trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Det kan godt være at det er arrogant å si at jeg deltar i de debattene jeg selv ønsker å delta i, og ikke i veldig stor grad lar meg påvirke av justiskomiteens leder i så henseende. Men det fastholder jeg – arrogant eller ikke. Problemstillingen er veldig viktig og veldig alvorlig. Det er helt avgjørende at vi tar den på alvor også i det politiske ordskiftet. Grunnen til at jeg mener det har vært unødvendig for meg å delta veldig aktivt i denne debatten, er at utgangspunktet er veldig avklart. I straffeloven er disse to forholdene helt likestilt. Så vil det – som representanten sier – være ulike vurderinger med hensyn til hva som er straffeskjerpende osv. Det jeg kan bidra med for å sikre at debatten rundt disse utfordringene er ryddig og ordentlig, er å si det jeg nå har gjort. Jeg har registrert at debatten egentlig har vært ganske ryddig og god. Jeg har vanskelig for å forstå at man, basert på den straffelovgivningen vi har i dag, kan skape noen tvil om at en sovevoldtekt er like ille som enhver annen form for voldtekt.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Jeg legger til grunn det jeg sa i mitt forrige svar, og legger til at jeg er helt enig i at et veldig viktig grep er å styrke etterforskningsmiljøene. Nå jobber vi med Politireformen, som kan gi handlingsrom for å styrke en del spesielle etterforskningsmiljøer. Om det er riktig å ha et nasjonalt etterforskningsmiljø, eller om de nye politidistriktene får forsterket sine etterforskningsmiljøer på det området, må vi i tilfelle komme tilbake til. Det er helt åpenbart at en av utfordringene med å få flere saker pådømt, er at dette er kompliserte saker å etterforske. Det betyr at man er nødt til å ha den spesialkompetansen som skal til for å etterforske og følge en sak helt frem til dom. Politiet har helt åpenbart fortsatt en vei å gå for å samle en slik kompetanse og gjøre etterforskningsarbeidet enda grundigere. Jeg tror fortsatt på offeromsorgsbiten. En del av utfordringen her er at selv etter at noen har anmeldt, hender det ofte at man trekker anmeldelsen fordi presset blir for stort – dette blir det for vanskelig å stå i. Det å ha et støtteapparat rundt en for bidra til og vise at man ikke står alene i en forferdelig livskrise, tror jeg er – om ikke like viktig – nesten like viktig.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Jeg registrerer en oppfordring om å delta oftere i politiske debatter i media. Det skal jeg gjerne gjøre.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Da endringene i utlendingsloven trådte i kraft, med virkning fra 1. mars 2012, fikk politiet mulighet til å ilegge meldeplikt eller bestemt oppholdssted til utlendinger som er asylsøkere eller har ulovlig opphold. Utlendingsloven § 105 første ledd bokstav c stiller som krav at utlendingen må være ilagt «straff for et straffbart forhold eller treffes på fersk gjerning ved utøvelse av et straffbart forhold, som kan føre til høyere straff enn fengsel i seks måneder». Brudd på pålegget om meldeplikt eller bestemt oppholdssted gir politiet grunnlag for å fengsle. Det er ikke krav til at oppholdssted må være et bestemt asylmottak. Politidirektoratet meldte for 2. tertial 2013 at det ikke var etablert rutiner for rapportering som skilte mellom bruken av utlendingsloven § 105 første ledd bokstav c, altså det representanten spør om, og bokstavene a eller b, som går ut på å ilegge meldeplikt på grunn av manglende samarbeid om identitet eller at det er konkrete holdepunkter for at utlendingen vil unndra seg iverksetting av vedtak. Jeg kan derfor ikke gi et nøyaktig tall på hvor mange som er ilagt meldeplikt eller bestemt oppholdssted på bakgrunn av straffbare forhold, men politiet hadde per 2. tertial 2013 ilagt meldeplikt i minst 58 tilfeller så langt i 2013. Det er heller ikke mulig å skille ut antallet som ble fengslet på grunn av brudd på påbud om meldeplikt eller bestemt oppholdssted, altså etter utlendingsloven § 106 første ledd bokstav c, fra antallet som ble fengslet på grunn av de andre fengslingsbestemmelsene i utlendingsloven § 106. For å få mer kunnskap om politiets bruk av meldeplikt og bestemt oppholdssted ba jeg Politidirektoratet om en nærmere forklaring på hvordan bestemmelsen praktiseres i politidistriktene. Tilbakemeldingen fra flere politidistrikter var at rutinene for bruk av bestemmelsen var krevende å administrere, og de forespurte distriktene erfarte også at påleggene ikke ble overholdt i de tilfellene de ble prøvd ut. På bakgrunn av dette velger derfor politiet i stor utstrekning å benytte andre tvangsmidler etter utlendingsloven. Eksempelvis konstateres det ofte unndragelsesfare overfor denne målgruppen, slik at politiet istedenfor å ilegge meldeplikt velger å fengsle i tilfeller der det er snarlige utsikter til uttransportering. Det er viktig at politiet benytter mulighetsrommet som utlendingsloven gir, for denne gruppen. Utlendinger som utnytter asylinstituttet til å begå kriminalitet i Norge, skal uttransporteres raskest mulig etter at vedtak foreligger. På bakgrunn av tilbakemeldingene fra politidistriktene om bruken av hjemlene har jeg tatt initiativ til en gjennomgang av rutinene for ileggelse av meldeplikt eller bestemt oppholdssted for å se om disse kan forenkles og for å sikre at de i større grad blir overholdt. Jeg vil her også vise til samarbeidsavtalen mellom Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre om utlendingsfeltet og om å utvikle retursentre for personer med endelig avslag. Bruk av bestemmelsene vil bli sett i sammenheng med min ambisjon om i større grad å samle personer med avslag i samme asylmottak.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Jeg er helt enig i spørrerens utgangspunkt, og jeg mener det er viktig at politiet har et vidt spekter av muligheter som de kan bruke. Det er også derfor jeg i mitt hovedsvar ga uttrykk for at jeg har tatt initiativ til å se hvordan vi kan forenkle bruken av disse bestemmelsene. Det er et viktig perspektiv å gi politiet de redskapene som de har. Nå har de fått flere redskaper av Stortinget, og da forventer jeg også at de utnytter dem. Samtidig er formålet hele tiden at kriminelle utlendinger skal ut av Norge, og der det foreligger rimelig fremdrift i utvisningssaken, er fengsling gjennom utlendingsinternatet på Trandum og deretter uttransport et bedre alternativ enn pålegg om bestemt oppholdssted. Men det er viktig at politiet bruker de virkemidlene de har til rådighet, og det er også derfor jeg har bedt om denne gjennomgangen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Jeg mener spørreren har et opplagt og utmerket godt poeng, og jeg forventer at politiet bruker de virkemidlene de har til rådighet, når de mener at det er effektivt. Det er også viktig å skille mellom det som er bortvisning, og det som er pålegg om bestemt oppholdssted eller meldeplikt. Det er ulike måter å håndtere ordensproblemer på, og det at Stortinget har vedtatt en relativt høy strafferamme for å bryte meldeplikten, er også et viktig signal om hvor viktig vi mener at dette tiltaket er. Jeg forutsetter at politiet, når de nå har denne gjennomgangen, går igjennom sine egne rutiner og tar i bruk de virkemidlene som er mest effektive. Det er åpenbart at mangelen på fengselsplasser kan være en utfordring for varetektsfengsling for bl.a. denne gruppen. Jeg skal ikke polemisere over årsaken til mangelen på fengselsplasser, men det er en åpenbar utfordring, og det betyr at politiet må bruke de virkemidlene de har til rådighet – derfor altså denne gjennomgangen av hvordan politidistriktene forvalter bestemmelsen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
La meg først takke for et godt spørsmål fra representanten Klinge. Politianalyseutvalgets mandat var å utarbeide en ny politistudie som skulle danne grunnlag for en langsiktig plan for videreutvikling av politietaten. Organisering av etaten var ett av temaene som skulle utredes, herunder politidistriktsstrukturen, som representanten Klinge selvfølgelig er godt kjent med. Departementet besluttet derfor i januar 2013, altså under den forrige regjeringen, at ledige politimesterstillinger skulle besettes ved konstitusjon frem til og med 31. desember 2014 – dette for å unngå å komme i en situasjon der det ved en eventuell fremtidig reduksjon i antall politidistrikter vil være flere politimestre som sitter på åremål, enn det er politidistrikter. Politianalyseutvalget ga sin innstilling 19. juni 2013 gjennom NOU 2013: 9 Ett politi – rustet til å møte fremtidens utfordringer. Der foreslås det, som representanten er kjent med, en omfattende strukturreform. Departementet arbeider nå med politianalysen og oppfølgingen av den, og lederne i politiet og ikke minst politimestergruppen er sentrale i det arbeidet som denne omstillingen vil medføre. Det er krevende, dette arbeidet. Samtidig som endringsarbeidet skal gjennomføres, må politiet forebygge og bekjempe kriminalitet og skape trygghet for befolkningen. Jeg er trygg på at politilederne utfører et godt arbeid. Jeg har også erfart at politiorganisasjonene – og dette er viktig – har forståelse for at det er hensiktsmessig med konstitusjoner i etatens lederstillinger i den perioden vi nå er inne i. Justis- og beredskapsdepartementet vil vurdere en forlengelse av de midlertidige lederstillingene ut 2015. Vi er altså avhengige av hvordan fremdriften i den nye politireformen vil være, også i denne sammenhengen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Jeg er enig i at praktiske forhold ikke skal overskygge prinsipielle utfordringer, og jeg deler betraktningene representanten har rundt potensielle utfordringer med kortvarige stillinger på høyt nivå også i politiet. Samtidig mener jeg at prinsipper ikke skal ligge i veien for de praktiske, gode, viktige og nødvendige endringene som nå skal skje i politiet. Jeg er enig i det den forrige regjeringen gjorde da de igangsatte arbeidet med å ha korte åremålstilsettinger for politiledere nettopp fordi en ikke skal sitte med et stort kobbel av politimestre som kanskje ikke har tilsvarende stillinger å gå til etter at politireformen er gjennomført. Jeg deler i stor grad de prinsipielle betraktningene som representanten har. Samtidig er jeg avhengig av å ha en praktisk tilnærming, på samme måte som den forrige regjeringen var avhengig av å ha en praktisk tilnærming til disse utfordringene. Og det er viktig for oss å ha fremdrift i politireformen, slik at dette ikke blir en vedvarende utfordring.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Jeg tror representanten Klinge har rett i at det er mange diskusjoner rundt åremål og fordeler og ulemper. En av ulempene er at vi fortsatt sitter med overtallige politimestre fra den forrige politireformen. Det er ikke en spesielt heldig situasjon at personer som har varige embetsstillinger, mister den posisjonen de i utgangspunktet har fått embetsstillingen til, men har da fortsatt arbeidsrett. Der bidrar åremålsstillingen til å løse en utfordring. Den kan skape en annen utfordring, nemlig forholdet til den uavhengigheten som vi forventer at politimestrene våre skal ha, og jeg synes det er naturlig at vi vurderer det. Om ikke det blir vurdert naturlig som en del av politireformen, mener jeg det er en vurdering som en bør ha løpende for å vurdere de fordeler og ulemper åremålsstillinger har. Utgangspunktet mitt er at jeg synes åremål i dag fungerer ganske tilfredsstillende, fordi åremålene er tilfredsstillende lange, og en har mulighet til å få det forlenget. Jeg har så langt ikke sett mange eksempler på at det ødelegger uavhengigheten til politimestrene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Jeg er i grunnen veldig glad for det spørsmålet, for det indikerer at den forrige regjeringen ikke fikk opp farten! Men jeg kan forsikre representanten om at vi jobber veldig hardt med dette, ikke minst fordi Justis- og beredskapsdepartementet har det koordinerende ansvaret for IKT-sikkerhet. Vi legger nå en strategi for hvordan dette skal følges opp gjennom de ulike departementene. Det er hvert enkelt departement som har sektoransvar – etter sektoransvarsprinsippet – for IKT-sikkerheten i sin sektor, men det er vår jobb å se på de utfordringene – og de er mange – som går på tvers av de ulike sektorene. Jeg deler i veldig stor grad virkelighetsbeskrivelsen til representanten. Jeg er enig i at dette er en kjempestor utfordring, og jeg tror det har vært en undervurdert utfordring, hvor mange nok har tenkt på at dette er IT-avdelingens problem. Men det er det ikke, det er et stort samfunnsproblem. Utfordringen med å få oversikt over sårbarheter er at de ofte ikke er så åpenbare at de er lett å få oversikt over. Det er sårbarheter som ofte dukker opp underveis, eller på en eller annen måte som man på en måte ikke har strukturert opp – det kan være gjennom angrep eller andre ting. Derfor er det viktig at vi har en helhetlig tilnærming til hele denne problemstillingen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Da kunne svaret ha vært ja, hvis det hadde vært konkret nok. Jeg er veldig opptatt av denne problemstillingen. Jeg sa heller ikke at den forrige regjeringen ikke gjorde noe. Den gjorde et viktig grep, nemlig å koordinere IKT-sikkerhetsansvaret i et departement. Det er et viktig tiltak. Problemstillingen jeg adresserte, er vel at materialiseringen av hvordan dette skulle gjøres, har et potensial. Det potensialet holder jeg nå på å utnytte for å finne ut hvordan vi best mulig skal sikre hele samfunnsstrukturen vår mot den typen IKT-angrep. Jeg er helt enig – dette er noe som utvikler seg ekstremt fort, det er nesten vanskelig å henge med i svingene for de fleste av oss vanlige mennesker. Men fra mitt ståsted er det helt avgjørende at vi har systemer på plass som skal håndtere de truslene som dukker opp løpende. Der har vi et relativt godt system på plass i dag, men det er absolutt et forbedringspotensial, som vi nå jobber for å få utnyttet bedre i Justis- og beredskapsdepartementet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Jeg vil takke for spørsmålet fra representanten Sivertsen. Det er riktig at overføring av politiets oppgaver med behandling av oppholdssaker og statsborgerskapssaker og oppgaver knyttet til EØS-registreringsordningen ble utredet av den forrige regjeringen. Den forrige regjeringen prioriterte imidlertid ikke å foreslå de nødvendige bevilgningene for å gjennomføre førstelinjereformen. Et slikt tiltak vil forutsette opprettelse av en rekke nye region- og støttekontorer under UDI og derfor i praksis kreve en vesentlig investering. Den seneste beregningen, som den forrige regjeringen fikk utført av et eksternt konsulentfirma, anslår at etableringskostnadene gitt visse forutsetninger om bl.a. antall distriktskontorer vil være mellom 95 og 160 mill. kr, og deretter en relativt liten effektiviseringsgevinst per år. Det er således ikke nødvendigvis grunnlag for å hevde at tiltaket ville bidratt til en mer kostnadseffektiv håndtering av utlendingssakene. Samtidig kan det nevnes at politiet også har effektivisert sin behandling av disse sakene, og behandlingstiden er på vei ned. Jeg stiller spørsmål ved om det er fornuftig politikk å gjennomføre en reform som koster svært mye i gjennomføringsfasen, som innebærer en vesentlig utvidelse av UDIs organisasjon på steder hvor politiet allerede er lokalisert, og som kanskje heller ikke svarer seg økonomisk over tid. Samtidig vil jeg understreke at det er naturlig å se dette i sammenheng med den jobben vi nå gjør med politireformen. Regjeringen har ikke tatt stilling til førstelinjereformen ennå, men vil vurdere dette i sammenheng med arbeidet med politireformen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Jeg mener faktisk at jeg svarte på det, for jeg sa at vi gjør det samtidig med arbeidet med politireformen. Jeg gir ikke noen dato for når politireformen blir lagt frem for Stortinget, men jeg synes det er naturlig å se de to tingene i sammenheng når både utredningen knyttet til førstelinjereformen er ferdig og vi snart vil være ferdig med arbeidet med politireformen. Jeg har en veldig praktisk tilnærming til dette spørsmålet. Jeg er opptatt av at vi skal få mest mulig saksbehandling ut av hver eneste krone. Jeg er også opptatt av at investerte midler, enten det vil være i politiet eller i UDI, gir en bedre og mer effektiv saksbehandling. Da er det et spørsmål som jeg mener vi må stille oss under behandlingen av dette, om disse 95–160 millionene kan brukes mer effektivt og bedre med et enda bedre effektiviseringssluttresultat enn det som førstelinjereformen vil resultere i. Som jeg nevnte, er ikke regjeringen ferdig med behandlingen av dette spørsmålet, men jeg legger opp til at regjeringen skal behandle dette i forbindelse med politireformen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-05-07:
Nå har det jo skjedd en effektivisering i politiet allerede. Når vi nå jobber med politireformen, er Politianalyseutvalgets forslag en vesentlig reduksjon i antall politidistrikter, hvilket gjør muligheten for en mer effektiv saksbehandling også på dette området kanskje enda større. Det er derfor viktig å se disse to tingene litt i sammenheng, for det vil være litt underlig hvis vi skal bruke store investeringskroner på å bygge opp en ny kapasitet i utlendingsforvaltningen hvis en i realiteten ville fått mer igjen for dem hvis en bygde det inn i politireformen. Derfor er den oppgavestrukturen som skal følge politiet i fremtiden, avgjørende for hvordan en tenker om også førstelinjeprosjektet. Det er derfor jeg er litt utydelig i svaret på spørsmålet om alternativene, for det er viktig å gjøre det i sammenheng med den politireformen som vi nå står foran, som jeg tror i seg selv ville gi et bedre mulighetsrom for politiet til å effektivisere disse oppgavene ytterligere.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-05-07:
Først må jeg på vegne av den lovgivende forsamling få lov til å si at vi er i vår fulle rett til å diskutere utgangspunktet for lovene. Det representanten Toskedal også var opptatt av, er at vi i samarbeidsavtalen har noen punkter om å gå gjennom behandlingen av konvertitter. Man vet at i visse tilfeller blir personer som har konvertert fra f.eks. islam til kristendom, bedt om bare å holde seg tause om at de er kristne når de blir sendt tilbake til et land der de er i fare for å bli drept dersom de har konvertert. Nettopp en sånn type gjennomgang må kunne diskuteres i denne sal. Jeg har registrert, og ser nå også, at justisministeren er tydelig på at han vil avskaffe ordninga med kirkeasyl. Samtidig ser jeg også at biskopene er veldig tydelige på at de ikke synes det er en god ordning. I helgens sak er det en frimenighet som også er aktuell, så det er ikke bare Den norske kirke justisministeren trenger å ha en dialog med, men også trossamfunnene. Hvis det er riktig at trossamfunnene ikke ønsker å avvikle ordninga, hvordan ønsker justisministeren å sikre at det skjer innen julen 2014, slik han har sagt?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-05-07:
Jeg skulle gjerne ha utfordret barne- og likestillingsministeren på forebygging, men mitt spørsmål går til justisministeren. Jeg vil egentlig følge opp barne- og likestillingsministerens poeng, at det er mange som velger ikke å anmelde en voldtekt. For øvrig er jeg glad for avklaringer fra begge statsrådene når det gjelder alvorligheten i såkalte sovevoldtekter. Justisministeren har hatt et prisverdig engasjement for å bekjempe voldtekter, få flere anmeldt og få flere saker til å ende med en dom. Som statsråden her var inne på tidligere: 10 pst. av kvinnene oppgir at de har blitt utsatt for en voldtekt – kun 11 pst. har valgt å anmelde saken. Av de sakene som anmeldes, er det en liten andel som ender med en dom. Noen sier at voldtekt er en av de tryggeste forbrytelsene, fordi så få av dem ender med en dom. Jeg ønsker å utfordre justisministeren på: Hva gjør regjeringa for å sikre både at flere tør å anmelde en voldtekt, og at det i flere av sakene blir sikret nok bevis, slik at saken kan ende med en dom?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Ordningen med kirkeasyl har, som tidligere spørsmålsstillere har vært inne på, vart i mange år. Det er også en tradisjon å respektere kirkerommets fred som hellig grunn. Jeg forstår at justisministeren har behov for å markere handlekraft, men jeg synes likevel det er litt underlig at man nesten som en provokasjon går løs på kirkeasylet. Jeg forstår at politiets framgangsmåte i Kristiansand har vakt reaksjoner. Når det er sagt, kan jeg være tydelig på at Arbeiderpartiet ikke synes at kirkeasyl er ønskelig. Men vi har likevel valgt å respektere den tradisjonen som har vært, og også gitt noen retningslinjer om hvordan dette skulle håndteres, fordi det har vært en langvarig tradisjon. Mitt spørsmål til justisministeren blir: Nettopp fordi han også selv henviser til de retningslinjene som finnes, er det med dette gitt politiske signaler om hvordan dette skal håndteres, og er ikke justisministeren da enig i at når det er politisk bestemt hvordan det skal håndteres – hvis man skal avskaffe det – kan man ikke overlate det til en debatt mellom Kirken og Politidirektoratet, man må ha en politisk beslutning om det?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justis- og beredskapsministeren: «Overføringen av politiets oppgaver i EØS, oppholds- og statsborgersaker til UDI, er grundig utredet i prosjekt førstelinjereformen. Endringene ble gjort klare til implementering av den forrige regjering. Overføringen av oppgaver og nødvendige endringer ville bidratt til en raskere og mer kostnadseffektiv håndtering av utlendingssakene. Vil statsråden gjennomføre endringene, hva er status for dette arbeidet nå, og når kan endringen være gjennomført?»
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Takk for svaret. Jeg hører også at statsråden har jobbet med problemstillingen og viser til at dette vil utløse noen investeringer. Det er jo ikke ukjent at en ved innføring av nye tiltak vil ha en del initielle kostnader, eller «pukkelkostnader», som noen beskriver det som, men som også kan føre til både mer kostnadseffektive løsninger og kvalitetsmessig bedre løsninger. Jeg har merket meg at UDI i slutten av september 2013 viste til at det var sterk tilhenger av de forslagene som var fremmet, og det som var ferdig utredet i reformen. Jeg er også glad for at behandlingstiden i politiet har gått ned på disse sakene, men statsråden svarte jo ikke veldig konkret på når man eventuelt ville ta stilling til om man ønsker å gå videre med dette prosjektet, eller om man ønsker å skrinlegge det. Det er et relativt omfattende utredningsarbeid.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Jeg deler oppfatningen til statsråden om at det er viktig å få mest mulig igjen for hver krone. Jeg deler også de uttalte målsettingene. Vi har forfektet både i regjering og utenfor regjering at saksbehandlingstiden knyttet til utlendingssaker må ned. Det er gjort et godt arbeid på det. Jeg har også oppfattet at statsråden har vært tydelig på at det har vært prioritert. Da blir mitt spørsmål, hvis det er slik at man ikke er sikker på at dette er riktig vei å gå, men fortsatt er opptatt av å få saksbehandlingstiden ned og få mer igjen for hver krone: Hvilke grep er det statsråden ser for seg at man skal gjøre som et alternativ til dette, hvis man skal komme i mål med de høye ambisjonene vi har?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-05-07:
Spørsmålet om kyrkjeasyl vekkjer mange følelsar, og det høyrer vi også her i dag. Vekslande regjeringar har hatt som politikk at kyrkjerommet er heilagt, og at bruk av tvangsmiddel frå det offentlege ikkje høyrer heime der. Flyktning- og asylpolitikken har mange aspekt, og hovudlinene i denne politikken er det stort sett brei einigheit om. Eg trur det er viktig å understreke at talet på dei som sit i kyrkjeasyl, ikkje er stort. Kyrkjelydane avgjer sjølve om dei ønskjer å ta mot personar og gje dei beskyttelse. Eg trur nok at mange ikkje opplever det å sitje i kyrkjeasyl som ei frihamn. Tvert imot er det ein fortvila situasjon for dei som er involverte. Eg ser at det utan tvil er fleire sider ved denne saka, men tykkjer likevel det er verdt å stille spørsmål ved om talet på dei som sit i kyrkjeasyl, reelt sett er eit problem, og om utspelet frå justisministeren i media i går mest er eit uttrykk for eit ønske om å vise handlekraft.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-05-07:
Dette temaet er viktig og vanskeleg. Diskusjonen kring såkalla sovevaldtekter den siste tida kan i verste fall få negative konsekvensar, fordi han kan føre til at talet på melde valdtekter går ned. Målet vårt er å få ned mørketalet for valdtekter, ikkje auke det. For meg er det viktig å understreke at det straffbare forholdet ligg i å tileigne seg seksuell omgang utan at den andre parten samtykkjer. Skjerpande eller formildande omstende gjer seg gjeldande allereie i dag, noko som domstolane vurderer ved straffeutmålinga. Det verkar ganske arrogant av justisministeren å vise til at han berre deltek i dei debattane som passar han sjølv – kommenterer det som passar han sjølv – i alle fall med tanke på spørsmålet tidlegare, om kyrkjeasyl. Det var det visst viktigare å kommentere enn fenomenet «sovevaldtekter». Vil statsråden bidra til at debatten om valdtekter ikkje blir ein debatt om straffverdien av ugjerningane, men i staden ein debatt om korleis ein kan avdekkje, klare opp og straffe kriminelle handlingar som er gjorde? Korleis vil han i så fall gjere det, reint konkret?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-05-07:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til justis- og beredskapsministeren: «Det er i dag mange politimeistrar som er utnemnde i kortvarige konstitusjonar. Enkelte for berre 2 år. Manglande føreseielegheit når det gjeld den sentrale leiinga i eit politidistrikt kan få uheldige konsekvensar. Det er prinsipielt viktig at ein toppleiar på dette nivået har ei viss uavhengigheit. Korte konstitusjonar kan i denne samanhengen vere uheldig. Meiner statsråden at denne praksisen kan halde fram?»
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-05-07:
Eg takkar statsråden for svaret. Spørsmålet innbyr til ein prinsipiell diskusjon om kor heldig det er at leiarar i politidistrikt sit i kortvarige engasjement. Det å forvalte den myndigheita dei er gjevne i kraft av stillinga, inneber at det er viktig at dei er uavhengige i stor grad. Det gjeld både når enkeltsaker skal løysast, og når det er snakk om budsjett. Ein kan då setje spørsmålsteikn ved om ein politimeister som har eit svært kortvarig engasjement, vil vere i stand til å vere tilstrekkeleg uavhengig i forholdet til sine overordna når han sjølvsagt håper på at engasjementet skal fornyast om kort tid. Dette har for så vidt også vore relevant i prosessen med politireforma og innhaldet der. Er justisministeren einig i at frykta for å sitje igjen med overtalige politimeistrar, som han sjølv nemnde, ved ei eventuell omorganisering ikkje burde overskyggje desse prinsipielt viktige synspunkta?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-05-07:
Det er ei viktig presisering frå statsråden av det siste, at det må vere ei god framdrift, slik at dette ikkje blir eit forlengt problem. Åremålsstillingar er noko ein kan meine mykje om, og det har både fordelar og ulemper. Ein skal ikkje gå så altfor mange år tilbake i tid før ein hadde politimeistrar som ikkje hadde noka tidsavgrensing for tilsetjingsforholdet anna enn aldersgrensa. Evaluerer ein ordninga, er eg heilt sikker på at det er delte oppfatningar om korleis dette fungerer. Leiingsnivået er svært viktig for at det skal bli ytt gode polititenester, noko som også vart presisert i Gjørv-kommisjonen sin rapport. Vil justisministeren i samband med den varsla politireforma også vurdere kva som er det mest hensiktsmessige tilsetjingsforholdet for toppleiarane?
Abid Raja (Venstre), 2014-05-07:
Jeg leste i VG i desember at den nye regjeringen hadde varslet kamp om kirkeasylet, og at biskopene reagerte kraftig og fryktet at politiet skulle bli sendt inn i kirkene. Jeg har verken trådt mine barnesko i kirken eller omgåttes særlig biskoper til daglig, men jeg bekymrer meg veldig over at biskopene frykter regjeringen og frykter politiet. Jeg er veldig opptatt av dialog og har lært at man kommer veldig langt med dialog. Når det gjelder dette, lurer jeg veldig konkret på fra justisministeren: Har statsråden tenkt å komme med en konkret sak til Stortinget, slik at Stortinget vil kunne bestemme om man eventuelt skal avvikle kirkeasylordningen? Og kan justisministeren dermed berolige alle biskopene og kirkesamfunnene med at de ikke trenger å frykte regjeringen og politiet, fordi det er Stortinget som vil avgjøre dette?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Man kan mene mye om kirkeasyl, men opp gjennom tidene har det reddet liv. Det tror jeg vi må være enig om. Den praksisen som har vært i Norge, har jo ikke resultert i noen eksplosjon i antallet som sitter i kirkeasyl, og det er jo nettopp – som flere foran meg har sagt – fordi det er veldig krevende både for den menigheten som opplever det, og for dem som sitter der. Nå hører vi at regjeringen skal stramme inn på ulike typer omgjøringsbegjæringer, noe som gjør at det blir mindre muligheter til å kunne se på saken om igjen. Sjøl har jeg engasjert meg i noen slike saker der noen har sittet i kirkeasyl, der vi har greid å samle inn penger slik at vedkommende har greid å få reist saken sin for det norske rettsvesen, og det norske rettsvesen har sagt at forvaltningen tok feil. Vedkommende hadde krav på asyl. Mener statsråden at det er feil at noen på denne måten skal få reist saken sin, og se at også forvaltningen av og til faktisk kan ta feil, og at det er grunnen til at folk går i kirkeasyl?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Da saken ble behandlet i Stortinget, mente daværende stortingsrepresentant Anundsen at dette rokket ved selve fundamentet i Grunnloven, og at det bare var de mest naive som mente at dette kunne bidra til å bekjempe kriminalitet. Og da kan det vel ikke være papiret «datalagringsdirektivet» vi snakker om, det må jo være implementeringen av det lovverket som ligger under. Derfor er det viktig å høre om justisministeren, som har store utfordringer og behov for store penger til andre store oppgaver på sitt område, ikke har noen andre oppgaver han heller vil bruke penger på, for dette er dyre tiltak, framfor å kaste penger ut av vinduet på tiltak som Stortinget har vedtatt, men som det er mulig for regjeringen å komme tilbake til Stortinget og si nei til – altså kaste penger ut av vinduet på tiltak som representanten, da han satt på Stortinget, mente brøt med Grunnloven, og som bare de aller mest naive mente ville bidra til bekjempelse av kriminalitet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
En klimaminister som skal oppfylle klimaforliket, må være en lavutslipps- eller nullutslippsminister. Foreløpig er det nullutslipp av politikk og tiltak – mens andre ministre kommer til Stortinget hver måned, som denne ministeren sier det ikke er mulig å gjøre, med saker som øker klimautslippene. Til et spørsmål fra representanten Ingunn Gjerstad i stad som gjaldt store vegutbygginger, sa ministeren: Jeg tror det er bra for kollektivtrafikken og klimaet. Det viser jo at ministeren ikke har oversikt over de klimapolitiske virkningene av tiltak som legges fram av regjeringen som helhet. Da nytter det ikke å komme i spørretime etter spørretime uten ett eneste konkret svar på hva man skal gjøre for å redusere klimautslippene, når vi vet at de må ned med 8 millioner tonn. Da vil jeg spørre: Vet klimaministeren hvor store klimautslipp det har blitt av de sakene som regjeringen har lagt fram til nå?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Dette er veldig alvorlige saker. Jeg synes det er alvorlig at justisministeren er mer opptatt av å polemisere mot lederen i justiskomiteen om arroganse eller ikke enn å se det alvorlige i at verken barne- og likestillingsministeren eller justisministeren deltar når det pågår en slik viktig, alvorlig debatt. Problemet er at i denne debatten framføres det argumenter som f.eks. handler om delt skyld – et tema som justisministeren har ansvaret for. Det har vært oppe temaer som f.eks. at det er mindre fælt å bli voldtatt av en som en kanskje bor sammen med og er i familie med – som skulle være glad i en og passe på en – noe som kanskje er det verste tillitsbruddet i hele verden, og som gjør at alt blir utrygt. Så det er langt igjen. Undersøkelser viser hvor alvorlig dette er, både på holdningssiden og når det gjelder hva som faktisk skjer. Jeg vil be justisministeren om å delta i det offentlige ordskiftet om dette. Det trenger de som blir voldtatt. Det trenger de som har holdninger som gjør at de begår slike overgrep.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-05-07:
Jeg har forståelse for at Fremskrittspartiet ikke er en del av avtalen som i sin tid ble inngått mellom Arbeiderpartiet og Høyre. Fremskrittspartiet er likevel medlem av regjeringen som nå sitter. Da denne saken var oppe til debatt, var jo det som samlet motstanden mot datalagringsdirektivet, at en la til grunn et prinsipp om at en skulle samle inn informasjon om alle som oppholdt seg i Norge – og deres telekommunikasjon – for å sikre bevis i forbrytelser som fortsatt ikke var begått. Det var dette som samlet motstanden. Da er mitt spørsmål: Når en nå lager et nytt, nasjonalt regelverk for datalagring, har en da det samme utgangspunktet, eller tar en mer utgangspunkt i de allmenne og tradisjonelle reglene for både bevissikring og personvern?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
I arbeidet med å regulere lagring av trafikkdata, kreves det at myndighetene klarer å håndtere balansen mellom kriminalitetsbekjempelse og personvern på en god måte. EU-domstolens avgjørelse viser hvor krevende det er å få til en slik balansegang. Det er derfor positivt at vi har en pågående debatt om hvordan vi på best mulig måte kan oppnå dette gode regelverket, som også ivaretar hensynet til folks personvern. Etter at EU-domstolen tidligere i år kom til at datalagringsdirektivet er ugyldig, uttalte regjeringa at den nå skulle bruke tid på å gå igjennom rettsavgjørelsens betydning for det norske lovverket, og det gjentar ministeren her i dag og viser til dilemmaet som denne gjennomgangen medfører. Men det er viktig at det ikke går for lang tid før en slik vurdering legges fram, og det har ikke akkurat flommet over av saker fra regjeringa til Stortinget, så jeg lurer på: Kan ministeren gi noen tidsangivelse for når en slik vurdering vil komme til Stortinget?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-05-07:
Etter at EU-domstolen gav mindretalet i denne salen rett, har fleire representantar frå regjeringa gjentekne gonger sagt at vi må sørgje for at dette ikkje blir eit lovtomt rom, at vi må ha reguleringar. Det ligg jo også under det statsråden no seier. Men det forstår eg ikkje. For vi snakkar ikkje om eit lovtomt rom. Vi har reguleringar. Vi har EUs personverndirektiv, vi har EUs kommunikasjonsdirektiv, som er gjennomført i e-kommunikasjonslova, og desse regulerer lagring, behandling, sikring og ikkje minst sletting av tele- og kommunikasjonsdata. Men det som skil dei frå datalagringsdirektivet, er at dei legg til grunn prinsippet om at det er borgaren sjølv som skal ha eigenkontroll med personopplysningane sine, og at det er grunnprinsippet. Det var det grunnprinsippet datalagringsdirektivet gjekk vekk frå ved å påleggje masselagring utan vidare vilkår, og ikkje minst utan mistanke, og det er det prinsippet EU-domstolen har slått ned på. Derfor vil eg gjenta spørsmålet frå representanten Pollestad, som statsråden meinte var komplisert, og derfor ikkje svarte på: Er prinsippet om masselagring no lagt vekk i regjeringa sitt arbeid, eller er det der framleis i det arbeidet ein no gjennomfører?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-05-07:
«Oslo-konferansen om dei humanitære konsekvensane av atomvåpen i 2013 og oppfølgingskonferansen som nyleg fann stad i Nayarit, Mexico, har illustrert ei aukande global merksemd knytt til atomvåpen. Kva er utanriksministeren si haldning til eit eventuelt internasjonalt forbod mot atomvåpen?»
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-05-07:
Eg vil gjerne forfølgje dette med at Noregs haldning ligg fast. Gjennom å arrangere den første konferansen om dei humanitære konsekvensane av atomvåpen i Oslo i fjor har Noreg definitivt bidratt til å skape eit nytt og etterlengta momentum i debatten. Det kan likevel synast som om Noreg no unnlèt å gje uttrykk for ein visjon om kva det initiativet skal føre til. Ut frå signal som underteikna har fått, verkar det som om den norske delegasjonen – seinast i førre veke – i samband med NTP Preparatory Committee i New York kort summert gav uttrykk for følgjande: at Noreg ikkje ønskjer eit forbod mot atomvåpen på dette tidspunktet, at vi meiner ansvaret for å vidareføre initiativet ligg hos andre statar, og at vi ikkje vil ønskje Østerrike velkomen som arrangør av ein ny konferanse dersom det blir starten på ein forbodsprosess. Er det rett at dette er Noregs offisielle haldning som blir presentert i internasjonale fora?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-05-07:
Eg trur både eg og fleire representantar ser fram til interpellasjonsdebatten som kjem, og ser fram til grundigare svar då. Det er no likevel eingong slik at det er veldig mange som meiner at det å jobbe for at ein no, i løpet av kort tid, kan få ein internasjonal konvensjon om eit forbod mot kjernevåpen, vil bidra til nettopp å flytte oss nærare visjonen som statsråden snakka om, og til at vi får fortgang i arbeidet med faktisk å få ei atomvåpenfri verd. Så vil eg slutte av med å stille eit siste spørsmål, og eg ønskjer gjerne at statsråden skal svare ja på at Noreg ønskjer eit forbod mot atomvåpen. Det statsråden seier er at Noreg deler ein visjon om ei verd fri for kjernevåpen. Kan statsråden forklare skilnaden på dei to?
Guri Melby (Venstre), 2014-05-07:
Mitt spørsmål går til klima- og miljøministeren. Som ministeren er kjent med, har ESA anklaget Norge for brudd på EU-direktivet om lokal luftkvalitet. På de verste dagene om vinteren er det mange, særlig med luftveisproblemer, som ikke kan bevege seg utendørs i norske byer, som Oslo og Bergen. Dette er selvsagt en uakseptabel situasjon, og det er viktig at vi igangsetter tiltak som har virkning på kort og lang sikt. I Norge er det kommunene som er ansvarlig myndighet for lokal luftkvalitet, og som dermed er ansvarlige for å iverksette tiltak. Dette viste statsråd Sundtoft til da hun i den ordinære spørretimen for en måneds tid siden ble utfordret av SV på hva staten vil iverksette av tiltak. Utfordringen er at kommunene har for få verktøy til å redusere utslippene. For å greie å overholde direktivet trengs kraftigere og mye mer målrettede tiltak enn dem kommunene i dag har hjemmel til å innføre. I Oslo har vi ønsket å innføre både forbud mot kjøring av dieselbiler på de verste dagene og å etablere lavutslippssoner der dieselkjøretøy ikke får kjøre inn. Dette er de enkelttiltakene som ville monnet mest. Blant annet i Stockholm har lavutslippssoner hjulpet veldig bra på luftkvaliteten. Bergen har bedt om mulighet til å miljødifferensiere sine avgifter. Den rød-grønne regjeringen sa i sin tid nei til å innføre disse tiltakene, mens fra dagens regjering har vi ennå ikke fått noe klart svar. Oslo kommune sendte et brev med invitasjon til samarbeid om dette for en måneds tid siden, men vi har ennå ikke fått svar på det brevet. Jeg håper derfor at jeg kan få et klart svar fra klima- og miljøministeren her i dag: Vil statsråden gi kommunene nye verktøy for å bedre luftkvaliteten?
Guri Melby (Venstre), 2014-05-07:
Jeg vil gjerne utfordre litt videre på et konkret tiltak som jeg tror ville hatt positiv effekt. Hovedkilden til lokal luftforurensing er jo veitrafikk, og for å få ned utslippene er det viktig at kommunene har mulighet til å stille krav til transportsektoren om nullutslippstandard eller lavutslippstandard. I Aftenposten i dag tar Høyres Nikolai Astrup til orde for å stille slike krav, bl.a. til drosjenæringen, allerede fra 2015. I dag gir ikke lovverket rom for å stille slike krav, og staten har i en høringsuttalelse til et forslag fra Oslo kommune om miljøkrav til nettopp drosjenæringen, uttalt seg kritisk og sier at kommunene ikke har hjemmel til å innføre slike krav. Så spørsmålet mitt til statsråd Sundtoft er hva hennes argumenter er for ikke å gi kommunene denne muligheten.
Guri Melby (Venstre), 2014-05-07:
Denne debatten reflekterer at Stortinget er utålmodig etter kraftfulle tiltak for å få ned klimagassutslipp. Den reflekterer også at Stortinget nok ønsker at klima- og miljøministeren skal ta et sterkere ansvar og et tydeligere initiativ overfor andre sektorer og andre sektormyndigheter. I en slik debatt er det mange enkelttiltak man kunne ha trukket fram og etterspurt, men én av de aller mest lavthengende fruktene med tanke på å redusere klimagassutslipp er i statens egen virksomhet, og da tenker jeg konkret på å kutte bruk av fossil energi til oppvarming i statlige bygg. Oslo kommune vedtok dette for noen år siden og er nå blitt oljefri. Det var relativt enkelt å gjennomføre. Dette er et marked der teknologier finnes, og der alternativene er gode. Og ifølge klimaforliket skal det ikke finnes fossil oppvarming i statlige eller kommunale virksomheter i 2018, så mitt spørsmål til statsråden er: Har statsråden tatt kontakt med sine kolleger i regjeringen for å be om konkrete planer fra de statlige virksomhetene for å sørge for at oljefyrene fases ut senest innen 2018?
Terje Breivik (Venstre), 2014-05-07:
Som stortingsrepresentant frå Hordaland og Bergen er eg godt kjent med denne tematikken. Eg kan stadfesta utolmodet til hovudspørjaren for å få på plass fleire verkemiddel. I Bergen veit me at eit svært effektivt verkemiddel vil vera å få kollektivtrafikken over frå dieselbussar til elektrisitet eller gass, fortrinnsvis biogass. I klimaforliket vart me samde om å få laga ein biogasstrategi for å sørgja for at ein får større køyretøy over på biogass, samstundes som me òg får på plass produksjon av gassen. Spørsmålet er kort: Når kan Stortinget forventa å sjå ein slik biogasstrategi?
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Som spørsmålsstilleren sa, er biltrafikk utfordrende når det gjelder luftforurensing, men det er også et problem med hensyn til klimagassutslipp. Skal vi få ned luftforurensingen, må vi gjøre noe med bilkjøringen og med biltrafikken. Samarbeidet med kommunene er, som tidligere sagt her, helt essensielt for å få ned biltrafikken, men man må også ta større grep enn det. Statsråden sa selv at hun ville ta et initiativ overfor andre departementer, og da lurer jeg på hvilke konkrete initiativ statsråden vil ta, kanskje særlig overfor samferdselsministeren og finansministeren, for å få ned biltrafikken. Er statsråden og hennes regjering klar for å innføre restriktive virkemidler? Er man klar for å bruke avgifter? Vi har jo sett at avgifter fungerer veldig godt når det gjelder elbiler. Forrige representant tok opp biogass, som jo er et veldig godt egnet drivstoff, særlig for busser i de store byene, og at det er varslet en biogasstrategi. Har virkelig ikke statsråden noen formening om når den kan komme? Det er ganske viktig for oss i Stortinget å ha en formening om når ting kommer.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-05-07:
Jeg tror det er lurt, hvis man skal få kontroll over klimagassutslippene, å ha oversikt over hvordan de ulike sektorene påvirker nettopp klimagassutslippene. SV har fremmet et glimrende forslag om å ha et klimabudsjett, nettopp for å få oversikt over hvordan de ulike sektorene påvirker utslippene. Jeg blir litt forvirret av denne seansen, for statsråden sier at det er mange steder man kan gjøre noe. Men det virker ikke som at hun har oversikten over hva som faktisk skjer. Det virker ikke som at hun ønsker å få samlet de ulike tiltakene i én strategi. Det regjeringen har sagt, er at det neppe kommer noen klimamelding. Det er nevnt at man kanskje kommer med noen tiltak i revidert. Selvfølgelig må man bruke statsbudsjettet – det er helt åpenbart. Men hvordan ser ministeren for seg at man kan få samlet alle tiltakene, slik at vi i Stortinget får innsikt i hvordan vi skal få ned de 8 millioner tonn med CO2-utslipp og hvilken strategi regjeringen har? Det vil vi i Stortinget involveres i.
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Som flere andre her er jeg bekymret over luftkvaliteten i Oslo. I tillegg vet vi at klima- og miljøvernministeren ligger svært dårlig an for å nå målene i Stortingets klimaforlik. Nå planlegger regjeringen utbygging av E18 inn mot Oslo med inntil 14 kjørefelt på det meste. Derfor spør jeg: Mener statsråden at utbyggingen av E18 vil forbedre eller forverre luftkvaliteten i Oslo? Og vil E18 gjøre det enklere eller vanskeligere å nå målene i Stortingets klimaforlik?
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
«Det er mangel på læreplasser. I fjor fikk bare 68 pst. av de som søkte, muligheten til å bli lærlinger. For få læreplasser er et alvorlig hinder for god rekruttering av fagarbeidere i framtiden. Etter å ha oppdaget at de brukte bedrifter som ikke var lærebedrifter, skal Oslo kommune nå bruke innkjøpsmakten sin til å sørge for at det utdannes flere fagarbeidere. Når vil regjeringen sørge for at statlige offentlige anskaffelser av en viss størrelse alltid stiller krav til at leverandør har lærling?»
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Jeg er glad for at næringsministeren er opptatt av temaet. Jeg vil minne om at staten gjennom samfunnskontrakten med partene i arbeidslivet har forpliktet seg til å skjerpe inn praktiseringen av denne loven. Og som statsråden påpeker, man kan stille krav. Mitt spørsmål er om statsråden kan utdype dette: Er det blitt stilt slike krav i noen tilfeller? Er det sånn at man har begynt å gjøre dette i konkrete prosjekter som staten er oppdragsgiver for, f.eks. innenfor bygging, eller er det bare sånn at man stiller krav om at leverandører er godkjent lærlingbedrift? Kan vi heretter forvente og stort sett alltid treffe lærlinger i offentlige byggeprosjekter?
Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Vi er også opptatt av lærlinger i det offentlige næringsliv. Det er altså et mål i denne samfunnskontrakten å øke antall nye lærekontrakter med 20 pst. fra 2011 til 2015. Ut fra dagens nivå må vi altså opp med 3 000 for å klare det. Kan næringsministeren si noe om hvilke tiltak hun vil stimulere til fram mot 2015 for at disse leverandørene skal nå dette målet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-07:
Klimapanelet kom nyleg med ein ny rapport som konkluderer med at tilstanden for klimaet er meir alvorleg enn vi trudde. Vi har dårlegare tid. Vi må jobbe hardare og snarast setje i verk tiltak for å unngå alvorlege konsekvensar. Klimaministeren treng ikkje gå langt for å finne tiltak som verkar. Klimaministeren har allereie tiltaka liggjande i skuffar. Miljødirektoratet foreslår ein serie tiltak som vil redusere utsleppa med opptil 8 millionar tonn innan 2020, sånn som klimaforliket krev. Førre gongen klimaministeren var i Stortinget, sa ho at klimaforliket står fast og skal bli forsterka, og at det i statsbudsjettet for 2015 vil kome tiltak som gjer nettopp det. Men samtidig som klimaministeren seier ho skal kome tilbake til Stortinget, kjem andre ministrar løpande med forslag til tiltak som vil auke utsleppa. Regjeringa har kutta i midlane til Transnova, det er kutt i arbeidet med fangst og lagring av CO2, ein har forkasta forslag om auka CO2-avgift for tyngre køyretøy, det blir bygging av breiare vegar inn til dei store byane, kutt i bioenergisatsinga i landbruket og slappe klimakrav i oljeindustrien. Det verkar som om det for denne regjeringa er enklare å kome med tiltak som aukar utsleppa, enn å kome med tiltak som skal redusere utsleppa. Mitt spørsmål til ministeren er rett og slett: Kva for dialog er det mellom klimaministeren og dei andre ministrane i arbeidet med å møte klimaforliket?