Ole-Anton Teigen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-02-15:
Jeg er glad for at vi har en utenriksminister som Jonas Gahr Støre. Vi i nord er spesielt glad i Jonas Gahr Støre for det han står for, og for at han setter fokus på nordområdene i alle sammenhenger. På tirsdag ble den mest radikale utenrikspolitiske redegjørelsen som er blitt holdt i denne sal i nyere tid, holdt av utenriksministeren. Det er ikke tilfeldig. Det er fordi vi har den mest radikale regjeringen i hele Europa. Dermed blir også utenriksministerens redegjørelse radikal og framtidsrettet – fordi SV er med og former norsk politikk for tiden, også på det utenrikspolitiske planet. Det er jeg stolt over. Av og til kan det likevel være viktig for oss SV-ere å stikke fingeren i jorda og se realitetene i øynene. Ved det siste stortingsvalget fikk SV knapt 9 pst. av stemmene. Likevel er vi en del av en flertallsregjering, der vi får stort gjennomslag hver dag og vi kan telle små og store seire. Vi må bare bli flinkere til å telle dem. Jeg er en utålmodig sjel fra Lyngen, men jeg aksepterer likevel at nordområdene ikke var den sentrale delen av utenriksministerens redegjørelse – dette sett på bakgrunn av den aktuelle situasjonen i Afghanistan og i Midtøsten. Likevel var utenriksministerens redegjørelse en god og framtidsrettet redegjørelse for oss i nord. Det varmer en SV-er fra nord når Støre tar for seg så mange viktige områder og problemstillinger i sin redegjørelse her i Stortinget. Nordområdene er nærområde. Samtidig er det et av de viktigste områdene i norsk utenrikspolitikk. SV er glad for at utenriksministeren har et ekte engasjement for nordområdene og for Nord-Norge og Svalbard som de norske landområder og samfunn i nord. Den viktigste kapitalen og ressursen vi har i nord, er menneskene – ikke fisken, ikke gassen, ikke oljen, ikke alt det andre som i ulike sammenhenger blir nevnt. Det har vært, det er, og det vil være menneskene som er den viktigste ressursen i nord. Uten en befolkning med en ukuelig livskraft i nord kan Norge knapt føre en nordområdepolitikk. I årets statsbudsjett har bevilgningene til tiltak i nord økt med 270 mill. kr. Den videre oppfølgingen av nordområdestrategien vil stå høyt på Regjeringens dagsorden. Regjeringens nordområdestrategi har mange og viktige punkter – alt fra arktisk landbruk via olje og gass til grønt reiseliv – og et bredt engasjement som lover godt. Jeg vil spesielt trekke fram to ting utenriksministeren tok opp i redegjørelsen på tirsdag. Det første jeg vil nevne, er avtaler og kamp mot miljøkriminalitet. I fjor kom Norge til enighet om grensen for kontinentalsokkel og 200-milssoner i det store havområdet mellom Svalbard og Grønland. Og vi kom til enighet med Island og Danmark/Færøyene om hvordan grenselinjene skal trekkes for kontinentalsokkelen utenfor 200 nautiske mil i det såkalte Smutthavet i Norskehavet. Dette har stor betydning. Det betyr at alle vesentlige uavklarte grenser i vestlige havområder nå er avklart. Jeg vil også vektlegge det arbeidet Regjeringen gjør, og de avtaler som er inngått om å trygge forvaltningen av fiskebestander i våre havområder, nå sist om vårgytende sild, som også vandrer i de internasjonale farvann Smutthullet og Smutthavet. Det er viktig for en ansvarlig ressursforvaltning av de levende ressurser i samsvar med prinsippene i FN-avtalen om fiske på det åpne hav. Det er et viktig utgangspunkt for arbeidet mot ulovlig, uregulert og urapportert fiske og annen miljøkriminalitet til havs, som er blant de mest alvorlige utfordringer i våre nære havområder. En annen ting jeg vil trekke fram som vår regjering har prioritert høyt, er opptrapping av Kystvakten. Det vil miljøet, det internasjonale samfunn og hele kystbefolkningen tjene på. Vi må føre krig mot den store miljø- og ressurskriminaliteten til havs – det er viktig forsvarspolitikk. Jeg er også opptatt av at oppbyggingen av institusjonene i landsdelen fortsetter. Det gjelder Barentsinstituttet og Barentssekretariatet i Kirkenes. Det gjelder utdanningsløft med et arktisk perspektiv. I tillegg bør vi få til et urfolksuniversitet i et samarbeid over landegrensene. Energi fra naturressurser, vesentlig olje og gass, er en drivkraft for aktivitetene i nordområdene, men ikke den viktigste drivkraften, heldigvis. Energien fra husene med lys i – altså menneskene – er den viktigste drivkraften for å skape verdier og løse utfordringene i nord. Vi har fire land og et urfolk. I Troms har vi minst tre stammers møte. For meg blir derfor noe av det viktigste Jonas Gahr Støre sa, følgende: «Forskning, utdanning og kompetanse er nøkkelen i nord. Det skal være Norges kjennemerke at vi viderefører en kunnskapsbasert forvaltning basert på føre-var-tilnærming i våre havområder. Forvaltningsplanen for Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten skriver seg inn i denne tradisjonen.» Dette er god SV-musikk fra utenriksministeren. Vi må satse på kunnskap, og mye mer av denne kunnskapen om nordområdene bør utvikles i landsdelen. Når Norge er en av de største deltakerne i det internasjonale polaråret, er det viktig at dette er en satsing som merkes godt i den nordlige landsdelen – at aktiviteten og kunnskapsbyggingen skjer i nord for folk i nord.