Sverre J. Hoddevik (Høyre), 2001-04-23:
Som nevnt kom endringene i plan- og bygningsloven i 1995, og intensjonene ved endringa var å forbedre kvaliteten på norske bygg og å fjerne useriøse aktører fra bransjen. Implementering av omlegginga startet i 1997. Det ble tidlig klart at omlegginga medførte store problemer for utbyggere, byggebransjen og for den kommunale byggesaksbehandlinga – dette til tross for at de økonomiske og administrative konsekvensene var antatt å være stort sett fraværende da proposisjonen ble fremmet. Godkjenningsordninga av entreprenører og håndverkere innen byggfagene ble et problem. Derfor fremmet Høyre forslag i Stortinget våren 1998 om å foreta en gradvis og lempelig innføring av godkjenningskravene slik at byggeaktiviteten ikke stoppet opp. Stortinget støttet Høyres forslag, og det ble innført overgangsordninger inntil de sentrale myndigheter kom à jour i forhold til den sentrale godkjenningsordninga. Etter hvert som man vant erfaring med byggesaksreformen, ble det avdekket store problemer. Dyr arbeidskraft måtte brukes til å fylle ut store mengder skjemaer for å tilfredsstille regelverket. På bakgrunn av fortsatt alvorlige problemer behandlet Stortinget høsten 1998 et forslag fra Høyre om en total gjennomgang av plan- og bygningsloven med tilhørende forskrifter. Stortingsflertallet avviste forslaget om en total gjennomgang av reformen, men tre konkrete forslag fra Høyre til endringer fikk flertall. Det dreide seg om forenkling av godkjenningskatalogen, om melding i forhold til arealgrensene og om å senke kravene for enkle tiltaksklasser og grensene mellom tiltaksklassene. Byggesaksbehandlinga oppleves fortsatt som problematisk for mange aktører. Byråkratiet er for omfattende, saksbehandlingstida er for lang og kostnadene for høye. Det er derfor behov for ytterligere forenklinger og forbedringer i byggesaksbehandlinga. I sentrumspartiene og i Arbeiderpartiet har Høyres forslag om forenklinger og forbedringer i beste fall blitt møtt med avmålt entusiasme. I en tidlig fase var holdningen at problemene innen byggesaksbehandlinga skyldtes stivbeint regeltolkning i kommunene, at byggenæringa ikke hadde forberedt seg på omlegging, samt at næringa før de nye forskriftene trådte i kraft oversendte kommunene mange byggesaker i henhold til det gamle regelverket. Siden har forståelsen blitt noe større. Fortsatt oppleves byggesaksbehandlinga som problematisk for mange aktører, og det er fortsatt behov for forenklinger og forbedringer. Derfor fremmet Høyre det forslaget som Stortinget i dag har til behandling. Jeg er glad for at forslagene om å redusere dokumentasjonskravene, gjøre forhåndskonferansene mer forpliktende, standardisering, samordning av kommunenes saksbehandling og forenkling av godkjenningskatalogen får støtte fra et samlet storting. Jeg er derimot misfornøyd med at vi ikke får flertall for å fastsette tidsfrist for innføring av elektronisk byggesaksbehandling i kommunene, innføring av en 12-ukersfrist for saker som krever full byggesaksbehandling og utvidet bruk av melding. Flertallet var ikke klart til å støtte disse punktene, og Høyre foreslo derfor at Regjeringa skulle arbeide videre med disse problemstillinger, slik at Stortinget fikk et bredere beslutningsgrunnlag. Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti støttet Høyres forslag, men på nytt sikret Arbeiderpartiet og Senterpartiet et flertall mot forslag eller merknad som åpner for forenkling og avbyråkratisering. Jeg blir stadig skuffet over Arbeiderpartiets og Senterpartiets vegring mot å forenkle byggesaksbehandlinga. Treg saksbehandling, økte kostnader og redusert boligbygging, med høgere bokostnader som konsekvens, blir resultatet av disse partienes politikk. Til slutt: Ved en inkurie er det blitt slik at Høyre står inne på en komitemerknad som har en kritisk drøfting av vår egen 300 m2-grense. Det står slik. Hele dokumentet for øvrig bærer bud om vår holdning til dette. Det er også grunn til å legge til at når vi går så langt som til denne 300 m2-grensa i vårt forslag, er det utelukkende i forhold som verken naboer eller kommunale organ har knyttet merknader til. Denne premissen har de andre partiene forbigått i stillhet, men det er en viktig premiss for vårt strekpunktforslag her.