Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2005-11-24:
Det norske storting har handlefrihet. Vi behandler i dag et statsbudsjett som skiller seg vesentlig fra det den forrige regjeringen la fram. Det rød-grønne alternativet har fått folkets tillit og har lagt fram et budsjett som er starten på en politisk kursendring. Dette er et politisk prosjekt som skal måles på følgende kriterier: en mer rettferdig fordeling nasjonalt og internasjonaltøkt optimisme og vekstkraft i hele landeten bedre velferd og et mer moderne Norge, særlig innenfor samferdsel og kommunikasjon Vi er i en heldig stilling i motsetning til andre europeiske land. Gjennom våre enorme naturrikdommer, høgt kunnskapsnivå, et framtidsrettet lovverk og et aktivt, åpent og folkelig forankret politisk ordskifte har det å slå ring om fellesskapsverdiene og bygging av landet stått sentralt. Senterpartiet har en framtidsvisjon: annerledeslandet som ikke er seg selv nok. Dette er et samfunn kjennetegnet av sterk internasjonal solidaritet, hvor målsettingen om at 1 pst. av bruttonasjonalproduktet skal gå til bistand, er et godt varemerke. Det er også kjennetegnet av et aktivt folkestyre, bygd på folkelig deltakelse, hvor Stortinget foretar prioriteringene ut fra omsynet til norske forhold. Vår rikdom skal brukes til noe mer enn å øke det private forbruket. Det blir for smått! Viktige arenaer å sikre, er hensynet til ren jord, ren luft og rent vann, fellesskap og trygghet for dem som trenger samfunnets bevågenhet. Trygghet for inntekt er det viktigste. Den rød-grønne alliansen vil opprettholde den viktige tradisjonen som har preget etterkrigstidens Norge, om at enhver skal kunne leve av sin arbeidsinnsats. En skal ikke i Norge ha behov for å jobbe dobbelt for å få endene til å møtes. Lønns- og arbeidsvilkår skal være slik at en har en trygg inntekt sett i forhold til norsk kostnadsnivå, og det skal gjelde alle yrker. Vårt skattesystem skal bygge på skatt etter evne. Skattesystemet skal i tillegg til å skaffe staten inntekter til finansiering av fellesskapet, bidra til rettferdighet og dyrke fram et framtidsrettet næringsliv. Dette fordrer et progressivt skattesystem for personlige skatteytere og videreføring av en bedriftsbeskatning som tar hensyn til bransjenes faktiske økonomiske og konkurransemessige situasjon. Videre skal det føres en økonomisk politikk som stimulerer den private eiendomsretten og forvalteransvaret. Eiendomsrett skal være et gode for de mange, ikke en eksklusiv rett for de få. Senterpartiet er opptatt av fagarbeideren på Sokna-bruket som tjener 250 000 kr i året, læreren på Numedal videregående skole og «mangesysleren» som henter sin inntekt fra jord, entreprenørvirksomhet og skolebusskjøring. For Senterpartiet står disse med vanlig skattbar inntekt i fokus. Dette er det vanlige i Hverdags-Norge. Mange av disse har store forventninger til et mer rettferdig skattesystem, altså et skattesystem som hele tiden fokuserer på den enkeltes inntekt som kan brukes til privat forbruk og investering. Her må vi hele tiden ha en aktiv debatt. Det er en viktig tradisjon. Alt som lever, er i forandring. Det skjer store endringer i det norske samfunnet. Det er viktig og riktig, men tempoet og hva det er viktigst å gjøre noe med, må vi ha økt oppmerksomhet på. Hovedutfordringen framover for å gi trygghet for arbeidsplasser, er lønnsomheten i de vareproduserende bransjer og i de bransjene som er satt under press av underbetalt arbeidskraft fra østeuropeiske selskaper. Lønnsomheten i langsiktige investeringer i vareproduserende bransjer med komparative fortrinn i Norge, f.eks. fisk og treforedling, må styrkes kraftig. Videre må vi framover holde en høg profil på sikring av norske lønns- og arbeidsvilkår for alt arbeid som utføres i Norge. Dette har en klar parallell i det vi ser internasjonalt når det gjelder importvernet, eksempelvis på jordbruksprodukter. I denne sammenheng har arbeidsfolk, matprodusenter og næringsmiddelindustri felles interesser, og den rød-grønne alliansen har offensive posisjoner overfor begge deler. Dette er å videreutvikle det beste i vår «by og land, hand i hand»-tradisjon. Som land har vi altså stor handlefrihet til å prioritere for framtiden. Regjeringen har store ambisjoner. Vi har lagt grunnlaget for en annen kurs. Den sterke vektleggingen av å øke privatforbruket, som den forrige regjeringen arbeidet etter, er forlatt. Vår handlefrihet må nå brukes til å styrke de sterke tradisjonene i det norske samfunnet, nemlig jambyrdige forhold blant folk, samt å dempe sentraliseringskreftene og skape ny vekst og optimisme også utenfor byene. Vi har gode muligheter, men det skal god rygg til å bære gode dager.