trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Jeg takker Ketil Solvik-Olsen for det svaret han ga meg, men det er altså ikke et svar, og det bidrar ikke til å oppklare debatten å vise til at helheten blir så fin, når det vi unektelig gjør i dag, er å sørge for noe som samlet sett vil føre til større innbetaling av bompenger for bilister. Fordi: Hvis vi ser på det som ble debattert for et par dager siden, var det ene elementet som jeg uttrykte at jeg var positiv til, færre bompengeselskaper. Men i de tre avsnittene – to av dem er veldig korte – i Prop. 97 S for 2013–2014 som handler om dette, er det ikke noe anslag om hvor mye ekstra penger dette vil sørge for å spare – med andre ord: ekstra penger å bruke på vei. Den andre biten – som handler om penger som skal gå ut, rentekompensasjonsordningen – skal koste ekstra penger for staten, slik den er omtalt her, men der er ingen anslag om hvor mye penger det er snakk om. Det er bare tanker som presenteres på talerstolen av Ketil Solvik-Olsen – ikke noe som er i nærheten av å beskrive at bilistene samlet sett kommer bedre ut. Men jeg er positiv til færre selskaper og positiv til at man i teorien kan hente inn billigere lån, uten at det fra statsråden er anslått hvor mye penger det er snakk om. Men det framstilles som om disse to magiske grepene man skal gjøre, skal skaffe nok penger til at det blir billigere for bilistene å sørge for å gjøre det det legges opp til, og som vi inviteres til å vedta her i dag, nemlig å gi kommunene mulighet til å redusere satsene og dermed forlenge den samlede nedbetalingstiden og øke de samlede rentene. Alle vi som har sett på boliglån, vet at vi kan forlenge nedbetalingstiden. Vi ser at vi har mer å rutte med i måneden, men den samlede summen vi betaler, blir større. En av grunnene til at dette er litt farlig på veisektoren, er at forskjellen på et hus og en vei er at veien ikke blir mer verdt jo mer man bruker den, mens hus i Norge tradisjonelt sett har blitt mer verdt etter hvert som man bor i dem. Man tjener mer penger på å sove enn på å jobbe når man har bodd i hus fra 1991 og framover. Slik er det ikke med vei. Det kommer vedlikeholdsbehov. Det kommer andre utgifter. Det man gjør når man samlet sett skyver på disse utgiftene, på den måten man gjør, er at man etter min oppfatning risikerer å havne i den situasjonen at man lurer befolkningen til å tro at man kommer bedre ut fordi man betaler mindre i bompenger, men det de ikke vet, er at de er nødt til å betale bompengene mye lenger på grunn av at rentekostnadene samlet sett går opp. Når Solvik-Olsen ikke presenterer et samlet regnestykke, er det ikke mulig å forholde seg til noe annet enn det vi er invitert til å vedta i dag.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Jeg vil bare påpeke at jeg synes det er problematisk at regjeringen kommer til Stortinget med syltynne dokumenter og skråsikre konklusjoner som vi ikke har noen mulighet til å sette oss inn i og være med på, fordi ingen tall er presentert. Det framstilles her som om dette er veldig besparende for bilister. Vel, det vet vi faktisk ingenting om, for det vi inviteres til å vedta her i dag, er utelukkende noe som vil gjøre det dyrere for bilister: muligheten for å forlenge nedbetalingstiden gjennom å sette ned takstene.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-06-19:
Først har jeg lyst til å takke statsråden for de interessante signalene hun gir til Stortinget i dag. Jeg har lyst til å spørre statsråden om den pressemeldingen hun sendte ut, som jeg også tok opp i innlegget mitt, hvor hun sa at forsøksordningen var en del av «arbeidet med å følge opp regjeringsplattformen», og at forsøket ble iverksatt for å «styrke det lokale selvstyret». Jeg lurer på hva statsråden tenker rundt den pressemeldingen. Mener statsråden i dag at dette forsøket ikke handler om å følge opp regjeringsplattformen, og ikke handler om å styrke det lokale selvstyret? Og hvis hun mener det ikke handler om det, hvorfor sendte hun det ut i den pressemeldingen? Og – for å gjøre forvirringen komplett her – hvis hun mener det nå i dag, mener hun at det er innenfor forsøkslovens intensjoner? For det er det som bl.a. har vært diskusjonen her i dag, hvor går grensen for forsøksloven med hensyn til å drive gjennom politikk? Hva skal den loven brukes til?
Nikolai Astrup (Høyre), 2014-06-19:
Det er positivt at det er et bredt flertall som ønsker at motorferdsel i utmark skal forvaltes lokalt innenfor strenge, nasjonale retningslinjer. Det vil styrke det lokale selvstyret i Norge, og det er positivt. Det er avgjørende at de nasjonale retningslinjene i en ny lov rammer inn forvaltningen på en god måte. For Høyres del betyr det at det skal være forbud mot å legge løyper i verneområder og nasjonale villreinområder. Videre er det avgjørende at motorisert ferdsel i utmark ikke er til sjenanse for det øvrige friluftslivet, for naturmangfold, for bolig- og hytteområder eller for kulturminner og kulturmiljø. Det er på linje med det som ligger i forskriften i dagens forsøksordning, og det var den samme forskriften som lå til grunn for den forsøksordningen som bl.a. den rød-grønne regjeringen fremmet og åpenbart var fornøyd med, selv om det høres ut som – på representanten Holmås – at så ikke var tilfelle. Når alle disse hensynene skal ivaretas, stilles det store krav til kommunenes evne til å kartlegge arealer og viktige kultur- og naturverdier. Forsøkskommunen Fauske kan tjene som eksempel på det. Etter at kommunens areal var kartlagt, viste det seg at 93 pst. av arealet i kommunen ikke er egnet for etablering av scooterløyper. På de gjenværende 7 pst. må selvsagt grunneiernes godkjenning innhentes før man kan etablere scooterløyper. Dette er med andre ord ikke noe frislipp. Verken den forsøksordningen som forrige og nåværende regjering har igangsatt, eller den lovendringen som et bredt flertall i Stortinget tar til orde for, er det. Når det gjelder dagens forsøksordning og Sivilombudsmannens uttalelse om denne, legger jeg til grunn at regjeringen gjør en rask og grundig vurdering av den. Dette er i tråd med Sivilombudsmannens egen uttalelse, der regjeringen nettopp bes om å gjøre en ny slik vurdering. Det er altså ikke Stortinget som er bedt om å gjøre denne vurderingen av forsøket, men regjeringen. Derfor stemmer ikke vi for forslaget om å instruere regjeringen i denne saken, men har tillit til at regjeringen selv klarer å fatte en god beslutning med utgangspunkt i Sivilombudsmannens uttalelse. Så sier representanten Eidsvoll Holmås at to tredjedeler av landets befolkning ikke vil ha scooterløyper. Hvis det er riktig, trenger ikke representanten Eidsvoll Holmås å bekymre seg for at det kommer til å være mange scooterløyper som hans datter med tiden vil forstyrres av, for da vil man jo lokalt bestemme seg for at man ikke ønsker slike løyper. Det er det som er så flott med lokal selvråderett. Vettet er jevnt fordelt i det ganske land, og jeg er helt sikker på at man lokalt kan gjøre gode vurderinger av disse spørsmålene innenfor de nasjonale retningslinjene som skal fastsettes i en ny lov, og som et bredt flertall ber regjeringen komme tilbake til Stortinget med så raskt som mulig.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2014-06-19:
Det er en positiv og god dag så langt for Fremskrittspartiet i denne saken. Jeg vet at i både Fremskrittspartiet, Senterpartiet og Høyre er det faktisk utrolig mange mennesker som i lang tid har ønsket å liberalisere motorferdsel i utmark i noen grad. Men vi må huske på at verden ikke er laget slik at denne regjeringen tar et initiativ til at kommuner som ikke ønsker scooterkjøring, skal bli påtvunget noe som helst. Tvert imot er situasjonen slik at kommuner kan søke om å komme inn i en prøveordning basert på frivillighet ut fra et lokalt demokrati etter strenge nasjonale retningslinjer. Det er litt pussig å høre på at Arbeiderpartiet står her og prater om at de også selvfølgelig ønsker lokalt selvstyre, men når man ser på retningslinjene som de legger opp til, kan man begynne å lure på hvor mye som er igjen av det lokale selvstyret: «Retningslinjene bør inneholde forbud mot å legge løyper i verneområder, villreinområder, viktige friluftsområder og områder som er særlig viktige for enkelte fugle- og dyrearter og annet naturmangfold. Videre skal scooterløypene ikke være til sjenanse for hytteliv, fastboende og annet friluftsliv.» Det må i tillegg tas hensyn til støy, ulemper for friluftsliv, naturmangfold, bolig og hytteområder, kulturminner og kulturmiljø. Det øvrige skal man da overlate til lokalstyret. Det er ikke stort som er igjen da. Representanten Eidsvoll Holmås hevder at regjeringen bryter loven. Det samme gjør Arbeiderpartiets kongepolitiske talsmann, Kolberg – han hevder at regjeringen bryter loven. Jeg har sagt tidligere at det blåser en vind over landet som tydeligvis går på at noen mennesker tror at avgjørelsen blir tatt på et eller annet kontor på Stortinget. Jeg vet ikke om det er på kontoret til Eidsvoll Holmås, på kontoret til Kolberg, eller om det er på kontoret til Storberget. Det tør jeg ikke si, men de facto er det i denne salen vedtak blir gjort, og det er og har vært et flertall i denne sal for å myke opp med tanke på scooterkjøring i noe tid. Jeg kommer selv fra et fylke som har hatt snøscooterkjøring i mer enn 25 år. Der noen hevder at snøscooterkjøring er en forbannelse og en styggedom man bør unngå for enhver pris, er det slik at den store majoriteten av befolkningen i eget fylke og Nord-Troms har utrolige gleder av å kunne bruke snøscooter om vinteren. Ikke ødelegger det naturen, folk har en utrolig trivsel, og det er utrolig artig å treffe scooterfolk ute. Det er en positivitet som lyser av alle, fra de minste på 2–3 år til besteforeldre på både 70 og 80 år. Den friheten og muligheten skal altså ikke flere kunne få lov til å nyte. Hvis man bruker snøscooter med vett og forstand, er den faktisk et gode, og den hjelper også utrolig mange mennesker med å komme ut i naturen og bruke naturen på en fornuftig måte. Jeg klarer ikke å se hva som til syvende og sist er så forferdelig galt med det.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-06-19:
Det er et faktum at siden motorferdselloven ble vedtatt i 1977, har antallet snøscootere og mengden snøscooterbruk i Norge eksplodert. I 2012 ble det innvilget 26 800 dispensasjoner fra motorferdselloven. Det var 95 pst. av de omsøkte tilfellene. Det var en økning på 12 pst. siden 2011. Det er realiteten i den kommunale forvaltningen av snøscootere. Det er lite som tyder på at den veksten ikke vil fortsette. Så spørsmålet er: Har regjeringen i det hele tatt noe synspunkt på hvorvidt man vil begrense veksten i snøscooterkjøring? Eller er man bare åpne for å ivareta interessene ettersom de gir seg uttrykk i kommunale vedtak, med det resultatet man da eventuelt vil få på lang sikt med enda mye mer snøscooterkjøring i norsk natur?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-06-19:
Jeg slutter meg til jubelkoret over at forsøket blir stanset, og at det kommer i gang et raskt lovarbeid som vi også ser fram til. Så er det forbløffende hvordan statsråden ser totalt bort fra virkeligheten når hun fornøyd insisterer på at bare kommunene får håndtere snøscooterpolitikken, vil alt gå bra – når vi altså vet at resultatet av den situasjonen vi har hatt til nå, har vært at snøscooterbruken har økt dramatisk, og at dispensasjonene har økt dramatisk. Og da kan konklusjonen bare være én på det, og det er at vi må forvente at det lovarbeidet og det forslaget som nå raskt kommer fra statsråden, må inneholde de nasjonale tilstramningene som sørger for at vi ikke i 2015, 2016 osv. får ytterligere 12 pst. økning i antall dispensasjoner og en tilsvarende økning i bruken av snøscooter. Hvis det er meningsinnholdet i statsrådens svar, er det fint, hvis ikke betyr det at regjeringen ikke tar ansvar for den samlede utviklingen i bruken av norsk natur, og det håper jeg ikke er riktig.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-19:
Da jeg sendte ut den pressemeldingen i november i fjor, var det for å informere om at vi utvidet det forsøksprosjektet som den forrige regjeringen satte i gang, for å få mer erfaring i lys av at vi også da, som jeg sa, skulle i gang med lovarbeidet. Vi mente at det var innenfor forsøksloven. Vi mener fremdeles at det er innenfor. Det viktige for oss er å legge til rette for det kommunale selvstyret her, at det er kommunene selv som skal bestemme hvordan dette skal være. Det er det vi nå ivaretar gjennom et lovarbeid som vi nå starter, slik at Stortinget kan vedta dette før jul, med det formål at det er kommunene selv som skal bestemme.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-19:
Slik jeg orienterte om, sender vi lovforslaget ut på høring nå i midten av juli. Det er en sak som det er rimelig informert om og engasjement rundt, så vi tenkte at det må være mulig å kutte ned høringsfristen fra tre måneder til ti uker, at det er tilstrekkelig i en sak som er så opplyst. Da kan en komme tilbake til Stortinget på et slikt tidspunkt at det vil være mulig, hvis Stortinget selv vil, å vedta dette før jul i år.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-19:
Jeg mente det jeg sa i mitt innlegg, at det er viktig å ivareta begge interesser. Det mener jeg også er i kommunenes interesse, å ivareta dem som ønsker stille natur, og dem som ønsker å kjøre snøscooter. Nå sender vi ut et lovforslag på høring, og da forventer jeg at det kommer inn mange gode forslag til lovbestemmelser, der alle berørte parter vil komme med innspill. Jeg synes vi skal ta det herfra.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-19:
Nå sender vi ut et lovforslag på høring, og så får vi få inn de nødvendige innspill på det, slik at Stortinget har et riktig grunnlag å vedta en endelig lov på. Vi har mye informasjon om det representanten Heikki Eidsvoll Holmås tar opp, så det er viktig nå at det blir en god prosess, og det er det vi nå legger opp til.
Tine Sundtoft (Høyre), 2014-06-19:
Målet med lovforslaget er ikke mer motorisert ferdsel i utmarka, men økt lokal selvbestemmelse. Jeg har tillit til at kommunene er seg sitt viktige forvalteransvar bevisst. Kommunene må ta hensyn til alle sine innbyggere, også dem som søker ro i naturen. Jeg er faktisk overbevist om at kommunene vil gjøre det dersom de får økt myndighet på dette området.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-06-19:
Det er ein gledeleg dag for Framstegspartiet når vi i dag kan leggje fram ei fleirtalsinnstilling der Stortinget ber regjeringa snarast mogleg leggje fram eit forslag til endring av lov om motorferdsel i utmark og vassdrag som sikrar lokal forvaltning innanfor tydelege, nasjonale retningslinjer inntatt i loven. Dette er ei sak som Framstegspartiet har jobba for i mange år, og no får vi på plass ei ordning der lokaldemokratiet får velje om ein ønskjer snøscooterløyper i sine respektive kommunar. Erfaringane frå prøveprosjekta viser at det er godt mogleg innanfor eit planleggingsregime der interesserte får kome med anbefalingar og synspunkt, og på denne måten bidrar til at snøscooterentusiastar får lov å køyre sine snøscooterar, mens andre vil ha moglegheit til å bruke naturen på sitt vis. Mange stader ligg det til rette for at begge formene for bruk av naturen skal kunne gjerast utan at det fører til konflikt. Vi vil nok også oppleve kommunar som bestemmer etter ein demokratisk prosess å takke nei til etablering av scooterløype, fordi det ikkje lar seg gjere på ein god nok måte. Og slik må det også vere. I dag ser vi at det er eit arbeidskrevjande og byråkratisk arbeid som blir gjort i den enkelte kommune gjennom dispensasjonsløysingar – representanten frå Miljøpartiet Dei Grøne nemnde talet 26 000 – fordi ein ikkje har vilja hatt den løysinga som i dag blir skissert. Det betyr at fleirtalet sitt tiltak er med og forenklar og forbetrar Kommune-Noreg. Vi har ein storslått natur og ein kulturarv i landskapet som utgjer eit viktig fundament og eit fortrinn også for reiselivsnasjonen Noreg. Scooterløyper vil nok fleire stader avhjelpe reiselivsnæringas ønske og behov, då bl.a. rørslehemma og andre vil kunne kome seg ut i naturen gjennom dette tiltaket. Det er eg svært glad for. Samtidig tar fleirtalet også til orde for å ta vare på viktige felles naturverdiar og ønskjer ikkje løyper der. I sum er det ei god løysing som varetar fleire omsyn på ein god måte. Når vi ser statsrådens konklusjon i forhold til Sivilombodsmannens problemstilling, er eg glad for at statsråden er så tydeleg og i dag kjem med signal om at forsøksordninga blir avvikla, men at vi kan gå for ei ordning der vi får på plass eit lovverk der vi tar omsyn til lokal kunnskap og lar kommunane sjølve bestemme bruken av sine areal.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2014-06-19:
Når det er motorferdsel i utmark vi diskuterer, er jeg, som kommer fra Finnmark og eier en scooter, automatisk stigmatisert: Jeg er for frislepp, jeg er for større motorer og vil gjerne ha bly i bensinen, jeg liker bråk, og jeg hater skiløpere. Det stemmer ikke. Dette er en veldig bra dag. Det at jeg er fra Finnmark, og det at jeg eier en scooter, har ikke noe med denne saken å gjøre. Det kan være en indikasjon på at jeg vet hva jeg snakker om i denne saken, men det trenger ikke å bety det. Denne saken handler om lokaldemokrati. Vi kunne ha diskutert motorferdselloven også, men det trenger vi heldigvis ikke å gjøre – tusen takk, statsråd! – for den kan vi ta i en demokratisk prosess senere og følge de demokratiske prosessene og reglene vi har her i landet. Det er en veldig spesiell debatt når representanten Eidsvoll Holmås er usikker på om vi vet nok om friluftslivet i Norge. Vet vi nok om friluftsinteressene?, spør han statsråden. Det sier litt om innstillingen til lokaldemokratiet hos representanten Eidsvoll Holmås fra SV. Det er faktisk sånn at det er 428 kommuner. I alle disse kommunene er det engasjerte lokalpolitikere, som også er engasjert i idrettslag og i friluftsorganisasjoner, og som har god greie på hvordan friluftsinteressene har det i kommunen, og hva slags hensyn som må tas. Det handler denne saken om. Det blir også veldig spesielt når representanten Rasmus Hansson ikke vil gi ansvaret til lokaldemokratiet, for lokalpolitikerne kan bli påvirket av særinteresser. Med Rasmus Hanssons bakgrunn må jeg da konkludere med at Hansson mener at det skal være rikspolitikernes privilegium å bli påvirket av særinteresser. Jeg har ikke hørt det verre. Det at vi nå får loven til Stortinget, er det som var varslet gjennom åtte år under rød-grønt styre. Da skulle man komme med en revisjon av motorferdselloven, men det ble flyttet på og trenert. Det går mange lykkelige, stille, anonyme arbeiderpartirepresentanter i Stortinget i dag, for endelig får de den loven de gikk og lovte oss gjennom år i forrige periode – den kommer nok, den kommer nok. Kåre Simensen har nok problemer med ikke å la smilet gå trill rundt i dag, og han kan reise lykkelig hjem til Alta og si at endelig skjer det nå som jeg lovte dere i fire år, nå skjer det endelig. Dette er en god sak. Man har tatt demokratiet på alvor – man kommer med loven til Stortinget. Man får en lov som tar lokaldemokratiet på alvor – kommunene kan få lov å legge til rette for friluftsinteresser, for skiløpere, for folk som er glad i å være ute i naturen, og for næring og fritidssysler som inneholder motor. Det kommer til å gå helt fint.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2014-06-19:
Venstresiden i norsk politikk har alltid vært «flinke» til å kritisere Fremskrittspartiets distriktspolitikk. De har til og med påstått at vi ikke har noen distriktspolitikk. Men en god og aktiv distriktspolitikk dreier seg ikke bare om hvor mye offentlige skattepenger du ønsker å bruke på subsidier og støtte til bønder eller andre næringer. En god distriktspolitikk dreier seg også om å føre en aktiv og positiv ja-politikk overfor næringsliv og reiseliv. Det er ingen tvil om at snøscooterkjøring bidrar positivt til vekst og verdiskaping, og til at flere kommer seg ut i naturen, også funksjonshemmede. Det er derfor Fremskrittspartiet nå er fornøyd med at flere kommuner kan få mulighet til å utvikle denne næringsvirksomheten, og at flere snøscooterentusiaster får kost seg med sin hobby. I Sverige har man meget god erfaring med å føre en mer liberal snøscooterpolitikk enn det som har vært praktisert i Norge. Beregninger viser at snøscootervirksomheten genererer flere milliarder i omsetning for reiselivet og for næringslivet. Det er viktig at vi som politikere ikke begrenser norske kommuners muligheter til og norsk reiselivs ønsker om å konkurrere med våre svenske naboer. I flere grensekommuner, bl.a. Våler, Åsnes og Grue – bare for å nevne noen få – har det i mange år vært et sterkt påtrykk for å tilpasse norske regler mer de svenske reglene. Ropet om hjelp fra disse grensekommunene er nå heldigvis i ferd med å bli hørt. Erfaringen fra Sverige viser også at det ikke er noen negativ effekt for naturen. Man kjører tross alt bare på snø, og man kjører i egne traseer. Dagens regjering og heldigvis et stort flertall i Stortinget ønsker ikke noe fullt frislipp, men det er viktig å la lokaldemokratiet få lov til å fungere ved at kommunene selv får bestemme, innenfor regulerte normer. Denne muligheten ønsker vi å gi kommunene og næringslivet ute i distriktene i det norske land.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2014-06-19:
Det er vel få tema som får blodet til ellers sindige nordmenn til å bruse så mye som ethvert tilløp til en EU- eller EØS-debatt. I mange år har folk og politikere diskutert seg blå i ansiktet over enhver liten detalj rundt Norges forhold til EU. Dagens debatt bør ikke bli en av dem hvor blodet bruser, for dette dreier seg rett og slett om en praktisk ordning for arbeidsmarkedet. Hadde ikke EU eksistert, hadde vi sannsynligvis fått på plass en lignende avtale med våre viktigste handelspartnere. Jeg er representant for et parti som har tradisjon for å se på hva som er best for norske interesser. Det som hjelper norske arbeidstakere, norske arbeidsgivere og norsk økonomi, er etter mitt skjønn noe vi må gå inn for. Jeg er også liberalist, og derfor er jeg glad for at et bredt flertall på Stortinget – det er faktisk kun Senterpartiet som står utenfor – slår fast at vi trenger økonomisk vekst og et høyt sysselsettingsnivå for å sikre en anstendig sosial beskyttelse, bekjempelse av sosial utstøting og fattigdom. Det bidrar bl.a. denne avtalen til. Veien til et bedre liv for et bredere lag av befolkningen går gjennom en fornuftig økonomisk politikk, akkurat som regjeringen har slått fast i sin politiske plattform med sine satsingsområder. Slik jeg ser det, er EURES-aksen et hensiktsmessig middel for å gjøre det europeiske og dermed det norske arbeidsmarkedet litt mer effektivt. Vi er alle tjent med at det blir lettere for arbeidssøkere å finne riktig jobb. Vi er alle tjent med at det blir lettere for arbeidsgivere å finne kvalifisert arbeidskraft. Og vi er alle tjent med at det koster minst mulig at arbeidsmarkedet fungerer slik. Jeg vil samtidig takke arbeidsministeren for at han ikke haster inn i deler av EURES-aksen som ikke nødvendigvis tjener norske interesser. Vi er tjent med å la EaSI-programmet få noe mer tid på seg før vi eventuelt slutter oss til det. Vi vedtar i dag en av de fornuftige og gode sider ved EØS-avtalen. Så får vi heller en annen gang eventuelt være uenige om andre sider ved Norges forhold til både EU og EØS.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-06-19:
Eg har eit veldig enkelt spørsmål: Eg lurer på kvifor regjeringa vil byggja opp byråkratiet med å innføra eit regelråd?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-06-19:
Senterpartiets velkjente slagord er å ta hele landet i bruk. For oss handler det om å gi folk mulighet til å bo og leve der de vil, men også om politikk som gjør at vi kan utnytte ressursene som finnes i landet for å skape verdier. Vår næringspolitikk bygger på et samspill mellom det private initiativ og også en aktiv innsats fra det offentlige – stat, fylke og kommune – for å legge til rette for å utløse ny aktivitet. Senterpartiet mener det skal være enklest mulig å drive næringsvirksomhet i Norge, uavhengig av valg av selskapsform. Når vi vet at det store flertallet av norske bedrifter er små bedrifter, er det viktig og positivt at en samlet komité står bak forslagene i dag. Det ble gjort mye godt forenklingsarbeid under den forrige regjeringen. Fritak for revisjonsplikt og redusert krav til aksjekapital er de to viktigste. Vi ønsker selvsagt også nye tiltak velkommen. Vi har i dag fått en meny fra Norsk regnskapsstiftelse å velge fra. Jeg håper det kan fanges opp i arbeidet som nå skal gjøres. Vi har imidlertid merket oss at langt fra det meste av det som kommer fra regjeringen, virker positivt for næringslivet. Det er særlig næringslivet i distriktene som framstår som denne regjeringens hoggestabbe. Jeg kan nevne: den historiske økningen i dieselavgiften innføring av kontinuitetsprinsippet ved generasjonsskifter – som rammer mange enkeltpersonforetak hardt at regjeringen i høst foreslo kutt i SIVA, som det heldigvis ikke ble noe av en svekkelse av permitteringsregelverket Dette er noen eksempler på at denne regjeringen vender blikket utover i landet når kutt skal foretas. Senterpartiet vil ha en annen retning på politikken. Den debatten må vi ta når gjennomgangen og vurderingene vi ber om i dagens sak, er ferdig. Det avgjørende for Senterpartiet er følgende: Det sosiale sikkerhetsnettet for selvstendig næringsdrivende må styrkes. Skattesystemet må fange opp at personlig eierskap innebærer større risiko og ansvar for den enkelte. Den offentlige innsatsen for å støtte opp under gründere må ta opp i seg at Norge er et mangfoldig land med store forskjeller mellom regionene. Senterpartiet er opptatt av at forenklingstiltakene faktisk skal være reelle. I tillegg er vi opptatt av å dyrke gründerånden, også gjennom folks utdanningsløp. Jeg oppfattet helt klart at det er en politisk virkning av forslagene som komiteen går inn for. I sitt svarbrev sier statsråden at hun løpende vil ta tak i problemstillingene som er sentrale for mange selvstendig næringsdrivende. Nå ber Stortinget regjeringen foreta en samlet gjennomgang og komme tilbake til Stortinget med den. Vi ser fram til å få den saken til behandling.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-06-19:
Jeg vil bare utfordre statsråden på å si litt mer om hvordan regjeringen ser for seg at de vil komme tilbake til Stortinget med de vedtakene som ligger i denne saken. Vil en komme tilbake med en samlet sak om enkeltpersonforetak og mindre foretak, eller vil en komme fortløpende med disse? Og hvis det blir slik som jeg mener ville være det beste, at en kommer med en samlet sak som berører alle disse områdene, for å hindre at de blir oppsplittet – hvilken tidsramme ser statsråden da for seg?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-06-19:
Det er flere forhold en må ha oppmerksomhet rettet mot. Det er for det første at palmeolje som faktisk brukes, er produsert på en god og bærekraftig måte. Det er for det andre det totale forbruket av palmeolje som er viktig, og det tredje er omsynet til forbrukerne. Det er jo viktig at vi setter norske forbrukere i stand til å ta kvalifiserte valg når de står i butikken. Går en i butikkene, ser en òg at industrien og butikkene er veldig flinke til å merke de varene som er uten palmeolje. En er ikke like ivrig med å merke dem som er med palmeolje. Det blir det forhåpentligvis en bedring på nå. Forslaget i saken er videre enn kun en ordning om merking. Jeg synes saksordføreren gjorde rede for det på en god måte, og en sånn sak vil òg kunne inneholde strategier og muligheter som gjør at den norske matindustrien blir i stand til å fase ut palmeolje i større grad enn i dag og i raskere tempo enn i dag. Det kreves forskning og utvikling. En annen side som forslaget fanger opp, er de helsemessige aspektene rundt bruk av palmeolje, som vil være relevant her. Så kommer det et angrep fra representanten Korsberg. Nei, det er ikke sånn at partiene Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Venstre, hvis jeg skal våge å snakke på vegne av dem, er imot det som står om hva som skjer på den internasjonale arenaen og innenfor EØS, men det er jo det at flertallet i komiteen bruker dette som et argument og en oppbygging til en konklusjon der de ikke ønsker den saken som Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Venstre står bak. Dette blir et slag ut i luften. At representanten Korsberg har lyst til å gi et slag til de to partiene, understrekes jo ytterligere av at han konsekvent unnlater å nevne Venstre i sin oppramsing, som jo står sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet i det aller meste av merknadene.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-06-19:
Jeg vil også takke saksordføreren for den jobben han har gjort. Det var ikke selvsagt at det skulle bli en enstemmig komité i denne saken. For Senterpartiet er det viktig å føre en handels- og utenrikspolitikk som tar hensyn til menneskerettighetene, og der de settes høyt. Vi ser svært alvorlig på menneskerettighetssituasjonen i Colombia. Det var også dette som var bakgrunnen for at komiteen hadde åpen høring om en slik frihandelsavtale. Det er vårt syn at denne høringen var svært nyttig. Og det er ikke slik at frihandelsavtaler er automatikk – det er politikk og nøye vurderinger som må gjøres når en tar stilling til dem. I forslaget som foreligger fra komiteen, mener jeg det er tatt hensyn til mange av de innspillene som kom under høringsrunden. Den positive siden er – som flere har vært inne på – at avtalen vil bidra til å øke handelen mellom Norge og Colombia og sikre en forbedret markedsadgang for våre varer. På grunn av den vanskelige menneskerettighetssituasjonen i Colombia er det likevel viktig at vi også i framtiden bruker de kanalene som nå er etablert, til å påvirke i retning av økt respekt for arbeidstaker- og menneskerettigheter. Et tettere bånd i form av økt handel gjør at Norge i større grad kan skape dialog med Colombia. Utenriksministeren har i sitt brev til komiteen bekreftet at regjeringen vil følge opp spørsmålet knyttet til arbeidstaker- og menneskerettigheter i sine samtaler med Colombia. Det var på dette grunnlaget og – jeg understreker det – etter en ganske vanskelig avveining at Senterpartiet konkluderte med at vi støtter frihandelsavtalen med Colombia.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-06-19:
Saken gjelder samtykke til ratifikasjon av en frihandelsavtale mellom EFTA-statene, Costa Rica og Panama av 24. juni 2013. Handelen mellom landene er i dag rimelig beskjeden. Når det gjelder menneskerettighetssituasjonen i de to landene, er det fortsatt utfordringer – særlig i Panama. Men også her er situasjonen bedre enn i de fleste andre land i regionen. Avtalen åpner for at El Salvador, Guatemala, Honduras og Nicaragua kan slutte seg til avtalen på et senere tidspunkt. Det er en samlet komité som gir sin tilråding. Komiteen understreker i sine merknader at dersom nye land skal slutte seg til avtalen, må det forelegges Stortinget. Saken har også vært forelagt utenriks- og forsvarskomiteen, som ikke hadde noen merknader. Jeg vil takke komiteen for godt samarbeid i denne saken, og anbefaler herved komiteens enstemmige tilråding.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-06-19:
Jeg har et spørsmål som går på endringer av beregningstekniske renter, og jeg presiserer at det er et spørsmål om økonomiske realiteter og ikke retorikk. Sett at man skal finansiere et prosjekt på 1 mrd. kr på en vei der det kjører 40 000 biler i døgnet. Så har en planlagt en bompengesats på 20 kr. Så endrer en den beregningstekniske renten og setter derfor ned bompengene til 15 kr. Det er bra for bilistene som kjører der og da. Men mitt spørsmål er: Vil da totalkostnaden for dette prosjektet gå opp eller ned? Vil den samlede bompengeregningen til bilistene bli høyere eller lavere?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-06-19:
Da går jeg på det som er selve rentekompensasjonsordningen, som statsråden viste til. I flere budsjettprosesser har det blitt gitt faglige svar om at hvis en får mer midler i stedet for å ha rentekompensasjonsordning, foretrekker en at en øker den statlige andelen. På samme måten som hvis en privatperson vinner 1 mill. kr i lotto, og har 6 mill. kr i huslån, får man da mest penger igjen hvis man setter inn den millionen og betaler ned huslånet, eller får man mest igjen hvis man setter pengene på en bankkonto og øremerker dem til å betale renter til banken hver måned? Hva gjør totalkostnaden høyest eller lavest av disse to?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-06-19:
Jeg vil kommentere den delen av proposisjonen som gjelder overgangsordningen. La meg først starte med å si at jeg ligger ikke våken om natten fordi om regjeringen øker samferdselsbudsjettet eller reduserer bompengeandelen. Det er bra, og litt symbolpolitikk må en også tåle. Men jeg finner grunn til å advare mot den markedsføringen som regjeringen og statsråden har av denne saken, for dette er i realiteten kun en justering av den beregningstekniske renten for bompengeprosjekter. Det er uproblematisk. Om jeg ikke husker helt feil, var det også slik at den forrige regjeringen ba Vegdirektoratet om å vurdere om den beregningstekniske renten på 6,5 pst. var fornuftig. Om det er det svaret vi får nå, skal ikke jeg spekulere på. Den løsningen som regjeringen nå legger fram for å redusere bompenger, vil etter alle solemerker gjøre at den totale bompengeregningen til norske bilister vil øke. Dette kan sammenlignes med det å gå i banken og be om lavere månedlige avdrag: Alle vet at totalkostnaden da stiger, selv om de månedlige innbetalingene blir noe lavere. Lavere takster kan også bidra til noe høyere trafikk gjennom bomstasjonene, men på den andre siden vil flere år med innkreving medføre at de totale innkrevingskostnadene kan stige. Jeg har stilt skriftlig spørsmål til statsråden om de 13 bompengeprosjektene. Det var et skriftlig spørsmål, Dokument nr. 15:920 for 2013–2014, og der ba jeg om å få en beregning av hvor mye en slik endring vil påvirke totalkostnadene i prosjektene. Jeg finner det ganske provoserende at statsråden nektet å bidra til en slik beregning som jeg etterspurte i mitt skriftlige spørsmål. Statsråden nekter å gi informasjon om dette og sier det er en del av en større pakke. Realiteten er at statsråden har lagt fram en del av en større pakke for Stortinget, og da må statsråden svare på den delen av denne pakken som er kjent for Stortinget. Spørreinstituttet er opposisjonens mulighet til å benytte seg av embetsverkets kompetanse. Det er ikke en kanal for statsråd Ketil Solvik-Olsen til å leke retorikkmester.
Pål Farstad (Venstre), 2014-06-19:
Norge trenger flere gründere, flere som vil starte for seg selv, flere som tar sjansen på å lykkes. Det er derfor vi fra Venstre har fremmet dette representantforslaget og er godt fornøyd med at vi har fått gjennomslag for alle vesentlige punkter i forslaget. Gründeren har vært og er viktig for å drive Norge framover. Det er ikke de største og etablerte bedriftene som løfter oss over i en ny tid med nye løsninger – det er gründere og småbedrifter som har kommet med nye ideer, nye produkter. Det er de som har drevet Norge framover i betydelig grad. I et Norge der petroleumsnæringen er så dominerende for økonomien og næringslivet, er det spesielt viktig at vi legger godt til rette for at flere vil og tør starte for seg selv. For å opprettholde vekst i levestandarden når petroleumsproduksjonen faller, trenger Norge en blomstrende gründerkultur. Det er nødvendig for å oppdage og utnytte muligheter og tiltrekke seg risikovillig kapital og andre ressurser. I en tid der oljeinntekter trygger velferd og velstand, er det et paradoks at nettopp denne tilstanden synes å ha blitt det største hinderet for gründeren og innovatøren. Vi tar verdiskapingen for gitt, og realpolitikken fokuserer i all hovedsak på fordeling og bevilgning. Forståelsen av langsiktig sysselsetting og velferd knyttet til skaping av nye bedrifter har altfor liten plass. Dessverre stimulerer ikke dagens system interessen for å starte for seg selv. Snarere tvert imot: I enkeltpersonforetak bærer den selvstendig næringsdrivende personlig den økonomiske risikoen for virksomheten. Vedkommende har bl.a. svakere rettigheter til sosiale ordninger. Slik kan det ikke fortsette, fordi det bremser snarere enn fremmer nyetableringer, som er nødvendig for å sikre en bærekraftig utvikling i norsk næringsliv. Venstre vil ha et nyskapende Norge. Vi ønsker at flere starter egen bedrift. Forbedringer i vilkårene for å starte og drive egen virksomhet er nødvendig om vi skal få dette til. Stikkord for oss har vært, og er: skattemessig likebehandling, skattefri etter- og videreutdanning, forenklinger i regelverk, reduksjon i skjemaveldet, et målrettet statlig virkemiddelapparat, treffsikre støtteordninger og tilgang på kapital gjennom skattestimulans for investorer som kan tenke seg å investere i nye virksomheter. Jeg vil takke saksordføreren og den øvrige komiteen for et godt og konstruktivt samarbeid i behandlingen av saken. Jeg synes det er gjort en god jobb i næringskomiteen i forberedelsen av saken og forventer nå at regjeringen arbeider raskt for å få på plass ordninger som gjør det attraktivt å starte for seg selv, og som stimulerer til nyetableringer. Norsk økonomi og norsk velferd trenger flere bein å stå på. Nå må det handles. Vi er utålmodige.
Pål Farstad (Venstre), 2014-06-19:
Jeg vil først takke saksordføreren for den gjennomgangen hun gjorde av saken og stille meg bak det som der ble framført. Jeg er enig i at det er stor grad av enighet i komiteen, men samtidig synes jeg ikke vi er offensive nok. Vi mangler noe, og jeg registrer jo at flertallet ikke synes at dette er en viktig nok sak til at man kommer tilbake til Stortinget med den. Når vi ser hva flere fagmiljø advarer mot med hensyn til palmeolje, og flertallet i komiteen understreker at den deler forslagsstillernes syn om at «(…) det må tas grep for å sikre bedre informasjon til forbrukere og for å stimulere til at palmeolje produseres på en bærekraftig måte», er det ikke offensivt nok å vise til det som allerede er på gang, og at vi skal være forsiktige internasjonalt i det arbeidet. (…) Jeg avslutter med det og viser til at Venstre selvfølgelig vil gå for det som er primærstandpunktet vårt, og vil legge det til grunn i det videre.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Eg lurer litt på korleis ministeren ser for seg «mikro-AS»? For eg reknar med at det har vore ein dialog mellom komiteen og ministeren på dette området, og at når ein no har ein einstemmig komité bak det, at ministeren har begynt å gjere seg opp ei meining om det. Så da er mitt enkle spørsmål: Kva ser ein for seg at forskjellen vil vere mellom mikro- og makro-AS og enkeltpersonføretak?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
SV støttar forslaget, og eg skal forklare litt om kvifor. Det er kanskje inga overrasking for presidenten at SV støttar Venstre sitt forslag i denne saka. Vi er jo det vi et. Denne saka viser ettertrykkjeleg at vi er ein slags internasjonale, globale kroppar heile gjengen, her vi et mykje rart frå alle verdas hjørne. Godt er det, og slik skal det framleis vere. Vi skal smake litt frå alle verdsdelar. Så er spørsmålet om Noreg hadde vore ein dårlegare stad dersom vi hadde tatt eit skikkeleg grep om palmeoljen. Det trur eg ikkje. Sanninga er at vi antakeleg ville fått litt betre hjarte. Vi veit at det finst ei syre i palmeoljen som har spesielt dårleg effekt på hjarte og kar, så helseaspekta er godt dokumenterte. Vi veit korleis det påverkar kroppen. Vi veit korleis denne utviklinga med auka bruk av palmeolje skadar regnskogen rundt omkring, fordi ein anten høgg eller brenner ned skog for å etablere plantasjar, og tidlegare regnskogområde er svært gunstige stader for slike plantasjar. Det finst mange oljar i verda. Palmeoljen er kanskje den aller billegaste, men langt frå den aller beste. Når vi kjenner til konsekvensane palmeoljen har på kropp og natur, og korleis dette øydelegg regnskogar, spesielt i Søraust-Asia, synest eg det er vanskeleg å forstå kvifor fleirtalet ikkje ønskjer at vi skal gå djupare inn i dette. Alle er opptatt av merking og sporing. Men det finst ei grense for kor mykje vi gidd å sjekke t.d. sjokoladen vi kjøper, for kva stoff det er i han. Ingen av oss ønskjer vel eit samfunn der vi må opphalde oss timevis i butikkane for å sjekke om det er tull og tøys i maten vår. Vi veit også at ei mengd av dei RSPO-sertifiserte bedriftene har blitt tatt for svin på skogen, for å bruke det uttrykket. Eg synest det er underleg at eit fleirtal ikkje ønskjer å gå vidare med denne saka. SV ønskjer det, og vi kjem også til følgje opp liknande forbrukarrelaterte saker. For SVs del er det ei grense for kor mykje forbrukaren må setje seg inn i for å ta val. Vi har som samfunn eit ansvar for å gjere litt av den jobben for folk.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
I dette augeblikket sit 47 millionar colombianarar stua framfor tv-en og har antakeleg sett laget sitt vinne over Elfenbenskysten. I den kampen heia eg på Elfenbenskysten, men det er jo hyggjeleg at Colombia vinn. Etter nesten seks år kjem denne handelsavtalen til Stortinget for å bli ratifisert, til stor jubel frå alle dei andre partia. Eg meiner det er gode grunnar til å vere veldig kritisk til avtalen. Colombia er eit av dei landa i verda der det står dårlegast til med menneskerettane. Det er det farlegaste landet i verda å drive fagforeiningsverksemd i. Ikkje i noko land blir det drepe fleire fagforeiningstillitsvalde enn her. Frå 2012 til 2013 auka talet på drepne fagforeiningsorganiserte, menneskerettsaktivistar og leiarar i bonde- og urfolksorganisasjonar. Forsvararane av denne avtalen har rett i at ein handelsavtale ikkje primært er ein avtale som har til hensikt å løyse utfordringane knytte til menneskerettar og arbeidstakarrettar. Når komiteen antydar i innstillinga at frihandelsavtalar har positiv effekt på vern av menneskerettar, er det ei forenkling av verkelegheita, med alvorlege konsekvensar. Det er ikkje slik at menneskerettssituasjonen automatisk blir betra når ein inngår ein frihandelsavtale. Dette avheng av situasjonen i kvart enkelt land, på kva vilkår ein handlar, og kva slags krav som blir stilte i avtalane. I dette tilfellet er det liten grunn til å tru at avtalen vil vere eit positivt bidrag. Avtalen set ikkje krav om at menneskerettar eller arbeidstakarrettar skal respekterast. Han blir berre følgd av eit såkalla Memorandum of Understanding, som verken gjev moglegheit til å monitorere eller til å sanksjonere utviklinga når det gjeld situasjonen for menneskerettar og arbeidsrettar framover. Ei evaluering av tilsvarande avtale mellom USA og Colombia viser at nettopp mangelen på oppfølging har gjort at arbeidarrettane i mange tilfelle har blitt svekte etter at avtalen tredde i kraft. Når rettane til arbeidstakarar er såpass svak som i Colombia, kan ikkje Noreg med opne auge gå inn i ein avtale som kan forverre situasjonen deira. Handel har alltid vore og er framleis politikk. Motstand mot frihandelsavtala med USA var ein av hovudparolane i dei store demonstrasjonane i 2013, som var dei største i nyare colombiansk historie. Mange er også bekymra for at denne avtalen kan påverke den viktige fredsprosessen, der Noreg skal vere ein nøytral tilretteleggjar. Colombianarar treng ikkje først og fremst ei frihandelsavtale med Noreg, men klare stemmer utanfrå som støtter dei kreftene i landet som kjempar for menneskerettar, betre arbeidstakarrettar og demokrati. Viss Noreg inngår ein frihandelsavtale, risikerer vi å miste truverd og tillit i dei delane av det sivile samfunnet som kjempar for menneskerettar og demokrativerdiar, som eg reknar med heile salen i 2014 stiller seg bak.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Som den einaste i opposisjon i denne saken, reknar eg med eg kan stå her og ta litt av tida til statsråden. Eg er einig i at handelsavtaler ikkje primært skal vere verktøy for å fremje menneskerettar, arbeidstakarrettar, osv., men samtidig må vi passe på at det ikkje fører til ei forverring av menneskerettane og arbeidstakarrettane i dei landa vi inngår avtale med. Difor lurer eg på om ministeren har fått med seg den evalueringa som er gjort av ein tilsvarande avtale mellom USA og Colombia, der ein har den same mekanismen, men ein faktisk har sett at den avtalen har ført til ei forverring?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Såkalla MoU-ar eller Memorandom of Understanding har vore under kritisk søkjelys i fleire samanhengar. Dei gir bl.a. inga innsikt i kva som skjer i landet gjennom den mekanismen – inga moglegheit til å monitorere. Og det gjev heller inga moglegheit gjennom dei til å sanksjonere. Men når eg høyrer ministeren snakkar no, framstår det som om MoU er ein positiv mekanisme, mens han i realiteten, sett frå mitt perspektiv, er ei ordning som ikkje fungerer – og der har vi eksempel. Vil ministeren vurdere å sjå på MoU som ordning ved bl.a. å ta ein analyse av korleis dette har fungert i tilsvarande avtaler?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Lat meg berre avslutte med eit veldig enkelt spørsmål: Om denne avtalen fører til ei forverring i menneskerettssituasjonen i Colombia, vil ministeren meine at handelsavtalen da er ein fiasko?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-19:
Eg anbefaler SVs gruppe å stemme for forslaget frå Arbeidarpartiet og Kristeleg Folkeparti.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-19:
Prinsippet er ikke å bygge opp et byråkrati; prinsippet er å følge nøye med for at hver regel som innføres, hver forskrift som innføres, faktisk er nødvendig. Vi vet jo at forenklingsarbeid er krevende. Vi skal altså forenkle, vi skal avskaffe regler og forskrifter, men hele tiden kommer det til nye. Og det å ha et uavhengig råd som gjennomgår dette, og som gir råd og anbefalinger, tror jeg er lurt. Så har vi ikke sagt at vi skal kopiere den svenske modellen; vi har sagt at vi skal gjøre det på vår måte, på en fornuftig og effektiv måte.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-19:
Jeg tror faktisk vi må gjøre begge deler, for vi må jobbe fortløpende med dette. Arbeidet kan ikke stoppes opp av at vi avventer Scheel-utvalgets innstilling. Så jeg tror vi må både jobbe fortløpende og melde fra til Stortinget om det arbeidet som gjøres, og gjøre en mer samlet vurdering når vi har fått noen av de sakene som jeg her har redegjort for er i gang. Gjennomgang av virkemiddelapparatet er en annen slik sak. Så jeg tror vi må gjøre begge deler, og vi er utålmodige, så vi er i gang med arbeidet og kommer til å levere dette så fort vi kan.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-19:
Jeg har ikke gjort meg opp noen oppfatninger av disse tingene. Vi overtok i Nærings- og fiskeridepartementet ansvaret for selskapsretten ved nyttår. Jeg er opptatt av at slike lover og regler utformes på en grundig og klok måte, fordi det har en så enorm betydning. Så vi har sagt at dette er noe vi vil gjennomgå. Dette er en idé som har vært oppe flere ganger og som vi vil se nærmere på, og vi må komme tilbake til utformingen av det. I tillegg er det slik at EU har innført et mikroregnskapsdirektiv, slik andre har vært inne på, for regnskap for små selskaper, og finansministeren har sagt at de vurderer hvordan innretningen av dette skal være på norsk side. Så dette må vi rett og slett komme tilbake til.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-19:
Jeg kjenner ikke konkret til den evalueringen som det her vises til. Men vi har altså inngått en MoU. Vi kommer til å sitte ved samme bord som Colombia og diskutere disse viktige spørsmålene. Jeg hadde et veldig interessant møte med arbeidsministeren tidligere i år, hvor dette var temaet, og hvor jeg oppfattet at Colombia var svært opptatt av at de hadde utfordringer på dette området, og ministeren var veldig åpen på at dette var noe de jobbet hardt med. Så dette handler jo om hvilken oppfølging vi har fra vår side, og vi kommer til å være aktiv i oppfølgingen.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-19:
Jeg har ikke noe grunnlag for å mene at vi trenger en gjennomgang av dette. Vi mener at dette er et hensiktsmessig virkemiddel, og mener at det å sitte ved samme bord, diskutere disse vanskelige sakene, framføre vårt syn, er viktig. I tillegg kommer vi altså til å handle med Colombia. Det betyr at våre bedrifter kommer til å være til stede i økende grad med våre verdier, vårt samfunnsansvar, og de kan bidra til å styrke Colombia på dette området – rett og slett ved å være til stede og handle.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-19:
Jeg synes det er veldig vanskelig å stå her å spekulere i hva jeg ville mene hvis, om, at. Det er ingen ting som er hugget i stein, og jeg tenker at internasjonale forhold må vi hele tiden følge med på og orientere oss om hva som skjer. Det gjelder selvfølgelig også i Colombia.