trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-10-13:
Jeg vil også følge opp Helga Pedersens spørsmål når det gjelder Sør-Varanger. De siste dagene har det vært store medieoppslag om pågangen i Sør-Varanger, men vi som politikere har gjennom mange uker nå fått bekymringsmeldinger om situasjonen der, og det har bare eskalert. Bare fredag kom det 100 nye asylsøkere til Norge via ruter fra Russland. Kapasiteten i Sør-Varanger er sprengt. Det sies at det antallet som kommer dit nå, tilsvarer 3 000 per dag til en kommune som Oslo, hvis man ser det i forhold til folketallet – 3 000 per dag. Hovedproblemet er at de blir sittende i transittmottak fordi det ikke er kapasitet til overføring til ordinære mottak. Regjeringen har hatt fokus på Oslo-området, men situasjonen i Sør-Varanger er mye mer krevende. Jeg vet at statsråden har blitt bedt om å reise nordover for selv å få innsikt i forholdene. Hva vil statsråden gjøre for å avhjelpe den krevende situasjonen i Finnmark? Vil han ta seg en tur nordover for å se hvordan det egentlig er?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-10-13:
Ja, nå meldes det om helt sprengte forhold når det gjelder helsesituasjonen i kommunen. De har ikke kapasitet til å foreta den obligatoriske helsesjekken, og den kapasiteten som bindes opp her, går selvsagt ut over ventelister til andre helsetilbud i kommunen. En veldig enkel løsning på dette hadde jo vært at regjeringspartiene hadde stemt for vårt forslag, som vi fremmer sammen med Arbeiderpartiet og SV, nemlig 2 mill. kr i tilleggsbevilgning, nettopp for at kommunen skal kunne ta unna noe av dette. Det er ikke noe som krever store forberedelser, men det er en akutt situasjon i kommunen, og kommunen blir nå tvunget til å ta dette fra sitt eget – og fra før veldig trange – budsjett. Hvorfor vil ikke regjeringspartiene være med på å bistå kommunene med å løse denne akutte situasjonen?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-10-13:
Som statsråden sikkert registrerte i komitéhøringen, ble det fra de frivillige organisasjonene uttrykt stor forbauselse over at det ikke var foreslått økte bevilgninger til kommunene. Jeg deler denne forbauselsen. Det er tross alt kommunene som skal stille med helsehjelp og det nødvendige apparatet både for transittmottak og for ordinære flyktningmottak. Et forslag fra Senterpartiet, sammen med Arbeiderpartiet og SV, om økt tilskudd på 50 mill. kr til vertskommuner for mottak og 4 mill. kr til Råde og Sør-Varanger fikk ikke flertall i komitébehandlingen. Mener statsråden at kommunene skal dekke sine økte utgifter ved etablering av nye asylmottak gjennom sine ordinære budsjettrammer, eller er det statens oppgave å bidra til kostnadsdekning?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-10-13:
Til utfordringene med å bosette enslige mindreårige: Reglene for finansieringsordningen for barnevernstiltak til enslige mindreårige ble strammet inn. Egenandelen for kommunen ble større, og forutsigbarheten ble mindre. Som vi vet, er en stor andel av dem som nå kommer, enslige mindreårige, og det vil være utrolig viktig å få bosatt dem så fort som mulig. Kommunene kommer med tilbakemelding om at de er mer skeptisk til bosetting av enslige mindreårige nettopp ut fra endringene som ble gjort. Nå er situasjonen med denne tilstrømmingen veldig endret. Vil statsråden vurdere å gå tilbake til den finansieringsordningen som sannsynligvis vil gi en mye større vilje og bedre evne i kommunene til å bosette enslige mindreårige?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-10-13:
Representanten Keshvari lurte på om Senterpartiet skulle ha en hel haug med mottak stående tomme i tilfelle det skulle komme noen som hadde behov for en mottaksplass. Det mener ikke Senterpartiet. Men vi mener vi bør vurdere dagens mottakssystem, og vi mener at vi bør se på Norsk Folkehjelps forslag, for de sier at det er så uforutsigbart at de vurderer sin drift. Et av deres forslag som jeg mener vi bør vurdere nøye, er å etablere en stamme av langsiktige avtaler som sikrer stabilitet, og at det først og fremst er de kortsiktige avtalene som skal inn i denne anbudsformen. Det er en utfordring i dag at kommunene skal bygge opp et apparat rundt disse mottakene – helsehjelp, skole, barnehage, språkopplæring osv. – og så er det korte kontrakter. Plutselig er det en annen kommune som får anbudet, og så flyttes hele systemet til en annen kommune. Det er ikke forutsigbart nok, og det gjør at det må bygges opp stadig nye kompetansemiljø. Vi må se på et annet system. Ja, Senterpartiet tar til orde for å se på alternativ bruk av boliger, og jeg oppfatter at statsministeren i dag gjorde akkurat det samme. Hun gikk sågar så langt som til å nevne teltleir. Så langt er ikke Senterpartiet villig til å gå, men vi må se på muligheten til å bruke eksisterende boligmasse som kanskje ikke er etter dagens standard, men som kanskje kan tilpasses med enkle midler. Jeg mener vi bør vurdere om Husbankens ordninger i dag er tilstrekkelig – finnes det gode nok ordninger – og gi tilskudd til private som vil rehabilitere f.eks. kårboliger, småbruk osv. som kanskje har stått ubebodd en stund, men som med enkle midler kan settes i stand til de er mulig å bruke til boliger. Vi skal ikke fire på helsemessige krav eller branntekniske krav, men vi blir nok nødt til å fire på kravet til årets interiørfarge på veggene og årets interiør ellers. Vi må også se på muligheten for å få på plass en støtteordning der nedlagte skoler, nedlagte sykehjem, omsorgssenter, kanskje ubrukte grendehus osv. kan settes i forsvarlig brannteknisk og helsemessig stand, slik at de kan brukes til boliger for en kortere eller lengre periode. Jeg mener at det er viktig at vi får på plass dette, og jeg mener at det står mye unyttet boligmasse som vi kan ta i bruk, hvis vi bare sørger for å ha på plass støtteordninger som gjør at folk er villig til å gjøre de nødvendige investeringene for at dette kan brukes som utleieboliger.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-10-13:
Det kunne vært interessant å høre litt mer om hvorfor det ikke var mulig å oppdage den svært alvorlige flyktningsituasjonen som utspant seg både i Middelhavet, i Europa, i Syria og i nærområdene, på et tidligere tidspunkt, og hvorfor man ikke hadde beredskap for det, men jeg forstår at det klarte man ikke å få øye på. Derfor vil jeg spørre om et konkret ansvar her og nå. Det handler om behovet for barnefaglig kompetanse i hele asylkjeden. Det gjelder både PU, som tar imot både de enslige og barnefamiliene, og det gjelder mottakene for dem over 15 år. Det er på det rene at det dreier seg om svært mange barn og ungdommer, veldig få voksne, og at mange av disse barna trenger voksne som har tid til å snakke med dem i en slik kritisk fase som dette er. Er statsråden villig til å se på disse kravene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-10-13:
Det ikke å skjønne at det ville komme svært mange flere asylsøkere til Norge på et eller annet tidspunkt i løpet av sommeren og høsten, er godt gjort. Det betyr jo at man ikke har ønsket å se det, og slett ikke har ønsket å ta høyde for det i budsjettet. Det mener jeg er sterkt kritikkverdig – i tillegg til at ministeren nå sier at man har beredskapsplaner. Ja, det viste seg da situasjonen oppsto, at de beredskapsplanene slett ikke var i stand til å håndtere dette, for dette hadde jo gått helt galt hvis det ikke hadde vært frivillige organisasjoner som hadde trådt til og sørget for både mat, varme klær og tak over hodet. Men jeg er glad for at ministeren er åpen for å vurdere kravene til kompetanse og voksentetthet rundt de enslige mindreårige. Jeg er helt overbevist om at det kommer til å bli vanskeligere liv for dem, men vi lager også ris til egen bak hvis vi ikke sikrer at disse ungdommene får god voksenkontakt mye raskere enn det de får i dag.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-10-13:
Jeg tror statsråden er klar over at det forslaget som SV har fremmet om ny bosettingsordning, var på høring da SV satt med ministeren på dette området, så det er ikke noe som har kommet på nå, og også over at det er full utgiftsdekning, som er en del av det forslaget, som vil bety at kommunene faktisk har midler til å gjøre den oppgaven som de må gjøre, og som vi som er opptatt av god integrering, ser må gjøres på en bedre måte. Men mitt spørsmål handler om barnevernet, for det har ministeren ansvaret for, og nå kommer det veldig mange flere enslige mindreårige. Noen har kommunene ansvaret for, andre har UDI ansvaret for, men barnevernet har et overordnet ansvar for alle. Da er det et stort behov ikke bare for å tydeliggjøre dette ansvaret med informasjon, som ministeren sier, men faktisk også for å utstyre kommunene med nok ansatte i barnevernet til å gjøre denne oppgaven. For dette er mange barn, og det er et stort ansvar. Så her er det ikke bare behov for å styrke Fylkesmannen, men også for å styrke kommunene ytterligere med ansatte i barnevernet. Er ministeren enig i det?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-10-13:
Først til representanten Tetzschner: Det høres ut som han ikke har fått med seg at regjeringen har sagt ja til å delta i det europeiske arbeidet for å rebosette mange av de flyktningene som har kommet inn i Dublin-området, og det er jo fordi hele Dublin-systemet bryter sammen når mottakerlandene slutter å stemple passene og folk bare reiser videre. Det advarte SV mot i fjor høst, for det var det visst vanskelig å få med seg da, og det har det visst vært vanskelig å få med seg nå også, at man gjør dette. For at systemet ikke skal bryte sammen, må man vise litt solidaritet med dem som bærer de største byrdene. Det har vært mulig å forutse dette. Det var bare å ta en liten kikk utenfor våre landegrenser og se at dette måtte komme før eller siden, og den kritikken vil stå. Nå håper jeg vi kommer videre. Vårt forslag om en ny bosettingsordning handler om å tenke nytt. Det så vi da vi satt i regjering; vi sendte dette forslaget ut på høring. Og det handler om at dette ikke er en oppgave som går over, eller som er frivillig. En kan ikke bo noe annet sted enn i en kommune i Norge, og har man fått lovlig opphold av staten, bør man få muligheter til å bosette seg raskt og komme i gang med integrering. Regjeringens proposisjoner er fulle av disse setningene: Rask bosetting er god integrering. Rask bosetting er god integrering. Ja, det er det! Det er utrolig viktig at vi kommer i gang, at alle kommunene bygger opp kompetanse på dette, at man ikke har diskusjoner «om», men «hvordan», og at man styrker integreringsarbeidet raskt nå, for det er mulig å gjøre dette bedre, og vi må gjøre det bedre. Derfor er jeg også veldig bekymret når regjeringen nå – og også Venstre og Kristelig Folkeparti – diskuterer om man nå skal ha også de som får opphold i Norge, til å skulle sitte på vent i fem år. Mange har vært oppe her og beskrevet den situasjonen som flyktningene er i – hva de har måttet legge bak seg, hva de har tapt. De kommer til et samfunn de kanskje aldri har hørt om engang. Og så ønsker vi å si: Velkommen hit! Sett i gang med språkopplæring og integrering, for hvis du skal klare deg i dette samfunnet, må du gjøre det. Hvis disse menneskene skal sitte på vent i fem år for å få vite om regjeringen kanskje har tenkt å kaste dem ut igjen... Jeg tror de aller fleste som kommer, vil reise hjem hvis det blir fred raskt, det er ingen som vil noe mer enn det. Tar det lang tid, må de få lov til å etablere seg i et samfunn. Ungene deres kommer til å bli norske. Vi må gjøre alt vi kan for at de blir integrert og klarer seg godt i samfunnet og bidrar til det. Hvis de har dette utsendelsesspøkelset hengende over seg, er jeg ganske overbevist om at det kommer til å gå mye dårligere.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2015-10-13:
Situasjonen skriker nå etter solidaritet både med flyktningene og mellom europeiske land. Derfor er det feil når representanten Tetzschner sier at det SV har tatt til orde for, er å fjerne disse avtalene. Tvert imot tok vi til orde for nettopp det representanten Christoffersen sa her oppe i stad, som jeg trodde det var enighet om i fjor, men som ble nedstemt, nemlig at vi må ta noen initiativ slik at Dublin-avtalen ikke bryter sammen fordi landene slutter å stemple passene. Det er en realitet at det skjer. Det er en vilje til å misforstå som er helt uten forstand. Videre er SV for beskyttelse av flyktninger og for god integrering. Gir man opphold her, må vi sikre at de som får opphold, er 100 pst. innstilt på å integrere seg. Da er en slik femårsregel skadelig for det. Det er grunnen til at vi er imot det.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Det synes jeg egentlig er et ganske godt spørsmål, fordi det er jo ingen tvil om at en i perioder har opplevd at situasjonen har vært svært presset, ikke minst i PU, hvilket har betydd at en fra tid til annen har hatt situasjoner som vi ikke ville ha opplevd i en normalsituasjon. Men jeg tror det er veldig viktig å anerkjenne at vi ikke befinner oss i en normalsituasjon. Vi har sett ankomsttall som det ikke var mulig å forutse før de faktisk kom. Vi reagerte meget raskt da den situasjonen oppsto – vi koordinerte, og vi samordnet. Det at vi nå på veldig kort tid har fått til et såkalt pretransittmottak, altså et ankomstsenter på Råde som skal håndtere opp til tusen personer, er jo et svar på at lokalitetene og håndteringen ikke har vært optimal. Det vil den ofte ikke være når situasjoner blir veldig annerledes enn det en i utgangspunktet har planlagt for. Det som da kjennetegner en god organisasjon, er en organisasjon som evner å samhandle, evner å bruke felles ressurser på en best mulig måte, evner å finne nye, konstruktive og kreative løsninger – og det har vi faktisk gjort.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Nå sa vel ikke jeg at jeg nødvendigvis var så begeistret for forslagene fra opposisjonen. Jeg sa at jeg var begeistret for de forslagene som vil få flertall i dag, og det mener jeg er viktige og riktige forslag som sådanne. Når det gjelder situasjonen i Sør-Varanger, er den meget krevende, og jeg deler i stor grad den virkelighetsbeskrivelsen som representanten gir uttrykk for. UDI har allerede sendt et eget saksbehandlingsteam til Sør-Varanger. Sivilforsvaret har samarbeidet med UDI, det er et nært samarbeid med kommunen. Alle sammen bidrar – også frivillige organisasjoner – for at dette skal fungere så godt som mulig. Senest i går, mener jeg, var UDI-direktør Frode Forfang der selv for å se hvordan vi skal løse den vanskelige situasjonen som nå er der. Det som er litt av utfordringen, er at dette altså er en situasjon som vi har hatt vanskelig for å forutse. Vi ser hvordan utviklingen har gått. Vi ser hva som nå faktisk skjer. Da håndterer vi det i henhold til de rutinene som vi faktisk har, for å sikre at de som kommer dit, får verdige mottaksforhold, at vi får rask retur av dem som ikke skal være her. Men det er altså ikke sånn at man kan vri på en knapp, og så er løsningen der. Vi må finne løsningen i fellesskap med andre. Det tar nødvendigvis noe tid.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Jeg har lyst til igjen å presisere at det er iverksatt en rekke tiltak for å møte situasjonen i Sør-Varanger. Disse er gjennomført i henhold til det vi kan klare å få til basert på den utviklingen vi har hatt. Det er jo ikke sånn at det har vært stor mottakskapasitet i Sør-Varanger i utgangspunktet. Der har en altså måttet jobbe, egentlig fra scratch, for å sikre at en får mottakskapasitet som i størst mulig grad håndterer den situasjonen vi nå befinner oss i. Så er det fortsatt en del utfordringer. Det er logistiske utfordringer, og det er utfordringer med å få personer videre fra transitt til varig mottak. Det er utfordringer med å få til en rask retur av de personene som åpenbart ikke har grunnlag for opphold i Norge. Alt dette er adressert, og adresseres fremover, for at vi skal finne en best mulig løsning. Så forstår jeg veldig godt at kommunen er presset, og at kommunen opplever dette som veldig vanskelig. Derfor stiller vi opp med det vi kan fra statens side. Vi bistår med sivilforsvar, vi bistår med egen kapasitet fra UDI, vi bistår på absolutt alle de områdene der vi kan bistå. Men det er en unormal situasjon, det er nødvendig med ekstraordinære tiltak, og det er det vi iverksetter.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Til det må jeg nok svare at regjeringen har lagt frem sitt forslag basert på det regjeringen mener er nødvendig for å løse den situasjonen vi står i for 2015. Regjeringen vil komme tilbake med en egen tilleggsproposisjon for bevilgningene på dette området i 2016. Forhandlingene i Stortinget tror jeg ikke statsråden skal blande seg så veldig mye inn i fra talerstolen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
La meg først svare på dette med å oppdage flyktningsituasjonen. Vi oppdaget selvfølgelig flyktningsituasjonen i Europa, men i 2014 mottok Sverige 81 000 asylsøkere, Norge mottok omtrent 12 500. Så det hjelper egentlig ganske lite å se på utfordringene i Europa for å analysere hvilke ankomsttall vi får i Norge. Det er samme situasjon vi er i nå. Det ligger an til at Norge i 2015 mottar 23 000 asylsøkere, mens Sverige ligger an til å motta kanskje 100 000. Derfor må man på en måte forholde seg til det som er de virkelige rammene, ikke det som kan være de teoretiske rammene i forkant. Men vi har selvfølgelig beredskapsplaner for å håndtere ulike situasjoner. Når det gjelder spørsmålet om å se på barnefaglig kompetanse, er jeg enig med representanten Andersen i engasjementet på dette området, og jeg synes det er viktig at vi også ser på dette, på hvordan det skal organiseres for fremtiden. Så er det ingen tvil om at ressursene, med de ankomsttallene vi nå ser, presses også på dette området, men det å vurdere hvordan dette bør være i fremtiden, synes jeg er naturlig.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Det var vel ikke noe spørsmål i den siste replikken, men jeg har lyst til å gjøre oppmerksom på at når det gjelder grunnlaget for hva som er forventet asylankomst i dag, er ikke det en politisk vurdering. Det er en vurdering som gjøres av beregningsutvalget for utlendingsfeltet, og det er det vi baserer de politiske tiltakene på. Så jeg synes det er litt underlig at det skapes et inntrykk av at det har vært en manglende politisk vilje til å se mulighetene for en større asylankomst til Norge enn det regjeringen faktisk la til grunn. I 2014 var det, som jeg nevnte i mitt innlegg, en reduksjon på 4 pst. i asylankomster til Norge i forhold til 2013. Den trenden ble forsterket det første halvåret i 2015, og det var fordi asylsøkerne valgte andre endestasjoner for sin reise enn Norge. Det er de tallene vi må legge til grunn, ikke en vurdering av hva som eventuelt vil kunne komme med endrede forhold.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
La meg først få takke for en veldig god debatt. Jeg synes det i all hovedsak har vært en veldig ryddig, saklig og romslig debatt, hvor alle har anerkjent behovet for å løse den situasjonen vi er i. Jeg har lyst til å kommentere et par ting. Det ene spørsmålet fra Helga Pedersen kommer jeg tilbake til. Karin Andersen så imidlertid på forslaget fra regjeringen om å utvide tiden før en får varig opphold, fra tre til fem år som et problem. Jeg må si at jeg mener det ikke er et problem. Jeg mener det er en oppfølging av hva asylinstituttet i realiteten er. Asylinstituttet er basert på en ordning for midlertidig beskyttelse. Det skulle bare mangle at en ikke fulgte opp det som er utgangspunktet for midlertidig beskyttelse, dersom beskyttelsesbehovet skulle falle bort. Det er også tilfellet i dag. Selv om det ikke har vært praktisert, er muligheten der, innenfor den treårsrammen som foreligger i dag. Representanten Pedersen stilte spørsmål om holdning til kommisjonens forslag om permanent relokalisering. Det er et stort og på mange måter veldig vanskelig spørsmål. Det ble fremmet i forbindelse med rådsmøtene tidligere – altså for to og tre uker siden – og var først en del av utkastet, men ble etter hvert fjernet fra utkastet under Ministerrådets behandling, hvor en fokuserte på den midlertidige engangsløsningen med relokalisering av de 120 000, i tillegg til de 40 000 som tidligere har blitt relokalisert. Det er noen forutsetninger for at en skal få til en eventuell fremtidig relokalisering. Det første er at en må få kontroll over Schengens yttergrenser – en må vite hvem som kommer innenfor Schengens yttergrenser. Jeg oppfattet et veldig sterkt engasjement for det i EU. Det andre er at en på den måten også må kunne få en velfungerende Dublin-avtale. Kommisjonens forslag er at en reviderer Dublin-avtalen og drar inn en permanent relokalisering i en fremtidig Dublin-ordning. Det er et spørsmål som regjeringen vil følge nøye med på og bidra til i diskusjonene når de utvikler seg i EU, men foreløpig er kommisjonens forslag ikke fulgt opp i den dialogen og i den diskusjonen som har vært så langt. Så har jeg helt til slutt lyst til å kommentere kort Tyrkia-initiativet, å ha trygge havner i Tyrkia som en kan returnere personer til, og å ha et system hvor EU tar ut asylsøkere til EU-området derfra. Det er et initiativ som bl.a. er tatt av Nederland, som en del av den oppfølgingsdialogen som EU nå skal ha, bl.a. med Tyrkia. Jeg tror nok at det er et stykke vei dit, men det at EU nå mener at det å få til en slik løsning er noe vi skal diskutere med Tyrkia, tror jeg, samlet sett, er et bidrag til at en også kan få både bedre kontroll over Schengens yttergrenser, en bedre fungerende Dublin-avtale og bedre kontroll over migrasjon som ikke er relatert til beskyttelsesbehov.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Jeg har lyst til å understreke at det er mange kommuner, deriblant også Fremskrittsparti-kommuner, som har sagt ja til å bosette. Men først og fremst er det en frivillig bosettingslinje vi har i dette landet, og det er kommunene som kjenner til kapasiteten og vet hva som trengs for å få på plass en god integrering. Det handler ikke bare om bosetting og bolig. Det handler også om det som skal være rundt den enkelte for at de skal kunne bruke ressursene sine og komme seg raskt ut i arbeid og utdanning. Jeg har fått en viktig oppgave i denne regjeringen, og Fremskrittspartiets partiprogram er også veldig klart på at de som har fått lovlig opphold, skal integreres ute i kommunene. Det å være integreringsminister har jeg gått på med liv og lyst. Vi har sett historiske bosettingstall ute i kommunene, og jeg opplever at jeg har god støtte i hele regjeringen for det arbeidet jeg gjør, også i Fremskrittspartiet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Det hadde lettet både regjeringens og integreringsministerens arbeid hvis det ikke hadde vært over 5 000 som satt i mottak den dagen jeg tiltrådte, og som skal bosettes ute i en kommune. Som statsråd kommer jeg alltid til å følge opp de vedtakene som blir gjort her i Stortinget. Det har jeg vært veldig klar på i hele sommer og i hele valgkampen, for det er en statsråds plikt. Regjeringen står samlet bak at vi skal gjøre det arbeidet vi kan for å integrere. Så har jeg også lyst til å understreke det som partileder Siv Jensen var inne på, og det er at det er en frivillig bosettingslinje vi har i dette landet – det er kun SV som har tatt til orde for at vi skal endre den bosettingsmodellen – og da må det være opp til hver enkelt kommune om de vil si ja eller nei, for det er kommunene som vet hvilken kapasitet de har, og hva de trenger for å få på plass en god integrering. Det er store forskjeller blant kommunene på hvor gode de er på integreringsarbeidet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Jeg har ansvar for de barna som er under 15 år, og som skal under barnevernets omsorg. Det vi har klart å få på plass, er flere omsorgssentre, og vi gir de barna under 15 år et godt tilbud slik situasjonen er i dag. Planen er at de får den voksentettheten. Vi har også, som representanten er kjent med, måttet se på rominndelingen, det at flere må dele rom, men vi har også vært tydelig på at den bemanningsrammen man har nå, står fast inntil videre. Når det gjelder de barna som er i asylmottak, har alle kommunene ved barnevernet et ansvar for å gi dem et godt tilbud. Vi tydeliggjør nå barnevernstjenestens ansvar for barna som er på asylmottak, men det er justisministeren som har det konstitusjonelle ansvaret for de asylsøkerne som er over 15 år.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Kommuner som har asylmottak, får et vertskommunetilskudd, og det tilskuddet skal dekke kommunenes gjennomsnittlige utgifter til helsetjenester, barnevern, tolk og administrasjon i forbindelse med å drive mottak i kommunen. Det er tilskudd som forvaltes av UDI. Jeg har lyst til å understreke at med denne proposisjonen fremmer regjeringen forslag om det som på det daværende tidspunkt var nødvendig for å ivareta situasjonen. Men regjeringen er veldig tydelig på at inneværende år må vi komme tilbake til i nysalderingen. Det er også varslet en tilleggsproposisjon hvor vi vil ta opp utfordringene i 2016.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Jeg er godt kjent med at bosettingen av enslige mindreårige er en utfordring. Enkelte kommuner peker særlig på økningen i egenandelen og refusjonsordningen og at det er årsaken til at de ikke ønsker å bosette denne gruppen. Vi jobber nå tett sammen med KS for å vurdere alternative innretninger på ordningen, men jeg har lyst til å si at kommunene får dekket 80 pst. av kostnadene til barnevernstiltak for dem som bor i kommunen. I tillegg har regjeringen økt det særskilte tilskuddet for enslige mindreårige og integreringstilskuddet. Hele den potten er økt mer enn det refusjonsordningen ble redusert med. Nå jobber regjeringen med en tilleggsproposisjon for 2016. Jeg er klar over utfordringen med bosetting av mindreårige asylsøkere.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Barnevernet spiller en viktig rolle når disse barna skal bosettes ute i kommunene, og de aller fleste barn, mindreårige, både under 15 og over 15, får et barnevernsfaglig tilbud ute i kommunene. Kommunene får i dag dekket ca. 80 pst. av barnevernsutgiftene. Det er, som jeg svarte representanten Greni, noe regjeringen nå ser på, hvordan vi kan klare å få bosatt de som er enslige mindreårige, raskere. Det er viktig at vi får bosatt dem ute i kommunene, at de får startet livet sitt, og det er ikke på omsorgssentrene de skal være. Regjeringen har også økt tilskuddet noe til kommunene når det gjelder barnevernet, men vi må komme tilbake igjen med hensyn til de konkrete utgiftene som dette bringer med seg. Men det er også viktig å se på tiltak som Fylkesmannen har, for de skal også føre tilsyn. Så det blir også noe en må se det opp mot i 2016.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Statsråd Horne hadde i dag, og spesielt i trontaledebatten, et veldig engasjert innlegg, et ekte engasjert innlegg, om viktigheten av bosetting i kommunene og om hvor viktig det er for integreringen. Den forståelsen statsråd Horne har av det, har Arbeiderpartiets fulle støtte. Men opplever statsråden at hun har støtte og oppbakking fra sin egen partileder og den som er nr. 2 i regjeringen i dette arbeidet, som ikke, uansett hvor mange som spør, og hvordan en spør, vil svare på om hun mener at kommunene fremdeles skal si nei til å ta imot og til å bosette flyktninger?
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Jeg sa i mitt første spørsmål til statsråd Horne at Arbeiderpartiet ikke betviler engasjementet og ektheten i statsrådens innhold når det gjelder hva hun mener er viktig. Men ville det ikke lettet statsrådens arbeid hvis hun var sikker på hva hennes egen partileder og nr. 2 i regjeringen faktisk mener, for det skaper tvil når finansministeren ikke vil svare? Jeg registrerte også at i trontaledebatten kommenterte finansministeren dette kort, eller hun kommenterte det ikke, men sa at Norge er et lite land, og vi skal ikke ta på oss flere forpliktelser enn det vi er i stand til å håndtere – noe sånn rundt det sa hun. Det er et utsagn som kan romme veldig mye, men som i alle fall ikke beroliger meg. Jeg tenker da at ville det ikke vært lettere for statsråden hvis hun hadde fått et tydelig svar fra sin egen partileder på hvordan politikken faktisk skal være.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Et siste spørsmål, som gjelder det Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Arbeiderpartiet står alene om å mene, at en bør bevilge 48 mill. kr til de enslige mindreårige asylsøkerne på mottak for å styrke den barnefaglige kompetansen og voksentettheten. Når vi mener det, er det fordi samtlige organisasjoner og de som jobber tett opp mot barn i barnevernet, har ropt sterkt varsku om at forholdene nå ikke er holdbare. Vi er veldig lei oss for at vi ikke fikk med oss regjeringspartiene, og heller ikke Kristelig Folkeparti og Venstre, på akkurat det forslaget. De signalene statsråden har fått, er det noen andre enn dem vi har fått, fra både PU og mottakene, om at barnefaglig kompetanse og voksentetthet er en mangelvare? Hadde ikke 48 mill. kr vært gode penger å ha for å berede veien for de enslige mindreårige asylsøkerne inn mot integrering?
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Først av alt vil jeg stille meg i køen av folk som ønsker å berømme ansatte i UDI, PU og andre steder for den jobben som de har gjort og gjør i en utrolig krevende situasjon som en ikke har vært skikkelig rigget for. Ikke minst ønsker jeg å berømme alle organisasjonene, med Røde Kors i spissen, og den uorganiserte frivilligheten, som Kampen-hjelpen og lignende initiativ som har dukket opp i landet, og den jobben som de har gjort. Det hadde aldri gått så godt uten deres innsats, og de fortjener en stor takk. Derfor var det også – jeg må i likhet med andre inn på det – veldig spesielt å være på høringen i denne saken sist uke. Spesielt statsråd Anundsens beskrivelse av virkeligheten sto i stor kontrast til organisasjonenes virkelighetsbeskrivelse av hvordan ting er, og hvordan ting har vært. Det bekymrer oss. Frivillighet er en viktig bærebjelke i fellesskapet, det er en viktig bærebjelke i velferdssamfunnet. Men for at den bærebjelken skal kunne stå støtt, må rammeverket rundt være stødig, og det ansvaret er det regjeringen som har. Vi hører også i dag at organisasjonene er tydelige på at det rammeverket er noe vaklevorent. Da må vi få på plass et bedre – og robust – registreringssystem, vi må få på plass viktig kompetanse på mottak når det gjelder helse, og ikke minst når det gjelder barnefaglig kompetanse og større voksentetthet, slik at barn ikke forsvinner fra mottakene, og at barn ikke blir sluset inn i en kriminell løpebane. Integreringen starter der. Vi vet at 75 pst. av dem som nå er på eller kommer på mottak, vil få opphold i Norge. Derfor er mottakelsen, oppholdet på mottaket og det at de fort blir bosatt i kommunene, det viktigste vi kan gjøre for god integrering, slik at de kan starte sitt liv i den norske hverdagen. Derfor er det veldig spesielt når regjeringens nr. 2 ikke vil svare på om hun fremdeles mener at kommunene ikke skal ta imot flyktninger. Jeg håper at finansministeren kommer på banen og gir et svar på det. Regjeringen er nødt til å ta ansvar for helheten. Det har organisasjonene og flere etterlyst. Arbeiderpartiet forventer at regjeringen kommer tilbake med en plan for hvordan vi skal håndtere situasjonen. Vi har, som Audun Lysbakken sa veldig tydelig tidligere i dag, en plikt til og et moralsk ansvar for å motta flyktningene på en verdig og human måte.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-10-13:
Jeg vil takke statsministeren for en nøktern redegjørelse tidligere i dag. Jeg vil også berømme innsatsen til de offentlige og de mange frivillige som arbeider med dette vanskelige spørsmålet. Jeg har vært på stranda i Lésvos, sett hauger med redningsvester, baderinger og sundskårne gummibåter. Jeg har spurt noen av de om lag 4 000 som gikk om bord i ferja fra havnebyen Mytilini på Lésvos den 19. september: Hvor skal dere hen? Svaret var: Tyskland, Skandinavia, Sverige og Norge. Det er alvor. Europa forandres. Nå kommer flyktningene i stadig større strømmer til oss. Hva bør vi gjøre? Først mener jeg at Norge må erkjenne at vi har et medansvar gjennom vår krigsdeltakelse i Afghanistan, Irak og Libya, og vi må være tydeligere og sterkere overfor USA for å få slutt på krigen i Syria, og vi må være klokere i vår opptreden overfor Russland. Hva må vi gjøre i nærområdet? Vi må yte store penger til desperate mennesker på flukt, slik at FN og internasjonale hjelpeorganisasjoner kan yte et minimum slik at folk ikke må flykte videre til Europa. Jeg har sagt at 10 mrd. kr bør Norge ha råd til, ikke penger som tas fra andre bistandsbudsjetter. Hva må vi gjøre i Norge? Vi må motta folk fra krig og konflikt med menneskelig varme, gi verdighet og gi nøkterne, trygge forhold og gi midlertidig oppholdstillatelse til krigsflyktninger. Det offentlige må organisere mottak, registrere, sjekke identifikasjon, helse og skaffe fornuftig arbeid og skole. Det blir krevende, og det må gjøres slik – det vil jeg understreke – at de blant oss i Norge som trenger samfunnets bevågenhet mest, og som i for liten grad får det, ikke blir skadelidende. Det er så viktig – rasismen lurer også hos oss. Jeg mener at når det gjelder de arbeidsføre flyktningene, må vi tenke nytt. Det ville ikke være noen ulempe om de kunne medvirke til å drive sine egne mottak på den måten at en yter en innsats med den arbeidsevnen en har. Det vil være en nytenkning som jeg tror er nødvendig å vurdere. Husbanken må få økte midler til å oppruste private hus som står ledig. Det er nøkterne hus som trengs, hus som står ledig, og jeg vil si at teltleirer er ikke Norge verdig, men da må vi tenke nytt når det gjelder hus som står ledig. Ledelsen ved Ringerike sykehus hadde samtaler med ledelsen for mottaket på Ringerike som skal ta imot 850 mennesker som er på flukt. Ledelsen ved Ringerike sykehus sa: Dette klarer vi – en forbilledlig opptreden fra ledelsen ved Ringerike sykehus. De hadde ingen sikkerhet for finansiering, men jobben skulle gjøres, og de var klare.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
I stort blir verden et bedre sted. Det er færre fattige, barnedødeligheten går ned, og det er framskritt på mange områder. Allikevel har vi en historisk situasjon i den forstand at aldri har det vært så mange flyktninger. Statsministeren pekte i sin redegjørelse tidligere i dag på grunnleggende politiske, sosiale, sikkerhetsmessige og økonomiske årsaker til at migrasjonen og antall flyktninger er historisk høyt. I nær framtid tror jeg også vi kan legge til klimaendringer som årsak til migrasjon og til flukt. Hvis vi skal tro Barack Obama som uttalte seg i august, er det bare krusninger det Europa nå opplever når det gjelder trykk på å komme til kontinentet. I lys av dette ville jeg kanskje vært litt mer forsiktig enn regjeringens representanter i denne debatten med å være så skråsikker på at vi nå har en ekstraordinær situasjon. Kanskje er det sånn at det vi opplever nå, faktisk er et skifte der migrasjonen og antallet flyktninger vil etablere seg på et høyere nivå, og kanskje utfordrer det også forestillingen vår om hva som er flyktninger, hva som er asylsøkere, og hva som er mennesker som bare er på jakt etter et bedre liv for seg og sine. Kanskje utfordrer det også. Hvordan skal vi møte den utfordringen? Da synes jeg ikke at regjeringen har vist så langt i de to årene den har styrt, med en varslet eskalering av den krisen vi opplever, at man er frampå med tanke på hvordan man skal møte disse utfordringene. En av de store utfordringene vi står overfor når det kommer mange tusen flere nye mennesker til Norge, er nettopp det å gi dem sjansen til å leve sitt liv videre. Statsministeren sa det egentlig godt: Verdigheten som må følge av å forsørge seg selv, er viktig. Eller som det heter i Arbeiderpartiet: Arbeid til alle er jobb nr. én. Den jobben gjør vi ikke godt nok i Norge. Der tror jeg vi må gire om, og jeg er glad for at det er bred politisk enighet om det også i denne salen. I Arbeiderpartiet mener vi at flere mennesker og kulturelt mangfold faktisk er en fundamental styrke ved samfunnet. Vi ønsker å bidra til internasjonal solidaritet, men vi har også vært tydelige på at kommunene spiller en viktig rolle. Derfor har vi vært opptatt av å styrke kommuneøkonomien, og derfor har vi også vært veldig opptatt av at vi nå i den prekære og akutte situasjonen vi har, må sette kommunene i stand til å møte de utfordringene de møter. Da vi løftet antallet syriske flyktninger vi skal ta imot i Norge, reiste Fremskrittspartiet tvil om hvorvidt det norske folk var klar for det. De dugnadsinnsatsene vi har sett de siste månedene, viser at Fremskrittspartiet tar feil. For å ta Sulis i Nordland: Det kom 150 mennesker dit i forrige uke, et lite samfunn med 300 innbyggere. På to dagers varsel kom det en varebil fra Bodø med utstyr. Fremskrittspartiet tok feil. Det norske folk vil stille opp på en dugnad.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Norge og ikke minst Kommune-Norge står overfor en svært stor oppgave hva gjelder å ivareta alle de menneskene som nå kommer hit til landet på flukt fra krig, og som skal ha opphold i Norge. Da er det viktig at man har en noenlunde felles forståelse av oppgaven. Som det ble nevnt på kommunalkomiteens høring i saken i forrige uke, var det stort sprik mellom justisministerens oppfatning, som gikk sterkt i retning av at her var det full kontroll, og oppfatningen til en rekke av de frivillige organisasjonene. Det å høre Røde Kors i den høringen må jeg si gjorde sterkt inntrykk, og Røde Kors’ representant sa det vel som det var, at regjeringens håndtering av situasjonen har ikke holdt mål. Så skal norske kommuner ta imot flyktningene. De skal innkvarteres, og de skal gis bl.a. medisinsk hjelp. Nå hører vi fra en rekke kommuner at det er stort press på tjenestene, bl.a. helsetjenestene. KS har fokus på dette. En rekke ordførere og kommunestyrerepresentanter fra høyre til venstre har tatt opp dette og sier at det er behov for litt ekstra drahjelp. Så oppfatter jeg det slik at regjeringen mener at kommunene ikke har behov for det, kall det, håndslaget, slik situasjonen er nå i inneværende år. Så velger regjeringspartiene i dag å stemme ned et forslag om å bevilge 50 mill. kr til kommuner som har asylmottak. De stemmer ned forslag om å gi 4 mill. kr i støtte til Sør-Varanger og Råde til de mottakene som nå opprettes der. Jeg synes faktisk at den holdningen fra regjeringspartiene er smålig, og den er uklok. Jeg hører at representanter fra regjeringspartiene gang på gang snakker svært pent om innsatsvilje og stå-på-vilje hos kommuner og frivillige. Det er bra. Det skal vi ha. Det er vi alle enige om. Men når det kommer til stykket, velger man ikke å ta grep og gi den støtten som disse kommunene ber om. Det ansvaret må regjeringen ta på seg, sammen med sine støttepartier. Man kan ikke bare snakke om dugnaden, man bør sørge for at man faktisk deltar i den.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Det er mange aspekter ved denne debatten som knytter seg direkte til den debatten vi hadde først her i Stortinget i dag, etter statsministerens redegjørelse. Jeg er også glad for det statsministeren sa, og som jeg tror hele Stortinget slutter seg til, at dette kan vi løse bare hvis hele samfunnet stiller opp. Det vi kaller dugnad, er her et veldig godt, dekkende og presist ord, vil jeg si. Denne diskusjonen handler mye om hva dette rent praktisk krever av oss. Det er en viktig diskusjon. Men når jeg tar ordet i denne debatten nå, er det for å få sagt på dette tidspunktet i utviklingen at det er veldig viktig at Stortinget også tar et politisk og moralsk lederskap i saken. Ved siden av det at vi skal bevilge penger, legge til rette, ordne og administrere, må vi sørge for at det som nå skjer, ikke bidrar til å stigmatisere flyktningene. Det må ikke på noe tidspunkt bli en samtale i denne sal – og helst ikke i befolkningen heller – som har som inngang at de er et problem. De er ikke et problem, de er et resultat av krigen og fattigdommens elendighet i verden. Hvis vi som humanistisk samfunn skal komme igjennom dette på en god måte, og for at historikerne om 50 år kan skrive at vi besto prøven, må vi også ta det politiske og moralske lederskapet. Det er ingenting i denne debatten som peker i noen annen retning. Alle her kjenner mitt forhold til Fremskrittspartiet. I dag hørte jeg nøye på hva Nesvik sa. Han sa ingenting som jeg ikke kunne slutte opp om. Jeg håper at det betyr at vi ikke får en slik debatt i Norge som man har i mange andre land. La oss håpe det, for hvis vi får det, ødelegger det muligheten til det moralske lederskapet og dermed effektivt å kunne håndtere situasjonen, også med tanke på hva det betyr for det norske samfunn som sådant. Helt til slutt vil jeg si at man bør ikke begynne med å snakke om å kutte i standarder – det er det man ikke bør gjøre. Man bør si: Disse menneskene har det så vanskelig at de bør få all den hjelp de kan trenge. Det er noen ganger litt for lett å si at vi skal kutte til de svakeste, men vi har fortsatt råd til å gi formuelettelser til de rikeste.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Vi står overfor den største flyktningkrisen siden annen verdenskrig. Det er ingen tvil om at det er nabolandene til Syria som har tatt, og fremdeles tar, det største ansvaret. I lille Libanon, som er på størrelse med Rogaland fylke, er nå hver femte innbygger i landet en syrisk flyktning. Det er forståelig at mange i de flyktningleirene mister framtidshåpet og velger å flykte videre. Det er ingen som tar med seg ungene sine og setter seg i en liten gummibåt dersom det er trygt på land. Desperasjonen har ført flere på flukt videre til Europa, og stadig flere av dem finner veien hit til oss. Det er en ekstraordinær situasjon, og det er all mulig grunn til å rose ansatte i mottaksapparatet, som har strukket seg så langt de har kunnet. Men regjeringen må også ta lærdom av den brede kritikken for manglende beredskap og evne til å tilpasse seg situasjonen som kom fram under komiteens høring i forrige uke. Heldigvis har de frivillige vist handlekraft når det har skortet på det hos regjeringen. Takk til alle som har samlet inn klær og servert mat, og til alle dem som nå forstår at integrering handler om en toveisprosess. Takk til dem som melder seg som språkopplærere og folkevenner – ja det hele. Jeg synes det er verdt å nevne at mange flotte damer i Valdres i helga tok med seg en hel gjeng med gutter fra transittmottaket i Etnedalen på skogstur, med kakao og norskopplæring. Alle flyktningene kan nå ordet «koselig». Det er verdt å merke seg. Jeg er glad for at Stortinget i dag retter opp i en del av de åpenbare manglene i regjeringens forslag til tilleggsbevilgninger. Statsministeren pekte i sin redegjørelse tidligere i dag på at de enslige mindreårige asylsøkerne er en sårbar gruppe, som trenger omsorg. Det er jeg helt enig i. Men når vi ser oppslag fra Refstad transittmottak, hvor det er 300 barn og bare 5 voksne, og når vi får alvorlige bekymringsmeldinger om at det er stadig flere unger som forsvinner fra mottak, er ikke det godt nok. De fortjener mer omsorg, bedre oppfølging. Det er en klok investering for samfunnet å gjøre. Jeg ser at media i dag fokuserer på hva som kommer til å bli kostnadene for det vi nå er i ferd med å gjøre, både i dag og senere. Det er en ærlig debatt. Det kommer til å koste, men gjør vi ting riktig nå, er jo dette mennesker som i morgen er ressurser for sine lokalsamfunn. Da må vi følge opp, tenke nytt, stille opp og være med på dugnaden.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Den debatten vi har i dag, foregår nå over hele Europa. Den største flyktningkatastrofen i Europa siden annen verdenskrig stiller store krav til oss alle, ikke bare i år, men i mange år framover. Virkeligheten har innhentet oss. Det gjelder også Fremskrittspartiet, som tidligere har vært mest opptatt av å kutte i budsjettene til mottaksapparatet. Nå er det Fremskrittspartiets statsråder som vil få det største ansvaret for at dette går bra – justisministeren har ansvaret for mottak og søknadsbehandling, inkluderingsministeren har ansvaret for bosetting og integrering, arbeids- og sosialministeren skal sørge for at folk kommer i jobb og ikke havner på livslang stønad. Finansministeren må slutte å oppfordre kommunene til å si nei til flere flyktninger og konsentrere seg om å finne pengene. Dette gjelder, som sagt, ikke bare oss her i Norge, faktisk har vi foreløpig ikke vært i nærheten av de utfordringene land som Tyrkia, Hellas og Italia, for å nevne noen, har stått og står overfor. Flyktningsituasjonen var den aller viktigste saken under Europarådets sesjon for to uker siden. Som en forberedelse til debatten dro Stortingets delegasjon til Europarådet på studietur til Sicilia uka før. På forhånd hadde vi vært på møte i Rederiforbundet og fått en orientering om de utfordringene norsk sivil skipsfart møter i Middelhavet. I Italia møtte vi representanter for italienske myndigheter, for UNHCR og for European Regional Task Force. Det ble et besøk med sterke inntrykk. Sterkest av alt var møtet om bord på «Siem Pilot» i Catania og besøket ved mottakssenteret i Mineo, der over 2 000 asylsøkere oppholdt seg. Det var imponerende å se det tilbudet som ble gitt ved dette mottaket. De ulike nasjonalitetene valgte sine representanter, som deltok i driften. Det var et politikontor som sto for sikkerhet og registrering. Det var helsesenter, mødresenter, tilbud om språkkurs og andre aktiviteter og psykologtilbud til de mest sårbare, bl.a. 25 overlevende etter et forlis der 800 personer druknet. Vi kan ha mye å lære av hvordan italienske myndigheter takler disse utfordringene. Mannskapet om bord på «Siem Pilot» fortalte like sterke historier om hvordan de til nå har reddet nærmere 7 000 mennesker, men også har måttet plukke opp nærmere 50 døde, blant dem hele familier, enten druknet eller kvalt under dekk. Det var flott å høre fra italienske myndigheter hvilken profesjonell jobb de norske mannskapene utfører. Det var kvalitet i alle ledd. Det må det også være her hjemme. Flertallsinnstillinga fra komiteen er en god begynnelse, men bare en begynnelse. Nye Dublin-regler og ikke minst bosetting og sysselsetting av mange flere, mye raskere, er utfordringer vi så langt bare har snakket om.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-10-13:
Det er egentlig en kommentar både til Keshvari og Tetzschner. Tetzschner etterlyste bl.a. at vi skulle gå tilbake til de opprinnelige Dublin-avtalene. Da har jeg bare lyst til å minne om en ting, for veldig ofte behandler vi viktige ting her i salen som går helt i glemmeboka etterpå. I Innst. 327 S for 2009–2010, som var innstillinga til Meld. St. 9 for 2009–2010 om norsk flyktning- og migrasjonspolitikk i et europeisk perspektiv, og som ble behandlet her i salen den 8. juni 2010, sa en samlet komité, også med tilslutning fra Høyre og Fremskrittspartiet, følgende: «Komiteen har videre merket seg at det er igangsatt et arbeid i EUs regi, for å revidere Dublin-bestemmelsene, slik at en kan få en mer rettferdig ansvarsfordeling innen EU- og Schengen-området enn dagens, der land i den sørøstlige yttergrensen av territoriet opplever at de må ta ansvar for en uforholdsmessig stor andel av asylsøkerne.» Videre sier komiteen, fortsatt enstemmig, inklusiv Høyre og Fremskrittspartiet: «Komiteen støtter at norske myndigheter bidrar til dette arbeidet, blant annet gjennom yttergrensefondet, og gjennom å bidra til å avlaste de søreuropeiske landene.» Jeg synes vi skal ta vare på de gode tingene vi har gjort, og ikke begynne på nytt igjen hver gang. Dette har vi alle vært enige om har vært bra, og da synes jeg ikke vi skal begynne å rygge på det i den situasjonen vi er i nå, for det er nå vi virkelig trenger det.