trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
La meg først si at det er andre faktorer enn skatt som påvirker hvordan vi kan gjøre noe med inntektsforskjeller, ulikheter, i det norske samfunnet. Det handler f.eks. om hvordan vi innretter utdanningssystemet, bevilgninger til helsevesenet, og at vi opprettholder gode, trygge velferdsordninger som bidrar til å skape trygghet i utrygge situasjoner. Det er altså ikke skattesystemet som i første rekke påvirker det, men skattefinansieringen er med på å styrke vår evne til å ha gode velferdsordninger som er skattefinansiert. Derfor er det viktig at vi har et skattesystem som bidrar til at flere betaler skatt. Derfor er det viktig at vi har et skattesystem som stimulerer til at vi kan få flere til å investere i norsk næringsliv, i nye og flere arbeidsplasser. Er det noe vi trenger i den situasjonen norsk økonomi nå er inne i, er det at flere tør å satse pengene sine på å skape bedrifter i Norge. Vi ser at det skjer en del positive ting, det er jeg glad for, men det er feil når representanten Lysbakken hevder at denne regjeringen, og Fremskrittspartiet, har prioritert de superrike foran andre inntektsgrupper i det norske samfunnet. Det er rett og slett feil. En bitte liten andel av den satsingen regjeringen har prioritert i budsjettet, har gått til å gjøre endringer i formuesskatten, men jeg vedstår meg hver eneste lettelse. Fremskrittspartiet, regjeringspartiene, har gått til valg på å gjøre noe med formuesskatten rett og slett fordi den er urettferdig. Det at et bredt flertall på Stortinget, antakelig ikke inkludert SV, sluttet seg til at vi skulle komme med en ordning om å utsette betalingen av formuesskatt, er på toppen av det hele en erkjennelse av hvor utfordrende det nå er for mange bedrifter i underskuddsposisjon å skulle betale formuesskatt når alternativet er å legge ned bedriften og sende flere mennesker ut i arbeidsledighet. Det er jeg imot, og derfor mener jeg at vi må klare å gjøre flere ting samtidig: styrke velferdsordningene, satse mer på de viktige tingene vi er opptatt av å bruke penger på, samtidig som vi reduserer skattesystemet for å forbedre det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Jeg er ikke ute av stand til å bevise dynamiske effekter. Det er bare at de kommer ikke før man har gjennomført skattelettelsene, de kommer etterpå. De nærmeste reformene vi har å vurdere dynamiske effekter på, er skattereformen fra 1992 og de relativt store endringene som ble gjort i skattesystemet tilbake i 2006. Der er resultatene helt tydelige. Det har gitt effekt å gjøre lettelser i skattenivået og ikke minst bre ut skattesystemet slik at man får færre fradrag. Det gir effekt. Det gir effekt på arbeidstilbudet. Det bidrar til at flere investerer, og det gjør selvfølgelig sitt til at vi får økte skatteinntekter til landet over tid. Så ja, selvsagt finnes det dynamiske effekter. Det har også skatteutvalget, som utredet skattereformen som Stortinget nå har vedtatt, slått fast. De hevdet mulige dynamiske effekter opp mot 40 pst. Det er i så fall veldig bra hvis vi klarer å oppnå det ved å redusere skattetrykket både for folk flest og for næringslivet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Jeg har en taletid på 1 minutt, så jeg regner med at jeg får lov å bruke det minuttet til å svare på spørsmålet. Jeg mener det er god politikk å gjennomføre skattelettelser både for vanlige folk, for pensjonister, for trygdede og for næringslivet. Det har denne regjeringen og begge regjeringspartiene gått til valg på. At vi gjennomfører valgløftene våre, må ikke overraske representanten Serigstad Valen i det hele tatt. Så er det en ærlig sak å representere et parti som i hele sitt virke har vært opptatt av å skjerpe skattene, men her er representanten Serigstad Valen og jeg uenige. Jeg mener det er bra for norsk økonomi med et konkurransedyktig skattesystem som bidrar til at vi får flere investeringer i Norge, fremfor på utsiden av landets grenser. Det er den viktigste medisinen vi kan iverksette for å sørge for at det skapes flere arbeidsplasser i en tid hvor mange opplever utrygghet som følge av det største oljeprissjokket norsk økonomi har sett på 30 år.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
La meg bare kort si at jeg vedstår meg hvert eneste brev som sendes Stortinget fra Finansdepartementet, også de beregningene som har vært gjort knyttet til effekten av skattereduksjonene regjeringen har foreslått. Det må være helt åpenbart for alle at de som betaler mest skatt i et progressivt skattesystem, faktisk også opplever å få lettelser når regjeringen foreslår det. Det er effekten av å ha et progressivt skattesystem. Når det er sagt, er det slik at denne regjeringen samlet sett har fått vedtatt lettelser på i overkant av 18 mrd. kr før de nye lettelsene som er foreslått for 2017-budsjettet, er behandlet av Stortinget. Det er helt riktig at innenfor et samlet opplegg for skatter og avgifter, hvor de samlet har blitt redusert med over 18 mrd. kr, har noen avgifter gått opp. Andre avgifter har blitt fjernet. Noen skattesatser har blitt endret. Det er en konsekvens av en omlegging både av hele skattesystemet samlet sett, og av at vi i samarbeid med Kristelig Folkeparti og Venstre har skjerpet en rekke klima- og miljøavgifter. Og det handler om å prise rett det vi vil ha mindre av, og det vi vil ha mer av.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
La meg bare kort si til den innledende bemerkningen fra representanten Lundteigen at det er bra at innstrammingstiltakene til regjeringen når det gjelder asyl- og innvandringspolitikken, virker. Vi ser nå rekordlav tilstrømming til Norge fordi vi raskt fikk på plass innstrammingstiltak. Når det er sagt, er noe av det denne regjeringen har prioritert innenfor helseområdet, nettopp psykisk helse og rus – to områder som på ingen måte ble prioritert i tilstrekkelig grad under åtte rød-grønne år. Dette er to områder denne regjeringen har skjøvet frem og understreket skal ha prioritet, forrang, nettopp fordi det har vært store hull å dekke, nettopp fordi det er mange mennesker som er veldig sårbare som følge av enten rusutfordringer, psykiske lidelser eller en kombinasjon av disse. Det har denne regjeringen vært opptatt av å gjøre noe med, og vi ser nå at en forsterket innsats begynner å gi resultater.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2016-10-19:
Det er helt riktig at boligmarkedet har fått plass i omtalen av nasjonalbudsjettet rett og slett fordi det der er betydelige utfordringer. Min største bekymring knyttet til det er at husholdningene begynner å få betydelig gjeld, som kan få konsekvenser for særlig sårbare husholdninger hvis renten går opp, eller hvis man får et boligprisfall. Det mener jeg vi må ta på alvor. Men jeg er ikke sikker på om svaret på det er å skattlegge folks boliger hardere. Det blir ikke flere boliger eller billigere boliger av at det blir dyrere å eie sin egen bolig. Derfor er det ikke på min agenda å skjerpe skatten for folks bolig. Det regjeringen har gjort, er å gjøre endringer innenfor formueskattesystemet, nettopp for å gjøre det mindre attraktivt å investere i eiendom og mer attraktivt å investere i næringsliv. Det er vridninger vi forsterker i budsjettet for neste år, og som jeg håper Venstre vil komme til å støtte.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Finansministeren minner oss igjen om at Fremskrittspartiet gikk til valg på store skatte- og avgiftskutt – for folk flest – men allerede i det første budsjettet sviktet Fremskrittspartiet i så måte. Da rykket flere av partiets stortingsrepresentanter ut og krevde at skattekuttene i neste års budsjett måtte komme vanlige folk til gode. Resultatet ble et enda mer usosialt budsjett. Heller ikke i den tredje budsjettrunden kom det kutt i skatten for folk flest. Nå har Siv Jensen lagt fram sitt siste budsjett. Nesten 25 mrd. kr går til skattekutt, men folk flest sitter igjen med bare en femmer om dagen. Attpåtil har regjeringa økt avgiftene med 3,3 mrd. kr. De som virkelig har grunn til å gni seg i hendene, er de rike sponsorene til regjeringspartiet Høyre. De har bidratt med 16 mill. kr, og får 230 mill. kr i skattekutt. Hva tenker finansministeren om at hennes egne velgere avspises med smuler, mens Høyres sponsorer kan le hele veien til banken?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-10-19:
Det er fristende å følge opp når finansministeren sier: «hvem har sagt», med at jeg kanskje skal si: Ja, hva skal man mene om det? Men vi skal jo diskutere i partiet etter hvert hvem som bør sitte her og der, så jeg lar det ligge, selv om det var veldig fristende å fortsette på det. Jeg er enig med finansministeren i at det kan være god grunn til å lese denne rapporten og se hvilket tidsrom den gjelder for, for det er helt riktig at den gjelder til og med 2014 og vel stort sett handler om forrige regjeringsperiode. Jeg skal komme tilbake til det i mitt hovedspørsmål, men jeg har lyst til å spørre finansministeren: Hvordan vurderer hun balansen når det gjelder fordelingspolitikken mellom overføringer og skattelette?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-10-19:
Mitt spørsmål går til arbeids- og sosialministeren. Som det har vært henvist til tidligere i spørretimen, kom det for et par dager siden ut en rapport om økonomi og levekår for ulike lavinntektsgrupper. Den omhandler perioden fram til 2014, slik det har vært nevnt. Det er statsråden som har bestilt denne rapporten, og vi må regne med at man bestiller en rapport for å se på resultatene og foreslå noen virkemidler for å hindre at grupper forblir lavinntektsgrupper over tid. Jeg har lyst til å sitere fra rapporten, siden noen tydeligvis ikke helt har fått med seg hva den sier: «Utviklingen etter 2001 var relativt stabil med små endringer i andelen personer med vedvarende lavinntekt fram til 2011. Etter dette» – og da er det fram til 2014 – «har det vært en klar økning i andelen personer med vedvarende lavinntekt.» Jeg regner med at noen hver må spørre seg selv om hva som gikk galt i disse årene. Det som er veldig interessant, er å se hvilke grupper denne rapporten peker på som vedvarende lavinntektsgrupper. Det er ikke minst de aleneboende minstepensjonistene, det er en del innvandrergrupper, og det er en del barnefamilier. Derfor er jeg veldig glad for at Kristelig Folkeparti har fått gjennomslag for økt pensjon til de aleneboende minstepensjonistene i årets budsjett, og at vi har sørget for at mange barn og foreldre – ikke minst – får en lavere foreldrebetaling i barnehage hvis de har lav inntekt. Mitt spørsmål er: Mener statsråden at dette er en rapport som skal bidra til at forskjellene blir mindre i det norske samfunnet – nå ser jeg ikke på skattesystemet, men på overføringssystemet – og hva vil statsråden gjøre med rapporten og følge opp overfor Stortinget?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-10-19:
Jeg er enig i veldig mye av det statsråden sier. Men hvis en snevrer det litt inn: Vi ønsker en arbeidslinje. Det arbeider vi for, og det trengs; det ser vi på sysselsettingsnivået. Vi ønsker en god skole, og vi ønsker å inkludere dem som ellers faller utenfor. Det jeg har lyst til å utfordre statsråden på i det budsjettet som er lagt fram, er: Hvilke tiltak for de grupper som ikke kan regne med å komme inn i arbeidslivet, vil hun peke på er de viktigste for å sørge for at det sosiale sikkerhetsnettet er intakt?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2016-10-19:
Jeg vil gjerne få rette spørsmålet til Anniken Hauglie, siden arbeid og arbeidsledighet også er et tema for spørsmålet. Arbeidsledigheten i mitt hjemfylke, Oppland, er på rekordlave 1,7 pst. Så ledigheten er ikke lik over hele landet. Vi var igjennom en finanskrise for noen år siden, og industrien og deler av arbeidsmarkedet i Oppland omstilte seg da. I tillegg har også Nav blitt pålagt, men har også organisert en del endringer for å få folk i arbeid. Det har en altså lyktes med godt i Oppland og Hedmark, i Innlandet, hvor en ikke er så avhengig av oljeprisen, men kanskje mer avhengig av kronekursen. Men det er viktig hvordan Nav jobber, og en del prosjekter er forsøkt ut de siste tre årene. Nå står en del av dem i fare for å bli stoppet, og spesielt en del prosjekter som er rettet mot dem som har rusutfordringer og psykiske lidelser. Hva vil statsråden gjøre for å videreføre de gode prosjektene?
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Først: Det er helt riktig som representanten sier, at Innlandet går så det suser, ledigheten går ned, ikke minst takket være kronekursen, og det er bra. Når det gjelder de prosjektene som representanten viser til, gjelder det konkret kanskje særlig ett prosjekt, nemlig det såkalte IPS-prosjektet, som er et pilotprosjekt som prøves ut i flere deler av landet. Jeg har selv besøkt prosjektet i Bodø og fått en innføring i det gode arbeidet de gjør der. Jeg har også besøkt et prosjekt i Oslo, som riktignok ikke er finansiert som et pilotprosjekt, men som er en tilsvarende metode. Nå går prosjektet ut. Det vi er opptatt av, er å se hvordan vi kan videreføre de gode erfaringene, beholde kompetansen som er opparbeidet i disse prosjektene, også framover. Vi er opptatt av å sikre finansieringen også etter at prosjektperioden går ut, til vi får dette implementert i det ordinære arbeidet. Vi er i dialog med Helsedepartementet om hvordan vi kan videreføre disse gode erfaringene, og jeg føler meg trygg på at vi skal finne en god løsning på det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Det å ha et godt kunnskapsgrunnlag er helt avgjørende når vi skal utforme politikken vår. Det som rapporten viser, er – som også representanten sier – at ulikhetene har gått litt opp og ned opp gjennom årene. Fra 2009 har de økt. Det som også er viktig å huske på når en ser på målet for inntektsulikhet, er at en kun ser på forskjellene i inntekt. Det måler ikke effekten av politikk, og det er det vi er opptatt av: å føre en riktig politikk. Det er tre forhold som er viktige når man skal utjevne forskjeller: Det ene er at vi har et inkluderende arbeidsliv hvor vi klarer å inkludere dem som står langt unna arbeidslivet. Det gjør vi bl.a. ved å ha en arbeidsmarkedspolitikk som fanger opp dem som har vanskeligheter med å komme seg inn på egen hånd, gjennom flere tiltaksplasser, gjennom et eget hurtigspor for innvandrere osv., slik vi foreslår nå. Det andre er at vi sørger for at vi har en god skole hvor det ikke er avgjørende hvor en kommer fra, men som klarer å løfte alle elever uavhengig av bakgrunn. Derfor satser vi også på skolen i våre budsjetter, sammen med både Venstre og Kristelig Folkeparti. Og det tredje elementet som er viktig, er at vi har et sosialt sikkerhetsnett som fanger opp dem som trenger hjelp, det være seg gode helse- og velferdstjenester, at vi har et helsevesen som i større grad fanger opp dem med psykiske helseproblemer og rusutfordringer, eller at vi har gode sosiale ordninger som fanger opp inntektsfattige familier, som gratis ferie- og fritidstilbud for barn, at vi nå holder barnas inntekt utenfor ved utmåling av sosialhjelp, og at vi har billig og gratis barnehage for familier som har lave inntekter.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Nå vil jeg nok mene at de aller fleste har muligheten til å bidra litt i arbeidslivet. Når vi ser på rapportene, ser vi at hovedårsaken til at inntektsforskjellene og ulikhetene øker, er at vi har hatt en kraftig innvandring til Norge de senere årene. Ulikhetene er i all hovedsak innvandringsdrevet. Men vi ser også at den sosiale mobiliteten i Norge er høy. Når man kommer til Norge med to tomme hender, økes inntekten ganske raskt og i løpet av ganske kort tid. Vi er opptatt av å inkludere mange av de innvandrerne som nå kommer, gjennom et eget hurtigspor for dem som er nær arbeidslivet, gjennom bedre yrkesveiledning i mottak, gjennom å bedre muligheten for å heve kompetansen for dem som kommer til Norge, bl.a. ved at vi nå sikrer at de som har videregående opplæring fra utlandet som ikke blir godkjent, nå får en rett til å ta videregående opplæring. Alt dette vil bidra til å styrke flere mennesker som i dag står utenfor arbeidslivet. Så skal vi selvfølgelig også sørge for at de som ikke kan jobbe, har gode ordninger å leve av, bl.a. gjennom de vedtakene som vi har fattet i fellesskap, ikke minst når det gjelder pensjonister, her i Stortinget.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Regjeringen har satset stort sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre her i Stortinget på å redusere barnefattigdom gjennom en egen opptrappingsplan og handlingsplan for å redusere forskjellene. Det er en plan som involverer mange departementer, og som har mange elementer i seg, og som handler både om gode velferdsordninger, om gratis ferie- og fritidsordninger, om gratis og billig barnehage for disse familiene, osv. Vi kommer til å fortsette arbeidet med å målrette tiltak mot familier som sliter, men det aller viktigste vi kan gjøre for familier som sliter med dårlig økonomi, er å sørge for at de i større grad blir inkludert i arbeidslivet, at de får en inntekt å leve av, og at barna deres får en god skole, slik at de stiller bedre når de selv skal ut i jobb.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Dette budsjettet er et sosialt budsjett hvor vi gjennomfører og tar viktige grep for å få bedre ordninger for dem som sliter. Vi skal nå reformere pleiepengeordningen, en pleiepengeordning som mange har etterlyst forbedringer av i mange, mange år. Det er et viktig tiltak for dem som har syke barn. Vi mer enn dobler budsjettet til denne ordningen, og vi nesten dobler antallet personer som kommer inn i den. Vi styrker funksjonsassistanse for dem som er i arbeidslivet. Vi reverserer den innstrammingen som den forrige regjeringen gjorde i tolkehjelp til døvblinde, som skal bedre og øke friheten for dem som er døvblinde. Vi kommer nå med en forsterket ungdomsinnsats til unge under 30 år som er ledige. Og vi har viktige tiltak for å integrere flyktninger raskere i arbeidslivet. Jeg vil anbefale representanten Andersen å lese hele budsjettet og se totaliteten i det vi gjør. Da vil han se at dette er et svært sosialt budsjett for dem som trenger hjelp.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Til dette med ulikheter og innvandringsdrevet: Ja, den er innvandringsdrevet, men jeg sa ikke at den var arbeidsinnvandringsdrevet. I innvandringsgruppen er det også en langt større gruppe enn dem som representanten her nevner. Det er også flyktninger og andre som kommer fra deler av verden som har større problemer og større utfordringer med å komme inn på arbeidsmarkedet. Så dette er mer nyansert enn som så. At den er innvandringsdrevet, betyr også at det er et resultat av at vi har en åpen økonomi, og at vi har tatt imot mange som kommer. Jeg er helt enig med representanten i at vi bør bruke lønnstilskudd mer. Det har størst effekt, og derfor bør man også bruke det mer. Det er også vår klare beskjed til Nav at vi ønsker å bruke det virkemidlet mer når de nå skal få personer som står utenfor arbeidsmarkedet, inn. Vi ser nå at bruken av tilskuddet øker mer enn det det gjorde tidligere, og vi vil selvfølgelig at det også skal brukes enda mer framover.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Ja, vi sendte ut et forslag på høring i juli. Høringsfristen går ut nå 1. november, og da får vi rikelig anledning til både å gå gjennom høringsuttalelsene og også å legge fram en sak for Stortinget hvor dette skal debatteres. Utgangspunktet for det forslaget vi sendte ut, er at det er en del av integreringsforliket, altså at vi ønsker å gå gjennom de ulike velferdsordningene, trygdeordningene som retter seg mot flyktninger. I dag er det slik at flyktninger har en del særordninger som andre innbyggere i landet ikke har. Dem har vi gjennomgått. Og vi har også gjennomgått botidskravene – altså hva som er vilkåret, inngangsbilletten for å få en del av de varige ytelsene. Så vi er både opptatt av at vi skal ha botidskrav – altså at man må ha bodd her en viss tid for å få full tilgang til en del ytelser – og vi er opptatt av å redusere på særordningene for flyktningene. Men samtidig sier vi også at vi skal sikre at de som kommer, har en inntekt å leve av når man ikke vil få den normale opptjeningstiden som andre vil få. Det er også bakgrunnen for at vi ønsker å flytte en del av flyktningene over i en supplerende stønad, for å sikre det. Dette vil vi komme tilbake til senere når vi får lagt en sak fram for Stortinget.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Det er tverrpolitisk enighet i denne salen, oppfatter jeg, om at man skal styrke arbeidslinjen, og at det skal lønne seg å jobbe. Stortinget vedtok en uførereform som nettopp skulle stimulere til det, og man har vedtatt hvordan barnetillegget skal beregnes for å understøtte det. Barnetilleggets betydning for arbeidslinjen ble også problematisert av den forrige regjeringen, både gjennom uføreutvalget og gjennom Brochmann-utvalget, hvor man så på uheldige sider ved dette. Men samtidig er vi opptatt av å styrke velferdstilbudet og ordningene for dem som sliter, gjennom billigere og til og med gratis barnehage for tre-, fire- og femåringene, gjennom billig SFO i utvalgte byer og bydeler, gjennom en god skole og tidlig innsats for å fange opp elevene og gjennom andre målrettede ordninger som skal bistå dem som sliter. Så det er summen av det vi gjør, som man må se på, og da vil man se at man har et sosialt sikkerhetsnett, også for den gruppen som representanten er opptatt av.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Som jeg har vært inne på i tidligere svar, måler ikke Gini-koeffisienten annet enn inntektsulikheten. Den måler ikke effekten av politikk, som er noe denne salen er opptatt av. Vår regjering har styrket viktige velferdsordninger for grupper som er utsatt. Vi har styrket tilbudet innenfor rus og psykisk helse betydelig sammenlignet med tidligere regjering. Vi skal legge fram en opptrappingsplan for rehabilitering, som er en viktig satsing for personer som sliter. Det er gjort viktige satsinger innenfor velferdspolitikken når det gjelder f.eks. gratis barnehage eller reduserte barnehageutgifter for familier som har lave inntekter, for å nevne noe. Vi har også bedret ferie- og fritidsordninger for inntektsfattige familier. Så er det ikke slik at arbeidsledigheten er rekordhøy. Den var høyere under Arbeiderpartiets styre på 1990-tallet. Men den er for høy, det er vi enige om. Det er bakgrunnen for at regjeringen i sine budsjetter også styrker arbeidet mot arbeidsledighet gjennom en ekspansiv politikk i stort, gjennom viktige samferdselssatsinger og satsinger på rehabilitering av offentlige bygg, gjennom flere tiltaksplasser for dem som blir arbeidsledige, som i stor grad også målrettes til de områder og bransjer som sliter. Vi ser nå en del prognoser som viser at det går riktig vei. Nav melder i dag om at bunnen er nådd, og at den er nådd tidligere enn det man hadde trodd. De nedjusterer anslaget for arbeidsledighet. Vi ser at flere bedrifter melder om optimisme framover. Så det går riktig vei, men det betyr ikke at vi skal lene oss tilbake. Tvert imot skal vi framover fortsette å sørge for at vi klarer å få flere mennesker i jobb, som jo er den viktigste forskjellen mellom dem som lever i inntektsfattigdom, og dem som ikke gjør det, og at vi klarer å heve kompetansen til flere. Derfor styrker vi arbeidet med å satse på skolen og på kompetanseheving. Derfor skal vi også videreutvikle det sosiale sikkerhetsnettet, som vi har gjort i vår regjeringsperiode så langt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Vi lever i et land med relativt små forskjeller, og det er bra. Det er vi alle for, og vi har relativt små forskjeller sammenliknet med andre land det er naturlig å sammenlikne seg med. Representanten Andersen og hans partifeller betrakter enhver endring som et kutt. Sannheten er at flere av de endringene vi har gjort, er gjort for å styrke tilbudet til dem som har det vanskeligst. Vi endret på feriepengene til arbeidsledige, som representanten var opptatt av i sitt første spørsmål, og sannheten er at vi sørger for at man får feriepenger når man er arbeidsledig i motsetning til hva man fikk før, da man fikk feriepengene året etter – da man var kommet i jobb. Det er en viktig målretting av tiltaket som styrker tilbudet til dem som trenger det mest, når de trenger det. Vi har viktige satsinger innenfor helsesektoren for å fange opp dem som sliter med rus og psykisk helse. Vi har viktige satsinger innenfor utdanningssektoren for å løfte kvaliteten på tilbudet i skolen og også tilbudet for voksne som trenger kompetanse.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Som jeg har vært inne på i tidligere svar, er en av hovedårsakene til at forskjellene øker at vi har hatt stor innvandring til Norge de senere årene. Det er arbeidsinnvandrere, som representanten er opptatt av, men også flyktninger og asylsøkere som har kommet til Norge. Vi har en åpen økonomi, og det er mange som har kommet til Norge. Vi ser at de som kommer til Norge, har få formelle kvalifikasjoner. De mangler språk, og da bruker de også tid på å komme seg inn i arbeidsmarkedet. Det er også bakgrunnen for at vi nå i dette budsjettet styrker arbeidet med et hurtigspor inn i arbeidslivet for innvandrere, at vi iverksetter yrkesveiledning allerede i mottak, at Nav starter tidligere enn før med å kartlegge dem som kommer til Norge, for å sørge for at de kommer raskere inn i arbeidslivet. Jo raskere vi får bosatt flyktningene og får dem inn i arbeidslivet, jo større sannsynlighet er det for at de klarer å stå på egne ben, og at de kommer ut av den statistikken som vi vil ha dem ut av.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-10-19:
Økende ulikhet skyldes ikke skattelettene – det skyldes manglende tilknytning til arbeidslivet, det skyldes manglende kompetanse og grunnleggende ferdigheter. Det er det som er årsaken til at man har ulikhet i Norge. Det kommer mange innvandrere til Norge som kommer fra krig og forfølgelse i fattigere deler av verden, som søker en nødhavn i Norge, og som kommer med to tomme hender. Det er også bakgrunnen for at vi bl.a. i dette budsjettet øker antall tiltaksplasser i Nav, sørger for at man kan ta norskopplæring som tiltak i Nav, etablerer et hurtigspor inn i arbeidslivet, sørger for yrkesveiledning og tidligere kartlegging i mottak – fordi man skal få flere av dem som kommer til Norge, raskere inn i jobb for dermed å redusere ulikhetene. Så er det utdanningspolitikken som er det langsiktige grepet, men oppriktig talt – vi må vite hva som er årsaken før vi … ja – takk, president!
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-19:
Mitt spørsmål er til finansministeren. I vår ble det vedtatt en skattereform som ifølge Dagsavisen treffende nok hadde en hårreisende fordelingsprofil. Derfor er det godt å høre at hele buketten av partier som i vår var enige om den reformen, nå alle er blitt bekymret for økende forskjeller. Det er veldig bra. Det trengs, for regjeringen har jo delt raust ut med skattekutt til dem som har aller mest i dette samfunnet. Det er en raushet som slett ikke gjelder alle. For eksempel opplever de som har mistet jobben, de som befinner seg i en utrygg situasjon, de som kunne trengt gode ordninger, tariffestede ordninger som gir et sluttvederlag, å få skattesmell av regjeringen. Hvordan kan det ha seg at de som må slutte på grunn av dårlige tider, skal betale mer i skatt når Siv Jensen bestemmer, mens de som har aller mest, alltid skal få skattekutt?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-19:
De borgerlige partiene, som nå har hatt et lite seminar om fattigdom, har jo tidligere blitt enige om å «økse» barnetillegget for uføre forsørgere. Det rammer mange tusen barn. Regjeringen har selv anslått at de 367 familiene som rammes hardest i inneværende år, fratas 29 000 kr hver i snitt. Det får de 8 000 kr i skattekutt som finansministeren skrøt av i stad, til å blekne. Det kaster flere familier ut i fattigdom. Og høflige henstillinger fra Kristelig Folkeparti i spørretimen om akkurat disse gruppene hjelper lite når man er med på å vedta budsjetter der man vedtar mer fattigdom. Har statsråden noe å melde til disse familiene som rammes hardest av regjeringens og de borgerliges egne kutt, eller kommer hun, i likhet med finansministeren, til å svare med en ferdig innøvd ideologisk regle om noe annet enn det spørsmålet dreier seg om?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-10-19:
Sjelden får vi et bedre argument for å holde religion og politikk adskilt enn når finansministeren står her i salen og doserer om dynamiske effekter. Det er altså ingen grense for hvor stort spriket kan være mellom det Finansdepartementet i brevs form kan tillate seg å si om de såkalt dynamiske effektene, og de ideologiske utlegningene finansministeren kommer med her. For Finansdepartementet kan ikke vise til noen effekt av formuesskattekuttene sine. Siv Jensen sier nå at vi må vente til etterpå, så kommer de. Det hadde vært fristende å spørre om hva «etterpå» er i denne sammenhengen. Men jeg har et annet spørsmål til finansministeren. Det er et enkelt ja- eller nei-spørsmål. Det er ikke et langt foredrag om de-dynamiske-effektene-av-å-kutte-i-formuesskatten-spørsmål, men det bør være lett for en partileder fra partiet for folk flest å svare på. Er det god politikk for folk flest å gi de aller rikeste menneskene i Norge større skattekutt årlig enn det en ufør minstepensjonist har å rutte med i året?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-10-19:
For virkelig å bekjempe ulikhetene må vi se enkeltmennesker: barn som ikke kan gå på fotballtrening fordi de mangler sko, eller som ikke kan være med på skiaktiviteter. Det gjør vondt for dem, det smerter en mamma og en pappa, og det smerter alle oss andre. Regjeringens strategi for barnefattigdom er det Barne- og likestillingsdepartementet som har det overordnede ansvaret for, men statsråd Hauglie har noen av de viktigste tiltakene. For skal antall barn i fattige familier reduseres, må familienes inntekt forbedres, og da er det enten arbeid eller stønad. Venstre, Kristelig Folkeparti og regjeringen har jobbet målrettet med dette i ulike budsjettforhandlinger de siste årene. Men i regjeringens budsjettforslag for 2017 er det ikke lagt inn en tilsvarende satsing når det gjelder barn i lavinntektsfamilier. Mitt spørsmål er da: Er regjeringen fornøyd med regjeringens strategi mot barnefattigdom når strategien går ut i 2017?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Når regjeringa i statsbudsjettet som er lagt fram for neste år, foreslår å kutte i grunn- og hjelpestønaden, når den kutter i tilskudd til barnetilsyn, når den kutter i tilrettelegging, og når den kutter i hjelpemidler og gravferdsstønad – til sammen kutt på 146 mill. kr til noen av de svakeste gruppene vi har i landet – tror da statsråden at forskjellen blir mindre eller større?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Det er fascinerende å se hvordan finansministeren klarer å stå og si ting i Stortinget når brev fra Finansdepartementet sier noe annet. Det skjedde da vi hadde en interpellasjonsdebatt der finansministeren påsto at forskjellene i Norge ikke øker, og jeg fikk svar fra Finansdepartementet om at jo da, forskjellene i Norge øker. Nå er det fordelingen, som SV tar opp, som får samme behandling. Jeg vil prøve meg med et veldig konkret spørsmål, som bare handler om skatt, som finansministeren er opptatt av. En lardøling som arbeider i Larvik og reiser att og fram hver dag, må betale mer i skatt enn han gjorde før på grunn av endringene i regelverket for pendling. For en som mister jobben og får sluttvederlag, blir det plutselig – etter en forhandlingsnatt i Stortinget – bestemt at han skal betale mer i skatt. Hva blir da den riktige fordelingen for folk flest når vi vet at de tallene SV her har presentert for de rikeste, faktisk stemmer?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Mitt spørsmål går til arbeids- og sosialministeren. Forskjellene mellom folk øker under denne regjeringa. I den tidligere nevnte interpellasjonsdebatten med finansministeren 31. mai sa finansministeren: «For det første er det ikke økende forskjeller i Norge. Jeg vil bare tilbakevise den påstanden.» Senere måtte finansministeren gå tilbake på det i svar på skriftlig spørsmål fra meg. I trontaledebatten nå i oktober sa statsministeren: «Det er altså ikke sånn at det dokumenteres at disse forskjellene øker.» Men stadig flere nordmenn er avhengig av sosialhjelp. Inntektsforskjellene øker, formuesforskjellene øker, Gini-koeffisienten viser at forskjellene øker, og arbeidsledigheten er rekordhøy. Alt dette er dokumentert av troverdige instanser som Nav, Statistisk sentralbyrå og Arbeidskraftundersøkelsen – til og med av Finansdepartementet. Sist i rekka er det tidligere omtalte dokumentet som ble lagt fram mandag av Statistisk sentralbyrå. I tillegg til de økte inntekts- og formuesforskjellene øker forskjellene fordi regjeringa de siste årene har innført ny skatt på sluttvederlag, har økt karantenetida for dagpenger fra åtte til tolv uker, har kuttet i lønnsgarantiordningen, har fjernet feriepengene til arbeidsløse, har skattlagt pendlerfradraget, har kuttet i barnetillegget for uføre og har kuttet i bilordningen for bevegelseshemmede. Ingenting av dette kan unnskyldes med lave oljeinntekter. Det handler om regjeringas egne valg. Hvorfor synes regjeringa at det er riktig å øke forskjellene mellom folk?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
I alle svar fra statsråden så langt i dag har statsråden ikke vært i nærheten av å svare på det hun blir spurt om, men snakker om noe annet, og sier så at det er viktig å se helheten. Da vil jeg invitere statsråden til å si noe om helheten. Det er nemlig den helheten som all statistikk og svarbrev fra Finansdepartementet dokumenterer, at samlet sett er vi inne i en periode nå der forskjellene i Norge øker – mye på grunn av forslag fra regjeringa som har blitt vedtatt av flertallet i Stortinget. Da er spørsmålet mitt: Synes statsråden det er ålreit at forskjellene øker?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-10-19:
Jeg vil først takke statsråden for at hun har kommet med en erkjennelse, og det er at økte forskjeller er innvandringsdrevet. Med det forstår jeg arbeidsinnvandringsdrevet, det er det som er den viktigste årsaken. Senterpartiet er helt enig, og problemet vil forsterke seg framover, for Landsorganisasjonen har nå kommet til den erkjennelse at dette er et dilemma i forhold til deres ja til EØS-avtalen. De som blir hardest rammet, er sjølsagt de som har svakest tilknytning til arbeidslivet og personer med nedsatt arbeidsevne. Lønnstilskudd er en ordning som både arbeidsgiver og ansattes organisasjoner ser som et godt virkemiddel for, innenfor disse omstendighetene, å redusere inntektsforskjellene. Mitt spørsmål er: Hvorfor legger ikke regjeringa opp til en kraftfull satsing på lønnstilskudd – varig og midlertidig – for å redusere forskjellene?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-10-19:
Skatt er viktig, men også andre faktorer enn skatt bidrar til trygghet, sa statsråden. Og det er jeg helt enig i. Arbeidsliv og sosiale ytelser er viktig. Landsorganisasjonen møtte arbeids- og sosialkomiteen i går, og da skrev de at aktiv motkonjunkturpolitikk er blitt mindre effektiv på grunn av lekkasje i form av innvandring. – Det er en viktig erkjennelse fra Landsorganisasjonen. Mitt spørsmål gjelder dem som har enten fysiske handikap, psykiske problemer eller rusproblemer, og forutsigbarhet for den gruppen. Hva vil skje framover for den gruppen med politikken til den nåværende regjeringa? Vil den nåværende regjeringa legge opp til at de offentlige ytelsene reduseres eller økes – og nå snakker vi om personnivå – for de personene som har psykiske problemer, fysiske handikap eller rusproblemer? Hva er regjeringas langsiktige linje, slik at de det gjelder, kan ha forutsigbarhet for sin livssituasjon framover?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2016-10-19:
SSB-rapporten er bestilt av Arbeids- og sosialdepartementet. Det er den tolvte rapporten i rekken, og den gir en samlet oversikt over utviklinga. Forskjellene øker, og det er mange med lavinntekt som har svak yrkestilknytning som sjølsagt rammes hardest. Det er personer som trenger samfunnets bevågenhet. Hva er situasjonen når regjeringa sier at det ikke er ålreit at forskjellene øker? Både statsråden i Arbeids- og sosialdepartementet sier det og statsministeren sier det – det er ikke ålreit. Likevel skjer det. Hva er det som er feil? Har regjeringa analysert hvor feilen ligger? Vi må jo tro det som blir sagt, at en ønsker å redusere forskjellene, men det er ikke det som skjer. Hvor ligger feilen i regjeringas politikk?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-10-19:
Det er mykje interessant å lese i den nemnde rapporten. Ein av tinga ein kan lese, er at det blir stadig færre fattige pensjonistar i Noreg. Det er jo bra. Pussig nok er likevel nettopp denne gruppa, som no er rikare enn andre grupper, ei hovudsatsing frå statsråden i budsjettet for neste år, med 1,6 mrd. kr til gifte og sambuande pensjonistar. Men så kan ein lese om dei gruppene i Noreg som verkeleg og faktisk slit. Ei av gruppene som blir framheva, er flyktningar – ikkje EØS-innvandrarar, som representanten Lundteigen nettopp peika på, men flyktningar – og ikkje minst barn med innvandrarbakgrunn, som har ei betydeleg lågare inntekt enn andre, og som har store utfordringar. Statsråden sende i sommar ut på høyring ei rekkje forslag til innstrammingar i trygdeordningar til nettopp den gruppa. Då er spørsmålet mitt om det faktagrunnlaget vi no har, vil påverke arbeidet med dei forslaga.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-10-19:
No er det mange ulike ballar i lufta, men eg vil gripe tak i noko finansministeren sa i sitt første svar. Det var at målet med skattesystemet no må vere at fleire satsar pengane sine på å skape bedrifter i Noreg. Det er eit aktverdig mål. Det som er ei utfordring, er at det folk for tida satsar pengane sine på, ikkje er å skape bedrifter, men bustadmarknaden. Der ser ein stadig aukande forskjellar, ein stadig høgare terskel for å kome inn – som er med på å skape betydelege forskjellar. Når ein les nasjonalbudsjettet frå finansministeren, er det ei betydeleg uro å spore for kva konsekvensar det får for forskjellane i samfunnet og for stabiliteten i økonomien. Finansministeren skryter i budsjettet av at ein har stramma inn skattereglane ein god del for dei som investerer i sekundær bustad. Mitt spørsmål er om finansministeren ser behov for å gjere ytterlegare skatteendringar framover, slik at ein både kan dempe veksten i bustadprisane og – ikkje minst – kan sørgje for at folk faktisk vil investere pengane sine i norske bedrifter.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-10-19:
På TV 2 søndag kveld kunne vi høre om Laila Furubotn, som jobber i en barnehage i Masfjorden. Hun er frivillig i brannvesenet, og hun hadde fått dagskurs for å takle situasjoner med pågående livstruende vold. Grunnen var erfaring med og frykt for at politiet ikke kommer når det er akutt krise. Så da er det barnehageansatte Furubotn, som er frivillig i brannvesenet, som skal løse det når det er akutt vold i Masfjorden. På statsbudsjettdagen ble en drosjesjåfør i Kongsberg slått med en colaflaske i ansiktet. Kollegaer ringte da til politiet og spurte om de kunne komme og hjelpe til, men svaret var: Det har vi ikke kapasitet til, så dere får klare dere selv. Vi kunne lese i sommer at det var noen som fant en død person i Høyanger, og politiet sa: Kan dere ikke sende et bilde med mobiltelefon? I Stavanger kunne ikke politiet komme på grunn av trussel om vold. I mitt fylke har vi sett en rekke oppslag, bl.a. i Hamar Arbeiderblad: «Sak lå urørt i to år hos politiet.» På grunn av pengemangel hadde de ikke kunnet ansette jurister. Planen var å ansette tre jurister i år, men det kunne man ikke på grunn av pengemangel. Personen slapp da fengselsstraff. Justisministeren er ikke her, men finansministeren har ansvar for finansiering og bevilgninger til det norske politiet. Vi har nå sett krise på krise rundt omkring i norsk politi og dårligere og dårligere lokal beredskap. Hva vil finansministeren svare på dette? Er finansministeren fornøyd med den situasjonen vi nå ser i norsk politi, og mener hun at norsk politi har god nok finansiering?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-10-19:
Det er til den som har ansvaret for finansiering, og det er finansministeren.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-10-19:
Det som kommer til å stå sterkest igjen etter denne stortingsperioden, er regjeringens evne til selvskryt, ikke minst da justisminister Anders Anundsen brukte av fellesskapets ressurser for å lage en skrytevideo om seg selv. Regjeringen burde – i stedet for å være så opptatt av å skryte av seg selv – komme seg ut og se på virkeligheten. I fjor høst sa man også at det skulle komme en kjempestyrking av det lokale politiet. I Innlandet politidistrikt sa man at det skulle komme 27 nye stillinger. Til nå har det blitt ansatt null. I stedet for at man har ansatt nye jurister, har de ikke kunnet ansette nye, fordi ressursene har gått til omorganisering, byråkrati og interne prosesser. Så vi har sett et enormt ressurssluk i forbindelse med den politireformen som er satt i gang, og politikraften ute har blitt dårligere. Det er realiteten når man snakker med Politiets Fellesforbund lokalt. Så mitt spørsmål til finansministeren er: Er finansministeren fornøyd med at vi har sett en voldsom vekst i byråkratiet i Oslo, med over 50 pst. flere ansatte i Politidirektoratet, og en enorm vekst i bruken av konsulenter? Er det en klok ressursbruk, eller burde man heller brukt de ressursene lokalt, nært der folk bor?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2016-10-19:
Spørsmålet kjem til – etter eit eksempel – å munne ut i eit konkret spørsmål om pengebruken. Favorittaktiviteten til den blå regjeringa har vore å sentralisere, og det ser ut som at det er hovudføremålet deira med politireforma. Og då dei gjekk inn for å sentralisere løns- og rekneskapsfunksjonane i politiet til eit felles senter, argumenterte vi i Senterpartiet sterkt for at dette nye senteret måtte leggjast ein plass utanfor det sentrale østlandsområdet, og støtta fullt ut at Kristiansund omsider vart vald. Men vi stussar når det no blir lagt opp til å byggje opp eit midlertidig senter i Oslo, med den ekstra ressursbruken det inneber. Det er vanskeleg å forstå kvifor politiet no i ein fase skal finne kontorlokale og flytte folk og bruke pengar på dette når det burde vore mogleg å la politidistrikta halde fram med å handtere desse oppgåvene fram til at senteret i Kristiansund er oppe og står. Meiner finansministeren, som pengeforvaltaren i regjeringa, at dette er fornuftig bruk av midlar og ressursar i ein politietat som sårt treng pengar til nettopp politiarbeid?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Arbeiderpartiet har store forventninger til sluttresultatet av politireformen: en bedre polititjeneste. Og vi vektla god dialog og godt samarbeid da det endelige Politi-Norge skulle realiseres. Flere kommuner melder nå om at dialogen når det gjelder politireformen, ikke har vært god nok. Det å ikke lytte går igjen i denne regjeringsperioden, helt fra generalstreiken i 2014 til i dag. På flere politikkområder pekes det på lite involvering fra ansatte, tillitsvalgte og frivillige organisasjoner. Tall fra statens forvaltningsdatabase viser at antallet ansatte i POD, Politidirektoratet, økte med 17 fra 2005 til 2013. Fra 2013 til 2016 er det blitt 96 flere, altså 16 ganger så mange hvert år. Nå skal det bli spennende å se utregningene når det gjelder antall politi per 1 000 innbyggere etter at reformen er ferdig. Mindre dialog mellom partene og flere byråkrater – er dette en retning finansministeren er fornøyd med, og er det et mål for regjeringa å fortsette i det sporet?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
«Justissektoren er langt unna likestillingsmål statsråden sier han vil nå, og situasjonen for kvinner i fengsel er alvorlig. Mens mannlige innsatte blir tilgodesett med flere millioner kroner årlig til soning i Nederland, strupes budsjettene for innsatte i Norge, og rammer kvinnelige innsatte. Arbeiderpartiet kompenserte Bredtveit for den såkalte ABE-reformen i 2016-budsjettet, og har fulgt opp flere av punktene i rapporten om kvinners soningsforhold. Hva vil statsråden gjøre for å bedre soningen for kvinner i fengsel?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Takk for det, og takk for svaret. Jeg er enig i at det er gjort en del, men jeg kan ikke forstå argumentasjonen om at en utveksling av plasser nødvendigvis fører til bedre kvalitet. Det vi ser er resultatet i norsk kriminalomsorg, i Nederland ser det ut til å fungere bedre, er at antallet voldsepisoder og trusler øker, det er større grad av utrygghet, ansatte klager – på alvorlige episoder, som også blir anmeldt. Det som jeg leser av budsjettet, er at i justisbudsjettet er det ikke nevnt med ett ord i satsingsområdene at kvinner skal få det bedre. Det er omtalt i budsjettproposisjonen – ja, og det er bra, men det er altså ikke nevnt et ord om at kvinner er en spesiell satsing når det kommer til budsjett. Så nå kan jeg jo spørre helseministeren om han har lagt inn noen penger på sitt budsjett som er øremerket kvinner i fengsel.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-10-19:
Nå sender vi ut 21 mill. kr bare som en valutakorreksjon som går til ingenting, egentlig, og det er fra budsjettet til kriminalomsorgen. Poenget er at når det også blir færre kvinner som sitter i fengselsavdelinger, får de faktisk et redusert tilbud fordi det blir vanskeligere å få logistikken til å gå i hop. Når du skal velge mellom å få ti menn til en aktivitet og én kvinne, med samme antall ansatte, er det ofte kvinnene som blir tapere når det gjelder rehabilitering, og det er det som er mitt poeng. Det samme gjelder for helsetjenester. Jeg kan bare avslutte med å si – siden det er en stand-in statsråd – at jeg vil innstendig oppfordre helseministeren til å snakke godt med justisministeren for å få hevet tiltak til kvinner i fengsel når det gjelder både helse og rehabilitering, for det er noe disse kvinnene trenger. Det er riktig at dette ikke er noe som har skjedd nå, men det kan forbedres, og da er det regjeringa som er i posisjon til det.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2016-10-19:
I forbindelse med politireformen valgte man å utsette en gjennomgang av særorganene, herunder Økokrim. Riksadvokat Tor-Aksel Busch har vært ute i media og sagt at Økokrim har måttet droppe mange saker på grunn av manglende økonomi og i stedet overlatt denne type saker til lokalpolitiet, som ikke har tilstrekkelig og nødvendig kompetanse på feltet. Økonomisk kriminalitet undergraver muligheten til å gi et godt velferdstilbud til befolkningen – og tilliten til det offentlige. I 2016 er det blitt etablert et tverretatlig analyse- og etterretningssenter mot økonomisk kriminalitet, og det er viktig at Finansdepartementet og Justisdepartementet samarbeider om å bekjempe denne typen kriminalitet. Hvilke initiativ har finansministeren tatt overfor justisministeren for å kunne bekjempe økonomisk kriminalitet i større grad framover enn hva vi har klart fram til nå?
Pål Farstad (Venstre), 2016-10-19:
Mitt spørsmål går til statsråd Vik Aspaker, som er ansvarlig for europasaker. Regjeringens forslag til budsjett for 2017 innebærer et dramatisk kutt i Norges deltakelse i de frivillige programmene i Den europeiske romfartsorganisasjon, ESA – vi snakker altså om romfartsorganisasjonen ESA. Bevilgningen foreslås redusert med rundt 70 pst. fra 2016 og vil dermed bety en kraftig nedbygging av norsk romforskning. At kuttet vil gi negative ringvirkninger i ulike forsknings- og utviklingsmiljø, er åpenbart for meg. Det fikk vi ettertrykkelig høre og sannsynliggjort fra flere under gårsdagens budsjetthøring i næringskomiteen. I innspillene som vi har fått, er det lagt vekt på at programmene har vært og er viktige i utviklingen av tjenester og industri, i tillegg til forskning og høyere utdanning. Jeg legger vekt på at romforskningen er en innovativ og internasjonal næringsaktivitet som også bidrar til at Norge kan løse viktige nasjonale oppgaver knyttet til suverenitetsutøvelse, havovervåkning og kommunikasjon i nordområdene. Jeg antar også at denne internasjonale forskningen har gitt Norge tilgang på mye kompetanse utenfor Norges grenser. Dette er en ressurskrevende forskning, og jeg vil tro at jo flere land som bidrar, jo større er muligheten for å lykkes med gode prosjekt. Jeg er overbevist om at regjeringens forslag er et feilgrep, og spørsmålet til statsråden fra meg blir da: Hvilke konsekvenser vil en reduksjon av ESA-investeringer og følgemidler ha for forskning og næringsutvikling på dette området?