Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
De fleste av oss mener at vi står her og diskuterer konsekvensene av de menneskeskapte klimaendringene. I 2006 kom den såkalte Stern-rapporten, der konklusjonen var at kostnadene ved en tilpasning til temperaturøkningen ville være mellom 5 pst. og 20 pst. av det globale bruttonasjonalproduktet, mens det ville koste 1 pst. å bremse de globale utslippene om det gjøres i tide. Den tida er nå i ferd med å renne ut. Utslippene av drivhusgasser som allerede er skjedd, er så store at vi neppe kan hindre en temperaturøkning opp mot to grader. For øyeblikket hevder mange at vi nå har utslipp som gir full fart mot fem–seks graders oppvarming. Samtidig har vi begrenset kunnskap om muligheten til og kostnaden ved å beskytte oss mot effektene av en slik temperaturøkning. Stern-rapportens konklusjon, at det er enklere og billigere å redusere utslipp enn å tilpasse oss konsekvensene av temperaturøkningen, står seg. Så kan dette bli en diskusjon om Fremskrittspartiet, som ikke tror på menneskeskapte endringer. Jeg nevner regnestykket fra Stern-rapporten fordi vi har hatt noen debatter i dag hvor Fremskrittspartiet ikke har vært alene, men sammen med to andre store partier når det gjelder å kjempe for økt oljeutvinning, og dermed økte klimagassutslipp. Regjeringa sier at den legger til grunn høye klimaframskrivninger når klimaendringene skal analyseres. Det er viktig å være føre var. Bygger du et dike, er investeringene totalt bortkastet om diket bare nesten er høyt nok til å stoppe flommen. Da vil jeg heller være sikker på at det diket er høyt nok, enn å si som Fremskrittspartiet, at man ikke skal overdrive. Vi får mer ekstrem nedbør, flere og sterkere stormer, mer flom og mer skred. Steder som har vært trygge bosteder i hundrevis av år, vil bli ubeboelige. Den kompliserte infrastrukturen i vårt samfunn er sårbar når det gjelder elforsyning, teleteknologi, veier, vannforsyning og kloakk. En spesiell utfordring – som er nevnt av flere her – er overvann som følge av økt nedbør, eventuelt hevet havnivå eller stormflod. Avløpsnettet er ofte en av de største investeringene som kommunene har. Men det er oftest ikke dimensjonert for det vi kan vente oss framover. Derfor er det bra at regjeringa nå foreslår å sette ned et utvalg for å se på tiltak og rammevilkår for økte mengder overvann. Det er bra og nødvendig. Hovedpunktene i meldingen er at vi trenger kunnskap om klimaendringene lokalt, og at alle har et ansvar for tilpasning. Det gjelder enkeltpersoner, bedrifter, kommuner, fylker og stat. Ikke minst må klimaendringene inn som en premiss for kommunal planlegging. Regjeringa har varslet at den vil legge fram en statlig planretningslinje for dette. Det er viktig med miljøfaglig kompetanse i kommunene. Her er det klare utfordringer. En undersøkelse fra 2010 viser at 70 pst. av de miljøansvarlige i kommunene har deltidsstillinger eller bruker mindre enn 50 pst. av arbeidstiden på miljøsaker, og at bare 60 pst. av kommunene har relevant kompetanse på forvaltning av biomangfold. Klimaendringene skjer så raskt at mange arter ikke rekker å tilpasse seg, og vi risikerer et stort tap av biologisk mangfold. Naturen har allerede et tilpasningsunderskudd. For å få til robuste naturmiljøer er det viktig med store og sammenhengende verneområder, områder «som strekker seg fra fjord til fjell eller over flere vegetasjonssoner», og skogvernområder «som dekker flere vegetasjonssoner». Ikke minst har våtmarksområder og skog en stor betydning for klimatilpasning. Vi har nylig hatt flom på Østlandet, med dramatiske følger for dem som ble rammet. Ingen kan si at dette er en flom som skyldtes klimaendringene, men det vi kan si, er at flommene som kom sjelden, kommer nå mye oftere som følge av klimaendringene. At noen rammes av dette, er ikke den enkeltes ansvar, men kollektivets – alles – ansvar, som staten må ta, og er beredt på å ta sammen med forsikringsselskaper og kommuner.