Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2020-06-16:
Saken vi nå skal behandle, er en stor sak når det gjelder innhold og antall saker som er omtalt. Det har vært en stor sak å behandle og mye stoff å gå igjennom for oss i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Jeg vil takke for godt samarbeid, og jeg vil særlig takke, jeg tillater meg å si min rådgiver, Marianne Seip, og dem som jobber for oss til daglig, som har hatt en stor jobb med å gå igjennom de mange sakene. Det som er utgangspunktet, er at vi skal revidere i forhold til flertallsvedtakene i Stortinget. Det kan noen ganger være litt slitsomt for oss som er i opposisjon, for noen ganger er det sånn at vi skulle ønske oss at man hadde fattet andre vedtak, når vi har ment noe annet enn flertallet. Men det er altså det som er vedtatt i Stortinget, som vi skal vurdere om er fulgt opp av regjeringa. Meld. St. 12 er et viktig verktøy i Stortingets kontroll med regjeringa. Det har vært mye arbeid, som jeg sa, fordi vi i stor grad har fått det målt opp mot den informasjonen som regjeringa har gitt i Meld. St. 1 på de forskjellige departementenes områder, der det jo ofte omtales hvordan regjeringa har fulgt opp Stortingets vedtak. For å synliggjøre litt hvor komplisert dette kan være, er det sånn at i Prop. 1 S blir det omtalt 122 anmodningsvedtak på Helse- og omsorgsdepartementets område, mens det i meldinga som vi nå behandler, nr. 12, bare er redegjort for 83. Alle de andre har altså vi vært nødt til å lese på kryss og tvers for å finne selv. Det er bakgrunnen for – jeg kan vel lekke så mye fra det såkalte Harberg-utvalget – at en av våre ambisjoner er å foreslå at Meld. St. 12 i framtida skal legges fram samtidig som Prop. 1 S. Det vil være en stor fordel for regjeringa, som da slipper til dels å gjøre den samme jobben to ganger, og det vil være en stor fordel for Stortinget, som også får oppdaterte tall. For i tillegg til forskjellene i rapportering er det sånn at når det går noen måneder, kan anmodningsvedtak være oppfylt siden forrige informasjon til Stortinget. Det som regjeringa gjør bedre nå enn tidligere – som vi har påtalt tidligere, og som altså har forbedret seg – er at det faktisk blir fattet konkrete vedtak i Stortinget om å oppheve anmodningsvedtak når regjeringa mener at de bør oppheves og stortingsflertallet er enig i det. Det er ryddig. Det er mye bedre enn det som kom fra Kunnskapsdepartementet, vedtak nr. 651, som jeg bare kan bruke som et eksempel på det motsatte, der det ble foreslått at barn og barnebarn ikke skal miste statsborgerskapet som følge av feil begått av foreldrene eller besteforeldrene, der regjeringa rett og slett sier at en ikke har til hensikt å følge opp vedtaket. Det er ikke den riktige måten å gjøre det på. Vedtak som regjeringa selv mener den har gjennomført, var til dels utelatt i denne meldinga, og vi ber om at det må tas inn i framtidige meldinger. Men hvis vi altså kan få til samtidighet, vil det gjøre jobben mye lettere. Nå er det i underkant av 300 såkalte åpne vedtak, altså levende anmodningsvedtak som regjeringa ikke har fulgt opp. Verstingene – verstingene sitter her – er Helse- og omsorgsdepartementet, som har 66 åpne vedtak, det er Klima- og miljødepartementet, som har 40, og det er Justis- og beredskapsdepartementet, som har 39. Det er et demokratisk problem hvis ikke velgerne ser at det å få et vedtak i Stortinget fører til oppfølging. Seinest i går, var det vel, diskuterte vi «Nokre saker om luftfart, veg og post». Da var det et eksempel på at det var fattet et konkret stortingsvedtak som ikke var fulgt opp av regjeringa. Da tok Stortinget tak og ryddet opp i det. Men det er et eksempel på at demokratiet må forstås sånn at når de folkevalgte fatter vedtak, er det bindende for regjeringa. Så til slutt vil jeg si at det påligger oss som stortingsrepresentanter å sørge for at anmodningsvedtak er tydelige. Der kan vi noen ganger ha noe å gå på.