Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-17:
Jeg hadde gleden av å besøke Lofoten mandag og tirsdag denne uken. Et av mine ærender der var å besøke sykehuset på Gravdal og både tillitsvalgte der og de lokale aksjonistene som kjemper for å bevare akuttkirurgi ved sykehuset der oppe. Ved innflygning til Leknes ble vi sendt tilbake til Bodø fordi tåken var for tjukk til å lande. Vi kom oss riktignok ned gjennom et hull i tåken ved andre forsøk. Men jeg syntes det var en grei illustrasjon på hva som er hovedutfordringen i denne debatten, nemlig at diskusjonen om sykehusstruktur i Norge av og til får det til å høres ut som om det er politikerne i Danmark som diskuterer, og ikke politikerne i Norge, et værbitt land der vi må ta noen hensyn til den spesielle geografien vår. Det er sånn at 10–15 pst. av alle forespørsler om ambulansehelikopter i Nord-Norge blir avvist på grunn av været. Jeg synes også at tåken over Leknes kan illustrere litt den tåken som debatten om sykehus i Norge ofte er innhyllet i. Jeg har jo sett at mange representanter som ikke vil ta ansvar for å sikre akuttberedskapen i dag, har vært på mange av de utsatte lokalsykehusene og snakket varmt om behovet for å ta vare på dem, men behendig hoppet over det faktum at stortingsflertallet i dag skyver hele ansvaret over på helseforetakene. Da kan man ikke si at vedtaket i dag ikke fører til nedlegginger. Vedtaket i dag er en misbrukt mulighet til å stanse nedlegginger, og flertallet i salen som ikke er med på å prøve å stoppe det, er selvfølgelig ansvarlig hvis det skjer. «Slik vi har en Nasjonal transportplan for samferdsel, bør vi få en nasjonal helseplan for sykehusene. Da vil vi lytte til lokale innspill, faglige råd og la Stortinget ta avgjørelsene.» Det er godt sagt, men det er ikke mine ord. Det var statsministerens ord, kun få dager før valget i 2013. Høyre sa også i valgkampen at fakkeltogene skulle få en adresse, og adressen skulle være Stortinget. Det er ingen tvil om på hvilken måte det ble forstått ute blant folk. Politikerne skulle ta makten over sykehusstrukturen tilbake. Derfor er det et soleklart løftebrudd at det ikke er en sånn helse- og sykehusplan Stortinget diskuterer i dag, for fortsatt legges noen av de viktigste politiske avgjørelsene om grunnleggende sykehusstruktur over på helseforetakene. Dette er et enormt viktig spørsmål for mennesker rundt om i landet, og på samme måte som jeg mener det er naturlig at Stortinget diskuterer hvor mange lærere vi skal ha på skolene våre, hvor Forsvarets anlegg skal ligge, eller hva slags veinett vi skal ha i ulike deler av landet, er det helt på sin plass at Stortinget legger mer detaljerte føringer for sykehusstrukturen enn det flertallet legger opp til i dag. Jeg synes dette er en debatt som også viser at på dette området er forskjellen mellom Arbeiderpartiets og Høyres helsepolitikk dessverre veldig liten. Der er jeg enig med dem fra borgerlig side som har påpekt det. Men det er også veldig skuffende at det er Venstre som sikrer regjeringen flertall – Venstre som tidligere har delt vår kritikk av foretaksmodellen. Jeg synes Venstre i denne saken, som i så mange andre saker, er veldig selvfornøyd med at her er de med. Men politikk handler jo ikke bare om å være med, det handler om å stå for noe. Og med de sitatene fra Venstres partiprogram som vi fikk opplest i sted, kan vi i hvert fall slå fast at det ikke er kirurgisk presisjon i gjennomslaget til Venstre i denne saken. Det er blitt sagt tidligere at Senterpartiet står alene i denne saken. Det er jo ikke riktig. SV har ikke plass i komiteen, og våre standpunkter er derfor heller ikke synlige i innstillingen, men vi vil, som vi tidligere har varslet, stemme for en rekke av Senterpartiets forslag i dag, i tillegg til de to forslagene som vi selv har fremmet, og som er omdelt i salen. Vi mener det er på tide at Stortinget manner – og kvinner – seg opp til å gjøre det folket i veldig mange lokalsamfunn forventer av oss, og tar stilling til det vanskelige politiske spørsmålet om hvilke funksjoner landets sykehus skal ha.