Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2007-10-18:
Etter at forslaget til statsbudsjett for neste år ble lagt fram, har det vært en omfattende debatt om flertallets fattigdomspolitikk. Ut fra den debatten kan det høres ut som om kampen mot fattigdom bare er et spørsmål om penger. Selvfølgelig handler det om penger. Regjeringen og Stortinget har da også, i tråd med Soria Moria-erklæringen og regjeringserklæringen, økt bevilgningene til bekjempelse av fattigdom. Økningene fra 2006 og 2007 videreføres, samtidig som bevilgningene foreslås ytterligere økt med 336 mill. kr., til sammen en økning på over halvannen milliard kroner. Dette er i og for seg ikke tema her i dag, det får vi rikelig tid til å diskutere i forbindelse med statsbudsjettet for 2008. Bekjempelse av fattigdom handler ikke bare om kroner, det handler også om å gjøre de rette tingene. Når Stortinget i dag skal debattere Ot.prp. nr. 70 for 2006-2007, Om lov om endringer i sosialtjenesteloven og i enkelte andre lover, så er det nettopp det det handler om – å gjøre de rette tingene. Bak den litt krypiske tittelen på proposisjonen skjuler det seg en ny stor reform: kvalifiseringsprogram og kvalifiseringsstønad for personer i yrkesaktiv alder som har få eller ingen rettigheter i dag i det ordinære trygdesystemet. I denne gruppa finner vi noen av de aller fattigste. For en stor del dreier dette seg om langtidsmottakere av sosialhjelp. Det er folk som av ulike grunner er utestengt fra arbeidsmarkedet, folk som i stor grad mangler de kvalifikasjoner som skal til for å komme seg ut av en situasjon som oppleves som håpløs, og som til tross for det altså får et tilbud i dag som kan oppleves som tilfeldig og lite målrettet, og med til dels betydelige forskjeller fra kommune til kommune. Gjennom endringer i sosialtjenesteloven åpner vi nå for at disse personene, som tidligere har vært mer eller mindre utestengt ikke bare fra arbeidsmarkedet, men også fra de aktive tiltakene som arbeids- og velferdsetaten rår over for å få folk i arbeid, skal få den samme muligheten til å kvalifisere seg for et framtidig yrkesliv som de med rettigheter i trygdesystemet har. Gjennom en grundig arbeidsevnevurdering og med rett til et kvalifiseringsløp over tid etter en individuelt tilrettelagt plan får disse personene en ny sjanse. Det er en betydelig reform vi da snakker om. Vi utvider velferdssamfunnet til å gjelde mange flere. Til sammen vil kvalifiseringsprogrammet kunne omfatte ca 30 000 personer når programmet er fullt ut gjennomført i alle kommuner, innen utgangen av 2009. Kvalifiseringsprogrammet er på denne måten et av de viktigste tiltakene for å bekjempe fattigdom og et av hovedgrepene i oppfølgingen av St.meld. nr. 9 for 2006-2007, Arbeid, velferd og inkludering. Det er akkurat de tre tingene det handler om. Arbeid er det desidert viktigste virkemiddelet for avskaffelse av fattigdom. Inntekt av eget arbeid er den desidert viktigste kilden til velferd for den enkelte, men ikke minst for barn i fattige familier. Og det handler om inkludering, det handler om et velferdssamfunn som er i stand til å se enkeltmennesket og iverksette nødvendige tiltak sammen med den enkelte for å inkludere dem som står utenfor den velferden de fleste av oss nyter godt av. Det handler også om retten til å skape sin egen identitet gjennom å få lov til å bidra til det fellesskapet en er en del av. Etter hvert skal vi også følge opp de andre hovedgrepene i St.meld. nr. 9, med forbedringer både i tiltakssammensetning og stønader. Lønnstilskudd for potensielle uføre er et annet tiltak som også kommer for fullt fra neste år av. Men først av alt kommer altså kvalifiseringsprogrammet for de aller vanskeligst stilte. Betydningen av å få dette på plass illustreres av det faktum at det allerede på inneværende års budsjett er satt av 53 mill. kr til å komme i gang med programmet allerede i år. Det følges opp med ytterligere 183 mill. kr for neste år. Intensjonen er altså iverksetting allerede i neste måned. Derfor har vi i Stortinget også hatt det travelt med å få denne saken opp til behandling. Som saksordfører konstaterer jeg at det er en gledelig tverrpolitisk oppslutning om innføring av det nye kvalifiseringsprogrammet. Den uenigheten som er, dreier seg om måten dette skal finansieres på overfor den enkelte – som en egen stønadsordning, eller som en generell økning av eksisterende stønadsordninger. Det regner jeg med at representanter for de enkelte partiene selv vil gjøre rede for. Som saksordfører er det imidlertid en ting til som jeg gjerne vil ha sagt, og det er spesielt rettet til opposisjonspartiene i denne saken. Jeg vet ikke om det er rekord, for jeg er ganske fersk på Stortinget, men fra høring 8. oktober 2007 via komitebehandling til lovbehandling i Odelstinget ti dager etter må i hvert fall sies å være mye raskere enn det som er vanlig. Jeg vil også takke både presidentskapet og Stortingets administrasjon for utvist smidighet. På den politiske arena har jo vi i flertallspartiene allerede hatt en fordel, ved at vi kjenner til innholdet i sakene på et tidligere tidspunkt enn opposisjonen har muligheter til. Derfor vil jeg benytte anledningen til å rette en stor takk til samtlige opposisjonspartier for sporty innsats. Sammen kan vi jo glede oss over at det er de som venter på kvalifiseringsprogram, som til sjuende og sist nyter godt av dette tempoet. Komiteen arrangerte høring i saken 8. oktober. Kun tre høringsinstanser hadde meldt seg, men jeg tror ikke det betyr at omverdenen synes at kvalifiseringsprogrammet er lite viktig. Vi hadde en omfattende høring på stortingsmeldingen i vår, der kvalifiseringsprogrammet ble behørig kommentert. Vi opplevde i begge høringene en bred støtte til intensjonene i forslaget som nå skal vedtas. Og det kan jo også være at aktuelle høringsinstanser er tilfreds med måten Regjeringen har håndtert innspill til arbeidet med proposisjonen på. Den uenigheten som var, dreide seg også der, som i innstillingen her i dag, om den tilhørende stønaden og måten den utformes på. Men stort sett har det vært enighet også om dette. Så tilbake til selve saken. Kvalifiseringsprogrammet er altså en nyskapning i norsk sosialpolitikk. I sin tiltredelseserklæring sa Jens Stoltenberg følgende: «Det skal ikke være fattigdom i verdens rikeste land. Regjeringen vil legge fram en helhetlig plan for å avskaffe fattigdom i Norge. Vi vil bringe flere tilbake til arbeidslivet, slik at flere kan leve av egen inntekt. Vi vil bedre økonomiske ytelser for mennesker som lever i fattigdom.» Det er et ambisiøst prosjekt. I Politisk kvarter på P2 i dag tidlig hørte jeg Kristelig Folkepartis Hans Olav Syversen si: «(…) det er veldig lenge siden jeg nå har hørt noen fra regjeringspartiene snakke om å avskaffe fattigdommen.» (…) Hvis Hans Olav Syversen f.eks. hører på debatten nå på tv-en sin på kontoret, får han høre det om igjen: «Det skal ikke være fattigdom i verdens rikeste land». Kvalifiseringsprogrammet skal bidra til det for de fattiges skyld, men også for samfunnets skyld. Statistikken viser jo at vi trenger arbeidskraft. Hver måned er det flere ledige stillinger enn det er registrerte ledige. Antallet er nesten det dobbelte. Vi importerer arbeidskraft som aldri før, ledigheten fortsetter å synke, omfanget av deltid går ned, men fortsatt er det altså altfor mange som står utenfor, og som gjerne vil. Kvalifiseringsprogrammet skal gi dem en mulighet. Det gjelder altså dem som er uten rettigheter i dag. Det gjelder personer som altfor lenge har vært kasteballer mellom ulike offentlige kontorer, som ikke helt visste hva de skulle gjøre med dem, og hvor de skulle gjøre av dem. Nå er det ett NAV-kontor, og de får et nytt viktig virkemiddel. Personene skal gjennom en grundig arbeidsevnevurdering, og de skal ha tett og koordinert bistand i gjennomføring av kvalifiseringsprogrammet. Programmet skal tilpasses den enkelte. Det betyr fleksibilitet i sammensetningen av tiltakene, både arbeidsrettede og andre, som f.eks. helsehjelp, opptrening, motivasjon og mestring – det siste er ikke minst viktig. Du skal følge programmet på heltid som en jobb. Det varer i ett år, med muligheter for forlengelse ved behov. Det skal lages en individuell plan hvis deltakeren vil. Og som motytelse for vilje til innsats får deltakeren en økt stønad, på 2 G. Det skal lønne seg å yte, så tillegg som f.eks. barnetrygd og barnebidrag skal ikke føre til avkorting i stønaden. Deltakerne har krav på eventuelt barnetillegg og kvalifiserer til bostøtte, som heller ikke skal gi avkorting. Det skal lønne seg å arbeide. Inntil 50 pst. stilling kan kombineres med fortsatt deltakelse i programmet, med avkorting i forhold til timer. Det skal betales skatt som ved en vanlig jobb, og det skal opptjenes pensjonspoeng. Så til slutt: Jeg startet med å si at bekjempelse av fattigdom ikke bare handler om mer penger, det handler også om å gjøre de rette tingene. Vi føler oss trygge på at kvalifiseringsprogrammet er den rette veien å gå, men det gjenstår ennå et viktig punkt – å oppnå resultater som virkelig monner. Betydningen av å få gode resultater raskt understrekes også ved at Regjeringen umiddelbart ved programmets iverksetting starter en følgeevaluering av programmet. Dermed får vi raskere fram resultater og eventuelle behov for justeringer og tilpasninger underveis. Det kommer programdeltakerne til gode. Det kommer samfunnet til gode. Etter vedtaket her i dag gjenstår altså det vanskeligste, selve gjennomføringen. Vi skal gjennom evalueringen følge resultatene nøye. Det gledelige er jo at programmet umiddelbart blir tilgjengelig i 135 kommuner, i løpet av neste år i 160 til, og fra 2009 og fram til 2010 i ytterligere 160 kommuner. Det er en stor og viktig reform, en ny sjanse for anslagsvis 30 000 personer som i dag hører til dem som er aller vanskeligst stilt. De fortjener virkelig å bli sett, det handler om den etiske koden i samfunnet. Samfunnet vil også tjene på å se dem.