Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-12-09:
Situasjonen på arbeidsmarknaden er framleis svært bekymringsfull. Det har rett nok vore ein nedgang i talet på heilt ledige den siste månaden. Det er gledeleg. Men framleis er det svært mange som står heilt utan arbeid. Hovudmålet for Arbeidarpartiets økonomiske politikk er å sikre arbeid til alle. Me vil føre ein politikk for å sikre at folk har arbeid, men også at dei som mister arbeidet, skal ha noko å leve av når dei blir arbeidsledige. Arbeidarpartiet er imot forslag som gjer at næringslivet mister konkurransekraft og kompetanse. Gjennom dei framlegga frå Regjeringa som ligg i denne proposisjonen, meiner me at situasjonen blir verre for dei som har mist arbeidet, for dei som står i fare for å miste arbeidet, og for arbeidsgjevarane. Sjeldan har me vel sett noko framlegg som til dei grader har gjeve opphavet til krig på alle frontar. Regjeringa foreslår i sitt framlegg å endre permitteringslova, slik at arbeidsgjevarar som ønskjer å permittere ein tilsett, må betale vedkomande løn i 30 dagar før den permitterte får trygd. I dag er denne perioden tre dagar. Frå heile landet har me fått signal frå bekymra arbeidsgjevarar og arbeidstakarar om at dette vil gje fleire oppseiingar og kompetansetapping, og at det fører til svekte konkurransevilkår. Det synest underleg at Regjeringa, i ei tid med så vidt store utfordringar i arbeidsmarknaden, vel å take eit slikt grep. Det er lite fornuft i å velte store kostnader over på næringslivet i ei tid da mange bedrifter slit i motgang. Regelverket for permitteringar har blitt endra mange gonger som følgje av variasjonar i arbeidsmarknaden. Eg har registrert at Arbeidarpartiet har blitt kritisert for at me i 2001 gjekk inn for å endre regelverket. I 2001 var arbeidsløysa låg, og då var det rett å redusere permitteringsperioden til 26 veker. Ingen kunne den gongen sjå for seg at det skulle bli 60 til 70 nye ledige kvar arbeidsdag under ei ny regjering. Me sa samtidig at ein måtte sjå fortløpande på situasjonen i arbeidsmarknaden. Situasjonen no er fundamentalt annleis. Derfor meinte Arbeidarpartiet og fleirtalet på Stortinget i vår at det var rett å gje høve til eit meir fleksibelt regelverk. Me er av den oppfatning at det i ein periode med høg arbeidsløyse er meir sannsynleg at dei permitterte blir arbeidsledige, enn at dei får anna arbeid når permitteringstida er slutt. I ein slik situasjon bør ein tillate ein lengre permitteringsperiode, og ein må sørgje for at personar med verdifull kompetanse framleis har ei tilknyting til bedrifta. Arbeidarpartiet er glad for at me gjennom budsjettforliket med Regjeringa fekk redusert arbeidsgjevarperioden ned til ti dagar, og at det framleis blir 42 vekers permitteringstid. Me meiner ikkje dette er godt nok, men det var det beste me kunne få til ved dette høvet. Det som har vore ein av haustens mest betente saker, er utan tvil spørsmålet om mellombelse tilsetjingar. Regjeringa har måtta tåle mykje fortent kritikk for forslaget. Ho sluttar aldri å forundre meg, den evna Regjeringa har til å leggje seg ut i konflikt med alt og alle i arbeidsmarknadspolitikken. Hovudargumentet frå Regjeringa er at fleire mellombelse tilsetjingar skal gje fleire personar arbeid. I lovforslaget er det likevel ikkje vist til materiale eller undersøkingar som skulle underbyggje dette. Det er derfor ingen grunn til å tru at fleire mellombelse tilsetjingar vil gje lågare arbeidsløyse. Fleire mellombelse tilsette vil skape større uvisse hos ei stor mengd arbeidstakarar og familiane deira. Det ønskjer ikkje Arbeidarpartiet. Arbeidslivslovutvalet er i ferd med å sluttføre sitt arbeid. No går det altså mot at forslaget blir sendt tilbake til Regjeringa, for å bli behandla av Arbeidslivslovutvalet. Det er det einaste fornuftige. For Arbeidarpartiet var det eit krav – for at me i det heile skulle setje oss til forhandlingsbordet – at forslaget skulle sendast tilbake. Regjeringa foreslo store kutt i dagpengeordninga i statsbudsjettet for 2003, og fekk fleirtal for dette saman med Framstegspartiet. Som ei følgje av dette blei ytingane stramma kraftig inn. I tillegg har langt færre no krav på dagpengar. For oss i Arbeidarpartiet er det viktig at arbeidsløysa ikkje skapar unødvendig store økonomiske problem for dei som blir råka. I vårt alternative statsbudsjett gjekk me derfor inn for å reversere alle dei usosiale kutta. Den endringa av regelverket som me diskuterer her i dag, er ei ytterlegare innstramming av dagpengeordninga som er uakseptabel. Arbeidarpartiet går derfor imot den foreslåtte endringa. Heilt til slutt vil eg berre rette opp innstillinga under Tilråding frå komiteen, B II § 3(1) a), der det står«10 arbeidsdager ved hel permittering». Det skal stå «10 arbeidsdager ved hel permittering og ved minst 40 pst. reduksjon av arbeidstiden». (1)