trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-01:
Når det gjelder det siste, får jeg ta det opp med utdanningsministeren; jeg synes det er riktig at jeg involverer ham i et slikt spørsmål. Når det gjelder 2000-budsjettet, er jo det vedtatt i samarbeid mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet. Ellers er det riktig, som representanten Grete Knudsen sier, at det er ulike forhold fra kommune til kommune. I mange kommuner – og det har vi ikke lagt skjul på – er situasjonen ikke god når det gjelder skolen, i hvert fall ikke god nok. I en del andre kommuner – for vi reiser rundt til ulike kommuner alle sammen – er situasjonen klart bedre og tilfredsstillende. Men totalinntrykket er at skoleverket bør rustes opp. Det har Regjeringen sagt er vår intensjon, og vi vil gjøre det innenfor de rammer som norsk økonomi tillater. Vi må i hvert fall ikke tillate at norsk økonomi kommer ut av styring, det vil både skoleverket og alle andre tape på.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-01:
Det er klart at skoleverkets økonomiske situasjon henger dels sammen med bevilgninger direkte over statsbudsjettet, men den henger kanskje enda mer sammen med kommunenes økonomi. Det er riktig at det er et bekymringsfullt trekk, som representanten Karin Andersen pekte på, at de kommunale underskudd er økende. Og det kan vi ikke sitte rolig og se på bare skal tilta. Dette vil Regjeringen komme tilbake til i kommuneøkonomiproposisjonen til våren. Vi har også på gang en gjennomgang av inntektssystemet, for å se om det er treffsikkert nok når det gjelder å tilgodese de kommunene som trenger det mest. Det kan også være omfordelingsmuligheter som gjør at de kommunene som kommer dårligst ut nå – som da igjen går ut over skoleverket – kan komme bedre ut. Det er visse grep vi kan bruke. Og vi ønsker å fortsette en økning av bevilgningene til skoleverket direkte over statsbudsjettet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-03-01:
Nei, jeg har ikke noen tro på at en større statlig overstyring generelt, og innenfor skoleverket spesielt, er noen god løsning. Når det gjelder skoleverket, har tvert imot denne regjering lagt opp til større lokal handlefrihet. Det er en vei vi tror på. Jeg tror at de som står problemene nærmest, også er de som best kan vite hvordan de bør løses. Vi har langt på vei når det gjelder skoleverket, snudd pyramiden – mindre sentraldirigering, større lokal frihet. Men problemet er selvsagt for mange kommuner at de ikke har god nok økonomi å utøve denne friheten innenfor. Det har sammenheng med kommuneøkonomien, og det vil vi altså komme tilbake til.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2000-03-01:
Jeg synes det er synd at statsministeren ikke ser mer alvorlig på dette enn at han vil ta et initiativ for at vi får en snarlig avklaring av hvordan norsk bankstruktur skal se ut. Jeg vil også be statsministeren redegjøre for hvorvidt Regjeringen har tatt initiativ til å få en mulig avklaring på om det her har vært handlet basert på innsideinformasjon. Hvis dette hadde vært et privat selskap, ville det vært snublende nær å trekke en slik konklusjon. Her sitter staten ved alle sider av bordet, og etter mitt skjønn synliggjør det bare hvor håpløst det er når staten skal ha mange roller og samtidig prøve å forvalte et eierskap. Så jeg vil be statsministeren redegjøre litt mer om synet på det og kanskje komme med en klarere frist for når vi kan regne med å få sluttbehandlet dette.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2000-03-01:
Forsøk på å lete frem Regjeringens holdninger til bankfusjoner og strukturpolitikk er en vanskelig jobb. Den beste karakteristikk jeg kan finne etter statsministerens svar så langt, er at veien blir til mens man går – som en slags retningslinje for Regjeringens fremdrift her. Mitt spørsmål er: Hvis det er slik at DnBs oppkjøp var uhensiktsmessig, hvorfor hadde ikke eier gitt beskjed om dette tidligere, slik at det uhensiktsmessige kunne vært forhindret av dominerende eier i Den norske Bank? Og spørsmål nr. to: Finnes det etter Regjeringens syn noen grenser for hvor langt Den norske Bank kan gå i innflytelse hos sin konkurrent Kreditkassen mens denne utredningsprosessen foregår?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2000-03-01:
Jeg setter pris på at statsminister Bondevik stadig leser Kåre Willoch. Der har han mye å lære. Jeg vil gjøre oppmerksom på en av Kåre Willochs meget faste teser, den at Stortinget bindes gjennom vedtak, kun gjennom vedtak – ingen kvalifikasjon av vedtakene utover det. Men jeg skjønner ikke denne påtatte beskjedenhet fra statsministerens side. Han kunne jo f.eks. lese egne innlegg i parallelle saker. Jeg vil gjerne henvise statsministeren til innlegget fra stortingsrepresentant Kjell Magne Bondevik i desember 1988 om Ring Medisinske Senter, der representanten Bondevik argumenterer blendende godt for å overprøve et forvaltningsvedtak fattet av regjeringen, nettopp fordi det er et uttrykk for en prinsipielt ulik holdning mellom stortingsflertallet og regjeringen den gang. Jeg synes den har meget gode paralleller. Og henvisning til aktuell litteratur tror jeg statsministeren også vil finne i den innstilling som nylig er avgitt om gasskraftsaken.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
Statsministeren bekrefter nå at Finansdepartementet ikke var orientert om det strategiske oppkjøpet som DnB har foretatt i Kreditkassen. Dette griper direkte inn i en prosess som Stortinget, Regjeringen og Bankinvesteringsfondet nå er midt inne i. Det er helt åpenbart at DnBs tanker har vært å forrykke balansen til fordel for DnB – sannsynligvis også med et langsiktig ønske om at det skal eksistere én forretningsbank i Norge og ikke to, noe som er stikk i strid med de signaler som Stortinget så langt har gitt. Det som er interessant, er at DnB her faktisk gjør et så strategisk oppkjøp uten å orientere sin eier. Staten eier altså 60 pst. i DnB – den er den totalt dominerende eier. Jeg vil spørre statsministeren: Mener statsministeren at det er lojalt overfor eieren å opptre på en slik måte? Og har styrets formann Regjeringens tillit? Mener statsministeren at styret kan fortsette etter en slik investering, som åpenbart er stikk i strid med det Regjeringen selv har ønsket?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
Jeg vil gjerne stille arbeids- og administrasjonsministeren følgende spørsmål: «Den norske statsadministrasjon bruker i all hovedsak operativsystemet Windows fra Microsoft, et system som koster staten millioner av kroner hvert år, og som ikke er spesielt bra. Et operativsystem som av mange er vurdert som bedre, og som er gratis, er kalt Linux. Flere nasjoner vurderer om de fortsatt skal støtte verdens rikeste mann gjennom å kjøpe Microsoft-produkter, eller skifte til Linux. Vil statsråden ta initiativ til en utredning om å gå over til andre operativsystem enn de levert av Microsoft?»
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
Jeg takker statsråd Dåvøy for svaret. Det var et veldig positivt svar, som går inn i det som faktisk er det viktigste, for dypest sett dreier dette seg om en kamp mellom demokrati og mangfold på nettet og monopolet – i dette tilfellet ved Microsoft. De har også et system som er svært lite fleksibelt, og det er også veldig dyrt. Det er bakgrunnen for at en rekke europeiske land og også USA nå vurderer om det er mulig å bruke andre operativsystemer som en buffer mot Bill Gates" hegemoni. Det danske Folketinget, det franske parlamentet og også EU-kommisjonen vurderer nå om det er mulig å gå til såkalte open source-programvare, altså operativsystemer som ligger tilgjengelig på nettet, og som ikke har den samme patenteringsbeskyttelse som Microsofts systemer. Det betyr at jeg er svært glad for svaret. Jeg hadde håpet at det hadde vært mulig å få fram en slik utredning før fjerde kvartal, men hvis det er den tid som trengs, får vi bare akseptere det. Mitt siste spørsmål er: Vil statsråden også vurdere om det vil være hensiktsmessig(presidenten klubber) å ta en utredning om utdanningssystemet, altså skolesystemet,(presidenten klubber) fordi vi her skal investere store midler i data i kommende år? (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
Stortinget har sagt sitt når det gjeld strukturpolitikken og står sjølvsagt ved det. Men no ligg initiativet hos Regjeringa. I går etterlyste heile finansnæringa Hopland. Men eg føler her at det er viktig å etterlysa statsråd Restad. Han må no koma på banen og seia noko om tid og at vi ikkje har god tid, før heile strukturen ordnar seg sjølv utan at det er politisk handtering av dette. Det er ikkje noko ønske korkje frå Regjeringa si side, går eg ut frå, eller frå Arbeidarpartiet si side. Derfor vil eg gjenta spørsmålet frå Hill-Marta om eit initiativ og eit tidspunkt for når Regjeringa vil koma tilbake med si tilråding.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
Det meinte ho heilt sikkert.
Jan Petersen (Høyre), 2000-03-01:
Mitt spørsmål går til statsministeren. Statsministeren vet godt at Høyre ønsker å ta i bruk gassressursene til strømproduksjon i Norge – også fordi det er god miljøpolitikk. De europeiske utslipp går jo ned. Jeg respekterer at statsministeren har et annet syn på dette. Men nå ser jeg at det er så mange innspill, oppspill og utspill fra regjeringspartienes side og så mye aktivitet i kulissene at jeg må spørre statsministeren om følgende: Statsministeren mener da vel ikke for alvor at Høyre skal gå mot et viktig punkt i sitt program som vi har vært glassklare på over lengre tid, når vi nå har sjansen til å få det vedtatt i Stortinget?
Jan Petersen (Høyre), 2000-03-01:
Statsministeren fremfører nok en gang de miljøpolitiske misforståelser. Så lenge utslippene går ned, er dette god miljøpolitikk. Men jeg registrerer jo at statsministeren nå bygger seg en meget betydelig fallhøyde, slik en byggmester i norsk litteratur har gjort tidligere. Problemet med Regjeringens holdning er at den aksepterer at Norge selger betydelige mengder gass som frigjør CO2. Det er i orden for Regjeringen at vi importerer strøm produsert av sterkt forurensende kullkraft. Ja, det er endog akseptert at man kjøper tilbake strøm fra den gassen som selges fra Norge. Men det å produsere strømmen her ønsker ikke Regjeringen å gå inn for. Ærlig talt: Er det ikke slik at statsministeren her simpelthen har en dobbeltstandard i miljøspørsmål?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2000-03-01:
Når statsministeren snakker om gasskraftverk får han det nesten til å høres ut som noe syndig. Det å bygge gasskraftverk i Norge fremstilles nesten som noe nær moralsk forkastelig. Samtidig er det riktig som Jan Petersen sa, at man åpenbart synes at det er helt ok at vi eksporterer det meste av gassen til Europa, lar dem fyre opp sine gasskraftverk ikke bare med dagens, men også med gårsdagens teknologi, og så kjøper vi strømmen tilbake. Er dette et utslag av sentrumspartienes dobbeltmoral, eller er det en logikk som jeg ikke har forstått?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2000-03-01:
I 1996 økte den norske importen av elektrisitet kraftig. I 1996 økte de danske CO2-utslippene med om lag 20 pst. I Dagsavisen i dag sier en NVE-ekspert at når vi øker importen, så øker aktiviteten i kullkraftverkene i Danmark. Med andre ord: Vi bidrar til at de nordiske CO2-utslippene går opp. Jeg etterlyste logikken i sentrumspartienes holdning når man fremstiller det nesten som noe syndig å bygge gasskraftverk i Norge, mens det er helt OK at vi selger gassen til Europa, og at de fyrer opp sine gasskraftverk der. I stedet fikk jeg en kraftig irettesettelse fra landets statsminister. Jeg vil spørre miljøvernministeren om hun kan forklare meg logikken i at det er problematisk å bygge dem her, mens det er helt OK at vi selger gassen til Europa og at de fyrer opp sine gasskraftverk.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
Energi- og miljøkomiteen avgav sin innstilling i går, og det fortvilende for Regjeringen og for SV er vel at hovedperspektivet i energimeldingen har blitt en kamp om forurensningsfrie eller tradisjonelle gasskraftverk, og ikke om det som er hovedsaken, nemlig at Norges energiforbruk øker for mye, og at alternativ fornybar energi må komme inn som erstatning for fossil energi. På bakgrunn av den innstillingen som har kommet, ønsker jeg å stille statsministeren to spørsmål. Til Stavanger Aftenblad den 7. oktober 1999 sa miljøvernministeren følgende: «Bygging av utslippsfrie gasskraftverk må vurderes opp mot satsing på fornybar energi. Dersom denne typen gasskraftverk utkonkurrerer vindkraft eller annen fornybar energi, er det ingen god løsning.» Mener Regjeringen at man med den innstillingen man nå har fått, utkonkurrerer annen fornybar energi, og at man på den måten øker forurensningsproblemene i Norge?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
La meg da trekke inn en annen bestemt sak, nemlig saken om IT Fornebu, som reiser mange prinsipielle spørsmål i forholdet mellom storting og regjering, og der det ligger an til at stortingsflertallet, Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, kommer til å anbefale konkret en annen utbygger av IT Fornebu enn den Regjeringen har anbefalt for Stortinget. I disse dager sitter kontroll- og konstitusjonskomiteen med tre svære overskridelsessaker til behandling i ettertid. Den ene er utbygging av Gardermoen og Gardermobanen, den andre er utbygging av Rikshospitalet, og den tredje er utbygging av FATIMA – fastlandsforbindelsen til Nordkapp i Finnmark. Saken om IT Fornebu reiser ganske store og viktige prinsipielle spørsmål når det gjelder Regjeringens og Stortingets ansvarsforhold. Hvis jeg skal spørre helt direkte, er spørsmålet som følger: Er regjeringen Bondevik beredt til å ta ansvar hvis situasjonen om fem – ti år blir en stor skandalesak når det gjelder utbyggingen av IT Fornebu av en annen utbygger enn den Regjeringen anbefalte Stortinget?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
President, kan jeg få lov til å oppklare en åpenbar misforståelse?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
Jeg vil gjerne stille statsministeren et spørsmål. Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet har fått landets utdanningskontorer i samarbeid med fylkesmennene til å kartlegge hvor mange penger kommunene har bevilget til skole sammenlignet med de to foregående år. Totalt viser de budsjettrapportene som Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet nå har fått, at i 160 av 180 kommuner får skole en stadig mindre del av kommunebudsjettene. Bare unntaksvis har kommunene bevilget forholdsvis mer penger til skole i år. Mitt spørsmål til statsministeren er: I kommunevalgkampen var det et meget stort engasjement blant veldig mange foreldre, lærere, unger og besteforeldre – en protest mot at standarden i skolen var for dårlig, og en protest mot at noe av det som er viktigst for framtida, skal gå for lut og kaldt vann. Er statsministeren fornøyd med de resultatene denne rapporten viser?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
Statsministeren er jo inne på det som er mønsteret i kommunene hvis man går gjennom denne rapporten, nemlig at for at kommunene skal ha råd til egenandelen for å få ut penger til eldresatsing, så skjærer man ned på skolebudsjettene. Det er et mønster som ikke gjelder enkeltkommuner, det er et mønster som gjelder veldig mange kommuner, et flertall av landets kommuner. Dette betyr at Regjeringens ettermæle, som jeg ser at stadig flere begynner å snakke om, på skolesektoren vil bli at under regjeringen Bondevik ble bevilgningene til skolen og satsingen på skolen betydelig dårligere enn den var tidligere, mens det store flertallet av det norske folk mener at i et av verdens rikeste land må vi ha råd til både å ta vare på de gamle og til å satse på det som er framtida, nemlig skolen. Er statsministeren fornøyd med et slikt ettermæle? For øvrig vil jeg gjøre statsministeren oppmerksom på at han er ansvarlig også om fem og ti år for de beslutningene som tas i dag, selv om han ikke da sitter i regjering. Og er han i tvil om det, kan han bare spørre Opseth eller presidenten!
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
Når statsministeren skildrar fleirtalet i denne saka, må eg innrømma at eg har svært vanskeleg for å kjenna meg igjen. Det er faktisk slik at dei som har vore på offensiven og fleire gonger har fremma forslag om forsking for å få fram ny teknologi, er Arbeidarpartiet og seinare Høgre. Regjeringa har faktisk ved fleire høve forhindra slik forsking, m.a. ved å fjerna Teknologifondet, som var lagt inn i Arbeidarpartiet sitt budsjettforslag i 1997. Det er faktisk slik at regjeringspartia så seint som i haust i komiteen var motstandarar av å ha merknader om at ein burde ha meir forsking på dette området. No i siste liten kjem altså regjeringspartia springande og vil vera med på den satsinga som Arbeidarpartiet har ønskt heile tida. Det er me sjølvsagt glade for, men når ein i tillegg prøver å framstille det som om dei er meir offensive enn Arbeidarpartiet og Høgre har vore på dette området, blir det altså umogeleg å kjenne seg igjen. Det er faktisk slik at ingenting i denne innstillinga hindrar verken Regjeringa eller andre i å satsa vidare på å få fram ny teknologi.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
Eg har eit spørsmål til statsråd Fjellanger, som i motsetning til statsministeren kanskje vil svare på spørsmålet mitt. I debatten om å gje høve til bygging av gasskraftverk med den best tilgjengelege teknologi, slik bl.a. Naturkraft har søkt om, høyrer ein sjeldan kva motstandarane er for. Både energiutgreiinga og Regjeringa si eiga energimelding viser at me brukar meir elektrisitet enn det me produserer i eit normalår. Dette underskotet vil veksa i åra framover. Eg har ikkje høyrt at nokon vil slå av straumen. Motstandarane av gasskraftverk vil med andre ord dekkja dette underskotet opp med sterkt forureinande import. I NVE sin konsesjon til Naturkraft AS heiter det: «Om gasskraft introduseres, blir den umiddelbare virkning at … en bortimot like stor produksjon kull og oljekraft går ut. Miljøvirkningene av dette blir grovt sett at CO2 –utslippene halveres.» SFT og SINTEF er einige i dette. Det blir med andre ord meir forureining dersom ein seier nei til bygging av gasskraftverk enn om ein seier ja. Eg vil spørja statsråden om det finst fagorgan i Noreg som hevdar at dei totale utsleppa vil gå opp.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
No har ikkje Arbeidarpartiet tenkt å begynna å sykla i denne saka. Men det som er tilfellet, er at Regjeringa si hovudsatsing i den energimeldinga dei har lagt fram for Stortinget, er auka import av sterkt forureinande kraft. Arbeidarpartiet kan visa til ei rekkje fagorgan i Noreg som hevdar at utsleppa vil gå ned dersom ein byggjer gasskraftverk no og erstattar noko av den importen ein har. Etter mitt syn har SFT sagt det same. Det er òg lagt fram berekningar for komiteen som viser at inntil eit kvotesystem er på plass, vil det vera ein fordel å byggja gasskraftverk i Noreg, fordi ein då får fasa ut eller redusert produksjonen av kolkraft i andre land. Så eg vil vri spørsmålet og spørja slik: Er det slik at NVE, SINTEF og andre fagorgan som hevdar at CO2- utsleppa går ned, tar feil?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-03-01:
Jeg vil gjerne stille statsministeren et litt prinsipielt spørsmål som dreier seg om forholdet mellom storting og regjering. Tidligere statsminister Kåre Willoch skrev en meget interessant artikkel i Dagbladet i forrige uke, hvor han, slik jeg tolket det, slo fast med bred penn at det er en stor forskjell mellom ordinære stortingsvedtak à la typen «Stortinget ber Regjeringen gjøre et eller annet» og de vedtak Stortinget fatter som er konstitusjonelt og rettslig bindende for regjeringen. Det er jo slik at ordinære vedtak i mange tilfeller ikke er rettslig bindende på samme måte, og at en regjering har stor rett til selv å vurdere i hvilken grad anmodninger vedtatt av Stortinget kan tilpasses Regjeringens arbeidsprogram. Er statsministeren enig i hoveddelen av de synspunkter tidligere statsminister Willoch gav uttrykk for, at formen «Stortinget ber Regjeringen» er av en mindre alvorlig natur, og særlig dess mindre konkret den slags type vedtak er for en regjering?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-03-01:
La meg først oppklare en misforståelse. Jeg snakket om et prinsipielt spørsmål, ikke om en eller annen innstilling som visstnok skal ha vært avgitt i går. Jeg tolker statsministeren dit hen at han deler en del av disse synspunkter. Jeg vil da gå litt videre på det mer parlamentariske styringssystemet og spørre om statsministeren er enig i at dersom et forslag som er relativt ullent og gir et arbeidsoppdrag til regjeringen uten noen form for tidsfrist, blir vedtatt, vil det være helt vanlig innenfor parlamentarisk skikk og bruk at regjeringen selv styrer sin fremdrift med det arbeidet. Og dersom de som eventuelt stemte for dette vedtaket, skulle bli misfornøyd med regjeringens håndtering av det, er det innenfor parlamentarisk skikk og bruk dette flertallet som da i tilfelle må reagere i form av å bytte ut regjeringen. Slik at så lenge regjeringen aksepterer et vedtak uten at det er gitt noen som helst tidsfrister og noe som helst konkret, kan regjeringen arbeide med det så lenge den har lyst og inntil eventuelt stortingsflertallet vedtar noe annet.
Tom Thoresen (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
I disse dager er det unektelig litt vanskelig å stille prinsipielle spørsmål om forholdet mellom storting og regjering uten å ha en bestemt sak i tankene. Jeg forstår statsministerens siste svar nå slik at statsministeren i og for seg ikke anfekter Stortingets rett til å fatte beslutninger som gir uttrykk for Stortingets vilje, men jeg har lyst til å spørre statsministeren om det ikke er slik at det for en regjering i alminnelighet – og kanskje for en mindretallsregjering i særdeleshet – er nyttig å konsultere i forhold til Stortinget før man fatter viktige beslutninger, for å være sikker på at man har en rimelig backing i Stortinget. Det undergraver jo ikke Regjeringens initiativrett, men det gjør utvilsomt at Regjeringens egne vedtak får et sikrere fundament.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-03-01:
Det gjør det. Blant annet har SFT i sine dokumenter helt klart sagt at det mest miljøvennlige alternativet vil være å avvente utviklingen av mer miljøvennlig gassteknologi i opp mot ti år for så å bygge gasskraftverk med mer miljøvennlig teknologi og importere kullkraft i mellomtiden, og at det vil komme ut i pluss i regnskapet. Når det så gjelder de andre utredningene man henviser til, unnlater man konsekvent å gjøre oppmerksom på de forutsetningene som stilles, og det er to. Den ene er at man ikke får spist opp gasskraften i økt forbruk, men at man kommer inn i et marked hvor forbruket ikke øker. Den andre ekstremt viktige forutsetningen som alltid stilles, er at man må ha garantier for at dette kommer som erstatning for mer forurensende kraft, f.eks. kullkraft. Og for å ta et enkelt bilde: Det kan finnes gode miljøargumenter for å kjøpe seg en mer moderne og miljøvennlig bil hvis man er sikker på at det man bytter ut, er en gammel bil med større utslipp, men hvis det man bytter ut, er en sykkel, er ikke dette mer miljøvennlig.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-03-01:
La meg først få si at jeg har registrert at det er uenighet i disse fagmiljøene, og senest i dag er SINTEFs seniorforsker ute i avisen og trekker en annen konklusjon enn det andre fra SINTEF har gjort tidligere. Men én ting er helt klart i det SFT sier, og det er at man kan importere kraft i opptil ti år – hvor det også er forurensende kullkraft – og avvente utviklingen av mer miljøvennlig gassteknologi og komme i pluss også når det gjelder de globale utslippene. Det skyldes at gasskraftverkene har en levetid på 20-30 år og vil fortsette å slippe ut også etter at man kommer inn i et kvotesystem. Til det siste har jeg lyst til å si at det ikke er sant at import er hovedsatsingen til Regjeringen. Regjeringen har lagt fram en energimelding og fått tilslutning til at vi i løpet av en tiårsperiode skal bruke 5 milliarder kr på satsing på fornybar energi. I tillegg har også olje- og energiministeren satset på en omorganisering av enøkarbeidet for å få dette til å bli mer effektivt enn det er i dag.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-03-01:
La meg først få lov å si at når store deler av miljøbevegelsen ønsker at denne regjeringen skal fortsette, er det vel ikke primært fordi de mener miljøpolitikken vår er tannløs. Ellers har statsministeren allerede fra denne talerstolen avkreftet en del av de kraftuttrykkene som nå brukes om hans holdning, så det skal jeg ikke gå nærmere inn på. Men la meg si litt om det som skjer på norsk sokkel. Det er faktisk slik at fordi vi på norsk sokkel har hatt og har høye CO2-avgifter, har det vært et incitament til teknologiutvikling. Det betyr at utvinning av olje og gass på norsk sokkel i dag er den utvinningen som har lavest CO2-utslipp pr. produsert enhet. Dette viser at klare miljøkrav og klare rammer fra myndighetene gjør at man får fart på teknologiutviklingen. Det er også slik at en stor del av den gassen som eksporteres, brukes direkte og ikke går via omdanning til elektrisitet. Det gir en høyere utnyttingsgrad og lavere CO2-utslipp pr. produsert enhet gass.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-03-01:
Jeg tror svaret på den utfordringen vi står overfor, er å ha flere tanker i hodet på en gang. Jeg tror ikke at svaret på den utfordringen vi står overfor, er å basere oss på én energibærer eller én type tiltak. Jeg mener at det Regjeringen har fått tilslutning til i innstillingen til energimeldingen, vil bety at vi får en kraftig satsing på fornybar energi og energiøkonomisering i tiden som kommer. Det vi har foreslått når det gjelder utvikling av mer miljøvennlig gassteknologi, kommer ikke på bekostning av den satsingen vi her snakker om, men i tillegg. Og det mener jeg gjør at vi nettopp får en utvikling hvor vi kan ha en satsing på fornybar energi samtidig som vi vil ha en utvikling av mer miljøvennlig gassteknologi, noe som ikke bare vil være fornuftig miljøpolitikk, men også fornuftig næringspolitikk i et litt lengre perspektiv.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-03-01:
La meg først gripe fatt i det siste, som jeg også prøvde å svare på det forrige spørsmålet, hvor jeg sier at det er faktisk sånn at en stor del av den gassen vi eksporterer, ikke bare går til å fyre opp gasskraftverk i andre land, men også går til direkte bruk enten til oppvarming, koking av mat eller andre aktiviteter. Det er ikke tvil om at dette er en mer miljøvennlig måte å bruke gassen på, for det fører til mindre CO2-utslipp ut fra den effekten man får. Så er det en ting som undrer meg i denne debatten, og det er at det ser ut som om veldig mange har glemt at det skjedde noe tidlig i desember 1997. Da fikk vi nemlig en Kyoto-protokoll. Og denne protokollen stiller ikke bare krav til Norge i forhold til å redusere sine klima- og gassutslipp, den stiller også krav til alle de rike landene, inkludert Danmark. Det er også grunnen til at Danmark på egen kjøl sier at de er nødt til å avvikle store deler av de kullkraftverkene de har, og vil begynne å avvikle de verste. Og i den grad noen bør legge fram dokumentasjon her, er det vel snart på tide at gasskrafttilhengerne legger fram dokumentasjon fra Danmark som sier at norske gasskraftverk vil få fortgang i avviklingen av dansk kullkraft. Det eksisterer ikke i dag.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-03-01:
Rikspolitisk bestemmelse om midlertidig etableringsstopp for større kjøpesentre utenfor sentrale deler av byer og tettsteder ble fastsatt ved kgl. res. av 8. januar 1999. Bestemmelsen trådte i kraft 1. februar 1999 og gjelder i inntil fem år. Hensikten med kjøpesenterstoppen er å styrke sentrale deler av byer og tettsteder og begrense den sterke byspredningen og bilbaserte transportutviklingen vi har vært vitne til gjennom mange år. Varehandel og andre servicefunksjoner bør lokaliseres til eksisterende by- og tettstedssentre, bydels- og andre lokalsentre, dvs. i nærheten av der folk bor, arbeider og utfører daglige gjøremål, og der forholdene ligger godt til rette for å gå, sykle og benytte kollektive transportmidler. Etableringstoppen er innført i påvente av at fylkene får den nødvendige planberedskap for å sikre en bedre regional samordning av politikken for etablering og utvidelse av større kjøpesentre. Når slike planer er utarbeidet og godkjent, vil etableringsstoppen oppheves. Jeg vil minne om at det var et flertall i Stortinget som gikk inn for å bruke plan- og bygningslovens bestemmelser om å nedlegge midlertidig forbud mot særskilte bygge- og anleggstiltak ut fra nasjonale interesser, i dette tilfellet kjøpesentre. Bestemmelsen innebærer en tidsbegrenset statlig styring av kommunene der det ikke foreligger regionale planer med retningslinjer for lokalisering av kjøpesentre. Det er også hensikten med etableringsstoppen. Hovedproblemet har vært at kommunene hver for seg har fattet vedtak om kjøpesenterlokaliseringer som har hatt virkninger langt utover egen kommune uten at konsekvensene er vurdert i regional sammenheng. Miljøverndepartementet praktiserer den rikspolitiske bestemmelsen konsekvent ut fra hensynet til likebehandling og av respekt for den planlegging som nå skjer i fylkene for å få regionale retningslinjer for lokalisering av varehandelen på plass. Det vil være uheldig for disse prosessene dersom departementet underveis tillater etableringer som er i strid med bestemmelsen, og som forutsetter en mer helhetlig regional vurdering i fylkesplansammenheng. Halvparten av fylkene er i gang med slike fylkesdelsplaner, og det ventes at de resterende starter opp i løpet av året. Nå er det opp til lokale og regionale planmyndigheter, næringslivet og andre berørte parter å finne gode løsninger for lokalisering av varehandelen og andre senterfunksjoner innenfor rammen av gjeldende nasjonal politikk.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-03-01:
La meg først få lov til å si at jeg er uenig i det jeg oppfattet som et meget fortegnet bilde av situasjonen. Jeg vil også få lov til å understreke at antall saker som avgjøres lokalt og som sentrale myndigheter griper inn i, har gått ned under denne regjeringen. Samtidig er det faktisk slik at også næringslivet er tjent med en balansert utvikling. Vi vet ikke minst at mindre bedrifter og butikker i bykjernen har store problemer med ukontrollert etablering av store kjøpesentre. Det vi har sagt om den midlertidige stoppen, er at den gjelder i inntil fem år, men i det øyeblikket man har klart å få på plass en regional plan hvor man også tar hensyn til hvor stort potensialet er i en hel region, ikke bare i en enkelt kommune, vil det være mulig å starte byggingen av et slikt senter. Jeg mener at det man her gjør, ikke hindrer etablering av arbeidsplasser, men snarere sikrer at man fremdeles har både arbeidsplasser og boliger i bykjernen.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-03-01:
I forbindelse med planene om en framtidig sivil luftfart på Rygge hovedflystasjon har Østfold fylkeskommune satt i gang et utredningsprogram for å få klarlagt hvilke konsekvenser dette vil ha. I forbindelse med utredningsprogrammet har Statens forurensningstilsyn kommet med forslag til hvilke miljømessige forhold som bør vurderes. Blant annet har SFT bedt om at det gjennomføres en vurdering av miljørisikoen for vann og jord som følge av bruk av avisingskjemikalier på fly og rullebane. Alternativt vil SFT måtte be om at en slik vurdering gjennomføres i forbindelse med at flyplassen vil trenge en ny utslippstillatelse. Den konsekvensvurdering som nå gjennomføres, og vurderingene av utslippssøknaden etter forurensningsloven vil gi svar på det spørsmålet som representanten Hedstrøm stiller. SFT mottok i fjor en søknad fra Rygge hovedflystasjon om utslippstillatelse for bruk av et nytt avisingsmiddel på rullebanen. I tillegg ble det søkt om tillatelse til å øke den samlede bruken av avisingskjemikalier for å ta høyde for antatt merforbruk ved eventuell sivil lufttrafikk på flyplassen. Søknaden manglet en vurdering av hvilken belastning en økning i kjemikaliebruken vil medføre på resipienten. SFT kan derfor ikke ferdigbehandle søknaden før disse opplysningene foreligger. Jeg vil likevel understreke at det må være en forutsetning for sivil lufttrafikk på Rygge at vi samtidig klarer å opprettholde en akseptabel vannkvalitet i Vansjø.
Guro Fjellanger (Venstre), 2000-03-01:
La meg først få lov til å si at jeg er svært opptatt av samme problemstilling som representanten Hedstrøm er i sitt spørsmål. Jeg vil også understreke at nettopp det å få tilgang til sikker kunnskap er bakgrunnen for de undersøkelsene som nå gjennomføres, og som også vil stå sentralt i en eventuell fornyet søknad om utslippstillatelse, som vil måtte komme ved overgang til sivil luftfart. Jeg er ikke godt nok kjent med grunnforholdene og sammenliknbarheten mellom Gardermoen og Rygge, men jeg er enig med representanten i at erfaringene fra Gardermoen understreker viktigheten av å ha stor sikkerhet om hva som vil kunne skje i situasjoner med ekstreme værforhold. La meg helt til slutt understreke at jeg mener at det må være en forutsetning for sivil lufttrafikk på Rygge at vi samtidig klarer å opprettholde en akseptabel vannkvalitet i Vansjø.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
Regjeringa holder miljøfanen høyt i gasskraftsaken, ja, det er en nasjons miljøtroverdighet som står på spill, i hvert fall hvis vi skal tro statsministeren. Vi har nå til det kjedsommelige hørt at gasskraftverk vil føre til utslipp tilsvarende en halv million biler. Dette er umoralsk ifølge statsministeren. Men jeg vil spørre om hvor den samme miljømoralen er når det gjelder vår egen utvinning av olje og gass på sokkelen, som faktisk fører til ganske store utslipp av CO2 i Europa. Denne regjeringen har gitt tilslutning til at det eksporteres gass tilsvarende 100 gasskraftverk. Er det etter miljøvernministerens oppfatning mer moralsk akseptabelt å eksportere CO2-utslippene ut av landet framfor å ta i bruk gassen nasjonalt og på den måten bidra til at utslippene på sikt vil gå ned? Jeg mener Regjeringen fører en dobbeltargumentasjon i denne saken og bruker miljøargumentene som det måtte passe. Denne saken har blitt et miljøpolitisk alibi for en ellers svært så tannløs miljøregjering.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
Sentrumsregjeringa sine forslag i gasskraftsaka er betre enn fleirtalet sine forslag. SV støttar tre av dei framlagde forslaga. Men me har store problem med eit forslag, nemleg forslaget om bygging av det såkalla CO2-frie gasskraftverket, for det fører nemleg til at ein får ei svekt satsing på alternativ fornybar energi. Denne politikken stod også Guro Fjellanger for så seint som i oktober i fjor. Ser ikkje miljøvernministeren det framleis slik at den beste løysinga er ei satsing på alternativ fornybar energi? Og ser ho ikkje òg at bygging av eit eventuelt såkalla CO2-fritt gasskraftverk vil øydelegga for dette? Er dette uttrykk for ein god miljøpolitikk, eller er det eigentleg eit frislepp for å sitja i regjering?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
Eg vil gjerne stilla forsvarsministeren, som skal svara på vegner av utanriksministeren, følgjande spørsmål: «Ifølge flere oppslag i Bergens Tidende har etableringen av Globus II-radaren i Vardø skapt betydelig usikkerhet i Russland. Flere amerikanske forsknings- og militære kilder hevder at radaren kan ha en funksjon i oppbyggingen av et amerikansk rakettforsvar. Kan utenriksministeren bekrefte at opplysninger om dette er uriktige, og hva vil utenriksministeren foreta seg for å oppklare den usikkerheten som er oppstått overfor Russland?»
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
Eg takkar for svaret. Etter denne representantens oppfatning er det skjedd ei viss utvikling i den informasjonen som Stortinget blir gjeve, i forhold til det ein fekk i mai 1998, då det berre blei sagt at denne radaren omfatta observasjonar av romskrot. Etter ei pressemelding på fredag går ein nå vekk frå det; ein nemner ikkje romskrot i det heile tatt, men seier nå at den overvaker bl.a. satellittar i verdsrommet. Det første oppfølgingsspørsmålet blir derfor: Var dei informasjonane som blei framlagde i mai 1998, korrekte? Det andre går på forholdet til ABM-avtalen: Er det slik å forstå at forsvarsministeren kan seia direkte til meg at den ikkje nokon gong kan brukast til å overvaka russiske missil?
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
Jeg vil stille et oppfølgingsspørsmål. I den dokumentasjonen som Regjeringen har levert Stortinget, går det ikke frem at forholdene i skolen er dårlig i kommunene. Det sies at det er noen ulikheter fra kommune til kommune, men Regjeringen slår fast at forholdene er tilfredsstillende. Og så kommer det rapport på rapport, bl.a. den siste nå som Lærerlaget offentliggjør, men som er gjort av Regjeringens egne etater, nemlig utdanningsdirektørene, som sier at ni av ti skoler har fått sine bevilgninger sterkt redusert de siste årene. Spørsmålet til statsministeren er om han vil komme tilbake – på bakgrunn av at utdanningsdirektørene nå kommer med en slik rapport – med en oppdatert redegjørelse for Stortinget.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Når vil den bebudete melding/proposisjon om Kirkens økonomi bli fremlagt for Stortinget?»
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
Jeg er glad for svaret som statsråden her gir. Men Stortinget, eller komiteen, var på det tidspunktet også opptatt av at dette ikke nødvendigvis skulle være en melding, for det vil da ta tid før man helt konkret får orden på økonomien, men at det burde være en proposisjon. Jeg spør om statsråden også vurderer det, eventuelt en kombinasjon av dette, slik at vi kan sikre økonomien på et tidligere tidspunkt enn det vi kan med bare en melding.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
Jeg vil stille helseministeren følgende spørsmål: «Forsøk på å endre menneskers homofile orientering er i strid med de verdier som ligger til grunn for det norske samfunnets holdning til minoriteter, aksept og likebehandling. Spesielt grovt er det når organisasjoner og helsepersonell bruker sin kompetanse til å gi slike overgrep legitimitet. Er kristne helsearbeidere blitt innberettet til sine respektive fylkesleger for å ha deltatt i «seksuell gjenopprettelse av homofile», og hva er statsrådens holdning til dette?»
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-03-01:
Jeg er glad for at statsråden her igjen gir uttrykk for sin holdning, som står i motsetning til den holdning som Kirkerådet viser ved å gå på tvers av den etikken som er nedfelt i vårt samfunn. Jeg er videre glad for at statsråden her kan bekrefte at ikke noe helsepersonell er blitt innberettet til fylkeslegene. Dette har florert som et rykte, men er nå avkreftet av statsråden. Jeg vil likevel stille statsråden et spørsmål, og det er om helseministeren har mottatt en søknad fra den samme organisasjonen som Kirkerådet nå har gitt støtte til for nettopp helbredelse av homofili.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-01:
Alle er opptatt av norsk økonomi og vil dens vel. Hvis vi har det øverst i hjertet, er satsing på skole og utdanning noe av det viktigste vi kan gjøre som kan sikre framtida vår. Og det er kommunene som har ansvaret for det. I 1999 ligger underskuddet an til å bli 10 milliarder kr, en fordobling fra året før – det betyr at man hadde en dårlig nok økonomi fra før av. Hva legger statsministeren i å prioritere skolen høyt, når resultatet av budsjettene viser seg på denne måten, at underskuddene øker fra år til år, og at dette i hovedsak går utover skolen, som skal være et satsingsområde? På hvilken måte kan statsministeren nå godtgjøre at det vil komme en satsing på skolen som vil bety en bedring, og ikke en stadig forverring?
Inge Lønning (Høyre), 2000-03-01:
Tatt i betraktning at hele Stortingets formiddagsmøte i morgen skal dreie seg om akkurat de spørsmål som er tatt opp, er det kanskje litt overraskende at dette kommer på tampen av dagens spontanspørretime. Men jeg vil gjerne stille statsministeren et spørsmål, siden dette først er tatt opp: Er det Regjeringens holdning at de problemene som er påpekt i skolen, kan eller bør løses ved å øke den statlige overstyring av kommunene, eller er det Regjeringens oppfatning at rollefordelingen mellom kommunene og deres ansvarsområde og staten bør være som i dag?
Inga Kvalbukt (Senterpartiet), 2000-03-01:
Jeg har følgende spørsmål til barne- og familieministeren: «Krisesentrene gjør en stor innsats når det gjelder å motarbeide vold i samfunnet og i arbeidet for å bøte på den skade og den angst vold skaper. Mange av krisesentrene arbeider under svært vanskelige vilkår. Vil statsråden ta initiativ for å bedre krisesentrenes forhold?»
Inga Kvalbukt (Senterpartiet), 2000-03-01:
Jeg takker statsråden for et godt, spennende og innholdsrikt svar. Hvordan framtidssamfunnet blir, avhenger av hvordan vi i dag greier å ta oss av først og fremst barna. Krisesentrene er en førstehjelp for mange kvinner og barn som er i en veldig vanskelig situasjon, og er utsatt for vold, slik som statsråden også viste til. Derfor er det viktig at disse får trygget sine arbeidsvilkår. Vi vet at mange krisesentre, sånn som den økonomiske situasjonen er i dag, er nødt til å stenge i ferier. Men vold, vet vi, tar ikke ferie. Derfor er jeg også veldig glad for de signalene statsråden gav, om den forskingen og den kunnskapsinnhentingen de nå arbeider med, som kanskje på litt lengre sikt kan senke voldsnivået i samfunnet. Jeg takker igjen for svaret.
Eldbjørg Løwer (Venstre), 2000-03-01:
La meg først ta det som en her prøver å gjøre til et poeng, nemlig at det har skjedd en utvikling i den informasjonen som er gitt rundt objekter i rommet. Det er både i pressemeldingen som ble utsendt fra Forsvarets overkommando i mars 1998, og i den offentlig tilgjengelige informasjonen som også er utgitt i 1998, klart beskrevet hva objektene i rommet er. Det er altså ingen ny utvikling i den informasjonen som er gitt om det punkt. Jeg kan gjerne overlevere den informasjonen til representanten Langeland etterpå. Når det gjelder spørsmålet om denne radaren noensinne kan komme til å bli brukt: For det første er denne radaren flyttet fra USA. Den programvaren som da var i radaren, er fjernet. Det er lagt inn en ny programvare som skal tjene de oppgaver den skal ha i Norge. I tilfelle det skal skje endringer, må det gjøres ved politiske vedtak, ved endring av tekniske installasjoner, og det er under full norsk kontroll.
Eldbjørg Løwer (Venstre), 2000-03-01:
Jeg har fått Forsvarets overkommando til å foreta en vurdering av de beredskapsmessige aspektene ved nedleggelsen av produksjonen av kaliber 7,62 mm på Raufoss. FO har konkludert med at nedleggelsen ikke vil svekke Forsvarets beredskapsevne. Forsvarets overkommando vurderer stridsverdien til håndvåpen generelt som lav. Dette gjelder da selvfølgelig også den tilhørende ammunisjon. Det er viktigere for Forsvaret at produksjonen av mellomkaliberammunisjon forblir i Norge. Norsk ammunisjonsberedskap er i første rekke basert på beredskapslagring av ammunisjon. Det er derfor ikke inngått noen avtaler med eller forberedt forhåndsrekvirering fra noen ammunisjonsprodusent om produksjon og levering av ammunisjon ved beredskap. Slik beredskapsproduksjon ville være betinget av at alle råvarer, halvfabrikata og komponenter for de aktuelle ammunisjonstypene var tilgjengelig på lager. Den aktuelle industri holder ikke slike råvarer og komponenter på lager, men baserer seg på relativt hyppige tilførsler fra underleverandører underveis i produksjonen. Kostnader ved eventuelt å anskaffe og holde lagre av råvarer og komponenter for beredskapsproduksjonen ville bli belastet Forsvaret og utgjøre en stor del av prisen for ferdigprodusert ammunisjon. Når ledetiden, dvs. leveringstiden for råvarer og komponenter fra underleverandør, samtidig er lang, forklarer det hvorfor Forsvaret har valgt å basere sin ammunisjonsberedskap på ammunisjonslagre. Våre beredskapslagre er ment å forsyne stridende avdelinger med ammunisjon til allierte forsyningslinjer er etablert. De første tiltak på ammunisjonssiden, dersom utviklingen skulle tilsi at dette er nødvendig, er forsering av allerede inngåtte kontrakter, eller utløsing av opsjoner med våre ammunisjonsleverandører i flere land. Nammo har som et større nordisk ammunisjonsselskap et vesentlig bredere produktspekter enn Raufoss ammunisjon hadde før fusjonen. Siden Nammo nødvendigvis har flere alternative underleverandører, har selskapet bedre forutsetninger for å forsere sin produksjon enn mindre nasjonale selskaper. Når det gjelder eventuelt kjøp av kaliber 7,62 mm produsert fra Nammos fabrikk i Sverige, ved krise eller krig, søkes dette ivaretatt gjennom et avtaleverk mellom Norge, Sverige og Finland for leveransesikkerhet for ammunisjon. Det pågår forhandlinger mellom forsvars- og utenriksmyndighetene i Finland, Sverige og Norge med det formål å få på plass et slikt avtaleverk. Et avtaleverk for leveransesikkerhet vil innebære at de tre lands myndigheter aksepterer en viss grad av gjensidig avhengighet i forhold til leveranser av ammunisjon. Avtaleverket vil også ivareta behovet for prioritering mellom kontrakter og kunder hvis ett av de tre deltakerland kommer i en beredskapssituasjon.
Eldbjørg Løwer (Venstre), 2000-03-01:
Forsvarets overkommando har uttalt seg ut fra beredskap knyttet til hvor viktig de mener at håndvåpen, og dermed også ammunisjon for håndvåpen, er i en krisesituasjon. De sier altså at det er mer om å gjøre at 12,7 og 57 mm blir produsert i Norge. Men det er jo ikke et spørsmål som er oppe nå. Stortinget vil få seg forelagt hele saken om Nammo, både de næringspolitiske og de beredskapsmessige sidene, i en proposisjon til Stortinget som fremmes av Nærings- og handelsdepartementet, ved ministeren, gjennom Regjeringen. Avtalen med de tre nordiske land er under utvikling. Det skal være et møte her i Oslo i mars-april, hvor man da regner med å kunne gå enda et skritt i retning av å få en slik avtale på plass.
Eldbjørg Løwer (Venstre), 2000-03-01:
Først må jeg få lov til å gi en kommentar til spørsmålets siste avsnitt, nemlig om «flysamlingen til 72 mill. kroner». Meg bekjent er ikke flysamlingen taksert slik at vi kan angi noen verdi for den, men det som er tilfellet, er at flysamlingen står i et lagerbygg som det kostet 72 mill. kr å føre opp. For ordens skyld vil jeg også nevne at dette er et lagerbygg for den resterende del av flysamlingen på Gardermoen, som ikke fikk plass i Luftforsvarsmuseet i Bodø. Representanten Smedsrud tar utgangspunkt i Budsjett-innst. S. nr. 7 for 1999-2000, men for å se på dette med forutsetninger, er det nødvendig å gå tilbake til Innst. S. nr. 303 for 1996-1997, og de føringer som der ble gitt, bl.a., «at Forsvarsdepartementet gir Stiftelsen Militærhistorisk Forum Østlandet tilfredsstillende muligheter til å utforme, utvikle og drive en publikumstilpasset utstilling i hallen». På dette grunnlaget har Forsvarsdepartementet arbeidet hele tiden. Det ble i 1998 inngått avtale med stiftelsen om leie av servicebygget, og det ble inngått en samarbeidsavtale i 1999 mellom stiftelsen og Forsvarsmuseet om den publikumstilpassede virksomheten. I samarbeidsavtalen er det angitt at samlingen skal åpnes for publikum senest 1. juni 2000. Jeg er innstilt på at det skal bli en realitet, for det er en flott samling, hvor det fra en rekke entusiaster er nedlagt et meget stort arbeid for å bringe flyene til den standard de har i dag. Jeg er kjent med at stiftelsen allerede har pådratt seg økonomiske forpliktelser for å tilrettelegge for den publikumsrettede virksomhet, og at dette arbeidet for øvrig er i gang. Etter mitt syn kan det derfor vanskelig hevdes at disse forutsetningene ikke oppfylles. Ut fra dette arbeider jeg nå for å finne praktiske og organisatoriske ordninger hvor Stiftelsen Militærhistorisk Forum Østlandet fortsatt kan spille en rolle i forbindelse med den publikumstilpassede virksomheten ved samlingen. Vi kan heller ikke se bort fra at det, som tidligere nevnt, er inngått bindende avtaler som Forsvaret også må forholde seg til. Siden det er staten v/Forsvarsdepartementet som står som eier av flyene, er det selvsagt at Forsvarsmuseet, som Forsvarets overkommandos underlagte ledd med ansvar for Forsvarets museale virksomhet, vil ha det overordnede ansvar for forvaltning av flysamlingen. Det er en kjent sak at det er noe uro omkring flysamlingen, og det er blitt rettet flere henvendelser og sendt flere brev til stortingsrepresentanter, til Riksrevisjonen og til meg, hvor ulike syn har kommet fram. Vi arbeider imidlertid for å finne en løsning som skal ivareta publikums interesser, nemlig at samlingen blir åpnet til det fastlagte tidspunkt.