Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2015-05-28:
I 1990 sto Asia for rundt 26 pst. av produksjonen av varer globalt. I 2013 hadde dette økt til 46 pst. Økningen er hovedsakelig grunnet i Kinas åpning av egen økonomi, gjennom markedsorienterte reformer og dereguleringer som fremmet handel. Disse reformene førte til en økonomisk vekst som har løftet rundt 500 millioner mennesker ut av den fattigdommen planøkonomi uunngåelig fører med seg. Vi kan jo tenke oss hva denne økonomiske veksten kunne gjort for de landene i Afrika hvor flyktninger i dag krysser sjøveien over til Europa. I dag er Kina den sterkeste drivkraften for produksjon, utvikling og økonomisk vekst i det som kalles den asiatiske fabrikken. Skatteincentiver, tilgang på kompetent nok og ikke minst nok arbeidskraft og god infrastruktur gjør Kina attraktivt for høykompetente bedrifter som HP, IBM og Nokia. På HPs forespørsel har provinsmyndighetene i Chongqing bygget en jernbanestrekning som frakter HPs pc-er til Europa via Kasakhstan, hvilket har redusert transittiden fra 35 til 22 dager. Det er mulig at presidenten nå tenker: Hva i all verden har dette med EØS å gjøre? Jo, uten en avtale som forenklet vår adgang til det som faktisk er vårt hjemmemarked, er det konkurransen fra de framvoksende asiatiske økonomiene vi hadde konkurrert mot. Det hadde definitivt gjort Norge til et annerledesland å konkurrere mot lønnsbetingelsene og produktiviteten i disse landene. Det er alltid like fascinerende å høre motstanden mot EU og EØS fra dem som tilsynelatende mener de forsvarer norske interesser. Vrangviljen fra forrige regjering har gjort at vi har et etterslep på implementering av de direktiver og regler som kritiseres så ofte, men hvor de fleste faktisk gir norsk næringsliv bedre markedsadgang og like konkurransevilkår inn mot vårt viktigste marked. Flere har nevnt at EØS-avtalen har sikret oss tilgang til det markedet som mottar rundt 80 pst. av norsk eksport. Det er ingen tvil om at dette ikke bare har tjent norsk økonomi, men også sikret norske arbeidsplasser i Norge. Men det er ikke bare adgangen til markedet som har vært viktig. Friere bevegelse av arbeidskraft betyr større muligheter for den enkelte, som får brukt sin arbeidskraft der det er behov for den. Det betyr også at land som har behov for arbeidskraft, ikke stagnerer i mangel på arbeidsdyktige hender og hoder. For under ett år siden sa LOs sjeføkonom Stein Reegård til Dagbladet at siden finanskrisen i 2008 har hele sysselsettingsveksten i Norge tilfalt utenlandsk arbeidskraft. Siden finanskrisen i 2008 har 260 000 personer fått jobb i Norge, noe representanten Liv Signe Navarsete åpenbart ikke synes noe om. Jeg tror de 260 000 menneskene det gjelder, og deres familier, har en annen innstilling til den muligheten. Friere bevegelse av arbeidskraft, varer og tjenester har tjent den norske økonomien særdeles godt. Med en framoverlent regjering som sørger for at vi faktisk utnytter de mulighetene denne avtalen gir oss, vil den også gjøre det i framtiden. En av de viktigste faktorene for et bærekraftig næringsliv og økonomisk vekst er forskning og innovasjon. EUs program Horisont 2020 er med sine 80 mrd. euro et av verdens største forsknings- og innovasjonsprogram. Det er hyggelig å kunne gi ros til de rød-grønne for i hvert fall å ha sagt ja til å inngå som fullverdig medlem i dette programmet. Norges deltakelse vil bidra til å sikre framtidens verdiskaping og konkurransekraft, og denne regjeringen ønsker at flere norske aktører skal ta en større andel av de konkurranseutsatte midlene – ikke bare for å få godt utbytte av vår egen investering, men først og fremst for å styrke vår konkurransekraft og innovasjonsevne. Og apropos konkurransekraft og innovasjonsevne: EUs strategi for et digitalt indre marked er gode nyheter, da det i dag er store nasjonale hindre i det digitale markedet på grunn av forskjellige nasjonale regelverk på områder som teleregulering, opphavsrett, geoblokkering og personvern. Et digitalt indre marked for over 500 millioner mennesker gir fantastiske muligheter for framtiden. Men da har jeg en advarsel og en oppfordring til regjeringen: Det er lov å være kritisk til EU. En takk til de partiene i Stortinget som var aktivt imot EUs datalagringsdirektiv. Vi skal ikke være så villige at vi ukritisk sier ja til alle direktiver bare for å holde vår del av avtalen. Heldigvis var motstanden stor nok i EU til at direktivet ble trukket. Et effektivt marked hviler ikke bare på økonomiske prinsipper, men på tillit. Det blir bare viktigere etter som teknologien gir muligheter vi aldri tidligere har sett. Bedre tilrettelegging for digital infrastruktur og digitale tjenester, også mellom myndigheter og borgere, fordrer at vi klarer å balansere personvern og individuelle rettigheter opp mot ønsket om overvåking og innhenting av masseinformasjon. Sist vi hadde muligheten, sviktet vi. Ikke gjør det igjen. Det vi bør gjøre, er å være framoverlent i diskusjonene rundt teleregulering, geoblokkering og modernisering av opphavsretten. Dette er kanskje de viktigste hindringene for innovasjon og utvikling i det digitale Europa. Men da må vi også ta debatten om modernisering av opphavsretten her hjemme, og det er sterke særinteresser og motkrefter i og utenfor denne sal. Her har regjeringen en jobb å gjøre, men jeg har all tillit til at regjeringen tar den utfordringen.