Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-09:
Det var helt naturlig å legge denne saken frem for Stortinget, slik også kontroll- og konstitusjonskomiteen ønsket det, etter at jeg hadde tatt initiativet til gjennomgangen. Og jeg tok raskt initiativ til en undersøkelse som ble knyttet til Pandestor-saken. Men jeg syntes at det ville gi et for snevert utgangspunkt, og derfor var det viktig også å se på de andre sakene som hadde skjedd i samme periode, for å se på både prosedyrene og rutinene som hadde blitt fulgt. Og noen av disse sakene reiser prinsipielle spørsmål som det er behov for å gå inn på i en bredere sammenheng. Når det gjelder behandlingen i Nærings- og handelsdepartementet av saker som var under Handlingsprogrammet, så skjedde det svikt i rutinene. Dette bestod i at ulike former for tilbakerapportering fra den som hadde fått tilskuddet, ikke ble innhentet kontinuerlig. Slik tilbakerapportering stilte regelverket for ordningen uttrykkelig krav om. Selv om dette regelverket for tilskuddsforvaltning er et annet i dag – det har blitt en ny ordning som følge av et nytt økonomireglement for staten – har jeg like fullt iverksatt en intern gjennomgang av de aktuelle rutinene. I saken knyttet til joint venture-selskapet ROSSNOR ble det bevilget midler, både fra Nærings- og handelsdepartementet og fra Utenriksdepartementet, til å dekke utgifter i forbindelse med en rettslig forfølgelse av de russiske eierne. Denne typen støtte faller etter min vurdering utenfor formålet til Handlingsprogrammet, og burde derfor i sin helhet ha vært dekket av Bjørn AS og kreditorer i saken. SNDs saksehandling av søknaden fra Pandestor hadde klare svakheter, som flere har nevnt. Eksportfinans, GIEK og Juridisk avdeling i SND var alle kritiske til hvor god den russiske garantien var. Dette ble ikke i tilstrekkelig grad fulgt opp. Videre hadde ikke SND full oversikt over eierforholdene i Pandestor før utbetalingen fant sted. Begge disse forholdene burde vært grundigere behandlet før lånet ble utbetalt. SNDs forhold til habilitet er regulert i § 23 i lov om SND av 3. juli 1992 nr. 97. Forståelsen av denne paragrafen er også utdypet i egne retningslinjer, «Retningslinjer for habilitet i SND» av 6. juni 1994. Disse retningslinjene er i overensstemmelse med tilsvarende regelverk for offentlig virksomhet og kredittinstitusjoner. SND har, så langt jeg kan se, fulgt egne retningslinjer i de aktuelle sakene. Habilitetsregler inneholder imidlertid også en stor grad av skjønn, der rettesnoren for den utøvende aktøren må være å bevare tillit i forhold til kunder og andre. I ettertid kan det stilles spørsmål ved om søknaden fra Pandestor nettopp var av en slik karakter at det kunne skapes tvil om saken ville bli gjenstand for en uhildet behandling i SNDs administrasjon. Etterpåklokskap – ja vel – men det har relevans for veien videre. SNDs styre har nå innført en ny regel for behandling av saker når et styremedlem er inhabil. Denne regelen innebærer at en sak skal besluttes i SNDs styre når et styremedlem er knyttet til søkerbedriften, som styremedlem, som ansatt eller som eier med vesentlig innflytelse. Med denne regelen vil en unngå mistanker om at administrasjonen er under press eller påvirkning av andre styremedlemmer i de aktuelle sakene. Det er også innført lignende regler for SNDs distriktsstyrer. I BU-sakene, hvor distriktsstyret har en egen beslutningsmyndighet, er regelen lik den som gjelder for hovedstyret, mens i andre saker, der beslutningsmyndigheten ligger hos direktøren ved distriktskontoret, skal denne type saker nå løftes inn til SNDs hovedkontor. Etter min vurdering viser Pandestor-saken at disse regelendringene vil være hensiktsmessige. Jeg har også igangsatt et arbeid hvor helheten i SNDs behandling av habilitetsspørsmål skal vurderes. Resultatet av dette arbeidet vil jeg komme tilbake til i stortingsmeldingen om SND, som blir lagt frem senere i denne sesjonen. Og så vil jeg i forbindelse med en replikk – antakelig – komme inn på dette med formålsparagrafen og kontroll og tilsyn.