Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2008-02-12:
Jeg har stor forståelse for at opposisjonen gjennom denne interpellasjonsdebatten prøver å framstå som offensive, litt på egne vegne, og kanskje litt på industriens vegne. Jeg synes likevel det som kjennetegner opposisjonen aller mest nå, er at de forsvarer varmt de konklusjonene de var med på i forrige periode - nok en gang gjennom denne interpellasjonsdebatten. Da forsvarer de i utgangspunktet passiviteten framfor noe annet. Den passiviteten de viste i forrige periode, var de jo stolte over, og den var de tilfreds med, og derfor kan jeg skjønne at de nå prøver å framstå som offensive. At Høyre og Ivar Kristiansen også ønsker å framstille vår lovnad om langsiktige og forutsigbare kraftavtaler som et løftebrudd, forstår jeg jo godt, men jeg tror nok Høyre denne gang er for tidlig ute med sine profetier. Men en kan jo stille spørsmål ved noe av Høyres motivasjon for å dra opp denne interpellasjonsdebatten, og også ved det engasjementet de har hatt i to og et halvt år nå, ved å prøve alt de kan, å hindre at en får et system som sikrer langsiktighet rundt industrien vår. Den 18. januar sa Høyres Ivar Kristiansen til Norsk Industri at vi har «tapt milliarder på fåfengt venting». Ja, da må en lure på hva de hadde tapt dersom den forrige regjeringen hadde fått lov til å videreføre sitt arbeid. For da var jo konklusjonene entydige om at en ikke ønsket noe industrikraftsystem, en ønsket ikke langsiktige og forutsigbare rammebetingelser innenfor kraftavtaler når det gjelder industrien. Det hadde de konkludert med, og det var de på en måte tilfreds med. Da kan en stille spørsmål, dersom den regjeringen hadde fått lov til å fortsette, om hva som er muligheter knyttet opp mot tap, og hva som er begrensninger i framtiden. Så sies det at ingenting er gjort. Jo, mye er gjort med hensyn til rammebetingelsene for industrien. Det hadde vært et tankeeksperiment å tenke seg forrige regjering videreført inn i denne perioden, og hvordan klimakvotesystemet da hadde sett ut. Vi har blitt kritisert massivt for at vi er for snille med industrien, de slipper for billig unna. Ja, det hadde jo vært et betydelig kostnadspress på den industrien vi nå snakker om, og som vi prøver å lage gode rammebetingelser for. Det jeg føler at Høyre og opposisjonen gjør, er å underbygge sin egen passivitet gjennom den forrige perioden. I tillegg prøver Skovholt Gitmark å framstille det som om en har snakket om et ønske om å fastsette myndighetsbaserte priser. Ja, den debatten sluttet på 1990-tallet, den. Den har ikke vært der etterpå. At ikke Skovholt Gitmark har fått med seg det, må en jo nesten beklage, men det vitner i hvert fall om at han ikke har vært veldig involvert i den debatten som pågår rundt industrikraft og systemene knyttet til det. Så framsetter også Høyres Ivar Kristiansen den feilaktige påstanden at ingenting er gjort. Jo, det er gjort ganske mye. Ikke minst har næringsministeren og Regjeringen gjennom eierskapsmeldingen faktisk på en måte beredt grunnen for at Statkraft skal ta et ansvar når det gjelder denne type virksomheter og denne type kraftavtaler, som er store i omfang, og som krever langsiktighet. Det var jo ikke til stede i forrige periode. Tvert om, det var en total passivitet når det gjaldt bruken av de statlige verktøyene, inkludert Statkraft. Da var det en tilbakelent holdning, hvor en i utgangspunktet ikke skulle ha noen formening om hvordan en skulle drive de statlige selskapene. Er det noe høyresiden har brukt tid og krefter på i to og et halvt år nå, er det jo å kritisere dagens regjering for at den velger å bruke de statlige selskapene og de statlige verktøyene for å utvikle noe i dette landet. Og så kritiserer de nå at den ikke kommer helt i mål. Men det er altså skjedd en betydelig endring med det som nå foreligger. Så fremmer nå statsråden åtte områder av betydning for at den kraftkrevende industrien fortsatt skal ha forutsigbare og langsiktige rammebetingelser i Norge. Ja, så sier Ivar Kristiansen at det tar han jo som en selvfølge. Det er da jeg stiller spørsmålet: Hvorfor var ikke det en selvfølge i forrige periode? For det var det faktisk ikke. Det er nye tiltaksområder som Regjeringen kommer med og synliggjør, og som er mulighetsperspektiver. Istedenfor å kritisere nå, burde jo Høyre egentlig applaudere og på en måte være med på det. Vi ønsker å verne om denne industrien fordi den står for betydelig verdiskaping, fordi den handler om kompetanse- og teknologifremmende bedrifter. Og ikke minst i forhold til klimaspørsmålet er det av vesentlig betydning at denne industrien forblir i Norge. Derfor er det en vesentlig forskjell: Vi gjør noe. Vi skulle vært lenger. Vi er ennå ikke helt i mål, men vi har ennå noe tid på oss i forhold til den passiviteten som rådde i forrige periode.