trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-04-23:
Poenget er at statsråden og Regjeringen kjører et race mot de private institusjonene, uavhengig av at det finnes et godt alternativ. Jeg står her med disponeringsbrevet til regionene. Her står det bl.a.: «For i størst mulig grad å unngå kjøp av private plasser, skal regionene i slike tilfeller alltid undersøke om det finnes ledige plasser i andre nærliggende regioner.» Det er klart at det betyr at man heller skal flytte barn. Man skal kanskje heller reise mange fylker i avstand, langt fra hjemme, enn velge en privat institusjon i nærområdet. Vi vet også at når det gjelder fosterhjemsplasser, som det er stor mangel på, går man ikke inn i forhold til de private ordningene. Det er ikke snakk om noen cowboyer som tar seg overbetalt. Det har vi rensket opp i, og det har staten alle muligheter til å holde på god avstand. Staten er eneste kjøper, og det skulle bare mangle om ikke staten kan få gode løsninger. I region sør tolker man det kort og godt slik, og her står det, i et helt eget avsnitt: «Det skal ikke foretas kjøp av private fosterhjemsplasser.»
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-04-23:
«Barnevernsleder i Skien hevder i Telemarksavisa den 9. april at Bufetat region sør ved flere anledninger velger ikke å benytte ledig kapasitet i private fosterhjem, og lar barn i alvorlig livskrise heller måtte vente i lange køer på et statlig tilbud. Vil statsråden sørge for at disse barna får den omsorg barnevernet plikter å gi på raskest mulig måte der det er ledig kapasitet, eller stiller statsråden seg bak de instrukser som ligger i disponeringsskriv om at Bufetat ikke skal foreta kjøp av private fosterhjemsplasser?»
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-04-23:
Jeg er glad for at statsråden vil følge opp denne saken. Det statsråden da vil oppdage, er at det antakelig ikke bare er én sak, men at det nok er flere. Jeg er ganske sikker på at statsråden etter hvert også vil stifte bekjentskap med saker i andre deler av landet der vi ser at køene vokser. Det er dessverre en generell trend. Så ser vi av tildelingsbrevet fra departementet og gjennom de instruksene som er utarbeidet i region sør, at det strammes betydelig inn når det gjelder bruk av private aktører. Én ting er det bildet som gis i denne salen av hvordan ting skal være, en annen sak er hva som faktisk skjer. Det er faktisk slik at det er barn som ikke får den hjelpen de skal ha. Og sånn kan vi ikke ha det. Jeg lurer på om statsråden vil følge opp dette, inn i Bufdir, for å se om det er sammenheng mellom de kravene Bufdir stiller, og de kravene departementet setter i sitt tildelingsbrev.
Olemic Thommessen (Høyre), 2008-04-23:
Statsråden peker akkurat på det som vi mener er svakheten med det nye barnevernet som nå begynner å avtegne seg, nemlig at mangfoldet blir mindre, og at muligheten for å skaffe skreddersøm til barna kommer til å bli dårligere fordi man nå pløyer alt inn i statlige systemer, som med rimelighet ikke kan forventes å ha den bredden og de nyansene som helheten i dag har, og som burde vært utviklet videre. At dette ikke er et ideologisk spørsmål, blir litt vanskelig å forstå ut fra statsrådens innledende svar hvor hun nøye gikk gjennom at her skulle man altså prioritere statlige utplasseringer, man skulle prioritere plasser, og man skulle prioritere det de litt unyansert kaller «ideelle» aktører. Det er nettopp et ideologisk spørsmål. Det er et ideologisk spørsmål hvorvidt du vil satse på et statlig system eller et system der private aktører også er med. Det kan ikke være noen tvil om at de problemene vi ser nå, handler om at man faktisk setter ideologi foran dem som nå ikke får det tilbudet de skal ha.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-04-23:
Statsråden er kjent med at i Skien kommune er det private institusjoner som har ledige familier, men at Barne- ungdoms- og familieetaten nekter kommunen å bruke dem. Barnevernet har flere eksempler på saker hvor barn må vente altfor lenge som følge av at den statlige etaten ikke klarer å skaffe fosterhjem. Dette er statusen. Dette er virkeligheten. Og det skyldes at Bufetat nekter barnevernet å bruke private tiltak. I mitt skriftlige spørsmål om dette til statsråden ble det svart fra statsrådens side at statlige tiltak skulle komme først, så skulle man se på økonomien, og så, på tredjeplassen, som Olemic Thommessen sa, skulle man tenke på barnets beste. Barnets beste er altså ifølge statsråden henvist til tredjeplass. Mener statsråden virkelig at dette er i tråd med barnevernsloven? Er det ikke barnets beste som skal komme først?
Svein Flåtten (Høyre), 2008-04-23:
Mitt spørsmål til finansministeren er følgende: «Kredittilsynet konsentrerer, ifølge media, sine undersøkelser og oppfølginger til de små aktører i finansmarkedet. Det tyder på at aktørene i markedet behandles ulikt ut fra sin størrelse, med de følger det får for konkurransesituasjonen. Er det en situasjon statsråden ønsker eller vil vurdere nærmere?»
Svein Flåtten (Høyre), 2008-04-23:
Jeg oppfatter statsrådens svar dit hen at de overordnede føringene legges av Finansdepartementet. Det er min oppfatning at det å gå på f.eks. bare mindre og nyetablerte selskaper ville være en overordnet føring. Nå hører jeg statsråden si at man også vil undersøke de større bankene. For det som ligger bak her, er jo, som statsråden peker på, hensynet til sparerne, investorene osv. - den vanlige mannen i gata. Det er helt opplagt at det er de store bankene som har volumet og mengden av kundene. Jeg finner det derfor påfallende at man også i avisene markedsfører dette som en sterk offensiv mot enkelte segmenter av tilbyderne. Og jeg skulle ønske at statsråden ville være litt sterkere og si at også hun synes at de store inngår like mye som de små i dette.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-04-23:
Det statsråden da egentlig kan garantere, er at det som fremstilles i media, at man undersøker de små og de nye aktørene mer, egentlig ikke er riktig. Man vil bruke minst like mye ressurser også på andre, slik at - og det er jo noe av poenget med dette - alle kunder og investorer, uansett hvor de går hen, kan føle seg sikker på at Kredittilsynet «all over» gjør den jobben som de skal gjøre, og ikke forledes av en offentlig diskusjon og debatt om disse spareproduktene, men holder hodet kaldt i denne situasjonen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-23:
Etter kreditttilsynsloven skal Kredittilsynet føre tilsyn med de institusjonene som er underlagt tilsyn. Finansdepartementet er overordnet myndighet for Kredittilsynet og gir overordnede føringer for Kredittilsynets prioriteringer i styringsdialogen. Departementet legger vekt på at Kredittilsynet innen disse overordnede rammene har et selvstendig ansvar for å prioritere sine tilsynsressurser. Det har vært redegjort for Kredittilsynets tilsynsarbeid i budsjettene og i de årlige meldinger til Stortinget, senest i Kredittmeldingen for 2007, som ble lagt fram sist fredag, der Kredittilsynets årsmelding fulgte med som utrykt vedlegg. På finansområdet rettes en betydelig del av tilsynsarbeidet mot de største finansinstitusjoner, der eventuelle økonomiske problemer kan få størst betydning for finansiell stabilitet, og det er eksempler på at store aktører har fått kritiske merknader fra Kredittilsynet. På verdipapirområdet trådte ny verdipapirhandellov i kraft 1. november i fjor, noe som bl.a. innebar at investeringsrådgivere må ha konsesjon som verdipapirforetak. Loven inneholder også en rekke konkrete investorbeskyttelsesregler som rådgiverne må forholde seg til. Over 60 nye foretak har fått konsesjon som verdipapirforetak, og tilsynet med disse aktørene er prioritert i Kredittilsynets virksomhetsplan for 2008. Kredittilsynet har opplyst at det i forbindelse med behandlingen av konsesjonssøknadene bl.a. er avslørt svak produktkunnskap hos en rekke ledere og ansatte i de nye foretakene, samt mangel på den erfaring og normforståelse som en finner hos de mer etablerte aktørene. Det har vært eksempler på salg av kompliserte produkter direkte til vanlige sparekunder, til dels med uforholdsmessig høye provisjoner og med et stort innslag av lånefinansiering. Kredittilsynet varslet derfor i ett tilfelle tilbakekall av konsesjonen, og dette foretaket valgte å levere inn sin konsesjon som verdipapirforetak. Dette foretaket var størrelsesmessig nummer to eller tre i denne delen av sparemarkedet. Vi har også fått opplyst at Kredittilsynet har hentet inn materiale fra de verdipapirforetakene som i størst utstrekning driver investeringsrådgivning overfor vanlige sparekunder. Foreløpige undersøkelser har avdekket forhold som Kredittilsynet må se nærmere på. Kredittilsynet vil også følge opp de store bankenes virksomhet på disse områdene.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-23:
Det jeg kan si veldig tydelig, er at premissene for det spørsmålet som Flåtten har stilt, ikke stemmer, og det framgår av mitt svar. Det er ikke slik at man plukker ut de små og konsentrerer seg om dem. Det er, som det er redegjort for i svaret, slik at det på finansområdet selvfølgelig er de store aktørene som følges veldig nøye, som Kredittilsynet har meldt om. Men fordi vi har gjort endringer i verdipapirhandelloven, slik at det nå er mange flere som skal ha konsesjon etter dette, og fordi vi ser at det er mange som ikke forstår hva slags forpliktelser de nå har, må det gjøres en ekstra innsats overfor dem på verdipapirhandelområdet. Men det skal være kontroll med både store og små. Det er ikke størrelsen som er kriteriet for utvelgelse til kontroll.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-23:
Jeg må si jeg undres over at representanten Flåtten drar synspunkter på hvordan Kredittilsynet prioriterer, så langt som han gjør i dette oppfølgingsspørsmålet. Det er ikke størrelsen det kommer an på. Men for de nye, som tidligere ikke har hatt lovverk og oppfølging fra Kredittilsynet, er det selvfølgelig slik at det er behov for å gjøre klart hva som er regelverket, og hvordan ting skal følges opp, for å forsikre seg om at man holder en høy standard. Derfor kan selvfølgelig ikke jeg si hvordan Kredittilsynets ressurser fordeles mellom store og små institusjoner. Det jeg kan si, er at man må gå på de institusjonene der man frykter at standarden ikke holder mål, og så må man følge opp overfor det. Da er det ikke så rart om man må konsentrere seg mer om nye enn om etablerte institusjoner som man kjenner fra før av, og som man fra før av vet er klar over hva slags regelverk man skal forholde seg til.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-23:
Regjeringa har satt seg ambisiøse mål knyttet til CO2-håndtering. Den norske innsatsen innenfor fangst og lagring av CO2 er ett av flere bidrag til å løse klimautfordringene. Avtalen om CO2-håndtering på Mongstad er et viktig element i utviklinga av framtidsrettede teknologier for fangst og lagring av CO2. Jeg kommer nettopp fra et møte i Roma, hvor man har hatt en dialog mellom energiprodusenter og -konsumenter. Jeg mener at vi fra norsk side skal glede oss over den utviklinga man har internasjonalt i forhold til at aksepten for CCS, CO2-håndtering, er avgjørende viktig for å bidra til å løse klimautfordringene. I henhold til gjennomføringsavtalen om CO2-håndtering på Mongstad fra oktober 2006 har staten ansvar for etablering av en transport- og disponeringsløsning for CO2 fra testsenteret. Flere alternative løsninger er vurdert, bl.a. midlertidig transport av CO2 til Snøhvit eller Sleipner med skip, forsert tidsløp for fullskala rørtransport og utsettelse av transportløsning fra testsenteret til infrastruktur knyttet til fullskala anlegg på Mongstad og Kårstø er på plass. Basert på dette arbeidet ble det før jul i fjor kjent at totale kostnader for en midlertidig transport- og lagringsløsning ville bli i størrelsesorden 3 milliarder kr. Regjeringa besluttet på denne bakgrunn å avslutte utredninga knyttet til en midlertidig skipstransportløsning fra testsenteret. Gassnova og Gassco er nå godt i gang med å utrede en permanent transport- og lagringsløsning for CO2 fra fullskalaanleggene på Mongstad og Kårstø samt å vurdere ulike løsninger for hvordan CO2 fra testsenteret kan tilkobles det permanente transportsystemet for CO2. I dette arbeidet inngår også vurderinger knyttet til bruk av eksisterende infrastruktur til CO2 -transport fra Mongstad, f.eks. mulig bruk av oljerørledningene fra Trollfeltet. Til slutt vil jeg peke på at en viktig ambisjon i Regjeringas satsing på fangst og lagring av CO2, er å bidra til kommersialisering av denne teknologien, slik at CO2 -håndtering kan få brei anvendelse. Det er dette «månelandinga» dreier seg om. Vi må få kostnadene med CO2-håndtering ned så lavt at det også blir naturlig for land som Kina og India å bruke denne. Arbeidet pågår for fullt, både med testanlegget på Mongstad og fullskalaanleggene på Kårstø og Mongstad. I tillegg til at prosjektene vil bidra til reduserte CO2-utslipp, vil de bidra med viktig kunnskap og erfaring i arbeidet med å spre anvendelsen av CO2-håndteringsteknologier.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-23:
Dette er meget store, teknisk krevende og kostbare prosjekter. Når det gjelder Johansen-formasjonen, er den aktuell for lagring. Det må imidlertid gjøres et betydelig arbeid for at vi skal kunne sikre oss at det er et maksimalt godt alternativ. Bare for å understreke dimensjonene i dette: Det er slik at mye av den internasjonale debatten går på om det er sikkert å lagre. Vi har erfaringer fra Sleipner, hvor vi mener at vi med hånda på hjertet kan si at det er trygt. Nå kommer vi etter hvert til å få erfaringer fra Snøhvit. Dette kommer til å bli viktig i det internasjonale arbeidet. Vi må være helt sikre på at vi håndterer også lagringsbiten på en slik måte at det aldri kan reises tvil om sikkerheten. Derfor er dette krevende, og vi må vite hva vi gjør.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-23:
Som jeg gjorde rede for i mitt hovedsvar, vurderer Gassco og Gassnova også muligheten for å ta i bruk eksisterende infrastruktur for å transportere CO2 fra Mongstad, f.eks. oljerørledningene fra Troll-feltet. Så dette er under arbeid. Dette blir studert sammen med andre måter å gjøre det på. Det som er avgjørende viktig for meg, er at vi evner å håndtere dette på en slik måte at vi ivaretar ikke bare nødvendig teknologiutvikling og sikkerhet, men også gjør dette på en økonomisk forsvarlig måte, slik at vi heller ikke blir beskyldt for å bruke penger som kunne vært anvendt på klokere måter, til midlertidige løsninger som har begrenset effekt. Jeg er nå opptatt av at vi skal få på plass en fullskalaløsning som er maksimalt god.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-23:
Kraftprisene i Midt-Norge og i Nord-Norge har stort sett vært sammenfallende siden inngangen av det nye året. Tidvis har prisene vært noe høyere i Midt-Norge enn i Nord-Norge, men dette er ikke betydelige forskjeller. Den største forskjellen mellom Midt-Norge og Nord-Norge oppstod i uke 9, da differansen mellom prisene i området var 3,6 øre/kWh i ukegjennomsnitt. Dette må kunne sies å være en relativt liten prisforskjell. Prisen i Sør-Norge har imidlertid ofte vært lavere enn i den nordlige landsdelen. Dette har sammenheng med begrenset overføringskapasitet mellom Sør-Norge og resten av det nordiske kraftmarkedet. I tillegg har ressurssituasjonen vært svært god, med høy magasinfyllingsgrad og mye snø i fjellet. Dermed har tilbudet av kraft vært høyt i forhold til forbruket. Dette har presset prisen i Sør-Norge ned, slik at den tidvis har vært vesentlig lavere enn i resten av markedet, inkludert både Midt-Norge og Nord-Norge. En medvirkende årsak til den begrensede kapasiteten fra Sør-Norge har vært tekniske problemer på overføringsforbindelser. Statnett forventer at prisforskjellen mellom Sør-Norge og øvrige prisområder blir mindre når utvekslingskapasiteten hos resten av markedet er tilbake på normalt nivå. Situasjonen er ventet å endre seg vesentlig på forsommeren. Videre vil nettforsterkninger fra Midt-Norge til Sør-Norge være avgjørende for prisforskjellene mellom landsdelene. Planene om kraftledningen Ørskog-Fardal vil være meget viktige i denne sammenheng. Etableringen av Midt-Norge som et eget prisområde var ett av flere tiltak for å bedre krafttilgangen og forsyningssikkerheten i området. Hvor lenge prisområdet i Midt-Norge skal opprettholdes, er en vurdering Statnett må gjøre, basert på de konkrete, fysiske forholdene. Siden Midt-Norge er et strukturelt underskuddsområde, er det viktig at det gis signal om fortsatt sparing av vann i regionen. Dette signaliseres gjennom prisområdet, og det er det viktig at aktørene tar med i sin planlegging.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-23:
Ingenting ville glede meg mer enn å komme til den dagen da vi kan oppheve et eget prisområde i Midt-Norge. Vi jobber systematisk med å komme i en situasjon hvor det er mulig. Så vil jeg understreke at det som er spesielt med kraftprisene i Norge i disse dager, er at vi har en svært lav pris i Sør-Norge. Det er egentlig Sør-Norge som er unntaket. Grunnen til at vi har en spesielt lav pris i denne landsdelen, er, enkelt fortalt, at der er det mye snø, mye ressurser, og at vi har trøbbel med flere av ledningene ut av Sør-Norge. Vi snakker om NordNed-kabelen, som vi nå regner med skal gjøres tilgjengelig for markedet den andre uka i mai. Vi snakker om problemer knyttet til kraftforbindelsen over Oslofjorden. Vi har også hatt utfordringer, og har utfordringer, knyttet til Skagerrak 3-kabelen.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-23:
Jeg kan sjølsagt ikke gå god for de tallene som representanten Solvik-Olsen nå viser til. Mitt utgangspunkt er at vi skal komme i en situasjon hvor vi kan oppheve prisområdet i Midt-Norge. Regjeringa overtok en krevende kraftsituasjon i Midt-Norge. Den jobber vi nå systematisk med, både i form av økt overføringskapasitet og i form av økt produksjon. Regjeringa har sjølsagt ikke noe mål om at dette skal være et eget prisområde, og jobber systematisk med at vi skal bli kvitt det.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-23:
Norge er et land rikt på fornybare energiressurser. Vannkraften står her som en grunnpilar. Vi er i den privilegerte situasjon at nesten hele vår elektrisitetsproduksjon er basert på vannkraft. I Soria Moria-erklæringen sier Regjeringa at eksisterende vannkraftstruktur må utnyttes bedre, og bruken av små-, mini- og mikrokraftverk må økes uten å komme i konflikt med naturverninteresser. Vi skal sørge for en fortsatt utnyttelse av vannkraftressursene, samtidig som det må tas hensyn til andre viktige interesser i vassdragene. Anslag for vannkraftpotensialet bør brukes med forsiktighet. I slike anslag er det ikke tatt hensyn til miljø, eiendomsforhold og nettkapasitet, som begrenser de reelle utbyggingsmulighetene. Hva utbyggerne velger å søke om, og hva det kan gis konsesjon til, kan redusere potensialet atskillig. Jeg er fullt på det rene med at vi har mulighet for utbygging av en betydelig andel mindre kraftverk under 10 MW. Regjeringa støtter slike utbygginger som bidrar til næringsutvikling og bosetting i distriktene. Enhver utnyttelse av energikilder har negative virkninger. Også mindre vannkraftverk kan ha negative miljøvirkninger, avhengig av hvordan prosjektene utformes. Derfor har vi en grundig konsesjonsbehandling, hvor det i de fleste prosjekter gjøres justeringer og settes krav om avbøtende tiltak. I 2007 gav vi tillatelse til å bygge ut om lag 1 TWh med vannkraft. Med økt fokusering på klimaendringer og behovet for fornybar energi, er jeg overbevist om at ytterligere utvikling av vannkraftprosjekter vil stå sentralt i årene som kommer. Utnyttelse av muligheter i allerede utbygde vassdrag vil danne grunnstammen for denne utviklingen. Med stadig mer uregulerbar produksjon i Norge og på kontinentet, vil de spesielle kvalitetene til vannkraft med reguleringsmagasiner stå i fokus. Reguleringsevnen gjør at vannkraften ikke bare er fornybar, men også fleksibel. Opprusting og skånsom utvidelse av våre vannkraftverk vil bidra til å utnytte de eksisterende vannmagasinene på en bedre måte uten nye store miljøinngrep. Slike tiltak vil være viktige bidrag framover i Regjeringas satsing på fornybar energiproduksjon.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-23:
Produksjonen av vannkraft er stor i Norge. Det skal vi glede oss over. Jeg mener at vi fortsatt har et potensial til å utvikle vannkraften vår. Jeg mener at vi skal ha ambisjoner som går langt utover det å være sjølforsynt med elektrisk kraft fra fornybare energikilder. Det vil ikke bare innebære vannkraft, men det vil også måtte inkludere fornybar kraft fra vindmøller, gjerne også havvindmøller. Så svaret på spørsmålet er at jeg mener at Fremskrittspartiet har for lave ambisjoner når det gjelder produksjon av fornybar kraft fra Norge. Vi bør sette oss som mål å ha som visjon at vi skal bli en stor eksportør av rein og fornybar energi til kontinentet. Det må være basert på en kombinasjon av offshore vindkraft og vår velsignede vannkraft.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-04-23:
For det første er jeg helt enig i at vi bør komme oss ut av en situasjon hvor vi har underskudd på kraftproduksjon i et normalår. Det er representanten og jeg helt enige om. Dette vil sjølsagt være et første skritt i retning av at vi kan bli en eksportør av rein og fornybar energi. Vi vil gå langs ulike spor for å nå dette. Vi vil jobbe med vannkraft. Det innebærer satsing på småkraft. Det innebærer klok opprusting av eksisterende produksjon, som kan være større. Det innebærer satsing på vind. Det innebærer - ikke minst - energiomlegging, slik at vi bruker mer biomasse til oppvarming, og vi legger også vekt på energisparing i åra framover. Så det er en kombinasjon av ulike tiltak som skal sette oss i stand til å komme ut av en situasjon der vi har underskudd i et normalår.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
«Myndighetene innførte 20. november 2006 et eget prisområde for kraft i Midt-Norge. Da lovet daværende energiminister Enoksen og andre rød-grønne politikere at dette kun ville gi marginale prisutslag, begrenset til noen ører. Dette løftet fremstår som innholdsløst når TV 2 16. april nok en gang melder om store prisforskjeller. Det er fortsatt mange år til noen løsning er på plass i regionen. Mener statsråden at prisforskjellene er marginale, og hva vil Regjeringen gjøre for å begrense ekstrakostnaden for Midt-Norge?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
En del av spørsmålet mitt gikk på hva Regjeringen vil gjøre for å begrense ekstrakostnaden for Midt-Norge. Det følte jeg at statsråden ikke berørte i det hele tatt. Ledelsen i Stryn Energi anslår at deres kunder i Midt-Norge vil få en ekstraregning på 2 250 kr i 2008, som følge av høyere strømpris i forhold til Sør-Norge. I snitt var strømprisen i 2007 på 3 øre/kWh. Det høres gjerne ikke mye ut, men i forhold til Regjeringens løfter før prisområdet ble innført, er jo dette en gigantisk bløff fra Regjeringens side. Arild Stokkan-Grande fra Arbeiderpartiet mente at et prisnivå på 0,1 øre/kWh var tilstrekkelig for å oppnå effekt. Ola Borten Moe fra Senterpartiet mente at 1 øre/kWh var tilstrekkelig. Nå ser vi altså at det i snitt i 2007 ble 3 øre/kWh - sannsynligvis det tredobbelte i 2008. Føler statsråden at Regjeringen har innfridd sitt løfte om at strømmen ikke skulle koste særlig mer i Midt-Norge, til tross for et eget prisområde?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Jeg registrerer at statsråden indirekte bekrefter at hennes egne partifeller, både røde og grønne, ikke har forstått hvordan kraftmarkedet fungerer. De lovte at et eget prisområde maksimum ville gi en prisøkning på 1 øre/KWh, for det var alt som trengtes for å stimulere strømmen til å gå inn til Midt-Norge i stedet for til Sør-Norge eller ut av landet. Jeg registrerte også at Ola Borten Moe sa til Adresseavisen den 23. mai 2006 at «innbyggerne i Midt-Norge skal ikke straffes for dårlig planlegging på sentralt hold». Det er noe som statsråden nå ikke vil gå inn på i det hele tatt. For når ledelsen i Stryn Energi - dette gjelder også mange andre energiselskaper - anslår at Midt-Norge vil få en ekstraregning på over 2 000 kr pr. husstand som følge av Regjeringens politikk, er det ganske oppsiktsvekkende at statsråden ikke engang kommer inn på hva hun vil gjøre for å innfri sine egne løfter om at man ikke skal måtte betale ekstra for dårlig sentral planlegging.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Jeg skal stille følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «Det totale vannkraftpotensialet i Norge er av NVE beregnet til 205,3 TWh. Av dette er 119,7 TWh-utbygget og 44,2 TWh er vernet mot vannkraftutbygging. Den gjenstående vannkraftreserven er beregnet til rundt 39 TWh, som er et betydelig kraftpotensial. I en tid der fokus på miljøvennlig kraftproduksjon er stort, påligger det Norge et ansvar å vurdere landets uutnyttede kraftreserve for miljøvennlig vannkraftproduksjon. Hvordan ser Regjeringen på mulighetene for å bygge ut det resterende vannkraftpotensialet i Norge?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg må si at jeg er litt forbauset over hvilken passiv holdning denne regjeringen har til å bygge ut mer av våre uutnyttede vannkraftressurser. Det kan vi gjøre på en svært miljøvennlig og naturskånsom måte. Med den, slik jeg ser det, svært passive kraftpolitikken som denne regjeringen står for, får en nærmest inntrykk av - vi vet jo at vi har et underskudd på kraft i Norge i et normalår - at det framtidige kraftbehovet, med et underskudd på 8 TWh, skal dekkes opp gjennom import av kullkraft, kjernekraft eller andre ting. Da kunne det være interessant å spørre statsråden: Er det et mål for denne regjeringen at landet skal bli selvforsynt med elektrisk kraft også i et såkalt normalår?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Det gleder meg å høre om det ambisjonsnivået som statsråden legger opp til når det gjelder norsk framtidig kraftproduksjon. Men det er altså en realitet at allerede i dag har vi i et normalår et kraftunderskudd i forhold til forbruket på ca. 8 TWh. Det tilsvarer 10-12 Alta-kraftverk, så det er et betydelig underskudd vi snakker om. Det er kun i år med ekstraordinært mye nedbør at vi har nok produksjon i det norske vannkraftsystemet til å være selvforsynt med elektrisk energi i Norge. Vi vet at prognosene tilsier at fram mot 2020 vil vi få et forbruk på ca. 140 TWh. I fjor var det 227 TWh som var forbruket. Det tilsier altså at vi må øke kraftproduksjonen med 0,7 pst., ca. 1 TWh, pr. år framover mot 2020. Det er en betydelig utfordring. Da er mitt spørsmål: Er det vannkraft - statsråden var for så vidt inne på det - er det vindkraft, er det gasskraft, er det import av kull- og kjernekraft, eller er det en miks av alle disse som Regjeringen vil satse mest på? Har man noe favorittområde man vil satse på?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-04-23:
Jeg har følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Næringsminister Børge Brende la 16. juni 2005 frem handlingsplanen Et enklere Norge 2005-2009 med et mål om at næringslivets administrative kostnader ved etterlevelse av regelverket skal reduseres med 25 pst. innen 2010. Regjeringen har nå fått analysene over administrative kostnader for næringslivet fordelt på departement. Disse utgjør i sum 2,6 pst. av BNP, eller om lag 17 mrd. kr. Hva er Regjeringens ambisjon for kostnadsreduksjoner for næringslivet, og hvordan er fremdriften i arbeidet?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-04-23:
Jeg vil takke for svaret. Etter min mening har det vært veldig stille fra denne regjeringen på forenklingsområdet. De tiltakene som statsråden nevnte, er i stor grad iverksatt av tidligere regjeringer. Det gjelder både Altinn-løsningen, Oracle-systemet og det kartleggingsprosjektet som Regjeringen nå har fått fullført. Statsråden viser i et debattinnlegg i Aftenposten den 18. mars til at norsk næringsliv bruker 137 årsverk mindre på å fylle ut statlige skjemaer i 2007 enn i 2006. Sett opp mot det totale antallet årsverk i norsk næringsliv og opp mot kostnadene ved rapportering og dokumentasjon, som er anslått til 2,6 pst. av brutto nasjonalprodukt, er 137 årsverk knapt en merkbar endring. Regjeringen skriver i en pressemelding den 28. januar at utgiftene skal «betydelig ned». Kan statsråden være litt mer konkret på hva han i denne sammenheng mener er betydelig?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-04-23:
Jeg synes det er oppsiktsvekkende at statsråden skriver «betydelig» reduksjon i pressemeldingen, når han overhodet ikke er i stand til å konkretisere hva som ligger i det. Jeg har nettopp fått en kopi av et ferskt brev fra Næringslivets Hovedorganisasjon til departementet, som er datert i dag. Der framgår det ganske oppsiktsvekkende til slutt at departementet så langt har signalisert at forenklingen kun skal gå ut på å gjøre endringer i de administrative rutiner, altså uten å endre det materielle innholdet i bestemmelser som påfører næringslivet kostnader. I brevet står det at etter NHOs vurdering vil dette ikke føre til de forenklinger som er ønskelige eller nødvendige. NHO skriver videre at dersom man skal oppnå «betydelige» forenklingseffekter - «betydelig» som statsråden har lovet i sin pressemelding - kommer man ikke utenom å måtte gjøre endringer i innholdet i det materielle regelverket. Er det korrekt at Nærings- og handelsdepartementet har signalisert at det kun handler om administrative rutiner? Ser ikke statsråden at man også må foreta materielle regelendringer for å få til den betydelige forenklingen som er lovet fra denne regjeringen?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-23:
Regjeringen besluttet våren 2006 å sette i gang et prosjekt for å kartlegge bedriftenes kostnader ved etterlevelse av informasjonskrav i alle lover og forskrifter som retter seg mot næringslivet. Kartleggingen er nå ferdigstilt, og Regjeringen vil fremme en handlingsplan med forenklingstiltak hvor målet er å oppnå en betydelig lettelse i bedriftenes administrative kostnader. Arbeidet med å finne og utforme forslag til forenklinger skjer i et tett samarbeid med næringsorganisasjoner og andre departementer. Det har også vært foretatt om lag tusen intervjuer med bedrifter for å få fram forslag til hvordan ting kan gjøres enklere. I motsetning til den forrige regjering har denne regjeringen ønsket å skaffe seg et nærmere bilde av det reelle potensialet for forenklinger før vi eventuelt fremmer et forslag til et konkret måltall. Resultatene av kartleggingen viser kostnadene knyttet til regelverket, mens den samfunnsøkonomiske nytten av regelverket ikke er vurdert. Vi må få klarlagt nyttesiden før vi har det nødvendige grunnlaget for å ta stilling til om det er formålstjenlig å gjøre forenklinger. Det er mange faktorer som påvirker forenklingspotensialet. Et viktig eksempel er at bedriftene bruker informasjonen også til eget formål. Et annet forhold er at mye regelverk følger av internasjonale avtaler som vi er forpliktet til å følge. De målingene som er foretatt, inkluderer også kostnadene knyttet til den type regelverk. Kartleggingen gir med andre ord et godt overblikk over de kostnadene næringslivet har, men gir ikke det samme overblikket over hva det faktiske forenklingspotensialet er. Vi arbeider nå aktivt med å identifisere aktuelle forenklingsforslag. Disse vil Regjeringen presentere i en handlingsplan som vi planlegger å legge fram før sommeren.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-23:
Som jeg sa i mitt første svar, er det slik at vi nå bl.a. har gjennomført intervjuer med tusen bedrifter. Jeg har selv hatt gleden av å være med på ett av de intervjuene, for å se hvordan de foregikk. Det betyr at Regjeringen legger stor vekt på forenklingsarbeidet. Det var veldig interessant å se hvordan den bedriften delvis rapporterte på ting som de uansett ville gjøre av hensyn til bedriften selv når det gjelder informasjon som de trenger, delvis rapporterer på ting som gjelder felles regelverk for hele Europa - det gjelder 20 pst. av regelverket i Norge - og delvis på ting som de oppfattet som en byrde som de ikke fullt ut så nytteverdien av. Det er ved en slik grundig gjennomgang vi får det riktige utgangspunktet for å få til en reell forenkling. Jeg kunne selvfølgelig si 27 pst., for da hadde jeg vært mer ambisiøs enn min forgjenger, Børge Brende, men det er ikke nok å tenke på tall. Det er heller ikke nok å telle skjemaer. Det er den reelle administrative byrden som er viktig, og den har altså blitt lettere under denne regjeringen.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-04-23:
Det er litt påfallende at spørsmålet kom samme dag som brevet fra NHO. Det hastet med å stille spørsmålet - for å si det på den måten - for vi har nå lagt opp til en grundig gjennomgang av alle sider ved de skjemaene, med andre rapporteringsrutiner, som bedrifter i Norge må følge. Vi gjør den jobben veldig grundig, og da er det på grunnlag av de analysene vi eventuelt skal sette måltall på hvor mye vi har som mål å redusere. Det er klart at for enkelte land i Europa er de administrative byrdene mye større enn i Norge, og da er det lettere å sette et ambisiøst prosentmål, på samme måten som at hvis man er mye overvektig, er det lettere å gå ned noen prosent, enn hvis man ikke er overvektig. Derfor er det viktig å ha en skikkelig analyse av grunnlaget som vi skal lage forenklingene i forhold til. Det gjøres tett sammen med NHO og med andre organisasjoner i Norge. La meg avslutningsvis få si at dette er et tema som de fleste regjeringer er enige om. Det er i hvert fall ingen grunn for Høyre til å gjøre(presidenten klubber) partipolitikk ut av dette, for den mest framtredende på borgerlig side i forhold til det, som jeg har lyst til å rose til slutt, er min forgjenger Lars Sponheim, som bl.a.(presidenten klubber igjen) satte et sterkt fokus på den betydningen forenklingen har ikke minst for små og mellomstore bedrifter i Norge. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
André Oktay Dahl (Høyre), 2008-04-23:
«I etatenes forslag til NTP er Akershus tilgodesett med 830 mill. kr, noe som tilsvarer en reduksjon på 1 060 mill. kr i forhold til inneværende NTP. Hvis ny Fornebu-bane skal dekkes av dette, vil det gi 103 mill. kr til øvrige riksveier fordelt over en 10-årsperiode. I landets mest befolkningsrike område er dette miljømessig svakt og bidrar ikke til oppgradering av veinettet i fylket. Vil statsråden sørge for øremerkede midler til ny Fornebu-bane og sikre tildeling av riksveimidler i tråd med inneværende NTP?»
André Oktay Dahl (Høyre), 2008-04-23:
Jeg takker for det ikke helt overraskende svaret. Forslaget fra etatene er dramatisk for innbyggerne i Akershus på flere måter. Det ble også understreket i fylkestinget i forrige uke. Det er lite til nye investeringer. Riksveimidlene er redusert med 54 pst. Fornebubanen er ikke finansiert. Dobbelspor Oslo-Ski er ikke med, og Oslopakke 3 er underfinansiert. Tidligere, under den muntlige spørretimen, oppfattet jeg statsråden dit hen at hun, i likhet med meg, mener at det er åpenbart at rammen må utvides betydelig for å løse de problemene man ser i flere fylker, ikke minst i Akershus, på stamveinettet, riksveinettet og jernbanenettet. Ser statsråden for seg at det i det hele tatt er mulig å få bygd en Fornebu-bane uten ekstra øremerkede midler med tanke på de lokaliseringsvedtak og reguleringstiltak som er fattet når det gjelder Fornebu-utbyggingen? Og når det gjelder måten man har saldert vedlikeholdsbudsjettene på, synes ikke statsråden at det hadde vært på tide å vurdere å støtte Høyres forslag om et eget vedlikeholdsprogram, framfor å saldere vedlikeholdsbudsjettene med investeringsmidler?
André Oktay Dahl (Høyre), 2008-04-23:
Spørsmål om samferdsel blir fort et spørsmål om å hilse hjem i denne salen. Å hilse hjem til Oslo og Akershus er litt mer enn å hilse hjem, for det betyr at folk får muligheten til å komme hjem, ved at Akershus/Oslo, hovedstadsregionen, er navet i samferdselsnettet. Vi mener at et godt utbygd stamveinett i hovedstadsregionen er en forutsetning for at også resten av landet skal kunne fungere godt. Jeg registrerer at statsråden naturlig nok ikke vil kommentere enkeltbeløp. Men tror statsråden det er mulig å få til en skikkelig utbygging av riksveinettet i Akershus med 103 mill. kr fordelt over ti år - altså ca. 10 mill. kr i året?
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
«Barn med autisme trenger ofte spesielt kosthold for å redusere virkningen av medisinske problemer. Refusjon for utgifter til kosthold til barn med autisme gis ikke gjennom folketrygden, mens slik refusjon gis i forbindelse med andre lidelser. Utgiftene kan heller ikke trekkes fra i forbindelse med skatteligningen. Det ville være logisk at utgifter til kosthold i forbindelse med sykdom behandles likt uavhengig av diagnose. Vil statsråden vurdere å innføre refusjon for særlige utgifter til kosthold for autister?»
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Jeg takker for svaret. Jeg er kjent med de strenge reglene som gjelder for å få refusjon for denne type utgifter. Blant annet ble dette regelverket strammet inn i 2004, noe som gjorde det enda vanskeligere for nettopp denne pasientgruppen å få refusjon eller mulighet for skattefratrekk. Det er også slik at Helsedirektoratet har utarbeidet og anbefaler en veileder når det gjelder spesielt kosthold til autister. Det er en del norske barn, og også norske fagfolk, som jobber med prosjekter som nå klart begynner å vise at autister har veldig god effekt av spesielle dietter, som er kostbare. Det ville da være greit om også disse barna - som ikke har denne dietten på grunn av matvareallergi, men av helt andre årsaker - får refusjon på lik linje med andre. Jeg vil nok en gang be om at man vurderer likebehandling, også innenfor de forskjellige NAV-kontorene i landet.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Jeg takker for det svaret, men jeg håper likevel at det vil gå noe raskere enn at man må legge tunge vitenskapelige forskningsprosjekter til grunn. Det er allerede i dag norske leger, ansatt i det norske helsevesenet, som anbefaler dette til barn. Det skulle jo egentlig kunne være nok at norske leger i det norske helsevesenet anbefaler en type diett og mener at den skal forsøkes. Og hvis det gir en effekt, skal man da få muligheten til å fortsette med dette. Det bør jo også veie tungt at Helsedirektoratet har gitt ut en veileder. Noen ganger tar det veldig lang tid å få helt konkrete forskningsresultater som omfatter alle, men i dag er det faktisk slik at NAV-kontorene behandler dette veldig ulikt. Noen foreldre får 1 730 kr i refusjon hver måned, mens andre ikke får noe. Ofte er det slik at når man først har fått et nei, er det vanskelig å gå videre. Så jeg håper at man ser nærmere på det, så vi får en likebehandling også av disse pasientene.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-04-23:
Grunnstønad fra folketrygden kan ytes til personer som på grunn av varig sykdom, skade eller lyte har nødvendige ekstrautgifter som følge av fordyret kosthold ved diett. Det følger av folketrygdloven at nødvendigheten av spesialdiett for den aktuelle diagnosen må være vitenskapelig dokumentert og alminnelig anerkjent i medisinsk praksis. Arbeids- og velferdsetaten gjør løpende vurderinger av hva som kan defineres som vitenskapelig godkjente dietter. Ved tvilstilfeller innhenter de uttalelser og dokumentasjon fra bl.a. helsemyndigheter og spesialister. På bakgrunn av flere spørsmål om autisme og diett, bad jeg i 2006 om Arbeids- og velferdsdirektoratets vurdering av forholdet. Direktoratet konkluderte i sitt svarbrev av 15. januar 2007 med at personer med autismediagnose alene ikke fyller vilkåret for grunnstønad til diett. Konklusjonen var bl.a. basert på et møte de hadde avholdt med overlege Beint Bentsen fra Ullevål universitetssykehus. Han presiserte da at dagens forskningsresultater ikke har kunnet påvise noen klar sammenheng mellom psykiske symptomer ved autisme og sammensetning av kostholdet. Arbeids- og velferdsdirektoratet er ikke kjent med at det etter dette møtet har kommet ny forskning som tilsier noe annet. Jeg vil fortsette å forsikre meg om at Arbeids- og velferdsdirektoratet i sin praktisering av gjeldende regelverk jevnlig foretar de nødvendige vurderingene av hva som er status for forskningen på dette området, i tråd med det som følger av folketrygdloven.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-04-23:
Jeg har vel egentlig ikke så veldig mye mer å tilføye, annet enn å presisere at jeg selvfølgelig ikke har noe politisk imot at man gir grunnstønad til folk med autisme som da vil få forbedret situasjonen sin som følge av kosthold. Men det jeg må understreke, er at en politisk beslutning om dette jo må bygge på en faglig vurdering fra et anerkjent, faglig miljø, hvor man sier at en slik diett, vitenskapelig dokumentert, vil kunne ha betydning for autister. Så lenge jeg ikke har det, så lenge det bare er snakk om noen erfaringer og om noe noen har opplevd, og så lenge det ikke finnes forskning eller dokumentasjon, kan ikke jeg bruke folketrygdens midler til å gi den type støtte. Men vi må følge med. Vi vet at det hele tiden foregår forskning, og så fort det er mulig å kunne si at det er nye resultater i en slik sammenheng, så vil ikke jeg politisk ha noe imot det.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-04-23:
Jeg er enig i at det skal være likebehandling. Hvis det er noen som får f.eks. grunnstønad fra folketrygden fordi dietten skal hjelpe i forhold til den psykologiske tilstanden knyttet til autisme, så er det jo feil. Det skulle de ikke ha fått. Likebehandling betyr i så fall at de burde ha mistet den stønaden de får. Matvareallergi er overrepresentert blant autister, så det kan være mange autister som får grunnstønad til en spesiell diett. Men det er knyttet til matvareallergien, ikke til psykologiske effekter av dietten i forhold til autismen. Jeg må vel si, med all mulig respekt for den norske legestanden, at det ikke kan være slik at fordi om en lege anbefaler en eller annen behandling, skal det i seg selv være godt nok for å få grunnstønad fra folketrygden. Jeg tror at vi hadde fått en stor folketrygd etter hvert, hvis det skulle vært innfallsvinkelen. Vi må nok ha et litt strammere sett av kriterier for å godkjenne grunnstønad fra folketrygden. Men som sagt, hvis det er mulig å oppdrive, vil det ikke politisk sett være noe i veien for å gjøre det. Men vi skal bruke penger på det vi føler oss trygge på virker, fordi vi har nok å bruke penger på.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-04-23:
Svært mange asylsøkere anfører helsemessige forhold som del av grunnlaget for sin søknad. Med bakgrunn i at de fleste land som det kommer asylsøkere fra, har et vesentlig dårligere helsetilbud enn Norge, er det nødvendig å føre en restriktiv praksis i saker hvor helseforhold er det eneste eller det mest sentrale grunnlag for en søknad om oppholdstillatelse. I odelstingsproposisjonen til ny utlendingslov har departementet vist til at det også i saker som gjelder helsemessige forhold, må foretas en konkret helhetsvurdering. Dette gjelder også i saker hvor det er barn som er syke, men departementet har påpekt at det skal gjelde en noe lavere terskel for å gi oppholdstillatelse til barn enn til voksne. I Utlendingsnemndas retningslinjer, som er å finne på Utlendingsnemndas hjemmesider, framkommer det bl.a. at en fysisk helselidelse som utgangspunkt må være «akutt og livstruende» for at den alene skal kunne gi grunnlag for opphold i Norge. Samtidig vises det til at det også kan være aktuelt å innvilge tillatelse der det foreligger en alvorlig kronisk lidelse som etter sin art er, eller kan bli, livstruende, dersom den ikke behandles. Retningslinjene understreker også det som er nevnt ovenfor, at terskelen er noe lavere for å gi opphold til barn enn til voksne. En helt grunnleggende forutsetning for at det skal gis oppholdstillatelse, er imidlertid at det ikke foreligger et adekvat og tilgjengelig behandlingstilbud i hjemlandet. Jeg vil i denne sammenheng understreke at jeg har tillit til at UDI og UNE har et godt faktagrunnlag for de vurderingene som foretas når det gjelder mulighetene for behandling i hjemlandet. I saker hvor det er nødvendig for en trygg vurdering, foretas det konkrete henvendelser gjennom Landinfos kildenettverk.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-04-23:
Jeg har jo hatt gleden av å gå inn i forholdsvis mange enkeltsaker, i den forstand at jeg altså har lest vedtakene, sett bakgrunnen for vedtakene, sett hva slags vurderinger som gjøres, og hva slags arbeid som ligger til grunn for vedtakene. Jeg må si at jeg føler meg veldig trygg på at dersom folk som har søkt om opphold i Norge med basis i en helsesituasjon, får avslag og returneres, er det fordi utlendingsmyndighetene føler seg trygg på at det vil være mulig for vedkommende å få en behandling i hjemlandet som er tilstrekkelig. Det vil helt sikkert være situasjoner der behandlingen kunne vært av enda bedre kvalitet i Norge - men behandlingen i hjemlandet vil være tilstrekkelig. I spørsmålet henvises det til at mangel på behandling fører til døden for denne 5-åringen, men jeg føler meg helt sikker på at norske utlendingsmyndigheter ikke vil returnere denne personen hvis faren er at vedkommende risikerer å dø.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-04-23:
Vi har jo en romsligere praksis når det gjelder syke barn, enn vi har i forhold til syke voksne. Som sagt: Jeg føler meg helt trygg på at dersom utlendingsmyndighetene returnerer syke barn til deres hjemland, er det fordi man føler seg trygg på at de vil få en tilstrekkelig behandling i hjemlandet. Det betyr også at man da selvfølgelig tar høyde for at ikke den behandlingen vil være utilgjengelig på grunn av pris. Det er altså en veldig grundig, ordentlig og skikkelig vurdering som gjøres av folk i både UDI og UNE på dette feltet. Det ser vi også gjennom at innvilgelsesprosenten i denne type saker i Norge ligger betydelig høyere enn det som er situasjonen i de fleste andre land. Det er fordi vi ikke går på akkord med mennesket, ikke går på akkord med folk med alvorlige helselidelser. Men det betyr ikke at alle får bli, det betyr at noen må returneres. Og det er en politikk jeg støtter hundre prosent og har full tillit til.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-04-23:
«Dersom det foreligger tvingende helsemessige forhold som gjør at utlendinger har behov for opphold i riket, kan dette, ifølge den nye utlendingsloven, vektlegges for å gi opphold på grunn av sterke menneskelige hensyn. En 5-åring fra Iran med alvorlig form for tuberkulose, er utvist. Mangel på behandling vil føre til døden for denne 5-åringen. Hvordan kan statsråden, i saker som dette, sikre at mennesker som kan bli utvist virkelig får den livsnødvendige behandlingen de trenger dersom de sendes tilbake til hjemlandet?»
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-04-23:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Kristelig Folkeparti er veldig glad for at terskelen er senket når det gjelder å gi opphold til barn. Vi er veldig glad for at en i den nye utlendingsloven har konkretisert hva en mener med «sterke menneskelige hensyn», og at dette med alvorlige helsemessige utfordringer vektlegges. At utlendingsmyndighetene vet litt mer om hva politikerne og Stortinget har ment når en skal gi opphold på dette grunnlaget, er veldig positivt. Derfor forundrer det meg at vi har slike saker som dette, hvor vi har individuell behandling. Det handler om alvorlig sykdom, det handler om barn, og det handler om land som det er vanskelig å returnere til. Vi skal ikke gå inn i enkeltsaker - men når vi har så mange sterke indikasjoner i saken, er det ikke betenkelig at en helhetsvurdering da ikke gir et annet resultat? Bekymrer det statsråden?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-04-23:
At dette ville føre til døden for denne 5-åringen, var det en norsk lege som sa. Dersom han ikke får behandling, vil det føre til døden. Det er veldig alvorlig. Men det som også er alvorlig i denne saken, er at man har grunn til å tro at det kan være en kostbar behandling dette barnet får når det kommer tilbake til Iran. Da stilles vi igjen overfor spørsmålet: Er det tilfredsstillende for norske myndigheter at det finnes en medisinsk behandling, når en samtidig vet at dette kanskje er en familie som ikke vil ha råd til denne behandlingen? Kort oppsummert er engasjementet som har vært i denne perioden, veldig positivt; en har gjort mye for barn i denne perioden. Men engasjementet må jo ikke stoppe der. Vi har fått en lov på plass som særbehandler barn, men vi må ha en praksis som også gjør det. Er ikke statsråden enig i at i vanskelige saker som dette må en ha en romslig praksis når det gjelder syke barn?