Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2007-03-08:
Mennesker i vanskelige livssituasjoner må sikres hjelp. Samtidig må de sikres mulighet til å bruke egne ressurser og hjelpe seg selv og andre mennesker i samme situasjon. St.prp. nr. 63 for 1997-1998, Opptrappingsplanen for psykisk helse, har lagt føringer for dagens arbeid med psykisk helse, og den forpliktende planen gav en satsing for å gi mennesker med psykiske lidelser – og sektoren for øvrig – et løft som var helt nødvendig. Hensikten med opptrappingsplanen var å styrke alle ledd i tiltakskjeden. Målet var å skape et helhetlig og sammenhengende behandlingsnettverk, der brukerperspektivet hele tiden skulle stå i fokus. Regjeringen Bondevik I presiserte at brukerperspektivet stod sentralt i regjeringens politikk, og gav følgende definisjon: «Brukermedvirkning tar utgangspunkt i respekten for det enkelte menneske og er i vårt samfunn et gode i seg selv(…) (…) Menneskers egne erfaringer og kunnskap må anerkjennes og brukes av dem som er satt til å hjelpe. I St.meld. nr. 16 for 2002-2003 Resept for et sunnere Norge, folkehelsemeldingen, ble selvhjelp beskrevet som et satsingsområde. Der ble det foreslått en nasjonal plan for selvhjelp. Målet for planen var å fremme selvhjelpsmetoder som et verktøy i det forebyggende arbeidet. Gjennom deltakelse i selvhjelpsgrupper opplever mange at livsproblemer ikke utvikler seg til å bli belastende psykiske problemer. I meldingen ble selvhjelp definert som å ta tak i egne muligheter, og selvhjelp kan gjøre den enkelte bedre i stand til å uttrykke sitt problem og dermed skape grunnlag for mestring og en bedre livskvalitet. Å bidra i en selvhjelpsgruppe kan bidra til å styrke muligheten til å nyttiggjøre seg profesjonell bistand. Å møte andre som har samme erfaringer, kan for mange oppleves som en befrielse. Mange utfordringer i livet er det knyttet skyld eller skam til, og på mange områder mangler vi åpenhet. Den enkelte som opplever noe vanskelig, kan tro at han eller hun er den eneste som har opplevd en liknende hendelse eller følelse. Ofte viser det seg at det er flere i samme situasjon. Videre har mange lært seg å takle og komme ut av vanskelige hendelser eller å takle vanskelige følelser, og å dele erfaringer og løsningsstrategier med andre kan være fruktbart. Opprettelsen av knutepunktet Selvhjelp Norge var en del av nasjonal plan for selvhjelp, som en informasjons- og formidlingskanal. Jeg vil gi honnør til interpellanten, som er opptatt av videreføringen av dette viktige arbeidet som gjøres innen selvhjelp i Norge. Psykisk helse står sentralt i et folkehelseperspektiv og henger nøye sammen med begreper som mestring, endringsevne og livskvalitet. Det handler om den enkeltes ressurser i dagliglivet, motstandskraft mot psykiske og fysiske påkjenninger, som vi alle opplever, og vår evne til å mestre eget liv. Jeg oppfatter at Regjeringen er opptatt av folkehelse, og en videre satsing vil være viktig i et folkehelseperspektiv. Statsråden siterte i sitt innlegg Angstringens definisjon av selvhjelp: «Selvhjelp er å ta tak i egne muligheter, finne fram til egne ressurser, ta ansvar for livet sitt, og selv styre det i den retning en ønsker. Selvhjelp er å sette i gang en prosess, fra passiv mottaker til aktiv deltaker i eget liv». Det som er viktig, er at Angstringen definerer angst ikke bare som et problem, men som en ressurs – eller sagt på en annen måte: en normal reaksjon på noe som er vanskelig eller galt. Norsk selvhjelpsforum sier: Den som har et problem, har også kunnskap. Det er godt sagt, og det kan godt passe sammen med ordtaket «Den vet best hvor skoen trykker som har den på». Anerkjennelse av at den enkeltes erfaringer er viktig, må fortsatt forankres i det psykiske helsevernet i Norge.