Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-16:
Jeg har behov for innledningsvis å presisere hvilke tema som er omhandlet i meldingen. Det som er omhandlet, er statsforvaltingen, Regjeringens eget forvaltningsapparat. Når vi leser komitéinnstillingen, kan vi få et annet inntrykk. Der er det samlet i hop det aller meste av offentlig forvaltning, alt fra kommuner til direktorater. Jeg gjør oppmerksom på at det er opposisjonen som har benyttet anledningen til å skrive inn det meste av det de mener om offentlig forvaltning generelt. Men det er altså ikke tema, og vi, posisjonen, har valgt å holde oss til det som er tema i meldingen. Den er uheldig, den måten som opposisjonen har gjort dette på, for det blir en utvanning, og vi får ikke den oppmerksomheten rundt dette viktige temaet som er drøftet i meldingen. Flertallet har trukket fram tre tema som vi har skrevet en god del om. Det er New Public Management i offentlig sektor, vi har skrevet om utdanning og kompetanse, og vi har skrevet om økonomistyring, bl.a. i tilknytning til SSØ. «Forvaltning» og «byråkrati» er ofte brukt som skjellsord, i hvert fall i visse deler av det politiske landskap. I alle debatter om reduserte utgifter er det forvaltningen som skal kuttes, og det er der det er mulighet til å kutte. Det er enkelt, det er uforpliktende, og dessuten er det politisk opportunt. Vi trenger en god og lojal forvaltning som skal iverksette de politiske vedtakene. Forvaltningen har i sin historie vært preget av to styringsmodeller. Det er den tradisjonelle regelstyringsmodellen, og de siste 20–30 årene har markedsstyringsprinsippene fått større innflytelse også i offentlig sektor. Chicago-skolen, med Milton Friedman, har gitt de økonomiske premissene for ivrige politikere fra New Zealand til England. Også her i landet har den vært politisk rådende. Disse ideene har også slått igjennom i den offentlige forvaltningen, og de kjennetegnes av bl.a. kvantitative målinger og oppsplitting i små resultatenheter som skal måles, og som skal kunne konkurrere med andre enheter. Stikkord er outsourcing, privatisering, økt konkurranse og økt bruk av kontraktsrelasjoner. Meldingen diskuterer og problematiserer disse prinsippene som styringssystem for offentlig sektor. Flertallet er tydeligere i sine anbefalinger. Vi understreker samordning og helhet framfor fragmentering og konkurranse, altså en måte å tenke styring på som direkte angriper New Public Managements konkurransetenkning. Vi forventer, og vi regner med, at det vi skriver, de merknadene vi legger inn, og de føringene vi legger inn, vil skape en ny debatt innad i regjering og i forvaltningen om hvordan en skal organisere det offentlige bort fra kvantitative målinger til utvikling av kvalitative parametre dersom det er behov for å bruke måling for å sette tall eller data på effektivisering. Ledelse, styring, basert på ytre motivasjon, slik New Public Management opererer med, er en dårlig måte å få fram det kreative i den enkelte ansatte på. Flertallet setter kompetanse og medvirkning som alternativer til hierarkiske ledelsesstrukturer med ytre motivasjon som grunnlag. Den beste måten å skape en effektiv organisasjon på er å slippe folk fri, altså ikke la dem være i de sterke hierarkiske strukturene. Vi ønsker, og vi understreker, at offentlig sektor skal kjennetegnes som innovativ, der en vektlegger utdanning og kompetanse som vil stimulere til innovasjon. Offentlig sektor skal ha som mål å være den mest innovative sektor i vårt samfunn både når det gjelder kapital og – først og fremst – når det gjelder bruk av mennesker. SSØ er et ektefødt barn av New Public Management, av markedsliberalisme, og vi problematiserer SSØs rolle og dens oppgave i den offentlige sektor.