Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2017-01-31:
Det har vært veldig interessant å følge debatten. Nå ser jeg det ligger igjen en lapp her, der det står som punkt 1 at flertallet i Norge vil ha ulv – jeg kan tenke meg hvem som har glemt den igjen.(Latter i salen) Jeg vil gjerne bekrefte det – og det er sånn at det vil stortingsflertallet også. I den offentlige debatten er det enkelte som får det til å høres ut som at stortingsflertallet som sto bak ulveforliket i fjor, er imot ulv. Nei, det er jo det de ikke er – de er for en bærekraftig bestand av ulv. De er altså enig med flertallet i befolkningen og enig med flertallet i Hedmark. Men det betyr ikke at en ikke skal ha en forvaltning. Det diskusjonen handler om nå, er: Hvordan skal denne bestanden forvaltes når bestandsmålet er nådd? (Latter i salen) Siden jeg hadde gleden av å være med og forhandle fram det første rovviltforliket, da som landbruksminister – jeg ble inspirert av foregående taler, som har forhistorie – var det begynnelsen på å bygge opp bærekraftige bestander av rovvilt. Konfliktfylt, men nødvendig – akkurat som foregående taler sa. Men så er jeg uenig med foregående taler, som sier at rovviltforliket i fjor var populistisk av de to store partiene. Nei, det var ansvarlig, og det var å stå for det vi har sagt. Det vi sa da, var at nå har vi latt folk, ikke minst beitenæringen, ta belastningen med at vi ønsker å ha rovvilt i Norge, da får vi ja… – jammen, kan jeg vel si –(munterhet i salen) stå ved at vi har sagt at når vi når bestandsmålet, skal vi også forvalte den bestanden, som vi gjør med andre bestander. (munterhet i salen) Det det handler om nå, er ikke om vi skal ha rovvilt eller ikke – det skal vi – men om regjeringa respekterer Stortingets vedtak. Det er det det handler om. Som det går fram av forslaget i dag: Det er mange paragrafer i naturmangfoldloven, det er § 18 b, det er § 18 c – ja det er altså sånn at jusprofessor Eivind Smith har uttalt to veldig interessante ting. Det ene er at det er stort rom for skjønn i naturmangfoldloven. Det andre er at Lovavdelingen ikke er et dømmende juridisk organ, det er bare domstoler som kan dømme om forståelsen av stortingsvedtatte lover i Norge. Jeg synes heller ikke det er urimelig at Stortinget har en oppfatning om hva de mener med de lovene Stortinget vedtar. Jan Fridthjof Bernt har for øvrig kommentert den manglende informasjonen til Stortinget, som representanten Storberget var inne på. Jeg har lyst til å nevne naturmangfoldloven § 1, som jeg var involvert i tilblivelsen av. Den gangen var jeg fiskeriminister og opptatt av at vi skulle oppfatte naturen som en levende del av samfunnet, som mennesket er en deltaker i og ikke en utenforstående observatør av. Derfor er jeg veldig glad for at det står i § 1 i naturmangfoldloven: «Lovens formål er at naturen med dens biologiske, landskapsmessige og geologiske mangfold og økologiske prosesser tas vare på ved bærekraftig bruk og vern, også slik at den gir grunnlag for menneskenes virksomhet, kultur, helse og trivsel, nå og i fremtiden, også som grunnlag for samisk kultur.» Jeg mener at Stortingets vedtak fra i fjor sommer veldig godt imøtekommer det formålet. Det spørsmålet vi står oppe i nå, er: Kan Stortinget fastsette effektive bestandsmål, som både sørger for at en bestand ikke blir utryddet og også sørger for at vi forvalter den og høster av den når bestandsmålet er nådd? Det mener jeg er viktig for å være troverdig. Jeg skjønner at mange nå føler seg sviktet – når de som bor i områdene, nærmest har båret konsekvensene av bestandsoppbyggingen – at de ikke kan stole på oss i det vi sa knyttet til når bestandsmålet er nådd. Til demonstrasjonene utenfor her tidligere og ikke minst i går, med tusenvis av deltakere: De sa ikke at de ikke ville ha ulv, selv om representanten Hansson sa det. Nei, det var en demonstrasjon med tusenvis av mennesker foran Stortinget som hadde ett krav, at Stortingets vedtak skal følges opp. Det er historisk – og det er historisk(presidenten klubber) at vi har en statsråd som nærmest erklærer mistillit(presidenten klubber igjen) til Stortinget. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)