Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2007-02-15:
Innledningsvis vil jeg tillate meg å gi utenriksministeren ros for en god og grundig redegjørelse, som han holdt for Stortinget for to dager siden. Debatten etter redegjørelsen her i dag har vært dominert av det faktum at Norge har svart ja på NATOs forespørsel om å sende en styrke på om lag 150 soldater til Kabul-regionen. Jeg konstaterer at det er bred politisk støtte til denne beslutningen. Det er forståelig at beslutningen om å sende spesialstyrker til Afghanistan blir debattert, men også andre viktige sider ved redegjørelsen fortjener oppmerksomhet i dagens debatt. Før jeg går over til andre temaer, vil jeg likevel gi en kommentar til sitater fra gårsdagens spørretime da statsministeren var til stede, som er anvendt i debatten. Hvis hensikten med sitatene er å få fram hva statsministeren faktisk sa, er det viktig å sitere helhetlig. For helhetens skyld tillater jeg meg da å tilføye følgende sitat, som var statsministerens svar på spørsmål om hva man gjør i en gitt krisesituasjon: «For det første har vi jo en innsatsstyrke, som det heter, i nord, som jo nettopp skal settes inn som unnsetning hvis det oppstår problemer, enten for norske styrker andre steder i området eller for andre lands styrker.» Utviklingen i Midtøsten er inne i en avgjørende tid. Muligheten for en palestinsk samlingsregjering er til stede. President Abbas’ bestrebelser for å trekke Hamas med i et regjeringssamarbeid som bygger på inngåtte avtaler, kan nå lykkes. Det fortjener det hardt prøvede palestinske folk. Nå er det viktig at verdenssamfunnet støtter opp om denne skjøre prosessen, slik den norske regjeringen har signalisert. En samlingsregjering på palestinsk side kan gi håp om igjen å få i gang forhandlingene mellom Israel og palestinerne. Ingen har noensinne kunnet peke på andre veier ut av dette enn forhandlingsveien. Regjeringens økte satsing på nordområdene har fokusert sterkt på mulighetene, ikke på begrensningene, i nord. Nærvær, aktivitet og kunnskap er nøkkelord i Regjeringens nordområdesatsing. Energi er en av de sterke drivkreftene for utvikling i nord, men satsingen i nordområdene skal være mye mer enn petroleumsvirksomhet. Det må også dreie seg om annen næringsvirksomhet, om miljø- og klimaspørsmål ikke minst, om kultur-, helse- og utdanningssamarbeid. Nordområdepolitikken skal sette menneskene i fokus. Bedre økonomisk, sosial og kulturell utvikling må gi positive bidrag levekårsmessig til menneskene som bor i de nordlige områdene. Norges forhold til Russland utvikler seg langs mange kontaktflater. Antall passeringer ved grensestasjonen ved Storskog i Finnmark kan være én illustrasjon på dette. Passeringene har økt fra ca. 8 000 i 1990 til 106 000 i 2006. Handels- og næringsvirksomheten mellom våre to land vokser. Russiske fisketrålere blir vedlikeholdt ved verft i Kirkenes. Stadig flere norske næringsaktører etablerer seg i Nordvest-Russland. Økende kontakt er positivt og kan være viktige bidrag til en skrittvis reduksjon av den formidable velferdskløften vi har i nord. Både økonomisk, sosialt og helsemessig er levekårene dramatisk forskjellige i Nordvest-Russland sett i forhold til Norge. Samtidig som vårt forhold til Russland er inne i en positiv utvikling gjennom brede kontakter, ser vi kritikkverdige forhold utvikle seg i det russiske samfunnet – det være seg i spørsmål om presse- og organisasjonsfrihet og forholdene i retts- og fengselsvesenet, for å nevne noe. Dette er forhold vi ikke skal unnlate å ta opp med russiske myndigheter. Norge skal være en konstruktiv partner overfor Russland. Vi skal samarbeide med Russland om fiskeriforvaltning, om atomopprydding og om petroleum. Det haster med å få på plass bedre overvåkning av fisket i Barentshavet og skipstrafikken langs norskekysten. Det er ikke tvil om at vi ser endringer i verdens klima. I går kunne vi lese om at Svalbard har brutt varmerekorden tre år å rad. Nettopp de arktiske strøk vil rammes spesielt av kommende klimaendringer. Forskere mener at temperaturøkningene i Arktis kan bli det dobbelte av den globale gjennomsnittsøkningen. Det vil påvirke miljø, bosetting og urfolks levekår i disse områdene. En norsk ambisjon må uten tvil være å være en ledende nasjon innenfor forskning, innenfor klima og innenfor miljøforskning i polare strøk. Vi har en stolt tradisjon i disse områdene, som vi må ha som ambisjon å bære videre.