Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-04-29:
Vi har til de grader lyktes med oppdrett av laks og ørret i Norge – og det takket være de første pionerene som så mulighetene, tok sjanser og viste vei gjennom prøving og feiling for om lag 50 år siden. Nettopp takket være en betydelig og langsiktig forskningsinnsats fra våre særdeles kompetente fagmiljø, og takket være myndighetene, som har klart å følge utviklingen i næringen og lagt til rette med rammebetingelser tilpasset næringens ulike stadier og utviklingstrinn, har vi lyktes. Interpellanten Grung viser i sitt innlegg til at Norge har et potensial til å bli globalt ledende på sunn og klimavennlig matproduksjon fra havet, og jeg er så til de grader enig med interpellanten. Men samtidig vil jeg hevde at Norge allerede i dag er en globalt ledende sjømatnasjon. Vi har lyktes med mye, og vi vil lykkes mye mer, men ja, jeg er helt enig med interpellanten i at vi har ikke løst alle utfordringene. Vi har en vei å gå, men vi har likevel all mulig grunn til å være stolt av denne næringen og utviklingen fram til i dag. Som fiskeriminister skal jeg bidra til å få på plass system som skal løfte denne næringen ytterligere. I tiden før 2017 ble vekst i lakse- og ørretnæringen gitt gjennom sporadiske og lite forutsigbare tildelingsrunder både hva gjaldt tidspunkt og kriterier. Den tiden er forbi. Våren 2015 fremmet regjeringen i havbruksmeldingen forslag til et nytt system for kapasitetsjustering, og Stortinget sluttet seg i det vesentligste til regjeringens forslag. Systemet innebærer en inndeling av kysten i 13 produksjonsområder og et såkalt trafikklyssystem for å regulere produksjonskapasitet i lakseoppdrett ut fra grense for akseptabel miljøpåvirkning. Trafikklyset ble skrudd på i 2017 og gir i dag både næring og forvaltning forutsigbarhet for når eventuell kapasitetsjustering foretas, hvor ofte, etter hvilke kriterier, og hvor stor en slik justering vil være i de ulike produksjonsområdene. Ved kapasitetsjusteringen i 2017–2018 ble det åpnet for 6 pst. vekst i 8 av de 13 produksjonsområdene. Dette ga næringen en vekst i produksjonskapasiteten på om lag 24 000 tonn. Trafikklyssystemet er et godt system, som rigger havbruksnæringen for framtiden, og jeg vil hevde at dette nye systemet i seg selv innebærer et betydelig element i den oppryddingen i konsesjonsvilkår som stortingsrepresentanten Grung etterlyser. Ved en del av de tidligere tildelingsrundene, bl.a. i 2009, har det blitt stilt ulike prioriteringskriterier for tildeling av tillatelser. Det har f.eks. vært foredlingskriterier og prioritering av mindre aktører. Dette har i hovedsak vært tildelingskriterier og ikke blitt satt som et vilkår i selve tillatelsene. Det finnes noen unntak, som de grønne tillatelsene fra tildelingsrunden i 2013, der det ble stilt vilkår i selve tillatelsene. De grønne tillatelsene ble tildelt gjennom en konkurranse hvor søknadene med potensial for reduksjon i miljøbelastning fra lus og rømming vant fram. Nå å endre vilkårene som er satt for å sikre gjennomføringen av de elementene som var avgjørende for hvem som vant, kan være utfordrende. Det kan uansett også bli sett på som en usportslig endring av spillereglene. De gamle tildelingsrundene, i alle sine former og varianter, er et tilbakelagt kapittel. Jeg vil prioritere å se framover ved å utvikle trafikklyssystemet til både næringens og forvaltningens beste. Dette er et system som vil kunne stå seg over tid, og vil kunne virke i lang tid framover. Vi har og skal fortsette å ha et risikobasert tilsyn i havbruksnæringen. Et godt og effektivt tilsyn er avgjørende for å kunne følge opp næringen på en god måte. Jeg synes det er flott at Arbeiderpartiet her er på linje med regjeringen når det gjelder å legge til rette for en effektiv forvaltning. Her har vi samme målet. Jeg ser at vi har et forbedringspotensial på tilsynssiden, og har derfor iverksatt flere tiltak og prosjekt som har som formål å gi denne forenklingen for næringen og effektiviseringen for forvaltningen som representanten etterspør. Departementet er i gang med et offentlig-privat samarbeid i havbruk etter mønster fra det vellykkede samarbeidet innenfor finansbransjen og landbruksbransjen. Her vil hele bransjen samt representanter fra forvaltningen arbeide med en rekke allerede spesifiserte problemstillinger, alle med formål om å bidra til effektivisering, digitalisering og forenkling og samvirke nettopp mellom forvaltningen og bransjen selv. Vi er allerede i gang med fire veldig aktuelle prosjekt: Vi har startet en gjennomgang av eierskap og flyt av data med tanke på digitalisering. Vi vurderer en revitalisering av Havbruksdata. Vi gjør en gjennomgang av tilsynsaktiviteten mot bransjen. Vi skal gå gjennom all rapportering fra bransjen til forvaltningen med tanke på modernisering og effektivisering. Ytterligere effektivisering av tilsyn i havbruksnæringen har høy prioritet, og jeg forventer at vi her vil oppnå positive resultat, som vi har sett for oss i andre bransjer hvor vi har kjørt tilsvarende prosjekt. Et resultat fra finansbransjen er bruken av samtykkebaserte løsninger i Altinn, som gir digital tilgang til allerede avgitt informasjon fra innbyggerne til diverse register ved søknad om lån. Den årlige gevinsten for bankene av dette tiltaket alene ligger på om lag 1,2 mrd. kr. Interpellanten etterlyser en enhetlig forvaltning av havbruksnæringen ved at én statlig instans får koordineringsansvaret. La meg først minne om at dette koordineringsansvaret ble flyttet fra én statlig instans og over til fylkeskommunene gjennom innføringen av forvaltningsreformen under den forrige regjeringen i 2010. La meg legge til at havbruksnæringen ikke er unik, med tanke på at flere ulike sektormyndigheter er inne i prosessen ved å klargjøre oppstart av ny virksomhet. Enhver bransje må forholde seg til dette, og det er ikke nødvendigvis noe negativt. Et viktig moment for å få dette så strømlinjeformet som mulig er at de ulike sektormyndighetene er klar over sin rolle, og at det er klare og gode grensedragninger mellom hvem som har ansvaret for hva, fordi det fort kan bli kompliserende dersom ulike sektormyndigheter trakker i hverandres bed. I det store bildet mener jeg at tildelingssystemet i havbruksbransjen fungerer godt. Vi har etablert en «one-stop shop», som innebærer at søkere forholder seg til én koordinerende myndighet framfor på egen hånd å måtte følge opp en rekke instanser for å få nødvendige tillatelser. I dag har fylkeskommunen denne koordinerende funksjonen. Dette systemet er det mange andre land som misunner oss. I oppfølgingen av regionreformen har Stortinget diskutert fylkeskommunens oppgave og konkludert med at fylkeskommunen skal beholde sin rolle knyttet til behandling og koordinering av søknader om akvakulturtillatelser. Stortinget har dermed relativt nylig tatt stilling til spørsmålet fra interpellanten hva gjelder overføring av koordineringsansvaret til én statlig instans. Hvis Stortinget endrer sitt syn på dette, kommer jeg gjerne tilbake til saken.