trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-22:
Vi fikk egentlig en veldig klok og god kommentar fra representanten fra Arbeiderpartiet Kirsti Leirtrø om Nye Veier og finansiering av Nye Veier. Det var egentlig en veldig viktig påminnelse. Da vi etablerte Nye Veier, fikk de ca. 53 mil med veier de skulle bygge ut, hovedsakelig firefelts motorveier. Så fylte vi på med ca. 20 mil til, så de passerte 70 mil. Nå har regjeringen etter Fremskrittspartiets mening gjort en veldig god jobb med å fylle på med enda flere prosjekter. Det er positivt. Nå har Nye Veier totalt ca. 123 mil med veier som de har ansvaret for. Men det som er utfordringen, og som Fremskrittspartiet ikke er like fornøyd med, er at det dessverre ikke har kommet mer penger til Nye Veier, og det var jo spørsmålet fra Kirsti Leirtrø. Ja, selvfølgelig – i Fremskrittspartiets NTP kommer vi til å sørge for at Nye Veier får tilstrekkelig finansiering for å kunne bygge ut de veiene de har fått ansvaret for, og også for å kunne ta høyde for at de skal kunne bygges ut uten bompenger, selvfølgelig. Så hadde representanten fra Arbeiderpartiet en annen kommentar – at pengene må jo tas et sted fra. Hun lurte på hvor vi skulle ta pengene fra. Det er mulig jeg snakket litt fort i stad, men en symbolpolitikk på klimasiden som elektrifisering av sokkelen er faktisk negativt for den kraftkrevende industrien på fastlandet i Norge, for de får jo da ikke tilgang på den strømmen de trenger. Det fører til at strømprisene vil gå opp, og det fører igjen til at norsk industri får svekket konkurransekraft. Der er det mye penger å spare – 50 mrd. kr bare for å elektrifisere sokkelen, noe som er ren og skjær symbolpolitikk. Total bomgjeld ved utgangen av 2019 var på 61,2 mrd. kr. Det setter ting i perspektiv. Hvis en tar med det hullet som en skal grave ut i Nordsjøen, det såkalte Langskip, har vi 25 mrd. kr til. En interessant faktaopplysning der er at den CO 2 -fangsten som noen i denne salen er veldig opptatt av, 25 mrd. kr for CO 2 -fangsten i Nordsjøen, skal ikke binde mer CO 2 enn skogen i Romedal og Stange almenninger. Så én skog i en allmenning i Norge binder mer CO 2 enn det som koster 25 mrd. kr å realisere i dette hullet i Nordsjøen. Det setter ting i perspektiv. Der har vi en stor mulighet til å finansiere veinettet i Norge uten bompenger. Det er faktisk ikke så vanskelig som noen her prøver å skape et inntrykk av.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2021-03-22:
SV står på, som kjent, i god kollektiv stil. Det er kjent som et ihuga jernbaneparti, og Arne Nævra har jo bidratt enda mer til det, og det er positivt. Jeg må si det, jeg må jo også skryte litt av SV i dag, for dette er en spennende og interessant sak. Fremskrittspartiet er også opptatt av å få et godt jernbanetilbud til folket, men vi støtter både vei og jernbane. Det er litt synd at SV er ensidig opptatt av kollektive løsninger og ikke helt forstår viktigheten av også å ta vare på bilen og bilistene og sørge for at vi bygger ut bedre veikapasitet og trygge, sikre firefelts motorveier. Denne saken er som sagt spennende. Jeg tror at alle partier på Stortinget ser på dette som en fin mulighet og som en positiv sak. Det er klart for oss i Fremskrittspartiet at det er positivt at private ønsker å bygge og ta ansvar og drifte jernbane, egentlig helt på eget initiativ og ansvar. Det er vanskelig å være negativ til det. Så absolutt, dette åpner for spennende muligheter, å kunne kjøre til Stockholm fra Oslo med tog på tre timer. Det er ikke noen tvil om at det da vil ta en betydelig del av flymarkedet. Men for oss i Fremskrittspartiet holder det med muligheter. Det åpner for spennende muligheter, og en mulighetsstudie, slik som er foreslått av Arbeiderpartiet, Høyre, Venstre og Fremskrittspartiet, mener vi er tilstrekkelig. En KVU er mer forpliktende, koster mer penger, og det ene drar det andre, så vi er ikke åpne for å støtte det i dag. Det er også viktig å minne om at med Venstre, Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet og Høyre i regjering har vi faktisk økt samferdselsbudsjettet med 80 pst. Det har vært en voldsom satsing, på både vei og jernbane, men fortsatt ser det ut som om det er for lite penger. Vi ser dessverre fra regjeringen nå at nylig ble jernbanetunnelen under Oslo kansellert, anbudsprosessen ble stoppet. Regjeringen snakker ned intercity, ytre intercity. Intercity gjennom byene ser ut til å bli stoppet, ytre intercity sliter. Det er spennende og bra med et bedre togtilbud fra Oslo til Stockholm, men det hadde jo vært en fordel å få toget til Moss først, før man begynner å tenke ut av landet og videre helt til Stockholm. Jeg synes forslaget om en mulighetsstudie – som foreligger nå, og som flertallet støtter – er spennende, og jeg ser fram til å få resultatet av den studien.
Nils Aage Jegstad (Høyre), 2021-03-22:
Jeg vil først takke komiteen for samarbeidet og viktige innspill til komiteens merknader. I inneværende Nasjonal transportplan er det definert sju utenlands transportkorridorer, både til lands og til vanns og i luften med. Jeg har selv som fylkesordfører i Akershus hatt gleden av å jobbe med temaet i den nordiske settingen. Felles for disse prosjektene er at de har utarbeidet rapporter som vektlegger hvordan jernbaneforbindelse som knytter det norske og svenske jernbanenettet sammen, kan utløse vekstimpulser ikke bare for de største byene, men også regionene imellom. Jeg tør si at grensekryssende transport har stått høyt på dagsordenen på det regionale nivået i alle de nordiske landene. Erfaringen fra arbeidet er imidlertid at det så langt har stoppet opp når det kommer over på det nasjonale nivået og beslutningstakerne der. Det største hinderet for å få bygd ut de grensekryssende jernbaneforbindelser er konkurransen om midler i en situasjon da det er et skrikende behov for investeringer i det nasjonale jernbanenettet. Den saken vi nå har til behandling, må ses i sammenheng med dette. Det prosjektet som selskapet Oslo–Stockholm 2.55 AB legger fram, skiller seg fra tidligere initiativ ved at det framstår som bedriftsøkonomisk lønnsomt. Grunnlaget for det er knyttet til at en togforbindelse som gir en reisetid på under 3 timer, er konkurransedyktig i forhold til fly. 70 pst. av de 1,4 millioner reiser som årlig gjøres med fly mellom Gardermoen og Arlanda, vil tas med tog hvis reisetiden reduseres til 3 timer. Med lengre reisetid vil kundegrunnlaget falle dramatisk. Komitemerknadene vitner om at det er stor enighet i komiteen om at prosjektet Oslo–Stockholm 2.55 er vel verdt å følge opp. Det det er en viss uenighet om, er om konseptvalgutredning er det riktige verktøyet. KVU-er er både kompliserte og forpliktende. Flertallet legger til grunn at mulighetsstudier, slik statsråden tar til orde for i sitt brev av 16. februar 2021, er en mer egnet metode på det nåværende tidspunkt. Det vil kunne kartlegge både aktuelle trasévalg i Norge og holdbarheten i finansieringen. Forslagsstillerne foreslår at Stortinget skal be regjeringen følge opp Jernbanedirektoratets KVU for Kongsvingerbanen og iverksette opprusting av denne for både gods- og persontrafikk. Statsråden viser i sitt brev av 16. februar i år til at det allerede er satt i gang tiltak i tråd med KVU-en. Strømforsyningen er styrket, og det er planlagt nye krysningsspor på strekningen. I forslag til ny transportplan legges det også opp til å kjøre godstog med opptil 740 meters lengde, noe som vil gi jernbanetransporten større konkurranseevne.
Nils Aage Jegstad (Høyre), 2021-03-22:
Jeg takker for en god debatt. Det er mange ting som er sagt om dette, og jeg tenkte jeg skulle konsentrere meg om noen som jeg tror er ganske viktige. Det ene er at det må være et passasjergrunnlag. Det er egentlig det denne saken dreier seg om, at man har et passasjergrunnlag, noen som er villige til å betale for å reise fra a til b. Samtidig er det et vesentlig moment, og det er regionforstørring. I de grensenære områdene, som Østfold, f.eks., er det å kunne binde sammen regionene på tvers av grensen en stor mulighet. Når det gjelder Oslo–Stockholm, snakker man om at det er tre millioner mennesker som er lokalisert mellom Oslo og Stockholm. Vi hadde et prosjekt som het «8-millionersbyen»: Oslo, Göteborg og København. Det er åtte millioner mennesker som visst nok kunne reise Oslo–Gøteborg–København enten via Øresund eller via den nye forbindelsen over Helsingborg og Helsingör. Det dekker et område med åtte millioner mennesker. Dette er jo et kraftsenter i europeisk sammenheng. Det er den type tenkning man må ha. Det å kjøre Oslo–Stockholm, 40 mil, med tog, tror ikke jeg man trenger noen høyhastighet for – 130 km/t. Det skal stoppe innimellom, ikke sant? Jeg tror 250 km/t i seg selv er høyhastighet for Norge. Svenskene har også gått ned på kravet til hva som er høyhastighet. Det tredje jeg har lyst til å snakke om, er dette med «the missing link». Hovedproblemstillingen er nemlig at både Norge og Sverige tenker sørover – vi skal sørover. Svenskene bygger Stockholm–Malmø, over Øresund og over Fehmarnbelt i Danmark ned mot kontinentet. Men det står igjen noen arealer hvor svenskene har liten interesse og Norge kan ha stor interesse. Mellom Kornsjø og Öxnered er det 13 mil, 3 mil på norsk side og 10 mil på svensk side. Hvordan skal man få svenskene til å forstå at det er noe de bør investere i? Når man snakker Oslo–Stockholm, vil det stå igjen 60 pst. av kostnadene som svenskene skal ha. Det står igjen 60 pst. fra Arvika til Oslo som norsk side skal ha. Det dreier seg om å finne en finansieringsmetode som ikke bare er god når det gjelder å bygge jernbane, men som også kan stå seg i et bilateralt forhold. Vi har snakket om et felles nordisk finansieringssystem, men det som er viktig, er å ikke gjøre dette mer komplisert enn det behøver å være. Det er egentlig et offentlig eid selskap på svensk side mellom dem som er berørt, som står bak Oslo–Stockholm 2.55.
Ola Elvestuen (Venstre), 2021-03-22:
La meg si med en gang at jeg tror en mulighetsstudie er riktig der vi er nå, for dette er et prosjekt som får stadig mer støtte i Norge, og det er også sånn i Sverige at støtten vokser. Da trenger vi først en mulighetsstudie for å se hvordan det kan gjøres, også for å se på om det er mulig å ha hastigheter som er høyere enn 255 km/t, og om det er et høyhastighetsprosjekt vi egentlig skal se på framover. Jeg tror man trenger en grundighet i planleggingen for å kunne gjennomføre et så stort prosjekt som dette. Jeg er veldig glad for at vi får denne mulighetsstudien, for, som det ble påpekt, er det Nordens dag i morgen, og er det én ting vi trenger, er det å tenke mer nordisk, tenke mer Skandinavia, også i samferdselspolitikken. For det er klart at ser vi Skandinavia under ett, er dette en region som kan konkurrere hvor som helst i verden, enten det er økonomisk, politisk eller innenfor forskning og utdanning. Men da trenger vi også et samferdselsnett som er ambisiøst nok, og som knytter byene i Skandinavia godt nok sammen. Vi trenger et moderne jernbanenett som gjør det. Vi trenger det fordi, som det er påpekt tidligere, et høyhastighetsnett Oslo–Stockholm vil kunne utkonkurrere flytransporten. Men det er bare én del av dette. For uansett hvor miljøvennlige flyene etter hvert blir, er det viktigere med en jernbaneforbindelse, fordi kapasiteten vil bli mye større. Og dette er altså to byer som vi trenger å reise ikke mindre til, men å reise mer til i framtiden. Vi trenger å ha mer kontakt mellom Oslo og Stockholm og også de andre byene i Skandinavia. Så er det klart at et sånt prosjekt er ekstremt viktig for Oslo-regionen og ekstremt viktig for Stockholms-regionen, men også for regionene imellom. Den muligheten får man ikke med en flyforbindelse, det får man bare med en høyhastighetsjernbane. Og når det er viktig for Oslo og viktig for Stockholm, er det også viktig for Norge og for Sverige. Det mulighetsstudien kommer til å vise, er at driften av en høyhastighetsjernbane lønner seg. Det handler om hvordan vi skal få investeringer for å få den opp. Når det gjelder alternativ finansiering, har regjeringen gjort noe tidligere. I 2018 – da var det riktignok tre partier i regjeringen – åpnet vi opp for at livsforsikringsselskaper og pensjonskasser kunne investere sine kundemidler i infrastruktur. De trenger langsiktighet i sine investeringer, som gir en stabil og trygg avkastning. Det var et skritt vi tok den gangen. I denne mulighetsstudien må man se på om det også er andre ting man kan gjøre for å åpne opp for ekstern finansiering. Men dette er veldig bra.
Ola Elvestuen (Venstre), 2021-03-22:
Oslo er en by med ambisjoner. Oslo er den minste av verdensbyene og har en betydning langt utover det størrelsen egentlig skulle tilsi. Da trenger man også å tenke slik når det gjelder de forbindelsene vi skal ha. For det er helt riktig som vi har hatt oppe tidligere – vi har jobbet med «8-millionersbyen» tidligere, mot København. I dag er det et prosjekt med samarbeidsorganet STRING og en egen OECD-utredning som ser på hvilket potensial det er fra Hamburg til Oslo. Jeg tror nettopp en mulighetsstudie er riktig å ha der vi er nå, også for å se på hvilket ambisjonsnivå man skal legge seg på mellom Oslo og Stockholm. Det må være et samarbeid mellom Norge og Sverige. Hvis det bør være akkurat det 2.55-prosjektet, blir det en konklusjon av mulighetsstudien når man går videre, eller man kan se på om det kan være mer lønnsomt med et høyere ambisjonsnivå. Vi ser selvfølgelig dette prosjektet opp mot andre prosjekter vi har i Norge, heldigvis. Og jeg er virkelig fornøyd med at det ene punktet fra Granvolden-plattformen, om at vi skal se på strekningsvise høyhastighetsutredninger også for Norge, er fulgt opp i Nasjonal transportplan. Nå kommer det en strekningsvis høyhastighetsutredning for Oslo–Trondheim. Det er klart at det gir ikke den riktige gevinsten å ha et dobbeltspor Hamar–Lillehammer hvis man ikke skal se på gevinsten man vil kunne få fra Oslo og hele veien til Trondheim. Det er mye positivt, og det er mye som er bra med denne mulighetsstudien. Men vi må altså løfte blikket og heve ambisjonsnivået, se potensialet og mulighetene som er i hele Skandinavia, hvilke økonomiske gevinster man får, hvordan dette kan være med på å bygge denne regionen sterkere sammen. Og den regionen som er den riktige for Oslo, er Skandinavia – det er den vi skal knytte sammen.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-22:
I de forslagene til vedtak som ligger i flertallsinnstillingen, er det en del ting som trenger en avklaring. Jeg er glad for at vi i løpet av debatten og gjennom statsrådens innlegg nå har fått lagt på plass en av de tingene, at det ikke skal være noen tvil om kapteinens ansvarsforhold. Da står vi igjen med spørsmål knyttet til sykepenger, arbeids- og hviletid. Jeg er også glad for at statsråden vil involvere partene til dialog omkring dette. Loven skal gjelde fra den tiden Kongen bestemmer. Mitt spørsmål til statsråden er: Når ser statsråden for seg at loven skal tre i kraft, og vil statsråden ta initiativ til at disse avklaringene er på plass før loven trer i kraft?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-03-22:
Jeg er enig i det, og jeg er glad for at statsråden signaliserer tydelig at man skal ta sikte på å få avklart de andre tingene før loven trer i kraft. Vi håper at det skal skje uten at iverksettelsen av loven skal bli noe forsinket. I så måte kan jeg si at partene har vært på oss i hele prosessen, så de vil jeg tro er klar når som helst til å stille opp for statsråden. Jeg kan også si at vi fra Stortingets side, hvis man ser at det er nødvendig å komme tilbake til Stortinget, kan gjennomføre en sånn prosess veldig raskt. Dette var egentlig mer som en kommentar og en utkvittering – jeg er glad for at vi skal ha videre dialog på dette, og vi forventer at loven trer i kraft så snart som mulig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Jeg har ikke spikret noe bestemt tidspunkt for når loven skal tre i kraft, men svaret på den andre delen av spørsmålet er: Jeg ser for meg at vi skal gjøre de avklaringene som også Stortinget har løftet opp nå, før loven trer i kraft. Jeg synes det er naturlig å få gjort unna så mange av de avklaringene som mulig. Til slutt: Det er fint at vi da er enige om, både komité, storting og regjering, at det ikke har vært noen hensikt her å så tvil om kapteinens rolle i sjøfartsregelverket. Jeg har vel heller ikke oppfattet at vår proposisjon i utgangspunktet gjorde det, men det er en viktig presisering å ha med uansett.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Jeg tror at vi er enige her, om at vi skal både samarbeide og prate med partene. Så er det ikke noen tvil om at her mener partene forskjellige ting, og komiteen har heller ikke lagt noe skjul på det eller gitt uttrykk for annet enn det. Punkt 2 er at det er en del praktiske avklaringer som også må gjøres, for jeg er opptatt av at vi skal få gjort dette så raskt som overhodet mulig. Og så er det en del ting Stortinget ber regjeringen komme tilbake til Stortinget med, og det vil være et vurderingsspørsmål hvor mye man skal komme tilbake med på egnet måte før en eventuell ikrafttredelse. Men jeg er også enig med representanten Grande i at vi ikke skal ha noen unødige forsinkelser av dette. Jeg er opptatt av at vi skal få dette regelverket på plass. Så er det selvfølgelig to sider. Her skal man både gjøre de nødvendige ting som Stortinget ber oss om å se ekstra på, og samtidig gjøre det så raskt som mulig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
For det første: Som jeg sa, er det helt legitimt og til og med gode argumenter for å velge en annen løsning også. Samtidig handler det jo om hva man vektlegger sterkest. Det vi har vektlagt sterkest, er det samme som et stort flertall på Stortinget har vektlagt, nemlig de faglige rådene knyttet til sikkerhet for dykking, som en særskilt utsatt yrkesgruppe og aktivitet. Og hele utgangspunktet her er nettopp at all dykking, uavhengig av hvor dykkingen foregår fra, vil være underlagt det samme regelverket og samme tilsynsmyndighet. Så er det to hovedspor i bekymringene. Det ene er de mer næringsmessige bekymringene, og jeg har stor sympati for dem. Det er det ene, og det andre er de som antyder at dette kan svekke skipsarbeidsloven eller det regelverket som gjelder for arbeidstakere til sjøs. Der er vi opptatt av å avklare at det vil det ikke gjøre. Det er et fullgodt regelverk for dem som er omfattet av det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Nå er jo det to litt forskjellige spørsmål. Det ene er hvorvidt en har forskjellige oppdrag på et skip som underlegges forskjellige typer lovverk. Det som er helt på det rene, er at det vil være to regelverk og to tilsynsmyndigheter for et skip, men i den grad man utfører dykkearbeid og er der som dykker, så vil man med regelverket som Stortinget nå slutter seg til, og som jeg forstår Fremskrittspartiet også er for, da være underlagt arbeidsmiljøloven og Arbeidstilsynet. Den type dobbeltregulering er heller ikke ukjent, det er vanlig praksis for andre dykkergrupper, f.eks. knyttet til offshore. Så ser jeg at komiteen reiser spørsmål om sykepenger, fordi det er en litt annen formulering i skipsarbeidsloven enn det som er i folketrygdloven, og det er en problemstilling vi selvfølgelig skal se på. Men jeg må nok innrømme at hensikten her har ikke vært å endre sykepengeregelverket for verken den ene eller den andre, men gi en god, trygg og forutsigbar oppfølging av dykkere uansett hvor de dykker fra.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Når det gjelder spørsmålet om forskrift og lov vil komme samtidig, kan jeg ikke svare på det på stående fot. Når det gjelder det Stortinget skal ha, er det viktig å ha en avgrensning der, Stortinget skal selvfølgelig ikke ha forskrifter til behandling. Men jeg oppfatter vel egentlig at her er det ikke noen stor uenighet. For at departementet skal kunne fastsette et regelverk og fastsette forskrifter, trenger man en klar lovhjemmel. Stortinget vedtar i dag denne lovhjemmelen, og så har man en del spørsmål som man vil at vi skal jobbe med, som da står i disse romertallsvedtakene. Jeg har sagt at det skal vi selvfølgelig følge opp. Og i den grad det er nødvendig, eller kanskje til og med utover det – Stortinget skal få informasjon også hvis man ønsker det – informerer vi på egnet måte. Når dette trer i kraft, vil forskriftene komme med utgangspunkt i den lovhjemmelen, og jeg er interessert i at dette regelverket skal være så enkelt, forståelig og etterlevbart som mulig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Jeg må også der si at det kan godt hende. Men nå er jeg litt usikker på hva representanten sikter til, om han mener at vi skal gå inn og vurdere hvor mange mennesker som trengs i et team rundt dykking. Jeg må rett og slett si at det var litt vanskelig å oppfatte hva spørsmålet konkret dreide seg om. Derfor velger jeg å svare at det kan godt være, men da må jeg nok kanskje forstå helt presist hva representanten etterlyser, før jeg sier noe klarere.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Da forstår jeg. Jeg skjønner hva representanten sikter til, men det er litt vanskelig å forstå om han da mener at spørsmålet er om også de delene av dette teamet som ikke selv er dykkere – det vil jo f.eks. kunne være personer som er mønstret på et skip – er underlagt vurdering fra Arbeidstilsynet. Jeg tror rett og slett at svaret på dette er at det får vi eventuelt komme tilbake til. Det kan godt hende at dette også er en vurdering som må gjøres, men det klarer ikke jeg å si noe om på stående fot.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Takk for diskusjonen. Jeg har bare noen overordnede kommentarer. Det er i og for seg riktig at det er uvanlig – altså Stortinget ber jo ikke om en redegjørelse, de ber om at regjeringen kommer tilbake til Stortinget på egnet måte. Å be om en redegjørelse er noe litt annet. Det har noen litt andre implikasjoner. Det er mulig det er uvanlig, men kjernen her er likevel at regjeringen ber Stortinget gi en lovhjemmel, sånn at man skal kunne lage bl.a. forskrifter og utforme et regelverk, og det er vanlig å gjøre. Det er helt riktig at det er en del spørsmål som kommer opp fordi det her er arbeidstakere som p.t. ikke er underlagt arbeidsmiljøloven, men som vil bli det. Det er noe regjeringen selvfølgelig må se på, og har sett på, også problemstillinger som kommer opp nå i siste sving, inkludert spørsmålet om dette har noen implikasjoner knyttet til ILO-konvensjoner. Det var det ene jeg hadde lyst til å si. Når det gjelder det andre, for å berøre to av spørsmålene som var oppe, tror jeg at jeg har forstått klarere hva representanten Lundteigen refererer til. Her er det også sånn at dette står klart beskrevet i proposisjonen. Det står i proposisjonen hvilke forskriftskrav som gjelder for teamet rundt. En dykkerleder, en lineholder, en redningsdykker og en dykker – det er alltid minst fire – er det som står i proposisjonen, og de er da underlagt AML-regelverket sånn det skal være i denne saken. Representanten Jon Georg Dale hadde også et spørsmål det kan være greit å presisere. Dale nevnte 10 pst. som et slags eksempel. Det er det ikke mulig å gradere på prosent. Men det står også i proposisjonen: «I tilfeller hvor skipsarbeidstakere mer tilfeldig og unntaksvis foretar dykk, typisk i forbindelse med vedlikehold av eget skip, legger departementet til grunn at arbeidstakerne vil være omfattet av sjøfartsreglene.» Hele innretningen på dette regelverket er knyttet til dem som har dykking som sin hovedaktivitet, sitt yrke, så å si, ikke dem som utfører et dykk i ny og ne, for å si det på en litt folkelig måte.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
La meg først si det som har vært gjentatt flere ganger fra første stund, fra daværende statsråd Anniken Hauglie, nemlig at her er det blitt begått feil, også av departementet. Det betyr også at svaret på spørsmålet «Kunne, og selvfølgelig også burde, dette vært oppdaget før?» er ja. Det var punkter der departementet kunne og burde stilt flere spørsmål, også i denne regjeringens periode. Jeg skjønner at folk kan få inntrykk av det de kaller for ansvarspulverisering, når man sier at her er det mange involvert, men la oss stille et hypotetisk spørsmål: Hvis den gang ansvarlig statsråd, Anniken Hauglie, hadde gått av en uke etter, ville ansvaret da blitt borte? Nei, det politiske ansvaret ligger hos den sittende statsråd, og det er et utrolig viktig poeng, for det er ikke slik at staten eller departementet kan rømme fra sitt politiske ansvar. Det politiske ansvaret er det nå jeg som har, som ansvarlig statsråd i Arbeids- og sosialdepartementet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Det jeg kan si, og det som egentlig er den viktigste beskjeden, er at oppfølgingen av denne saken ikke er ferdig. Men vi har selvfølgelig allerede tatt grep både knyttet til kompetansen i departementet og hvordan vi følger opp Nav. Nav har tatt en rekke viktige grep internt, ikke minst for å sikre at de har god nok kommunikasjon når feil blir oppdaget eller mistenkt, at det blir raskt løftet opp. Det er også viktig å si at departementet har, som jeg også sa i min redegjørelse, veldig klart og tydelig sagt at måten vi både diskuterer, vurderer og presenterer EØS-rettslige problemstillinger på fremover, bør bli annerledes. Vi har også satt ned et lovutvalg som skal se på hvordan dette tydeligere skal klargjøres i det lovverket vi har. For det er jo ikke slik, som noen kanskje kan få inntrykk av, at EØS ikke har gjeldt i norsk lovverk. Nei, det har det gjort, og det er nettopp det som er hele poenget, men det har kanskje ikke vært tydelig nok at EØS overtrumfer norsk lovverk i de tilfellene det har vært motsetninger.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Dette er en av de tingene som granskingsutvalget bruker mye tid på og sier mye klokt om. Helt konkret betyr dette bl.a. at vi er nødt til, og har allerede startet med, å styrke EØS-kompetansen i Arbeids- og sosialdepartementet, men vi har også klarere knyttet til oss eksterne akademiske ressurser. Det er nok slik, som granskingsutvalget også påpeker, at nettopp koblingen mellom det norske ekspertområdet og EU-retten – eller det vi er omfattet av gjennom EØS-avtalen – har vært for svak også i deler av akademia. Vi har satt ned et lovutvalg nettopp for å se på problemstillinger knyttet til hvordan EØS-retten kommer til uttrykk i norsk lovverk, men det har også blitt sagt klart at dette burde, i en del av sakene som er lagt frem for Stortinget, vært tydeligere diskutert også tidligere. Et viktig argument for alt dette er at EU-retten også er dynamisk, dvs. at den ikke er hogget inn i stein en gang for alle, men at det vil være endringer, bl.a. basert på dommer i EU-domstolen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Det er et viktig spørsmål. Tidspunktet da det både kunne og burde blitt fanget opp tidligere, var jo da Trygderetten begynte å ha kjennelser som problematiserte Navs tolkning av § 21, i 2017, og så tok det en tid før de var autoritative, eller før det var etablert en klar presedens i Trygderetten. Vi har bedt både Nav og Trygderetten forbedre kommunikasjonen seg imellom. Nav har også rigget seg annerledes og bedre nå for å fange opp kjennelser fra Trygderetten. Jeg vet at Trygderetten også er opptatt av at de enda klarere og tydeligere skal vurdere om de f.eks. må sette full rett, altså ha flere dommere på saker som kan være presedensendrende. Alt dette er viktig å gjøre innenfor et system som har en klarere forståelse av og kompetanse på EU-retten og EØS-retten og slik den utvikler seg.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Svaret på det er nei. Regjeringen legger seg på akkurat den samme linjen som også tidligere regjeringer har lagt seg på. Det betyr at granskingsutvalget har fått full tilgang, som f.eks. koronagranskingsutvalget nå får full tilgang, også til regjeringsnotater – som replikanten sikkert er kjent med at så å si er statsministerens og statsrådens eiendom – samtidig som man har forbeholdt seg retten til å ha intern saksbehandling i departementet. Det er fordi det er det som er regjeringens politikk, som statsråden svarer for. Det at vi har et embetsverk som kan jobbe, og som kan utrede forskjellige løsninger uten frykt for at det plutselig skal være offentlig dokumentasjon, er en avgjørende del av å ha et fungerende regjerings- og styringssystem. Vi har lagt frem all relevant dokumentasjon. Det er for øvrig heller ikke presist at det ikke er lagt frem et referat fra et møte med Nav-direktøren. Det var et saksforberedende, internt møtedokument, ikke et referat, som ikke ble lagt frem.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2021-03-22:
Det er viktig å skille mellom det som er ordningene for erstatning, og det som er ordningene for oppreisning. Det er slik at vi har laget egne erstatningsordninger for denne gruppen. Vi har laget en egen klageenhet som skal behandle klager på erstatning for økonomiske tap. Vi har opprettet en fri rettshjelp-ordning som gjør at man kan få rettshjelp med dette – en rekke av den typen oppfølginger. Når det gjelder oppreisning, altså nærmest en erstatning for tort og svie, så har vi et spor som innebærer at de som har blitt uriktig dømt, hvis da Høyesterett og rettsapparatet skulle komme frem til det, også vil ha en mulighet til å bli omfattet av reglene der for oppreisning, altså erstatning for tort og svie. Det er, mener jeg, et riktig svar på den problemstillingen og den store, alvorlige saken som EØS/Nav-saken har vært og er.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-03-22:
Takk til statsråden for innlegget. Han var inne på ansvarspulverisering, for flere av dem som har hatt innlegg i dag, har jo nevnt det med ansvarspulverisering. Jeg opplever jo, når man sier det, at det er såpass mange aktører som har vært inne, og i utvalget blir det lagt vekt på at Nav kanskje er en av hovedaktørene. Deler statsråden det synet, at Nav har et særlig ansvar? Og når statsråden er uenig i at det har vært en ansvarsfraskrivelse, mener statsråden at regjeringen tok et veldig stort ansvar i det tidsrommet saken begynte å rulle, da alarmklokkene begynte å ringe ganske svakt, altså i perioden fra mars 2019 til oktober 2019? For det er jo som representanten Øvstegård sa, at folk ble dømt og straffet i den perioden. Mener statsråden at regjeringen i 2019 tok tilstrekkelig ansvar?
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2021-03-22:
Jeg er veldig glad for det svaret, for det er jo helt klart at den til enhver tid sittende statsråd har et ansvar. Det som jeg har lyst til å utfordre statsråden litt på, er om han kan reflektere litt rundt de feilene som ble begått, for det har vært den store frustrasjonen for dem som ble rammet, at det tok så lang tid fra folk i Nav begynte å varsle og kjennelsen kom i Trygderetten, til det faktisk begynte å skje noe. Føler statsråden at det er tatt tilstrekkelige grep i departementet som kunne ha forhindret dette, at nå ville ikke denne type ting skje? Føler statsråden at han har tatt tilstrekkelige grep innad i sitt eget departement?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-03-22:
I september i fjor kom WHO med en anbefaling om at kvinner skal få ha med seg en ledsager etter eget ønske i forbindelse med fødsel, eller «during labour and childbirth», som det står på engelsk. Det forstår jeg da som at kvinnen skal få ha med seg en partner ikke bare under det som er selve fødselen, men også i fasen foran. Det måtte et stortingsvedtak til før det blir implementert bedre regler i Norge for fødende og deres partnere, som har hatt mer begrensede regler fram til nå, ved at det kun er i aktiv fødsel man har fått ha med seg partner. Mener statsråden at vår praksis har vært i tråd med WHOs anbefalinger?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2021-03-22:
Da var jeg uklar. WHO kom med denne anbefalingen i september i fjor og var helt tydelig på at dette også skulle gjelde under en pandemi, da knyttet til både «labour and childbirth». Sånn sett kan statsråden gjerne komme innom det igjen i sitt svar. Men jeg hadde et annet spørsmål også, som går på oppfølgingen etter fødsel, der tall fra Jordmorforbundet nå viser at langt færre familier enn vanlig har fått besøk av jordmor eller helsesøster i etterkant av fødselen. Hva tenker statsråden om den oppfølgingen som nybakte familier har fått, etter at de kanskje har hatt en litt vanskelig fødselsopplevelse på grunn av pandemien i utgangspunktet? Vi ser bl.a. at fødselsdepresjoner har økt kraftig under pandemien.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-03-22:
Det er eit viktig politisk ansvar å sørgja for ei trygg helseteneste med stor tillit i befolkninga. Pasienttryggleik handlar om systemarbeid. Alvorlege hendingar kan skje trass i at kompetansen hos kvar og ein av helsearbeidarane er god. I sjukehusa ligg det eit stort ansvar til helseføretaka sine direktørar og styre for å setja pasienttryggleik på dagsordenen. Senterpartiet etterlyser òg meir politisk fokus på kvalitet og pasienttryggleik i helsetenesta. Vi ønskjer desse årlege meldingane velkomne, men vi er òg einige i kritikken som har kome fram i høyringane om at meldingane syner seg som oppramsande om fakta utan at ein ser på årsaker, og at kvalitetsforbetrande tiltak i stor grad er fråverande. I eit treminuttsinnlegg er det umogleg å omtala alt, men eg vil løfta fram pasient- og brukaromboda si uro for det dei kallar dei hemmelege tenestene i helsevesenet, som altså er det manglande rehabiliteringstilbodet. Så vil eg løfta fram behovet for å sikra pårørande betre rettar og støtte, som òg pasient- og brukaromboda løftar fram. Det gjer dei òg om retten til gratis tannhelseteneste hos eldre og andre grupper, noko som ikkje er godt nok kjent, og ikkje vert nytta. Vidare vil eg løfta fram Statens helsetilsyn, som tar opp risikoen ved såkalla satellittpasientar, altså pasientar som vert plasserte på andre avdelingar enn den dei høyrer til, utan tvil ein konsekvens av kapasitetsmangel i norske sjukehus, som er ein risiko for kvaliteten. Psykisk helsevern og rus går òg igjen som eit område med masse klager og varsel. Lang ventetid på BUP gjer at mange barn og unge ikkje får den hjelpa dei treng. Under pandemien er dette forverra. Eg vil òg visa til Helseatlas, som er omtalt, som påviste store variasjonar i bruk av spesialisthelsetenesta i barseltida, som gir grunn til å reisa spørsmål ved om tilbodet til mor og barn i barseltida er godt nok. Antibiotikabruk er òg eit område som er omtalt, og som vi framleis må ha stor merksemd på. I norske sjukehus er vi langt unna målet om å redusera antibiotikabruken med 20 pst. frå 2012-nivå. Ei anna gjentakande utfordring er mangelen i fastlegetenesta, som saksordføraren var inne på. Det er store problem med både rekrutteringssvikt og vikarbruk, og vi meiner at regjeringa har late denne krisa i fastlegeordninga og legevakt gå for langt før dei kom med tiltak. Sjukepleiarforbundet tar opp i sitt høyringsinnspel at tillitsbasert leiing er ein viktig føresetnad for å få ein openheitskultur i helsevesenet. Det vil òg eg understreka. Eg trur eg må teikna meg til eit nytt innlegg.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-03-22:
Dette er ei veldig omfattande melding, og vi kan eigentleg snakka om veldig mykje forskjellig, men dette handlar jo først og fremst om det systematiske pasienttryggleiksarbeidet i helsetenesta. Eg er bekymra over noko som Legeforeningen spelte inn i høyring, om at etter at meldeordninga vart lagd ned i 2018, er informasjon om uheldige hendingar og mindre skadar ikkje lenger tilgjengeleg på tvers av tenestene. Spørsmålet mitt er om statsråden ser det problemet, at det er til hinder for god læring når ein ikkje kan lære av kvarandre sine feil og ha slik informasjon lett tilgjengeleg. Vil statsråden sjå på ordninga, slik at ein kan lære av feil på tvers av helseføretak og helseinstitusjonar?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-03-22:
Eg spurde jo ikkje om ein vil gjenetablera den meldeordninga vi hadde. Eg spurde om statsråden meiner at dagens situasjon er god nok når vi får meldingar frå Legeforeningen om at systema for å melda inn og for å læra på tvers ikkje er gode nok og dei seier rett ut at den typen informasjon ikkje lenger er tilgjengeleg på tvers av tenestene. Da var spørsmålet mitt om statsråden meiner det skal vera slik, eller om han ser behovet for å sjå på korleis ein kan få eit slikt meldesystem til å fungera betre enn i alle fall dei som bruker dette systemet, melder til oss at det gjer.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-03-22:
Eg vil berre understreka det eg avslutta mitt første innlegg med, og det er dette med openheitskultur i helsevesenet som ein føresetnad for kontinuerleg læring og forbetring, som Sykepleierforbundet er veldig tydeleg på i sitt høyringsinnspel. Og til det vi hadde om i replikkvekslinga: Legeforeningen er i innspel til oss tydeleg på at etter at meldeordninga vart lagd ned, er informasjon om uheldige hendingar og mindre skadar ikkje lenger tilgjengeleg på tvers av tenestene. Eg tenkjer at det er veldig viktig å følgja opp når det vert opplevt slik der ute, og derfor fremjar vi òg eit forslag i dag om å greia ut og fremja forslag om ei lågterskel, sanksjonsfri meldeordning i heile helsetenesta med det føremålet å læra på tvers, også av nesten-hendingar. Vi har òg eit forslag om intensivkapasitet. Regjeringa har til no vore utydeleg på om dei faktisk meiner det er behov for auka intensivkapasitet i Noreg. Dei skal greia ut dette vidare. Vi har eit forslag om at dei no må koma fram med ein plan for auka intensivkapasitet i Noreg, og at dette kan koma i samband med revidert statsbudsjett. Vi manglar Framstegspartiet for å få fleirtal, men dei er ikkje til stades i debatten, så det er kanskje ikkje så stort håp om at vi får fleirtal. Det er iallfall votering i morgon, så da kan vi jo håpa at det kan koma, for det er eit veldig viktig forslag. Så eit lite svar til Venstre, som var inne på rusreforma, igjen: Det er jo ikkje vi som seier at dette ikkje inneheld noko om behandling og førebygging; det står jo i reforma til Venstre si regjering, under kapittel 15, om økonomiske konsekvensar. Der står det: «Departementets forslag innebærer ingen opprettelse av nye former for tjenestetilbud, verken i kommunen eller i spesialisthelsetjenesten. Det foreslås heller ingen nye rettigheter til tjenester til personer med rusproblemer eller rusbrukslidelser som ikke allerede følger av dagens regelverk og som dekkes av eksisterende finansieringsformer.» Dette er jo regjeringa si melding, og det er jo det vi har til behandling i Stortinget og agerer ut ifrå.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-03-22:
Det er ikkje mange veker sidan vi hadde ein debatt om helsehjelp til papirlause, der regjeringspartia stemde imot forslaga våre. Likevel synest eg det er bra av Kristeleg Folkeparti å fremja denne interpellasjonen, og vi støttar sjølvsagt at det no skal gjerast eit utgreiingsarbeid for å sjå korleis personar som er utsette for menneskehandel, kan få betre helsehjelp, og på lik linje med andre. Samtidig må eg seia at det er noko etisk utfordrande med dette, for ein går jo inn på ei linje der ein seier at helsehjelp skal kunna verta gitt til nokon og ikkje til andre. Ein set på ein måte innbyggjarane i bås. Har ein vore utsett for menneskehandel, er ein verdig til å få helsehjelp her, mens er ein i ein veldig vanskeleg situasjon, men ikkje har vore utsett for menneskehandel, får ein ikkje. Det synest eg er etisk krevjande, og vi er tilbake til det grunnleggjande i denne saka – at helsehjelp er ein grunnleggjande menneskerett som skal verta gitt til alle etter behov. Den kritikken kjem ein ikkje utanom, sjølv om ein no vil gi personar som er utsette for menneskehandel, denne retten. Det gjeld ikkje berre dei aller mest utsette og sårbare gruppene. Det gjeld òg dei som er arbeidsinnvandrarar til Noreg. Eg las i Klassekampen i dag ein artikkel som er ganske skilsetjande, om dei som er her i Noreg utan helsetrygdekort, altså arbeidsinnvandrarar. Dette var om ein polsk arbeidsinnvandrar som ikkje hadde fått personnummeret ein må ha for å få rett til helsehjelp i Noreg, og det er fordi han har så korte arbeidskontraktar, på under seks månader, som gjer at han ikkje får rett til helsehjelp i Noreg. På grunn av koronaen sit han fast her. Viss han reiser heim, kjem han seg ikkje tilbake igjen, så han sit eigentleg fast i Noreg. Normalt hadde han reist heim til Polen for å få rett til fastlege og reseptar, men no sit han her og har altså ikkje tilgang til fastlege og reseptar. Han fortel i avisa om ein ven av han som hadde ein stor svulst på lunga, men som hadde D-nummer, som det heiter, som ikkje gir rett til helsehjelp, og var låst i Noreg utan fastlege. Han fekk ikkje legehjelp fordi det ikkje var akutt. Til slutt fekk han tak i ein privat lege og måtte betala 5 000 kr for å få tatt røntgen, og han måtte slita i fleire veker for å få tak i ein resept. Sånn er det vi behandlar arbeidstakarane våre, dei som driv Noreg. Det er greitt og flott at ein skal gi dei som er utsette for menneskehandel, ein rett – eller greia det ut – men eg synest at sånn vi behandlar folka våre i Noreg, dei som arbeider i samfunnet vårt, og bruker helsehjelp som eit knappleiksgode som ikkje vert gitt etter behov, er ein praksis vi rett og slett ikkje kan vera kjende av. Eg har eigentleg ikkje noko meir å tilføya denne debatten. Forslaga vi tok opp i salen her for nokre veker sidan, fall jo, men eg set sjølvsagt veldig pris på at både Kristeleg Folkeparti og Venstre er engasjerte i denne saka og prøver å pressa på på den måten dei kan i regjering, og det skal dei uansett ha honnør for.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-22:
Norge er et av de dårligste landene ifølge OECDs kvalitetsindikatorer når det gjelder psykisk helsevern og influensavaksine til dem over 65 år. Vaksiner er en av de beste løsningene for alle sykdommer. Det er vondt å være syk, og det er mye billigere å vaksinere enn å behandle sykdommer. En ordinær sesonginfluensa gir årlig rundt 5 000 innleggelser på sykehus og koster i gjennomsnitt 900 liv – og det er verre for de eldre. Derfor har SV fremmet forslag om et differensiert influensavaksinasjonsprogram med høydose influensavaksine. For eksempel har Tyskland, Frankrike, Danmark og Sverige kjøpt inn dette – men ikke rike Norge. Det er bare SV som har fremmet dette forslaget i en annen sak. Vi har ressurser og kunnskap, og jeg forventer at de andre partiene som har lest denne meldingen, vil endre politikken og komme etter og støtte SVs forslag. Da kan vi redde flere eldre. SV har sagt i mange år at vi har en psykisk helsekrise. Nå, under pandemien, er det enda verre. Det er svært tydelig i OECDs kvalitetsindikatorer at det ikke er bra nok. Høyre prøver å si at regjeringens politikk er bra for psykisk helse. Jeg er usikker på om Høyre har lest rapporten, eller har valgt å glemme det. Men det er ikke bra nok. Vi trenger flere plasser, brukerstyrte senger, bedre og mer psykisk helsehjelp der folk bor, uten en henvisning, og mer tverrfaglig oppfølging. Det prioriterer SV i stedet for skattekutt for de rike, som høyrepartiene har gjort. Pasient- og brukerombudet har sagt det så riktig om rehabilitering: «De hemmelige tjenestene». Mange pasienter sier at de bare fikk hjelpen som følge av eget initiativ. Jeg er en av dem som er i denne gruppen. SV vil ha helsehjelp for de mange, ikke for de få. Derfor har vi i en annen sak fremmet forslag om en gjennomgang av dagens pasientrettigheter, for at det skal være reelle rettigheter, ikke bare papirrettigheter, slik mange får.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-22:
Nå er det tiden for å kjøpe influensavaksiner til høsten. Ifølge OECDs kvalitetsindikatorer er Norge en av de verste når det gjelder influensavaksiner til dem som er over 65 år. Vi har en annen ordning som kan hjelpe dem som vil ha vaksine, en høydosevaksine som er mye bedre, mye sterkere, og vi vet at f.eks. Tyskland, Frankrike, Danmark og Sverige har kjøpt inn dette til de eldre, for da vet de at færre vil dø av influensa. Men Norge har ikke kjøpt denne vaksinen. Som jeg sa, nå er tiden inne for å kjøpe influensavaksiner. Vil regjeringen, i samarbeid med FHI og Helsedirektoratet, kjøpe disse sterke influensadosene, slik at vi kan redde flere eldre?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-22:
Vi har en bemanningskrise i landet. Helseforetakene har store utfordringer med å rekruttere og beholde sykepleiere, helsefagarbeidere, jordmødre og spesialsykepleiere. Det er de som er grunnlaget for hele helsetjenesten. Vi kan bygge fine bygg og kjøpe dyre medisiner, men uten dyktige folk har vi ingenting. Riksrevisjonen påpeker at helseforetakene ikke har en heltidskultur og mister viktig helsepersonell som sykepleiere, jordmødre og spesialsykepleiere. To av tre av dem jobber deltid. I 2035, med dagens politikk, vil vi mangle 28 000 sykepleiere og 18 000 helsefagarbeidere. I kommunene har vi sett at mange av de som jobber og som vil ha hele og faste stillinger på sykehjem, ikke har fått det – også under pandemien. Derfor har de måttet flytte på seg til forskjellige sykehjem, som selvfølgelig har økt smitten. Vi trenger en ny regjering, en rød og grønn regjering, ikke en sentrumsregjering – hint hint, Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Alle må få tilbud om hele og faste stillinger. Det vil gi bedre kvalitet for pasientene og bedre pasientsikkerhet, og det er bra for dem som jobber. Den siste saken er intensivplasser. Jeg bor i Follo, og da er Ahus mitt sykehus. De måtte sende pasienter bort, siden de ikke hadde plass. Antallet intensivplasser i Norge er lavere enn i land som det er naturlig å sammenligne oss med. Nødplanen som regjeringen har rost seg selv med, er å kunne få 1 200 intensivsenger. Planen har blitt latterliggjort i fagmiljøet. Vi er dårligere enn de andre landene. Vi er i en pandemi. Jeg forstår ikke hvorfor regjeringen ikke har prioritert flere intensivplasser. Derfor har SV, sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet, fremmet forslag – igjen – om flere plasser. Jeg håper høyrepartiene vil støtte dette, men jeg er ikke så naiv. De har brukt over 25 mrd. kr til skattekutt, som vanligvis har gått til de rike. SV vil gjerne bruke disse pengene til et bedre helsevesen for alle.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2021-03-22:
Det er fint at det er en interpellasjon, men vi hadde en sak for to uker siden om helsehjelp til alle i Norge, også papirløse migranter samt tilreisende EØS-borgere uten helsetrygdkort. Det hadde vært fint om Kristelig Folkeparti stemte for forslag, ikke bare snakket om dem. Da ville alle i Norge, også papirløse, fått den helsehjelpen de trenger. Det er veldig fint at Kristelig Folkeparti roser at det kommer en utredning, i den siste delen av den siste perioden, for at noen få skal få litt helsehjelp. Det er bedre enn ingenting. Vi kunne fått flertall i SVs sak om at ikke bare en veldig liten gruppe, men mange viktige grupper skulle få helsehjelp, at f.eks. gravide migranter skulle få et helsetilbud på lik linje med alle andre i Norge. Vi kunne fått flertall hvis Kristelig Folkeparti hadde stemt for, men de stemte imot, så gravide migranter vil ikke få helsehjelp. Vi foreslo også at barn skulle få samme helsehjelp. Vi kunne fått flertall, men Kristelig Folkeparti stemte imot. Vi foreslo også at funksjonshemmede skulle få helsehjelp på lik linje med de andre i Norge, men Kristelig Folkeparti stemte imot. Vi snakker om sakene, men vi tapte og ble nedstemt i alle disse forslagene. Hvis Venstre eller Kristelig Folkeparti hadde stemt for dem, hadde de fått flertall. Jeg vet at Kristelig Folkeparti valgte å støtte høyrepartiene for å prøve å torpedere bioteknologiloven. Det gikk ikke så bra. Det er fint at det kommer en utredning. Jeg håper den kommer veldig fort, og jeg håper at alle, alle i hele landet, også papirløse, skal få de helserettighetene og menneskerettighetene de skal ha.