Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-06-09:
Saken vi i dag har til behandling, har sin bakgrunn i merknader og forslag som fremkom under Stortingets budsjettbehandling. I forbindelse med budsjettbehandlingen fremmet et flertall, alle unntatt regjeringspartiene, et forslag om at Regjeringen innen 1. mars 2004 skulle legge frem for Stortinget en egen sak om vurdering av de økonomiske rammebetingelser for norsk filmpolitikk. Det ble fokusert på at man ønsket å utløse størst mulig grad av privat risikokapital, at billettstøtteordningen skulle videreføres, og at man skulle gjennomgå skatte- og momsregimet. Meldingen som ble fremlagt, svarer i liten grad til det oppdraget som stortingsflertallet gav. Så har også kulturministeren gitt uttrykk for at hun i liten grad ønsket å fremlegge en stortingsmelding på så kort tid. Hun har også omtalt sin egen melding som en tynn flis. Dette er et synspunkt som jeg som saksordfører deler. Under behandlingen av disse økonomiske rammebetingelsene for norsk kino- og filmbransje har man sett klart at bransjen har stått svært samlet i sine synspunkter. Både produsenter, regissører, skuespillere osv. synes å være enige om at man ønsker mest mulig forutsigbarhet i støtteordningene, at man ønsker 6 pst. mva., og at man ønsker etableringer og incentivordninger for å trekke utenlandske produksjoner og langsiktige investorer til bransjen. Når det gjelder produksjonsstøtte og billettstøtteordninger, registrerer flertallet at det er en konstruktiv dialog på området, og uttrykker håp om at man skal komme frem til omforente løsninger. Det er flertallets syn at ordningene som eksisterer, ikke skal endres nevneverdig, fordi ordningene i all hovedsak ser ut til å gi de effekter som er forutsatt. Flertallet forholder seg til at støtteordningene skal evalueres etter fem år, slik det ble slått fast i vedtaket i statsbudsjettet i 2001. For Fremskrittspartiets del åpner vi imidlertid for at i den grad det skal være aktuelt å endre dagens ordninger før denne perioden er omme, bør det skje ved å flytte midler fra konsulentvurdert til markedsvurdert støtte. Det er for øvrig et mindretall i komiteen som i innstillingen går inn for at man skal opprette to separate budsjettposter for billettstøtte og filmproduksjon på statsbudsjettet og gjøre billettstøtten til en overslagsbevilgning. Fremskrittspartiet er ikke med i dette mindretallet. Når det gjelder stortingsflertallets ønske om en vurdering av merverdiavgiftssatser og skatteregler, er dette i liten grad besvart i meldingen. Flertallet merker seg at Regjeringen ikke ønsker å gå inn for et eget merverdiavgiftsreglement for film- og kinobransjen. Verken bransjen eller flertallet er enig i dette. Fra SVs, Senterpartiets og Fremskrittspartiets side mener vi at det bør kunne innføres en 6 pst. mva. for kino- og filmbransjen med virkning fra 1. januar 2005. Vi har merket oss at Arbeiderpartiet ønsker at dette skal innføres noe tidligere, fra 1. november 2004. Jeg håper imidlertid at Arbeiderpartiet vil gi sin subsidiære støtte til en innføring fra 1. januar. Ordningen med at man i dag ikke er innenfor momssystemet, innebærer mye ekstraarbeid innen film og kino fordi sekundærmarkedet har momsplikt. Den praktiske konsekvensen er at man får fradrag på moms bare for en del av utgiftene som man har. Det er også riktig å trekke paralleller til NRK, som har fått 6 pst. moms, som gir betydelig fradrag for inngående avgift. Det vil derfor være fornuftig å innføre en generell 6 pst. momssats for film- og kinobransjen. Etter hva vi har erfart, mener bransjen å ha beregnet seg frem til at dette vil være et løft på ca. 40 mill. kr for bransjen sett under ett. Det må imidlertid presiseres at for enkelte av de kommunale kinoer, de som ikke er innenfor det momssystemet man har pr. i dag, kan det ha marginale negative konsekvenser. Senterpartiet og SV ber sammen med Fremskrittspartiet om en evaluering av dette etter minimum tre år. I praksis kan denne evalueringen gjerne falle sammen med evalueringen av billettstøtte- og produksjonsstøtteordningen. Når det gjelder incentivordninger, har flertallet merket seg at stortingsmeldingen i liten grad drøfter dette. Flertallet mener at det vil være riktig å innføre incentivordninger som kan trekke produksjon av utenlandsk film til Norge. Dette gjøres i svært mange andre land, og Norge kommer kjapt i bakleksa om man ikke innfører slike incentivordninger. Om vi kan klare å trekke utenlandske produksjoner til Norge, vil det ha flere positive effekter. Det vil selvfølgelig være svært viktig for norske filmskapere å etablere kontakter med utenlandske produksjonsmiljøer, og i tillegg vil vi gjennom slike produksjoner få tilegnet oss knowhow som vil kunne løfte bransjen i Norge. Et annet forhold er selvfølgelig at utenlandske produksjoner i Norge vil gi en omsetning både i norsk bransje og i de enkelte lokalmiljøer hvor produksjonene vil være. Om vi skulle få det til slik at vi blir produksjonsland for en stor internasjonal produksjon, vil dette kunne få positive reklameeffekter for Norge også innen handel og turisme. Det vises her til New Zealands effekter av «Ringenes Herre»-produksjonen og til at en rekke andre land har hatt mindre produksjoner de har fått gode reklameeffekter av. Det er derfor med stor glede jeg konstaterer at et flertall i komiteen ber Regjeringen legge frem en gjennomgang av ulike tiltak som kan bidra til flere utenlandske produksjoner i Norge, og viser til både refusjonsordninger, skattefordeler og skattekreditter. Det er viktig at dette ikke er en sak som legges nederst i en skuff. Det er derfor viktig at vi får dette til behandling i inneværende stortingsperiode. For øvrig vil jeg vise til innstillingen fra komiteen, som også omhandler noen merknader om regionale filmfond og om reklame. Med dette tar jeg opp de mindretallsforslag som Fremskrittspartiet er med på i innstillingen.