Trine Skei Grande (Venstre), 2012-06-05:
Vi har kommet langt siden Venstre-dama Fredrikke Marie Qvam begynte å utdanne sykepleiere i Norge og etablere sykepleieryrket som et eget yrke. Jeg tror nok at hun hadde vært imponert over fagenes utvikling, men jeg tror nok også at hun hadde mislikt deler av regjeringas melding på de punktene der det står at man bare skal «vurdere» og «utrede» og ta inn over seg. Jeg tror hun hadde store ambisjoner på vegne av de yrkene hun var med og la grunnlaget for i Norge. De spørsmålene vi har oppe i dag, handler ikke bare om kvaliteten i helsevesenet vårt. Det handler også om statusen til viktige yrker, ja, det handler faktisk også ganske mye om likestillingspolitikk. Det ligger mye likestillingspolitikk i de forslagene vi diskuterer i dag, fordi mange av de fagene vi diskuterer i dag, blir valgt av kvinner som utdanning. Det er viktig å gi dem status, og det er viktig å gi dem den tyngden de skal ha. Så tror jeg at helsepolitisk er dette en av de sakene der det vi vedtar, får størst virkning. Ta eksemplet representanten Eriksen brukte her når det gjelder tvang. Vi kan vedta store målsettinger når det gjelder bruk av tvang innen f.eks. psykiatri, men vi vet at det mest virkningsfulle vi har, er kloke, gode ansatte, som er gode faglig. Det er det mest virkningsfulle tiltaket vi kan sette inn når det gjelder tvang. Slik kan vi ta del etter del innenfor helse- og velferdsområdet – vi oppnår best de resultatene vi ønsker her, ved å ha kloke, gode fagfolk med god faglig bakking. Derfor er denne meldingen viktig. Jeg har lyst til å ta opp tre store aspekter, men jeg rekker bare å kommentere dem kort. Det ene er viktigheten av å styrke sosionom- og barnevernspedagogutdannelsene og sørge for at de også får den styrkinga og den forskninga knyttet til seg som gjør at vi får økt statusen, men også at de som kommer ut, får en stor faglig tyngde. Derfor har Venstre gått inn for forslaget som gjelder karakterkrav. Det er ikke fordi vi skal gjøre det vanskeligere å komme inn i utgangspunktet, men vi vil senke strykprosenten blant dem som kommer inn. Jeg tror at karakterkravene kommer til å føre til at noen undervisningsmessig kanskje går en ekstra runde før de begynner på høyskole-/fagutdannelsen sin. Det tror jeg kommer til å få ned strykprosenten blant dem som går på faget. Det mener jeg er bra for dem det gjelder, det er bra samfunnsøkonomisk, og det er faglig sett bra. Det siste forslaget som Venstre har vært veldig opptatt av, er styrkinga av hele skolehelsetjenesten og satsinga når det gjelder helsesøstre. Jeg tror det er en av nøklene for å komme seg videre når det gjelder mange av de sosiale utfordringene skolen står overfor, og der lærerne ikke nødvendigvis er de beste til å løse dem. Da er det viktig å bygge ut skolehelsetjenesten. Det er viktig når det gjelder ungdom og psykososiale problemer. Vi ser en økning av problemer knyttet til psykiatri når det gjelder ungdommer, og vi ser også problemer knyttet til rus. Ved veldig mange av disse problemene er helsesøstrene dramatisk mye bedre enn lærerne til å gå inn og hjelpe. Selv om mange lærere gjør en heltemodig innsats for å få mange unger på riktig «track», er det klart at de med en helsefaglig utdannelse – sammen med lærerne – kan være med på å utgjøre den store forskjellen i en ungdoms liv. Da er det viktig å ha dyktig helsepersonell, men det også viktig å utdanne mange nok til at vi kan fylle de skolehelsetjenestejobbene som hvert fall vi i Venstre har ambisjoner om at vi skal ha i tida framover. Da må vi ha ambisjoner om å ha mange som kommer ut med helsesøsterkompetanse. Jeg har også besøkt en del helsesøstertjenester knyttet til barsel og oppfølginga av mødre med rusproblemer, som vi f.eks. ser i Bergen. Vi ser en enormt god virkning av den jobben som kloke, gode helsesøstre gjør ved å følge opp under hele svangerskapet og i åra etterpå. Det gjør ikke bare at barn får en god oppvekst, men det gjør også at folk kommer seg ut av et rusproblem.