trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-28:
Jeg har tre spørsmål til næringsministeren. Spørsmål 1: Er det slik at Regjeringa nå vil prioritere arbeidet med å rydde opp etter gamle miljøsynder på Raufoss? Spørsmål 2: Er det slik å forstå at næringsministeren vil bli en aktiv pådriver i å få til innovasjonsselskapet på Raufoss, at han tar Stortingets anmodning seriøst og jobber aktivt for å få et slikt innovasjonsselskap på plass? Og spørsmål 3: Statsråden har i mange sammenhenger opptrådt som en selger av statlig eiendom. Den siste antydningen var at han i hvert fall i enkelte stunder vurderer, så vidt jeg forstår, å selge Statkraft. Er det slik at statsråd Gabrielsen har en ambisjon om i sin tid som statsråd å få solgt mest mulig statlig eiendom, slik at han kan gå av som den statsråden som var best i klassen på det området? Nå er det vel ikke noe problem, kanskje, at prisen alltid blir så høy. Når vi har hørt at Moxy Trucks AS skal selges for en krone, vil ikke de salgene som statsråden foretar, føre til noen store problemer for Norges Bank eller Finansdepartementet eller hvem det skulle bli.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-01-28:
Det har stor betyding korleis ein forvaltar og organiserer statleg eigarskap i forhold til framtidig verdiskaping. For å bidra til best mogleg framtidig verdiskaping, bør statlege eigarskap vera mest mogleg optimalt innretta. Statlege eigarskap må vera spesielt grunngjevne for at staten skal binda kapital. Elles bør ein vurdera å selja seg ut. Ein bør vurdera å redusera omfanget av den statlege eigarskapen og forvalta og organisera den statlege eigarskapen på ein god måte. Det er av stor verdi å skapa rom for meir privat eigarskap i Noreg gjennom andre tiltak for å stimulera eigarskapsmiljø og for å betra rammeføresetnadene for norsk eigarskap. I innstillinga til eigarskapsmeldinga blei det gjort framlegg om å setja ned eit utval som skulle sjå nærare på korleis ein på ein betre måte kan organisera den statlege eigarskapen. Ein bad òg Regjeringa setja ned eit hurtigarbeidande utval for å få ein brei gjennomgang med sikte på ei betre organisering og forvalting av den statlege eigarskapen. Dette er eit omfattande og krevjande arbeid. Statseigarskapsutvalet er sett ned og skal koma med si innstilling innan 1. mars 2004. I innstillinga tilrår komiteen at Regjeringa legg fram ei sak for Stortinget om betre forvalting av den statlege eigarskapen og ein plan for å styrkja den private eigarskapen, slik at denne kan handsamast i Stortinget i vårsesjonen 2004. I denne samanhengen er det viktig å vera klar over og ha forståing for at utfordringane som næringslivet står overfor, er mange og omfattande. Det er snakk om globalisering, internasjonalisering, kostnadsreduksjon, utflytting, lønsvekst, høg kronekurs og høgt rentenivå. Denne situasjonen fordrar ein omfattande gjennomgang av mange forhold, og dette er noko Regjeringa skal taka på seg å leggja fram, gjennom ein handlingsplan for ein heilskapleg innovasjonspolitikk som vil leggja til rette for kreativitet, nyetableringar og næringsutvikling. Dette tilseier at me må vera grundige, men likevel arbeida på ein måte som gjer at løysingane kjem næringslivet til gode. Så til dei bedriftene det gjeld: Raufoss, Moxy og NOAH. Grunnen til at spørsmålet om eigarskapsendring for desse no er teke opp, er at det har oppstått situasjonar som m.a. aktualiserer sal av eigardelar eller utvatning av den statlege eigarskapen. Derfor har Regjeringa bedt om fullmakt til å setja i verk nødvendige tiltak i samband med staten sin eigarskap. Eg vil gje honnør til næringsministeren for å ha teke eit rett initiativ, og eg er glad for at komiteen sluttar sterkt opp om dei tilrådingane og dei fullmaktene som Regjeringa ber om. Eg har god tru på at desse tre eigarskapmiljøa kan vidareførast på ein positiv måte, med den nyorienteringa som dette vedtaket legg opp til. Det inntrykket me fekk ved besøk på Raufoss siste veke, var veldig positivt. Eg håper at òg staten i framtida kan vera ein viktig medspelar og sikra at dette miljøet blir ført vidare på eit fornuftig og stabilt nivå.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-01-28:
Det er i denne sammenhengen, som i så mange andre: Man hører det man vil høre. Når det gjelder etablering av et innovasjonsselskap i dette området, synes jeg ideen knyttet til det, er god. Det som jeg stiller spørsmål ved, er hvorfor man skal koble det opp mot en mulig gevinst ved salg av Raufoss. Hvis nå det blir kroner null, følger det da av det at da gjør man det ikke? Etter mitt skjønn må man se på de konkrete forhold knyttet til dette området, og det kan godt tenkes at man ikke har tid til å vente til denne salgsprosessen er ferdig, før man gjør noe for dette. Ideen – jeg holdt på å si alle ideer – knyttet til det å utløse innovasjonskraft, nyskaping og utvikling, er meget god. Dette er et sterkt industrielt cluster som det definitivt er grunn til å gå videre med. Jeg er fullstendig klar over all den kompetansen som er akkumulert i dette området fra 1896, da man begynte produksjonen, og den må føres videre. Om det gjøres best ved at man venter til man har fått greie på om det er 10 eller 20 eller ingen millioner igjen ved salg av Raufoss, er det jeg egentlig stiller spørsmål ved. Jeg synes man fortløpende skal vurdere om man skal sette i verk andre tiltak og ikke sitte og vente på dette. Representanten Fossli sa at Regjeringen – og det var særlig finansministeren og næringsministeren – ikke hadde fått spesielt mye skryt for sin industri- og næringspolitikk. Da tenker muligens representanten på de delene av politikken som vi har videreført fra den forrige regjering, og der har hun muligens et poeng.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-01-28:
Det er selvfølgelig helt riktig det som Hedstrøm sier når han refererer til eierskapsmeldingen, knyttet til det å få en helhetlig plan for forvaltning av det statlige eierskap, og understreker behovet for å styrke det private eierskap. Jeg vil si at på lang sikt er det kanskje det siste punktet som er det absolutt viktigste, og det vil det da bli flere anledninger til også i oppfølgingen av Skauge-utvalget, ikke minst når det gjelder hvordan vi håndterer formuesbeskatningen, som har stor betydning for muligheten for å bygge opp privat kapital som kan gå inn i bedrifter. Så sier representanten Hedstrøm at det ikke foreligger noen garantier knyttet til den intensjonsavtalen som er gjort, og hva den vil kunne bringe i fremtiden. Nei, det er altså slik, som i det forslitte uttrykket, at det er vanskelig å spå, særlig om fremtiden. Men jeg velger nå ikke å tenke på hva som er alternativet til dette. Nå ønsker jeg å sette gjennomføringskraften inn på å realisere det som ligger der, med det jeg oppfatter som å være en industrielt kompetent eier, og prøve å få det på plass. Hva som måtte være av plan B og C, vil jeg måtte ta opp på det tidspunktet det blir aktuelt. Jeg har absolutt tro på at dette går. Jeg oppfatter styret som å ha tro på det vi kjører på, og det er det jeg setter inn alle krefter på å kunne realisere, av hensyn til statens verdier på den ene siden – men der er det jo ikke så mye igjen, så der er det ikke så mye å ivareta – og av hensyn til det industrielle miljøet og de ansatte i disse bedriftene. Jeg har i realiteten marginale økonomiske interesser isolert sett på statens hånd å ivareta. Så lenge man snakker om en børsverdi på 40 mill. kr, staten eier 50 pst., og det ligger inne betydelige miljøforpliktelser, er det andre ting som er «driven» i å få dette til, og det er det jeg konsentrerer meg om.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-01-28:
Det var tre spørsmål. Først miljøsaken knyttet til Raufoss, og om Regjeringen vil være en pådriver: Regjeringen er en pådriver, og det er tilstrekkelig å nevne navnet på miljøvernministeren for at det kommer relativt langt frem i bevisstheten hos de fleste. Når det gjelder det som er knyttet til forhistorien på Raufoss, er det selskapet selv som må foreta den opprydningen basert på den dialogen de har med miljøvernmyndighetene, både lokalt, regionalt og nasjonalt. Det er miljøsynderen som skal betale for dette, og i dette selskapet eier altså staten 50 pst. Så i forhold til dette med innovasjonsselskap, om statsråden vil være en aktiv pådriver. Ja, la meg snu på flisa og si at det er interessant å se at det er flere som begynner å engasjere seg i forhold til dette. Vi sa for ca. tre måneder siden at vi i forbindelse med statsbudsjettet for 2004 skal legge frem en helhetlig innovasjonsplan, som ikke bare gjelder for Raufoss og det området, men som gjelder fra Lindesnes til Nordkapp, for å utløse alle de gode ideene som vi har i forhold til å føre videre den kompetansen som ligger i mange både clustere og bedrifter. Så der kan representanten Ryan være helt sikker på at statsråden vil være en drivende kraft. Så spørsmålet knyttet til Statkraft. Representanten Ryan mistenkte statsråden for «i enkelte stunder» å ville selge ut Statkraft. Jeg har ingen aktuelle planer om nedsalg, utsalg, fusjoner pr. i dag, knyttet til Statkraft. Vi jobber med én sak, som vi annonserte overfor Stortinget i fjor vår, nemlig å omgjøre Statkraft fra statsforetak til aksjeselskap, for at Statkraft skal få de samme kommersielle betingelsene i markedet som andre aktører og ikke være utstyrt med en ekstra tursekk full av gråstein. Det er mitt anliggende pr. i dag – intet annet.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
Jeg vil få lov til å si litt om Raufoss ASA. Forretningsområdet til det som er igjen av Raufoss ASA, er i dag bremserørskoblingsprodukter, aluminium hjuloppheng til bilindustrien samt komponenter og systemer til vann- og gassindustrien. De viktigste markedene i dag er europeisk nyttekjøretøy- og personbilindustri. Resultatet i Raufoss-konsernet har dessverre i den senere tiden vært svakt. Det har vært preget av lav lønnsomhet og betydelige regnskapsmessige tap. Konsernet har fra og med 1996 hatt 246 mill. kr i akkumulert underskudd etter skatt. Selskapets finansielle situasjon og svake inntjening innebærer at det er behov for å få på plass en langsiktig finansiell løsning for selskapet. Prinsippavtalen med det nederlandske Euralcom, målt til dagens børskurs, priser egenkapitalen til mellom 90 og 100 mill. kr. Sammenlignet med verdiene i 1990 og i 1996-97, som statsråden nevnte tidligere, er verdiene i dag bare en åttedel. Partene er enige om en verdsettelse av selskapet for salg til i størrelsesorden 400 mill. kr basert på totalvirksomhetsverdien. Styrets opplegg innebærer en ny eierstruktur med internasjonal vinkling og industriell og finansiell styrke til å videreføre den vesentligste delen av Raufoss-konsernets aktiviteter. Særlig viktig er gjennomføringen av selskapets kapitalkrevende satsing på chassiskontrakten med General Motors. En ny flott fabrikk på Raufoss er i produksjon, og et nytt anlegg i Canada kommer i produksjon i 2003. Denne utviklingen gir ekstra store utfordringer for utformingen av den norske næringspolitikken, og det er svært viktig å føre en aktiv politikk for nyskaping og legge til rette for kreativitet, ideer og nyetableringer. Det er her ideen om et innovasjonsselskap på Raufoss er spennende og fremtidsrettet tenkning. Raufoss har gjennom de siste årene gjennomgått store forandringer, men tross alle disse endringer har det hittil gått bra, og det har stort sett vært suksess på de områdene hvor det har vært forandringer, og det håper vi også at det vil bli med det nye selskapet. Samtidig håper jeg at Regjeringen hurtigst mulig kommer tilbake til Stortinget med opprettelsen av et innovasjonsselskap. For det er dette selskapet som Raufoss og innlandet så sårt trenger i fremtiden.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
Arbeiderpartiets innlegg bar preg av at partiet vil løse miljøulempene og ta tak i det økte trafikkaoset som er i Tønsberg. Det vil jo alle gjøre. Men samtidig har partiet et spark til Fremskrittspartiet, at vi selvsagt ikke har et realistisk forslag. Det får stå for Arbeiderpartiets regning hva som er realistisk, og hva som ikke er realistisk, men når vi tar inn over 40 milliarder kr fra bilistene, synes jeg ærlig talt de burde få litt mer tilbake enn de 10-11 milliardene. Så er spørsmålet til Arbeiderpartiet: Har partiet noensinne tenkt på et tak for antall bomprosjekter i dette landet, eller er det ikke noe som helst tak eller noen som helst grense for dette? Et spørsmål til: Kunne Arbeiderpartiet, tør de i det hele tatt, tenke den tanken å ha folkeavstemninger i området før de setter opp et bomprosjekt?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
I Nasjonal transportplan ligger samferdselssatsingene allerede 1,2 milliarder kr på etterskudd. I tillegg hadde vi lovnadene i Sem-erklæringen som skulle sørge for et løft innenfor samferdsel. Det er også blitt borte. Ut fra disse små bevilgningene de siste årene, skjønner jeg hvorfor de andre partiene ønsker å sette opp bommer overalt i Norge. Veiinvesteringene er for små, og veikapitalen forringes årlig i verdens rikeste land. Da tyr dagens myndigheter til et av verdens eldste triks, nemlig å skattlegge de veifarende enda mer. I alle tider har veifarende måttet betale enten til landeveisrøvere, byer eller stater. Norge må i dag fortone seg som den ivrigste på dette området noensinne i historien. Totalt, med avgifter, inntekter og moms på bilavgifter, er vi nå oppe i over 40 milliarder kr – hele 20 Tønsbergpakker pr. år. Tønsbergpakken skal ikke få mange smulene av disse midlene, de forblir i statskassa. I stedet er det atter en gang de veifarende som må blø og betale nesten hele pakken. Trafikksituasjonen i Tønsberg-området bærer preg av mange årtiers unnfallenhet fra statlige myndigheter. Trafikkmengdene har økt år etter år, uten at det er blitt foretatt nødvendige utbyggingstiltak av veinettet. Dette har ført til en stadig verre situasjon når det gjelder trafikksikkerhet, miljø, transportøkonomi og framkommelighet. Allerede i 1962 la Vegdirektoratet fram planer for firefelts vei fra Nøtterøy gjennom Tønsberg og fram til E18. Denne burde bygges innen 1980, mente Vegdirektoratet den gangen – det er førti år siden, det. Fremskrittspartiet slutter seg til departementets prioriteringer og vil derfor gå inn for å bygge ut hovedveisystemet i Tønsberg-området, slik departementet har foreslått. Fremskrittspartiet foreslår imidlertid at riksveiutbyggingen finansieres på vanlig måte ved bevilgninger over statsbudsjettet, uten bompenger. Så vil jeg til slutt legge fram forslaget vårt, som er tatt inn i innstilling på side 4.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
Arbeiderpartiet tar ansvar – det er liksom det vi vanligvis hører. Men hvem er det som egentlig tar ansvar? Jo, det er Fremskrittspartiet. Vi har klart sagt: Hvorfor skal vi plassere så mye penger i utenlandske fond og aksjer? Hittil har vi tapt over 100 milliarder kr. Hva kunne vi ikke fått utrettet med tanke på infrastruktur her i Norge? Vi kunne til og med ha bygd jernbane, flyplasser, veier – alt mulig – hvis vi bare brukte brøkdelen av det vi har satt inn i aksjer i utenlandske selskaper. Det er det Fremskrittspartiet har gjort i Nasjonal transportplan. Der har vi lagt inn penger. Vi har spesifisert, rute for rute, hvor vi skal legge inn pengene, og hvor vi skal ta det fra. Vi har sagt vi skal ta noe fra utenlandsbudsjettet, og vi vil øke der vi tar det innenlands. Så vi har tatt ansvar, og vi har pekt på hvor vi vil bygge ut. Riktignok sier vi nei til bom. Det mener vi er riktig, for når vi tar inn 40 milliarder kr hvert eneste år fra skattebetalerne og bilistene, synes jeg ærlig talt at de skal ha lite grann mer igjen enn det de får i dag. Vi har ikke sagt at 40 milliarder kr skal tilbake til veisektoren, det har vi ikke gjort, men noen få milliarder mer kunne dette landet bruke. Så er Arbeiderpartiet inne på at vi vil stoppe dette prosjektet. Aldeles ikke! Vi har lagt inn pengene i Nasjonal transportplan. Vi legger det også inn hvert eneste år i budsjettet vårt. Så vi har pengene – eller rettere sagt, hele landet, Norge, har vel pengene. Det er bare viljen fra de andre politiske partiene til å gjennomføre utbyggingen som vi trenger.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
Selvsagt vil Fremskrittspartiet bygge ut. Det har vi sagt i alle år. Da vil jeg bare få lov til å gjenta noe jeg sa – som representanten tydeligvis ikke hørte, eller kanskje ikke ville høre – i innlegget mitt. Jeg sa at allerede i 1962 – 1962! – la Vegdirektoratet fram planer for firefelts veg fra Nøtterøy gjennom Tønsberg og fram til E18. Denne burde bygges innen 1980, mente Vegdirektoratet den gangen – og det er 40 år siden! Man kunne altså være kommet langt i Tønsberg allerede hvis man hadde gjort noe ut av de planene som Vegdirektoratet hadde, men antakeligvis strandet det på datidens politikere, som enten ikke ville bevilge pengene, eller som stakk kjepper i hjulene for dem som hadde planlagt det.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
Jeg slutter aldri å forundre meg over SV. Enten kan de ikke lese, eller så kan de ikke høre. Det er vel slik at de vil tolke det på sin måte. Vi ville aldri avvise Tønsbergpakken! Vi har aldri avvist Ryfylkepakken. Vi har aldri avvist en eneste veipakke, vi. Vi har foreslått – og gått inn for – alle de veipakkene som er lagt fram her, pluss mange, mange flere. Det er måten vi skal finansiere dette på, som er forskjellen. Jeg er fullstendig klar over at SV skjønner det, men de vil heller si noe annet. De får nå bare si det, jeg tror at velgerne klarer å gjennomskue det SV sier, likevel. Det er altså finansieringsmåten som er forskjellen. SV vil jo ingenting. De vil ikke ha vei i det hele tatt, så hvor folk skal kjøre hen for å komme fram, er en gåte for meg. Men det får være SVs problem. Vi har sagt helt klart fra – i Nasjonal transportplan, i våre budsjetter, i alle de innleggene som vi har her, og i alle våre forslag – at vi vil finansiere det over statsbudsjettet, for vi har penger nok. Det er det som er forskjellen mellom oss og SV. Vi går helt og holdent inn for Tønsbergpakken – 100 pst. Men den skal betales herfra.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-01-28:
Jeg vil få lov til å fremme følgende forslag, som er tatt inn i innstillingen på side 2: «Stortinget ber Regjeringen legge frem forslag om en ordning med frikort for betaling av bompengeavgift til lokalbefolkningen som bor ved E39 mellom Øysand og Thamshamn, og som i fremtiden ikke vil kunne benytte seg av nybygd E39.» Jeg vil begrunne dette med at lokalbefolkningen som bor i nærheten av denne bommen, f.eks. i Buvik og Viggja, i mange tilfeller må betale bompengeavgift for å komme seg til og fra arbeid selv om de ikke kommer til å bruke den nye veien. De må med andre ord betale daglig, og ofte flere ganger daglig, selv om det ikke skal bygges noen ny vei lokalt. Vi i Fremskrittspartiet synes at det vil være fornuftig å innføre en ordning med unntak fra bompenger for dem som er registrert bosatt i et område der det er innkreving av bompenger på veier, men hvor det åpenbart er slik at befolkningen i framtiden ikke vil kunne gjøre seg bruk av den nye veien.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2003-01-28:
Statleg nedsal kan aldri bli eit mål i seg sjølv. Eg kan ikkje forstå anna enn at statleg eigarskap, så sant han blir utøvd bevisst og profesjonelt, vil vere noko av det beste både for Noreg og norske bedrifter, og vere med og sikre norsk verksemd her i landet. Når vi da likevel går for nedsal i Raufoss ASA, er det, som Grethe Fossli var inne på, på bakgrunn av nokså eintydig positive signal frå miljøet, både i bedriftene og hos dei tilsette, om at ein i høve til den situasjonen som Raufoss er i no, kanskje totalt sett har kome fram til ei god løysing. Så får vi sjå kva denne intensjonsavtalen med Euralcom vil føre til. Det eg vil fokusere på, er det generelle problemet som både Raufoss ASA, næringsmiljøet på Raufoss og anna konkurranseutsett næringsliv står overfor. Dei deltek på mange måtar i ein internasjonal meisterskap kvar einaste dag – ein meisterskap som dei faktisk er avhengige av å vinne, iallfall på sine område. Regjeringa møter stort sett dette med følgjande svar: Det skal vere eit stramt budsjett, og det skal vere skatte- og avgiftslettar. Og ein refererer til at det jo er det næringslivet ønskjer. Ja, eg har òg høyrt det, men samtidig møter eg eit næringsliv, bl.a. på Raufoss, som seier at det i tillegg er behov for noko meir målretta næringspolitiske verkemiddel. SND har fått kutt på sine område. Mange av dei gode programma som dei hadde, har blitt kraftig reduserte og borte. I ein slik situasjon er det i alle fall veldig viktig med ei sterk satsing på forsking og utdanning og samhandling mellom dette og næringsverksemd. I samband med salet har Raufoss ASA, Oppland fylkeskommune og SIVA teke initiativ til eit innovasjonsselskap for innlandet der dei ønskjer å bruke eventuelle frigjorde midlar for å styrkje nettopp ei nødvendig nyskaping i innlandet. Det er òg eit sterkt regionalt engasjement bak dette, og for SIVA vil ei slik etablering vere med og skape ein effektiv og god struktur for SIVAs nyskapingsaktivitet i innlandet. Elles har jo òg Raufoss-miljøet i dag spennande linkar mot Noregs leiande teknologimiljø, bl.a. ved at SINTEF har gått inn på eigarsida i teknologiselskapet til Raufoss ASA. No var næringsministeren innom dette og uttrykte ein god vilje. Men eg håper inderleg at det blir meir enn ein god vilje. Her må det eit aktivt statleg engasjement til. Næringsministeren seier at det er klokt å utsetje dette, men det er eg ueinig i. Uansett salet her er det nødvendig at staten går inn og får dette innovasjonsselskapet på plass. Det er mi oppfordring til næringsministeren.
Svein Flåtten (Høyre), 2003-01-28:
Det er til nå bevilget i alt over 300 mill. kr på forskjellige måter til NOAH AS, og mye er tapt, særlig på Brevik-prosjektet. Det er derfor gledelig at det nå er et stort flertall for å selge ut virksomheten i Brevik, som har vært svært lite vellykket. Det er bare SV som vil fortsette å la staten eie et slikt tapssluk, som utvilsomt har satt også arbeidsplassene ved Langøya i Holmestrand i fare, der virksomheten foreløpig går godt. Det hevdes i merknadene fra SV at det ikke er noen automatisk motsetning mellom offentlig eie og god bedriftsutvikling. Det er mulig, men en rekke erfaringer med statlig eierskap – hvorav vi faktisk behandler tre her i dag – viser at man fort kan komme på slike tanker. Det er oppsiktsvekkende at man ikke ønsker å legge til rette for en bedriftsstruktur i NOAH som sikrer arbeidsplassene ved den lønnsomme delen på Langøya. Tapene har i Brevik vært av en slik størrelse, og vil på grunn av inngåtte avtaler også i fremtiden bli av en slik størrelse at de ville vært veldig uheldige for den videre virksomheten ute på Langøya. Resonnementer om at fremtidig avkastning vil være innenfor rekkevidde om man får 25 mill. kr for noe man har investert 400 mill. kr i og taper et tosifret millionbeløp på hvert år, er nokså avanserte økonomiske betraktninger. Jeg har oppfattet det slik at man går mot statlig salg av Brevik-avdelingen av rent ideologiske grunner. Det synes jeg er greit, men det hadde vært greiere hvis man i stedet for å pakke det inn i uforståelige argumenter og uholdbare økonomiske resonnementer, kanskje sa klarere fra om det. Regjeringen har også bedt om fullmakt til å strukturere om resten av NOAH Holding og får flertall for dette. Dette er meget viktig for den videre utviklingen i Holmestrand ute på Langøya. I den situasjonen selskapet har vært i, har det vært en stor usikkerhet ved Brevik-prosjektet. Ved å få inn mer privat kapital, som forhåpentligvis vurderer risiko på andre måter, tror jeg vi kan hindre lignende prosjekter, og vi kan også trygge arbeidsplassene. I hele vinter har det i denne salen fra både saksordførerens parti og fra SV vært luftet betydelige bekymringer for norske industriarbeidsplasser. I denne situasjonen og i denne saken har man som eier og ansvarlig for de samme industriarbeidsplasser en helt konkret anledning til å være med på omstrukturering av eksisterende industri som kan sikre et betydelig antall arbeidsplasser, der løsninger er anbefalt av et ansvarlig styre og av finansielle rådgivere. Jeg må si at da er det overraskende å registrere at de samme kritikere av industripolitikken ikke ønsker å delta i konkrete løsninger for de arbeidsplassene som de er opptatt av, men heller velger å risikoutsette både statens midler og arbeidsplassene.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2003-01-28:
Det er egentlig litt historisk, synes jeg, at Raufoss ASA i dag ikke lenger skal være på statens hender. 106 års statlig eierskap er altså over med det vi i dag kommer til å vedta. Det som nå sies fra komiteens side om et innovasjonssenter, velger jeg å se positivt på, selv om jeg har hørt næringsministeren – og som vi sier på Hadeland: Det drar litt etter med ham akkurat i det spørsmålet. Men jeg ser på det som et skritt nærmere for å få et innovasjonsselskap på Raufoss på plass. Det kan virke betryggende, og etter min mening kan altså ikke Regjeringen komme tilbake og si: Dette er ikke vår sak, for det ble ikke penger igjen ved salget av Raufoss ASA. Staten har i over 100 år bygd opp industrimiljøet på Raufoss og har vært en god eier. Det er først de senere årene at det med staten som eier har skrantet litt. Jeg mener at staten har et ansvar for utviklingen av Innlands-Norge. Oppland fylke og SIVA har sammen med ordførerne i regionen tatt initiativ til at et innovasjonsselskap skal komme på plass i innlandet. Om det blir frigjorte midler av salget av Raufoss ASA, burde de etter min mening selvsagt gå til ny kapital i et slikt innovasjonsselskap. Det er mye som tyder på – etter det jeg hørte næringsministeren si – at det blir nærmere null kroner igjen, men det må ikke hindre Regjeringen i neste omgang å gå inn med midler til et slikt innovasjonsselskap. Jeg mener faktisk at Regjeringens ambisjon bør være minst 100 mill. kr. Det skulle være unødvendig å fortelle næringsministeren om de utfordringer hele innlandet står overfor, med økende ledighet og et stort behov – og jeg understreker, stort behov – for næringsutvikling. Jeg forventer faktisk en positiv oppfølging, og ikke minst – jeg ber næringsministeren merke seg det: Hele distriktet venter på svar.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-01-28:
No er det sånn at me i dette landet får inn over 2 milliardar kr i året i bompengar, som finansierer til dels vegprosjekt, til dels kollektivprosjekt, ulike tiltak for mjuke trafikantar, osv. Det er ikkje berre Arbeidarpartiet sin påstand at dei 150 millionane i år og dei 100 millionane i fjor som Framstegspartiet fekk meir til veg, ikkje løyser ein tidel av det som ein får løyst med bompengar. Det andre er at det er ikkje gjeve at dei prosjekta som me behandlar her, etter ei lokal behandling ville vera blant dei som er prioriterte. Så det å røysta for Framstegspartiet for å få vekk bommane, det er å røysta for eit alternativ som ikkje på nokon måte tykkjest kunna få fleirtal i dette huset. Det vil jo verta spanande å sjå no når dette går igjennom i dag, om Framstegspartiet skal gå til val på å stoppa prosjektet – for heller ikkje det vil Framstegspartiet få fleirtal for. Dei prøver seg på ein mogleg vri heile tida, men dei får altså ikkje fleirtal for noko. Så det hjelper ikkje i befolkninga i Tønsberg at Framstegspartiet fremjar eit forslag her i salen og vert nedstemt. Det vert det ikkje realitetar av, det vert berre symbol. Me har ikkje sett noko absolutt tak, me vurderer det heile tida. Men me tykkjer faktisk at når folk lokalt grip fatt i problema sine sjølve og kjem fram til ein måte å finansiera prosjekt på som dei sjølv tykkjer dei kan leva med – og dei har hatt ei skikkeleg politisk behandling lokalt – er det nokså naturleg at me støttar dette fleirtalet. Og me har absolutt ikkje sett oss noko tak. Når det gjeld folkerøysting, har me altså val i dette landet. Det som er viktigast, er at informasjonen, kva partia meiner, kjem fram ved val. Me kan ikkje ha folkerøysting som eit tilleggsdemokrati i alle moglege saker.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-01-28:
No har alle involverte myndigheiter sagt at det ikkje er naudsynt å konsekvensutgreia ringvegen ein gong til, heller ikkje etter det nye regelverket, for han har så langt vore utgreidd nok på alle baugar og kantar. Me er nøgde med det utgreiingsarbeidet som har vore gjort, og tykkjer det er greitt at føresetnaden, at den skal byggjast, vert lagd til grunn. Eg har stor respekt for SV og ikkje minst representanten Sørensen sitt miljøengasjement. Me i Arbeidarpartiet er òg opptekne av miljø, men me er nøgde med å følgja dei reglane og dei avgrensingane som er vedtekne, og vil ikkje strekkja dei. Eg tykkjer på mange måtar at det SV ber om i denne innstillinga, er at me skal strekkja dei, at ein må gå litt utover grensene. Arbeidarpartiet er nøgd med statsråden sitt svar. Ho har framleis tillit til at vurdering av dette Ramsar-området inngår i utgreiingsprogrammet som vert fastlagt av fylkeskommunen som ansvarleg myndigheit etter at utkastet har vore lagt fram for Miljøverndepartementet. Me meiner dei har god kompetanse, og at dette vert vareteke på ein tilstrekkeleg god måte. Men det er mange saker, og me har hatt fleire av dei til handsaming her i salen, det hugsar representanten Sørensen òg, med grenseflater til den type område. Og då skil me nok litt lag, fordi me tykkjer det er godt nok om me held oss innafor grensene, medan SV vil gå litt lenger. Så eg må dessverre skuffa representanten. Me kan ikkje gå lenger enn det me har gjort i innstillinga.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-01-28:
Berre sidan me starta opp 1. oktober i haust, har me behandla Ryfylkepakka, Bergensprogrammet, Svinesundsambandet og no Tønsbergpakka. Det handlar om ganske mange milliardar som skal gå bl.a. til veg. Då er det slik at dersom Arbeidarpartiet ikkje gjev fleirtal til Regjeringa for dette, ville det altså verta stemt imot desse prosjekta – men det ville ikkje ha vorte fleirtal for meir pengar til veg! Så på mange måtar opplever eg at Framstegspartiet kan flagga fordi Arbeidarpartiet tek ansvar og passar på at det blir meir pengar til veg, som lokale myndigheiter støttar at skal koma på til dels ekstraordinær måte. Det skulle vore løye å spørja representanten frå Framstegspartiet om kva Framstegspartiet ville ha gjort dersom Arbeidarpartiet stemde imot og resultatet vart: ikkje bom, ikkje meir pengar til veg. Så har me no ein valkamp føre oss, og då er det interessant å spørja representanten frå Framstegspartiet om det som eg tok opp i ein svarreplikk: Vil Framstegspartiet gå inn for å stoppa dette prosjektet? Skal dei stoppa å krevja inn pengane, skal dei stoppa å byggja ut, skal det ikkje skje nokon ting? Kva for hjelp er i tilfelle det til befolkninga i Tønsberg? Dersom Framstegspartiet har planar om å ta opp det òg, som dei har gjort med andre prosjekt, hadde det vore veldig greitt for folk i området å vita det no før valet, at Framstegspartiet faktisk berre skal sitja og sjå på at det blir verre og verre å bu i Tønsberg, opphalda seg i Tønsberg og kjøra i Tønsberg.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-01-28:
No er det slik at når det vert lagt fram forslag frå Regjeringa til heilt eller delvis bompengefinansierte prosjekt i denne sal, har det vorte nokså vanleg at Arbeidarpartiet støttar det. Når desse forslaga kjem frå lokalt hald og har brei støtte, skulle det berre mangla at dei ikkje òg fekk støtte i denne salen. Det er lokalt folk kjenner situasjonen best. Etter kvart vert dei òg realistiske når det gjeld kva som er mogleg å få av statlege pengar, og så tek dei fatt. Det skulle berre mangla at me ikkje prøvar å støtta dei når dei òg gjer det innanfor det som er planane i NTP på kort og lengre sikt. Dette er tilfellet i Tønsberg. Men så er det slik at me i denne saka som i andre gjev nokre føringar tilbake til m.a. Tønsberg. Slik får me noko til, men samtidig påverkar me det som me får til. Me går ikkje ned med flagget til topps, fordi me har nokre andre synspunkt eller prinsipp. I denne samanhengen påpeikar statsråden og fleirtalet at det må satsast meir kollektivt. Då reknar eg med at statsråden vil at dei lokalt skal finna ut korleis dei vil ha det, men eg ser ikkje vekk frå at statsråden har nokre råd å gje med på vegen om korleis ho kunne tenkja seg dette. Eg har eit spørsmål til det: Er det mogleg å satsa noko særleg meir kollektivt med dei vegane me har i Tønsberg? Er det ikkje to sider av same sak, og er det ikkje ein føresetnad for å få til kollektivløysingar i Tønsberg at ein får gjort noko på vegsida? Er det nokon vriar som gjer det mogleg for bussar å hoppa forbi bilar? Står dei ikkje i dei same køane? Så er eg litt usikker på kva statsråden meiner når ho fyrst i det som gjeld konsekvensutgreiinga av Ringveien, seier at dette kan ikkje Samferdselsdepartementet overprøva, og så seier ho seinare i same svaret at dei ikkje finn nokon grunn til å overprøva det. Kan ikkje statsråden overprøva, eller vil ho ikkje?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-28:
At Arbeiderpartiet og SV vurderer denne saken forskjellig, er ikke overraskende. Det er derimot en del av innstillingen som jeg oppfatter som mer overraskende og mer skuffende, som jeg gjerne vil få lov til å spørre om, og som jeg håper at jeg kan få en positiv oppklaring på. Ringveien som skal bygges, faller inn under den litt ulykksalige unntaksbestemmelsen i den nye plan- og bygningsloven som gjør at den kan unntas fra konsekvensutredning. Det er sånn at trasévalget for denne ringveien avgjør om det vil komme i konflikt med et våtmarksområde som er vernet etter den internasjonale Ramsar-konvensjonen, som kan sammenliknes med UNESCO-listen over verdens kulturarv. På samme måte inneholder Ramsar-listen de viktigste våtmarksområder og habitater for fugler i verden. Vi stilte et spørsmål til statsråden og fikk et godt og klokt svar, hvor statsråden understreket at det i det videre planarbeidet må søkes løsninger som gjør at våtmarksområdene rundt Tønsberg forblir urørt. Det skuffer meg derfor i denne sammenhengen at Arbeiderpartiet ikke kunne stå sammen med SV om å ta det ansvaret. Det er kanskje mange som tenker at det høres litt lite ut, men det er ikke det. Det handler om hvordan vi forvalter vårt internasjonale miljøansvar. Miljøødeleggelsene blir ikke vedtatt i en «big slam». Det biologiske mangfoldet blir tatt bit for bit. Dette er et vedtak som kan ta en liten bit av det biologiske mangfoldet i Tønsberg-området. Jeg håper at Arbeiderpartiet vil være med på å legge føring for at denne veien ikke skal berøre det.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-28:
Komiteen mottok den 22. januar brev fra statsråden der det står: «I tråd med føringer i St.meld. nr. 26(2001-2002) Bedre kollektivtransport, vil statlige bidrag til finansieringen av transportsystemet i byområder, avhenge av at lokale myndigheter i større grad forplikter seg til å prioritere kollektivtrafikk, og ta i bruk virkemidler som kan dempe behovet for bilbruk og øke framkommeligheten for kollektivtransporten. Dette vil også bli lagt til grunn overfor Tønsberg.» (2001-2002) Jeg mener at dette er klokt skrevet. Jeg mener også at det må være ganske åpenbart for alle i Tønsberg hvorfor den statlige andelen i dette prosjektet er så lav, når man ser hvor lavt kollektivtrafikken er prioritert i fase 1. Jeg vil gjerne spørre Høyre om ikke de er enig med meg i at dette er meget klok politikk overfor et byområde. Og hvis Høyre er enig med meg i at statsråden opptrer klokt overfor Tønsberg, hvorfor klarer ikke Høyre selv å skrive liknende ting i komiteen?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-28:
Jeg er glad for at Fremskrittspartiet sammen med SV vil være med på å avvise Tønsbergpakken, for jeg mener det er et gammeldags veiprosjekt som det ikke er riktig at vi skal gå inn og finansiere. Jeg registrerer at jeg ofte stemmer sammen med Fremskrittspartiet i samferdselssaker. Vi har avvist opptil flere veiprosjekter sammen. Men da jeg skulle gjøre en liten opptelling, kom jeg fram til at Fremskrittspartiet jo har stemt mot flere veiprosjekter enn det SV har gjort i denne perioden. I dag vil dere stemme mot Tønsbergpakken, dere har stemt mot Bergensprogrammet – det stemte vi faktisk for. Dere stemte mot Ryfylkepakken. Pinadø – jeg stemte for den også, jeg. Så stemte dere mot E6 i Østfold og E39 Øysand–Thamshamn. Den siste stemte jeg også for, gitt. Dere har stemt mot flere veger enn det vi har hatt mage til å gjøre her i Stortinget. Jeg må si jeg synes det er litt spenstig av Fremskrittspartiet, hvis retorikk går ut på å være det aller mest veivennlige partiet i dette landet, å gjøre seg så totalt avhengig av Arbeiderpartiet. Dere vet jo at de er ansvarlige, de svikter jo ikke, ikke sant? De stemmer for, de. Dere har vært avhengig av Arbeiderpartiet i dag for å få bygd veier i Tønsberg, dere var avhengige av Arbeiderpartiet for å få bygd vei i Bergen, i Ryfylke, E6 i Østfold osv. Men for mitt vedkommende er det jo fint at noen vil være med og si nei. Jeg er ikke spesielt glad i alle disse bommene, jeg heller, og ikke er jeg glad i alle veiene. Men at vi skal ende opp og stemme så mye sammen, må være et paradoks for Fremskrittspartiet. For meg er resultatet ønsket, men Fremskrittspartiet må jo oppnå akkurat det motsatte av det de vil.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-28:
Jeg må være ærlig nok til å innrømme at jeg ikke alltid helt umiddelbart klarer å ta representanten Froyns poenger. Til det siste vil jeg si at når det gjelder disse 5 prosentene, har SV skrevet i merknads form, og det gjentok jeg her i stad, at vi er tilfreds med det, gitt at det skal skje noen ting, at man legger press på Tønsberg for å få mer kollektivtrafikk i neste fase. Det synes jeg er bra. Jeg tror ikke det er flere paradokser mellom Arbeiderpartiet og SV i denne saken enn at vi er uenige i vurderingen om dette er bra eller dårlig for Tønsberg. SV i Tønsberg mener at dette er dårlig for Tønsberg-området. Arbeiderpartiet i Tønsberg mener det er bra for Tønsberg-området. Jeg tror ikke paradoksene er verre enn som så. Vi vurderer det annerledes og respekterer at Arbeiderpartiet har en annen holdning. Vi synes dette er en gammeldags veipakke. Den mangler helhetstenkning. Hvis det er slik at for å få bevilget 100 mill. kr til kollektivtrafikk, må jeg gå inn for å bevilge 2,5 milliarder kr til en vei som vil forverre situasjonen for kollektivtrafikken, synes jeg valget blir ganske enkelt.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-28:
Det har aldri vært tvil i min sjel om at entusiasmen for å bygge vei i Høyre, ikke minst i Vestfold Høyre, har vært stor. Når det er sagt, er det slik at det er noen av oss som har et litt bredere engasjement enn bare å få satt spaden i jorda og få bygd vei nå. Det er noen av oss som synes at vi skal se samferdsel i et litt bredere perspektiv, at vi skal ta inn både byplanlegging og til og med tenke litt kollektivt, også hvor mange bussfiler vi får lov til å bygge. Hvis det er slik at representanten mente at det var forskjell mellom hva SV mente lokalt, og hva SV mente sentralt, kan jeg berolige med at vi er helt på linje, lokalt og sentralt, i dette spørsmålet. Vi mener at vi har vært villig, og man har vært modig lokalt i forhold til dette, for det har ikke vært noe hurra meg hei, vi gleder oss til å få bomringen i sentrum i Tønsberg. Men SV lokalt har vært modig nok til å si at vi kunne ha gått for en bomring hvis det var en større kollektivandel. Det mener vi også. Men la meg også ha sagt at det finnes behov også på veisiden. Men når man kommer opp med en plan der man ikke klarer å se disse ting i sammenheng, blir det et problem. Jeg er enig med representanten i forhold til tungtransporten. Det er et problem i forhold til Esso Slagentangen. Vi burde ha fått en annen løsning enn den vi har nå. Men Tønsbergpakken er ikke en helhetlig plan. Den kvalifiserer ikke for den bomringen den er satt opp til, og den gir heller ingen langsiktige, gode miljøløsninger.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-28:
Jeg deler fullt og helt representantens beskrivelse av dette spleiselaget, men det er slik at Tønsberg SV og SV på Stortinget er helt på linje her. Tønsberg SV ønsker da vel ikke høye statlige andeler til et prosjekt de er imot! De har ikke ønsket denne ringveien. Men Tønsberg SV ønsker et større statlig bidrag til en Tønsbergpakke som ser annerledes ut, hvor man har tenkt en vesentlig større satsing på kollektivtrafikk. Det er klart at Tønsberg SV ønsker det. Jeg ønsker også at vi kunne fått mer penger til kollektivtrafikken i Tønsberg. Det finnes kanskje noen i denne salen som ikke ønsker det, men jeg tror de fleste av oss ville ha ønsket at vi kunne ha fått til det. Men det vi har sagt, er at det er bra at statsråden legger det presset på Tønsberg videre, for det synes jeg det er viktig at Tønsbergs lokale politikere tenker gjennom, at hadde man kommet opp med en større kollektivandel, hadde man kanskje stått sterkere og hatt bedre argumenter når man kjempet for å få en større statlig andel. Det er viktig i arbeidet videre mot fase 2 at man tenker i de baner for å få mer statlige penger til kollektivtrafikken i Tønsberg. Det lover jeg vi skal stå på for hver dag vi har anledning til det. Det skal de gjøre i Tønsberg, og det skal vi gjøre her på Stortinget.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-01-28:
Jeg er glad for at statsråden understreker behovet for at kollektivtrafikken skal prioriteres i fase 2. Jeg er skuffet over den vurderingen som ble gjort i forhold til konsekvensutredning av Ringveien. Det vil bli foretatt en konsekvensutredning som skal legges til grunn for kollektivsatsingen, av hvor denne ringveien vil ligge, og den vil være en viktig forutsetning. Samtidig er ikke trasévalget avgjort for denne ringveien. Jeg er glad for at statsråden sier at det må gjøres på en slik måte at våtmarksområdene rundt Tønsberg forblir urørt. Jeg er litt mer usikker på hvordan statsråden har tenkt å agere for å sikre at disse våtmarksområdene ikke mister verneverdi. Jeg har lyst til å spørre konkret: Hvordan kan statsråden bidra til at denne veien i alle fall ikke reduserer verneverdien av våtmarksområdene rundt Tønsberg?
Anne Berit Andersen (Høyre), 2003-01-28:
Høyre støtter Regjeringens forslag når det gjelder Tønsbergpakken. Tønsbergpakken er et samarbeidsprosjekt mellom kommunene Tønsberg, Nøtterøy og Tjøme. Prosjektet omfatter nye hovedveier, tiltak for kollektivtrafikk, gang- og sykkelveier og miljø- og sikkerhetstiltak. Tønsbergpakken er delt i to faser. I den første fasen prioriteres ny Rv 311 Ringvei øst-vest Kjelle–Kilen, gang- og sykkelvei Rv 308 Kjøpmannskjær–Verdens Ende og strakstiltak for å bedre framkommeligheten til Sentralsykehuset i Vestfold. Øvrige prosjekter og tiltak skal avklares gjennom en konsekvensutredning ved utgangen av 2004. Dette vil danne grunnlag for den prioritering som skal gjøres i fase 2, og som Stortinget vil få til behandling. Tønsbergpakken har en kostnadsramme på 2,6 milliarder 2002- kroner. Vestfold fylkeskommune og de tre berørte kommuner har sluttet seg til dette opplegget. Tønsberg-området har store trafikale problemer. I området bor det ca. 40 000 mennesker, og Tønsbergs handelsomland utgjør ca. 80 000 mennesker. Det er derfor viktig for oss å få bedret framkommeligheten og sørge for at mer av trafikken går utenom sentrum. Jeg vil også peke på Kanalbrua, med en årsdøgntrafikk på 40 000 biler. Dette overskrider bruas og nærliggende veinetts kapasitet. Samtidig som veinettet blir bedre utviklet, vil det også være viktig å bedre kollektivtiltakene. Vi regner med at det vil gis økt prioritet i fase 2. Det statlige bidraget til Tønsbergpakkens fase 2 må vurderes ut fra rammene og Vestfolds prioriteringer i forbindelse med rulleringen av Nasjonal transportplan.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2003-01-28:
Vi støtter det som statsråden er kommet med. Kollektivtrafikk er viktig for Høyre også. Det som er viktig for oss i forhold til denne pakken, er at vi får en helhetlig løsning, at de trafikale forholdene må først på plass. Det vi også peker på i våre komitemerknader, er at i fase 2 bør det for kollektivtrafikken vurderes prioritet. Den skal nå konsekvensutredes, og da vil vi se hva kommunene kommer fram til. Høyre har ikke så lyst til å detaljstyre til de grader som kanskje SV gjør i forhold til denne pakken, fordi vi vet at det lokale engasjementet er størst. Staten bidrar med 5 pst. Vi synes det er viktig at de lokale får vurdere sine behov og prioriteringer. Derfor støtter vi pakken slik den ligger nå, og så får vi se når fase 2 kommer. Vi har gitt et signal om at det for kollektive løsninger bør vurderes prioritet.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2003-01-28:
Vi har i dag til behandling et Dokument nr. 8-forslag fra Kenneth Svendsen, Thore A. Nistad og Christopher Stensaker om å gi frikort for betaling av bompenger til lokalbefolkningen som bor ved E39 mellom Øysand og Thamshamn, og som i fremtiden ikke vil kunne benytte seg av nybygd E39. Flertallet i komiteen, alle med unntak av Fremskrittspartiet, går imot forslaget og slutter seg til de vurderinger samferdselsministeren har gjort i sitt svar til komiteen. Jeg regner med at Fremskrittspartiet selv vil begrunne sitt standpunkt i et senere innlegg. Som ordfører for denne saken ønsker jeg å vise til stortingsbehandlingen av St.prp. nr. 83 for 2000-2001, der man vedtok bompengeinnkreving som en del av finansieringen av OPS-prosjektet Øysand–Thamshamn på E39, og at bompengeopplegget skulle følge de gjeldende takstretningslinjene, rabattordninger inkludert. Samferdselsministeren har vurdert Dokument nr. 8-forslaget og finner ikke at forslaget er i tråd med takstretningslinjene for bompengeprosjektet. Samferdselsministeren mener at situasjonen som er beskrevet i Dokument nr. 8-forslaget, heller ikke åpner for fritak for bompenger, noe som har vært gjort i enkelte tilfeller. Med den begrunnelsen går vi imot forslaget fra Fremskrittspartiet.
Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-01-28:
Det er én ting jeg lurer litt på når jeg leser Fremskrittspartiets merknader i innstillingen, og når jeg nå hører innlegget til representanten Thore A. Nistad. Er det bare klisjélignende retorikk, eller er det mangel på lokalkunnskap som får Fremskrittspartiet til å skrive og si at trafikksituasjonen i Tønsberg-området bærer preg av mange årtiers unnfallenhet fra statlige myndigheter? Det er jo ganske langt fra hele sannheten i Tønsberg. Riktignok finnes det flere hyllemeter med planer for hvordan veier kan bygges og ikke kan bygges i Tønsberg-distriktet. Men mye av problemet har jo vært at man lokalt aldri har klart å bli enige om hva man skulle bygge og hvor man skulle bygge, og i tillegg hvem som da skulle betale anlegget. I snart 40 år har vi holdt på med å diskutere det. Men det er jo ikke blitt bygd noe nytt veisystem. Det var også lett å bli enige om hvem som burde betale gildet. Men å ta ansvaret for å bestemme seg for hva og hvor man skulle bygge, det klarte man ikke før høsten 2000. Da ble det fart i sakene. Og i dag ligger saken til behandling i Stortinget. Mitt spørsmål til Fremskrittspartiet er: Når vi ser bort fra uenigheten om hvordan dette skal finansieres, vil jeg vite om Fremskrittspartiet nå stiller seg fullt og helt bak planene for et nytt hovedveisystem i Tønsberg-området, slik samferdselskomiteen nå går inn for, og som et politisk flertall i kommunestyrene i Tønsberg, Nøtterøy, Tjøme og fylkestinget i Vestfold har gjort. Det er hva Fremskrittspartiet skriver i innstillingen. Jeg vil vite om Fremskrittspartiet virkelig mener dette, eller om vi lokalt fortsatt vil få høre en annen historie.