trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-04-08:
Norge er et annerledesland. Vi har en krevende geografi, og vi har dårligere vekstforhold enn mange andre land i Europa. Samtidig har Norge, som andre land, både en rett og en plikt til å brødfø sin egen befolkning. Det har òg i den senere tiden vært økt oppmerksomhet rundt mat som en del av landets beredskap. Da den forrige regjeringen la om fra kronetoll til prosenttoll, ble det av de nåværende regjeringspartiene brukt svært store ord om hva konsekvensene ville bli. Mangfoldet skulle forsvinne og prisene skyte i været. Fakta er at omleggingen var i tråd med våre internasjonale forpliktelser, og det er vanskelig å se at norske forbrukere er rammet på noen som helst måte. Det som derimot er ubestridt, er tollvernets betydning for å sikre lønnsomhet i landbruksnæringen og for hensynet til å opprettholde arbeidsplassene i næringsmiddelindustrien. Det er verdt å understreke at det er særlig for de store gårdsbrukene at tollvernet er viktig. Det er for meg en gåte hvor landbruksministeren var da statsråd Helgesen, uten dekning i Stortinget, reiste til Brussel for å kaste kortene i ostetollsaken. Det var flaut for Stortinget, og det må ha vært en pinlig øvelse overfor EU. Jeg skal gi landbruksministeren rett i én ting. Jeg tror denne saken har skadet Norges forhold til EU, ikke på grunn av sakens innhold – at vi har forholdt oss til gjeldende internasjonalt regelverk – men fordi regjeringen først har reist til Brussel og sagt at vi kaster kortene, for så å reise til Brussel for å si at vi ikke fikk lov av vårt eget parlament til å kaste kortene. Det var atter å komme med signal om at en har en ambisjon om å få gjennomslag for en politikk hvor en er i mindretall i parlamentet. Det kan skade Norges forhold til EU når et lite land driver med den type vingling i en så viktig sak. Når regjeringen og landbruksministeren svikter norsk matproduksjon, er det desto mer gledelig at Stortinget tar ansvar og slår fast at dagens tollvernregime ligger fast med mindre Stortinget foretar endringer. Norsk matproduksjon er for viktig til å utsettes for et blå-blått eksperiment. Jeg registrerer at sakens ordfører omtaler dette i sitt innlegg i dag som en symbolsak. For Senterpartiet er tollvern ikke et symbol. Det er beinharde realiteter.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-01-09:
Jeg vil takke statsråden for hyggelige ord om at dette er en viktig debatt. Det er stor enighet i både storting og regjering om at vi skal øke matproduksjonen. Jeg vil si at en av de to viktigste innsatsfaktorene for økt matproduksjon er nettopp det vi nå diskuterer: et strengt jordvern. Den andre viktige innsatsfaktoren er at vi har noen som ønsker å være bonde i dag og bonde i morgen – og at noen også i neste generasjon vil være bonde. Det å ha et stort og sterkt fokus på jordvern er avgjørende hvis vi skal nå vår ambisiøse målsetting om 1 pst. økning de neste 20 årene. Det er heller ingen i denne sal som noen gang har tatt til orde for en nullvisjon med tanke på omdisponering, men det er et samlet, stort, flertall for at vi ikke skal omdisponere mer enn 5 700 dekar. Vi har altså en stor jobb å gjøre for bare å nå det omdisponeringsmålet. Så en nullvisjon er ikke realistisk, men vi bør holde på omdisponeringsmålet. Også jeg er enig i at man i kommunene skal ha mer kunnskap når det gjelder det å planlegge godt, og at man skal tenke stort også om dette. Men jeg blir nok litt urolig når statsråden, landbruks- og matministeren, som er ansvarlig for dette området, peker på kommunereformen, og at en kommunereform er det viktigste tiltaket for å bevare matjord. Jeg tror det er andre tiltak som er enda viktigere enn den påtenkte kommunereformen på akkurat dette området. Men det er bra at statsråden vil ta initiativ overfor KS når det gjelder et møte – det er en bra ting. Når statsråden snakker om utnyttelse av arealet og så går over til leiejord, er det en problematikk som statsråden har vært opptatt av. Jeg er like mye opptatt av hvilke tiltak statsråden vil legge på bordet i forbindelse med at vi utnytter arealet som i dag allerede er der, på en bedre måte. Vi vet at det hele tiden må nye tiltak til her – og bedre støtteordninger, kanskje – for at arealet blir utnyttet best mulig. Statsrådens viktigste oppgave for å ta vare på matjord tror jeg er å sørge for at arealet blir drenert, og at arealet blir brukt, men tiltak som statsråden og hennes departement sitter på, er langt viktigere enn dem kommunalministeren – og regjeringen, på et eller annet tidspunkt senere – skal legge til rette for senere gjennom en kommunereform. Jeg utfordrer her på hvilke tiltak du vil komme med på dette området.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-01-09:
Takk for en god interpellasjonsdebatt og stor deltagelse. Det viser at engasjementet rundt vern av matjord er stort her i Stortinget. Takk for mange gode innlegg. Problematikken rundt det å ta vare på matjord er sammensatt. Det er det ingen i denne debatten som har vært uenig i. Men det er også slik at den beste jorden er den som blir bygd ned først. Den beste matjorden er under sterkest press, både fordi den er best fordi den har vært dyrket lengst, og også fordi den kanskje beste jorden i de fleste tilfeller ligger rundt de store byene våre. Der er presset størst – på boligutbygging, på infrastruktur, på næringsutvikling. Til det må vi også si at rundt de store byene våre ligger noen av våre beste kornåkrer, og det dreier seg om matkorn. Jeg har fått en utfordring fra representanten Ørsal Johansen når det gjelder intercityutbygging til Halden. Den er ganske enkel å kvittere ut: Jeg vil ha dobbeltspor og InterCity til Halden, og derfor må jeg være supertøff og veldig restriktiv i alle andre saker som gjelder jordvern. Hvis jeg skal kunne si ja til det, må jeg si nei til mye annet. Det har jeg ingen problemer med å si, og det har jeg gått til valg på. Så er også det sagt her. Det jeg synes er urovekkende, er at regjeringen tenker å skyve det som burde vært et nasjonalt anliggende, over på kommunene og gi dem et større ansvar – slik jeg hører statsråden si – gjennom kommunereformen. Det er for meg urovekkende signaler og signaler jeg ber om at statsråden og regjeringen tenker nøye gjennom, for vi har veldig lite matjord som vi kan la gå til andre ting. Da må vi også ha en nasjonal politikk på det, det må være et nasjonalt anliggende, og det bør egentlig – som jeg sa i min innledning – være noe som en ansvarlig statsråd tenker på hver eneste dag når hun går til arbeid: Hva kan jeg gjøre i dag for å bevare matjord? La meg gi noen innspill til hva hun kan tenke på: Man kan lage en hjemmel i jordloven om vern av matjord. Man kan stille krav om nydyrking av omdisponible arealer, eller man kan stille strengere krav når det gjelder prissetting av jord. Det er noen forslag som statsråden kan ta med seg inn i det arbeidet. Jeg takker på slutten av denne interpellasjonsdebatten for godt engasjement. Dette er første gang i denne perioden, men ikke siste.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-01-09:
Jeg er helt enig med representanten Hjemdal om at det å ha omdisponeringsmål er viktig. Det er også viktig å gjøre alt vi kan for å nå dem. Jeg er helt enig i at det er viktig å være en visjonær politiker, men samtidig er det slik at for å få resultater må en også fokusere på realpolitikken. Det er klart at den utbyggingen som f.eks. står foran oss nå på jernbanesiden – som både jeg og representanten Hjemdal er helt enige om behovet for, og der det nye politiske flertallet har lagt inn langt mer ressurser og har en langt mer ambisiøs målsetting – vil bety at presset på matjorda øker. Det at vi er en befolkning i vekst, er også noe som vi må ta inn over oss som realpolitikere. Jeg mener at vi skal gjøre alt vi kan for at de nye boligene, for at det nye næringsarealet og for at jernbane- og veiutbyggingen innenfor forsvarlige rammer skal bygges på annen grunn enn matjord. Det må være en målsetting som vi må ha. Når det gjelder kommunereform, mener jeg den er et kjempeviktig grep. Det vet jeg fra i hvert fall der jeg kommer fra på Vestlandet. Der er det veldig små kommuner som konkurrerer om de samme innbyggerne og om de samme bedriftene, for å få dem til å etablere seg der, og dermed driver arealplanlegging over et totalt sett lite område, som kanskje ikke er det gunstigste. Vi ser det også på Romerike – Lillestrøm som sentrum har massevis av kommuner rundt seg – hvis en hadde gjort grep, ville en kunne ha utnyttet arealet på en bedre måte. Vi vet at i en del kommuner mangler de arealplanleggere, de mangler kompetanse til å gjøre dette viktige arbeidet. Å få større kommuner gjør det enklere å bygge opp fagmiljø, og det er enklere å få tak i arbeidskraft som har den rette kompetansen. Så er jeg også helt enig med representanten Hjemdal i at det å utnytte jorda bedre er kjempeviktig. Der har vi viktig arbeid innenfor forskning. Bioforsk er en veldig viktig aktør på dette området, og for så vidt også Skog og landskap, men Bioforsk er de som utvikler nye kornsorter, ser på hvordan vi kan få økt produksjon på de arealene vi har, ser på det genetiske materialet og gjør en stor jobb med tanke på at vi nettopp har lyktes så langt med å få økt produksjon på mindre areal.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-01-09:
Takk for en god debatt. Jeg må si at jeg ikke kjenner meg igjen i at jeg har sendt urovekkende signaler. Tvert imot har jeg sendt signaler om at vi overfor kommunene kommer til å fokusere på at det skal legges stor vekt på ansvaret for matjorda. Jeg kommer som sagt til å jobbe med KS. Jeg ønsker å invitere til å møte ordførerne og ta opp dette temaet nettopp for å fastslå at det med ny regjering ikke er noen blankofullmakt til å bygge ned matjord. Det kommer selvfølgelig til å være et nasjonalt ansvar også videre å sørge for at vi har god og nødvendig matjord i landet. Det er også grunn til å minne om at det bygges ned matjord, men at det samtidig også er sånn at det gis tillatelse til nydyrking – faktisk i større grad enn det som går til omdisponering. 11 000–12 000 dekar blir nydyrket hvert eneste år. Jeg må bare innom representanten Pollestad, som sa at et svensk møbelhus trumfer jordvern. Da er det fristende å si at i den forrige stortingsperioden var det sånn at sentrallageret til Rema 1000 i Trondheim trumfet jordvern. Det jeg regner med det handler om, er det at kommunene må ha muligheten til å drive næringsutvikling og til å utvikle seg, og det er hensyn man selvfølgelig må ta når man skal behandle denne typen saker. Jeg synes også det er interessant å høre representanten Storberget. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet fokuserer stort på jordvern. Vi vet at da de styrte alene på 1990-tallet, var nedbyggingstakten for dyrket mark over det dobbelte av det den er i dag. Det var også spørsmål om vi vil gå inn for mer lover, regler og overstyring av kommunene. Denne regjeringen ønsker mindre statsstyring, ikke mer. Vi ønsker å legge til rette for at kommunene skal få økt makt, fordi vi har tro på lokalpolitikerne våre. Men det er viktig at vi som politikere selvfølgelig sender signaler om hva som er politikken på nasjonalt hold. Vi vet at den forrige regjeringen hadde en høring ute som hadde å gjøre med sterkere vern i jordloven. Det valgte man ikke å gå videre med. Man hadde altså åtte år på seg til å komme med slike bestemmelser dersom man mente det var viktig. Jeg vil vise til at de fem kommunene som bygde ned mest jord i perioden 2005–2012, var Sola, Trondheim, Melhus, Sandnes og Fredrikstad. Felles for alle disse kommunene er at det er skikkelige pressområder – de er blant de største pressområdene i landet – så det er også viktig å ta med seg. Men jeg mener at en kan bli flinkere til å bygge høyere og tettere, og det kommer jeg til å fokusere på framover.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-01-09:
Jeg vil takke representanten Hjemdal for interpellasjonen. Hun nevnte innledningsvis enkelte grep som statsråden har tatt, som har skapt glede i landbruksnæringen. Det er for meg litt uklart hvilke grep det er snakk om. Det er iallfall ikke snakk om de grepene hun har tatt for jordvernet. Tilgang til arealer for å produsere mat er en knapphet. Det er snakk om en ikke-fornybar ressurs. Det gjør at vi må være restriktive med å bygge ned matjord. Vi er i ferd med å nå målene som ble satt av Bondevik II-regjeringen, og som er videreført i landbruksmeldingen. Dette har skjedd fordi den forrige regjeringen hadde en fast og restriktiv politikk på mange områder som berørte jordvernet. Mange innsigelser ble fremmet av jordvernhensyn, og en kommuniserte en tydelig forventning til kommunene om å være restriktive. Senterpartiet mener vi må ha mål som går utover dette, og vi mener vi må sette oss et nytt mål, på 3 000 dekar. Hvordan kan en nå et slikt mål? Senterpartiet ønsker å grunnlovfeste jordvernet. Jordvern må prioriteres tyngre i planprosesser. Blant annet er det behov for å gi jorda et sterkere vern enn utmark. Innholdet i de statlige planretningslinjene er viktig, og vi må styre veksten bedre. Utbygging av vei og jernbane er ett virkemiddel – og et statlig ansvar – for å styre veksten. Det har blitt framstilt fra talerstolen fra enkelte representanter i Fremskrittspartiet som om det nærmest ikke er rom for noen omdisponering. Selv Senterpartiet ser at noe er det behov for, og med 3 000 dekar vil det fortsatt være rom for dobbeltspor til Halden. Det er først når en kommer i situasjoner der en må bygge ned matjord, at kompenserende tiltak kan gjennomføres. Flytting av matjord kan virke attraktivt, men er altså kun et alternativ når det ikke er mulig å bevare matjorda og arealet, og det er omstridt om dette er et relevant og mulig tiltak. Regjeringen skriver i plattformen at jordvern må balanseres mot storsamfunnets behov. Da er det nokså spesielt når en opplever at et svensk møbelutsalg trumfer hensynet til framtidig matproduksjon. Det er også interessant å registrere at IKEA selv tar jordvernet mer alvorlig enn regjeringen. Men det er garantert at våre etterkommere vil være mer opptatt av areal til å dyrke sin egen mat på enn et varehus for salg av møbler. Jeg vil utfordre landbruksministeren til å gi noen eksempler på storsamfunnets behov som er mindre viktige enn jordvern, når en vet at hensynet til IKEA var et av storsamfunnets behov som gikk foran hensynet til matproduksjon. Kristelig Folkepartis engasjement er prisverdig, men partiet bærer også et betydelig ansvar for den politikken som føres av regjeringen. Jeg håper at vi framover kan få samlet et bredt flertall på Stortinget som er villig til å sette hensynet til framtidige generasjoner foran de kortsiktige profitthensynene. I forbindelse med de konkrete sakene som har vært omtalt, registrerte jeg en statsråd som sa at vedtaket var gjort med tungt hjerte. Samtidig ser vi at partifellene feirer vedtaket med champagne. Da er det viktig å presisere at landet styres av vedtak. Framtiden skapes av vedtak, ikke krokodilletårer.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-01-09:
Jeg takker ministeren for svaret, og han viderefører for så vidt det jeg sa i innledningen min, nemlig at han viser at han tar tak i det økende problemet – ikke minst sett i et trafikksikkerhetsperspektiv, og det er vel det aller viktigste. Ingen av oss liker selvfølgelig å få de nyhetene som vi fikk rett før jul, f.eks. den fra Hitra. Det kunne gått mye verre: Familiefaren kom rett fra barnehagen. Han hadde tre barn i bilen, men to av dem satte han av. Dessverre gikk det ikke bra med faren, men barnet klarte seg. Slike ulykker regner jeg med at ingen av oss ønsker å ha i framtida, og derfor er vi selvfølgelig enige om en nullvisjon og det å se på tiltakene. Jeg ser også andre avisutklipp hvor man er skikkelig bekymret. Det er fagfolk, bl.a. sjåførskolelærere, som uttaler seg. Én sier bl.a. at de nye reglene for vogntog er livsfarlige. Da viser han til dekkreglene. Som jeg sa i mitt innlegg, kommer det kjøretøy på 40–50 tonn med sommerdekk på tilhengeren. Jeg tror ingen av oss som sitter her, kjører med tilhenger uten piggdekk, selv på en personbil. Vi lar den heller stå til det blir bart på veiene. Jeg registrer også at ministeren er opptatt trafikksikkerhetsperspektivet, og han bruker som eksempel det de har klart å få til med tunellene. Jeg er ikke uenig i at det er viktig å ruste opp tunellene, men da blir det et lite paradoks når man samtidig vurderer å ta bort kanskje det viktigste trafikksikkerhetstiltaket når det gjelder tuneller, og det er gjennomsnittsmåling, som er innført med stort hell. Vi ser faktisk en reduksjon av trafikkulykkene i tunellene på 27 pst. Ministeren sa i går at han vurderte ikke å bygge det ut på flere nye strekninger. Det forbauser meg med tanke på den helhetlige trafikksikkerheten. Jeg glad for at ministeren ser framover og registrerer de problemene som er. Han ser også framover når det gjelder hva vi skal få til. Arbeiderpartiet og jeg mener oppriktig at den debatten skal vi gå konstruktivt inn i for å se på ytterligere tiltak for å bedre denne situasjonen. Det er også sånn at noen av de tiltakene som er nevnt her, krever samordning med de andre nabolandene våre. Et eksempel er det med kabotasje – ikke minst praktiseringen av kabotasjekjøring. Like ens bør det å få på plass vinterdekkpåbud på hengere være en kurant sak, men det må gå igjennom det også. Det er viktig nå i forbindelse trafikksikkerhetsplanen at man også løfter inn det med trailere.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-01-09:
Først vil jeg takke alle for en god debatt og gode innlegg. Det er viktig at Stortinget tar dette på alvor, debatterer det og tar saken videre. Det var ikke et forsøk fra undertegnede på å kritisere den nye regjeringen angående vinterdekk på henger – jeg oppfattet det ble oppfattet sånn både av ministeren og representanten Michaelsen. Det var ikke det jeg gjorde. Jeg påpekte et paradoks og en svakhet ved den ordningen som var, ikke minst med tanke på trafikksikkerhet, og det var et konstruktivt forsøk på å ta oss videre i den saka. Det er vel ikke sånn at trailere råkjører så mye i tuneller. De skal i utgangspunktet ha en fartssperre sånn at det kan unngås. Men det er jo ikke sånn – dessverre – at de er alene i disse tunellene. Muligheten for kontroll i tunellene som var med gjennomsnittsmålinger, ville iallfall ha gjort at bilistene som kanskje kunne komme imot traileren, unngikk å komme i god fart og skape en farlig situasjon. Det er riktig at man satser på veg. Det gjorde forrige regjering gjennom NTP-en, og det har de ytterligere gjort i det forslaget som ligger nå. Selv om representanten Ebbesen viste til at det skulle satses mer på vegene i Nordland, er det også noen veger som ligger på vent, som vi er spente på. Dette er helt klart ikke bare et Nord-Norge-problem, det er et problem for alle som har vinterføre. Det er også riktig, som representanten sa, at det heller ikke bare er et vinterføreproblem. Det er også andre problemer når det gjelder både sosial dumping og de useriøse aktørene, som ikke bare angår vinterføre. Det er et økende problem hvis vi i hvert fall skal ta vinterens tall til følge. Som sagt fikk jeg oppdaterte tall på hvor mange stenginger det har vært bare i Nord-Norge de fire siste månedene i fjor. Der har det vært 772 stopp bare på vegene i Nord-Norge forårsaket av trailere. Det er en dobling av snittet fra årene 2008–2012. Det kan skyldes mange ting, ikke bare at det er mer trafikk, men det har selvfølgelig med vær og føre å gjøre også. Det er ting vi kan gjøre rimelig fort, som vi er enige om, men det er viktig å se på hovedpunktene som har vært diskutert her: kompetanse, utstyr, kontroll, solidaransvaret, transportkriminalitet og det med sosial dumping. Er vi enige om å ta tak i disse tingene, er vi kommet langt. Jeg ser fram til at vi i samarbeid tar videre disse problemstillingene og finner gode løsninger.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-01-09:
Dette er en viktig debatt. Man sier at det er kjekt at statsråden har registrert problemet – nei, vet du hva! Denne regjeringen som nå sitter, har i opposisjon pekt på problemet veldig lenge og krevd handling. Det har skjedd lite grann, men altfor lite. Nettopp derfor er jeg veldig glad for at vi nå har sjansen til å gjøre noe med problemene, og vi er altså godt i gang. Jeg nevnte økt kontrollvirksomhet, jeg nevnte mange av de tiltakene vi nå igangsetter etter å ha møtt folk som jobber på veitrafikkstasjonene, og hvordan man følger opp problemene som de avdekker, men som man i dag føler seg maktesløs ovenfor. Til tuneller: Det som har vært det store problemet med tuneller, er altså ikke trailersjåfører som råkjører, men det er trailere som kommer i brann. Det er derfor det er så viktig å sikre mot brann i tuneller. Derfor er det en prioritering framfor å sette opp fartsregulering. Men fart er selvsagt skadelig – når unge folk kjører altfor fort og mister kontroll på bilen. Når det gjelder dekkreglene, må jeg minne om at forrige regjering hadde mulighet til å innføre vinterdekkpåbud på tilhengere, men det gjorde den ikke, tvert imot – og så kritiserer man nå dagens regjering for at det ikke er på plass. Vi jobber med det, men dessverre er det noen ting som tar lengre tid enn det vi ønsker. Det er ikke fordi vi ikke ser på det, men det er rett og slett fordi det er for mange prosesser som vi må forenkle. Det forenklingsarbeidet pågår også, men det tar tid. Til samordning med utlandet: Da jeg var i Sverige i begynnelsen av desember, var nettopp trailerproblematikk en av de tingene vi tok opp. Vi ble enige om at vi på embetsnivå skal sette oss ned og se på hvordan vi kan samkjøre regelverket, og samkjøre kontrollvirksomhet og informasjon om mistenkelige trailere på tvers av grensene. Det arbeidet er altså igangsatt, men det var ikke noe som pågikk da vi tok over regjeringskontorene. La meg ta opp det siste punktet, som jeg dessverre glemte: vinterførerkort. Det er strenge krav til sjåførene for å kunne kjøre trailer i Norge. Man må gå på mange kurs – glattkjøringskurs er ett av dem – for å vise at man behersker norske vær- og føreforhold. Men den enkelte utlending som kommer, trenger ikke å vise fram noe kunnskap om det. Man har gjennom media opplevd at utenlandske – primært østeuropeiske – sjåfører innrømmer at de kommer til Norge og kjører på vinterføre nærmest for første gang. De har ingen erfaring med å kjøre på vinterføre, ei heller med personbil. Det bekymrer meg. Derfor jobber vi med å stille krav om at skal man kjøre i Norge – du kan komme fra hvor du vil i verden – skal man vise at man har tatt kurs for å kunne beherske de kjøreforholdene som er vinterstid. Det er mulig vi får problemer med EU her, men den kampen er jeg villig til å ta, for dette er kjempeviktig. Det kan ikke være sånn at norske sjåfører skal ha strenge krav, mens det er fritt fram for utenlandske sjåfører. Igjen: Det betyr noe for konkurranseforholdet mellom aktørene. Jeg vil at vi skal ha de flinkeste sjåførene på norske veier, ikke bare dem som er billigst og uten kompetanse.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2014-01-09:
Dårlig skodde utenlandske vogntog har vært en stor belastning på norske veier i mange, mange år. Det utgjør både en stor risiko for tap av menneskeliv og en stor utfordring for næringslivet som bruker norske veier og opplever at veier blir stengt i kortere eller lengre perioder på grunn av at utenlandske vogntog sperrer dem, og dermed også hindrer varene i å komme ut på markedet. I Nordland er disse varene gjerne fersk fisk som trenger rask tilgang til markedet. Det er prisverdig at også Arbeiderpartiet engasjerer seg i denne saken nå. De har sittet med regjeringsmakten i åtte år og kunne ha gjort mer enn de gjorde de årene. Men dette er en viktig sak uavhengig av hvilket parti som styrer. Det er viktig at vi engasjerer oss i lag for å få bedre forhold på norske vinterveier. Det å innføre krav om mønsterdybde på trekkvogner var et stykke på vei, men det var faktisk, som ministeren også sier, den forrige regjeringen som ikke sørget for at det også ble innført på hengere. Det er veldig beklagelig, for, som representanten Juvik sa, det er jo ofte hengerne som har sommerdekk, og som slenger ut i veibanen, og dessverre kan treffe biler og dermed medføre tap av menneskeliv. Høyre er veldig fornøyd med at regjeringen som et hurtigtiltak sist høst tilførte midler, og iverksatte hyppigere tollkontroll langs grensene for å hindre dårlig skodde vogntog i å komme inn i landet. Videre er ikke minst den økte satsingen på veibygging som denne regjeringen fattet et vedtak om sist høst, viktig. Bare i Nordland er etterslepet på fylkesveiene – de veiene som fylket overtok fra staten i 2010 – beregnet å utgjøre 7,8 mrd. kr. Derfor var den formidable satsingen som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen gjennomførte ved budsjettet i desember, viktig. Bare gjennom økte bevilgninger og nye finansieringsformer kan vi raskere få bygd ut de nordnorske og norske veiene, og dermed også være med på et tiltak for å bedre forholdene også for utenlandske og norske trailere. Det er ikke tvil om at mer satsing på vei og bygging av vei er gode tiltak, men jeg tar også veldig gjerne imot de tiltakene som ministeren skisserte i sitt svar til interpellanten.
Jenny Følling (Senterpartiet), 2014-01-09:
Takk til interpellanten Juvik som tek opp dette viktige temaet. Vi er alle trafikantar, og vi forventar at vi kan ferdast trygt på vegane og komme heim til våre kjære. Difor er det viktig, som det vart diskutert, med trafikktryggingstiltak på vegane. Difor er det viktig at vi diskuterer køyretøy i forsvarleg stand, og at vi har trygge og opplagde sjåførar. På Vestlandet, der vi har smale vegar og fjellovergangar med bratte og glatte vegar, som i Nordland, er dette ei veldig viktig sak. Vi ser at det vert avdekka stadig fleire køyretøy, ofte av utanlandsk opphav, som er for dårleg skodde, og som ikkje overheld reglane om køyre- og kviletid. Dette får og kan få fatale fylgjer: Det er nokon som ikkje kjem heim til sine kjære. Difor er dette så viktig. Difor er det viktig at vi set inn målretta tiltak der det er høgst risiko, slik at vi greier å fange opp dei trailerane som ikkje er i forsvarleg stand, som utgjer ein fare for sikkerheita på vegane. Difor meiner Senterpartiet at ein må ha skjerpa krav til mønsterdjupne, krav om vinterdekk og auka kontrollverksemd som fangar opp risikoen – ved at vi har kontrollverksemd ved grensa og ved fjellovergangane, og at det ikkje går an å spekulere i og planlegge med omsyn til korleis desse kontrollane vert utførde. Ein må òg jobbe inn mot EU for å få eit strengare regelverk når det gjeld moglegheitene til utanlandske transportørar for å drive transportverksemd i Noreg. Ministeren har lista opp mange gode tiltak innan både trafikksikkerheit og fair konkurranse. Det er viktig å skilje dei useriøse frå dei seriøse, og det er mange viktige trafikksikkerheitstiltak, som eg nemnde. Eg ser fram til den konseptvalutgreiinga som er nemnd, der ein ser på fjellovergangane – er det låglandslinje ein då tenker seg, for på ein måte å bøte på nokre av desse tiltaka – og truckstopp og vinterførarkort, ja, mange viktige tiltak som eg er glad for kjem opp. Dette vil vere svært viktig å gripe tak i raskt, for å få bukt med eit problem som betyr svært mykje for trafikksikkerheita på dei norske vegane.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-02-25:
Justis- og beredskapsdepartementet fremmer i proposisjonen lovforslag om endringer i lov av 15. mai 2008 nr. 35 om utlendingers adgang til riket og deres opphold her. Det vises i proposisjonen til at klageinstansen i utlendingssaker, Utlendingsnemnda, hvert år mottar og behandler et stort antall anmodninger om omgjøring av endelige vedtak. De færreste anmodninger fører til at vedtaket blir omgjort, og i mange tilfeller er det helt åpenbart at anmodningen ikke kan føre fram. Adgangen til omgjøring er nødvendig for å ivareta Norges folkerettslige forpliktelser og må opprettholdes. Saksbehandling av slike anmodninger beslaglegger imidlertid altfor store ressurser, slik situasjonen er i dag. Det framgår av proposisjonen at det derfor er ønskelig både å effektivisere behandlingen og å redusere antallet anmodninger som blir levert. Komiteen viser til at omfanget av omgjøringsanmodninger er stort. Det er også i mange tilfeller åpenbart at anmodningen ikke kan føre fram. Dette binder store ressurser i forvaltningen. Komiteen slutter seg til regjeringens forslag om at det som hovedregel ikke skal gis individualisert begrunnelse i svaret fra UNE dersom det er åpenbart at anmodningen om omgjøring ikke vil føre fram. Komiteen understreker at dette ikke innebærer innføring av strengere vilkår for å få opphold på grunnlag av en omgjøringsanmodning, og slutter seg til regjeringens vurdering om at det ikke er aktuelt å innføre en slik regel. Komiteen viser videre til at utlendinger som søker opphold og beskyttelse i riket, har plikt til å underrette politiet om skifte av bopel fram til de forlater riket. Komiteens flertall slutter seg til vurderingen om at anledningen til å avvise omgjøringsanmodninger fra utlendinger gis uttrykkelig forankring i forskrift. Flertallet støtter videre vurderingen om at UNE gis adgang til å avvise omgjøringsanmodninger, og at regelen ikke innebærer at anmodningene skal avvises. Komiteen understreker også at Norges internasjonale forpliktelser som følger av EMK, artikkel 3, og FNs flyktningkonvensjon, artikkel 33, gir et absolutt vern mot utsending til områder der en kan bli utsatt for forfølgelse, umenneskelig eller nedverdigende behandling. Dette vernet må ha konsekvenser for hvordan utlendingsmyndighetene innretter sin praksis. Dette vil da gjelde både i saker hvor utlendingen ikke har kjent tilholdssted og i saker hvor eventuelle forskriftsfestede formkrav ikke er oppfylt. Jeg stopper der.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2014-02-25:
Saksordføreren har redegjort godt for saken, og fra Høyres side stiller vi oss bak proposisjonen og forslaget. En kjede er jo ikke sterkere enn det svakeste leddet. Utlendingsforvaltningen vår utgjør en lang kjede av instanser, ulike behandlinger, vurderinger og tiltak. Når det oppdages svakheter i denne kjeden – i dette tilfellet en opphopning og en betydelig mengde av omgjøringsanmodninger som i realiteten ikke har en sjanse til å føre fram – må vi gjøre forbedringer og forenklinger. Nye regler med forenklet behandling av slike saker som åpenbart ikke fører fram, gir en raskere avklaring og mindre usikkerhet for dem som får avslag, slik at man – selv om man ikke er tilfreds med vedtaket – også raskere kan få innrettet seg på den framtiden man har foran seg. Det er også en styrke for dem som skal ha opphold, bosettes og integreres, eller som venter på å få saken sin endelig avgjort, fordi dette tiltaket vil bidra til en betydelig frigjøring av kapasitet og ressurser i utlendingsforvaltningen vår, i dette tilfellet i Utlendingsnemnda. Bare i 2012 var det omtrent 6 000 omgjøringsanmodninger, hvorav 10 pst. fikk medhold. Vi skal sikre en effektiv og god saksbehandling, og også sikre at de som har krav på å få en grundig vurdering av omgjøringsanmodningen, har mulighet til det. En effektiv og god saksbehandling som også ivaretar god rettssikkerhet, vil være en styrke samlet sett for utlendingsforvaltningen og sikre at vi også kan få til en effektiv og god politikk på dette området. Vi styrker dermed med dette tiltaket et viktig ledd i den sammenhengende kjeden i utlendingsforvaltningen vår.
Mazyar Keshvari (Fremskrittspartiet), 2014-02-25:
Vi har ikke blitt borte fra det åpne rom i det hele tatt. Vi setter dagsordenen hver eneste dag – i ulike temaer. Det representanten fra Sosialistisk Venstreparti ikke vil ta inn over seg, er hva vi behandler her i dag: Vi behandler årsmeldingene for 2012. Vi debatterer ikke datalagringsdirektivet i dag, vi skal ikke votere over datalagringsdirektivet i dag. La det ikke være noen tvil om hva Fremskrittspartiet mener. De sitatene fra daværende stortingsrepresentant Anders Anundsen som representanten fra SV leste opp, gjelder fortsatt. Vi har ikke snudd i spørsmålet om datalagringsdirektivet. Det er det samme flertallet i dag som da det ble vedtatt. Grunnen til at vi ikke er med på merknaden og ikke er med på debatten om datalagringsdirektivet – går inn på det – er rett og slett at det ikke er den saken vi behandler. Det må også Sosialistisk Venstreparti forholde seg til.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2014-02-25:
Flagget er vårt fremste nasjonale symbol. Det er en del av vår arv, en del av vår identitet, og det skaper begeistring når vi ser det på fjernsyn og offentlige plasser. Slik skal det være. Derfor, og spesielt i et år hvor vi feirer Grunnloven, blir man særdeles oppmerksom når noen vil endre flaggloven. I tillegg vet man at når man oppretter en lov, er det fordi man ønsker å oppnå et formål, en retning. Når vi deretter vil endre loven fordi vi vil ha andre formål, er det naturlig at det kommer noen motforestillinger. Jeg syntes forslaget var veldig godt da det kom, og det synes jeg fremdeles. Jeg synes også det var greit at stortingspresidenten hadde noen bemerkninger når det gjelder liberal praksis, men jeg tillater meg å komme med noen motforestillinger. Flagging på kommunale stenger – selv om det ikke er på kommunale bygg – vil jo foregå i det offentlige rom, og i det offentlige rom blir vi utsatt for mange synsinntrykk og mange påvirkninger. Det kan være reklame, det kan gjelde utforming, eller andre estetiske måter å fremme et budskap på. Jeg ser for meg at det i verste fall kan bli hengende flagg på tidspunkter da det kan være sjenerende, f.eks. i forbindelse med nasjonaldagen og andre dager. Derfor forutsetter jeg at endring av flaggloven fører til at kommunene selv gjennom sine forskrifter kan regulere dette på en fornuftig måte. Jeg har tillit til at kommunene ivaretar den oppgaven de nå får med å forvalte dette på en klok måte, slik at ikke det offentlige rom blir utsatt for ubehagelig eller utidig påvirkning fra grupper, eller for intensjoner som ikke alle kan stille seg bak. Flagging på offentlige stenger bør fremdeles være noe som hele folket kan stille seg bak. Jeg er glad for at loven har hatt et grundig forarbeid, og jeg er glad for og setter pris på at forslaget ble reist. Kristelig Folkeparti støtter dette forslaget, men jeg legger til at jeg forutsetter at kommunene praktiserer dette på en streng og fornuftig måte, til glede for det lokale kulturarbeidet.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2014-02-25:
I denne saken minnes jeg min strenge oppdragelse om at det å lese andres post var noe av det verste en kunne finne på. Vi var veldig nøye på at vi behandlet personvernet så strikt som vi kunne. Jeg tror at personvernet er et av de livsområdene som har hatt størst utvikling de siste tiår. Det har blitt utfordret. Det er en immateriell verdi som vi skal ta vare på, og som vi stadig – ved hjelp av de tekniske mulighetene – ser nye, foruroligende sider ved. Fra gammel romersk rett vet vi at individets rettigheter er viktige, og at borgerrettighetene hviler på det: Våre privatopplysninger skal forbli private. Men i dag blir opplysninger samlet overalt, alle steder, innen flere og flere livsområder. Det gjelder inngangsportaler. Det gjelder lagring, gjenbruk og salg, og det gjelder sletting av opplysninger om oss som i seg selv kan være ubetydelige, men som i sum snart forteller hele vårt liv. Derfor er det viktig at Datatilsynet utfører den jobben de gjør, med stor grundighet. Den årsmeldingen som foreligger, gir grunn til å ha tillit til at det arbeidet fungerer godt. Når jeg ber om ordet, er det fordi vi nå står foran en kommune- og demokratireform. I den sammenheng tror jeg også det kan bli en IKT-reform, og da er det særdeles viktig at Datatilsynet nå bistår i det arbeidet som ligger foran oss, slik at demokratireformen også blir en IKT-reform. Kommunalkomiteen har vært på tur til Finland og Danmark og sett hvordan IKT blir integrert og er en del av fornyingsarbeidet i kommunene. Det er derfor svært viktig at det arbeidet har høy kvalitet, og at vi greier å forutse det som kan være av muligheter og faremomenter. Datatilsynet utfører en god kontroll, men det vil som sagt være av betydning at de nå greier å avdekke problemstillinger ved de utfordringene som foreligger, slik at vi i det politiske arbeidet i den forestående kommune- og demokratireformen får et godt grunnlag for å gjøre kloke vedtak. Derfor forutsetter jeg at deres innsikt på dette området blir tilført det politiske miljø i forkant og i tide.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2014-02-25:
En melding som bruker ordene «frihet» og «likeverd», lager seg en ambisiøs overskrift for et samfunn som skal ha plass for alle. For Kristelig Folkeparti må det være et mål at dette blir fulgt opp konkret. Det har vært gjort mye på dette området for å inkludere funksjonshemmede i vårt samfunn, men vi er på ingen måte i mål. Vi så f.eks. hvilken debatt Marte Wexelsen Goksøyrs deltakelse på Eidsvoll skapte for noen uker siden. Nå må vi fokusere på levevilkårene for utviklingshemmede. Inga Marte Thorkildsen startet arbeidet med stortingsmeldingen som skulle beskrive hva som var gjort, hvilke tiltak som var tilgjengelige, og arbeidet som måtte gjøres. Nå følger Stortinget opp dette med å sette ned et bredt sammensatt utvalg som skal komme med konkrete tiltak som skal styrke de grunnleggende rettigheter for funksjonshemmede. Kristelig Folkeparti er opptatt av hvilke verdier som skal ligge til grunn i dette arbeidet, når vi nå skal utvikle videre en politikk for utviklingshemmede. Hva mener vi med ordene «frihet» og «likeverd»? Hva fokuserer vi på? Fokuserer vi på forskjellene eller på likhetene? Det er viktig for oss at de funksjonshemmede får leve sammen med andre, være med familien, ha et sted å bo og oppleve trygghet i hverdagen og kan gå på skole sammen med andre, ha en aktiv fritid og delta i arbeidslivet på best mulige vilkår. Utviklingshemmede bidrar nemlig ved sin tilstedeværelse til normdanning i samfunnet, og det er veldig viktig for oss alle. Når de tas ut av skole, utdanning, arbeidsliv eller organisasjonsliv, reduseres verdien i samfunnet, og det er samfunnet som også taper på dette. I innstillingen står det: «Komiteen viser til at gjennomgangen av situasjonen fra Bufdir og forskningen på området tydeliggjør at det er en vei igjen å gå før en kan si at en har lyktes med sentrale mål om integrering og normalisering, det være seg med hensyn til boliger, skole, arbeid og fritid, som andre og sammen med andre personer uten utviklingshemning. De siste ti årene har faktisk utviklingen gått gal vei.» Og det er nevnt eksempler på det: større institusjonslignende bofellesskap, færre i arbeid både i vernede bedrifter og i det ordinære arbeidsliv, noen har ikke dagtilbud i det hele tatt, segregering i skolen gjennom økt bruk av adskilte undervisningsformer, manglende deltagelse i ordinære fritidstilbud osv. Dette kan skape stengsler og unødvendige fordommer mennesker og grupper imellom. Resultatet kan bli stigmatisering, segregering og i verste fall utstøting. Det er veldig viktig at vi lager et samfunn med samhandling. Det er en forutsetning for integrering og normalisering, for verdsetting og for en god livsutfoldelse for oss alle. Gjennom samvær og et samfunn alle deler, blir folk bedre kjent med hverandre, får økt forståelse, normer spres, og vi får et bedre og varmere samfunn gjennom felles opplevelser. Dette mener vi er det ideologiske grunnlaget som må ligge som en grunnmur for det arbeidet som skal gjøres videre.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-02-25:
Senterpartiet vil føre en innvandringspolitikk som setter menneskeverdet i fokus, og der enkeltmennesket har klare rettigheter og plikter, som det heter i programmet vårt. Denne saken handler om de vanskelige avveiningene om på den ene siden å sikre asylsøkere og andre innvandrere rettferdig behandling og rett til å klage på vedtak, samtidig som vi på den andre siden unngår at sakene blir liggende uavklart i år etter år på grunn av gjentatte klager og tunge prosedyrer for klagebehandling. Jeg mener Stortinget er på trygg grunn når vi slutter oss til regjeringens forslag om at det som hovedregel ikke skal gis individualisert begrunnelse i svaret fra UNE i saker der det er åpenbart at ønsket om omgjøringsvedtak ikke vil føre fram. Vi innfører ikke med dette strengere vilkår for opphold på grunnlag av omgjøringsvedtak, men vi sikrer oss en mulighet til raskere saksbehandling og til å bruke mindre ressurser på saker som åpenbart ikke vil føre fram. Det kommer ikke minst dem med mer relevante klagesaker til gode, ved at behandlingstiden for deres saker nå må forventes å bli kortere. Enkelte høringsinstanser er skeptiske til en omlegging der ny behandling av omgjøringsvedtak skal forutsette at det er sannsynlighetsovervekt for omgjøring. Jeg kan forstå de rent prinsipielle betraktningene disse høringsinstansene anfører. Likevel må jeg få minne om at alle synes å være enige om at køen av klager, uten at det foreligger nye opplysninger i saken, er et stort problem som lager propper i behandlingssystemet, og som rammer omgjøringsanmodninger der det foreligger nye opplysninger som kan endre vedtakene. Det er ikke slik at gjennomføring av regjeringens forslag til nye retningslinjer for behandling av omgjøringsvedtak skaper stor fare for at noen ikke vil bli hørt gjennom klagebehandling. I proposisjonen vises det til at UNE i 2012 behandlet i overkant av 4 000 omgjøringsanmodninger. 10 pst. av disse fikk medhold. Det antas at de nye retningslinjene vil gjelde om lag 25 pst. av sakene, altså en relativt begrenset del. Vi politikere har lenge vært tverrpolitisk enige om at køene er for lange og at saksbehandlingstiden må ned. Vi har økt ressursene til UNE, og nå inviteres vi til å gjøre noe med premissene for klagebehandling. I sum bør dette føre til at vi får en forsvarlig behandling av sakene, samtidig som vi holder fast ved den enkeltes rettssikkerhet, og vi får en mer effektiv behandling. Vi skal føre en flyktning- og asylpolitikk som ivaretar våre internasjonale forpliktelser. Vi skal også sørge for at den enkelte kjenner trygghet for at deres sak blir hørt, og at deres rettssikkerhet blir ivaretatt. Det mener jeg vi gjør gjennom å følge opp de forslagene som den rød-grønne regjeringen fremmet i Prop. 180 L for 2012–2013, og som nå får sin sluttbehandling her i Stortinget.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-02-25:
De fleste av oss har nok ikke tenkt på det som lovbrudd når Røde Kors-vimpelen, skiklubbens flagg, 4H-flagget eller fotballklubbens flagg har vaiet fra kommunale flaggstenger. Vi har først og fremst gledet oss over budskapet om at nå har vi besøk, og at det er gode aktiviteter på gang i kommunen vår. Det er naturlig at kommunen markerer støtte til slike arrangementer, og at den markerer vertsrollen sin når det er store idrettsarrangementer eller andre kulturelle arrangementer i bygda eller byen. Representantforslag dreier seg som regel om utforming av ny politikk. I dette tilfellet samles vi om å vedta en lovhjemmel som gir kommunene adgang til å videreføre gjeldende praksis, men som altså viser seg å ha vært i strid med loven. Jeg vil takke forslagsstillerne for at de har fremmet dette forslaget. Jeg vil også takke justisministeren, som har bidratt til å gjøre et godt forslag enda bedre med de presiseringene som har kommet. Nå kan vi samles om å gjøre et enstemmig vedtak som kanskje ikke betyr så mye i den store sammenhengen, men som sørger for at lovverk og godt etablerte holdninger til hva som bør være lov, harmoniseres.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-02-25:
Datatilsynet viser i årsmeldingen til det arbeidet de har utført for å tilrettelegge for Stortingets vedtak om implementering av datalagringsdirektivet i norsk rett. Arbeidet er ikke sluttført, fordi det fortsatt hersker stor usikkerhet om de rettslige premissene for implementeringen. Som det framgår av komitéinnstillingen, har vi i Senterpartiet, sammen med SV og Venstre, en merknad der vi gir uttrykk for et behov for en ny runde om innføringen av datalagringsdirektivet. EU-domstolen vurderer nå lovligheten av direktivet slik det foreligger. Jeg merker meg at Høyre og Fremskrittspartiet i innstillingen sier at dette ikke er rett tidspunkt for å gjennomgå det, under henvisning til saken som foreligger i EU-domstolen. Mitt spørsmål til statsråden er om han deler vurderingen av at Norge ikke på eget grunnlag skal vurdere de ulike sidene ved innføring av datalagringsdirektivet, ettersom det har kommet fram nye forhold etter at vedtaket ble fattet i Stortinget i 2011.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-25:
Når det gjelder det forsterkede formkravet som nå skal forskriftsfestes, er det klart at det er en form for innstramming. Spørsmålet er bare hvordan et slikt formkrav skal kunne virke begrensende på åpenbart grunnløse omgjøringsanmodninger. Det er faktisk mulig å fylle formkravene, men ha en åpenbart grunnløs omgjøringsbegjæring. Jeg vil tro at mange av dem som er ressurssterke vil kunne søke hjelp til dette, så formkravet blir opprettholdt, men at man kan levere inn like mange omgjøringsbegjæringer, mens det kan hindre noen av dem som ikke har så mye profesjonell hjelp til å fylle ut søknadene. Så det er vanskelig å se hvordan dette formkravet i seg sjøl skal kunne begrense antallet. Og det var vel hensikten?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-25:
Jeg forstår ikke helt at det var et svar på det jeg spurte om. Er det ikke sånn at sjøl om man har en grunnløs søknad, kan man oppfylle disse formkravene, og man kan allikevel levere inn en omgjøringsbegjæring? Det er veldig vanskelig å forstå hvordan dette kravet skal føre til det som jeg forstår er Fremskrittspartiets ønske, å begrense antall innvandrere, eller antall søknader. Det er fullt mulig å lage grunnløse søknader som fyller et formkrav.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-25:
Jeg tror det først er grunn til å minne statsråden om at SV og Senterpartiet tok dissens på datalagringsdirektivet, og at det var flertall i Stortinget, der vi ikke stemte for dette. Så det var en annen situasjon enn med den regjeringen vi har nå, der det sitter partier i regjeringen som er imot, men som allikevel uheldigvis stemmer for. Men jeg skulle spørre om noe annet, og det er den merknaden som er knyttet til arbeidslivet, der Datatilsynet sjøl signaliserer at det mener at det er bruk for å bruke overtredelsesgebyr i saker der sammenstilling og gjenbruk av data skjer i strid med lovverket. Når Høyre og Fremskrittspartiet ikke er med på disse merknadene, heller ikke Kristelig Folkeparti, er det et flertall i Stortinget som på en måte sier: Nei, det skal man ikke gjøre. Det er jo en viktig sak, det at man bruker virkemidler for faktisk å stoppe ulovlig virksomhet. Hvordan vil statsråden forholde seg til dette?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-25:
Jeg lurer da på om det er noen mer konkrete vurderinger som gjør at statsråden mener at vi ikke trenger virkemidler på dette området, i og med at Datatilsynet sjøl tilrår at vi skal gjøre det. Det organet som er satt til å ivareta dette, dokumenterer at det er en økende bruk av overvåkning i arbeidslivet i strid med regelverket, og de ønsker å ta i bruk dette virkemiddelet. Betyr det at statsråden nå sender til Datatilsynet en stoppordre når det gjelder å bruke disse virkemidlene? Helt konkret, hva betyr det statsråden nå sa? Er det en stoppordre – avvent til utvalgets innstilling er ferdig – eller får Datatilsynet ta i bruk disse virkemidlene, som de mener er nødvendige?