Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-15:
Om en drøy uke er det julaften. For minst 70 000 fattige barn i Norge blir det en jul med foreldre som gruer seg til julaften fordi de ikke har penger til julefeiring i vanlig forstand. En mor som gruer seg til at sønnens julefeiring skal bli kjent, sier det slik: «Vi har ikke råd til juletre, godteri eller å ha venner på besøk.» Mens den stadig økende og rikere middelklassens barn kan se fram til et berg av pakker under juletreet, er det noen barn som ikke kan komme med nye klær på skolen etter jul. Forskjellene øker. Det er uforståelig når sosialklienter med barn får avslag om ekstrapenger til julefeiring. Det er å frata barn og foreldre verdigheten. Ingen barn og unge i Norge skal behøve å få barndommen preget av en tilværelse i fattigdom. SV har derfor denne høsten lansert en handlingsplan mot barnefattigdom. Som del av denne planen inngår en nasjonal minstenorm for livsopphold ved tildeling av sosialhjelp, en boligpolitikk for folk med dårlig råd,bedre levekår for enslige forsørgere, engangsstønad ved nedkomst som ikke avkortes for dem som mottar sosialhjelp, et barnehagetilbud som er økonomisk tilgjengelig for alle som ønsker barnehageplass, og fritids- og kulturtilbud for alle barn og unge. Vi vil ha et samfunn hvor barn og unge ikke skal måtte leve i fattigdom. Redd Barna sier i en rapport at tallet på fattige barn er økende. 40 pst. av disse barna er barn av ikke-vestlige innvandrere. Rike Norge har råd til å avskaffe fattigdommen som ekskluderer stadig flere barn. Det er en skam for Norge at vi ikke har klart å skape et velferdssamfunn som ivaretar de svakeste. Framtida er å satse på barn og unge, og da må muligheten til å gi en god oppvekst gjelde alle barn og unge. Det går ikke an å føre en onkel Skrue-politikk overfor generasjonen som skal utgjøre framtida. SV vil ha et samfunn med rettferdig fordeling, både inntekts- og levekårsmessig, mellom alle sosiale grupper og generasjoner. Dette innebærer at folk som trenger hjelp, må få en sjanse til å kunne stå på egne bein, men de som skal hjelpe, må også ha de ressursene som skal til for å kunne yte reell hjelp. Styrking av kommuneøkonomien er en viktig del av dette. SV vil ha en forpliktende plan for fordeling av utgiftene til barnehage, slik at foreldrebetalinga reduseres til et nivå som gjør barnehageplass mulig for alle barn, og som gjør den viktigste fellesarenaen for barn under skolealder tilgjengelig for alle. Rapportene som nå kommer inn fra bl.a. Oslo, er at barnehager legges ned, det blir flere barn i avdelingene, og barnehagene blir rådyre. Barnehageplasser til alle barn til en overkommelig pris er simpelthen ikke mulig uten en kraftig opptrapping av statsstøtten og en bedret kommuneøkonomi. SV mener det nå på nytt må vurderes lovfesting av individuell rett til barnehageplass, slik at barn kan være sikret barnehageplass og foreldrene får en forutsigbar situasjon å forholde seg til. SV fremmer forslag om lovfesting av individuell rett til barnehageplass fra 1. januar 2002. Vi vil fjerne kontantstøtten og bruke midlene som bindes opp til denne til å styrke barnehagene, også kvalitetsmessig, og til å senke foreldrebetalinga. Vold mot kvinner er et stort problem, både her heime og ute i verden. SV vil ha et kvinnevoldsutvalg som skal koordinere arbeidet med å samle inn kunnskap om og synliggjøre vold mot kvinner. Vi mener at det må settes større fokus på menns eget ansvar for utøvelse av vold. Vi synes at det er vanvittig at den som utøver volden, blir boende i eget hjem, mens partner og eventuelle barn må søke tilflukt på krisesentre. Den store andel av kvinner med minoritetsbakgrunn som søker tilflukt på krisesentre, må tas alvorlig, og et av de tiltakene som nå er overmodent, er endringen av 3-årsregelen. I dag skaper den utrygghet og frykt for kvinner som kommer til Norge etter å ha inngått ekteskap med en norsk mann, for så å oppdage at ektefellen er voldelig. Jeg har lyst til å gratulere Landsforeningen for Lesbisk og Homofil frigjøring med en bevilgning som gjør det mulig for organisasjonen å drive sitt omfattende arbeid på en verdig måte. Jeg vil samtidig si at jeg er glad for at statsråden i budsjettframlegget har tatt på alvor SVs forslag fra forrige budsjettbehandling om opprettelse av en egen budsjettpost. SV har i en årrekke ventet på at flertallet skulle se lyset i andre enden av tunnellen og bidra til flertall for økte bevilgninger, og i år lyktes det endelig. SV mener at kunst og kultur er sjølve gjæren i samfunnet. Vi har jo registrert at gjæren også har boblet litt over for enkelte i det siste. Kulturpolitikken handler om samfunnets og enkeltmenneskers arbeid med mål og mening, om estetiske og etiske kvaliteter, om vår evne til å utvikle kreativitet og erkjennelse, og om muligheter til å få utfordringer og opplevelser. Derfor må det skapes gode rammevilkår for videreutvikling av kunstneriske tradisjoner og for nyskapende og utradisjonell kulturaktivitet. Derfor må kunsten gis en langt viktigere plass i det offentlige rommet, gjennom mediepolitikken, i skole- og barnehagepolitikken og ved utforming av vårt felles fysiske miljø. Det mangler ikke på festtaler om betydningen av kunst og kultur. Festtaler er viktig, men det monner så lite når store deler av kulturlivet henvises til småpenger, knapper og glansbilder. Krav til lønnsomhet og økende egeninntekter kan true mangfoldet og legge kjelker i vegen for nyskaping. Ved å gi kunsten og kulturen rom og armslag og sikre alle rett til deltaking i kulturlivet, kan dette samfunnet i framtida sikres nysgjerrige, kreative og skapende mennesker og bli et samfunn med mangfold og plass for nytenking. SV vil være med på å løfte kunsten og kulturen opp fra festtalene. Derfor foreslår vi en opptrappingsplan for å øke bevilgningene til kunst og kultur gjennom rammeområde 3 til minst 1 pst. av statsbudsjettet innen år 2005. Det er et realistisk og beskjedent mål, og jeg er forbauset over at vi nå står aleine om dette forslaget. Jeg spør: Hvordan har de andre partiene som står bak ganske så ambisiøse mål om kulturløft i f.eks ABM-meldinga, tenkt å realisere dette målet hvis en ikke er villig til å sette seg mål om en sånn beskjeden økning? I vårt forslag til statsbudsjett foreslo vi en økning for neste år på 300 mill. kr, og vi har spesifisert hvordan disse millionene ville kunne styrke det frie scenekunst- og musikklivet, det flerkulturelle arbeidet, det lokale kulturlivet, kunstnernes plass i samfunnet og formidling av norsk kunst til utlandet. 300 mill. kr – en tiendedels fregatt – er småpenger. Når vårt primære kulturbudsjett ble nedstemt i finansdebatten, har vi valgt å gå inn på flertallets budsjettforslag, som tross alt var en forbedring av det Regjeringa kom med. Regjeringas forslag synes vi i SV var puslete i forhold til at mange hadde gått høgt på banen og lovet kulturen et løft. Bak det lå en tradisjonell og sentraliserende tankegang. Kuttet i kulturfond, i regionale og lokale kulturbygg og forslaget om nedlegging av Norges flytende kulturhus «Innvik», var blinksignalene på en slik tankegang. Jeg er glad for at budsjettforliket rettet opp noe, og i alle fall at det betyr en ny sjanse for «Innvik». Vi i SV berømmer gjerne sentrumspartiene, men deler æra for denne seieren fordi vi sammen med andre aktører ikke ville gi oss, men holdt spørsmålet varmt. Vi kan love at vi heller ikke vil gi oss på andre viktige områder. Vi ser at det faktisk lønner seg. Grenland Friteater har vi i flere år stått aleine om å forsvare. Nå skjønner et flertall at teateret har vist sin berettigelse, har vært med på å fornye deler av norsk scenekunst og fortjener driftsmidler. Vi er glad for at et flertall nå er enig med SV om at de frie profesjonelle sceniske gruppene gjennom nyskapende og eksperimenterende sceneuttrykk og dans er viktige supplement til og må være samarbeidspartnere med institusjonene. Da er det et paradoks at bare 3-4 pst. av bevilgningene til profesjonell scenekunst går til de frie gruppene, som nå må sikres økte midler til prosjekt og drift. Når et flertall er med på denne virkelighetsbeskrivelsen, forplikter det. Jeg håper at flertallet ved neste korsveg er enig i at det trengs økte midler til de alternative scenene, Senter for Dansekunst og Dansens hus, og at det ville bety et helhetlig løft på området fri scenekunst. Det er bra at de regionale symfoniorkestrene sikres et anstendig nivå. Men SV utfordrer nå på å sikre viktige samtidsmusikkaktører som Ultima, BIT 20 og Oslo Sinfonietta . Det lokale kulturlivet er en viktig bærebjelke i norsk kulturliv. Et levende lokalt kulturliv er avhengig av at kunstnere kan leve og bo i hele landet. Da må de få oppdrag. Derfor er jeg skuffet over at flertallet kutter i utsmykkingsordninga til kommunale og fylkeskommunale bygg. Dette vil jeg komme tilbake til. Jeg tar så opp de forslagene som er inntatt i innstillinga.