Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-05-03:
Behovet for såkalte OPS-løsninger er på mange måter skapt av den politikk som føres i landet. For et land med de finansielle muskler som Norge har, er det altså bare når regjering og Stortingets flertall velger ikke å investere i nye sykehus og derigjennom få et mer effektivt helsevesen, at behovet for andre finansielle løsninger blir synliggjort. Helseforetakenes rammer er avgjørende for å finansiere både nybygg og vedlikehold av sykehus, og det har den siste tiden kommet til syne gjennom at statsråden bl.a. har sagt nei til den planlagte byggingen av nye Molde sykehus. Sakens ordfører var akkurat innom og ga beskjed om at det var rammene som var avgjørende. Rammene avgjøres av denne sal, og representanten Geir-Ketil Hansen kan bidra til at de rammene blir videre hvis han ønsker, og ikke dermed bruke det som et argument for å si at man ikke kan investere. Tilbake til nye Molde sykehus: Det var nok en utsettelse hvor argumentet var at det var helseforetakets totale økonomiske situasjon som gjør at man ikke kan bygge ut sykehuset som planlagt. Dette er lite presist, all den tid Helse Midt-Norge faktisk gikk med overskudd i 2010. Samtidig som statsråden sier nei til denne utbyggingen i Molde, starter prisverdig nok utbygging av nye sykehus i Helse Sør-Øst, som er et foretak som går med underskudd. Så langt jeg kan forstå, er avgjørelsen om Molde også stikk i strid med tidligere lovnader fra bl.a. statsråd Bjarne Håkon Hanssen i sin tid. Dette viser at argumentasjonen knyttet til finansiering av videre utbygging av sykehussektoren er skiftende og med andre ord krevende både for helseforetakene, lokalbefolkningen og Stortinget å forholde seg til. Jeg vil få lov til å understreke det store investeringsbehovet som foreligger for sykehusene, og at det aktualiserer behovet for å legge til rette for forskjellige investeringsmodeller og på den måten bedre kapitaltilgangen. Det igjen, og ikke minst statens manglende vilje til å finansiere sykehusutbygging, gjør denne moderniseringen både mulig og etter vår oppfatning ønskelig. Det er videre opplagt at eksisterende finansieringsmuligheter ikke gir den nødvendige investeringshastighet. Som følge av det er det derfor viktig å åpne for modeller som gjør en raskere utbygging mulig. Det gjelder ikke bare for sykehusutbygging. OPS er et alternativ som det er viktig å legge til rette for innenfor flere samfunnssektorer. Det er, i motsetning til det sakens ordfører ga inntrykk av, mange gode eksempler på at et slikt samarbeid er praktisk fundert og fungerer utmerket i både statlig og kommunal sektor. En åpning for OPS vil sørge for at nødvendige prosjekter kan gjennomføres raskt og med nødvendig forutsigbarhet både med hensyn til gjennomføring og finansiering. Det er ikke bare Molde-saken som er aktuell, det er også slik at det store etterslepet på investeringssiden i helsesektoren gjør det nødvendig å åpne for praktiske finansieringsmuligheter, som igjen gjør at offentlig og privat sektor i samarbeid kan løse de betydelige investeringsutfordringene som vi har. Men det haster. Undertegnede og Fremskrittspartiet er av den oppfatning at OPS-prosjekter kan være kostnadsbesparende. En mer rasjonell gjennomføring av investeringsprosjektet og kortere byggetid, som ofte er eksemplene i OPS-løsninger, bidrar til dette. Erfaringene gjør at man helt klart kan slå fast at OPS-prosjekter legger grunnlag også for et bedre vedlikehold av den bygningsmassen man bruker. Over tid gir det store besparelser, hvilket vi ser på etterslepet, sist synliggjort på Ullevål. Jeg vil nok en gang få lov til å understreke at det etter min oppfatning er en manglende satsing innen helsesektoren. Spesielt er det et politisk ansvar som denne regjeringen må ta. Jeg har i den anledning lyst til å minne om vårt forslag fra årets statsbudsjettbehandling: «Stortinget ber regjeringen, i løpet av vårsesjonen 2011, legge frem en sak knyttet til finansiering av vedlikeholdsetterslepet av medisinsk utstyr og bygningsmasse ved norske sykehus.» Dette kunne løst saken. Det hadde vært fristende å gå lenger inn i bakgrunnen. Det skal jeg avstå fra. Jeg nøyer meg nå med å fremme det forslag som er referert i saken.