trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Elvestuen (Venstre), 2022-03-29:
Nå har vi hørt regjeringspartiene snakke om sin forebyggings- og behandlingsreform, men det jeg hører, er egentlig bare mer av det samme. Dette er jo ikke noen reform. Det er vel og bra å satse videre på forebygging og behandling, akkurat som det er gjort tidligere med at vi har fulgt den opptrappingsplanen på rusfeltet som var fra 2016 til 2020, og vi kommer til å følge med på at også denne regjeringen følger den gylne regel om at det skal være en økt satsing på rusbehandling og psykisk helse, og at den skal være større enn satsingen på somatikk i helseforetakene. Det har blitt fulgt opp av den forrige regjeringen. Når jeg hører på denne diskusjonen, er jeg også veldig glad for at vi ikke ventet med å sette i gang med å få flere medikamenter og medisiner inn i LAR-behandlingen, at vi satte i gang med å kunne ha flere stoff man kunne bruke på sprøyterommene, at man gjorde sprøyterommene om til brukerrom, gjorde det mulig å røyke, og også fikk i gang heroinassistert behandling. Jeg er ikke sikker på om dette stortinget og denne regjeringen hadde vært villige til å gjennomføre dette hvis det ikke allerede hadde vært igangsatt. Men i denne debatten har jeg ikke hørt ett argument for hvorfor vi trenger straff, og hvorfor straff hjelper. Som sikkert mange andre kjenner jeg folk, gjennom mange år, som både har havnet i en rusavhengighet, og som har havnet i en rusavhengighet og kommet ut av det gjennom behandling – først og fremst fordi man har blitt lei av det livet man har hatt, og så har skjønt at man må gjøre noe. Jeg har også kjent folk som har mistet livet på grunn av sin rusavhengighet, med den tragedien det er. Men straff har ikke hatt noen betydning for å få dem ut av situasjonen. Tvert imot har det gjort det vanskeligere. Så har jeg, gjennom 35 år, selvfølgelig også kjent mange som har brukt rusmidler, også ulovlig. Langt de fleste har det gått bra med, og de har sluttet med den bruken som de har hatt. Og heller ikke der klarer jeg å finne ett eksempel hvor straff og møte med politiet ville hatt en positiv betydning. Jeg klarer heller ikke å se at det er noe argument i denne debatten som viser at straff for unge i dag skal gi en positiv effekt. Tvert imot har vi nok av eksempler på at den bekymringen for å få en straff hever terskelen for at man ber om hjelp, enten man er i en situasjon hvor det er overdoser, eller at det hever terskelen for å be om øvrig hjelp. Heldigvis er det en utvikling på dette feltet internasjonalt, som går i riktig retning, og vi får tro at Norge også følger etter.
Kathy Lie (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-29:
Dette er et spennende arbeid. Det er en spennende sak. En stor gruppe selvstendig næringsdrivende og frilansere i den store kulturnæringen både på, rundt og bak scenen har jo hatt en særdeles krevende tid de siste to årene. Det har alltid vært forbundet med risiko å starte for seg selv og være avhengig av å skaffe seg oppdrag som gir inntekt. Kulturarbeiderne har kjent på denne usikkerheten i alle år, men de har satset og klart seg på et vis, selv og mange har hatt lav og ustabil inntekt. Selv om det har vært gjort noen forbedringer i de sosiale rettighetene for selvstendige og frilansere de senere årene, er det mange som sliter, særlig i starten, før de får opparbeidet bedriften sin. Dette er ikke noe nytt, men det har blitt satt ekstra søkelys på i forbindelse med pandemien, som gjorde at en stor gruppe plutselig mistet inntekten sin over natta. Jeg har snakket med flere som sier at de i løpet av pandemien har gitt opp, og at de har sett seg nødt til å skaffe seg det vi kaller en vanlig jobb. Når vi også vet at mange kulturarbeidere har så lav inntekt at de ikke har råd til dyre forsikringer, ble det enda tydeligere at inntektssikringen og de sosiale rettighetene var mangelfulle. Det var rett og slett altfor store hull i sikkerhetsnettet. Jeg er glad for at SV og regjeringspartiene samlet seg om en inntektskompensasjon som reddet mange under pandemien. Mange sliter fremdeles, men vi kan ikke fortsette å leve på kriseløsninger. Nå er vi på vei tilbake til en ny hverdag, med ny lærdom og ny bevissthet om de utfordringene et hullete sikkerhetsnett gir for kulturarbeiderne og alle andre selvstendige næringsdrivende og frilansere. Vi må finne gode, permanente løsninger som gir folk et springbrett som de kan ta fart og satse fra, en trampoline som kan gi dem et skikkelig løft, og et sikkerhetsnett uten hull, som fanger opp alle som faller utenfor. Når flertallet nå går inn for at det skal utredes om selvstendig næringsdrivende og frilansere skal kunne opparbeide seg sterkere rettigheter, både når det gjelder inntektssikring, sykelønnsordning og andre sosiale rettigheter, mottas det med optimisme og forventning – og en viss porsjon utålmodighet. Jeg deler kulturnæringens optimisme og forventninger og ser fram til de forslagene som kommer tilbake til Stortinget når dette arbeidet er gjort.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Den saken vi skal ha til debatt nå, er et forslag fra flere representanter i Fremskrittspartiet om å nedsette en uavhengig bistandskommisjon. Jeg tror det er bred enighet i denne salen om å ha et kritisk blikk på og en konstant åpenhet og konstant overvåking av hvordan vi bruker penger til bistand, og om pengene blir brukt på en god måte. Så jeg tror det er mange her som egentlig har sympati for intensjonen i forslaget fra Fremskrittspartiet. Men for min egen del vil jeg si at f.eks. når man sier at den kommisjonen skal vurdere «bistandspolitiske veivalg», går man langt inn i politikken. Det er også slik at utviklingsministeren skriver til oss i komiteen at det er «nødvendig å sikre at norske skattepenger brukes på en mest mulig effektiv måte for å nå utviklingspolitiske og bistandsfaglige mål», og at vi også er gjenstand for en gjennomgang fra OECD, som man skal ha en midtveisgjennomgang av nå i mai, i tillegg til at vi har Riksrevisjonen, og at Utenriksdepartementet gjør undersøkelser selv. Så spørsmålet er hva som er merverdien av å sette ned en uavhengig kommisjon. Flertallet i komiteen har falt ned på at de kontrollmekanismene vi allerede har i dag, er tilstrekkelig. Jeg vil særlig trekke fram Riksrevisjonen som har hatt gode gjennomganger, både den i 2019 om utdanning og en sak som ligger i Stortinget nå. Så flertallet i komiteen foreslår at forslaget avvises.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-29:
Jeg ønsker velkommen ethvert ordskifte i denne sal om utviklingspolitikkens mål, virkemidler og resultater. Det er viktig – særlig i denne salen, hvor budsjettene vedtas. Når det gjelder dette forslaget, som er fremmet av Fremskrittspartiet, har jeg redegjort for regjeringens holdning i et brev til komiteen. Bistand – også i en tid da våre ressurser er under press – er et moralsk imperativ, og det er også en investering i en mer stabil verdensorden. Det er bred politisk enighet om at utviklingssamarbeid er viktig og nødvendig. Dette speiler støtten til bistand i Norges befolkning. Rammebetingelsene kan endre seg raskt for utviklingspolitikken. Jeg er derfor stolt av at norsk bistand, internasjonalt og av våre sivilsamfunnspartnere, blir trukket fram som fleksibel og tilpasningsdyktig. Dette står ikke i kontrast til god resultatoppfølging. Gjennom skiftende regjeringer har det vært lagt ned et omfattende arbeid i dette. Arbeidet har blitt til et solid system med omfattende regelverk og gode forvaltningsrutiner for å sikre måloppnåelse og effektiv bruk av bistandsmidlene. Det er godt dokumentert, nasjonalt og internasjonalt, at utviklingssamarbeid fører til både konkrete og mer overgripende, gode resultater. Bistanden er underlagt grundige gjennomganger av Riksrevisjonen. Et ankepunkt har vært at Stortinget får en for lite balansert framstilling av oppnådde resultater, og at det er rom for læring og forbedring i det norske bistandssystemet. Dette er ting vi tar på største alvor og jobber med til daglig. Det gjøres helhetlige gjennomganger av norsk bistand gjennom OECDs godt etablerte fagfellevurderingsmekanisme. OECD har framhevet at norsk utviklingspolitikk er «ledende og konsistent» og et eksempel til etterfølgelse. Verken Riksrevisjonen eller OECD har anbefalt å opprette en bistandskommisjon for å styrke den strategiske planleggingen eller gjennomføringen av politiske prioriteringer. I Hurdalsplattformen slår vi fast at regjeringen skal være mer strategisk i valg av satsingsområder og prioriteringer for utviklingspolitikken og styre norsk innsats slik at den får størst mulig effekt. Dette er et viktig punkt som er førende for mitt arbeid hver eneste dag. Med et allerede godt kontroll- og oppfølgingssystem for bistanden i Norge er jeg ikke sikker på merverdien av å sette ned en uavhengig bistandskommisjon nå. Jeg noterer meg at et flertall i komiteen deler dette synet. Jeg er imidlertid alltid åpen for at resultatoppfølging og evaluering av bistanden skal ivaretas på best mulig måte.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-29:
Jeg understreker at verken Riksrevisjonen eller OECD i sine grundige gjennomganger har anbefalt å opprette en bistandskommisjon av det formatet som Fremskrittspartiet foreslår. De har imidlertid kommet med en rekke andre anbefalinger, som Utenriksdepartementet følger opp til daglig. Som det er blitt henvist til fra talerstolen tidligere i dag, vil det komme en midtveisgjennomgang av oppfølgingen av OECDs anbefalinger om få måneder.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-29:
Jeg kan forsikre representanten om at hver eneste avtale, hvert eneste prosjekt og program finansiert med norske bistandsmidler gjennomgås med sikte på et tydelig resultatrammeverk og målbare indikatorer for hva som skal oppnås, i hvert eneste prosjekt. Det blir for omfattende å gå gjennom den komplette porteføljen om norsk bistand og redegjøre for det fra denne talerstol nå. Jeg vil imidlertid anbefale representanten å ta en kikk på resultatportalen som den forrige regjeringen prisverdig opprettet, og la seg inspirere.
Anne Beathe Tvinnereim (Senterpartiet), 2022-03-29:
Den overordnede målsettingen for norsk bistand er fattigdomsbekjempelse, og representanten har naturligvis rett i at det langsiktige overordnede målet er at et land skal være bistandsuavhengig. Dette er ekstremt komplekse og langsiktige målsettinger, som jeg er sikker på at representanten forstår at ikke kan være det eneste saliggjørende for å si om bistand er vellykket eller ikke. Tvert imot: Hvis vi går inn i hvert enkelt program, hvert enkelt prosjekt og ser på de konkrete indikatorene for måloppnåelse der, er jeg sikker på at representanten vil la seg inspirere av mange gode resultater.
Ove Trellevik (Høyre), 2022-03-29:
Forslaget frå Framstegspartiet som me i dag behandlar, får ikkje fleirtal. Det er fordi både Høgre og andre parti ønskjer å utvikla norsk sokkel, ikkje avvikla han. Næringa har vore tydeleg på at skal ein nå utsleppsmåla, som Framstegspartiet også har vore med på å vedta her i denne salen, må ein bruka kraft frå land. Og det har vore god grunn til å bruka kraftoverskotet vårt til dette. Det totale kraftoverskotet som årleg vert eksportert til utlandet, varierer frå år til år. I fjor var netto krafteksport 17,3 TWh, og året før 20,5 TWh. I snitt er det ca. 10 pst. av produksjonen vår som vi til no ikkje har hatt bruk for, og sel til utlandet. Det må vera betre å nå klimamåla våre med bruk av eiga kraft her i landet, framfor å eksportera krafta uforedla til utlandet. Så er det slik at ei rekkje felt ikkje er eigna for kraft frå land. Ifølgje rapporten frå Oljedirektoratet, «Kraft fra land til norsk sokkel», har Noreg 94 felt i produksjon, men det er berre aktuelt å elektrifisera 24 av desse felta. Så kjem det sjølvsagt nye funn til, som også vert utbygde. Til neste år vil 45 pst. av produksjonen på norsk sokkel bruka kraft frå land. Om få år vil 50 pst. av produksjonen vår vera elektrifisert, og utsleppsmåla vil vera nådde. Det vil difor vera direkte uhensiktsmessig å stoppa elektrifiseringa no. Det gjev inga føreseielegheit for næringa. Mange konsesjonar er gjevne, kontraktar er inngåtte, arbeid er sett i gang, og det er dyrt å reversera dette. Fleire utbyggingsplanar er også heilt avhengige av kraft frå land for å verta realiserte. Mange arbeidsplassar står i fare med den vinglete politikken frå Framstegspartiet og ikkje minst no frå Senterpartiet for norsk sokkel. Utfordringa med elektrifisering av sokkelen er å få overskotskrafta fram til kysten til rett tid, der aktørane på sokkelen vil henta krafta og føra ho i kabel ut til sokkelen. Difor fremjar Høgre eit forslag, saman med Kristeleg Folkeparti og Venstre, som eg her tek opp, og det lyder slik: «Stortinget ber regjeringen om at hvert enkelt «kraft-fra-land» prosjekt må vurderes for seg og sees i sammenheng med krafttilgang og tiltakskost. Nye store kraftuttak som elektrifisering av petroleumsinstallasjoner med «kraft-fra-land» bør knyttes til områder hvor det er sterkt nett og god tilgang på kraft.» Eg skulle ønskt at fleire parti stemte for forslaget. Det må sjåast i samanheng med den teknologiske utviklinga, både innan vindkraft og innan lokal kraftproduksjon med CCS offshore, og ikkje minst med tilgangen på kraft frå land. Forslaget gjev eigentleg regjeringa ei moglegheit til å vurdera andre alternativ enn berre kraft frå land, dersom tilgangen på kraft frå land kan verta krevjande i framtida.
Ove Trellevik (Høyre), 2022-03-29:
Representanten Halleland nemnde i innlegget sitt at det kostar 50 mrd. kr å elektrifisera den norske sokkelen, og han var òg misnøgd med svaret han fekk frå statsråden. Men Equinor fortalde på årskonferansen til Norsk olje og gass at alternativet til å elektrifisera sokkelen og bruka 50 mrd. kr er dyrare. For Equinor sin del vil det kosta 60 mrd. kr. berre i kvotekjøp fram til 2040, og CO 2 -kostnaden her i landet ser Framstegspartiet heilt vekk ifrå. Dei ser òg heilt vekk frå at den gassen me bruker på sokkelen i dag til gassproduksjon, utgjer ca. 4,4 pst. av gassen vår. Det kan me heller eksportera til Europa, og det er nye milliardinntekter til samfunnet. Også det ser Framstegspartiet heilt bort ifrå. Representanten Halleland nemner at Johan Sverdrup-feltet stikker av med krafta på Haugalandet. Johan Sverdrup var fullt utbygd 8. mars i år. Dei har fått straumen sin. Det som skjer på Haugalandet no, med planlegging av ei ny 420 kV-linje, er ikkje forårsaka av behovet til Johan Sverdrup. Johan Sverdrup har fått behovet sitt dekt. Johan Sverdrup har berre 0,17 kg CO 2 -utslepp per fat produsert. Det er 100 gonger lågare enn verdsgjennomsnittet. Det er ikkje tvil om at verda treng norsk olje- og gassproduksjon for å løysa klimautfordringane. Det slår også IEA fast. Gassen som vert eksportert, har betydeleg lågare gjennomsnittsutslepp i EU, berre halvparten av utsleppa, enn når han vert brukt til kraftproduksjon på sokkelen. Dette er fordi at verknadsgraden ved bruk i EU er betydeleg betre enn på sokkelen. Elektrifisering av sokkelen er godt for miljøet, og den norske sokkelen reduserer utslepp både lokalt og globalt. Den norske sokkelen tek oss med inn i fornybar-framtida i Europa, han sikrar tusenvis av norske arbeidsplassar og vil bidra sterkt til norsk økonomi i mange, mange år framover. Difor er det viktig å elektrifisera den norske sokkelen.
Ove Trellevik (Høyre), 2022-03-29:
Eg tek ordet først og fremst for å kommentera representanten Hallelands innlegg der han tek til orde for at eg ikkje kjenner Vestlandets utfordringar med tanke på kraftbehovet. Han nemner at bergensregionen treng 3 000 MW. Det er heilt korrekt, men det er altså ikkje kraft me manglar på Vestlandet, verken i prisområdet sør i Rogaland eller i prisområda nord for Bergen og Sogn og Fjordane. Det er overskot på kraft, me eksporterer ho til Austlandet og til utlandet. Det som er utfordringa, som er ganske tydeleg i Statnetts nettutviklingsplan, er at det er behov for overføringskapasitet mellom dei ulike prisregionane, og ikkje minst å få fram krafta til der det er behov for ho. Difor er det KVU-en for bergensregionen som Statnett har levert – han har vore til behandling i regjering, og han er nettopp godkjend av den nye regjeringa – peikar på at det er behov for ei ny 420 kV-linje ut til Kollsnes, der det er eit yrande liv for å jobba fram ny teknologi og nye måtar å jobba på for å spara samfunnet for klimagassutslepp. Blant anna skal me via Northern Lights lagra CO 2 ute i havet, me skal elektrifisera Troll-feltet, og det er ei rekkje andre prosjekt. Difor må me få krafta ut. Det er der me har problema våre, og det er det som er utfordringa. Det hadde eg faktisk trudd alle i denne komiteen var kjende med, at det er overføringskapasiteten som er den aller største flaskehalsen. Difor sette Solberg-regjeringa ned Nakstad-utvalet. Dei skal levera til sommaren. Eg håpar at det kan resultera i at me kan få meir parallelle prosessar, meir effektivitet i konsesjonsbehandlinga, og at me kan få bygd ut nettet vårt betydeleg fortare enn kva me har vore vande med. Elles har det vore mange oppe på talarstolen i dag. Eg synest det har vore ein god debatt – på ingen måte svart-kvit. Det er masse gode poeng, og eg trur nok òg det har vore ganske opplysande for mange her. Blant anna tok min kollega Stensland ordet her og meinte at me òg måtte sjå på andre metodar enn berre kraft frå land, og det er ein viktig del av det å få ned utsleppa på norsk sokkel. Målet er å ta ned utsleppa på norsk sokkel med 60 pst. med kraft frå land. 20 pst. skal gå på å effektivisera gassreaktorane, gasskraftverka som er på sokkelen, og 20 pst. skal takast ved å forsera felta, tidlegare utfasing, samanslåing av felt. Så det er mange teknologiar som skal hjelpa oss til mål her. Det er på ingen måte berre kraft frå land, men kraft frå land er viktig. Debatten her viser at me er villige til å satsa på kraft frå land, men me må òg sjå på andre teknologiar, både for å få ned utsleppa og for å få opp kraftproduksjonen på andre måtar enn berre ved bruk av kraft frå land.
Marianne Sivertsen Næss (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
I årtier har tilgang på rikelig med ren og rimelig kraft vært den norske industriens fremste konkurransefortrinn. Og la det ikke være noen tvil: Sånn skal det også være i framtiden. I Hurdalsplattformen er vi tydelige: Norsk olje- og gassnæring skal utvikles, ikke avvikles. Vi ønsker fortsatt aktivitet på sokkelen. Da må denne industrien på lik linje med all annen aktivitet aktivt redusere sine klimagassutslipp. Og skal Norge klare å nå nasjonale og globale klimamål, må utslippene på norsk sokkel reduseres. Jeg vil berømme olje- og gassnæringen, som har gjennomgått og identifisert tiltak som må til for at de skal klare å innfri sine klimaforpliktelser. Elektrifisering av eksisterende og nye felt er det viktigste tiltaket for å nå klimamålet og utgjør hele 87 pst. av utslippsreduksjonen som må til for å nå utslippsmålene for 2030. Arbeiderpartiet mener det er viktig å sørge for at videre elektrifisering av nye og eksisterende felt ikke må gå på bekostning av elektrifisering av ny og eksisterende industri på fastlandet. Elektrifisering av sokkelen må i størst mulig grad skje med havvind eller annen fornybar strøm produsert på sokkelen, balansert med kraft fra land. Det er også viktig at hvert elektrifiseringsprosjekt vurderes for seg. Kraft fra land er ikke en mulig løsning på alle eksisterende felt på norsk sokkel – noen fordi det ikke er et samfunnsøkonomisk lønnsomt tiltak på grunn av levetid eller lokasjon, andre fordi det er plass- og vektbegrensninger på installasjonene, teknologiske utfordringer og manglende kapasitet i strømnettet på land. Der det er mulig, bør også eksisterende installasjoner kobles til kraft fra land på vilkår, da de allerede har installert gassturbiner som kan benyttes ved strømmangel i nettet. Tilkobling på vilkår vil være en trygghet for forsyningssikkerheten på land og kan i særskilte tilfeller justeres, sett opp mot landbaserte behov. Det er helt avgjørende at det utredes nye virkemidler for elektrifisering, og jeg vil framheve at dersom vi skal sikre at elektrifisering av sokkelen fortrinnsvis skjer med havvind, trengs nye verktøy. Utvikling av klimapartnerskap med næringen kan være ett av disse. Men det som haster, er å få fortgang i produksjonen av ny fornybar kraft til folk og industri, og at staten tar ansvar for at kapasiteten i strømnettet forsterkes i hele landet. Her henger vi dessverre noe etter, og jeg er derfor veldig glad for at dagens regjering gjør alt som er mulig for å få opp dette tempoet.
Marianne Sivertsen Næss (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Også jeg vil nevne det vedtaket som ble gjort i denne salen sommeren 2020, hvor man behandlet skattepakken, og hvor man gikk inn for å oppjustere klimamålene og gå fra 40 til 50 pst. reduksjon i klimagassutslippene fra norsk sokkel. Også her var Fremskrittspartiet med, som det blir sagt. Nå ligger det an til at det er tre prosjekter som kommer til å levere PUD i 2022, innenfor disse midlertidige reglene, som har forholdt seg til Stortingets vedtak om 50 pst. reduksjon i klimagassutslipp fra sokkelen i 2030. Mitt spørsmål er om Fremskrittspartiet er villig til å ofre disse tre prosjektene. Nå har vi hørt at OWisting skal de for så vidt kunne gå god for, men her er det jo også to andre prosjekter, prosjekter som er modnet fram ved bruk av kraft fra land, nettopp med bakgrunn i Stortingets vedtak. Å skulle begynne å endre på disse prosjektene nå ville jo medføre store forsinkelser, og de vil da ikke kunne legge fram en PUD innenfor de midlertidige reglene. Vi snakker faktisk om rundt 80 000 årsverk, investeringer på nærmere 150 mrd. kr, som vil gi stor verdiskaping i hele landet og sikre inntekter til staten, ikke minst, og vår felles velferd, i tillegg til at det også vil gi oss muskler til å kunne satse enda mer på fornybar. Er det dette Fremskrittspartiet mener er forutsigbare rammevilkår, å endre på så kort tid? Jeg hadde også lyst å kommentere Høyres forslag, som i og for seg er et godt forslag, men vi ser ikke at vi trenger å be regjeringen gjøre noe som regjeringen allerede gjør i dag. Sånn sett er det begrunnelsen for hvorfor vi ikke støtter det forslaget. Når det gjelder Rødt og Fremskrittspartiet sitt anslag over hva det koster å elektrifisere sokkelen, så har de vist til rundt 50 mrd. kr, som er en henvisning til Equinor. Vel, da er det viktig å ha med i regnestykket at det kanskje er omtrent der man får økte inntekter også, i den størrelsesorden, som en følge av at man frigjør gass. Så her er det viktig å ha med seg alle sider av en sak.
Marianne Sivertsen Næss (Arbeiderpartiet), 2022-03-29:
Jeg er bare nødt til å kommentere noen av de påstandene som har kommet fra denne talerstolen. Først til Fremskrittspartiet og de påståtte kostnadene ved å elektrifisere. Jeg må bare gjenta: Det er viktig å ha med seg i det store bildet at her vil man også få tilsvarende inntekter fra salg av den frigjorte gassen. I tillegg vil den gassen kunne bidra til en større forsyningssikkerhet i EU, også med tanke på den situasjonen som er i Europa akkurat nå. Når det gjelder hvordan dette berører globale klimagassutslipp og den situasjonen, er det helt klart at hvis vi klarer å frigjøre gass som kan erstatte kullproduksjonen i EU, kan jeg ikke forstå annet at dette kutter utslipp. Sammen med at vi kutter flere av overskuddskvotene, vil det bli færre kvoter i markedet. Dette gir mindre utslipp. Så må jeg bare si til Venstre, om det man sa om fornybar kraft og mangelen på planer for å få opp og skalere: Det har vært overraskende å høre. Her har vi altså en oppskrift på hvordan man ruller ut vind på land, som har skapt en svær motstandsbevegelse. Så jeg vil påstå at den avgåtte regjeringen virkelig kunne ha gjort en bedre jobb for at vi skulle vært i en bedre situasjon i dag.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2022-03-29:
Verden og Norge står overfor store utfordringer. Den labile situasjonen i våre nærområder gjør ikke disse utfordringene verken mindre eller enklere. Vi skal nå klimamål. Vi skal sikre norske husholdninger, industri og næringsliv nok og rimelig kraft. Og vi skal utvikle – ikke avvikle – olje- og gassnæringene. Den sikkerhetspolitiske situasjonen har de siste ukene understreket viktigheten av det siste med stort alvor. Det betyr ikke at vi skal la andre viktige mål stå i bero, men det styrker behovet for en vital og fordomsfri debatt knyttet til hvordan vi best når målene totalt sett. Stortinget har forpliktet seg til Paris-målene, og i forbindelse med pandemihåndteringen forpliktet man seg også til å oppjustere klimamålene for utslipp fra sokkelen fra 40 til 50 pst. reduksjon innen 2030 – et mål som er gjennomførbart, men som ikke kan nås alene uten å ta hensyn til andre mål og hvordan verden ser ut rundt oss. For eksempel understreker krigen i Ukraina Europas behov for norsk gass dersom vi skal greie omstillingen i grønn retning. Det handler om både klimaomstilling og sikkerhetspolitikk. Å redusere norsk produksjon og eksport av gass nå, slik enkelte høyt og tydelig har ment inntil nylig, vil være et meget uheldig signal. Tvert imot trengs norsk gass mer enn før. Representantforslaget fra Fremskrittspartiet som vi behandler i dag, går ut på å stoppe all videre elektrifisering av norsk sokkel. Det vil ha svært alvorlige konsekvenser. For det første vil det bl.a. bidra til at f.eks. Wisting-feltet ikke blir realisert, fordi feltet ikke har nok gass til å drive egne gassturbiner. Feltet er altså helt avhengig av elektrisk kraft fra land. Det viser at Fremskrittspartiets forslag ikke godt nok ivaretar nyansene vi har behov for i denne debatten. Hurdalsplattformen derimot er nyansert og har en klar todelt målsetting om videre elektrifisering av olje- og gassfelt, samtidig som det skal sikres tilstrekkelig fornybar kraft til ny og eksisterende industri på fastlandet. Elektrifisering av installasjoner på sokkelen skal i størst mulig grad skje ved hjelp av havvind eller andre elektrifiseringsløsninger på sokkelen. Dette vil ikke bare bidra til å skjerme Fastlands-Norge mot kraftunderskudd og høye priser. Det vil også bidra til ny verdiskaping gjennom utvikling av havvindindustri og økt kraftproduksjon – begge deler er ønsket. I regjeringens varslede tilleggsproposisjon vil man komme tilbake til hvordan Norge skal ha en storstilt satsing på ny kraft og flytende havvind. Samtidig må vi erkjenne at dette er en debatt med mange nyanser. Det er mange mål som skal ivaretas, og jeg tror det er viktig at vi alle på en fordomsfri måte – i lys av den situasjonen vi er i – kommer opp av våre forskjellige grøftekanter og diskuterer med bred pensel hvordan vi kan nå klimamålene på sokkelen, og hvordan vi også kan ivareta de sikkerhetspolitiske og energipolitiske målsettingene.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2022-03-29:
Til representanten Rotevatn: Han trenger ikke prøve å tillegge Senterpartiet meninger vi ikke har. Det er selvfølgelig fornuftig å kutte utslipp på sokkelen, og Senterpartiet har heller ikke hevdet noe annet. Det vi har etterlyst, er en mer nyansert debatt og en nyansering med tanke på hvordan vi skal nå de målene. Vi ønsker selvfølgelig også å nå målet om 50 pst. kutt på sokkelen. Dette viser dessverre at selv om det brede flertallet her fortsatt støtter opp om det målet, er det enkelte som viser liten vilje til å titte over den grøftekanten jeg nevnte i stad, tross store dilemmaer i denne saken. Representantene fra både Miljøpartiet De Grønne, Venstre og ikke minst Rødt har bastante svar i en sak som har betydelige nyanser og dilemmaer. Fremskrittspartiets Halleland viser også i sitt første innlegg at han ikke ser nyansene, men krever ja- og nei-svar når han forsøker å latterliggjøre Senterpartiets forsøk på nettopp å dra opp dilemmaene i debatten. Denne debatten er ikke svart-hvitt. En videre storstilt elektrifisering med landstrøm vil selvfølgelig isolert sett ha uheldige konsekvenser for fastlandsindustrien, men denne saken kan ikke ses isolert. Det vi må ta med oss, er hvordan elektrifisering skal skje, for vi har sagt at den først og fremst skal skje via havvind eller annen teknologi eller strømproduksjon på og i tilknytning til sokkelen. Det vil ha flere oppsider: nye arbeidsplasser, flere eksportmuligheter, mer kraft. I tillegg kan vi, som representanten Elvestuen også sa, bruke lokal fangst og lagring på sokkelen. Det gjør vi allerede på Sleipner, så det er helt riktig. Men det er bekymringsfullt når den samme representanten ikke problematiserer hvordan fastlandsindustrien ved ensidig elektrifisering fra land, som han tok til orde for, risikerer å bli presset ut og flyttet til land med kraftmiks som er betydelig mer grå enn den norske, som følge av høy strømpris og i verste fall mangel på kraft. Representanten Tybring-Gjedde mener at Senterpartiet er uriktig i sin argumentasjon når vi etterlyser en nyansert debatt. Jeg registrerer at denne debatten også avslører at det er en debatt internt i Høyre om standpunktet.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Jeg tror det er veldig mange av oss som har fått med seg at det har skjedd store endringer i kraftmarkedet den siste tiden, så stor endringer at jeg hadde håpet at flere hadde sett at bruken av og tilgangen til kraft ikke er den samme som for bare kort tid siden. Prisene har skutt i været, etterspørselen er rekordhøy, og bruken øker mer enn produksjonen. Kraftoverskuddet er, og kommer til å bli, redusert. Alt dette er signaler om at vi bør revurdere tidligere vedtak om bl.a. elektrifisering av sokkelen med kraft fra land. Derfor fremmer Fremskrittspartiet forslag om akkurat det i dag. Det er faktisk flere og flere som nå tar til motmæle og snur om elektrifisering. Vi ser flere motstemmer i flere partier, og det er litt morsomt med Senterpartiet, som stadig rykker ut og er skeptiske, men fremdeles er det bare prek og lite handling. Så jeg gleder meg til å høre Sigbjørn Gjelsvik og Marit Arnstad i debatten i dag snakke om elefanten i rommet. De skal vite at de har en god mulighet for å stemme for at tilgjengelig kraft i Norge skal brukes til verdiskaping og arbeidsplasser framfor å bli klimasymboler til vanvittig høye kostnader. Et eksempel fra min egen region: Der driver NVE og arbeider med en ny 420 kV linje fra Blåfalli til Gismarvik. Det vil koste flere milliarder kroner, det er nettkundene som skal betale for å få denne linjen på plass. Hvorfor bygger vi den linjen? Jo, bl.a. fordi kraften til Johan Sverdrup-feltet blir hentet fra dette området. Nå taper regionen etableringer fordi området ikke kan levere kraft på mange år. Og det er nettkundene som får regningen. Dette kommer til å ordne seg, og det vil komme mange nye arbeidsplasser til denne regionen. Men kan vi som samfunn fortsette sånn som vi har gjort til nå – bruke massevis av skattebetalernes penger til lite samfunnsøkonomiske investeringer? Kan vi risikere at vi går glipp av framtidige arbeidsplasser og verdiskaping fordi vi bruker tilgjengelig kraft feil? Kan vi risikere at vi må gå glipp av framtidige arbeidsplasser fordi prisen på kraft til næringslivet blir for høy? Vil flertallet i denne sal kunne forsvare at vi skal bygge 1 000 nye vindmøller på land for å erstatte den kraften som går med til å elektrifisere sokkelen? Og kan vi forsvare å bruke 50 mrd. kr av skattebetalernes penger på å elektrifisere sokkelen, samtidig som vi har problemer med å forklare at tiltaket gir en klimagevinst? Jeg håper at flere blir med og benytter denne anledningen til å legge til rette for fortsatt lave kraftpriser i Norge, at de fremdeles skal være attraktive for etablering av ny kraftforedlende industri. Jeg tar opp forslaget fra Fremskrittspartiet.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Jeg har tidligere stilt spørsmål til statsråden om kostnadene for å løfte klimamålene til 50 pst på norsk sokkel. Det hadde dessverre ikke statsråden noen peiling på. Men hvis vi nå går inn og ser på den egentlige grunnen til å elektrifisere sokkelen, er det jo for å redusere klimagassutslippene. Petroleumssektoren er jo, som en vet, en del av EUs kvotemarked. Mitt spørsmål er da til statsråden: Hvor mye må Norge kutte i disse utslippene for å opprettholde våre internasjonale forpliktelser?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Ja, hadde bare statsråden kunnet svare på spørsmålet. Det må jo være sånn at når elektrifisering er så viktig at en ikke bryr seg med å regne på hva kostnadene blir, må det jo være av betydning. Mitt spørsmål til statsråden er veldig klart et ja/nei-spørsmål – eller det er det for så vidt ikke. Spørsmålet mitt til statsråden er: Hvor mye må vi kutte av utslipp på norsk sokkel for å opprettholde våre internasjonale forpliktelser?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Det var veldig mye svar på alt annet enn det jeg spurte om. Jeg kan jo svare for statsrådens del at det ikke finnes noen krav til at Norge skal kutte et eneste tonn på norsk sokkel, og det tror jeg statsråden er smertelig klar over. Bare for å gå litt videre: Man har i dag kunnet lese om ønsket fra Marit Arnstad om å utsette norske klimamål, da med bakgrunn i at det er bedre å utsette dem enn å bruke kraft fra fastlandet til å elektrifisere sokkelen. Som vi vet, sier Hurdalsplattformen at sokkelen skal elektrifiseres med havvind, og som vi også vet, vil ikke havvind være klart for dette før etter 2030. Da bli jo spørsmålet: Hvilket løfte fra Hurdalsplattformen er det statsråden vil prioritere å bryte i denne saken – å ikke elektrifisere sokkelen eller å bruke kraft fra land for å gjøre det?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Det er enkelte innlegg som kommer fra denne talerstolen, som jeg er litt usikker på om vi skal ta helt på alvor. Når det kommer representanter fra Vestlandet som ennå ikke har oppdaget at vi er kommet i en ny kraftsituasjon, som representerer den regionen som har den største kraftmangelen for næringslivet, må en jo undre seg over hva slags inngang en har. Jeg vet at bergensregionen hadde et kraftbehov i 2019 på 600 MW. I dag er det på 3 000 MW. Likevel står representanten her oppe og merker ingen verdens ting, ingen problemer i kraftsituasjonen for eget næringsliv. I samme rennet sier han at Haugalandet ikke trenger mer kraft. De har fått sin kraft og trenger ikke mer, for Sverdrup er forsynt. Da kan jeg opplyse til representanten at vi gjerne skulle hatt litt mer næringsliv. Det er det kommende næringslivet, det nye næringslivet, som er i beit i dag og ikke har kraft. Samtidig tar han opp sin bekymring for Equinor og de kostnadene det selskapet kommer til å bli påført hvis de ikke får lov til å elektrifisere. Da har jeg lyst til å si til ham at min bekymring for samfunnet videre er dagens strømpriser for konsumentene og forbrukerne og de prisene det vanlige næringslivet opplever, ikke rammevilkår og framtidige regninger til Equinor. La meg også få si litt om Wisting. Det er et ønske om å elektrifisere sokkelen, som bunner i et ønske om å redusere klimagassutslippene på norsk sokkel. Når Fremskrittspartiet er motstander av å elektrifisere sokkelen med kraft fra land som et klimatiltak, er det mange grunner for det, og de har jeg nevnt tidligere, men det er spinndyrt, det er ødeleggende for ny industrietablering på land, det gir økte kraftpriser, og det har en begrenset effekt på klimagassutslippene. Wisting, derimot, har ikke gass nok til selv å drive turbinene gjennom sin levetid, og prosjektet vil ikke kunne realiseres uten kraft fra land. Det har altså ingenting med klima å gjøre, det handler om industriutvikling. Det er vi i Fremskrittspartiet svært positive til, spesielt i Barentshavet, hvor vi ønsker flere etableringer. Og for hver etablering vi får, vil det være enklere for den neste å etablere seg. Dette er et viktig prosjekt i et viktig område som Fremskrittspartiet heier på. Og til slutt, hvis jeg rekker det, litt om å sikre flertall for skattepakken til petroleumsnæringen, som vi gjorde i en vanskelig tid. I ettertid har det vist seg at skattepakken kom i akkurat passe tid og var et positivt grep. Men når vi nå ser i enkelte områder de endringene som har skjedd etter at den skattepakken ble innført, bør vi se på muligheten for å gå tilbake på en del av de kravene, og de kravene som Fremskrittspartiet ønsker å gå tilbake på, er å øke bransjens mål fra 40 til 50 pst.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-29:
Jeg skal ikke hefte meg så veldig mye med representanten Trellevik og hans beregning av kraftsituasjonen på Vestlandet, men vi får sette oss ned med en kalkulator en dag. Jeg vil ta opp bekymringen for at vi ikke kommer til å nå klimamålene hvis vi ikke elektrifiserer sokkelen. Da må jeg be enkelte av representantene om å lese seg litt opp på hva slags krav Norge har satt til seg selv når det gjelder klima. Avtalen om skattepakken er en intern avtale og har ingenting med klimapolitikken som vi har avtalt internasjonalt, å gjøre. Det er nå, slik Fremskrittspartiet oppfatter det, så store endringer knyttet til kraftsituasjonen at vi ønsker å reversere utslippsmålet, fra 50 pst. til 40 pst. Det begrunner vi med at de store endringene stort sett er der, samt at det er ingen som kjenner kostnaden av forslaget. Oljeindustrien har skattebetingelser som gjør dette lønnsomt, og det må jo være interessant for forsamlingen å få vite hva de forskjellige klimatiltakene koster.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-29:
For kort tid siden kom den siste rapporten fra FNs klimapanel. Nok en gang fikk vi bekreftet hvor alvorlig situasjonen er for vårt samfunn. I denne situasjonen er Fremskrittspartiets svar å svekke norske klimamål. Fremskrittspartiets svar på de alvorlige utfordringene er at vi skal gjøre mindre for å bekjempe dem. Oljeselskapene er de som har økt sine utslipp desidert mest av alle i Norge, og som slipper ut mest i dag. Da kan vi ikke svekke klimakravene vi retter mot dem, vi må skjerpe dem. Mange er skeptiske til å bruke landstrøm for å kutte utslippene offshore. SV sa for lenge siden at vi måtte i stedet pålegge oljeselskapene å bygge ut og betale for elektrifiseringen gjennom satsing på offshore vindkraft. På denne måten kan vi bruke arbeidet for å kutte utslippene offshore til å skape arbeidsplasser på verftene langs norskekysten og utvikle en teknologi som vi kan få eksportinntekter fra framover. Men Fremskrittspartiet vil bare svekke kravene til oljeselskapene og gi blanke i klimamålene. I løpet av de siste døgnene har jeg fått med meg at også andre partier kan være inne på den samme tanken. Men det blir noe lett komisk over motstanden fra Fremskrittspartiet til å bruke landstrøm, for samtidig med at de i dag fremmer forslag om å stanse videre elektrifisering med strøm fra land, vil partiet gi unntak for det desidert største utbyggingsprosjektet på norsk sokkel i årene framover, Oscar Wisting. Her vil de bruke landstrøm, her ville de tappe Finnmark for kraft for å sikre en oljeutbygging som før koronapandemien ble anslått av Equinor til ikke å være lønnsom nok til at det var forsvarlig å gjennomføre. Dette er en utbygging som Fremskrittspartiet stiller seg i fremste rekke for å legge kabler med strøm ut til. Det er med andre ord ikke noe annet enn symbolpolitikk Fremskrittspartiet bedriver i dag. Men det er vi vel ganske godt vant med i denne sal. Jeg ser fram til å høre hvorfor Fremskrittspartiet mener det er riktig å bruke sårt tiltrengte kraftressurser fra Finnmark til Oscar Wisting, samtidig som de foreslår et prinsipielt nei til denne typen tiltak. Jeg tar med det opp de forslag som SV står bak.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-29:
Vi har fått en debatt om norske klimamål, og jeg har et veldig enkelt spørsmål til statsråden. Det er om han kan bekrefte at regjeringens klimamål – sånn som de er nedfelt i Hurdalsplattformen, at Norge skal kutte sine utslipp med 55 pst. innen 2030 – står fast, og at det er uaktuelt å skyve på disse klimamålene.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-29:
Vi har i dag fått servert argument om at det ikke er et klimatiltak å fase ut fossil energi på sokkelen med fornybar energi. SV vil gjøre det med havvind, og selvsagt er det et klimatiltak. Hvis den argumentasjonen fra de som mener at dette ikke er et klimatiltak var riktig, hadde ikke min sykkeltur til Stortinget i dag noen betydning i forhold til om jeg i stedet tok turen med dieselbil. Det har da heller ingen betydning at vi legger til rette for at folk skal sykle og gå, ta buss og trikk, i stedet for å kjøre hver sin privatbil. Hadde den argumentasjonen vært riktig, ville den bensinen og den dieselen disse folkene sparte, bare blitt brukt av noen andre. Og hadde den argumentasjonen vært riktig, kunne vi også bare bygd sterkt forurensende gasskraftverk på land i Norge. Men selvsagt er det noe som skaper økte utslipp og gir en forverret situasjon. Og selvsagt er det å kutte utslippene fra Norges største forurenser et klimatiltak. Jeg vil også etterlyse ærlighet fra de som ikke vil kutte utslippene fra oljeselskapene i dagens produksjon. Hvor skal de da ta kuttene for at Norge skal nå sine internasjonale klimamål? Skal vi legge ned jordbruket i Norge? Det er en dårlig idé. Skal vi forby absolutt alle å kjøre fossile biler? Det tror jeg heller ikke er noen god idé. Eller skal vi legge ned store deler av norsk fastlandsindustri? Det tror jeg også er en dum idé. Men jeg håper vi kan få svar på hvordan de partiene ønsker å innfri Norges klimamål. Jeg er for å si nei til all ny letevirksomhet og alle nye produksjonstillatelser på norsk sokkel. Det har vi fremmet forslag om både i dag og tidligere, men vi må erkjenne at det ikke kutter utslippene i morgen. Det kutter først utslipp etter 2030. Og vi står i en alvorlig situasjon: Vi må kutte utslipp nå! Og da ønsker jeg at de partiene som ikke vil kutte utslipp fra produksjonen på sokkelen i dag, kommer opp her og forteller oss hvordan de har tenkt å nå sine klimamål i stedet.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-29:
Vi må bruke dette arbeidet med å kutte utslippene på sokkelen, som min kollega sa, som en motor i satsingen på havvind. Da kan vi kutte utslipp, vi kan sikre oppdrag til verftsindustrien på norskekysten, og vi kan utvikle en teknologi som kan bli en viktig eksportartikkel for Norge. Hvordan kan vi få til dette? Jo, gjennom å inngå en forpliktende klimaavtale med oljeselskapene – hvor vi enten pålegger dem det, eller hvis vi kan oppnå det i dialog, som Marit Arnstad sier, så gjerne for meg – om å kutte utslippene fra sokkelen gjennom å bruke havvind. Vi har allerede prøvd ut denne formen for avtaler tidligere i Norge, gjennom NO X -fondet, som er en kjempesuksess – et samarbeid mellom stat og næringsliv om å kutte utslipp som gir sur nedbør. Det bør vi gjenta også i kampen mot klimakrisen.
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-03-29:
Elektrifisering av sokkelen er uklokt av minst tre grunner: Fossilt brensel er fortsatt dårlig for klima når det brennes i utlandet, elektrifiseringen kommer i konflikt med annen klimavennlig industri, og til sist så innebærer det en storstilt nedbygging av natur. For å ta det første først: Fossilt brensel blir ikke mer klimavennlig av at det selges og brennes i utlandet. Skal vi få ned klimagassutslippene, kan vi ikke basere oss på kull, olje og gass. Det er den klare beskjeden fra FNs generalsekretær, og Norge er ikke unntatt denne oppfordringen selv om flertallet av politikere i denne salen ser bort fra den. For det andre ser vi at elektrifiseringen kommer i konflikt med annen industri som baserer seg på fornybar kraft. For eksempel i Øygarden i mitt hjemfylke settes industriplaner som har fått mange titalls millioner i Enovas-støtte, i spill fordi de må konkurrere med Troll – altså olje- og gassfeltet, ikke en trollfabrikk – om den samme kraften. I denne konkurransen stikker nesten alltid olje- og gassnæringen av med seieren, og det er synd, for om vi skal leve av noe som er mer bærekraftig på sikt, trenger vi den nye industrien. Vi investerer rett og slett helt feil hvis vi skal satse på fornybare industriarbeidsplasser i framtiden. I stedet drives strømprisene opp, og naturen bygges ned for å pynte på norsk klimaregnskap. Dette leder meg til den tredje grunnen til at elektrifisering av sokkelen er et problem. Det krever massiv nedbygging av natur. Alle i denne salen vet at vi ikke klarer å gjennomføre dette med havvind innen 2030. Da er det vannkraft og vindkraft fra fastlandet som er alternativet, og det innebærer en nedbygging av verdifull natur som faktisk lagrer CO 2 . Så denne politikken er helt bakvendt, da er det ikke et grønt skifte der vi bytter ut olje med noe annet, det er mer forbruk av alt: mer olje, mer gass, mer vannkraft, mer vindkraft. Dette understrekes ikke minst av at Fremskrittspartiet «redder» Wisting-feltet ved å sikre flertall for elektrifisering av oljeutvinning, som langt på vei finansieres av oljeskattepakken. Det er ikke bra for lave strømpriser, og det er heller ikke bra for naturen. Derfor fremmer Rødt et eget forslag om å stanse elektrifiseringen, inkludert Wisting-feltet. Subsidiært støtter vi Fremskrittspartiets forslag, for bokstavelig talt betyr det også å stanse Wisting-feltet. Så har Fremskrittspartiet en mer allegorisk tolkning av sitt eget forslag, og det får stå for deres regning. Med dette er vårt forslag fremmet.
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-03-29:
Statsråden snakket om permitteringsvarsler. Jeg tror store deler av fastlandsindustrien, ikke minst på Vestlandet, frykter permitteringsvarsler med de elektrifiseringsplanene som nå foreligger, f.eks. knyttet til et så kraftkrevende felt som Troll. Mener statsråden at det er mulig å elektrifisere Troll innen 2030 uten at dette går på bekostning av eksisterende og ny industri på Vestlandet?
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-03-29:
Angrep er det beste forsvar, og statsråden svarte ikke på mitt spørsmål, så jeg gjentar det. Mener statsråden at det er mulig å elektrifisere Troll innen 2030 uten at dette går på bekostning av eksisterende og ny industri på Vestlandet?
Sofie Marhaug (Rødt), 2022-03-29:
Sist jeg sjekket, produserte ikke sykler olje og gass. Det er det som er en del av kritikken mot olje- og gassindustrien, nemlig at den produserer olje og gass, som ikke er klimavennlig. Jeg synes Fremskrittspartiet er befriende ærlig når de sier at Wisting-feltet ikke er et klimatiltak, for Wisting-feltet er ikke et klimatiltak. I stedet velger vi å prioritere å forlenge oljealderen ved å bygge ut mer og elektrifisere disse nye feltene. Rødt ønsker ikke å lete etter mer olje og gass, og vi ønsker ikke å åpne nye TFO-områder. Vi vil trekke tilbake de siste konsesjonsrundene. Det er en del av vår klimapolitikk. Men i dag diskuterer vi faktisk elektrifisering av sokkelen. For at overgangen fra en økonomi som baserer seg på oljeindustri, ikke skal bli en overgang til massearbeidsledighet, kan vi ikke sette hele fastlandsindustrien i spill. Jeg har vært i mange kraftdebatter denne vinteren, og da er et refreng at vi går mot et kraftunderskudd. Ifølge Statnett gjør vi det allerede i 2026. Vi kan godt diskutere de tallene – jeg tror de er diskutable – men det henger, uansett hvordan vi vrir og vrenger på det, sammen med hva slags politikk vi fører. Og hvis vi skal elektrifisere sokkelen, kan det hende at vi går mot et kraftunderskudd. Derfor blir den kraftforeldlende industrien på fastlandet utsatt for konkurranse fra olje- og gassnæringen og kan miste tilgang på fornybar kraft. Representanten Kalsås fra Arbeiderpartiet mente at Rødts politikk truer fastlandsindustrien og den kraftforedlende produksjonen på Karmøy og i Sauda. Det er helt feil. Det er elektrifisering av sokkelen som truer fastlandsindustrien. I dag eksporterer vi ren energi i fast form. Det er den industrien vi har bygget opp over 100 år i Norge, som nå utsettes for en knallhard konkurranse fra både europeiske strømpriser og et elektrifiseringsprosjekt som går på bekostning av den kraften som den industrien ellers kunne ha brukt. Da gambler vi også med arbeidsplasser. Jeg synes det er merkelig at man ikke kan være ærlig på at de arbeidsplassene som man setter i spill, ikke er arbeidsplasser knyttet til petroleumssektoren; det er arbeidsplasser knyttet til den kraftforedlende industrien. Det er den vi setter i spill når vi prioriterer å elektrifisere sokkelen.