Mímir Kristjánsson (Rødt), 2022-03-01:
Det er i arbeidslivet som i kjærlighetslivet: En periode kan det være moro med litt løsarbeid, men i lengden må du komme deg inn i et fast forhold. Å ha en fast jobb er en forutsetning for å kunne leve et trygt og forutsigbart liv. En fast jobb er det som gjør at det er mulig å planlegge hverdagen, mulig å få boliglån, men en fast ansettelse er også det som gir deg tryggheten til å fagorganisere deg, til å si fra om kritikkverdige forhold på arbeidsplassen. Hvis du er midlertidig ansatt og stikker hodet fram, da risikerer du at kontrakten din ikke blir forlenget. Midlertidige ansettelser knebler arbeidsfolk. Alle typer løsarbeid svekker fagbevegelsen. Tilsynelatende går det bra for norsk fagbevegelse. Antall fagorganiserte økte i fjor, men det er et annet tall som gir grunn til å slå alarm, og det er at andelen arbeidere som har jobbet i en bedrift med tariffavtale, har sunket betydelig. I 1998 var 77 pst. av arbeidstakerne i Norge dekket av en tariffavtale. I 2019 hadde det samme tallet sunket til 69 pst. Det betyr at rundt 250 000 arbeidstakere har mistet den beskyttelsen en tariffavtale gir. Denne nedgangen har foregått under flere regjeringer, og utviklingen kan ses i sammenheng med at den mest kjente løsarbeidermaskinen, nemlig bemanningsbransjen, har fått breie seg og gjøre stor suksess, særlig innenfor bygg og innenfor verftsindustrien. Her er de store, velorganiserte entreprenørene i stor grad erstattet av bemanningsfirmaer der utenlandske ansatte går for lut og kaldt vann og ikke tør å organisere seg. Det går mot en todeling av norsk arbeidsliv, og den velorganiserte delen blir mindre, mens den uorganiserte delen vokser. Den uorganiserte delen preges av anbud, løsarbeid og lav lønn. Det kan være oppdragstakere – sykle med en pizza på bagasjebrettet – eller innleide østeuropeere på bygg og verft, og når den uorganiserte delen får vokse på bekostning av den organiserte, vil fagbevegelsen på et tidspunkt miste sin makt i samfunnet. Stadig færre kan bli tatt ut i streik, og fortsetter nedgangen, blir det ikke mulig å gjennomføre effektive streiker i det hele tatt. Det var Fremskrittsparti-statsråd Robert Eriksson som i sin tid åpnet for generelle midlertidige ansettelser i 2015, og som fikk en historisk generalstreik i retur fra den norske fagbevegelsen. Det første Solberg-regjeringen gjorde da de kom til makten for noen år siden, var å slå fast at det skulle være like fint å være uorganisert som å være organisert. Det er en skrivebordsteori fra Høyres hus som ikke er mer realistisk enn drømmen om at det skal være like fint å jobbe som å danse. Ingen norsk regjering i moderne tid har vært så uttalt fagforeningsfiendtlig som den vi heldigvis har lagt bak oss. Fagbevegelsen har reagert sterkt på dette, og Rødt fikk flertall i sin tid for at regjeringen må jobbe for økt organisering i arbeidslivet, men Solberg-regjeringen dro beina etter seg og opphevet til slutt det vedtaket uten å ha levert et eneste tiltak. Derfor har Rødt fremmet en rekke forslag for å erstatte løsarbeid med faste ansettelser, f.eks. å fjerne den generelle adgangen til midlertidige ansettelser og forbud mot bemanningsbyråer, presisere og skjerpe arbeidsgiveransvaret og tette hull i loven som gjør det mulig å bruke konkurs for å kvitte seg med tariffavtaler. Solberg-regjeringen bekjempet ikke det organiserte arbeidslivet direkte, for det koster for mye å gå i direkte konflikt med LO. I stedet angrep de den norske modellen indirekte ved å støtte opp om bemanningsbransjen, åpne for midlertidige ansettelser og liberalisere taxinæringen. Bemanningsbransjen var en hjertesak for Erna Solberg. Hun innrømmet sommeren 2018 at hennes største nederlag var at stortingsflertallet strammet inn regler for innleie av arbeidskraft. Men nå har vi heldigvis påført Erna Solberg et enda større nederlag enn det, for ved valget i fjor høst fikk vi et historisk venstrevridd storting med 100 av 169 mandater på rød-grønn side. Derfor har vi endelig og heldigvis også fått en ny regjering utgått av Arbeiderpartiet og Senterpartiet, som så langt leverer en mengde god politikk på arbeidsliv som vi i Rødt både har jobbet for og støttet i mange år. Vi støtter selvfølgelig også å fjerne den generelle adgangen til midlertidige ansettelser. Det er ingen grunn til å tro at dette problemet er stort i dag, men hvis man strammer inn på bemanningsbransjen, vil det tyte ut i en annen ende, og da vil interessen for å misbruke midlertidige ansettelser øke. Derfor er det nødvendig at vi gjør de lovendringene vi trenger for å sikre at det skal være faste ansettelser som er hovedregelen i norsk arbeidsliv.