Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-16:
I denne saken tror jeg alle Stortingets partier har reflektert over det som er et reelt dilemma, fordi vi på den ene siden holder høyt barns rett til å bestemme over seg selv, til å ha innflytelse på viktige valg for seg selv, så langt som overhodet mulig, og fordi vi på den andre siden, i vårt stadig mer mangfoldige samfunn, også legger stor vekt på den respekt som flertallet og storsamfunnet må vise for ulike minoriteter, ikke minst de ulike livssynsminoritetene som vi har. Det prinsipielle utgangspunktet for det dilemmaet er likevel veldig klart fra SVs side. Det er at vi aldri kan akseptere at religion brukes som begrunnelse til å påføre barn unødvendig smerte og risiko. Når vi stemmer for regjeringens forslag i dag, er det fordi regjeringen har vært så tydelig på – og jeg deler de vurderingene – at det lovforslaget som her foreligger, ikke strider mot de forpliktelsene vi har gjennom Barnekonvensjonen, og at det faktiske resultatet av det vedtaket vi gjør i dag, kommer til å være en mer forsvarlig, tryggere og mindre smertefull behandling av de guttebarna det gjelder. For situasjonen i dag er jo ikke at vi står overfor et valg om vi skal innføre rituell omskjæring i Norge eller ikke. Vi står overfor et valg som handler om hvordan vi skal håndtere den rituelle omskjæringen som foregår i vårt land. Skal det skje innenfor trygge rammer i det offentlige helsevesenet, eller skal det, som i dag, foregå utenfor offentlig kontroll og dermed med større risiko for smerte og komplikasjoner for guttebarn? Stortinget må ha en konsekvensetisk tilnærming til et sånt spørsmål. Da mener vi fra SVs side at trygge forhold, tilstedeværelse av lege og smertelindring er et klart steg fram fra det som er dagens situasjon. Jeg mener at det forslaget som vil bli framsatt her senere om en aldersgrense, nettopp stryker på den testen som handler om konsekvensetikken i dette. Den faktiske konsekvensen av aldersgrense eller forbud, vil sannsynligvis være at flere guttebarn omskjæres under uakseptable forhold. Vi er i den situasjon at ingen land i verden har noe forbud mot rituell omskjæring av gutter. Vi bør ikke innføre et slikt forbud i Norge heller, men det er viktig å understreke at det Stortingets klare flertall slutter seg til i dag, er ingen anbefaling om rituell omskjæring. Det er en erkjennelse av at det er et religiøst ritual som står sterkt i noen religioner som også er representert i Norge, og et forsøk på å sørge for at vi får en så trygg og forsvarlig behandling av alle norske barn som mulig. Derfor mener jeg at det regjeringen har kommet fram til, er et forslag som på best mulig måte i dagens situasjon kombinerer det som er mest forsvarlig for barna, og som samtidig ivaretar hensynet til og respekten for det mangfoldet vi har i Norge. Jeg merket meg at i høringen i komiteen fremmet Barneombudet, som jo har vært kritisk til dette, flere innspill, som jeg syntes var gode. Det ene var at de ba om en følgeevaluering av den lovendringen som nå skjer. Det er enighet i komiteen om at vi vil be om dette. Det andre var betydningen av informasjon til foreldre om den faktiske risikoen som finnes ved dette inngrepet. Jeg vil bare understreke overfor helseministeren – dette er komiteen enig om – betydningen av at den informasjonen gis og er god. Jeg mener det er en oppgave for helseministeren å påse at det følges opp. Når det gjelder egenandelen, mener SV det er rimelig at det er en egenandel for inngrep som ikke er medisinsk nødvendige. Vi synes nok likevel at det var litt lettvint av regjeringen å overlate den vurderingen til Stortinget, så vi ønsker at regjeringen kommer tilbake med en vurdering av det. Det må kombinere hensynet til at egenbetalingen bør være så høy som mulig, gitt at dette inngrepet ikke er medisinsk nødvendig, men på den andre siden ikke virke mot ordningens hensikt, som er at den rituelle omskjæringen av barna skal foregå på en tryggest mulig måte. Så vi ber regjeringen om å komme tilbake med forslag som ivaretar og finner det rette balansepunktet.