trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-03-06:
Dette er ikke en sak der det er de store uenighetene i komiteen, men enkelte småting kan det være greit å gjøre oppmerksom på. Det ene er selvfølgelig flertallets ønske om at forskriften skal legges fram for Stortinget før ikrafttredelse, og det er rett og slett fordi man ønsker en sikkerhet knyttet til flere ting før man innfører en del av bestemmelsene i loven. Dersom det dukker opp et forsikringsselskap som innenfor de rammene som NPE i dag opererer i, ønsker å konkurrere, mener i hvert fall undertegnede og flertallet at det må det faktisk være mulighet til. Det som står i selve proposisjonen, er at Regjeringen åpner for at man dersom forholdene tilsier det, kan utarbeide forskrift, mens flertallet sier at denne forskriften må behandles av Stortinget. Det er altså ikke de store forskjellene. Videre er det viktig at man tar inn over seg det faktum at man veldig klart må skille mellom den private delen av NPE-systemet og den offentlige, fordi den private har en svært liten andel av de helsetjenestene som ytes i dette landet. Da må man sørge for at innbetalingsbiten står i stil med virksomhetens størrelse, slik at man ikke bruker innbetalingen og finansieringen til å sørge for at enkelte private ikke kan være med og yte helsetjenester. Noe av det vi tok opp i møtet med Norsk Pasientskadeerstatning i dag, er hvordan man skal fange opp i systemet utenlandske leger og helsepersonell som kommer til Norge og etablerer seg. Det har man faktisk ennå ikke funnet noen løsning på. En del slike ting må man få til mens man går, og sørge for at man har et best mulig system til å fange opp alt dette. I den forbindelse vil jeg også minne om at man henviste til at ikrafttredelsesdatoen, altså 1. januar 2008, kunne være vanskelig å få til, men jeg tror nok at jeg har flere med meg når jeg sier at her må man sørge for å ha et best mulig system på plass. Innholdet og grundigheten er viktigere enn en nøyaktig ikrafttredelsesdato, fordi dette er et system som skal vare i lang, lang tid til beste for pasientene. Norsk Pasientskadeerstatning er jo pasientenes organ, og husker jeg ikke helt feil, gav man vel i 2006 medhold i 1 122 saker av en behandlingsmasse på i overkant av 3 600. Så det er helt klart at det er et stort system, det er et rimelig effektivt system, men det er også særdeles viktig for pasientene at dette fungerer, og at vi nå får en likebehandling av det offentlige og det private.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-03-06:
Jeg vil takke saksordføreren for en grundig og god framleggelse av saken. Pasienter som oppsøker helsetjenesten, har et berettiget ønske om at behandlingen skal føre til en bedring av deres helsesituasjon. Men enkelte pasienter opplever i stedet å få en skade med påfølgende tilleggsbelastninger på grunn av feil som skjer i helsetjenesten. Det er forståelig at menneskelig og annen svikt kan føre til feil, men det er samtidig viktig at pasientene har et godt erstatningsrettslig vern i slike situasjoner. En økonomisk erstatning kan ikke kompensere for smerte og tapt livskvalitet eller andre forhold, men en pasienterstatning kan sikre en erstatning for økonomisk tap og varige medisinske men. Det er avgjørende at alle pasienter har det samme erstatningsrettslige vernet, uavhengig av om helsepersonellet arbeider i offentlig eller i privat virksomhet. Samarbeidsregjeringen fremmet lovforslag med sikte på at de private virksomhetene skulle omfattes av loven. Det har imidlertid ikke vist seg mulig å gjennomføre dette. På bakgrunn av dette slutter Høyre seg til de forslagene som er fremlagt i Ot.prp. nr. 103 for 2005-2006. Fra Høyres side vil vi imidlertid presisere at fastsettelsen av forsikringspremie for de private aktørene må være rimelig og stå i forhold til virksomhetens omfang og art. Høyre mener i likhet med Venstre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet at det er nødvendig å framlegge en ny sak for Stortinget dersom det viser seg at det likevel blir et privat marked for pasientskadeerstatning. I så fall kan det være nødvendig å foreta en ny vurdering av hvordan pasientskadeerstatning skal innrettes for private helsevirksomheter. Men det er vanskelig å se en begrunnelse for at regjeringspartiene ikke ønsker en slik sak framlagt for Stortinget, med mindre de ønsker å delegere all makt i saken til departementet gjennom en forskriftshjemmel. Helt til slutt. Når det gjelder forholdet om ikrafttredelsestidspunktet for loven, står det faktisk i min innstilling at loven gjelder fra den tid Kongen bestemmer, og at datoen 1. januar 2008 ikke er fastsatt. Det bør vi kanskje få brakt på det rene. Men som sagt, i innstillingen står det «fra den tiden Kongen bestemmer.»
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2007-12-17:
Representantforslaget fra de nevnte representanter om å innføre en ordning med skattestimulans/skattefradrag for bedrifter som gjennomfører etter- og videreutdanningstiltak som gir formalkompetanse til ansatte, tilrår komiteens flertall ikke bifalles. Jeg regner med at mindretallet redegjør for seg og sine forslag. Komiteens flertall vil understreke at det kan være fornuftig å gi støtte til forskning, fordi forskningen kan ha større verdi for samfunnet enn for den enkelte bedrift. Komiteens flertall mener at når det gjelder bedrifters investering i kompetansehevende tiltak for de ansatte, er bildet et annet. Slike tiltak vil som regel bidra til å øke bedriftens produktivitet og vil derfor ofte bli gjennomført uten støtte. Flertallet peker på at dersom midler kanaliseres fra tiltak som hindrer utstøting fra arbeidslivet eller hjelper folk i arbeid, og over på bedriftsintern opplæring, vil det i verste fall kunne bety en ren overføring til bedriftssektoren som uansett gjennomfører kompetansehevende tiltak. Som nevnt tidligere, kan det være en god bedriftsøkonomisk investering at bedrifter investerer i kompetansehevende tiltak. Derfor bør også bedriftene selv ha gode grunner til å gjennomføre dette. I en del tilfeller vil ikke bedriftene ha incentiver til å gjennomføre tiltak. Dette kan gjelde arbeidere som er langtidssykmeldte eller av andre grunner har behov for omskolering, arbeidere med behov for spesiell tilrettelegging og arbeidere med lave kvalifikasjoner. Bedriftene har heller ikke incentiver for å gjennomføre kompetansehevende tiltak for dem som står utenfor arbeidslivet. Det er viktig for samfunnet å opprettholde en stor arbeidsstyrke og bidra til å ha folk i arbeid framfor at de mottar trygd. Det eksisterer derfor en rekke tiltak med sikte på å hindre utstøting fra arbeidslivet eller hjelpe folk i arbeid. Det gis i dag betydelige midler til bl.a. voksenopplæringstiltak som i hovedsak innrettes for å bidra til at voksne med lave kvalifikasjoner kan få grunnleggende utdanning, yrkesopplæring og andre tiltak som hindrer utstøting fra arbeidslivet eller hjelper folk i arbeid. Å kanalisere en del av midlene over til bedriftene kan innebære en lavere aktivitet på dette området. Det er noe som komiteens flertall mener vil være uheldig. Derfor tilrår komiteens flertall at forslaget ikke bifalles.
Svein Flåtten (Høyre), 2007-12-17:
Vi deler forslagsstillernes syn på at kompetanseheving i arbeidslivet er viktig. Under den forrige regjering introduserte regjeringen Bondevik II programmet Ny sjanse, som er en tilskuddsordning til bedrifter som nettopp ønsker å gi medarbeiderne grunnleggende ferdigheter i bl.a. lesing og skriving. Dette programmet er senere omdøpt til Program for basiskompetanse i arbeidslivet. Det var for 2008 budsjettert med ca. 37 mill. kr til tiltaket. Det er ikke nok, men iallfall et stykke på vei. Vi mener at det er viktig å peke på at det er utfordringer ikke bare med kompetanseheving i arbeidslivet, men også med de grunnleggende ferdighetene. Det er riktig som foregående taler, Jon Jæger Gåsvatn, som også er forslagsstiller, sa, at det er 400 000 mennesker i Norge med svært dårlige lese- og skriveferdigheter. Det er også slik at veldig mange av disse er utenfor arbeidslivet. Da må man sørge for tiltak som også når denne gruppen. Kanskje er det den viktigste gruppen. Ingen skal mistenke meg for ikke å ha et subjektivt, positivt syn på alt som smaker av skattestimulans for næringslivet. Det har jeg absolutt. Jeg synes at intensjonene i forslaget er gode. Men jeg er litt mer usikker på om skattestimulans her er det mest treffsikre og effektive virkemidlet. Det må ikke bli slik at ved knappe ressurser bruker man kanskje skattestimulans og ressurser på dem som er de sterkeste av de svake, mens det blir mindre igjen til de svake av de rene overføringene. Men igjen: Vi er positive til intensjonen i dette, og vil slett ikke gå inn på flertallets forslag om ikke å bifalle det. Vi foreslår at det vedlegges protokollen, og jeg tar opp forslaget fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2007-12-17:
Sparebankene spiller en svært viktig rolle i mange lokalsamfunn, både som gode givere til frivillige lag og organisasjoner og også ved å styrke det arbeidet som finner sted på frivillig basis i kommunene. Jeg viser egentlig bare til de merknader som er skrevet. Utover det å ta opp det forslag som foreligger fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, har jeg ikke behov for annet enn å si at jeg synes det er merkelig at man fra regjeringspartienes side ikke finner det ønskelig – eller mener at det blir for plasskrevende – å nevne dette momentet i innstillingen.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2007-12-17:
Jeg vil ta tak i dette med influensavaksine, for som vi hørte fra saksordføreren og også fra statsråden, virket det som om det ikke er så veldig viktig at de som var i risikogruppen, fikk denne vaksinen, og at dette skal vurderes igjen om et par–tre år. Nå er det slik at kommunene har fått mye strammere økonomi, og de fleste mener nå at det er en nedgang i inntektene. Da blir det jo litt spesielt å høre at statsråden forventer at kommunene skal kunne ta denne utgiften. Det kan bli vanskelig for mange kommuner, og det vil også bli ganske tilfeldig hvem som får vaksinen. Resultatet for dem som ikke tar vaksinen, og som er i risikogruppen, kan bli ganske dramatisk. Dette kan bety langvarig alvorlig sykdom og også medføre død for mange. Vi får flere og flere av de eldste eldre, og vi vet at det er veldig mange som har KOLS. Hvordan har statsråden tenkt å sikre at kommunene tar dette sørge for-ansvaret? Eller vil hun vente i tre–fire år og se resultatet, hva dette vil medføre for mange?
Inge Lønning (Høyre), 2007-12-17:
Jeg hørte ekstra godt etter da statsråden talte om de private ideelle sykehusenes økonomiske situasjon, for å høre om hun muligens kunne være på glid i riktig retning når det gjelder tidsfristen. Det kom imidlertid ikke noe annet enn den formulering statsråden har brukt tidligere også: senest i revidert nasjonalbudsjett. Derfor vil jeg spørre statsråden om hun har forståelse for at de som sitter med ansvaret for disse sykehusene, har betydelige problemer med å leve med usikkerheten i praksis gjennom hele første halvår. Stortinget vedtar jo revidert nasjonalbudsjett først i midten av juni, så i praksis går det da et halvt år av 2008 uten at man vet hvorledes regnskapet for 2007 skal se ut, og uten at man vet hvorledes utfallet av budsjettåret 2008 kommer til å bli. Har statsråden forståelse for at dette er en meget lite tilfredsstillende situasjon?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2007-12-17:
Statsråden viser til en økning i økonomien til helseforetakene, og det er jo helt riktig at de har fått mye midler de senere årene. Samtidig påpeker hun at det kanskje kan være lavere vekst enn forventet som gjør at man krisemaksimerer. Det er nok ikke det i alle tilfeller. Et forslag som foreligger om å kutte 450 psykiatrisenger i Oslo-området, er jo ganske dramatisk. Vi har allerede i dag mangel på tiltak, bl.a. for de alvorlig langtidssyke psykiatripasientene. Men så til spørsmålet – det første var bare en kommentar. Stortinget har jo også i år bevilget mer penger til pasientbehandling i 2008. Det har vært spesifisert fra statsråden at det har vært viktig, og det har hun lagt inn i budsjettforslaget. Spørsmålet mitt er: Hvorfor kan ikke statsråden da kreve av helseforetakene, i den situasjonen vi er i nå, at de ikke får kutte i pasientbehandlingen, fordi man her har fått friske midler, istedenfor å be om en redegjørelse?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2007-12-17:
Vi har en enorm sektor, og endring har det vært før, og endring kommer det til å bli, også når det gjelder oppgavefordeling. Men det må jo ikke være slik som representanten Klungland tilsynelatende sier, at man helst ikke skal gjøre noen ting, verken i foregående eller i nåværende regjering. Det er i denne regjeringen at man har et helt klart mål om at man ikke skal legge ned lokalsykehus. Det var i den relasjonen at jeg også tok opp Mandal sykehus’ situasjon. Så er det veldig gledelig at det er gjort et vedtak om at dette sykehuset skal opprettholdes. Det er jeg veldig glad for. Så en kommentar til noe av det som statsråden sa i sitt innlegg, og som jeg forundrer meg litt over, nemlig at noen ansetter, mens andre har ansvar for budsjettet. Det er i alle fall ganske oppsiktsvekkende og dramatisk – jeg er enig med statsråden i det – hvis det er slik at man har så tette skott mellom dem som ansetter, og dem som har ansvar for budsjettet. Det er helt nytt for meg. Jeg vil jo tro at det er slik på sykehus som i de fleste andre bedrifter – jeg har tross alt jobbet på sykehus og i helseinstitusjoner – at man ansetter noen når noen slutter eller går ut av vikariat. Men hvis det er slik at man har blankofullmakt rundt på avdelinger eller blant en del direktører til bare å ansette folk i hytt og pine, som vi sier i Bergen – det var nesten det statsråden sa – så forundrer det meg stort. Jeg kunne godt ha tenkt meg, hvis det var mulig, at statsråden sa noe mer om dette. Jeg finner det meget alarmerende hvis det er det som skjer.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2007-12-17:
Eg skal knyte nokre merknader til dei auka pensjonskostnadane, spesielt til dei private og ideelle helseinstitusjonane. Det har vore mykje fokusering på problemstillingane, og fokuset har vore retta mot dei store private – altså Lovisenberg Diakonale Sykehus, Diakonhjemmet og Haraldsplass Diakonale Sykehus. Men utfordringane som er knytte til auka pensjonskostnader, gjeld mange andre også. Det gjeld mange små og mindre sjukehus, det gjeld rusverninstitusjonar, rehabiliteringsklinikkar, barnevernstiltak og anna som blir drive på ideell basis. Dei minste får antakeleg relativt sett minst like store utfordringar som dei største, som vi høyrer om i media. Derfor er det viktig at Regjeringa kjem opp med ei løysing så raskt som mogleg. Å vente til revidert nasjonalbudsjett er etter Venstres syn altfor seint. Derfor har altså Høgre og Venstre kome opp med det forslaget som Inge Lønning har teke opp og referert til, der vi ber om at Regjeringa kjem med eit forslag til løysing på utfordringane knytte til pensjonskostnadane innan 1. mars 2008. Eit signal frå statsråden om at ein slik frist vil bli lagd til grunn, vil skape den nødvendige roa som trengst for dei private ideelle helseinstitusjonane. Eg er spent på kva statsråden vil signalisere i innlegget sitt her i dag.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2007-12-17:
Statsråden sa i innlegget sitt at ho hadde eit møte i dag om den forverra økonomiske situasjonen i Helse Sør-Øst, og at det skal vere nye møte allereie onsdag. Så her er det tydelegvis alvor for denne helsegiganten. Det er jo nemnt at strukturelle grep skal løyse økonomistyringa i Helse-Noreg. Det å slå saman Helse Sør og Helse Øst til «Helse Størst» var jo eit slikt strukturelt grep. Spørsmålet er: Er statsråden av den oppfatninga at det å lage slike store gigantar er eit vellykka grep? Eller gjer det berre vondt verre?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-12-17:
Det kan jeg sjølsagt ikke. Det jeg kan garantere, er at Regjeringa er veldig opptatt av å få et lavere sjukefravær ved norske sjukehus. Jeg trur det er fullt mulig å få det til også, ikke minst ved å spille på lag med de ansatte. I de omstillingsprosesser som nødvendigvis er nødt til å foregå i sjukehus mer eller mindre hele tida – bl.a. på grunnlag av teknologisk utvikling – må man ha bedre prosesser og i større grad spille på lag med de ansatte, enn det som av og til er tilfellet i dag. Jeg mener også at det av og til er ganske enkle grep som skal til for å få sjukefraværet ned. Så mener jeg at når våre sjukehus nå har om lag 84 milliarder kr til disposisjon neste år, både drives det og er det fullt mulig å drive et godt helsevesen i Norge der alle mennesker i hele landet er sikret å få gode tilbud av god kvalitet når de trenger det. Men det er en del omstillinger som må til, bl.a. fordi vi må få til en enda bedre arbeidsdeling. Svaret på denne utfordringa er ikke bare å gi mer penger – det er også det, men ikke bare det – det er også den måten vi driver sjukehusene på.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-12-17:
Når det gjelder psykiatrisenger i Oslo, er dette et innspill som kommer i starten på sammenslåinga, hovedstadsprosessen, og det er bare ett av veldig mange innspill som vil komme de nærmeste åra, hvor Helse Sør-Øst har varslet at de nå vil ha en inkluderende prosess og konkludere neste år. Jeg er veldig opptatt av at mennesker med psykiske lidelser skal få et enda bedre tilbud enn det de har i dag. Ting kan sikkert organiseres på andre måter, men jeg vil i hvert fall ikke i dag gå ut og slå ned eller slå opp den ene eller den andre saken. Nå må de som er satt til å gjøre jobben i første omgang, gjøre den. Når det så gjelder situasjonen i Helse Sør-Øst spesielt, der det nå har dukket opp en økonomisk forverring, har jeg bedt om en redegjørelse, for jeg ser alvorlig på dette. Derfor vil jeg ikke gå inn og kommentere enkelte forslag som nå svever i lufta, før vedtak. Men det er lagt opp til økt behandling generelt, at vi skal behandle flere mennesker neste år. Men i en del helseforetak er det f.eks. en utfordring at noen ansetter folk, og andre har ansvaret for budsjettene. Dette må henge i hop. Det er den type styringsgrep vi er nødt til å få på plass.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-12-17:
Jeg har stor forståelse for at de private ideelle sjukehusene med tanke på pensjonskostnadene er inne i en krevende situasjon. Jeg vil igjen understreke at de gjør god pasientbehandling for oss. Mange mennesker er avhengige av det tilbudet som de kan gi. Jeg trur representanten Lønning skal være varsom med å tolke hvor jeg er på glid eller ikke er på glid. Jeg vil igjen understreke at når vi sier «seinest», betyr ikke det at det må komme i revidert nasjonalbudsjett. Det kan også bety at det kan komme tidligere. Jeg er fullt oppmerksom på at dette er en alvorlig, krevende situasjon. Vi jobber under høytrykk med det, og vi skal komme tilbake så snart vi har et forslag til løsning på saken.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-12-17:
Jeg føler meg helt sikker på at vedtaket om å slå sammen de to helseregionene er riktig, fordi vi trenger å frigjøre mer ressurser, både menneskelig og økonomisk – til at en ikke driver dobbelt med ting, til at en ikke går i bakvakter i stedet for å operere og behandle folk. Vi trenger også å få flere spesialister rundt i landet. Så jeg er helt trygg på den beslutningen. Når det så gjelder de nye opplysningene om den økonomiske situasjonen i denne regionen, som ser ut til å være forverret, er det noe jeg tar på største alvor. Det er derfor vi har hatt møte i dag, skal ha nytt møte på onsdag og skal få en redegjørelse på fredag. En av de tingene jeg trur vi ser – ikke spesielt i denne regionen, men generelt – er at det er for mye av det at noen ansetter og andre har ansvaret for budsjettet. Det må være slik at de som ansetter folk, også har ansvaret for budsjettet. Det går ikke an å ansette mange flere mennesker enn det man har penger til. Vi har sett det i en annen helseregion for kort tid tilbake, og jeg kommer til å stramme grepet på ulikt vis i tida framover.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-12-17:
Jeg mener jo at influensavaksinen er veldig viktig. En av grunnene til at vi la inn de pengene som skulle stimulere kommunene til å kjøpe inn mer vaksine for å øke andelen av dem som tar den, er nettopp det forebyggende, ikke minst for eldre mennesker. Så er det riktig at det har gått noe ned nå dette året, ser det ut til. Når jeg sa det jeg sa i stad, var det fordi jeg mener at om kommunene må betale 40 kr for en dose med vaksine, vil de kunne tjene inn det mange ganger, og veldig fort, ved at en hindrer at folk blir sjuke og en da er nødt til å kjøre på med mer hjemmesjukepleie og mer hjemmehjelp til folk. Jeg vil sjølsagt på vegne av Regjeringa følge denne utviklinga veldig nøye. Vi har et mål, som vi også har sluttet oss til gjennom Verdens helseorganisasjon, om at vi skal ha en høyere dekning av dette. Men jeg mener at hvis Fremskrittspartiet var opptatt av at mange flere i denne målgruppa skulle få dette, måtte en ha lagt på mye mer enn 2,5 mill. kr.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-12-17:
Jeg synes å huske at det har gått noen fakkeltog tidligere også, før denne regjeringa overtok, men vi skal ikke ha noen konkurranse om det. Engasjement er bra. Men jeg slutter ikke å undre meg over at Fremskrittspartiet er den fremste talsmann for ikke å endre på noen ting i vårt sjukehusvesen. Jeg tror det folk og pasienter er mest opptatt av, er å få gode tilbud av god kvalitet. La meg igjen nevne det eksemplet som jeg mener er meget alvorlig, og det er at en opererer tykktarmskreft ved 55 sjukehus i Norge. Slik kan vi ikke ha det. Og jeg kan nevne liknende eksempler på andre områder. Vi er nødt til å gjøre endringer av hensyn til kvaliteten for pasientene. Så til representanten Dåvøy. Jeg må ikke tolkes dit hen at det er et generelt bilde at det er en blankofullmakt for noen til å ansette og noen har ansvar for budsjettet. Men vi har f.eks. sett at det i Helse Nord, som Stortinget er orientert om, for ikke lenge siden ble ansatt mange flere enn det var dekning for. Vi ser noe av det samme nå i Helse Sør-Øst. Det er klart at da er det grunn til å stramme grepet ytterligere, for det må være slik at de som ansetter, også har ansvar for økonomien. Så dette er bare ett eksempel på hvilke utfordringer vi står overfor, og hva vi jobber med akkurat nå.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2007-12-17:
Statsråden sier i sitt innlegg at helseforetakene må forholde seg til de rammene som Stortinget vedtar. Men det er også slik at i et slikt vedtak er det også noen ukjente faktorer. Sykmeldingsnivået er ett av dem. Når vi vet at man legger opp til en effektivisering og omstrukturering innen Helse-Norge som er meget stor, og vi vet at det er stor sannsynlighet for at man vil få et nivå som er høyere enn i dag, og som vil ramme både de ansatte og ikke minst pasientene, kan statsråden garantere for at sykmeldingsnivået i 2008 ikke overskrider det vi har hatt i 2006 og 2007?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2007-12-17:
Når representanten Klungland prater om at det er viktig, og at han ønsker å få protokollført hvor fantastisk flink denne regjeringen har vært på området, burde man få med seg at man altså opererer med sommerstengte fødeavdelinger i distriktene, man legger ned eller har sommerstengte rehabiliteringsavdelinger, og man flytter akutt- og helgemottak for ortopedi fra Kirkenes til Hammerfest, slik at befolkningen der får 70 mil å dra, eller like langt som det er fra litt sør for Drammen til Snåsa. Det står denne regjeringen for. Det er klart at det er mange som er misfornøyd med det. I Finnmark er det etablert et nytt parti som heter Helse- og omsorgspartiet. De som har etablert dette partiet, Klungland, er representanter fra ditt eget parti, Arbeiderpartiet, som er misfornøyd med den politikken dagens regjering fører. Det er også slik for oss andre, som er i stand til å se, at vi klarer å se at det går fakkeltog i Kirkenes, det går fakkeltog i Larvik, det går fakkeltog over det ganske land som ønsker å kjempe for å bevare lokalsykehusene. Det jeg nå har sagt, skjedde altså ikke under Bondevik I eller Bondevik II, men det skjedde under Stoltenberg II.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-12-17:
Det var et tidligere innlegg fra representanten Laila Dåvøy som fikk meg til å ta ordet nå på slutten. Jeg skal bare komme med, for protokollens del, hvordan helsetilbudet i Vest-Agder er og har vært. Representanten Laila Dåvøy satt selv i en regjering som la ned Farsund sykehus i forrige periode. Samtidig la de altså Mandal sykehus inn som en avdeling i Sørlandet sykehus. Det gjorde de samtidig med det de gjorde med Farsund Sykehus, slik at statsråden skulle slippe å komme til Stortinget med saken da lokalsykehuset i Farsund ble lagt ned. Jeg synes bare det er viktig å få med seg at man skal være forsiktig med å bruke for store ord, når en nå har en regjering som faktisk for første gang siden sykehusreformen legger inn en vekst i økonomien, og vi har en regjering som satser på offentlig sektor, når representanten da har sittet i en regjering som faktisk har lagt ned lokalsykehus, og som har gjort lokalsykehus om til avdelinger i enkelte sykehus. Så er det det å bemerke at styret i Sørlandet sykehus i dag har bestemt at de ikke skal legge ned Mandal sykehus. Det er vi i Vest-Agder selvfølgelig veldig glad for. De hadde altså mulighet til det på grunn av den forrige regjeringens politikk, der Laila Dåvøy var statsråd.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-05-29:
Det er en glede å kunne legge frem representantforslag fra representantene Jon Jæger Gåsvatn, Åse M. Schmidt og meg selv om endring av vilkår for studiefinansieringsordninger slik at skillet mellom borte- og hjemmeboende studenter fjernes, samt at inntekts- og formuesgrensene økes.
Martin Engeset (Høyre), 2007-05-29:
For det første er jeg overrasket over at det spørsmålet stilles, for jeg har forstått det slik at representanten Sundsbø og de rød-grønne er enig i at det er grunn til å avslutte ordningen med avkorting av pensjon for dem mellom 67 og 70 år, men at uenigheten så langt har gått på tidspunktet. Vi mener at det er nødvendig å gjøre dette nå, mens de rød-grønne fremholder at dette må utredes nærmere og ikke kan gjennomføres før i 2010. I tillegg til dette enkeltstående tiltaket, som selvfølgelig vil ha effekt for gruppen mellom 67 og 70 år, er det grunn til å sette inn en rekke tiltak som ikke nødvendigvis koster penger, men som likevel kunne ha effekt for alle dem som går av lenge før de fyller 67 år. Så her er det ikke snakk om enten–eller, men om både–og.
Martin Engeset (Høyre), 2007-05-29:
Her er det ikke snakk om bare å fokusere på dem som er over 67 år – det føler jeg i grunnen at det er representantene Sundsbø og Andersen som gjør. Dette er ett punkt av mange i innstillingen, og jeg tror nok det fremgikk relativt tydelig av mitt innlegg, hvis representanten Andersen hørte godt etter, at det er et mye større problem knyttet til dem som går av lenge før de fyller 67 år, og også de som går av lenge før de fyller 60 år. Svaret på det er et arbeidsliv som inkluderer alle, hvor de eldre arbeidstakerne tas hensyn til og arbeidsoppgavene legges til rette slik at det blir mulig å stå lenger i jobb. Det er det som er viktigst for oss. Så er det altså et viktig punkt i tillegg for gruppen 67–70 år, som bør og kan gjennomføres snarest mulig og ikke utsettes på ubestemt tid.
Martin Engeset (Høyre), 2007-05-29:
Det er jo slik at man gjennom en del år nå har sett for seg at endringer i pensjonssystemet skulle gjennomføres fra det tidspunkt man faktisk fikk behandlet og vedtatt en ny pensjonsreform. Det har vi nå gjort. I det bildet ser ikke vi noen grunn til å vente til 2010 med å oppheve ordningen med avkortning for gruppen mellom 67 og 70 år. I tillegg har vi det forhold at det for tiden er et akutt behov for mer arbeidskraft. Det problemet har tiltatt i styrke i den senere tid, og derfor haster det med å gjennomføre dette. Det kommer ikke en dag for tidlig. Jeg skulle gjerne sett at det hadde blitt gjennomført før, men nå har vi muligheten. Jeg konstaterer dessverre at de rød-grønne stemmer dette ned.
Martin Engeset (Høyre), 2007-05-29:
Jeg har to spørsmål til representanten Sundsbø. For det første: I innstillingen sier en enstemmig komite, altså også regjeringspartiene: «Komiteen har store forventninger til den forestående gjennomgangen av særaldersgrensene.» Jeg kunne godt tenke meg at Sundsbø på vegne av de rød-grønne her i salen gjorde litt rede for hvilke forventninger han har til sin egen statsråd og til sin egen regjering i forhold til endringene i systemet for særaldersgrenser. Det neste spørsmålet går på den ordningen som knytter seg til 85-årsregelen. Politifolk med skrivebordsarbeid har en ordinær pensjonsalder på 67 år, 70 minus tre år. Vi har sett en del eksempler på at folk med denne typen jobb like før de fyller 57 år søker seg over i operativ tjeneste, som har en særaldersgrense på 60 minus tre år, altså 57 år. Og vips, i løpet av noen uker kan man altså plutselig få en ordinær avgang på 57 år, mens man i hele sitt yrkesaktive liv har jobbet i en stilling som tilsa at man skulle gå av ved 67 år. Man vinner altså ti år. Synes representanten Sundsbø dette er en grei ordning?
Martin Engeset (Høyre), 2007-05-29:
Etter et nokså springende innlegg fra representanten Karin Andersen er det mye man kunne ta fatt i. Jeg skal ta utgangspunkt i den lille visitten hun hadde til dette med 6-timersdagen. Jeg har forstått det slik at SV gjennom en del år har vært det eneste partiet her på Stortinget som aktivt har ønsket en 6-timersdag for alle, med full lønnskompensasjon. Etter innlegget nå forstår jeg det dit hen at ambisjonene er vesentlig redusert. Nå snakkes det om en forsøksordning bare for de eldre. Men jeg tror jeg har oppfattet det slik at SV på sikt ønsker at det skal være 6-timersdag for flest mulig, med full lønnskompensasjon. Gitt at en 6-timersdag med full lønnskompensasjon bare skal gjelde for de eldre, vil ikke det bety at en slik ordning vil stigmatisere de eldre arbeidstakerne, ved at arbeidskraften blir for dyr, og at utstøting av eldre arbeidstakere vil tilta i styrke?
Martin Engeset (Høyre), 2007-05-29:
Det er interessant å registrere at den avtalen, eller det tiltaket, som Statoil–Hydro-fusjonen avstedkom knyttet til eldre arbeidstakere, har blitt et såpass sentralt punkt i debatten. Det viser vel at dette ikke var noe å rope veldig mye hurra for. Jeg registrerer at representanten Henriksen bruker meget kraftige ord om den avtalen. Han karakteriserer det som en grotesk avtale. Det er interessant. Men da synes jeg det er litt påfallende at han og hans parti ikke kunne være med på merknaden i saken hvor Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre «finner det kritikkverdig» at dette har skjedd. Det synes jeg er nokså påfallende. Jeg synes nok dette får litt for mye preg av å protestere for verden, men følge med på ferden, når vi samtidig vet at det største politiske engasjementet knyttet til den fusjonen blant de rød-grønne representantene har dreid seg om alt mulig annet, nemlig navn og lokalisering av hovedkontor.
Martin Engeset (Høyre), 2007-05-29:
Jeg takker statsråden for et interessant og spennende hovedinnlegg. Det var ikke mye jeg var uenig i, så jeg får heller ta opp ting han ikke kom inn på. Og det er den ordningen som det nye StatoilHydro nå legger opp til knyttet til sin seniorpolitikk, som vel ingen i Stortinget er veldig begeistret for, som det fremgår av innstillingen. Jeg har lyst til å spørre statsråden om han mener at det å bruke 3 400 mill. kr fra StatoilHydros side på å kvitte seg med alle over 58 år er en riktig bruk av samfunnets ressurser. For det er jo slik at dette er en regning som fellesskapet i stor grad får – 75 pst. er det vel som faktisk dekkes av fellesskapet, siden beskatningen av oljeselskaper er som den er. Hva vil statsråden gjøre for at man skal unngå denne typen avtaler i fremtiden, for staten er jo inne i veldig mange ulike selskaper?
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-05-29:
Seniormeldingen ble jo lagt fram samtidig som vi fikk framlagt pensjonsmeldingen og velferdsmeldingen. Jeg er litt overrasket over at representanten Engeset ikke har tatt inn over seg at det også av seniormeldingen klart framgår at mange av de konkrete tiltak som vil gjøre det mulig for eldre å være lenger i arbeidslivet, ligger i pensjonsmeldingen og velferdsmeldingen som vi har behandlet, og som det har vært stor tilslutning til i Stortinget. Men det var ikke nødvendigvis dette jeg skulle spørre om, for det vet nok Engeset. Det jeg vil spørre om, gjelder dette med tiltak for å få arbeidstakere i alderen 67–70 år til å stå lenger i arbeid. Høyre ønsker å fjerne alle begrensninger her, noe som bl.a. fører til at om man er 67 år og ønsker både pensjon og full lønn, skal man få det uten noen begrensninger. Dette vil koste ca. 500 mill. kr. Jeg er enig med Engeset og Høyre i at det er viktig med tiltak. Men er det ikke mulig å se for seg at det går an å finne tiltak som kan bidra i samme retning – og ikke bruke alle de 500 millionene på dette ene?
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-05-29:
Det sitatet som ble referert, er ikke bare Arbeiderpartiets. Det er også Senterpartiets og SVs, og jeg stiller meg bak det. Jeg stiller meg også bak de vurderinger som er gjort i meldingen ut fra forarbeidene og utredningene og de høringsuttalelser vi fikk både fra arbeidstaker- og arbeidsgiversiden, om at en mener det er riktig å ha en øvre aldersgrense, med den begrunnelse at det kan oppleves som uverdig å skulle få en individuell diskusjon om hvorvidt en er egnet for arbeidslivet eller ikke når en er 73, 74 eller 75 år. Derfor støtter jeg det Regjeringen har sagt. Vi ønsker ikke at dette kun skal skje på et individuelt nivå, og det gjør vi med henvisning til entydige råd både fra arbeidstaker- og arbeidsgiversiden. Det synes jeg vi bør lytte til, for de sitter kanskje nærmere problemet enn vi gjør her.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-05-29:
Når vi ønsker en gjennomgang av særaldersgrensene, er det fordi veldig mange er omfattet av dem, og at det kan være grunn til å stille spørsmål ved om det er naturlig å opprettholde så mange særaldersgrenser for en så bred gruppe arbeidstakere. Samtidig vil nok jeg si at når vi valgte å trekke oss ut av den merknaden som bl.a. Høyre spilte inn, knyttet til politiet spesielt, er det fordi man heller ikke skal stigmatisere en gruppe. Jeg synes kanskje det også er litt på siden å antyde at en hel yrkesgruppe reelt misbruker de regler som vi i dag har for særaldersgrenser. Det er det som faktisk står, og som Engeset refererte til. Det er grunn til å gå gjennom særaldersgrensene, det er grunn til å trekke tilbake særaldersgrenser som ikke er viktige i forhold til at arbeidstakere har en spesiell fysisk utfordring. Men det er ingen grunn til å si at dette blir misbrukt generelt av alle som er omfattet av dem.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-05-29:
Når det gjelder aldersgrense for legdommere, må jeg medgi at jeg stiller svakt både med hensyn til å kunne gå inn i argumentasjonen og med hensyn til bakgrunnen for det standpunktet vi har tatt. Når det gjelder dette med å heve aldersgrensen fra 70 år til 72 år, vil jeg bare understreke – og her går jeg ut fra at vi er enige – at det ikke er snakk om at folk nå skal stå i arbeid til de er 72 år. Det er blitt tegnet et bilde av at det ikke er noen pensjonsalder på 67 år lenger – nå skal den heves til 72 år. Det er reglene i arbeidsmiljøloven vi snakker om, og hvor lenge man har rett til å kunne stå i arbeid dersom man ønsker det. Da synes flertallet, regjeringspartiene sammen med Kristelig Folkeparti, at det er betimelig å få det utredet av Regjeringen, og jeg imøteser de vurderingene som skal gjøres i samarbeid med arbeidslivets parter. Jeg håper vi får det til, men tror det faktisk er riktig å ha en eller annen form for aldersgrense. Så kan man gjerne også arbeide videre med individuelle avtaler mellom arbeidsgiver og den enkelte. Men det har noe å gjøre med at en som gruppe skal ha en rettighet, og så får resten være individuelt.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-05-29:
Fremskrittspartiet ønsker å fjerne alle hindringer for å kunne stå i arbeid mellom 67 og 70 år. Man skal kunne ta ut full pensjon og ha full lønn. Det skal ikke være noen begrensninger. Det betyr at mange vil kunne få 160 pst. lønn fra de er 67 år til de er 70 år. Dette skal dekkes inn over statsbudsjettet først og fremst gjennom at vi øker utbetalingen fra folketrygden. Det er ikke dette som kommer i 2010. Da kommer et system som er tilpasset at vi har en slik situasjon. Mener Fremskrittspartiet at det er umulig å tenke seg det vi nå ber departementet gjøre: gå gjennom ordninger som gjør dette enklere, fortest mulig, men at man ikke nødvendigvis skal ha denne retten til 160–170 pst. lønn fra 67 år til 70 år, at det kanskje finnes andre tiltak som kan virke i samme retning, men som ikke har de store utslagene, og som kan være like bra å få som overgangsordninger?
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-05-29:
Da begynner jeg replikken med å si meg enig med siste taler, som gav Engeset honnør for hans ledelse av komiteens arbeid. Jeg vil bare henlede oppmerksomheten på et forslag som Kristelig Folkeparti er med på sammen med de andre opposisjonspartiene – et forslag knyttet til at statlig sektor skal gjøre mer for å redusere avgangen til AFP gjennom konkrete tiltak for å holde den enkelte arbeidstaker i arbeid. Jeg opplever kanskje at det er litt å slå inn åpne dører, for er det på noe punkt Regjeringen er veldig konkret i meldingen, er det når det gjelder å bidra til at staten styrker sin oppmerksomhet på dette. En viser til at statlige bedrifter er med i IA-avtalen, og en viser til en egen seniorpolitikk i tariffavtalene. Ville det ikke være riktigere å henlede oppmerksomheten på hvordan staten kan bidra til at langt flere bedrifter blir med i IA-avtalen, enn bare å fokusere på statlige bedrifter?
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-05-29:
Venstre har en merknad som de står alene om, og som har en, sett fra min side og jeg tror også fra mange andres side, underlig tilnærming ved at en ønsker å åpne for mer midlertidige ansettelser for personer over 62 år, altså at arbeidsmiljølovens bestemmelser om stillingsvern skal reduseres for dem som står svakest, de over 62 år. Det vil vel ofte være slik at er du over 62 og skal inn i et arbeidsforhold, vil du kanskje i større grad enn hvis du er 40, være redd for at dette ikke er en stilling du skal kunne stå i til du ønsker å pensjonere deg. Ser Venstre det dilemma som ligger i at vi reduserer ansettelsesvernet for eldre arbeidstakere, samtidig som også Venstre er opptatt av at eldre skal kunne stå lenger i arbeid og være trygge for at en har en arbeidsgiverpolitikk som ivaretar dem?
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-05-29:
Vi er heldigvis i en situasjon hvor de fleste talere – også de fra opposisjonen – bruker taletiden til å rose Regjeringen for tiltakene. Og de opplever at det er framdrift i arbeidet for å gi eldre arbeidstakere mulighet til å stå lenger i arbeid. Det er positivt. Jeg registrerer også at Fremskrittspartiets Kjønaas Kjos og Hagesæter går til skarpe angrep fordi man ikke gjør noe – som Kjønaas Kjos sier – med AFP eller med det som gjelder avkorting av pensjonen for dem som etter fylte 67 år ønsker å stå i arbeid utover en inntekt på 2G. For det første: Når det gjelder AFP, gikk alle partier – unntatt Fremskrittspartiet – i forbindelse med behandlingen av pensjonsmeldingen for ikke lenge siden inn for en vesentlig omlegging, ikke minst med sikte på å fjerne hindringer for å kunne ha større fleksibilitet med hensyn til det å stå lenger i arbeid. Det er altså ikke lenge siden vi gjorde noe med dette. Det vil bli implementert fra 2010, når pensjonsreformen trer i kraft. Når det gjelder arbeidstakere over 67 år og deres mulighet til å unngå avkorting i pensjonen når inntekten overstiger 2G, opplever jeg det slik at statsråden har gitt oss positive signaler om at dette vil det bli arbeidet med. Jeg er fremdeles overrasket over at man ønsker alt eller ingenting, at man ikke engang er interessert i å diskutere løsninger som vil gi en større mulighet, men som ikke nødvendigvis vil gi – noe jeg henviste til – ca. 160–170 pst. i inntekt fra et år til et annet. Det er ikke sikkert at det er dette som er nødvendig for å stimulere denne gruppen til å bruke sin arbeidskraft etter fylte 67 år, men at vi ser på om de tiltakene som foreligger i dag – og som begrenser – kan justeres noe. Det vil også ha færre budsjettvirkninger enn det å gå for alt eller ingenting. Jeg konstaterer at det er et godt arbeid på gang, som alle tilsynelatende er tilfredse med. Da får vi vel også ta inn over oss at det er naturlig at man ved avslutningen av debatten pirker borti detaljene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-29:
Det kunne kanskje være fristende å spørre Høyre hvorfor de ikke fremmet forslag om en slik endring da de sjøl satt i regjering, eller kanskje å utfordre Høyre på hvilke gode seniortiltak de fremmet da de satt i regjering. Men jeg skal la det ligge. Jeg har lyst til å utfordre representanten Engeset på om han ikke mener at de aller viktigste tiltakene for at folk faktisk skal greie å stå lenger i arbeid, må settes inn før de er 67 år. Jeg er enig i at det er ønskelig at man får fjernet denne avkortingen av lønnsinntekten etter fylte 67 år, men det er jo ikke slik at det er der utstøtingen fra arbeidslivet skjer. Tiltak som virkelig vil være effektive både for den enkelte og for samfunnet, er man faktisk nødt til å sette inn på et langt tidligere tidspunkt. Da vil det også være et stort ansvar for arbeidsgiverne å sikre at arbeidstakerne faktisk blir sett og får muligheter til å utvikle seg, som Engeset sier. Er ikke det en mye viktigere innfallsvinkel enn bare å fokusere på dem som er over 67 år?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-29:
Jeg må spørre Fremskrittspartiet om de ikke er klar over at da det ble gjort endringer i arbeidsgiveravgiften for dem over 62 år, var det etter en avtale mellom partene i arbeidslivet og staten, der partene var enige om at dette virkemidlet ikke nødvendigvis hadde den virkningen man ønsket, og man valgte å disponere pengene på en annen måte. Mener Fremskrittspartiet at man skal bryte IA-avtalen på dette punktet? Kan Fremskrittspartiet i så fall legge fram dokumentasjon som kan vise at disse pengene faktisk har ført til den virkningen man ønsket? Det er en ganske stor sum som blir brukt til dette. De pengene blir nå brukt til helsetjenester i stedet. Det er grunn til å undersøke effekten av alle de ordninger man setter inn. De kan være veldig godt ment, men det er ikke dermed sikkert at de virker for det. Så jeg er veldig spent på om Fremskrittspartiet, i motsetning til både Regjeringen og partene i arbeidslivet, kan påvise at den ordningen faktisk har hatt en effekt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-29:
SV og jeg ønsker å arbeide for at flere skal omfattes av denne avtalen, for dette er jo en avtale mellom partene i arbeidslivet. Vi ønsker at flere skal bli organisert og få mulighet til AFP. Så registrerer jeg debatten om sliterne og hvem det er. Jeg tror det er veldig vanskelig å finne ut av. Det var jo nettopp derfor AFP ble slik den ble – det var umulig å finne ut hvem det egentlig var som var sliterne, f.eks. ved å sette et stempel på én yrkesgruppe framfor en annen. Da var man fort over i det som uføretrygden innebærer, nemlig en nitid prøving av helse. Det tar lang tid, og man ønsket å ha et alternativ til den ordningen. SV kommer til å forsvare AFP-ordningen. Vi ønsker også at flere skal kunne inngå avtaler slik at de omfattes av AFP-ordningen. Det er helt riktig at det innenfor deler av arbeidslivet som ikke er organisert og har denne avtalen, også finnes dem som absolutt trenger den.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-29:
Representanten Engeset har helt rett i at 6-timersdagen er en sak som SV har slåss for lenge. Men jeg ble veldig forundret over at representanten Engeset, som nettopp har stått på talerstolen og talt varmt for et av de tiltakene som mange bedrifter og offentlige organisasjoner med stort hell har gått inn for, nemlig å innføre 6-timersdagen for eldre arbeidstakere, nå plutselig mener det er stigmatiserende. Det er det selvfølgelig ikke. Dette er et av tiltakene som flere bedrifter har gjennomført, som de har fått god aksept for, og som faktisk gjør at eldre arbeidstakere står lenger i arbeidslivet. Det er vanskelig å forstå at dette skal være veldig positivt så lenge Høyre snakker om det, men svært negativt når SV snakker om det. Det er riktig at det vi gjør nå, er å gjennomføre disse forsøkene. Målsettingen er sjølsagt å se om dette virker positivt. I så tilfelle er det absolutt i SVs interesse at denne type arbeidstidsordninger også blir vurdert for andre grupper.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-29:
Dette er jo et tema som vi nettopp har behandlet i forbindelse med pensjonsinnstillingen. Der skal denne saken jobbes videre med etter de føringer som er lagt inn i stortingsmeldingen fra Regjeringens side. Men jeg har igjen lyst til å minne om at dette faktisk er en avtale mellom partene i arbeidslivet, og at det derfor skal på det bordet. Det gjenstår også å se hvordan man der kommer fram til en enighet om hvordan denne ordningen skal videreføres. Fra SVs side har jeg lyst til å si at vi mener at AFP er en svært viktig ordning, at den er nødvendig, og at den også har vært god fordi den har gjort at folk har kunnet gå av med pensjon når de har vært utslitt. Så jeg reagerer kanskje litt på at den blir omtalt veldig negativt bestandig. I tillegg til det nevner representanten særaldersgrensene, og vi har sagt at vi har behov for å gå gjennom dem. Jeg tror at en del av dem kan endres, men det er jo hensyn som er ivaretatt når man har satt disse aldersgrensene, som jeg ikke tror man bare kan se bort fra med et pennestrøk.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-29:
Det er et par punkter i debatten som jeg har behov for å kommentere. Representanten Hagen etterlyste at Regjeringen skulle komme med tiltak som gjør det mulig for eldre arbeidstakere f.eks. å jobbe deltid, der han eksemplifiserte det med 14 dager på jobb og 14 dager av. Der kan jeg si at Regjeringen har varslet en slik endring i arbeidsmiljøloven. Statsråden sa også i sitt innlegg at det skal bli en rettighet for eldre arbeidstakere å ha en deltidsstilling. Det tror jeg mange vil sette pris på, og det er noe som mange også vil kunne benytte seg av når vi får det nye pensjonssystemet på plass, hvor man kan kombinere arbeid og pensjon på en lettere måte. Det er også nødvendig å få på plass ordninger der man kan kombinere arbeid og trygd på en bedre måte, slik at avkortingen ikke blir så sterk at det ikke lønner seg å arbeide. Et annet tema som har vært oppe, gjelder tiltakene som det blir tatt til orde for, og som sikkert virker bra i mange sammenhenger, for å redusere belastningen for eldre arbeidstakere ved skiftarbeid. Det tror jeg er bra. Men samtidig vet vi jo at skift- og turnusarbeid er veldig slitsomt. Derfor etterlyser jeg at man på dette området må ha en helhetlig arbeidsgiverpolitikk. Vi ser at i en del av de yrkene hvor man går turnus og skift, er utstøtingen veldig høy. Så man må være forsiktig slik at man ikke hoper opp arbeidsmiljøbelastningen på noen aldersgrupper som gjør at risikoen for å bli utstøtt for dem med helseproblemer øker. Man må altså ha en helhet i dette. Det er også slik at heltidsarbeid bør være en rett og deltidsarbeid en mulighet for alle arbeidstakere. Det er mange undersøkelser som også tyder på at mange yngre arbeidstakere som jobber deltid, ønsker å jobbe heltid, og at det i seg sjøl for mange er et godt arbeidsmiljøtiltak. Jeg vil understreke igjen at en god seniorpolitikk må starte med en helhetlig arbeidsgiverpolitikk, som sikrer at folk ikke mister helsa på jobben i yngre alder. Det er litt seint å begynne å reparere på det når folk begynner å nærme seg 60-årsalderen. Derfor må man sikre at belastningen gjennom hele yrkeslivet blir slik at man faktisk greier å stå i arbeid til pensjonsalderen. Det helhetlige perspektivet er både offentlige og private arbeidsgivere nødt til å ha hvis de i framtida skal lykkes med å redusere den ufrivillige utstøtingen av arbeidslivet.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2007-05-29:
Jeg har lyst til å følge opp det representanten Andersen spurte om i sin replikk, nemlig hvorfor Høyre ikke fremmet disse forslagene da de selv satt i regjering, og hvilke konkrete forslag Høyre fremmet da de satt i regjering.