Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-11-18:
Jeg vil også få lov til å takke interpellanten for en viktig og spennende interpellasjon. Nå er jeg en av dem som ikke har fått besøkt Erlandsens Conditori, men min gode kollega og representant for Østfold Kristelig Folkeparti, Line Henriette Hjemdal, har skrytt mye, og jeg kjenner meg igjen i ordene som ble sagt om at det er en kafé med omsorg og med mennesker som viser at de ikke ser begrensningene, men mulighetene. Det utgangspunktet som for så vidt interpellanten og statsråden også trekker fram, synes jeg er utrolig viktig å ha i denne type debatter og i denne type saker – nemlig at mennesker kan få lov til å yte, at de kan få lov til å bruke sine egenskaper, at de kan bidra enten gjennom varig tilrettelagt arbeid eller ordinært arbeidsliv. Det er en veldig viktig del av det arbeidet vi gjør. For det skaper menneskeverd, og det er viktig for det enkelte mennesket å få lov. Når mennesket har en mulighet og et ønske om å bidra, er det viktig at vi gjør så godt vi kan for å hjelpe dem inn i arbeid. Jeg synes det er to viktige spor i denne debatten. Det første er at vi må gjøre det vi kan for å skape et mest mulig inkluderende arbeidsliv. I det ordinære arbeidslivet kan man jobbe selv om man ikke kan yte 100 pst. hele tida. Da er det viktig at vi tar tak i de menneskene som faller ut, så tidlig som mulig. Hvis det er mennesker som begynner å falle ut, som blir sykmeldte eller opplever et eller annet som gjør at hverdagen blir snudd på hodet, og trenger tilpasning på arbeidsplassen, er det utrolig viktig at vi gjør det vi kan for å hindre at de forsvinner ut. For faren er at når en forsvinner ut, så er i alle fall sannsynligheten for at en faller varig ut, mye større enn hvis vi tar tak i det tidlig. Det andre sporet går på flere varig tilrettelagte arbeidsplasser. Selv om vi i dag diskuterer mulighetene og ser på en bedrift som har gjort et fantastisk arbeid, så vet vi, som flere har vært inne på, at det er en del mennesker som er helt avhengige av at det er større trygghet rundt arbeidsplassen enn det de kanskje kan få i det ordinære arbeidslivet. Derfor mener jeg det er viktig at en fortsatt kjemper for flere tiltaksplasser, at en fortsatt kjemper for varig tilrettelagte arbeidsplasser, noe jeg er glad for at statsråden også viser at han er opptatt av. For det en ikke skal glemme, er – som komitélederen også var inne på – at mange av VTA-plassene faktisk er i ordinært arbeidsliv. I tillegg vet vi at det er mennesker som kommer videre fra VTA og inn i en varig jobb, fast arbeid, i det ordinære arbeidslivet, uten at man trenger f.eks. lønnstilskudd. Statsråden ville ikke forskuttere budsjettarbeidet. Det skal ikke jeg heller, men jeg kan i hvert fall varsle tydelig at Kristelig Folkeparti skal bidra til å gjøre det bedre gjennom de forhandlingene som er nå. Jeg tror statsråden kan slappe helt av, det blir i hvert fall ikke en dårligere sosial profil når det endelige budsjettet blir lagt fram. For, som statsråden sa, Kristelig Folkeparti er kjempefornøyd med det regjeringen gjør når det gjelder VTA, med det arbeidet som det er lagt opp til der – at en lovfester retten til VTA. Det er et veldig viktig tilbud, og jeg tror også at det kan bidra til at flere kan bruke sin restarbeidsevne i arbeidslivet. Kristelig Folkeparti foreslår i sitt alternative budsjett 1 000 ekstra tiltaksplasser for dem med nedsatt arbeidsevne, og vi legger også inn 200 ekstra VTA-plasser. Forhåpentligvis, når vi står her om en liten måned og diskuterer budsjettet, kan regjeringa skryte av at det blir gjennomført enda flere tiltaksplasser og VTA-plasser neste år. Så ser jeg også fram til meldinga som er varslet. Jeg skjønner jo at en ikke kan være så konkret når det gjelder tiltakene nå, når det er en melding som er rett rundt hjørnet, men jeg er glad for at regjeringa har høye ambisjoner, og jeg ser fram til den meldinga og det arbeidet som regjeringa ønsker å legge fram. Jeg registrerer at en ønsker å se på lønnstilskudd, eventuelt klokere og bedre bruk av lønnstilskudd, og hvordan sosialt entreprenørskap kan være med og hjelpe disse menneskene. Når det gjelder anbud, vil jeg bruke perspektivet til interpellanten – at alle mennesker er unike. Det er ikke en hyllevare vi snakker om, det er ikke bygging av noe enkelt. Dette er forskjellige mennesker som har forskjellige behov, og fra Kristelig Folkepartis side har vi signalisert hele veien at vi er meget skeptiske til anbud, nettopp fordi det ikke er så enkelt som det å legge inn et anbud på å bygge et bygg eller kjøpe inn noen ting. Dette er mennesker som har forskjellig behov, og som derfor må ses individuelt, og da er det en fare for at anbud kan gjøre at de svakeste taper. Men vi ser fram til det arbeidet som Stortinget skal gjøre det neste halve året.