trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-11-09:
Jeg konstaterer at dette er første spørsmål til en nyutnevnt samferdselsminister, så la meg da få lov til å begynne med å gratulere og ønske lykke til i et viktig embete. Så til spørsmålet: «Blant flere viktige samferdselsprosjekter i Hordaland er Jondalstunnelen det som får minst statlig støtte. Det er bevilget 30 mill. kr til dette gjenværende store fylkesvegprosjektet, som har kort tid til byggestart, kort byggetid, lav risiko og investeringssum på ca. 500 mill. kr. Andre og større Hordalands-prosjekter er alt fremlagt for Stortinget gjennom egne proposisjoner. Hva vil statsråden gjøre for å sikre rask fremdrift og rask byggestart for prosjektet Jondalstunnelen i Hordaland?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-11-09:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at det nå ser ut til å være en bevegelse igjen i saken. Etter det jeg kjenner til, ble endelig bompengesøknad, som altså etter bearbeiding i departementet skal til videre behandling og godkjenning i Stortinget, sendt fra Statens vegvesen, Region vest, tidlig i juli måned. Man har altså brukt fire måneder på å få saken videre til politisk behandling i departementet. Den siste meldingen fra den avgåtte statsråden var at saken ikke var kommet fra embetsverket til videre politisk behandling i departementet. Er dette god etatsstyring? Skal vi ha såpass sen behandling av viktige saker?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-11-09:
Jeg takker igjen for svaret og deler forventingen om at vi nå får saken til behandling i løpet av senhøsten 2005. Like fullt er det slik at systemet for og ordningen med obligatorisk ekstern kvalitetssikring av prosjekter i størrelsesorden over 500 mill. kr først og fremst gjelder statlige investeringsprosjekter. Det prosjektet som er gjenstand for etterlysing, er et fylkesveiprosjekt, et av de få gjenværende store fylkesveiprosjekter der statens andel er meget liten, og der det er fylkeskommunen som bærer den store risikoen sammen med kommuner, private aktører og næringsliv i regionen som også går inn med midler. Er det da riktig å bruke den obligatoriske ordningen på et prosjekt som faktisk ikke er et statlig prosjekt?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2005-11-09:
Først vil eg takke representanten Sortevik for lukkeønsket. Det kjem alltid vel med. Eg kan forsikre representanten Sortevik om at arbeidet med å fremje prosjektet Jondalstunnelen er i full gang. Det er både rett og viktig med ekstern kvalitetssikring i regi av staten i tillegg til den kvalitetssikringa som er gjord i regi av Statens vegvesen, Region vest. Arbeidet med å førebu dette er alt sett i gang. Eg har lagt opp til at saka skal kunne fremjast for Stortinget så tidleg som råd i vårsesjonen.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2005-11-09:
Det er viktig med grundig sakshandsaming. Òg for dei som er tilhengjarar og særdeles opptekne av å få dette prosjektet realisert, er det ikkje minst viktig at me får eit godt grunnlag å byggje ei avgjerd på. Eit slikt arbeid vil nødvendigvis ta noko tid. Som eg sa i det første svaret mitt, er det bestemt at me skal ha ei ekstern kvalitetssikring, men eg legg opp til at det skal gjerast så raskt og effektivt som mogleg. Eg har sett fullt trykk på saka. Som sagt ventar eg at saka skal verte lagd fram så tidleg som mogleg i vårsesjonen.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2005-11-09:
Det vil alltid vere eit diskusjonstema om ein skal bruke den eksterne kvalitetssikringa i eit prosjekt som i dette tilfellet er eit fylkesvegprosjekt. No er likevel staten inne med nokre midlar i prosjektet. Det er viktig for å få eit godt prosjekt som lèt seg gjennomføre på ein solid måte, at me er sikre på tala som me byggjer vedtaka våre på. Difor har me altså bestemt at det skal vere ei ekstern kvalitetssikring. Eg legg som sagt vekt på at ho ikkje skal forseinke prosjektet meir enn absolutt høgst nødvendig.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2005-11-09:
Eg gjer merksam på at NSB Gardermobanen AS er avvikla, og at selskapet no heiter Flytoget AS. Forvaltinga og eigarskapet av selskapet ligg i dag til næringsministeren, og eigarspørsmål angåande Flytoget må i det vidare rettast til han. Eg har difor lagt spørsmålet fram for næringsministeren. Spørsmålet om Flytoget kan ta med vanlege pendlarar, er teke opp fleire gonger og er godt utgreidd. Næringsministeren ser difor ikkje grunnlag for å utgreie dette nærare. Eg sluttar meg til dette. Eg vil òg vise til at det er styret i selskapet sitt ansvar å ta opp spørsmålet dersom ein finn det bedriftsøkonomisk lønsamt. Flytoget har til føremål å sikre eit høgt tal med kollektivreisande til og frå flyplassen. Dersom selskapet vert pålagt å ta med pendlarar, vil dette kunne føre til eit dårlegare tilbod, som vil kunne redusere den høge kollektivdelen til flyplassen. Flytoget har i dag ein marknadsandel på 33 pst. av alle reisande til og frå Oslo Lufthamn. Det tek i dag 51 minutt frå Asker til Oslo Lufthamn og 19 minutt frå Oslo S. Forretningsideen til Flytoget er å ha det beste transporttilbodet til og frå flyplassen, med vekt på tryggleik, punktlegheit og service. Kundane er godt nøgde med Flytoget, og merkevareverdien er difor stor. Ein endra forretningsmodell der Flytoget vert pålagt å drive ordinær persontransport på strekninga med dei same togsetta, vil føre til dårlegare togtilbod for dei reisande til og frå flyplassen, med m.a. lengre reisetid.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2005-11-09:
Det er særdeles viktig for denne regjeringa og for statsråden med ansvar for kollektivtrafikken å ha eit godt samarbeid med dei lokale instansane. Eg vil difor i mitt vidare arbeid leggje vekt på at eg skal ha god kontakt og dialog med dei som har eit lokalt ansvar for å leggje til rette for dette. Eg vil òg føye til at spørsmålet om passasjertrafikk på Flytoget har vore utgreidd før. Asplan Viak og Ernst & Young utførte i 2000–2001 og i 2004 omfattande analysar av problematikken rundt dette spørsmålet. Eg kan eventuelt kome tilbake til dei resultata.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2005-11-09:
Prioriteringane som eg legg til grunn for mitt arbeid med utbygging av eit godt jernbanetilbod i Noreg, ligg i Nasjonal transportplan, og mitt mål er å halde meg til dei prioriteringane på ein best mogleg måte, slik at innbyggjarane skal få eit best mogleg tilbod.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2005-11-09:
Regjeringa ønskjer å modernisere jernbana. NSB AS skal levere meir attraktive tenester til dei reisande, og dette skal skje gjennom ein stadig meir effektiv produksjon. Ytterlegare konkurranse er ikkje det beste verkemiddelet for å modernisere jernbana. Det er store synergi- og nettverksfordelar forbunde med å ha ei samla og integrert drift og produksjon av personstransporttenester med tog. Ved å dele inn den samla produksjonen til NSB AS i trafikkpakka, som det så skal lysast ut konkurranse om, står ein i fare for å miste nettverks- og synergifordelane, t.d. fordelar som knyter seg til å ha eit stort fagleg miljø kring rullande materiell. Dette vil gå ut over staten som kjøpar og dei reisande som brukarar av togtenestene. For å nå dei sentrale transportpolitiske målsetjingane til Regjeringa, m.a. måla om å utvikle NSB som selskap og å modernisere og styrkje jernbana, vil eg i staden for konkurranse bruke direktekjøpsavtala mellom Samferdselsdepartementet og NSB om persontrafikk som eit vesentleg verkemiddel. Gjennom dette legg eg opp til å sikre ei framleis sterk modernisering utan å få dei negative konsekvensane som er forbunde med konkurranseutsetjing. Eit viktig utgangspunkt er naturlegvis at me stiller krav til NSB AS om å levere attraktive transporttenester gjennom mest mogleg rasjonell og effektiv drift. Samferdselsdepartementet sin fireårige rammeavtale for direktekjøp frå NSB går ut i 2006. Arbeidet med å forhandle fram ei ny avtale, som etter alt å dømme vil vare lenger enn dagens, er allereie i gang. Eg ønskjer å få på plass ei ny direktekjøpsavtale med NSB som gir dei reisande eit endå betre tilbod enn dei har i dag. Samferdselsdepartementet vil vere oppteke av kvaliteten på og omfanget av transporttilbodet og NSB si evne til å forbetre produktiviteten. Eg vil drøfte ei avtaleform som gjer at ein større del av kjøpsvolumet vert incentiv- og målstyrtbasert, at det ligg inne ei forventning om at effektiviteten vert betre, og at det i større grad vert opna for tilpassingar til kundane sine ønske. Departementet vil i samband med avtaleutforminga byggje på røynslene til andre styresmakter som driv med direktekjøp.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2005-11-09:
Konkurranseutsetjing betyr at ein pressar kravet til effektivitet. Det er ingen tvil om at det på enkelte område kan føre til at me set tryggleiken i fare. Det har vist seg i andre land. Røynsler som ein har frå andre land, syner at ein no enkelte stader reverserer dei privatiseringsforsøka – skal vi kalle det det – som har vore gjorde, nettopp fordi ein ser at det her er negative konsekvensar som ein ikkje såg då ein sette i gang ei omfattande privatisering og konkurranseutsetjing.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2005-11-09:
Statsråden har stor tillit til at òg private selskap varetek tryggleikskrav, men i konkurranse vil private selskap verte pressa til å gå ned på pris for å sikre seg anbodet. Eg seier ikkje at dei alltid gjer det, men røynsler frå andre land viser at det kan få følgjer for tryggleiken når det å få redusert prisen vert det overordna i ein konkurranse om å få eit anbod der det er mange som kjempar om det same anbodet.
Borghild Tenden (Venstre), 2005-11-09:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Omstilling og konkurranse på veisiden gjør at vi årlig vil spare 850 mill. kr til flere og bedre veier. Konkurranseutsetting av Gjøvikbanen, der et datterselskap av NSB vant anbudet med over 30 pst. bedre tilbud til over 10 pst. lavere pris, viser et stort potensial også på jernbanen. NSB er selv tilhenger av konkurranse og mener konkurransen har gjort selskapet bedre og gitt passasjerene et bedre tilbud. Mener statsråden det er riktig å stoppe moderniseringen og konkurransen på jernbanen?»
Borghild Tenden (Venstre), 2005-11-09:
Jeg takker statsråden for et grundig svar. Jeg viser til noe hun sa om negative konsekvenser. De researchene jeg har gjort, viser at både kunder, de som driver dette og de som jobber der, er svært fornøyde, så jeg vil be om å få vite mer utfyllende hvilke negative konsekvenser statsråden viser til her.
Borghild Tenden (Venstre), 2005-11-09:
Jeg takker igjen statsråden for svaret, og jeg har hørt statsråden snakke om dette med sikkerhet flere ganger. Mitt spørsmål er da: Stoler ikke statsråden på andre enn det offentlige når det gjelder å ivareta sikkerhet?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-11-09:
La meg starte litt uvanlig og takke Dørum for spørsmålet, for jeg setter pris på at denne saken igjen reises i offentligheten. Dørums engasjement rundt dette er prisverdig, og vi deler akkurat den samme grunnholdning, at det til enhver tid og særlig på denne dagen er nødvendig at offentligheten gjøres oppmerksom på de uhyrligheter som skjedde på krystallnatten tilbake i 1938. Jeg synes det er en fin anledning til å si fra kunnskapsministeren og fra vår regjering at vi skal gjøre det vi kan, og det som står i vår makt, for at nye generasjoner med ungdommer selvfølgelig skal vite om disse uhyrlighetene, og at vi som nasjon har en plikt til å lære nye generasjoner om dette for å hindre den typen totalitær tenkning som nazismen representerer. Jeg skal selvfølgelig gå nøye igjennom det materialet som Utdanningsdirektoratet vil forelegge departementet, og hvis det finnes det aller minste vi kan gjøre for å styrke kunnskapen om dette i norsk skole, skal Dørum være forsikret om at det skal vi gjøre. Etter det jeg i dag vet, er det vel ikke grunnlag for å si at norske ungdommers kunnskap har blitt mindre. Men hvis det antydes at det kanskje er situasjonen, skal vi gjøre det vi kan.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-11-09:
Det siste vil jeg selvfølgelig si meg hjertens enig i. Det er ikke sånn at kampen mot totalitær tenkning vinnes en gang for alltid. En må slåss hver dag overalt der man møter den. I et demokrati er dette selve fundamentet. Det gjelder både i denne sal og utenfor denne sal. Det viktigste oppfatter jeg som kunnskapen gjennom skolen, gjennom foreldre, gjennom lag og foreninger, og jeg synes det er et prisverdig tiltak som representanten Dørum her henviser til. Det er veldig positivt. Det at han i kraft av å være stortingsrepresentant drar og deltar på dette, er positivt. Det er et holdningsskapende arbeid som selvfølgelig er uendelig verdifullt. Det viktigste for meg er at denne kunnskapen er i skolen, at skolen tar det alvorlig, og at man bruker tid på dette. Vi har mange markeringer, som jeg allerede har nevnt i mitt svar. Hvis det er nødvendig med mer kunnskap i skolen, oppfatter jeg det som det sentrale for meg som kunnskapsminister. Så er det selvfølgelig sånn at hvis det viser seg at kunnskapen er for dårlig blant ungdom generelt, og det vil den undersøkelsen direktoratet nå skal foreta for oss, vise, skal vi selvfølgelig gjøre noe. Men jeg må si at det viktigste til syvende og sist ikke er en undersøkelse om kunnskap. Til syvende og sist vil det viktigste være kunnskapen om nazismen og rasismen og de overgrep som skjedde.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-11-09:
I Soria Moria-erklæringen sier Regjeringen at vi skal innføre ny maksimalgrense på 2 250 kr pr. måned fra 1. januar 2006 og 1 750 kr pr. måned senest ved utgangen av 2007. Dette vil bety en betydelig reduksjon i foreldrebetalingen og en klar forbedring i forhold til det forslaget til statsbudsjett som Bondevik II-regjeringen la fram, som foreslår økt maksimalgrense på 2 830 kr pr. måned. Når det gjelder spørsmålet om kriterier for unntak fra maksimalgrensen, vil Regjeringen foreløpig videreføre dagens regelverk.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-11-09:
Jeg er selvfølgelig hjertens enig med spørreren i at kvalitet i barnehagen er viktig. Derfor vil vi selvfølgelig ikke sette i verk noe tiltak som kan forringe kvaliteten – tvert imot. I Soria Moria-erklæringen understrekes det pedagogiske grunnlaget i barnehagen veldig tydelig . Derfor har vi også valgt å flytte barnehagen administrativt over til mitt departement, der den naturlig hører hjemme, som en frivillig start på et langt utdanningsløp. Vi vet at det går an å bygge ut plasser videre og redusere prisen, samtidig som en opprettholder kvaliteten. Den historien vi har bak oss, der SV og også andre partier her i Stortinget i opposisjon fikk gjennomført en stor barnehagesatsing, delvis mot Regjeringens vilje, viser jo at det er mulig. Kvaliteten i barnehagene er ikke blitt forringet, selv om det har vært den største satsing på barnehager noensinne i norsk historie gjennom de siste tre år. Det er jeg veldig stolt av å ha bidratt til, og jeg er også stolt av at regjeringen som da satt, Bondevik II-regjeringen, fulgte opp Stortingets vedtak.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2005-11-09:
Den unntaksbestemmelsen som ligger i loven, er at en i helt spesielle tilfeller kan dispensere fra maksprisen. Grunnen til at det skal være i helt spesielle tilfeller, er selvfølgelig at en generell adgang til dette ville gjøre at maksprisen ikke var reell. Vi er innstilt på å videreføre denne inntil videre, men det vil fortløpende være en vurdering i departementet av det. I dag må dette forankres i foreldregruppen, og hvis man er uenig i dette, må det ankes til fylkesmannen. Den prosedyren mener vi er tilfredsstillende, og vi kan ikke i dag si at det finnes noen grunn til å endre bestemmelsen. Men det er klart at en regjering som har barnehager så høyt på dagsordenen som vi har, til enhver tid må vurdere lovverket som barnehager er lagt inn under. Det jeg kan forsikre representanten Tørresdal om, er at det engasjementet som ikke minst jeg som kunnskapsminister har for barnehager, skal videreføres under en revidering.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2005-11-09:
Jeg har et spørsmål til kunnskapsministeren. «Regjeringen har varslet at maksimalprisen i barnehagen skal senkes til 2 250 kr pr. måned fra 1. januar 2006. Vil Regjeringen opprettholde dagens mulighet til å ta foreldrebetaling utover maksimalpris hvis kvaliteten i barnehagen ellers vil rammes, også etter 1. januar 2006? »
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2005-11-09:
Jeg takker statsråden for svaret. I Kristelig Folkeparti er vi opptatt av både å bygge ut nok plasser til alle, få en lavere pris og få en god kvalitet i form av pedagogisk kompetanse og voksentetthet. Hvordan vil statsråden og Regjeringen i fortsettelsen sikre at kvaliteten ikke rammes når man skal bygge ut enda raskere og få ned prisen enda mer? Er ikke kvaliteten det aller viktigste?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2005-11-09:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg er glad for at han i dag sier at han skal videreføre unntaksbestemmelsen som gir barnehagene mulighet til å kunne ta en høyere foreldrebetaling i helt spesielle tilfeller og i samråd med foreldrene i barnehagen. Det er viktig at strenge kriterier må være oppfylt, for at en skal få denne muligheten. Men kan vi være sikre på at det i fortsettelsen vil være en forståelse i Regjeringen for at barnehager i overgangsperioder kan ha høyere utgifter, høyere kostnader, og at de da kan ha en garanti fra Regjeringen om at det vil bli forstått når en videreutbygger maksprisordningen?
Bent Høie (Høyre), 2005-11-09:
«Jeg viser til Regjeringens politiske plattform, Kapittel 17, Innvandring og integrering. Her foreslås det å etablere ventemottak for dem som har fått endelig avslag, men foreløpig ikke har returnert. Hva er forskjellen mellom ventemottak, som her foreslås, og det allerede foreslåtte utreisesenteret i Lier?»
Bent Høie (Høyre), 2005-11-09:
Jeg takker for et godt og utfyllende svar, men må likevel konstatere at når det gjelder begrepet, har altså SV fått gjennomslag for ordet, mens Arbeiderpartiet har fått gjennomslag for innholdet. For det er nemlig slik at et flertall i komiteen i innstillingen til Dokument nr. 8-forslaget fra SV beskrev utreisesenteret, som den daværende kommunalministeren hadde foreslått i brevs form til komiteen, mens et flertall inkludert Arbeiderpartiet og de daværende regjeringspartiene helt klart gav uttrykk for at de ikke ønsket et utreisesenter med de nye juridiske rettighetene som SV foreslo at de som bodde her, skulle få. Så jeg vil be statsråden bekrefte at dette forslaget er innholdsmessig likt det som den forrige regjeringen har foreslått, mens begrepet er SVs.
Bent Høie (Høyre), 2005-11-09:
Det mest overraskende i svaret var imidlertid at statsråden her gav uttrykk for at de personene som oppholder seg ulovlig i Norge, og som selv aktivt har motarbeidet utreise, skal bli ønsket velkommen tilbake igjen i asylmottakene. Da vil jeg spørre statsråden om han vil igangsette tiltak – når disse melder seg til UDI, som han skisserte i sitt svar – for å få disse til frivillig å bli med på å arbeide for en hjemreise. For det er jo ikke slik at disse er ureturnerbare. De er ureturnerbare fordi de selv motarbeider retur, mens de som er reelt ureturnerbare, allerede har et tilbud om å bo i asylmottak. Det har aldri vært noen diskusjon om det.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2005-11-09:
Begrepet ventemottak ble brukt av SVs representanter Heikki Holmås, Geir-Ketil Hansen og Karin Andersen da de i oktober i fjor fremmet et privat forslag om å etablere ventemottak for personer med endelig avslag på asylsøknaden, men som ikke har forlatt landet. Alle de tre nåværende regjeringspartiene støttet dette forslaget. Etter først å ha sagt at det ikke var ønskelig å opprette denne type statlige botilbud, kom regjeringen Bondevik II tilbake med en beslutning om å opprette det de kalte et utreisesenter. For de tre regjeringspartiene er ventemottak et innarbeidet begrep, noe som avspeiles i regjeringserklæringen fra Soria Moria. Innholdsmessig er det ingen forskjell mellom et utreisesenter og et ventemottak. I begge tilfellene er det snakk om et åpent og frivillig botilbud til personer som til nå har vært omfattet av ordningen med bortfall av botilbud i ordinære asylmottak etter et endelig avslag på asylsøknaden. Jeg ønsker å videreføre arbeidet med det konkrete prosjektet som den forrige regjeringen påbegynte, altså at det etableres et ventemottak i Buskerud sivilforsvarsleir i Lier kommune, med de økonomiske konsekvensene som ble lagt til grunn for dette. Dette skal være et nøkternt tilbud om kost og losji og informasjon knyttet til retur. Det skal være egne helsetjenester på stedet. For å bekjempe kriminalitet og for at de ansatte på ventemottaket til enhver tid er kjent med hvem som oppholder seg i ventemottaket, legges det opp til adgangskontroll. Jeg ønsker at ventemottaket blir etablert snarest mulig. Inntil et ventemottak åpnes, vil Regjeringen la personer som til nå har vært omfattet av bortfallsordningen, bli boende i ordinære asylmottak. Dette innebærer altså at ingen skal kastes ut av mottakene. For å signalisere at det fortsatt forventes at personer med endelig avslag på søknad om asyl skal forlate landet, skal det fortsatt fattes vedtak om bortfall av botilbud i asylmottak. Det skal imidlertid gå klart fram at vedtakene ikke skal iverksettes før ventemottaket er åpnet. Personer som allerede er kastet ut, eller som har reist fra mottak på bakgrunn av bortfall av mottaksplassen, kan også få et nytt midlertidig botilbud i et asylmottak inntil et ventemottak er etablert. Disse må melde seg for Utlendingsdirektoratet. De som i dag er unntatt fra bortfallsordningen, skal fortsatt få tilbud om plass i ordinære asylmottak. De skal ikke overflyttes til ventemottak. Dette gjelder enslige mindreårige, barnefamilier, personer som samarbeider om frivillig retur, og personer med ulike sykdommer som etter en individuell vurdering fortsatt får bo i ordinære asylmottak.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2005-11-09:
Det jeg kan bekrefte, er at det ventemottaket som vi er i ferd med å få etablert i Lier, har det innholdet Regjeringen ønsker at det skal ha. Det som er situasjonen der, er at vi i Regjeringen har vurdert spørsmålet om hvorvidt vi skal la proposisjonen fra den forrige regjeringen om etablering av utreisesenter ligge videre i Stortinget. Det har vi valgt å gjøre. Det betyr altså at Regjeringen er enig i innholdet, men slik som jeg har forstått regjeringspartienes representanter, vil man i tråd med regjeringserklæringen, Soria Moria-erklæringen, i behandlingen i Stortinget omgjøre navnet til et ventemottak.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2005-11-09:
At svaret er spesielt overraskende, har jeg vanskelig for å forstå, for det lå jo også i den forrige regjeringens holdning, som jeg forstod at Bent Høie var svært godt fornøyd med, at de personene som vi ikke var i stand til å få ut av landet fordi de ikke samarbeidet, skulle ikke bare skape problemer for kommunene. De skulle tilbys et statlig opplegg kalt et utreisesenter. Det mener jeg er nøyaktig logikken bak det jeg har sagt, at inntil dette utreisesenteret er på plass, må vi allikevel ta hensyn til kommunenes situasjon. Det er begrunnelsen for å etablere utreisesenteret, og da er den logiske konsekvens av det at de som fram til nå er bortvist, må få lov til å være på et mottak inntil utreisesenteret/ventemottaket står klart, slik at man på den måten tar hensyn til kommunenes situasjon.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-11-09:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «En undersøkelse publisert i Tidsskrift for Den norske lægeforening 3. november 2005 viser at det er store kjønnsforskjeller når det gjelder behandling av hjertelidelser i Norge, og at kvinner får dårligere behandling enn menn. Hva vil statsråden foreta seg for å få slutt på denne diskrimineringen?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-11-09:
Jeg vil takke statsråden for et godt svar. Jeg har tillit til at helse- og omsorgsministeren følger opp dette – den medisinske forskjellsbehandlingen som har kommet fram i denne undersøkelsen, er svært alvorlig. Det viser at det er en systematisk underbehandling av kvinner med hjerteinfarkt. Det er vel grunn til å tro at det også omfatter andre deler av helsetjenesten, og det er uakseptabelt. Jeg er glad for at den nye regjeringen vil følge opp satsingen på forskning på kvinnehelse, slik Stortinget flere ganger har vært inne på, og som Samarbeidsregjeringen også la grunnlaget for. Men jeg har lyst til å spørre statsråden om hun i sitt styringsdokument til de regionale helseforetakene kan gjenta og presisere det ansvar som helseforetakene og fagfolk har for å følge opp en likeverdig behandling. Dette handler tydeligvis om holdninger. Vil statsråden ta et initiativ overfor fagmiljøet for å bidra til å endre holdningene?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-11-09:
Jeg er fornøyd med det svaret som jeg har fått fra helse- og omsorgsministeren, og jeg har som sagt tillit til at dette blir fulgt opp. Dette er jo, som jeg sa, et spørsmål som Stortinget også har vært opptatt av i mange, mange år. Jeg kunne ønske at statsråden kunne sørge for at Stortinget på en egnet måte får en total gjennomgang av de tiltak som er satt i verk, og som vil bli satt i verk, for å bedre kvinnehelse og behandling. Det er et stort engasjement her i huset når det gjelder disse spørsmålene, og jeg håper som sagt at statsråden kan orientere Stortinget i en egen sak, eller hvordan hun velger å gjøre det, f.eks. i løpet av neste år.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-09:
Jeg vil med en gang fastslå at slike forskjeller skal vi ikke ha. De regionale helseforetakene har ansvar for å tilby likeverdige tjenester til regionens befolkning. Helse- og omsorgsdepartementet har i bestillerdokumentet til helseforetakene for inneværende år slått fast at det forutsettes likeverdig behandling av kvinner og menn for samme typer plager. Spesielle utfordringer knyttet til kvinners eller menns helse må møtes med tilstrekkelig kunnskap og med ressurser. Det er ikke akseptabelt at kvinner og menn med samme type hjertelidelse får ulikt tilbud om utredning og behandling. Regjeringen vil følge opp Helse- og omsorgsdepartementets kvinnehelsestrategi hvor kunnskapsøkning og bedret pasientbehandling er viktige elementer. Regjeringens tiltredelseserklæring fastslår at det skal igangsettes et landsomfattende program for forskning på kvinnehelse. Dette er viktig. Jeg er glad for at forskning i helseforetakene bringer fram opplysninger som er viktige for å bedre helsetilbudet til befolkningen. Kjønns- og likestillingsperspektivet er helt nødvendig for å nå målet om et best mulig behandlingstilbud til alle. De regionale helseforetakene må derfor ta konsekvensen av ny forskning i medisinsk praksis, og jeg har forsikret meg om at de følger opp dette, også de siste opplysningene. Generelt sett kan man si at forskjellene i sykdomsmønsteret mellom kjønnene utjevnes. Kvinner utgjør nå en større andel av pasientene med hjerteinfarkt. Dette har antakelig sammenheng med at livsstilen endrer seg. Det kan derfor ta litt tid før innarbeidede oppfatninger om kjønnsforskjeller endres, både i lærebøker, i undervisning og i tilnærming til pasientene. Men jeg gjentar at det skal ikke være forskjellsbehandling av kvinner og menn, og jeg kommer personlig til å følge dette veldig nøye. Helse- og omsorgsdepartementet har kvinnehelse som et eget satsingsområde, og en strategiplan for kvinners helse ble presentert i St.meld. nr. 16 for 2002–2003, som het «Resept for et sunnere Norge». Kvinnehelsestrategien skal sørge for økt forskning og bedre medisinsk behandling. Derfor skal kjønnsperspektivet være sentralt i helsetjenesten, både i forhold til forskning, politikkutforming, forebyggingsstrategier og helsetjenester. Oppfølgingen av dette er konsentrert om to områder spesielt. Det ene er å inkludere et kjønnsperspektiv i all virksomhet hvor dette er relevant. Det andre er å fokusere spesielt på medisinsk behandling og helsetjenestenes tilbud til kvinner. Dette er ivaretatt gjennom de signaler som er gitt til de regionale helseforetakene og til Norges Forskningsråd og nedfelt i rådets nye programplaner. Norges Forskningsråd har utarbeidet en statusrapport for forskning – foretatt gjennom rådets virksomhet – på kvinners helse, hvor det pekes på behov for ytterligere forskning på en rekke områder. Dette skal vi også følge opp.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-09:
Svaret på det er et klart ja. Jeg kommer til å bruke alle de kanaler jeg har, og sørge for å gi helt klare signaler om at kvinner og menn skal behandles likt i helsevesenet vårt. Det gjelder på alle områder, selvfølgelig også i forhold til det som har kommet fram de siste dagene. For det er alvorlig når det kommer fram at kvinner får dårligere medisiner og dårligere behandling fordi de er kvinner. Da er jeg enig med representanten Sjøli i at dette også må handle om holdninger. Derfor er holdningsskapende arbeid dessverre helt nødvendig. Jeg tror også en må se på utdanningsbiten. Da må en få inn både det med holdninger og arbeidet rundt det, og det at flere må skjønne at symptomene kanskje kan være ulike for kvinner og menn. Det er snakk om forskjellige kropper, og det kan også være ulike symptomer på like sykdommer. Så her kommer mitt departement – og jeg personlig – til å gjøre det vi kan for å følge opp og hindre at det skal være ulikheter mellom kvinner og menn.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-11-09:
Jeg er klar over at Stortinget har hatt, og har, et stort engasjement også i denne saken, og jeg kan gjerne orientere Stortinget mer konkret om hva vi gjør, og hva vi har tenkt å gjøre, på dette viktige området. Det vil jeg gjerne komme tilbake til.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2005-12-15:
Endelig får alle arbeidstakere tjenestepensjon. Det sikrer en pensjon for mange som i større grad er på nivå med de inntekter man har hatt i yrkeslivet. Reformen gjelder alle og er ikke knyttet til om man jobber i privat eller i offentlig sektor, i liten eller i stor bedrift, i frivillig sektor eller i en kommersiell bedrift. Reformen gjelder også sjøfolk. Sjøfolk er en gruppe i en spesiell situasjon. De har særaldersgrense på 60 år avtalt med arbeidsgiver. Siden obligatorisk tjenestepensjon til grupper med særaldersgrense ikke er drøftet verken i avtalen fra sist vår eller i denne innstillingen, er det derfor viktig å understreke betydningen av at Regjeringen skal ta denne problemstillingen opp i forbindelse med revidert budsjett. Flertallets vilje er dog klar: Reformen omfatter alle, også sjøfolk. Det er også viktig å følge utviklingen i det private pensjonsmarkedet nøye. Å skreddersy pensjonen kan synes forlokkende for den enkelte, men individualitet koster. Kollektive ordninger vil trolig gi en bedre avkastning og dermed en bedre pensjon for den enkelte enn individuelle ordninger. Dette er lett å overse i dag, siden konsekvensene først blir synlige langt fram i tid. Like fullt er det viktig for myndighetene å være årvåkne i forhold til denne problemstillingen, også i forhold til administrasjonskostnader, konkurransesituasjonen i markedet samt det at enkelte bedrifter kan være fristet til å fornye gamle avtaler i den hensikt å legge seg på et minimumsnivå. Noe slikt har aldri vært regjeringspartienes hensikt. En styrke ved norsk politikk er den brede enigheten vi finner i saker som denne. Når det kommer til store, viktige velferdsreformer, klarer norske politikere ofte å samle seg om gode løsninger. Det sikrer kontinuitet i folks velferd over tid, selv om regjeringer kommer og går. Jeg er glad for at tilslutningen i en så stor og viktig reform er så bred som vi ser i dag.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-12-15:
Det er til innlegg.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2005-12-15:
Representanten Tybring-Gjedde var bekymret for at representanter fra andre partier skulle bruke sin taletid til å karikere Fremskrittspartiet. For å si det slik – etter Tybring-Gjeddes innlegg er det helt unødvendig. Men jeg synes kanskje man skal være litt forsiktig når man bruker 10 sammenhengende minutter til å raljere med og karikere andre politikere og andre politikeres politikk. Man skal være litt forsiktig med å utstede advarsler overfor andre. Det er noe jeg er veldig stolt av som politiker. Kanskje det jeg er mest stolt av, er at vi politikere fra ulike partier og regjeringer har klart å forvalte petroleumsinntektene på den måten som vi har gjort. Jeg mener at noe av det et samlet politisk miljø i Norge, da med unntak av ett parti, har grunn til å være veldig stolt av, er at av man ikke har brukt penger som ikke bare ville ha skadet norsk økonomi, men som også ville ha svekket kommende generasjoners muligheter til å betale for våre pensjoner. At vi har klart å forvalte formuen på en slik måte, mener jeg vi har all mulig grunn til å være stolte av. Vi skal også være klar over at petroleumsinntektene er en formue. Det er ingen fornybar kilde vi forholder oss til, men en formue som skal forvaltes. Selvsagt skal vi glede oss over inntektene og bruke noe av dem til å styrke den norske velferden – og det har vi til de grader også gjort. Inntil vi opprettet Petroleumsfondet brukte vi omtrent rubbel og bit. Etter det har vi klart å sette ganske mange milliarder til side. Samtidig er det viktig at petroleumsinntektene også innfases på en slik måte at det ikke skaper ubalanse i norsk økonomi. Det er grunnen til at vi har den såkalte handlingsregelen. Det er ikke slik at handlingsregelen i seg selv er lakmustesten på en ansvarlig økonomisk politikk, for også andre parametere er viktig der, bl.a. utgiftsveksten. Men det er et redskap for å sikre at oljeinntektene blir faset inn på en forsvarlig og ansvarlig måte. Det som kanskje er det aller viktigste, er at vi også sikrer at kommende generasjoner får glede av den formuen som vi pumper opp fra Nordsjøen. Jeg mener det er en grunnleggende usosial politikk å bruke langt mer oljepenger enn det det brede stortingsflertallet legger opp til, både fordi det skaper press i norsk økonomi og derved høyere renter, som rammer familiene og arbeidsplassene i konkurranseutsatt sektor, og fordi en for sterk bruk av oljepengene også bidrar til at fremtidige generasjoner ikke får samme mulighet til å finansiere fremtidige pensjoner. Jeg synes kanskje Tybring-Gjedde og Fremskrittspartiet heller skulle si det som det er, at det er mer ubehagelig å benytte penger som står i et pensjonsfond, enn når de står i et petroleumsfond. Realiteten er at disse pengene i all hovedsak kommer til å bli benyttet til fremtidige pensjoner. Derfor er det en fornuftig og riktig omdøping vi gjør i dag, nemlig at det for fremtiden skal hete Statens pensjonsfond.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2005-12-15:
Kristelig Folkeparti står selvsagt for det som står i innstillingen fra flertallet. Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet, men Tybring-Gjedde greide å forlenge møtet lite grann ved sitt innlegg. For oss er det viktig ikke minst å se dette som et generasjonsløft i den forstand at vi ser litt utover det enkelte budsjettår, og også tar innover oss at også andre har krav på å nyte godt av den formuen som olje og gass representerer. Det som fikk meg til å ta ordet, var at vi i dag tidlig våknet til en melding om at landets utviklingsminister, Erik Solheim, hadde vært i møte med Verdensbankens president, Paul Wolfowitz, som jeg tror er en person som kan stå Fremskrittspartiet nær i en del sammenhenger. Han sa at Norge var det eneste land som hadde håndtert sin oljeformue på en bærekraftig måte, ikke minst når det gjelder å se utover den generasjon som er så heldig å oppleve akkurat dette oljeeventyret. Så mitt spørsmål er, siden representanten Tybring-Gjedde nå skal ha ordet etter meg: Er Fremskrittspartiet enig eller uenig i hr. Wolfowitz’ utlegninger?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2005-12-15:
Det er jo to ganske forskjellige typer saker vi behandler i én og samme sak. Jeg skal bare komme med noen få kommentarer, for innstillingen er enstemmig. Først til dette med oppheving av løsgjengerloven, som også vi i Kristelig Folkeparti støtter. Jeg kan i det vesentlige slutte meg til det representanten Ballo sa. Jeg vil bare føye til at i den siste tiden har vi kanskje sett at vi har en tilstand hvor det synes som en del av tiggingen er mer organisert. Som beboer i denne byen mener jeg å kunne se en slik utvikling, og det hører jeg også fra annet hold. Derfor er jeg tilfreds med at departementet har tenkt å følge opp dette med å knytte organisert tigging til spørsmålet omkring menneskehandel, og vi ser fram til en ny lovformulering også på det området. Men mye kan tyde på at det er en del grupper som kanskje misbruker en del borgeres gode vilje til helt andre formål enn det man faktisk tror er tilfellet, ikke minst rundt omkring i det strøket der vi nå befinner oss. Så over til den andre saken. Det såkalte kvinnelovsutvalget foreslo jo i 2003 ny straffebestemmelse som særlig retter seg mot vold i nære relasjoner. Vi er svært fornøyd med at Stoltenberg-regjeringen har gitt sin støtte til lovforslaget slik det opprinnelig forelå fra regjeringen Bondevik II. Selvfølgelig er jeg også glad for at det er enighet omkring dette nye straffebudet. Avslutningsvis en kort kommentar til det komiteen sier om skadefølgeprinsippet: «Skadefølgeprinsippet bør være utgangspunkt og grunnvilkår for kriminalisering.» Jeg er litt usikker på om dette er helt i tråd med det daværende justiskomite la til grunn under behandlingen av forslag til ny generell del i straffeloven. Den gang påpekte en enstemmig komite at «straff i utgangspunktet bør forbeholdes handlinger som medfører fare eller har en skadelig følge». Det ble imidlertid også påpekt av komiteen at «hva som betegnes som «fare» eller «en skadelig følge» vil kunne variere». Videre mente komiteen at det er «nødvendig å vurdere skadefølgen konkret for det enkelte straffebud» før man eventuelt aksepterer avkriminalisering. Fra Kristelig Folkepartis side vil jeg bare si at vi står fast på det som var daværende justiskomites mening om dette, og jeg håper at det også er den nåværende justiskomiteens mening.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2005-12-15:
Vår tapping av olje og gass skjer i et enormt tempo, i et tempo som mange mener er for stort. Det gir enorme inntekter. Det er da klokt å sette av en del av disse enorme inntektene fra de ikke-fornybare verdiene på et fond. Jeg skal være den første til å innrømme at Fremskrittspartiet har et poeng i at navnet er lite dekkende i forhold til det pengene blir brukt til. Det hadde kanskje vært klokere å ha et mer dekkende navn for dette. Men det er i hvert fall bred enighet om at de pengene som settes på fond, skal brukes til noe langt mer enn pensjoner. Det som gjorde at jeg tok ordet, var at vi nå har fått en veldig klar presisering fra Fremskrittspartiet av hva de mener at pengene som settes på fond, skal brukes til, nemlig at det skal være en overføring fra fondet, og det skal øremerkes pensjonsformål. De enorme verdiene som vi nå tapper, og som er ikke-fornybare, skal brukes ensidig til å gi arbeidsfrie inntekter framover. Folk skal få arbeidsfrie inntekter som et resultat av avkastning fra fondet. Hvis vi går tilbake og ser på historien, nasjonalt eller internasjonalt, i de periodene en tenkte seg å bygge opp et land ved å satse på arbeidsfrie inntekter, tror jeg en kommer til en ganske entydig konklusjon: Det fører til stagnasjon og forfall for det folk, det land, den bransje, den familie – den som tenker på den måten. Det er ganske sterkt å erfare at Fremskrittspartiet ønsker å bruke de enorme verdiene som her akkumuleres, til arbeidsfrie inntekter istedenfor å være med på å stimulere til arbeidsinnsats og daglig arbeid, som kan sikre den nødvendige kreativiteten for å gjøre hver generasjons arbeid noe mer effektivt og lettere. Derfor er jeg veldig glad for at Regjeringen har en videre bruk av midlene, der en setter pengene i arbeid ved å modernisere Norge, satse på en infrastruktur som gjør at vi kan ha konkurransekraft i forhold til en stadig mer brutal internasjonal konkurranse, utvikle trygge arbeidsplasser, få en aktiv næringspolitikk og ikke minst trygge de samlede velferdsgodene for dem som trenger det. Derfor er det viktig, når en drøfter bruken av midlene i Statens pensjonsfond, at vi har den brede definisjonen klart for oss, og ikke tenker i retning av at det skal være et fond som skal gi arbeidsfrie inntekter i tiden framover. Det vil være et stort feilsteg.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2005-12-15:
Jeg følte behov for å si et par ting helt på tampen. Det er flere forskjellige prinsipper til grunn for å ha et petroleumsfond, som nå blir omdøpt til Statens pensjonsfond. Jeg synes for øvrig at det er et poeng med navnet. Men det er klart det er et politisk valgt navn, som er valgt for å signalisere at grunnen til at vi setter av penger, er bl.a. at vi ønsker å sørge for de framtidige generasjoner, betale pensjoner og sikre pensjoner i framtiden. Det enkle poenget – jeg dropper alt det andre, for alt det andre har alle de andre sagt – er som følger: Hvis Fremskrittspartiet hadde fått gjennomslag for å grunnlovsfeste at Petroleumsfondet skal være et pensjonsfond, hvordan ville det da sett ut og hatt innvirkning på de statsbudsjettene som Fremskrittspartiet har lagt fram forslag til hvert eneste år? Så vidt jeg vet, har Fremskrittspartiet lagt fram ekstrabevilgninger som de tar nettopp fra det de helst kunne tenke seg var et pensjonsfond – 16 milliarder kr ekstra, sier Tybring-Gjedde. 16 milliarder ekstra kroner skal tas fra det Fremskrittspartiet helst vil ha som et pensjonsfond, og brukes på skattelette. Da synes jeg at resten av retorikken i innlegget blir ganske hul.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2005-12-15:
Det var egentlig ikke lagt opp til noen debatt i denne saken, men jeg er sent i ettermiddag blitt gjort kjent med et brev, datert 13. desember, som er sendt fra Helse- og omsorgsdepartementet til Norsk Fysioterapeutforbund, Rikstrygdeverket, Norsk Kiropraktorforening og Den norske lægeforening om foreleggelse av forskriftsendring som følge av Ot.prp. nr. 28, som vi nå behandler, med svarfrist kl. 15 i ettermiddag. Det er to ting jeg reagerer på. For det første: Det brevet som er sendt ut, er ikke i overensstemmelse med innholdet i innstillingen fra komiteen, og det er i strid med innholdet i proposisjonen. I proposisjonen står det: «Departementet vil i forskrift definere hva benevnelsen manuellterapeut innebærer.» Og videre: «Departementet vil i forskrift også presisere krav om dokumentasjon av nødvendig kompetanse i differensialdiagnostikk og laboratorieanalyser og utdanning i radiologi for manuellterapeut …» I brevet som er sendt ut, står det: «Departementet ser det som hensiktsmessig at nærmere bestemmelser om de kravene som skal stilles for å utføre de funksjoner som reguleres av de nye lov- og forskriftsbestemmelser samt definisjonen av manuellterapeut ikke gjøres i forskrift men fastsettes i egen ekspedisjon fra departementet.» Jeg reagerer også på at det er bedt om en tilbakemelding til departementet før vi har gjort noe vedtak her i Stortinget. Det hadde for så vidt vært forståelig hvis innholdet hadde vært i samsvar med komiteens innstilling. Men det er det altså ikke. Jeg regner med at departementet har vært kjent med komiteens innstilling noen dager. Derfor er det enda mer underlig. Det jeg ber om, er å få klarhet i dette. Jeg vil gjerne at statsråden bekrefter at det er stortingsdokumentet som gjelder i denne saken, og at det som vil bli lagt til grunn for det videre forskriftsarbeidet, er det vedtak som vil bli gjort på bakgrunn av en enstemmig komiteinnstilling, og at det er en forskrift som blir utarbeidet og ikke at det fastsettes i en «egen ekspedisjon», hva nå det måtte bety.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2005-12-15:
Jeg kan bekrefte at det selvfølgelig er Stortingets dokumenter og innstilling som gjelder. Det vedtaket som blir gjort her i kveld – som er en bred tilslutning til Regjeringens forslag, noe jeg er glad for – skal selvfølgelig bli fulgt opp på riktig måte. Når vedtaket er gjort, blir det laget en forskrift, slik det også er lagt opp til, som også går til Kongen i statsråd.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2005-12-15:
Dataverdenen er over oss for fullt, og elektronisk kommunikasjon er blitt en stor del av hverdagen vår. Foruten de julekortene som vi i disse dager holder på å skrive, er det vel ikke så mange av oss som husker hvordan det var å skrive brev lenger. Internett og mail har kommet for å bli. I denne saken som vi nå har til behandling, ser vi at enkelte av våre lover må moderniseres i takt med den utviklingen som skjer. Vi snakker her om å legge til rette for økt bruk av elektronisk kommunikasjon i forbindelse med gjeldsforhandlinger og konkurser. Dette vil spare tid og kostnader, slik at midlene i boet kan utnyttes mye bedre. Departementet regner med at slike endringer i kunngjøringsreglene vil føre til en innsparing på hele 8 mill. kr. I dag er det en plikt at man skal kunngjøre konkurser og gjeldsforhandlinger i Norsk Lysningsblad. Dette blir med det nye lovverket opphevet, og hvert bo får nå sin egen side, og all kunngjøring skjer via Brønnøysundregistrenes elektroniske kunngjøringspublikasjon. En slik kunngjøring vil være like virkningsfull og nå samme målgrupper som i dag, men på en mye mer rasjonell og arbeidsbesparende måte. I dag kan det gå inntil ti dager fra avgjørelse om konkursåpning til kunngjøringen er trykt i avis og Norsk Lysningsblad. Med elektronisk kunngjøring vil informasjonen kunne være tilgjengelig allerede dagen etter konkursåpningen. Hvert enkelt bo får nå sin egen kunngjøringsside, og all informasjon i bobehandlingen legges ut her. Å samle all informasjonen på ett sted er en praktisk forutsetning for å oppnå økonomisk rasjonaliseringsgevinst. Departementet legger også til rette for elektronisk abonnement på kunngjøringer om konkursåpning. Dette vil også gi en enklere og mer tilpasset informasjonstilgang for brukere, og en vil også på den måten kunne abonnere på kunngjøringsopplysninger fra et fylke eller fra en bransje. I noen høringsuttalelser, deriblant fra Datatilsynet, kom det fram at personvernet måtte vektlegges. Ved at en ikke går inn for at sikker identifikasjon skal bli opphevet, er personvernet ivaretatt, slik komiteen ser det. Med dette legger justiskomiteen fram lovforslaget og viser til merknadene i innstillingen fra en enstemmig justiskomite.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2005-12-15:
Det er bred enighet på tvers av partiene om at domstolene bør tilpasses mer til informasjons- og kommunikasjonsteknologi. En del av virksomhetene i justissektoren har tatt i bruk videokonferanseutstyr som et verktøy til bedre ressursutnyttelse og effektivisering. Fremskrittspartiet mener at det er store effektiviseringspotensialer i bruk av en slik teknologi. I den proposisjonen som ligger foran oss i dag, pekes det på en rekke forhold som viser at man ved bruk av slik teknologi kan spare store ressurser, på sikt i hele rettspleien. Jeg kan vise til at politiet i dag bruker betydelige ressurser til transport av varetektinnsatte til framstilling i retten. Vi ser i dag at politiutdannet personell er et knapphetsgode som primært bør benyttes til oppgaver som krever politifaglig kompetanse. Bare fangetransporten alene i Oslo politidistrikt kostet over 100 mill. kr i 2004. Ved å utvide bruk av fjernmøter og fjernavhør vil en spare både penger og ressurser. Det vil òg gjelde i sivile saker. Økt bruk av videokonferanse i forbindelse med fjernavhør og fjernmøter vil spare ressurser. Gjennom prøveprosjektet om bruk av videokonferanse er det gjort positive erfaringer i Nord-Irland. Samtlige høringsinstanser har vært veldig positive til utvidet bruk av en slik teknologi i rettspleien. Det er likevel ikke full enighet blant partene om i hvor stor grad slik teknologi skal brukes. Slik Fremskrittspartiet ser det, bør en prøveordning være så bred som mulig, for å gi et best mulig erfaringsgrunnlag. Flere av høringsuttalelsene går inn for å tillate bruk av fjernmøter også for førstegangsfengsling. Det er Fremskrittspartiet helt enig i. Fremskrittspartiet mener at bruken av fjernteknologien ikke skal være betinget av at mistenkte eller tiltalte samtykker. Fremskrittspartiet er helt enig i høringsuttalelsene om at det kan være uheldig dersom siktede kan gis en faktisk posisjon som kan utnyttes. Fremskrittspartiet vil derfor fremme de to forslagene som ligger i innstillingen. Det ene er om fjernteknologi, og det andre er om voldsoffererstatning.