Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-12-03:
La meg først få lov til å ta opp forslaget fra Fremskrittspartiets medlemmer i komiteen, forslag nr. 1, som har en nedskjæring på 12,5 mill. kr i støtten til partigruppene her i Stortinget. Det er jo en vesentlig økning for partigruppene, på tross av at flere av gruppene har betydelig oppsparte midler. Det er fullt rom for å vise litt moderasjon, som var et populært ord i debatten i går, og ikke ha en økning til partigruppene på Stortinget som går langt utover prisstigningen og kostnadsstigningen i samfunnet, altså en reell styrking av partigruppene som vi mener det ikke er behov for. Vi reduserer da i vårt opprinnelige budsjett – det som var i finansinnstillingen – med 30 mill. kr. Våre rammer ble ikke vedtatt, og da må vi holde oss innenfor rammen i denne budsjettinnstillingen. Vi foreslår å kutte 12,5 mill. kr. Vi kutter i likhet med Høyre, som har fremmet et forslag som vi subsidiært vil gi vår tilslutning hvis vårt forslag skulle falle. Vi har også, i likhet med Høyre, økt bevilgningene til Kongsseteren med 2,5 mill. kr. Jeg deler synspunktet til Per-Kristian Foss, men vil få lov til å legge til at det er vanskelig å ta imot gaver som etter en stund i realiteten medfører behov for vedlikehold som ikke følger med gaven, og da i tilfelle vil måtte bruke av midler som er ment for helt andre formål innenfor Kongehuset, til et minimum av opppussing, slik at ikke bygningen eller deler av den omtrent faller fra hverandre. Jeg synes det er flaut, når det ett år er en enstemmig kontroll- og konstitusjonskomité som åpner for at det til den private eiendommen Kongsseteren også kan bevilges midler over post 51, som ellers er ment for statlig eide eiendommer og deres vedlikehold som benyttes og bestyres av Kongehuset, og anmoder departementet om å se på om man kan få midler til den helt nødvendige reparasjon og vedlikehold av Kongsseteren, at en regjering neglisjerer et enstemmig ønske fra Stortinget. Kongehuset tok det faktisk på alvor og trodde at Stortinget mente det, og søkte om midler til oppussing og vedlikehold av Kongsseteren. De trodde at når et enstemmig storting hadde gitt uttrykk for det, ville faktisk en regjering tillegge Stortingets anmodning vekt. Det har den sittende regjering ikke gjort. Det påpekte jeg også i fjor. Det samme gjorde vel Per-Kristian Foss. Allikevel har ikke departementet og Regjeringen foretatt seg noe, men har akseptert at Kongen må benytte apanasjemidler som ikke er ment for vedlikehold av bygninger, til iverksetting av helt nødvendig vedlikehold og oppussing av Kongsseteren. Det er flaut at den sittende regjering behandler Kongehuset på den måten. Jeg synes det er leit og kan bare beklage at et stortingsflertall gjør nøyaktig det samme, og sier at det vi sa for noen år siden, mente vi ikke. Man har derved sagt at når det gjelder Kongehuset, må ikke Kongehuset ta på alvor enstemmige merknader fra en komité. Det må man ikke tillegge den vekt at man kan stole på det. Det synes jeg er flaut, og jeg er egentlig skamfull på Stortingets vegne. Det er totalt unødvendig, særlig i en tid da alle snakker om at nå er det behov for arbeidsoppgaver for bygningsarbeidere. Nå ville det vært den perfekte tiden for å fremskynde nødvendig vedlikehold og oppussing av Kongsseteren. Men også her viser den rød-grønne regjeringen sin smålighet, og muligens er det også den gammeldagse – la oss si – mangelfulle oppslutning om monarkiet og det mangelfulle syn på Kongehusets betydning. Jeg er flau. De øvrige 10 mill. kr vi skjærer ned på i støtten til partigruppene, har vi fordelt på Stortingets kontrollorganer, altså EOS-utvalget, Sivilombudsmannen og Riksrevisjonen, etter den størrelse det er på bevilgningene til disse. Vi er inne i en tid da det er stadig mer makt samlet i den utøvende forvaltning. Det er stadig flere områder hvor borgere og bedrifter må spørre pent om å få lov til gjøre ting, også med sine egne eiendommer og bedrifter – men i den forstand at de spør ikke om å få lov, slik vi gjorde da vi var små barn. Vi i vår bransje, politikerne, har greid å pakke det inn i helt andre termer, så i stedet for å si at du må spørre politikere og byråkrater pent om å få lov, har vi sagt at du må søke om konsesjon, du må søke om dispensasjon, du må søke om bevilling, du må søke om løyve, og du må søke om tillatelse. Alt sammen betyr å spørre pent om å få lov, og så er det andre som bestemmer. Med denne makten i det offentlige apparat synes vi at behovet for kontroll bare vokser. Vi har tatt det ad notam ved å styrke Stortingets kontrollinstans også for å redusere saksbehandlingstiden hos noen av dem, og for å sørge for at vi får en effektiv kontroll.