Morten Lund (Senterpartiet), 2000-11-28:
Årets budsjettbehandling i finanskomiteen har gitt mange vinnere. Kulturminister Ellen Horn var kjapp til å uttrykke sin begeistring og takknemlighet over de store forbedringene som sentrumspartiene har bidratt til. På samme vis som Horn har vært mer spontan enn Schjøtt-Pedersen, har andre enn NHO måttet uttrykke næringslivets lettelse og tilfredshet. NHOs direktør er faktisk alene om å reagere så surt som Høyre ønsket. Jeg synes det er synd for NHOs del. Det var ikke overraskende at Prosessindustriens Landsforening ble fornøyd. Den foreslåtte elavgiften på all industri ble sløyfet, svovelavgiften halveres, og av den foreslåtte konjunkturavgiften blir det ingen ting igjen i 2001 og bare 20 pst. i 2002. Utgangspunktet som Stortinget fikk, var en dramatisk forverring. For Orkla Exolon med 100 ansatte ville forverringen blitt 4,4 mill. kr årlig. Så skriver da PIL-ledelsen i siste PIL Aktuelt: «Igjen har Stortinget som besluttende organ lagt et godt grunnlag for en fornuftig industripolitikk. Det påkaller anerkjennelse overfor det politiske miljø. For bedriftene er det gledelig at argumenter blir lyttet til og behandlet på en konstruktiv måte av politikerne.» Og videre: «En internasjonalt konkurransedyktig avgiftspolitikk» – og de snakker altså om den norske avgiftspolitikken – «legger grunnlaget for nyinvesteringer, forsk-ning og nyskaping i store deler av prosessindustrien. Når de internasjonale konjunkturer og produktpriser ligger til rette, tror jeg vi vil få se flere større investeringer. Dette vil gi bedriftene økt konkurransekraft og styrke hjemmebasen for bedrifter som konkurrerer på verdensmarkedet. Det vil også demonstrere hvordan et godt samspill mellom de politiske og industrielle miljøer kan bære frukter.» Det var det Per Terje Vold i Prosessindustriens Landsforening som sa. Det var milevis fra kommentarene fra Høyre og NHO, og det er milevis mellom den politikken som nå ligger som ferdig budsjettforslag, og det som Høyre står for. I gårsdagens Aftenposten konkretiseres investeringsplanene i prosessindustrien – 14 milliarder kr de nærmeste år. Dette er en bransje som har en samlet eksport på 100 milliarder kr i året. Det er en viktig bransje. En annen budsjettvinner som har takket pent, er reiselivsnæringene. De representerer om lag 170 000 årsverk over hele landet. Lønnsomheten er marginal for størstedelen av bedriftene. Henvendelsene til Stortinget og resultatene i komiteen viser at næringen har mange venner overalt i Norge, men ikke i Regjeringen. Reiselivet slipper moms på overnatting, på kollektiv persontrafikk, på skiheiser og på kultur. Konjunkturavgiften ville ha slått spesielt hardt ut fordi de er så mange. De får fordeler av redusert dieselavgift og halv matmoms. Norges Turistråd får penger slik Stortinget lovet da reiselivsmeldingen ble behandlet i vår, men som Regjeringen nå har prøvd å trekke inn to ganger. På noe lengre sikt vil fjerning av investeringsavgiften og den småbedriftsfiendtlige delingsmodellen gi store utslag. Regjeringens momsforslag har bidratt til en bred mobilisering for reiselivsarbeidsplassene i hele landet. Næringen har blitt styrket av det forslaget som ble avvist. Halvering av matmomsen er en seierssak for mange, for barnefamilier som bruker en stor andel av inntektene på mat, for norsk matindustri, for kjøpmenn og deres ansatte, for norsk landbruk og alle som lever i og av arbeidsplasser i bygdene. Det er underlig at arbeiderpartiregjeringen måtte presses så hardt og så lenge for å unngå å bli upopulær blant så mange. Det går ikke an å si at man ønsker mindre handelslekkasje til Sverige uten å operere med den samme momssatsen på mat! La meg kjapt nevne andre viktige forbedringer for næringslivet: Bevilgningene til elektroniske sjøkart og Redningsselskapet kom på plass. Det kystfiendtlige forslaget om å auksjonere bort nye oppdrettskonsesjoner er begravet. Eksportrådet får 10 mill. kr ekstra og unngår nedskjæringer i en tid da næringslivsbedrifter virkelig står i kø for å satse ute. Teknologisk Institutt og Veilednings-instituttet i Nord-Norge får betydelig mindre nedskjæringer enn foreslått, og det er viktig for mange små og mellomstore bedrifter. SND får 12 mill. kr ekstra til distriktssatsing. Ekstra penger blir også gitt til forkurs til ingeniørskolene for unge som har valgt yrkesfag i videregående. Offentlig støtte til forskning har fått et stort løft. Fortsatt håper jeg at byggingen av den nye «G.O. Sars» ikke blir utsatt. Næringskomiteen har besøkt mange norske næringslivsbedrifter mens vi ventet på resultatet fra finanskomiteen. Vi fikk bekreftet at svært mye går svært bra, og at det vil fortsette slik hvis rammene blir forutsigbare for selskapene selv og for deres kunder. Forutsigbarhet er næringslivets hovedkrav når det gjelder alle beslutninger myndighetene tar – altså ikke slik Regjeringen har opptrådt i forhold til reiselivsnæringen. Et samlet storting sa ved behandlingen av reiselivsmeldingen i vår at vilkårene måtte bedres, slik at økonomien i bedriftene ble styrket. Momsforslaget, konjunkturavgiften samt kutt til felles salgsinnsats var dramatiske og uventede forverringer. Næringskomiteen møtte i Sør-Trøndelag representanter for skjellnæringen og for tradisjonelt havbruk. Vi besøkte Fosen Mek Verksteder som lykkes med cruise-ferjer, hurtigruter og andre luksusskip, Grøntvedt Fisk som utvider sin foredling av sild, og Berg Tekstil med flere hundre tekoarbeidsplasser. Vi besøkte smarte avleggere fra NTNU og SINTEF. I Østfold besøkte vi Borregaard og Saugbrugsforeningen, som foredler tømmeret på en bedre måte enn før. Prior og Stabburet lager stadig flere nye matretter i svært effektive industrianlegg. Samtlige av de bedrifter og bransjer innenfor vareproduserende industri som her er nevnt, har sterk konkurranse fra utlandet. De hører alle til dem som noen samfunnstopper mente ville få for dårlige vilkår i Norge om vi ikke ble EU-medlemmer i 1994. I dag viser disse bedriftene at samfunnstoppene tok grundig feil, at norsk lønnsnivå, velferdsnivå og arbeidsmiljø ikke er til hinder for å lykkes – snarere tvert om. Den største utfordringen er at de lykkes så godt at arbeidskraften blir for ettertraktet. På den verftskonferansen som nylig ble arrangert i Bergen, var den maritime klyngen fornøyd med at Regjeringen hadde lovet å følge opp med verftsstøtte hvis EU opprettholdt sin, og uendret refusjonsordning for sjøfolk. Det statsråd Knudsen gav løfte om, kunne jeg slutte meg til, at det skulle bli slik når budsjettet ble vedtatt. Så gikk det to dager, og så kom forslaget om å ta visse skipstyper ut av refusjonsordningen. Det er rett og slett opprørende! Det går ikke an å opptre slik! Jeg håper næringskomiteen finner en ordning slik at denne fadesen kan bli rettet opp uten for mye tap av tillit. Den historiske feil fra 1980-tallet med å sette sjøfolkene på land, må ikke gjentas. Det taper hele denne viktige næringsklyngen på. En hovedårsak til at vårt næringsliv greier seg så godt i konkurransen, og at Norge er i en så enestående situasjon når det gjelder økonomi og sysselsetting, er etter min mening at vi har arbeidsfred, moderasjon og godt samhold. Noen ganger oppdager vi viktigheten av disse suksessfaktorene. Når for mange innen ledersjiktet i næringslivet blir for grådige, får vi kostbare reaksjoner. Det skjedde i 1998 da lønnstilleggene ble så store at alle tapte – likedan i vår da det ble streik. Statoil-Norviks fallskjerm og de siste lederbonusene i Statoil ble stoppet av sunne reaksjoner fra folk flest og fra media. Det var nødvendig! På samme vis var det helt nødvendig å få på plass en beskatning av aksjeutbytte ved denne budsjettbehandlingen. Jeg mener det er eierne som vil tjene mest på å få bort en ordning som lenge nok har provosert det store flertallet som betaler full skatt av alt de tjener. Uten en slik rettferdig skattereform nå ville grunnmuren for moderasjonstanken bli svekket. En annen del av denne grunnmuren heter godt eierskap. Det byggende eierskapet har vært nøkkelen til trygge arbeidsplasser og stor framgang. Nå blir det forbrukende eierskapet stadig mer synlig, ved aktører som er ute etter kjappe gevinster for seg selv, som kaller det å synliggjøre verdiene, og som Thorbjørn Jagland har kalt bedriftsslaktere. Jeg skulle ønske at Arbeiderpartiets leder var mer opptatt av å stimulere det gode, byggende eierskapet, mer opptatt av å stoppe de negative kreftene med effektive virkemidler enn med skjellsord. Det er haugevis av eksempler der lovverket kunne vært brukt mot disse slakterne, der de ansatte har tryglet om det, og der Arbeiderpartiet ville hatt flertall på Stortinget for å gripe inn. I sommer var det Polaris og DBS, sykkelfabrikken på Jæren. Nå er det nedleggingen av 250 arbeidsplasser hos Nycomed Pharma i Oslo som har havnet hos næringsministeren. Dette er meget lønnsomme arbeidsplasser – midt i blinken for det vi bør satse videre på som nasjon. De ansatte i Nycomed Pharma fastholder at de nye eierne fikk overta i 1999 ut fra feilaktige opplysninger. Lov om erverv gir grunnlag for å hindre denne nedleggingen. Det er helt nødvendig at de grunnleggende samholdsverdiene som har vært basis for vår verdiskapingssuksess, blir ivrigere forsvart. Felles respekt for langsiktig tenkning er på vikende front. Det er det vi ser i fiskeriene, det er det vi ser i Orkla. Det er et hovedansvar for Regjeringen å bygge et verdiforsvar, ved praktisk handling å vise hva den vil at andre skal bidra til.