Trond Helleland (Høyre), 2010-06-16:
Kommunene bør ha den nødvendige friheten til å legge til rette for lokal vekst, velstandsøkning og velferdsproduksjon. Regjeringens forslag til kommuneproposisjon for 2011 tar ikke de nødvendige grep for å sikre lokal utvikling og vekst. Lokal selvbestemmelse sikrer nærhet til beslutningene, medbestemmelse for innbyggerne og et levende demokrati. Kommuneproposisjonen for 2011 gir ikke kommunene det nødvendige handlingsrom til å drive sin virksomhet på en rasjonell og kostnadseffektiv måte, og de virkemidler regjeringen bebuder, er ikke tilstrekkelige til å sørge for en kommunepolitikk med lokal innflytelse og medbestemmelse. Vi oppfatter regjeringens tilnærming som lite dynamisk og viser til at vi i behandlingen av regionreformen fremmet en rekke nye forslag om oppgaver til kommunene, samt forslag om overgang fra dagens trenivåmodell, stat, fylker og kommuner, til en mer effektiv forvaltningsmodell med de to nivåer, stat og kommuner. Regjeringen Stoltenberg II har skapt en forventningskrise i Kommune-Norge. Gjennom media og i den politiske debatt skapes det et inntrykk av at Kommune-Norge har fått minst 32 mrd. kr mer å rutte med til å forbedre tjenestetilbudet. Jeg er ikke helt sikker på om norske rådmenn og ordførere deler denne oppfatningen. Kommunene vil ifølge regjeringen få en økning i sine frie inntekter på mellom 2,5 og 3 mrd. kr i 2011. Det er halvparten av det behovet som KS varslet i forkant. I kommuneproposisjonen for 2011 viser regjeringen selv til beregninger som er utført av Det tekniske beregningsutvalget, som indikerer at kommunesektoren i 2011 kan få merutgifter på om lag 2,4 mrd. kr knyttet til den demografiske utviklingen. 400 mill. kr er avsatt til skjønnstilskudd, som skal fordeles av Kommunal- og regionaldepartementet til de kommuner som taper mer enn 100 kr per innbygger på omleggingen av inntektssystemet. Den varslede veksten i frie inntekter for kommunene vil med andre ord bare være nok til å dekke utgifter som oppstår på grunn av endringene i sammensetningen av befolkningen. Det er ikke riktig at opplegget for kommuneøkonomien i 2011 vil gi mulighet til forbedret tjenestetilbud og fortsatt vekst utover det demografiutviklingen krever. Så det er dette med å skape forventninger, dette med å legge listen så høyt at kommunene er nødt til å rive, som gjør at frustrasjonen øker. Det gjør også at mange sitter og venter på mer midler, istedenfor å gå løs på effektivisering, rasjonalisering og viktige debatter om kommunestrukturendringer. Høyre vil i sitt forslag til statsbudsjett for 2011 ha et opplegg for kommunesektoren som vil gi sektoren om lag den samme økonomiske handlefriheten som regjeringen foreslår, men vi vil ha en annen innretning. Etter vår mening burde kommunene beholde en større del av egne skatteinntekter lokalt. Vi vil gi kommunene større frihet og la dem beholde en større del av verdiskapingen lokalt. Dette uttalte KS seg om på sitt landsstyremøte den 28. mai, som sikkert druknet litt, for det var vel den dagen streiken begynte. KS’ landstyre sier enstemmig: «Regjeringen foreslår at skatteinntektenes andel av kommunesektorens inntekter reduseres fra 45% til 40%. Skattesvake kommuner vil tjene på det, mens kommuner hvor innbyggerne bidrar med mer skatt taper. Landsstyret i KS mener at lokal forankring av inntektene er viktig for det lokale selvstyret.» Det er viktig at det gis stimulans til å skape inntekter i egen kommune og til å drive næringsutvikling. Vi mener at kommunene minst må beholde halvparten av egne skatteinntekter. Det er viktig at kommunene stimuleres til å drive aktivt nærings- og utviklingsarbeid, slik at en bidrar til økt verdiskaping og vekst i skatteinnektene. Ved stadig å svekke skatteinnektenes betydning for kommunene motvirker regjeringen en slik utvikling. Under regjeringen Bondevik II fikk kommunene beholde 50 pst. av skatteinntektene. Nå går altså andelen ned fra 45 pst. til 40 pst. Derfor foreslår vi også at vi får denne skatteandelen opp igjen til 50 pst., slik at kommunene får et større incentiv til å drive næringsutvikling. Det samme gjelder selskapsskatten. Der hadde Bondevik II-regjeringen lagt inn en andel av selskapsskatten som kommunene fikk beholde, og som la grunnlag for å føre en positiv og framtidsrettet næringspolitikk. Med Regjeringens opplegg, der en reduserer skatteandelen og heller ikke lar kommunene beholde noe av selskapsskatten, er incentivene for utvikling av en vekstkraftig næringspolitikk i kommunene effektivt fjernet. Dette er svært uheldig og sender signaler om at kommunenes innsats på dette området er av liten betydning. Det er stikk i strid med hva Høyre mener. Antall oppgaver som tilfaller kommunene, øker i omfang. Denne økningen kan bidra til at kommuner kan finne sammen for å løse felles utfordringer. Men incentivene til sammenslåing av kommuner er ikke tilstrekkelige, tvert imot er de nesten ikke-eksisterende til å gjennomføre en slik sammenslåing. Høyre etterlyser flere incentiver fra regjeringen for å muliggjøre kommunesammenslåinger. En kommunestruktur med mange små kommuner er en utfordring med tanke på å sørge for at de skal være i stand til å gi et mest mulig likeverdig tilbud med hensyn til tjenestene kommunene forventes å yte. Vi vil derfor, hvis vi får muligheten til det, gjennomføre en omfattende oppgavereform som skaper bedre tjenester og større og mer robuste kommuner. Vi har foreslått en økonomisk ramme for kommunesektoren fra 2007 til i dag og fram mot neste år som hadde gitt det samme handlingsrommet som regjeringen har. Men vårt alternativ innebærer altså at en større andel av inntektene hadde kommet ved at kommunene hadde fått beholde en større andel av egne skatteinntekter. Det ville naturligvis betydd en jevnere vekst for sektoren, fortsatt fokus på effektivisering og fornying og forventninger til sektoren i samsvar med de økonomiske rammene. Kommunenes utgifter de siste årene har økt mer enn det regjeringen overfører. Praksisen fra dagens regjering er at kommuner får tilskudd det første året et tiltak blir innført, men at regjeringen deretter fjerner tilskuddet. Denne praksisen medfører at mange kommuner blir pålagt oppgaver som ikke er finansiert. Dagens regjering har også utmerket seg med å gi kommuner og fylker stadig flere lovpålagte oppgaver uten at finansieringen følger med. Dette medfører at kommunene må kutte i sine øvrige ansvarsområder. Stadig flere peker på at staten, ved departementer og direktorater, sender brev til kommunene hvor de kommer med forventninger, såkalte forventningsbrev, til hvordan oppgaver skal utføres. Dette legger et press på kommunene og bidrar til at det politiske handlingsrommet blir stadig mindre. Regjeringen svekker gjennom sine mange pålegg, forventninger og krav det lokale selvstyret og undergraver kommunenes handlefrihet. Høyre vil på denne bakgrunn gjennomføre reformer som sikrer lokalsamfunnene mer frihet og større ansvar. Til slutt noen ord – eller ganske mange ord – om regjeringens forslag om å innlemme barnehagene i rammetilskuddet. Viktige høringsinstanser som KS, Private Barnehagers Landsforbund og Unio, som var noen av de få som møtte på høringen om kommuneproposisjonen, har pekt på at det er mange usikkerhetsmomenter knyttet til finansieringen av barnehagene. En reell likebehandling av private og kommunale barnehager er fortsatt ikke på plass, på tross av lovnader fra regjeringen om dette. Det er avgjørende at forskrifter og lovverk sikrer denne likebehandlingen fullt ut, og vi ber om at regjeringen snarest sørger for at dette blir avklart. Den nye kostnadsnøkkelen for utregning av barnehagetilskuddet settes det også spørsmålstegn ved fra de samme høringsinstansene. Høyre vil be om at regjeringen i budsjettet for 2011 svarer på om kriteriet for utdanningsnivå er for spesifikt – altså: i en kommune med høyt utdannede mennesker skal det være mange barnehageplasser, mens i en kommune med lavt utdannede mennesker skal det være færre barnehageplasser – om smådrift og spredt bosetting fanges opp, og om det er tatt tilstrekkelig hensyn til områder med høye kostnader på eiendom. Vi viser også til rapporten fra Telemarksforskning som ble laget for KS, om innlemming av barnehagetilskuddet, der det står: «Dagens tilskuddsbaserte tildeling gir perfekt kompensasjon for variasjon i behov(etterspørsel) siden det utbetales tilskudd til hver faktiske plass. Ingen annen modell kan derfor gi bedre samsvar mellom finansiering og faktisk omfang av etterspørselen etter barnehageplasser.» (etterspørsel) Dette er problemstillinger regjeringen må vurdere, og samtidig få på plass i forskriftene en reell likebehandling av private og kommunale barnehager. Derfor fremmer vi også et forslag om å få en konkret tidsplan for innfasingen. Vi vet at det er en femårsplan, men vi vil vite mer nøyaktig hvordan denne likebehandlingen er tenkt gjennomført, før vi kan gå inn i en diskusjon om innlemming av barnehagetilskuddet. Vi er i prinsippet for en innlemming, vi ønsker innlemming, vi ønsker færre øremerkede tilskudd, men når det stilles så mange spørsmål og er så stor tvil om kommunene faktisk får kompensert det det koster å overta barnehagene, om det blir en reell likebehandling av private og kommunale barnehager, vil vi avvente å ta stilling til dette med innlemming inntil en slik avklaring foreligger. Det håper vi vil komme i statsbudsjettet, slik at det er mulig å foreta den avklaringen der. Jeg tar opp det forslaget Høyre har sammen med Kristelig Folkeparti, og jeg håper at vi kan få en god debatt om proposisjonen her.