trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Pensjon er en rettighet man har betalt for. Det er i hvert fall én gruppe som ikke omfattes av det utsagnet fra representanten Wiborg. Vi diskuterte i forrige uke privatisering av offentlige tjenester. Debatten handlet om hvordan man kan unngå at folk taper pensjonsrettigheter man har betalt for, ved privatisering og konkurranseutsetting. Wiborg uttalte i den debatten: «Når det gjelder de ansatte, så ser man jo ved konkurranseutsetting at det også er flere tilfeller der ansatte har fått en bedre pensjonsordning enn de hadde. Vi har eksempler på at ansatte har fått bedre lønns- og arbeidsbetingelser enn de hadde.» Hvilke eksempler var det representanten Wiborg tenkte på i den forbindelse?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Det er ikke alt en rekker å komme inn på i et innlegg på 5 minutter. Jeg har lyst til å gi et tilsvar til representanten Bård Hoksrud, som var veldig opptatt av urettferdigheten i at de med én pensjon å klare seg på, har litt mer å klare levekostnadene sine med enn de som faktisk er to til å dele på utgiftene, og det er veldig urettferdig i henhold til det Bård Hoksrud sier. Men det er noen som Fremskrittspartiet mener at det er helt greit for. Når det gjelder supplerende stønad for personer med kort botid i Norge, som Fremskrittspartiet konsekvent kaller innvandrere, men som faktisk også gjelder nordmenn med lange opphold i utlandet, vedtok en for en uke siden å kutte pensjonene til enslige ned til lav sats, selv om de ikke lever sammen med noen i et samboerskap eller et ekteskap, dersom de har noen å dele boutgiftene med. Så her snur en argumentasjonen rundt alt etter hvilke grupper en ønsker å «please», og hvilke grupper en ønsker å henge ut. En annen ting som jeg ikke rakk å nevne i mitt første innlegg, er trygdeoppgjøret for 2015, hvor vi virkelig fikk se hvordan Fremskrittspartiet kan få seg til å tale med to tunger. Med daværende statsråds velsignelse gikk Fremskrittspartiets stortingsgruppe til frontalangrep på egen minister fordi årets trygdeoppgjør gikk i minus, og forlangte at dette ble rettet opp umiddelbart. Fremskrittspartiets talsperson sto på denne talerstolen og sa akkurat det, at regjeringen måtte benytte seg av den muligheten som ligger i pensjonsforliket, til å foreta en vurdering av om det foreligger særlige forhold som det eventuelt bør tas hensyn til, og sa: «Fremskrittspartiet er av den oppfatning at det at landets pensjonister nå risikerer å få en redusert kjøpekraft, i høyeste grad er et særlig forhold som det bør tas hensyn til.» Og det var ingen forbehold i det utsagnet. Dette er et halvt år siden. Nå sier Fremskrittspartiet akkurat det motsatte. Foreløpig er det høyst uvisst om løftet til pensjonistene blir innfridd. Men jeg har mine tvil fordi Fremskrittspartiet i budsjettet støtter noe som kan se ut som en teknisk greie, men som henger sammen med Fremskrittspartiets brutte løfter fra trygdeoppgjøret for 2015. Fremskrittspartiet mener nemlig at det ikke lenger er nødvendig å sette av en pott til merutgifter i kommende trygdeoppgjør fordi de skal jo bare indeksreguleres. Pensjonistforbundet ba oss om å beholde muligheten til at drøftingsinstituttet faktisk er reelt. Det sier Fremskrittspartiet nå nei til. Det etterlatte inntrykk stemmer altså ikke med virkeligheten når det gjelder Fremskrittspartiet og bekymringen for landets pensjonister, og det var akkurat det Fremskrittspartiet ønsket å oppnå.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Til Bård Hoksrud: Ja, Arbeiderpartiet vet at det store flertallet av de nesten 900 000 alderspensjonistene er samboere eller ektepar, men det er ikke det som styrer Arbeiderpartiets politikk. Vi tar utgangspunkt i hva som er rettferdig for den enkelte. Så til de uføre, som vi ikke har hatt tid til å si så veldig mye om, som ikke lenger kalles pensjonister, men som for manges del er i samme situasjon som alderspensjonistene, for det er Stortinget som avgjør hva de skal ha å leve av. Arbeiderpartiet har gjentatte ganger, også nå i forbindelse med budsjettet, bedt regjeringa foreta en gjennomgang av uførereformen for å fange opp dem som utilsiktet har fått reduserte ytelser. Også nå i dag blir vi nedstemt. Regjeringspartiene har på en eller annen måte klart å definere de uføre over i gruppa uverdig trengende. Vi forstår ikke hva galt de uføre har gjort som fortjener dette.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Politireformen er ment å skulle ivareta samfunnssikkerhet og beredskap på en bedre måte. Den er et godt utgangspunkt, men resultatene kommer ikke av seg selv bare ved å endre administrative grenser. Det er nå snart tre år siden Stortinget behandlet saken om oppfølging av Gjørv-kommisjonen, der en viktig observasjon var: Ressursene fant hverandre ikke. Jeg har lyst til å ta opp tråden fra det jeg sa den gangen. Kommunal risikoforståelse og beredskap var knapt nevnt, tross den åpenbare koblinga til Gjørv-kommisjonens viktigste konklusjon: Myndighetenes evne til å beskytte menneskene sviktet. Ingen sa noe om viktigheten av kommunal risikoforståelse og beredskap knyttet til spørsmålet: Kunne noe vært annerledes? Det var en stor svakhet, som også blir et hull i vår framtidige beredskap hvis ingen tar det på alvor. Hittil savner jeg faktisk at betydningen av arbeidet i de kommunale beredskapsrådene blir synliggjort. Vi får aldri den beste beredskapen uten en tett samhandling mellom sentral og lokal risikoforståelse og beredskap – ikke bare med lokalt politi, men også med kommunale myndigheter. Gjørv-kommisjonen hadde bare en knapp halvside om krisehåndtering på lokalt nivå, men der stod det til gjengjeld i klartekst: «Enhver innenlandshendelse finner sted i én eller flere kommuner. Kommunen har ansvar for viktige lokale beredskapsressurser, og har et grunnleggende ansvar for å ivareta befolkningens sikkerhet og trygghet.» Det er sånn at alle kommuner etter gjeldende lov skal gjennomføre helhetlige risiko- og sårbarhetsanalyser som grunnlag for samfunnssikkerhet og beredskap. Analysene skal dekke hele risikobildet innenfor kommunenes geografiske område – ikke bare kommunenes eget ansvarsområde. Det handler om beredskap når uventede hendelser skjer, men også i det løpende arbeidet med forebygging. Finner ressursene hverandre der, så finner de hverandre også når det virkelig gjelder enten vi snakker om terror, naturkatastrofer, vold i nære relasjoner osv. Nå har jeg tenkt å stille statsråden et spørsmål, så det hadde vært veldig fint hvis han kunne høre etter. Spørsmålet kommer her, nemlig, og jeg har bygd opp til det gjennom hele innlegget: Vi får nye politidistrikter. Buskerud-benken har ved to anledninger vært på besøk i Søndre Buskerud for å bli orientert om reformen, og begge ganger stilte jeg spørsmålet: Hvordan skal man ivareta det viktige samarbeidet i de kommunale beredskapsrådene når hvert distrikt nå får mange flere kommuner å forholde seg til? Det var tydelig at dette var noe man ikke hadde tenkt på. Jeg vil derfor benytte anledningen til å spørre statsråden: Hvordan er samarbeidet i de kommunale beredskapsrådene tenkt ivaretatt i de nye sammenslåtte politidistriktene?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Som representant for Buskerud må jeg selvfølgelig benytte anledninga til å kommentere en lokal sak, nemlig nedturen det var at prosjekteringsoppstartsmidler til nytt tinghus i Drammen ikke er på plass i budsjettet for 2016. Riktignok er det en enstemmig komité som understreker betydninga av at landets domstoler bør ha en tilfredsstillende bygningsmessig standard, men det gjelder tydeligvis ikke for Drammen, dessverre. Flertallet viser til at en er informert om situasjonen, men det stopper der. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet med tilslutning fra Senterpartiet faktisk har tatt på alvor brevet Høyres ordfører i Drammen, Tore Opdal Hansen, sendte til justisministeren på vegne av ordførerne i Drammen, Øvre Eiker, Nedre Eiker, Svelvik og Sande. Egentlig kunne de for så vidt bare spurt meg. Allerede da jeg ble ordfører i Drammen i forrige århundre, regnet det gjennom taket. Saksbehandlerne måtte flytte bunkene etter værmeldinga så det ikke skulle være gjennomvåte dokumenter når de kom på jobb dagen etter. Jeg går ut fra at hele komiteen er kjent med at lokalene er svært gamle og lite egnet til å huse en tingrett. Da forundrer det meg litt når flertallet kanskje egentlig innfører en ny budsjettpraksis. Jeg har aldri opplevd noe liknende mens jeg har vært på Stortinget. En sier at en ber regjeringa vurdere prosjekteringsmidler til nytt tinghus i Drammen i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett 2016. Jeg er vant med at revidert budsjett er korrigeringer og justeringer for ting en ikke helt har hatt kontroll på, ikke stedet for å sette i gang nye tiltak. Jeg synes også det er litt merkelig hvis regjering og stortingsflertall nå i desember 2015 vet at de ikke har penger til oppstartsprosjektmidler i Drammen i mai 2016, men samtidig sier: Men i mai 2016, da er vi helt sikre på at vi har penger å sette inn i revidert budsjett. Er det reelt at det kommer i revidert budsjett, eller er det et forsøk på en unnamanøver i en litt vanskelig situasjon nå, fordi en har en utålmodig Høyre-ordfører i Drammen? Jeg vet ikke. Hvis det er reelt, skjønner jeg ikke hvorfor en ikke bare kunne lagt inn de pengene her og nå. Det spørsmålet lar jeg henge litt i lufta, og så er jeg veldig spent på om jeg får noe svar på det.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Jeg har bare en kort kommentar til representanten Werp. Vi får ikke penger til nytt tinghus i Drammen fordi en ikke kan bevilge penger en ikke har, men en vet nå at en har dem neste år, og det er jo neste års budsjett vi nå behandler. Jeg tror vi lærte på skolen en gang at den typen resonnement kalles for en tautologi. Det er – på en måte – et sånt resonnement som biter seg selv i halen og mangler empirisk innhold. Når det gjelder statsråd Anundsen og hvorfor vi ikke gjorde noe da det regnet gjennom taket i forrige årtusen: Jo, vi gjorde det, for da bygde vi nytt politihus, som også var en del av hele det falleferdige komplekset som står der i dag, men som nå rommer tingretten. Da bidro til og med Drammen kommune med 40 mill. kr i forskuttering av midler for å få dette på plass, og vi greide til og med å tigge 3 mill. kr i bidrag fra lokalt næringsliv. Så jeg ber så innstendig jeg kan: Finn i hvert fall 6 mill. kr i revidert budsjett for 2016.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Statsråden var inne på det; politikk er det muliges kunst. Jeg har hørt en annen variant – at politikk er de umuliges kunst. Jeg synes kanskje statsråden beveget seg mer i retning av dét i sitt innlegg. Men jeg skal ikke bidra til omkamp. Vi har nettopp hatt en budsjettdebatt hvor jeg fortalte om den smule nedturen vi følte i Drammen da vi ikke fikk penger til Drammen tinghus. Når det gjelder valg av hovedsete for nytt Sør-Øst politidistrikt, ble det nok en nedtur for Buskeruds hovedstad. Vi har argumentert tungt og hardt for lokalisering til Drammen tidligere. Lokallagslederen i Politiforbundet i Nordre og Søndre Buskerud politidistrikter har gjort likeså. Sånn ble det altså ikke selv om Politidirektoratet i den første runden anbefalte Drammen. Det ble ikke samme nedtur for statsråden, går jeg ut fra. Men argumentene de hovedtillitsvalgte i politiet i vårt distrikt framførte, var mange og tunge. Jeg skal bare nevne ett av dem her og nå, og det var det som representanten Werp var inne på: Som eneste sted i landet har altså Drammen allerede nærmere seks års erfaring med en felles sentral for nødetatene, som skal bli et viktig element i de nye politidistriktene. Vi ligger i tillegg nær Oslo og kan lett bli reservesentral for Oslo. Det har vært med på å høyne beredskapen i det sentrale østlandsområdet, og det er viktig nå når det nye hovedsetet ikke blir Drammen, at vi ikke kaster den tryggheten, kompetansen og de pengene som har vært investert, ut av vinduet. For det er ikke befolkninga i det nye, store politidistriktet tjent med overhodet, enten vi bor i nærheten av Skien, Tønsberg eller Drammen. Jeg har for så vidt tidligere kritisert Høyres justispolitiske talsperson Anders B. Werp for å uttale seg litt vagt om denne viktige saken før beslutninga falt. Den debatten kan vi ta videre i lokale medier. Her har jeg tenkt å signalisere at jeg er helt enig i det Anders B. Werp sier. Det er viktig at den kompetansen og det miljøet som er bygd opp, ikke går i oppløsning og må bygges opp på nytt. Det er svært gode resultater av den samlokaliseringa, som Werp gjorde rede for. Alle vet hvor alle er til enhver tid, stiller opp for hverandre, stiller opp for befolkninga. Det gir god responstid, og det har gitt bedre og bedre resultater etter hvert som en har fått samarbeidet til å gå bedre og bedre. Det bør befolkninga i det nye sammenslåtte Sør-Øst politidistrikt også få lov til å nyte godt av.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
På vegne av stortingsrepresentantene Kjersti Toppe, Trygve Slagsvold Vedum og meg sjøl vil jeg legge fram forslag om endring av lov om arbeidsmiljø, arbeidstid og stillingsvern mv.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Det som kjennetegnet innlegget til komitélederen, var at det ikke var noen analyse bak den skremmende utviklinga med økende arbeidsledighet. For at vi skal sette inn de nødvendige tiltak, må det jo være en analyse av årsak og virkning og en helhet, og det manglet i komitélederens innledning. Det som komitélederen så vidt kom inn på, var nye arbeidsplasser. Der er sjølsagt Senterpartiet helt enig. Vi hadde forslag her i denne uka om investeringer knyttet til fornybare naturressurser. I den sammenheng kom også representanten Kambe inn på begrepet «grønt skifte». Siden representanten brukte det ordet, vil jeg nå gjerne ha en definisjon fra Høyre på hva som menes med grønt skift helt konkret, sånn at det ikke bare blir et honnørord uten innhold, slik som vi har erfart hittil.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Siden representanten ikke kunne svare på representanten Christoffersens spørsmål om å komme med eksempler, regner jeg med at Wiborg kan gis mulighet til å komme tilbake med nødvendige eksempler senere i debatten, sånn at vi får det avklart. Ellers når det gjelder kutt i pensjoner, står Senterpartiet for det motsatte. Det var Senterpartiet, bl.a., som fremmet forslag om 1 000 kr mer per måned til minstepensjonistene, i 1997, noe som utløste daværende statsminister Thorbjørn Jaglands uttalelser. Men mitt spørsmål dreier seg om det som representanten Wiborg sa om Nav, som var å fornye, forenkle og styrke. Det er et stort og viktig arbeid som Nav står for – bare administrasjonskostnadene er på nivå med hele jordbruksoppgjøret. Representanten hadde store ord om at hvert eneste individ vil få den støtte en trenger. En skulle over fra byråkrati til brukerreform. Mitt spørsmål er: Bør en vurdere om pensjon og arbeidstiltak fortsatt skal være i samme etat?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Vi skiller altså mellom dem som kommer fra Norden og andre steder. Vi ønsker fortsatt å ha et fritt arbeidsmarked i Norden. Årsaken til det er at her er det likeverdige forhold. Vi har hatt det over lang tid. Det har fungert uproblematisk. Problemene inntreffer når vi får fri bevegelse av arbeidskraft fra land hvor arbeidsledigheten er svært høy, hvor lønns- og arbeidsvilkårene er svært dårlige og folk er i en vanskelig situasjon, og en dermed er villig til å komme til Norge for å jobbe for helt andre lønns- og arbeidsbetingelser enn det vi trenger. Vi ønsker imidlertid også arbeidskraft fra disse områdene under forutsetning av at en har en arbeidskontrakt gjennom en regulert arbeidsinnvandring, slik at en har en kontroll på dette. Dermed sikrer en at innenfor territoriet Norge er det mulig å sikre alle de fine målsettinger som alle partier her snakker om, men hvor få snakker om den analysen som er nødvendig å ha for at en skal greie å gjennomføre det i praksis.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
For det første blir det bare munnsvær fra Fremskrittspartiet når de sier at de deler mye av den skepsisen Senterpartiet har til EU og EØS, når de er tilhengere av både EU og EØS. Fremskrittspartiet må nå bestemme seg for hva de mener på det området og ikke skape sånn uklarhet. For det andre – trygdeeksport: Senterpartiet er for universelle ordninger, og vi har det som vår linje. Det innebærer at alle som har tilhold i det norske territoriet, får lik mulighet til trygder og ytelser, også dem som har opparbeidet seg det, og som midlertidig har tilhold andre steder. Når det gjelder avkortning av pensjonene, vil Senterpartiet sjølsagt på ethvert tidspunkt vurdere hva det er prioritetsmessig grunnlag for å ta med, men sånn som vi ser saken nå, og sånn som vi ser saken inn i framtida, ser vi ikke grunnlag for å prioritere en økt utgift til samboende og gifte pensjonister med om lag 2 mrd. kr hvert år framover.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Partiet Venstre har utviklet seg til å bli et av de mest økonomisk liberalistiske partiene i mange sammenhenger, og representanten Rotevatn er en av de fremste representantene for det. Det er en ideologi som Senterpartiet står veldig fjernt fra, og som stadig flere ser de negative konsekvensene av. Når det gjelder veksten i norsk økonomi de siste 10–15 åra, har den vært ekstrem. Den har vært helt annerledes, den har vært helt i utakt med resten av verden. Senterpartiet prøvde å dempe det noe, slik at vi ikke skulle få slike store bølgebevegelser. Vel, det skjedde ikke. Nå har vi en ny situasjon. Fortsatt er det imidlertid slik at lønns- og arbeidsvilkår, mulighetene for inntekt i Norge, er vesentlig bedre enn i Romania og andre østeuropeiske land. Det vil være helt naivt å tro at vi ikke fortsatt vil ha en stor arbeidsinnvandring dersom dagens regime uten noen form for kontroll fortsetter.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Det aller viktigste vi står overfor, er å sikre full sysselsetting samtidig som vi får en omstilling av næringslivet hvor utslippene av CO2 fra fossile karbonkilder reduseres. Det er svært, svært krevende, for det vi her står overfor, er egentlig et oppgjør med de siste 50 års ideologi om hvordan man utvikler et godt samfunn, da med hensyn til de fossile energikildene. Så sier representanten Rotevatn at man skal senke terskelen inn i arbeidslivet og se til Deutsche Bank. I Norge har vi hatt en enighet om norske lønns- og arbeidsbetingelser og fast ansettelse. Mitt spørsmål er: Skal disse to tersklene senkes – norske lønns- og arbeidsvilkår og fast ansettelse? Hvis ikke disse to tersklene skal senkes, hvilken terskel er det i så tilfelle representanten Rotevatn ønsker å senke?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Arbeidet med å omstille næringslivet samtidig som en har full sysselsetting er Stortingets viktigste arbeid, etter min vurdering. Den nye statsråden har en uriaspost – unnskyld at jeg sier det – når en er i en regjering som er tuftet på økonomisk liberalisme og næringsnøytralitet. Når det i tillegg er en svak analyse av hvorfor vi er kommet dit vi er, og hva veien ut av det er, og det er et fravær av nødvendige økonomiske virkemidler, utover forskning og utvikling, sitter en skikkelig i et skårfeste. Jeg skal stille et enkelt spørsmål: Representanten Rotevatn sa at for å sikre full sysselsetting burde en senke terskelen inn i arbeidslivet. Er statsråden enig i endringer som fører til færre faste ansettelser som en del av denne terskelreduksjonen?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Statsbudsjettet er viktig for å korrigere markedskreftene. Det er mer krevende tider vi står overfor nå, og dermed blir det større behov for en kraftsamling om det viktigste. I Senterpartiets budsjettforslag for arbeids- og sosialkomiteen er det en knallhard prioritering av to områder. Det ene er de vanskeligstilte på arbeidsmarkedet, hvor vi prioriterer hele 1 356 mill. kr ekstra. Det andre er oppfølging av lover og regelverk i arbeidslivet for å motarbeide sosial dumping og arbeidslivskriminalitet, hvor vi samlet over flere departementer prioriterer 115 mill. kr. Først til de mange ungdommer og de mange over 55 år som har store problemer med å komme inn på arbeidsmarkedet. Vi vil prioritere store penger for at om lag 10 000 mennesker skal komme inn i betalt arbeid. Jeg gjentar: Om lag 10 000 mennesker skal komme inn i betalt arbeid – 2 000 på varig tilrettelagte tiltaksplasser, hvor vi bl.a. kan få vekk køene for ungdom med diagnoser, slik at en får en sømløs overgang fra skole til arbeidsliv, 5 000 nye plasser på varig tilskuddsordning, tidligere TULT, 2 000 tiltaksplasser for personer med nedsatt arbeidsevne og 200 mill. kr til kommuner til kvalifiseringsprogrammet. Samlet utgjør dette en formidabel innsats, og jeg er veldig stolt av at Senterpartiet har klart å prioritere disse områdene på den sterkeste måten av samtlige stortingspartier. Det har som sagt ført til at vi må prioritere vekk andre ting. Men det jeg sa i en replikk til representanten Wiborg, var at vi ikke kan si noe om hva vi vil gjøre med regelverket for pensjon til enslige og gifte og samboende pensjonister senere, når det kommer opp i et nytt budsjett. Så representanten feilsiterte meg på det punktet, for det er noe en må ta stilling til i hvert enkelt budsjett. Men vi snakker her om at regjeringspartiene og samarbeidspartiene prioriterer over 2 mrd. kr til den ordninga, noe Senterpartiet i år ikke hadde råd til. Det andre hovedområdet vi prioriterer, er oppfølging av lover og regelverk i arbeidslivet for å motarbeide sosial dumping og arbeidslivskriminalitet. Arbeidstilsynet, Nav, politiet og skatteetaten må få til et samspill. Men jeg vil understreke at mer effektivitet på dette området først er mulig ved en kontrollert arbeidsinnvandring. Det er da en i mye større grad tar problemene ved roten. Helt til slutt: Siden statsråden ikke svarte på om hun var enig i endringer som fører til færre faste ansettelser i arbeidslivet, må komiteens leder, Høyres Arve Kambe, avklare dette hovedpunktet i debatten nå, slik at vi får en forutsigbarhet for næringslivet. Arbeider regjeringa for flere faste ansettelser i arbeidslivet?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Mitt spørsmål til representanten Kambe var om Høyre er enig i endringer som fører til flere midlertidige ansettelser, eller ikke. Det var spørsmålet. Videre: Representanten Bård Hoksrud er veldig beskjeden og vil ikke gi regjeringa honnør for at en svekker evneprinsippet i beskatningen. Jeg syns at en skal være ærlig på det og si at det er Høyres varemerke at skatt etter evne skal ha en mindre posisjon framover. Forskjellene øker, ikke minst som følge av endringene i arbeidslivet med flere midlertidige ansettelser og flere vikarbyråer. Det må representanten Hoksrud ta inn over seg. Det blir mer krevende tider. Prinsippet om jambyrdighet må holdes mer fram. Jeg ser finanskomiteens leder har kommet, og jeg er veldig opptatt av at Kristelig Folkeparti, som har en nøkkelrolle på dette området, signaliserer om jambyrdighet skal være varemerket i den krevende tida vi står framfor.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Domstoladministrasjonen og dets styre har arbeidet målbevisst for en radikal sentralisering av tingrettene. Verken styret eller Domstoladministrasjonen kunne ha brukt så mye arbeidskraft på dette uten at det hadde hatt regjeringens støtte. Samtidig har det ikke vært noe krav fra borgerne, innbyggerne eller publikum om å gjøre dette – tvert imot. Det har skapt mye uro i en rekke fora: folkevalgte organer som kommunestyrer, regionråd og fylkesting. Rettssikkerhet, fagmiljø og rekruttering er ikke gode argumenter for sentralisering. Saksbehandlingstida er lav ved en rekke av de små tingrettene. Det er ikke sånn her – som det er i andre saker – at det er forholdet mellom smått og stort. Det er både store og små tingretter som fungerer dårligere. Det er ikke det det går på. Det går i stor grad på ledelse. Det er mange gode resultater fra små tingretter, med sorenskrivere som setter sin ære i å gjennomføre jobben i det jeg vil kalle en patriotisk ånd. Man går ikke hjem klokka fire – man går hjem når man har gjort jobben. Det er forbilledlig. Dette kom veldig tydelig fram i Senterpartiets seminar, hvor vi i høst inviterte både ledelsen i Domstoladministrasjonen og sentrale sorenskrivere for å utdype og forklare sitt syn. Jeg er veldig glad for Kristelig Folkepartis arbeid i denne saken – Venstre også, men først Kristelig Folkeparti – som har ført til at Høyre og Fremskrittspartiet har måttet legge til side den store, planlagte sentraliseringa av tingrettene. De har kommet til at dersom man etter en slik prosess, som det heter, som betyr at kommuner og ansatte i domstolen involveres på en god måte, oppnår lokal enighet, har ikke Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti motforestillinger mot en sammenslåing, men en legger altså virkelig gode premisser for det hele. Dette er meget bra. Når det gjelder Senterpartiet framover, arbeider vi for å gjennomføre det vi foreslår, nemlig å stanse arbeidet med ytterligere sammenslåing av domstolene. Ordet «ytterligere» er ikke tilfeldig valgt. En kan stoppe opp og tenke seg om. Når det gjelder framtidssituasjonen for Kongsberg tingrett og Eiker, Modum og Sigdal tingrett, kan jeg komme tilbake til det. Det er riktig at de ligger i mitt valgdistrikt og mitt nærområde. Jeg er veldig stolt av de to tingrettene, og jeg skal utdype nærmere standpunktet om hvordan det skal gjøres på en god måte framover.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Som statsråden sa, skal sjølsagt Domstoladministrasjonen gjøre jobben sin. Det spesielle i denne saken er at Domstoladministrasjonen og dets styre over lang tid har brukt mye tid og mange krefter på struktur og på sentralisering av strukturer. Det har skapt mye uro. Det følger opp det som er så toneangivende ifra ikke bare denne regjering, men også tidligere, om å ha oppmerksomheten på struktur istedenfor å ha oppmerksomheten på organisasjon, kultur og ledelse. Det er så mye å lære av små tingretter. De er veldig effektive, de er billige, og en har høy kvalitet. Hvorfor går det ikke an å prøve å mangfoldiggjøre den kulturen, også over i de større tingrettene og over til de mindre tingrettene som ikke da i tilstrekkelig grad fungerer sånn? For det er også eksempler på det. Det er der den store utfordringa ligger. Så til forholdet Kongsberg tingrett og Eiker, Modum og Sigdal tingrett. Det er riktig at jeg er godt kjent i området Kongsberg, Numedal, Sigdal, Modum og Øvre Eiker – kjenner avstander, kjenner kultur. En er nødt til å se framover. En er nødt til å se tingrett og jordskifterett – se en helhet. Representanten Werp er også lokalkjent, ikke minst som Øvre Eikers tidligere Høyre-ordfører. Da er det interessant at Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti i komiteen med Werp som medlem sier: «(…) det kan foreligge gode grunner for sammenslåing av(…) Eiker, Modum og Sigdal tingrett og Kongsberg tingrett med videreføring av kontorsteder både i Hokksund og på Kongsberg.» (…) (…) Jeg er enig i at det er grunner for sammenslåing på grunn av avstand, størrelse på tingrettene og i stor grad felles arbeidslivsområde. Når Høyre valgte sammenslåing, så ikke Senterpartiet gode grunner til å gå imot enhver tingrettsendring, for enhver endring må vurderes konkret. Det vi så som vår oppgave å se på, var å påpeke det ulogiske i at en ikke skulle ha felles kontorsted. Når en ikke skal ha felles kontorsted når tingrettene ligger så nære hverandre, når hele poenget med sentraliseringa er å få felles kontorsted med større miljøer, velger vi å påpeke det. For Senterpartiet er det sjølsagt at vi skal ha en stedlig ledelse på statlige institusjoner, også domstolene – én domstol, ett kontorsted, én stedlig ledelse. Problemer med rekruttering og kvalitet på domstolen oppstår når det skapes tvil om framtida til domstolen. Derfor er det viktig nå at tvilen tas vekk, sånn at domstolene kan arbeide i fred og dyrke den gode kulturen som vi har mange eksempler på ved de små tingrettene.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Det er viktige forslag, og det er en viktig debatt. Mange av forslagene er fulgt opp siden de ble fremmet i begynnelsen av november, og det er bra, ikke minst den gode dialogen som har vært med Russland. Det var representanten Keshvari fra Fremskrittspartiet som gjorde at jeg måtte ta et lite innlegg. Jeg har aldri gått inn for å stenge grensene, men har bestandig vært tilhenger av å kontrollere grensene. Hvorfor det? Jo, ikke minst etter det besøket som jeg hadde på Lésvos den 19. september – det er nesten tre måneder siden – hvor jeg ved sjølsyn så hva som skjedde. Denne øya fikk da nærmere 5 000 flyktninger hver dag, og to store ferjer fraktet dem fra havnebyen til Athen, uten særlig kontroll. Når en spurte dem som gikk om bord, svarte de: Vi skal til Tyskland, Sverige eller Norge. En trengte ikke være rakettforsker for å forstå at disse en stund senere ville komme til Norge. Det var bakgrunnen for de rimelig presise uttalelser som jeg ga den gangen. Uten grensekontroll ville faktum være at mange ville komme til Norge. Det at regjeringa handlet og sier at det ble handlet raskt og effektivt, kan en sette et stort spørsmålstegn ved, for den utviklinga på Lésvos hadde da pågått en god stund, og sjølsagt var norske myndigheter klar over det. Det ble dermed en diskusjon om grensekontroll i EØS-området, og det ble en spesiell diskusjon omkring vårt særskilte ansvar for Schengens yttergrense mot Russland ved Storskog. Det som etter hvert har blitt veldig interessant, er om norske myndigheter ga tydelig nok beskjed til russiske grensemyndigheter om det. Det har kommet fram gjennom media at allerede høsten 2012 var situasjonen den at det brevet som norske myndigheter ga ved grensen, ikke i klartekst sa at norske myndigheter krevde Schengen-visum eller grenseboerbevis for innreise til norsk territorium. Dermed hadde ikke russiske myndigheter hjemmel i eget lovverk til å drive intern grensehandtering på vegne av Norge. Den 7. november endret norske myndigheter teksten i brevet, men endret det likevel ikke til det som russiske myndigheter anbefalte. Den 24. november endret man derimot teksten slik russiske myndigheter hadde anbefalt, og det har gitt resultater. Det er sentralt å ha grensekontroll. Det viser dagens situasjon. Skal vi handtere det på en god måte, må det til. Det skal bli interessant å se om Fremskrittspartiet fortsatt går inn for det grenseløse Europa.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-17:
Det var ikke så mange som uttalte seg om grensa på Storskog den 4. november. Det var ikke så enkelt å være tydelig på det tidspunktet, men jeg valgte å være det. I det NRK-intervjuet som representanten Keshvari viser til, var overskriften at jeg «langt på vei» gikk inn for å stenge grensa. Det er korrekt – «langt på vei». Men det var ikke å stenge grensa, det var «langt på vei» å stenge grensa – det var poenget. Det er jo nettopp det som nå har blitt situasjonen, fordi vi har fått en grensekontroll, i samarbeid med russiske myndigheter, som innebærer den realitet som svært få nå er uenige om. Det at det kom til å bli et press på Schengens yttergrense på Storskog ved Russland, var mange klar over, men kanskje ikke klar over i hvor stort omfang presset ville bli. Men at det kom til å komme et press også der, var naturlig, for fortvilelsen er så enorm hos de menneskene som flykter. Det så jeg ved sjølsyn da jeg så de båtene, så de redningsvestene, så de baderingene som lå på stranda i Lésvos, fra dem som hadde dratt over sundet i gummibåter. Det er ikke unaturlig at en da prøver alle de muligheter som er, og en av mulighetene var altså på Storskog. Men det som er det interessante, er at det var først da Norge den 24. november endret teksten sånn at russiske myndigheter fikk det de hadde anbefalt, at den store endringa skjedde. Det var noe av kjernen også i intervjuet allerede tidlig i november. Denne historien må fram til folk for å vise at Fremskrittspartiet i regjering ikke har gjort jobben sin – for å være direkte tilbake. Det må representanten Keshvari snart ta inn over seg. Vi må opprettholde vårt gode forhold til Russland, men der er det vesentlig at vi er etterrettelige på vår side, i vår kontakt og i vår kommunikasjon, og ikke legger mer ansvar på russiske myndigheter enn det som er korrekt. Nå har vi fått en situasjon, et samarbeid og et samspill med russiske myndigheter som viser gode resultater. Det bør alle være glad for.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-12-17:
Eg vil fremja eit representantforslag på vegner av stortingsrepresentantane Heidi Greni og meg sjølv om å sikra rehabilitering og fysisk trening i sjukeheimar. Så vil eg fremja eit representantforslag på vegner av stortingsrepresentantane Per Olaf Lundteigen og meg sjølv om å la Tinn kommune overta Rjukan sykehus vederlagsfritt.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-12-17:
Jeg vil framsette et forslag på vegne av stortingsrepresentantene Heikki Eidsvoll Holmås, Karin Andersen, André N. Skjelstad og meg selv om å beholde strenge miljøkrav til oppvarming i ny byggeforskrift, TEK 15.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-12-17:
Jeg tar også ordet på grunn av Keshvaris innlegg, hvor det nærmest hørtes ut som han var glad for at det var oppstått en krise. Men jeg skal ikke kommentere det innlegget, dette er mer til regjeringen. Jeg tror det er viktig at vi nå har etablert en bred enighet i Stortinget. Så er det regjeringens oppgave å føre en politikk som gjenspeiler den brede enigheten og de balansepunktene som ligger i de, nå flere, avtalene, både innstrammingene og det som går på grensekontrollen, og også det som går på integrering – og at regjeringen fører en politikk hvor alle partier kjenner seg igjen. Man har en enighet om en innstramming, men det er også helt avgjørende at man har med seg den balansen inn at de som trenger beskyttelse, også skal få beskyttelse. Hvis man ikke klarer å få det til, undergraver man hele innholdet i avtalen, og i stedet for at vi har et samlet storting som faktisk kan vise den storheten at vi tar tak i en vanskelig situasjon og over tid klarer å få kontroll, men også fører en politikk som står seg, får vi en situasjon hvor det fortsatt blir en kamp mellom partier om forståelsen av innholdet i avtaler. Det mener jeg er helt avgjørende at vi unngår. Og hvor sterk denne avtalen er, avgjøres ikke av hvordan situasjonen er nå, det avgjøres av hvordan dette ser ut om et år, om to år, og framover. Det gjelder både situasjonen ved grensen, om de som trenger beskyttelse, faktisk får beskyttelse, og at vi klarer den integreringsjobben som landet står overfor i årene framover.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-12-17:
Det er innholdet i avtalene som er det avgjørende, og vi har mange avtaler. Fra Venstres side står vi også bak den avtalen som vi laget i vår, som går nettopp på kvoteflyktninger. I en helhetlig politikk for Midtøsten er det viktig også å ivareta kvoteflyktninger, nettopp for å ta vekk presset også på de flyktningene som kommer over grensene mot Europa. Men det helt avgjørende igjen er at regjeringen ser på disse avtalene og balanserer politikken opp mot alle avtalepartnerne. Hvis man ikke gjør det, kommer man til å få en situasjon hvor man får en sprikende politikk og en sprikende situasjon i Stortinget, i en situasjon hvor man trenger en regjering som leder basert på et bredt flertall som vi har. Og det er ikke de enkelte diskusjonene her som er avgjørende. Det som er helt avgjørende, er situasjonen om ett år, om to år, om tre år – om man framstår som en regjering som hadde kontroll, og klarte å ta tak i en situasjon og lede landet gjennom en periode som faktisk har vært vanskelig, men uten at dette går på bekostning av personer som trenger en nødvendig beskyttelse.
Arve Kambe (Høyre), 2015-12-17:
Det er ikke et kutt i årets budsjett på 2 mrd. kr til de arbeidsledige. Faktum er at i 2016 har midlene til dagpenger steget med flere milliarder kroner. Vi jobber for å redusere effekten av arbeidsledighet. Derfor styrker vi Nav, og derfor vedtar vi nye lover og øker antall tiltaksplasser. Vi har sagt at vi synes det er viktig å prioritere dem som er inne i dagpengeordningen. I fjor reduserte vi derfor feriepengeordningen, nettopp fordi vi skal bruke dagpenger til dem som er ledige, ikke til dem som har fått seg en jobb og fått midler via dagpenger året etterpå. Vi prioriterer dem som har utfordringer i dag, ikke dem med utfordringer som er ferdig løst. For oss er det slik at vi også har en innstramming nå: Sier en opp stillingen sin i dag, synes vi det er greit at en, i dagens arbeidsmarked, må vente noe lenger før en får dagpenger hvis en selv har tatt valget, men hvis en blir tvunget til det, eller det er dårlig stemning i bedriften, vil en fortsatt få beholde dem.
Arve Kambe (Høyre), 2015-12-17:
Makrobildet på ledigheten bør også representanten Lundteigen kjenne til. Det er en del av det vesentlige i budsjettdokumentene fra regjeringen. Det er dollarkursen, det er oljeprisen, det er store svingninger i verdensbildet. Det slår inn for fullt i norsk økonomi, i olje- og gassindustrien osv. Det får store økonomiske og direkte konsekvenser i Norge. Det er bakteppet for at regjeringen fremmer et budsjett for arbeid, aktivitet og omstilling – for å gjøre det vi kan for å motvirke det og for å hjelpe dem som kommer ut i ledighet. Det grønne skiftet er enkelt, f.eks. det å styrke den maritime næringen, skipsfart, få varer fra vei til sjø. Det er f.eks. regjeringens store satsing på klimateknologifondet, som i 2016 og 2017 sannsynligvis får en god byggestart med over 1,5 mrd. kr i statlig støtte, via Enova, til Norsk Hydro på Karmøy. Det kommer til å være et godt eksempel på at man får nye industriarbeidsplasser som både utvikler miljøvennlig teknologi, og som kan være premissgivende for norsk industri i mange tiår framover.
Arve Kambe (Høyre), 2015-12-17:
Etter åtte rød-grønne år økte antall fattige barn i Norge, under Karin Andersens vakt. Det har denne regjeringen gjort noe med. Roten til fattigdom er å være utenfor arbeidslivet. Det er å være utenfor norsk språk. Det er hovedindikatorene på det. Til det at vi reduserer barnetillegget: Det er altså slik at blant dem vi reduserer det til 95 pst. av andelen for, kunne det for noen i sum bli mer penger i offentlige overføringer enn det ville blitt med å være i jobb. Det er et brudd med den arbeidslinjen vi ellers satser på. Når det er sagt: Hvis en har barn – de aller fleste i Norge i dag har barna sine i barnehage – vil alle som er uføretrygdet, alle som har lav lønn, nå få en mye lavere barnehageregning enn de hadde under de rød-grønne. Dette styrker vi også i dette budsjettet: Gratis kjernetid blir utvidet til også å gjelde treåringer, og det oppveier mer enn nok for kuttet i barnetillegget. Det bidrar også til at en kan få jobb og utdanning at noen passer på barna mens en selv er på jobb eller under utdanning.
Arve Kambe (Høyre), 2015-12-17:
Ved avslutningen av debatten er det interessant å følge med regjeringspartiene, som i stort sett alle innleggene sine har gjentatt behovet for arbeid, aktivitet og omstilling, med tiltak som virker, som skaper nye arbeidsplasser, og som skaper varige arbeidsplasser. Vi la fram en tiltakspakke som i forbindelse med statsbudsjettet blir rost av samtlige parter i arbeidslivet for at det var nok tiltaksplasser – dobbelt så mange tiltaksplasser som Arbeiderpartiet foreslo i valgkampen, tiltaksplasser som vi har merknader i 2016-budsjettet på at en forventer at Nav faktisk klarer å bruke opp, for de har ikke klart å bruke dem opp i 2015. Så vi har mer enn nok tiltaksplasser, og revidert budsjett kommer. Vi følger den utviklingen nøye. I tillegg har vi endret permitteringsregelverket for noen måneder siden og har nå 30 ukers permittering. Det er det full mulighet til å ha. Så spør representanten Lundteigen Høyre: Er det slik at vi er for faste ansettelser som hovedregel? Ja, selvfølgelig. Det står til og med i den arbeidsmiljøloven som ble vedtatt i Stortinget for noen måneder tilbake at fast ansettelse er hovedregelen, og det er faktisk noe som de aller fleste bedrifter også ønsker, enten de er statlige eller offentlige, fordi de ønsker stabil arbeidskraft. De starter arbeidsplasser, starter bedrifter fordi de ønsker å fylle noen behov, og da har de også behov for stabil arbeidskraft. Så fast arbeidskraft og faste ansettelser er hovedregelen, og vi ønsker at det skal være hovedregelen. Kirsti Bergstø gjør et underlig forsøk på historiefortelling fra stortingsperioden 2001–2005, sist vi satt i regjering. Etter hvert som årene gikk der, sank ledigheten. Tiltakene virket, regjeringen gjorde en rekke ting, såpass mye at Arbeiderpartiets sjefredaktør, Arne Strand, sa første dag på jobb for den nye rød-grønne regjeringen: Dere kommer til dekket bord. Det var virkeligheten da de rød-grønne begynte jobben sin i 2005, og vår virkelighet var at arbeidet med aktivitet og omstilling ikke engang var påtenkt under de åtte årene med rød-grønn regjering. Derfor har vi gjort det. Maritim strategi kommer nå for kystfarten i Norge. Rundt påsketider, eller før påske, når ESA har godkjent det, kommer det for offshoresektoren, og det kommer også for Kiel-ferga og Color Line. Så den maritime strategien er i ferd med å gjøre det, og sist uke, som jeg nevnte i mitt hovedinnlegg, var jeg altså vitne til elleve innflagginger fra utenlandsk flagg til norsk flagg bare i Vindafjord og Haugesund, og i tillegg skjer det i Hordaland og Møre og Romsdal.
Arve Kambe (Høyre), 2015-12-17:
Jeg skal bare ta opp noen av de påstandene som kommer. Det vi gjør når det gjelder pensjonsoppgjøret, er å flytte pengene fra ymse-posten til en vanlig post. Det er ikke å legge det inn som en del av et lønnsoppgjør eller andre ting. Det er på samme måten som når staten lager statsbudsjettet, man legger inn en prognose for framtidig forventet lønnsvekst i stat og kommune, man gjør det samme med sykefravær, man gjør det samme med renter osv. Det er en del av prognosen. Når pensjonsoppgjøret kommer, er det ikke påvirket i det hele tatt av det. Når det gjelder midlertidig ansatte, er hele poenget at etter åtte rød-grønne år sto veldig mange ungdommer, veldig mange innvandrere og veldig mange mennesker med nedsatt arbeidsevne langt utenfor norsk arbeidsliv. Vi tilbyr dem: Det er bedre med midlertidig stilling med full lønn enn midlertidig Nav-tiltak med halv lønn, som er de rød-grønnes reelle alternativ, samtidig som vi skaper flere arbeidsplasser og styrker Nav-tiltakene.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
I dag diskuterer vi budsjettet til Arbeids- og sosialdepartementet. I innstillingen uttrykker flertallspartiene til stadighet både glede over og fornøydhet med budsjettet. Mitt spørsmål til representanten Kambe er: På en skala fra én til ti, hvor fornøyd er han med kuttet på 2 mrd. kr til de arbeidsledige?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Representanten Ropstad var i sitt innlegg bekymret for arbeidsledigheten, og det er det grunn til. I statsbudsjettet som vi har til behandling her i dag, redegjøres det for at permitteringsreglene er svært vellykket, med en måloppnåelse på 90 pst. – ni av ti kommer tilbake i jobb. Nå ber Norsk Industri, bedriftene på Vestlandet og arbeidstakerorganisasjonene om at man skal utvide permitteringsordningen. Hvorfor vil ikke Kristelig Folkeparti ta i bruk et virkemiddel som virker?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Jeg registrerte at representanten Wiborg i sin forherligelse av sin skatte- og avgiftspolitikk glemte å nevne flyseteavgiftens innvirkning på sysselsettingen, men det kan han sikkert komme tilbake til i et senere innlegg. Arbeid er viktig for alle, også for dem som har nedsatt arbeidsevne. Derfor er det så viktig at de får et tilbud i forskjellige typer arbeidsmarkedsbedrifter. For Arbeiderpartiet er det viktig at vi ser på dette arbeidet på samme måten som vi ser på annet arbeid. De som er i arbeidsmarkedsbedriftene, og som trenger en varig tilrettelagt arbeidsplass, må ses på som arbeidskraft som alle andre. Derfor er vi imot at kommunene skal ta over ansvaret for den delen av arbeidsmarkedspolitikken. Derfor er vi også imot at man skal kunne bruke varig tilrettelagte arbeidsplasser til å saldere andre behov innenfor arbeidsmarkedsbudsjettet til statsråden. Derfor håper vi at flere vil være med oss og si at slik vil vi ikke ha det i tiden framover, og stemme sammen med oss, og stemme imot omdisponeringsfullmaktens punkt 2 under III, slik at vi sikrer at disse midlene bevilges til dem som trenger dem aller mest. Så har vi hørt en regjering som er opptatt av å fortelle oss at de har gjennomføringskraft. For to–tre år siden foreslo vår regjering at vi skulle endre ordningen med aktivitetshjelpemidler til også å omfatte dem over 26 år. Da er det interessant at vi for bare noen dager siden i denne salen salderte budsjettet for i år der vi tok 56 mill. kr fra den posten. Man hadde altså ikke klart å få organisert arbeidet slik at de som trenger disse aktivitetshjelpemidlene, får dem. Det viser at det er bra at det kommer nye øyne inn i departementet som kanskje kan gjøre at det blir noe mer trøkk på dette i tiden framover. Så har jeg lyst til å si til representanten Bård Hoksrud – jeg skjønner at «tull» ikke er et riktig parlamentarisk ord å bruke – at det må være en åpenbar misforståelse når han sier at 18 mrd. kr, 12 mrd. kr i kutt i formuesskatten går til næringslivet. Det er ikke riktig. Men det som må være en åpenbar misforståelse, er at man kutter 2 mrd. kr fra de arbeidsledige, det er ikke å sørge for dem som sitter nederst ved bordet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Det er i beste fall en forvrengning, men det kan dokumenteres at vi har stått bak økninger i minstepensjonen flere ganger. Og så er det sitatet som representanten forvrenger, fra langt tilbake i tid. Vi er for å øke minstepensjonene og har gjort det flere ganger, men vi har hatt minstepensjonene i fokus. Når det gjelder avkortninga, er vi der på linje med Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre – ja alle andre partier i Stortinget, egentlig. Og jeg registrerer at Fremskrittspartiet har fått gjennomslag for 5 pst. reduksjon til tross for at de lovet full fjerning. Men der er det for oss slik at vi holder oss til Ivar Aasen, som sier: «Eg tykkjer støtt at det høver best å hjelpa den som det trenger mest». Derfor ønsker vi – heller enn å kutte i avkortningen – å løfte minstepensjonene. Vi gjør det også for dem som har minsteytelse for uføre. Vi øker bostøtta, for den er virkelig målrettet mot dem som lever på pensjon eller andre offentlige ytelser, og som har dårlig økonomi. Så vi har en annen profil – vi styrker de svake mye mer.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Nei, jeg mener det er ett av de områdene som vi trenger å diskutere i det helhetlige velferdssystemet – og for så vidt pensjonssystemet – framover. Men i dag finnes det ordninger som gjør at selvstendig næringsdrivende kan betale og få de samme ytelsene. Jeg mener at i framtidas gjennomgang – for det blir mer og mer vanlig å drive enkeltmannsforetak og små bedrifter, og det skal vi ha en moderne politikk for å møte – må også de i den sammenheng regne med å betale, slik som forholdet i dag er mellom en arbeidsgiver og en arbeidstaker, der arbeidsgiveren betaler inn sin del og arbeidstakeren betaler inn sin del. Men klarer vi å finne løsninger som finansierer på likeverdige vilkår, er vi med på å diskutere løsninger for det.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Når vi foreslår det virkemiddelet som vi vet vil virke, er det fordi det er nettopp de berørte bedriftene som nå er rammet av den ledigheten som er litt annerledes fordi den er mer spesifikk bransjemessig og geografisk, som har bedt om at permitteringsregelverket blir endret. Så det er for å treffe dem representanten peker på. Vi lytter til næringslivet. I tillegg til det er det klart at når vi f.eks. foreslår mer penger til å elektrifisere ferjer – bare for å ta det som ett konkret eksempel – er det å bruke økonomien til å stimulere aktivitet akkurat inn mot den delen av arbeidsmarkedet som sliter. Men å gi penger til musikkundervisning, til Steinerskolen, treffer arbeidsmarkedet dårligere.