Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2012-05-15:
Den siste tiden har det vært tilløp til debatt i Norge om vårt forhold til EØS-avtalen. Utenriksministeren har nå veldig tydelig klargjort at EØS-avtalen er en del av regjeringens fundament å styre på, men jeg tenker at alle som mener at EØS-avtalen er god for Norge, har et ansvar for å gå inn i den debatten som nå går der ute, og framføre sine argumenter. Flere representanter før meg har i denne debatten beskrevet den veldig alvorlige situasjonen som mange europeiske land befinner seg i. Jeg vil bare starte med å si at jeg tror vår utmerkede utenriksminister ville fått en meget krevende oppgave om vi skulle sende ham ut i Europa for å forklare våre venner på et kriserammet kontinent at Norge med Europas laveste ledighet og veldig solide overskudd på statsbudsjettet, trenger å forhandle om nye avtaler for å styrke vår stilling. Jeg tror ikke han eller vi ville fått noen stor forståelse for det, for å si det litt forsiktig. EØS-avtalen er vår aller viktigste internasjonale avtale. Den sikrer adgang til vårt viktigste marked, og dermed er den helt avgjørende for norsk næringsliv og for norske arbeidsplasser. EØS-avtalen er en veldig viktig forutsetning for folks grunnleggende trygghet i hverdagen, og særlig i den situasjonen som Europa befinner seg i nå. En forutsetning for at vårt næringsliv skal kunne klare seg i et globalisert marked er stabile, forutsigbare og konkurransedyktige rammebetingelser. EØS-avtalen gir et slikt felles regelverk for det indre marked og sikrer norske bedrifter rammebetingelser som gjør at de kan konkurrere på like fot med europeisk næringsliv. Det er verdt å minne om at ca. 80 pst. av vår eksport i dag går til EØS-landene. Europautredningen slår fast at EØS-avtalen har vært en stabil og forutsigbar ramme for norsk næringsliv gjennom 18 år. Den har redusert behovet for utflagging av norsk næringsliv og bidratt til en enestående periode med høy sysselsetting, vekst og økt velferd. Den har også, til tross for kanskje noen hverdagsirritasjoner, bidratt til kvalitetsheving av norsk regelverk for å ivareta hensyn som helse, miljø, sikkerhet og forbrukerinteresser. I tillegg har den gitt oss innpass i faglig internasjonalt samarbeid og i forskning, for å nevne noe. For meg er det derfor et paradoks at det nå settes spørsmålstegn ved om EØS-avtalen gagner Norge. Når det bare i 17 av til sammen over 6 000 saker i perioden 1992–2011 har vært reist forslag om å benytte reservasjonsretten, og hele 265 av i alt 287 voteringer i Stortinget har vært enstemmige, kan det ikke være tvil om at et samlet politisk Norge har ansett EØS-avtalen som en stor fordel for Norge. Så er det selvfølgelig slik at det at avtalen har fungert godt, betyr ikke at ikke noe kan gjøres bedre. I redegjørelsen til Stortinget i forrige uke understreket utenriksministeren nettopp at det handlingsrommet EØS-avtalen gir oss, kan og vil bli forsøkt utnyttet enda bedre. Vi «kan bli mer bevisste på hva slags muligheter vi har(…) (…) Flere av de debattene som er knyttet til EØS-avtalen, har vært knyttet til arbeidsliv. Et veldig viktig premiss for vårt videre samarbeid med Europa må være at vi styrker arbeidstakernes rettigheter, og at vi ikke svekker dem. Jeg sier som leder av Handel og Kontor, Sture Arntzen, uttalte til bladet Fri Fagbevegelse: «Jeg ser ikke noe alternativ til EØS-avtalen.»