Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-03:
Når vi diskuterer fiskeripolitikk her i salen, blir det ofte snakket om forutsigbarhet. Med utgangspunkt i det er jeg veldig glad for at det er bred tilslutning til det hovedmålet Regjeringen har foreslått for kongekrabbepolitikken, nemlig at vi i størst mulig grad skal begrense videre spredning av kongekrabbe i norske havområder og sikre en lavest mulig bestand av kongekrabbe utenfor det kommersielle området. Regjeringen ønsker å rette oppmerksomheten mot eventuelle effekter på økosystemet som følge av kongekrabbens inntreden. Samtidig må det tas hensyn til næringsaktører og kystsamfunn i områder hvor kongekrabben allerede er etablert. I tråd med folkeretten ligger det til den enkelte stat å vurdere hvilken risiko en fremmed art utgjør, og å iverksette nødvendige tiltak for å redusere den risikoen. Den forvaltningsstrategien som er lagt fram i meldingen, er i tråd med Regjeringens politikk om å ta føre var-hensyn, og det samsvarer også med Norges internasjonale forpliktelser. Av hensyn til kystsamfunn og næringsaktivitet i de områdene hvor krabben allerede er etablert, ønsker vi fortsatt et område for kommersiell fangst. Her vil det kontinuerlig vandre krabber vestover fra russisk side. På russisk side er bestanden minst ti ganger så stor. Et område for kommersiell fangst kan også bidra til å begrense en videre spredning av krabben. Kommersiell fangst bidrar nemlig til å opprettholde infrastruktur og mottakskapasitet på land, noe som kan medvirke til å stimulere fangstinnsatsen også i områder med fri fangst. Det ser vi eksempler på allerede i dag, med at mottaksanlegget på Bugøynes kjøper kongekrabbe fra fangsten i vest. Mange har vært opptatt av at det bør settes inn økonomiske stimuli for å få fart på den frie fangsten. Det skal Regjeringen ta tak i, og det vil vi komme tilbake til i løpet av 2008. Vi vil også tilrettelegge for statlig støtte til produkt- og markedsutvikling slik at den krabben som i dag ikke blir utnyttet kommersielt, kan gi verdiskaping. Det kan gjøres gjennom det marine verdiskapingsprogrammet og gjennom ordninger som Innovasjon Norge har. Effekten av de spredningsbegrensende tiltakene vil bli vurdert årlig. Det kommer i tillegg til den evalueringen som er planlagt etter fem år. Meldingen inneholder en gjennomgang av eksisterende forskning og kunnskap på området. Det gjøres mye på forskningsområdet allerede. Men det er heller ingen tvil om at vi i dag ikke vet nok om kongekrabbens innvirkning i våre farvann. Mangelfull historisk kartlegging av bunnfauna i områdene før krabben kom er det for sent å gjøre noe med nå - men vi må følge utviklingen nøyer framover. Regjeringen har foreslått at fartøy som i dag har adgang til å delta, fortsatt skal kunne delta i det kommersielle området uansett størrelse og hvor fartøyeierne er bosatt. I tillegg ønsker vi en egen områdeadgang for fartøy under 11 meter fra Øst-Finnmark, inkludert kommunene Nordkapp og Porsanger. Til dette må det etableres en særskilt lovhjemmel. Siden det særlig er de små og lite mobile båtene som lider under invasjonen av krabber i deres nærområder, har vi foreslått å begrense områdeadgangen til de minste fartøyene. Det betyr at man i praksis gjennomfører prinsippet om at de som er hardest rammet av kongekrabben, også skal ha førsteretten til å høste krabbe. Antall fartøy som deltar i fangsten, vil kunne bli doblet som følge av en slik områdeadgang. Det vil gi reduserte kvoteandeler dersom totalkvoten holdes på dagens nivå. Vi har likevel funnet at hensynet til spesielt de minste fartøyene med få driftsalternativ må veie tyngre enn å opprettholde høyest mulig inntekter for dem som allerede er inne i fangsten. Det er et mål for Regjeringen å regulere bestanden av kongekrabbe på en måte som både tar føre var-hensyn og legger grunnlag for næringsaktivitet og sysselsetting. Forvaltningen av kongekrabben må balanseres mellom krabben som pest og plage og kongekrabben som ressurs, som mange har vært inne på. Jeg mener at vi har klart å balansere de to hensynene i meldingen.