Tine Sundtoft (Høyre), 2014-03-27:
Norge har en kystnatur som setter oss i en særstilling i verden. Vi har noen av verdens vakreste fjorder og en langstrakt kyst med et rikt og variert mangfold av planter og dyr. Kysten har gjennom historien vært en viktig del av vårt livsgrunnlag med bl.a. fiske, tømmereksport og landbruk. I tillegg er kysten viktig for friluftsliv og rekreasjon, og ikke minst er den et godt reiselivsprodukt. De fleste turister kommer til Norge for å oppleve fjorder og fjell, fosser og mektige landskap. Denne «blå naturen» er jeg opptatt av å ta vare på, slik at den også i framtiden kan gi grunnlag for verdiskaping. Vi benytter flere virkemidler for å sikre fjordene våre: Det er et nasjonalt mål at alt kystvann skal ha god økologisk og kjemisk tilstand i løpet av 2021. EUs vanndirektiv er gjennomført i norsk rett i vannforskriften og omfatter fjordene og annet kystvann i Norge. Forskriften krever at det blir utarbeidet regionale vannforvaltningsplaner med tilhørende tiltaksprogrammer for å oppfylle miljømålene. Vannforvaltningsplanene er under utarbeidelse og skal sendes på offentlig høring innen 1. juli i år. Planer som dekker alle vannregionene i Norge, skal være på plass innen utgangen av 2015. Jeg vil også framheve naturmangfoldloven og spesielt bestemmelsene om bærekraftig bruk. Disse bestemmelsene er viktige for forvaltningen av all natur i Norge, også fjordnaturen. Et annet virkemiddel for å beskytte fjordene våre er marint vern, som skal sikre at et representativt utvalg av undersjøiske naturtyper og naturverdier blir ivaretatt for framtiden. Dette er bl.a. viktig med tanke på referanseområder for forskning og overvåkning. Det er så langt etablert tre marine verneområder i kystsonen som skal sikre unike naturverdier. Jeg vil også trekke fram den norske villaksen, som er en viktig del av mange norske fjorder. For å ta vare på villlaksbestandene har Stortinget vedtatt en ordning med nasjonale laksefjorder og nasjonale laksevassdrag. Som representanten Elvestuen sa, er det opprettet 29 nasjonale laksefjorder og vedtatt et eget beskyttelsesregime for disse fjordene. Jeg er også opptatt av å forbedre kunnskapsgrunnlaget i kystområdene. Vi deltar derfor i finansieringen av forskningsprogrammet Havet og kysten under Norges forskningsråd. Denne forskningen vil være nyttig for politikkutformingen framover. Interpellanten nevner noen eksempler på forhold som truer miljøtilstanden i norske fjorder. Jeg vil først omtale jordbruk. Særlig i jordbruksintensive områder kan avrenning av nitrogen og fosfor føre til problemer med overgjødsling og dermed nedsatt vannkvalitet. For å redusere faren for erosjon og avrenning har det de seneste årene blitt gjort omfattende forsøk med å endre tidspunktet for jordbearbeiding fra høst til vår. Det arbeides også med å revidere forskriften som regulerer lagring og spredning av husdyrgjødsel. Når det gjelder rømt oppdrettsfisk og lakselus, er det bred enighet om at dette er havbruksnæringens største miljøutfordringer. Det er slått fast i regjeringens politiske plattform at vi ønsker å legge til rette for vekst innenfor havbruk. Men dette må skje på en miljømessig forsvarlig måte. Regjeringen vil derfor styrke arbeidet mot lakselus, andre sykdomsutfordringer og rømming gjennom forpliktende avtaler med næringen. Blant annet har denne regjeringen økt bevilgningene til overvåkning av rømt oppdrettsfisk i elvene med sikte på å overvåke dobbelt så mange elver som tidligere. Regjeringen ønsker å praktisere prinsippet om at forurenser betaler også i havbruksnæringen. Dette arbeidet er under oppfølging i regi av fiskeriministeren, som er ansvarlig for disse områdene. Det arbeides også med å bedre kunnskapsgrunnlaget, med bærekraftsindikatorer for rømt oppdrettsfisk og lakselus og med utprøving av steril fisk. I tillegg ser vi at havbruksnæringen gjennom sitt miljøfond finansierer utfiskingstiltak i flere elver, noe både fiskeriministeren og jeg ser positivt på. Interpellanten nevner også fare for oljeutslipp fra skip som en trussel. Regjeringen ønsker å overføre mer godstransport fra vei til sjø. Det vil gi gevinster for både sikkerhet og miljø, ved at færre tunge kjøretøy kjører på norske veier, men samtidig medføre økt skipstrafikk i kystområdene. Vi har tidligere hatt skipsuhell med utslipp av olje langs kysten, og oppryddingsaksjonene etter disse har krevd betydelige ressurser. Regjeringen vil styrke oljevernberedskapen og legge fram en oppdatering av stortingsmeldingen om sjøsikkerhet og oljevern. Det vil også settes ned et utvalg for å vurdere hvordan teknologi, produktutvikling, industribygging og kompetanse innen oljevernberedskap kan styrkes. Viktige tiltak for å redusere risikoen for uhell er anbefalte seilingsruter som leder de store fartøyene lenger vekk fra kysten, og overvåking av skipstrafikken langs kysten. Regjeringen vil legge til rette for mineralnæring i Norge. Sundvolden-plattformen sier at mineralnæringen kan benytte sjødeponi, men at vi vil stille strenge krav og sikre miljøovervåking. Dette forutsetter at andre tilgjengelige arealer for deponi ikke er en bedre løsning. Ja, det er riktig at mineralvirksomhet kan generere store mengder restmasser, som vi må finne gode deponeringsløsninger for. Som klima- og miljøminister har jeg ansvar for vurderinger av utslippstillatelser etter forurensningsloven. Både deponi i sjø og deponi på land får miljøkonsekvenser. Det er ikke mulig å si generelt at det ene er bedre enn det andre. Dette må vurderes konkret i hver enkelt sak. Jeg er opptatt av at miljøbelastningen skal være minst mulig, og at sakene blir grundig utredet før beslutninger fattes. Sjødeponering av restmasser fra gruvedrift har vært praktisert i Norge og internasjonalt i mer enn 30 år, og miljøkravene vi stiller i dag, er strenge. Det er viktig at sakene er godt utredet. Det skal sikres tilstrekkelig overvåking mens deponiet er i drift. Vi har videre et godt system for tilsyn og kontroll av virksomheter med utslippstillatelse. I behandlingen av en søknad om utslippstillatelse skal det legges vekt på forurensningsmessige ulemper sammenholdt med øvrige fordeler og ulemper. Det er en bredt sammensatt vurdering som skal foretas. En av miljøutfordringene ved deponering er bruk av kjemikalier i produksjonen. Bedriftene har plikt til å erstatte helse- og miljøfarlige kjemikalier med mindre farlige alternativer dersom dette kan skje uten urimelig kostnad eller ulempe. Vi har et nasjonalt mål om å unngå utslipp og bruk av de farligste stoffene – de prioriterte miljøgiftene – mens risiko for utslipp og bruk av andre helse- og miljøskadelige kjemikalier skal minimeres. Disse målene følges opp både i krav som settes i utslippstillatelser, og ved kontroll og tilsyn. Til slutt vil jeg nevne at det er viktig at vi også fortsetter med å få ryddet opp i de gamle forurensningene på land og i sjøbunnen. Dette er i hovedsak utslipp fra industri og annen virksomhet fra tidligere tider som kan gi spredning av helse- og miljøskadelige kjemikalier i norske fjorder. Videre opprydding er en viktig del av regjeringens politiske plattform. Som det framgår av det jeg har sagt, jobber regjeringen på flere fronter for å beskytte fjordene våre. Norge er heldig stilt, med en variert, frodig og ren natur som det er viktig at vi tar vare på. Jeg er opptatt av å bevare de spesielle verdiene som ligger i vår kystnatur. Nøkkelen for å oppnå dette er en helhetlig, kunnskapsbasert og økosystembasert forvaltning.