Trine Skei Grande (Venstre), 2019-06-11:
Med disse endringene legger vi til rette for et lavterskeltilbud for behandling av saker om seksuell trakassering og en styrking av aktivitets- og redegjørelsesplikten for arbeidsgivere og offentlige myndigheter. Likestillings- og diskrimineringsloven skal bidra til reell likestilling. Men sjøl om lovverket gir god beskyttelse mot diskriminering og trakassering, er omfanget av seksuell trakassering urovekkende høyt. Undersøkelser og metoo-kampanjen viser at seksuell trakassering skjer på de fleste samfunnsområder. Vi trenger et lavterskeltilbud og et styrket veilednings- og hjelpetilbud for personer som utsettes for seksuell trakassering. Regjeringa tar nå et nødvendig grep ved å etablere et lavterskeltilbud der personer som utsettes for seksuell trakassering, kan få et raskt og kostnadsfritt alternativ til domstolsbehandling. Dette er en milepæl i arbeidet mot seksuell trakassering. Særlig unge kvinner er utsatt for seksuell trakassering. Én av fem unge kvinner utsettes for trusler, vold eller trakassering i arbeidslivet, men seksuell trakassering rammer også menn, særlig menn i kvinnedominerte yrker. Vi vet at én av fem menn i helse- og omsorgssektoren har opplevd dette. Jeg er opptatt av rettssikkerheten for begge partene. Diskrimineringsnemnda er en særlig kompetent tvisteløsningsmekanisme i diskrimineringssaker. Saksbehandlingsformen legger til rette for kontradiksjon. Nemnda består av svært kompetente medlemmer. Nemndas leder skal ha dommererfaring, og det er stilt krav om praksistid. I tillegg til dette gis partene rett til å kreve muntlig behandling, som åpner for avhør av parter og vitner. Jeg understreker at diskrimineringsnemnda ikke skal behandle saker om seksualisert lovbrudd etter straffeloven. Det skal behandles av ordinære domstoler. For å oppnå et effektivt diskrimineringsvern gis nemnda også myndighet til å ilegge oppreisning i saker, som overfor arbeidsgiver, og erstatninger i enkelte saksforhold. Interessene som diskrimineringslovgivningen skal beskytte, er så sentrale at det må finnes rimelige og effektive sanksjonsmuligheter med preventiv effekt. Likestillingsarbeidet krever systematisk og målrettet innsats. Aktivitets- og redegjørelsesplikten etter likestillings- og diskrimineringsloven er et viktig verktøy for å nå målene om reell likestilling. Disse pliktene følges ikke godt nok opp i praksis. Den generelle aktivitetsplikten for arbeidsgivere utvides til å omfatte sammensatt diskriminering. Aktivitetsplikten gjelder likevel ikke aldersdiskriminering. Endringene innebærer at arbeidsgiver skal rette særlig oppmerksomhet mot forhold som kan føre til diskriminering på flere diskrimineringsgrunnlag samtidig. Kvinner med minoritetsbakgrunn kan f.eks. bli diskriminert i arbeidslivet. Vi innfører også en plikt til lønnskartlegging fordelt mellom kjønn. Dette vil avdekke lønnsforskjeller mellom kvinner og menn i virksomheter, og gi et godt grunnlag for å vurdere om det er risiko for diskriminering. Regjeringa vil sikre god balanse mellom en styrket aktivitets- og redegjørelsesplikt og målsettingen om forenkling og avbyråkratisering. Redegjørelsesplikten skal styrkes, samtidig som vi ivaretar behovet for å forenkle hverdagen for næringsdrivende, særlig for småbedrifter. Små virksomheter får en mer generell og fleksibel aktivitetsplikt, og mindre virksomheter får en dokumentasjonsplikt som er enklere å følge opp. Når disse endringene vedtas, har vi tatt nok et viktig skritt i det videre arbeidet for likestilling og mot diskriminering. Jeg ønsker Stortinget lykke til videre i debatten og i behandlingen av disse forslagene.