Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-06-05:
Det å sikre kommuner og fylkeskommuner rammevilkår som gjør det mulig for dem å utnytte sine ressurser best mulig, er en viktig oppgave. At fellesskapets midler blir utnyttet effektivt, til gode for dem som har behov for offentlige tjenester, er nettopp formålet med det program for fornyelse av offentlig sektor som Regjeringa har satt i gang. Regjeringa har som kjent allerede foreslått å fjerne en rekke øremerkede ordninger, noe som vil gi våre lokalpolitikere økt frihet og dermed også mulighet til å utnytte midlene mer effektivt. Men om kommunene har mulighet til å utnytte egne midler mer effektivt, avhenger også av det regelverk de er underlagt. Mange kommuner og fylkeskommuner har i mange sammenhenger påpekt at dagens øremerking og lov- og forskriftsverk samlet sett innebærer at det blir lite igjen til å bestemme for kommuner og fylkesting. Det synes jeg de har mye rett i. Det er derfor viktig at vi hele tida er kritisk og vurderer hvilke regler for kommuneforvaltninga som er nødvendig av nasjonale hensyn. Dette er også utgangspunktet for den gjennomgang av regelverket for kommuneforvaltninga som departementene nå er i gang med. Proposisjonen om endringer i kommuneloven som nå er til behandling, har det samme utgangspunktet. Reglene gjelder rammevilkårene for den økonomiske planlegging og forvaltning i kommuner og fylkeskommuner. Da er det ikke loven alene, men loven og forskriftene samlet som avgjør hvilke frihetsgrader kommuner og fylker har i sin planlegging og styring. I det arbeidet med forskrifter som er i gang i departementet, gjelder det samme, nemlig en kritisk vurdering av hvilke bindinger for lokalforvaltninga som er nødvendig. Som for staten er årsbudsjettet en kjerneoppgave for kommunestyrer og fylkesting. Gjennom årsbudsjettet skal de folkevalgte klargjøre overfor velgere og egen administrasjon hvilke oppgaver som skal gjennomføres det påfølgende år. Gjeldende krav til årsbudsjettets innhold legger relativt store bindinger på hvordan dette budskapet skal presenteres. Når vi nå forenkler disse kravene, innebærer det økt frihet for det enkelte kommunestyre og fylkesting til selv å avgjøre hvor detaljert politikerne ønsker å styre egen administrasjon. Lovendringen innebærer at det er de prioriteringer som kommunestyret og fylkestinget selv skal gjøre, som skal legges ut til offentlig ettersyn. Som plan for kommunens eller fylkeskommunenes virksomhet det påfølgende år er det vesentlig, som også flere talere har understreket, at årsbudsjettet har stor legitimitet. Derfor har vi foreslått at et flertall av representantene fortsatt må stille seg bak ett av de framsatte forslag til budsjett. Kommuner og fylker følger andre regnskapsregler enn private bedrifter. Resultatet i et kommunalt regnskap har mindre betydning enn i et regnskap for en bedrift. Det vesentlige poeng er å sikre at driftsresultatet er positivt, slik at kommunen eller fylkeskommunen ikke lever på forskudd i forhold til framtidige skattebetalere. Samtidig er det viktig å sikre informasjon som kan bidra til å utnytte ressursene effektivt. Dette må også inkludere de kommunale bygninger og anlegg. Gjennom KOSTRA-systemet oppnår en nødvendig kunnskap om hvilke kostnader som er forbundet med bygninger og anlegg i den kommunale tjenesteproduksjon. Dermed får vi et godt grunnlag for å sammenligne kommunal og privat oppgaveutføring, samtidig som vi tar vare på det hensyn at det økonomiske formålet er svært forskjellig for en kommune og en privat bedrift. Jeg har merket meg at komiteen ønsker å liberalisere reglene om disposisjoner som innebærer valutarisiko for kommuner og fylkeskommuner. Departementet vil i arbeidet med forskriftene om finansforvaltning gi åpning for kommuner og fylkeskommuner til å bruke utenlandsk valuta når kommunen eller fylkeskommunen har rutine for å vurdere og håndtere den finansielle risikoen ved dette. Jeg er også tilfreds med at komiteen slutter seg til at den statlige kontrollen med den kommunale økonomiforvaltninga i hovedsak skal gjøres betinget. Så lenge en kommune eller fylkeskommune evner å ha en sunn økonomi, må det være unødvendig for staten å føre kontroll med alle årsbudsjett og det enkelte låneopptak. Med de endringer som nå foretas i loven, er min oppfatning at en oppnår en fornuftig balanse mellom den kommunale frihet og statens behov for overordnet styring. Og det er et ytterligere bidrag for å øke det lokale selvstyret og fornye og forenkle offentlig sektor. Og her kommer det til å komme mer!