaendringer må inn i debatten om kabling. Klimascenarioene utviklet for Norge indikerer at vi vil få et villere, våtere og varmere klima. Dette vil føre til økt belastning på luftledninger, med fare for langvarige strømavbrudd, som vi har sett eksempler på flere steder. Forskerne påpeker at klimascenarioene indikerer en økende frekvens av hendelser som kan påvirke luftledningene – ising på luftledninger som følge av kombinasjonen av økt nedbør og temperaturstigning, nedblåste ledninger som følge av økt styrke og retning på vinden, trefall og erosjon. Dette vil innebære store kostnader, som også må tas med i dette regnskapet. Det er viktig å bedre forsyningssikkerheten, og dette arbeider Regjeringa med. Dette er også viktig for å dempe konfliktnivået i kommende konsesjonssaker for linjeutbygging. De siste tiåra har det vært investert for lite i et godt og sikkert overføringsnett i Norge. Vi må få opp investeringsnivået i nettet. Dette gir oss utfordringer som bl.a. gir seg uttrykk i store folkelige mobiliseringer. Folk er glad i urørt natur, og de er opptatt av å sikre verdier som det ikke umiddelbart går an å sette en prislapp på. Det er bra. I tillegg er de opptatt av f.eks. potensialet for grønt reiseliv, som er en næring i vekst, og som vi må bygge opp om. Til slutt vil jeg påpeke at kabling ikke alltid vil være det mest miljøvennlige alternativet. Kabling kan også ha miljøkonsekvenser, men der kabling er det mest miljøvennlige alternativet etter en kost–nytte-betraktning, er det SVs mening at det bør skje. Jeg tror at det vil skje i større grad enn det som har vært tilfellet hittil i Norge.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-18:
Jeg må si jeg er overrasket i dag når statsråd Haga, som selv har utnevnt seg som klimaminister, velger en økonomisk argumentasjon, og ikke en miljøargumentasjon. Statsråden informerer Stortinget i dag om at Regjeringen har sluttet seg til partnerskapets investeringsbeslutningsprogram og dets framdriftsplan – jeg tror det er et noenlunde riktig sitat fra statsrådens redegjørelse. Mitt enkle spørsmål er: Når tok Regjeringen denne beslutningen om å slutte seg til partnerskapets investeringsbeslutningsprogram og dets framdriftsplan?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-18:
Statsråd Åslaug Haga sa i sitt innlegg at det ikke finnes noen snarveier til elektrifisering. Det er vi helt enige om. Men vi må starte, og Kristelig Folkeparti og Venstre viser litt mer utålmodighet enn det Regjeringen gjør. I sin redegjørelse sa statsråden også at Regjeringen har ambisiøse mål, men da må man spørre seg om man har tatt noen snarveier. Vi kan bare gå en uke tilbake. Da ble vi orientert om at den norske posisjonen i forhold til Bali var at vi skulle få på plass CO2-håndtering, fangst og lagring inn i neste periode. Det var en av de norske posisjonene. Spørsmålet er, når vi nå ser hva som skjer på hjemmebane, om man har tatt en liten snarvei for å få på plass et godt poeng som selger bra i en nyttårstale, og som selger bra i tabloide aviser. For meg er det litt avgjørende å høre på statsråd Haga sine svar i replikkordskiftet. Hun sier at hun har visst om dette i noen tid, om at dette vil få økte økonomiske konsekvenser. Hun sier i svaret til meg at det er svært få dager dette dreier seg om. Fra vår side ber jeg om at statsråden presiserer hva hun legger i disse to utsagnene, fordi det vil være viktig for Kristelig Folkepartis behandling av saken videre. Tore Nordtun avla meg en liten visitt i sitt innlegg. Han mente jeg holdt et innlegg som argumenterte for at Kristelig Folkeparti og jeg ikke ville stemme for saken. Hvis representanten Nordtun hadde hørt etter, sa jeg: «Når Kristelig Folkeparti velger å stemme for denne utbyggingen, er det i hovedsak fordi det er foretatt preinvesteringer i feltet i størrelsesordenen 4 milliarder kr,(…) (…) Det var noe statsråden også kommenterte i sitt innlegg. Videre: «(…) fordi vi ser store muligheter for å få på plass en løsning med elektrifisering på relativt kort sikt.» (…) Derfor velger vi å stemme for denne saken. Jeg må stille spørsmål om representanten Nordtun husker hva som står i Soria Moria-erklæringen, et dokument som den representanten bør kjenne bedre enn jeg. Der står det at det vedtatte mønsteret for drifts- og basestruktur i oljesektoren skal ligge fast og brukes aktivt i forbindelse med nye utbygginger på norsk sokkel. Det er vel riktig i dag å spørre om Regjeringen følger Soria Moria-erklæringen om en aktiv bruk av den basestrukturen som allerede finnes.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-18:
Klimaproblemet er en av vår tids største utfordringer. Vi har nok av dokumentasjon på at dette skyldes våre menneskeskapte aktiviteter. De globale klimaendringene vil få alvorlige konsekvenser. Jeg kan nevne helsemessige, økologiske og økonomiske konsekvenser. Så er det slik at vi har fått noen gode, faglige råd. FN har bl.a. gitt oss dette: at vi innen 2015 må klare å redusere utslippet av klimagasser i atmosfæren, for så innen 2050 å redusere utslippene med 50-80 pst. Norge har et stort ansvar. Det må vi ta inn over oss. Vi må ha effektive og omfattende nasjonale tiltak. Så må vi bruke internasjonale mekanismer, slik avtaler åpner opp for. Forurenser betaler-prinsippet er et viktig prinsipp for Kristelig Folkeparti i vår miljøpolitikk. Dette prinsippet mener vi bør knyttes opp til en ny og mer ambisiøs klimaavtale som skal overta etter Kyoto-avtalen når dens ende kommer. I 2004 fremmet Bondevik II-regjeringen klimakvoteloven. Et viktig prinsipp som her ble slått fast, var at det skal knyttes en pris til klimautslipp. Vi vet at vi har en stor utfordring i det å få på plass en global karbonpris som gjør det lønnsomt å rense, og at det er dyrt å forurense. På dette området må vi tenke kreativt og se på hvordan vi kan få det til, fordi vi gjennom kvotehandel kan få industri og næringsliv til å investere i miljøvennlig teknologi, som er framtiden. Men vi vet at sluttsummen, bunnlinjen, er avgjørende viktig i forhold til industri og framtidsrettet næringsliv. Kristelig Folkeparti mener at gjennom tydelige signaler om at det skal koste å slippe ut klimagasser, vil også industrien legge om til en mer miljøvennlig retning. Men det er viktig å understreke at det må være tydelige signaler, og at det ikke finnes altfor mange smutthull. Det er ikke noe problem å utsette sommerferien for Stortinget. Det gjorde vi i år for å vedta kvoteloven. Det at vi utsatte sommerferien med noen dager, forteller vel at Regjeringen er litt på hæla i denne saken, også når vi i dag, den nest siste dagen i høstsesjonen, behandler oppfølgingssaken til den loven vi behandlet på overtid i vårsesjonen.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2007-12-18:
Det var i svaret til representanten Kvassheim statsråden var litt høyt på banen, like høyt på banen som han var for ti dager siden. Statsråden sier at vårt vesentlige bidrag er å få dette – dvs. CO2-håndtering – til. Ja, det er det, men dagens mediebilde i Norge forteller noe helt annet. Det hjalp ikke at Kristin Halvorsen la seg «på tverke», som statsråden sa. Da vi diskuterte dette i budsjettdebatten for ti dager siden, gav jeg en historisk beskrivelse av hva Bondevik II-regjeringen la på bordet. Vi la på bordet teknologiutvikling, vi la på bordet konkrete penger for å få dette til. Jeg fikk et smil fra statsråden for ti dager siden, og jeg får et smil fra statsråden i dag. Men jeg håper at også statsråden lytter til det Bondevik II-regjeringen sa, for det er noe med at vi må kunne krabbe før vi kan gå. Slik er det i denne saken, og jeg synes at de utfordringer vi står overfor her, er så store at også vi politikere må være så store og si at vi må legge stein på stein for å komme videre, og for å klare de klimautfordringene vi står overfor.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-18:
For det første er jeg glad for den entusiasmen som Fremskrittspartiet har til Mongstad-prosjektet. Dette er et uhyre krevende prosjekt. Når vi nå har valgt å orientere Stortinget om at det ikke blir en investeringsbeslutning før fjerde kvartal i 2008, er det basert på de klare rådene vi har fått fra partnerskapet som, som kjent, består av DONG Energy, Vattenfall, Shell og StatoilHydro. Vi legger til grunn at vi skal ha oppstart av det fullskala anlegget i 2014, og tar det klare utgangspunkt – dette har vi drøftet med partnerne – at vi vil ha tilstrekkelig tid til å gjennomføre testing med det opplegget som vi nå har orientert Stortinget om.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-18:
Regjeringa, inkludert olje- og energiministeren, som også tilfeldigvis er leder for Senterpartiet, er levende opptatt av hvordan vi skal greie å skape gode ringvirkninger av petroleumsvirksomheten på land. Jeg forstår at Fremskrittspartiet uttrykker det samme engasjementet. Det er veldig bra. Vi kommer i arbeidet framover til å legge stor vekt på at vi nettopp skal utnytte de mulighetene som finnes. Når det gjelder Skarv, vil vi få ca. 40 nye ansatte i Sandnessjøen direkte knyttet til forsyningsbasen eller driftsstøtteenheten. Dette er viktige arbeidsplasser i regionen. Vi legger også stor vekt på at vi skal involvere leverandørindustrien i arbeidet framover. Og totalt sett mener jeg at vi vil se svært akseptable ringvirkninger av dette prosjektet i regionen.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-18:
For det første vil vi gjennom den beslutningen som Regjeringa har tatt knyttet til testsenteret, bidra til å slippe ut 100 000 tonn CO2 i atmosfæren, dem skal vi kjøpe kvoter for. Jeg vil minne representanten Kristiansen om at hans regjering bidrog til at man bygde Snøhvit på Melkøya. Der er det et gasskraftverk som står og slipper ut 1 million tonn CO2 pr. år, og det lå ingen planer inne for rensing. Når det gjelder spørsmålet om tapt tid – nei, her er det ikke spørsmål om tapt tid. Vi har lyttet til de kommersielle aktørene som vi er opptatt av å ha med oss i prosjektet på Mongstad. De har sagt til oss at for å sikre et forsvarlig tidsløp er vi avhengig av å utvide tidshorisonten noe. Det er også det eneste som vil gi oss et forsvarlig teknologisk løp framover. Det er vi avhengig av. Jeg er opptatt av at vi skal sikre oss at vi har trygg grunn under føttene i det videre arbeidet med dette prosjektet.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-18:
Jeg tror det er viktig å minne Stortinget om hvor komplisert Mongstad-prosjektet faktisk er. Det er ganske enkelt ingen som har gjort dette før oss. Vi kommer til å stå overfor tekniske utfordringer, og vi kommer til å stå overfor økonomiske utfordringer på mange punkter i dette prosjektet. Vi må ha respekt for at dette er komplisert. Så er min oppgave å gi Stortinget så trygg grunn under føttene som overhodet mulig i dette prosjektet videre, og det bidrar jeg med nå. Vår ambisjon er helt klart å ha fullskalaanlegget oppe i 2014. Og det er ingen ting ved dette som skulle forhindre det. Regjeringa har sjølsagt visst om at det har blitt økte kostnader ved dette prosjektet i noen tid. Jeg har sjølsagt hatt behov for å klarere beslutningen om hvordan vi skal håndtere dette, i regjeringen. Denne type prosesser vil representanten Kvassheim være godt kjent med tar mer enn et døgn.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-18:
Svaret på spørsmålet er at vi kun snakker om svært få dager siden Regjeringa fattet den beslutningen. Grunnen til at jeg ønsker å gå offentlig ut med dette så raskt, er ganske enkelt den at partnerskapet møtes i dag, og da er det riktig at Stortinget er orientert om saken. Jeg syns det er interessant å høre på Kristelig Folkeparti i disse sakene, hvor de er svært høye og mørke. Det var altså de som bidrog til at vi har et gasskraftverk som står og putrer på Melkøya og slipper ut 1 million tonn CO2 pr. år – og ingen planer om rensing. 100 000 tonn er under alle omstendigheter et begrenset omfang av CO2. Jeg kimser ikke av det. Derfor velger vi også å kjøpe kvoter når det gjelder disse utslippene. Men la meg minne om at vi snakker om en periode på maksimalt fire–fem – kanskje bare tre – år. Kristelig Folkeparti har bidratt til at et gasskraftverk står og putrer uten rensing på Melkøya – i all tid.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-18:
Jeg skal svare på noen av de spørsmålene og kommentarene som har kommet. Først til representanten Solvik-Olsen, som ønsker seg en mer helhetlig gjennomgang av CO2-politikken, slik jeg forstår ham. Jeg legger vekt på å orientere Stortinget gradvis om utviklingen av disse store prosjektene, noe som jeg tror representanten vil anerkjenne at jeg har gjort i de få månedene jeg har sittet som statsråd. Jeg har likeledes når det gjelder både Kårstø og Mongstad, sagt at vi skal komme tilbake til de økonomiske sidene ved disse prosjektene i revidert nasjonalbudsjett. Det gir oss under alle omstendigheter en anledning til å drøfte disse prosjektene mer i helhet. Jeg stiller sjølsagt i Stortinget på akkurat det tidspunkt Stortinget måtte ønske å ha meg her. Jeg tror ikke det vil være klokt at vi legger til rette for stortingsmeldinger – som det tar lang tid å utarbeide – på dette feltet, fordi utviklingen går så raskt. Vi må legge opp til en form vi kan kommunisere på som er tilstrekkelig fleksibel, og som reflekterer den dynamikken som faktisk er på dette feltet nå. Til representanten Kvassheim, som kanskje ikke er i salen lenger, men som spør om det jeg har meldt i dag er i samsvar med konsesjonsvilkårene som er gitt til StatoilHydro: Det er ikke riktig godt å skjønne hva som ligger i spørsmålet, men det som under alle omstendigheter er klart, er at StatoilHydro må ha en endret utslippstillatelse. Det er jo nettopp derfor jeg har sagt at vi skal kjøpe kvoter for den mengden CO2 som kommer ut i atmosfæren. I praksis vil dette være doble kvoter, for først kjøper kraftvarmeverket kvoter, og så kjøper vi kvoter. Men så handler jo dette til sjuende og sist om spørsmålet om det er verdt å bruke 3 milliarder kr på en skipsløsning for å deponere 100 000 tonn CO2. Regjeringa mener da, som man forstår, at det ikke vil være klok bruk av penger. Så til representanten Holten Hjemdal når det gjelder elektrifisering: Vel, vi – Olje- og energidepartementet – får presentert en rapport om elektrifisering 4. januar. Jeg ser fram til å rapportere til Stortinget når det gjelder den, og få en bred diskusjon om hvordan vi skal angripe elektrifisering i tida framover. Så til spørsmål om tidsfristene: Jeg har sagt at det er svært få dager siden Regjeringa behandlet denne saken. Det er riktig, som jeg sa i svaret til representanten Holten Hjemdal tidligere. Departementet har vært kjent med disse tallene i – jeg tør ikke si om det er to eller tre uker. Det er nå engang slik at et departement trenger å saksbehandle de rapportene man får – i dette tilfellet fra Gassco – og så skal saken gjennom i regjering. Jeg tror alle de som har vært innom regjeringskontorene, vil forstå at man trenger noe tid, både for å gå gjennom rapporter og for å finne ut av hvordan man skal parre beina, for så å klargjøre hvordan man skal håndtere saka i forhold til regjering og storting.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-18:
Representanten Andersen har helt rett i at vi har utfordringer i kraftforsyningen i Norge. Det er viktig å angripe den utfordringen fra flere perspektiver. Det er et faktum at vi sløser med energi i Norge. Vi trenger definitivt å jobbe mer med energieffektivisering, og potensialet er stort med relativt enkle virkemidler. Så er vi avhengige av å få opp økt produksjon, og der jobber vi med ulike strategier. Gasskraft med CO2-håndtering er en av dem. Så ligger det en stor utfordring i å få opp mer fornybar energi. Der håper vi at de grønne sertifikatene skal hjelpe oss med det, hvis ikke må vi ha en forbedret elstøtteordning. I denne sammenhengen er utviklingen av småkraft viktig. Ellers på vannkraftsiden tror jeg det meste vi kan hente ut, er knyttet til opprusting av eksisterende verk. De store vannkraftutbyggingers tid er forbi, som kjent.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-18:
Dette er en sak som opptar meg. Jeg søker frender i Stortinget også på dette området – jeg har dem i regjering fra før. Jeg var seinest i Sogn og Fjordane på torsdag, ikke minst for å se på hvordan vi skal håndtere ledningsutfordringene der. Jeg skal til Hardanger for å følge opp de spesifikke problemstillingene i det området. Det har blitt mye fokusering rundt mulig avbøtende tiltak, kompensasjon f.eks. gjennom næringsfond, der man ikke unngår å strekke ledninger – der storsamfunnet har behov som får konsekvenser for småsamfunnene. La meg understreke at det er det siste svaret vi har. Vi skal lete oss fram til gode løsninger før vi kommer dit at vi må ende opp med næringsfond som kompensasjon. Jeg går inn i dette med maksimal kreativitet, og ønsker en diskusjon omkring det. Jeg opplever også at vi har et apparat bl.a. i NVE som er villig til å ta disse utfordringene sammen med oss.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2007-12-18:
Vi har en rekke krevende saker som skal komme til avklaring om ikke altfor lang tid. Her er det kontroverser rundt alle linjer. Det betyr at klagesakene til sjuende og sist kommer på min pult. Jeg er, og det kan jeg forsikre representanten Kvassheim om, opptatt av at vi skal få fram den nye politikken før vi fatter viktige avgjørelser om disse store, kontroversielle sakene som vi vet kommer. Jeg ser fram til en brei og god diskusjon i Stortinget og håper at jeg kan komme med et diskusjonsgrunnlag så raskt som mulig i løpet av første halvår.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-12-18:
Mitt spørsmål dreier seg om Skarv-utbyggingen. Det har vært slik tidligere ved feltutbygginger i Norskehavet at driftsorganisasjonene i hovedsak eller i sin helhet har blitt lagt til en av de regionene som grenser til Norskehavet. Det har vært en uttalt målsetting fra et stort flertall i dette hus at man skal bygge sterke driftsmiljøer nord for Dovre. Så er man i den paradoksale situasjonen at Senterpartiets leder, som statsråd for Olje- og energidepartementet, nå velger å gå bort fra denne etablerte politikken. Da er spørsmålet mitt: Er dette et tegn på at vi har en ny politikk? Kommer Regjeringen til å følge opp dette ved senere utbygginger? Jeg minner om at stastråden selv sier at det feltet vi behandler i dag, er en av de største utbyggingene framover. Er det slik at Regjeringen vil legge dette prinsippet til grunn for videre feltutbygginger i Norskehavet?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-12-18:
La meg begynne med å berømme BP for den jobben de sammen med lokale politikere og lokalt næringsliv i Helgeland har gjort med LOG Nord, prosjekter og leverandørseminarer. De har på en meget tilfredsstillende måte muliggjort lokalt næringslivs deltakelse i utbyggingen av feltene Skarv og Idun. Det er åpenbart et eksemplarisk stykke arbeid som er gjort. Det å bygge sterke driftsmiljøer innebærer også at folk med petroleumsfaglig kompetanse får arbeidsplasser i tilknytning til allerede etablerte driftsmiljøer. Man kan for så vidt velge å etablere nye driftsmiljøer, men det er uansett avhengig av at ansatte med petroleumsfaglig kompetanse – geologer o.l. – faktisk jobber i tilknytning til Norskehavet. Det har vært et mål å bygge sterke driftsmiljøer i tilknytning til Norskehavet. Jeg har ikke hørt noen av representantene fra regjeringspartiene, heller ikke statsråden, være klare på om det fortsatt er et mål å bygge sterke driftsmiljøer i tilknytning til Norskehavet. Dersom de ikke har det som mål lenger, er det greit om befolkningen får slått det klart fast. Vi vet at det er betydelig oppslutning om petroleumsvirksomheten både på Møre, i Trøndelag og i Nord-Norge. Men denne oppslutningen er avhengig av at man i disse delene av landet ser at man får verdiskapning tilknyttet denne virksomheten. Jeg ble, i likhet med representanten Kristiansen, litt overrasket da representanten Thorkildsen holdt sitt innlegg, for jeg var på nippet til å anta at SV ville stemme imot hele greia i dag, men det gjør de altså ikke. Når det gjelder det som Thorkildsen sa om skyggespill, er det slik at BP har vært sjeldent åpen, og dialogen mellom BP og departementet har vært sjeldent åpen. Hvis man hadde hatt interesse av det, hadde man visst om en god del av de planlagte måtene å drive Skarv på, men også at BP og Olje- og energidepartementet har hatt en intensjon om å legge hoveddelen av driftsorganisasjonen til Stavanger. Det har man visst om lenge. Det har i hvert fall jeg visst om lenge. Uansett hvordan man snur og vender på dette, er det Stortinget som bestemmer. Jeg savner en avklaring om framtiden. Jeg skjønner jo at hvis representanten Thorkildsen og SV får gjennomslag for sin petroleumspolitikk, blir det ikke noen flere driftsorganisasjoner å plassere. Da blir de driftsorganisasjonene liggende på Soria Moria, og der skaper de verken verdier eller arbeidsplasser.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-12-18:
Det er ikke grunn til å vente med noen særlig grad av spenning på petroleumsmeldingen. Nå har både representanten Nordtun og representanten Pedersen, begge fra Arbeiderpartiet, slått klart fast hvordan det blir. Det er ikke lenger noe ønske fra flertallet i denne sal om å bygge sterke driftsmiljøer nord for Dovre. Det er veldig prisverdig at de to representantene slår dette klart fast. Det kan være greit om også statsråden bekrefter at det er det som gjelder. Jeg har bare lyst til å understreke en del ting. Representanten Pedersen sier at det kun er Statoil som kan ha mer enn ett driftsmiljø. Så vidt jeg vet, har Shell det allerede. De nye utbyggingene i Norskehavet skal ikke foretas av StatoilHydro. Da vet vi hva som gjelder i forhold til det. Det forslaget som vi legger fram i dag, sammen med Kristelig Folkeparti, gjelder Skarv. Vi ser fram til en debatt om utviklingen i Norskehavet. Jeg blir forvirret og vet sannelig ikke lenger om Skarv er et stort eller et lite funn, fordi statsråden sier at det er en av de største utbyggingene i Norskehavet i framtiden, mens Pedersen sier at det er et ubetydelig og lite funn. Jeg blir litt usikker. Men lønnsomheten ved utbygging av Skarv ville ikke ha blitt særlig svekket ved at man opprettet – ikke flyttet 40 arbeidsplasser, som Arbeiderpartiet ved flere anledninger har gått inn for i andre sammenhenger, men opprettet – 40 nye arbeidsplasser en annen plass enn man hadde tenkt. Det tror jeg vi kan være enige om. I forhold til dette med tidsaspektet, er det i dag Stortinget har denne saken til behandling. Det er i dag Stortinget kan si sin mening om dette. Det er slått klinkende klart fast i massevis av saker som handler om norsk petroleumspolitikk, at det er Stortinget som bestemmer. At Arbeiderpartiet og Senterpartiet velger å stemme for å opprette disse arbeidsplassene i Stavanger, får stå for deres regning, men det er i dag Stortinget er invitert til å ta stilling til denne saken, og det har noen av oss gjort.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-12-18:
Vår hovedtalskvinne har grundig gjort rede for Kristelig Folkepartis grunnleggende syn på oljevirksomheten i nordområdene – og på utbygging av Skarv i særdeleshet. Jeg ønsker å knytte bare noen få bemerkninger til hvilke forventninger Kristelig Folkeparti har når det gjelder de regionale ringvirkningene av økt oljeaktivitet i nord. Og her kan det godt hende at vi er «høye og mørke», som olje- og energiministeren gav uttrykk for i replikkordskiftet. Det har vært knyttet svært store forventninger til utbyggingen av Skarv, og det skal – i rettferdighetens navn – sies at det vil bli en god del ringvirkninger. Jeg ser nevnt i media ny helikopterterminal i Brønnøysund, utvidelse av flyplassen i Sandnessjøen, ny forsyningsbase med driftsstøtteenhet, nytt hotell i Brønnøysund, oljerelaterte investeringer for øvrig, 600 årsverk i utbyggingsfasen og 200 årsverk i driftsfasen. Og her skal det også være mulig for nordnorsk arbeidskraft å kunne delta. Da er det spesielt gledelig at vi har en linje for brønnteknikk ved Sandnessjøen videregående skole – en linje som for øvrig Kristelig Folkeparti bidrog til fortsatt skulle være der og ikke flyttes til Bodø. Men vi kan ikke være fornøyd i nord så lenge hele driftsorganisasjonen ikke blir flyttet nordover. Kompetansemiljøet i tilknytning til Skarv skal altså fortsatt være i Stavanger. Jeg merket meg at saksordføreren var rimelig fornøyd med det, og understreket at vi skulle komme tilbake til dette i forbindelse med oljemeldingen. Jeg lurer på om det er mulig å komme tilbake til denne saken, om Skarv. Det vil jeg betvile, når vi nå gir grønt lys for den utviklingen vi her ser. Stoltenberg II-regjeringen har lenge varslet en nordområdesatsing som ingen tidligere har sett maken til – slik ble det sagt. Alle statsråder skulle bidra. Hva opplever vi så? I rettferdighetens navn vil jeg si at utenriksministeren leverer – det har jeg uttalt i saker tidligere – men de øvrige statsrådene er nærmest fraværende. Og her lar, etter mitt skjønn, olje- og energiministeren en gyllen mulighet gå fra seg, ved å akseptere at den tunge delen av driftsorganisasjonen, kompetansen, skal bli værende i Stavanger. Det er skuffende at regjeringspartirepresentantene i salen aksepterer dette så lett, men jeg synes faktisk det er enda mer skuffende at Høyre – med sin våpendrager Ivar Kristiansen, som har vært så høyt på banen når det gjelder oljeaktivitet i nord, og sterkt har kritisert bl.a. Kristelig Folkeparti, som har en litt mer restriktiv holdning – ikke velger å være med på de forslagene som foreligger. La meg til slutt bare understreke at Kristelig Folkeparti i forbindelse med oljemeldingen vil stå på det samme syn, at driftsorganisasjonen skal følge med når det gjelder ny oljeaktivitet i nord.