Lars Sponheim (Venstre), 2003-01-27:
Jeg vil først si at jeg tar gjerne imot den invitasjonen. Det er helt nødvendig at Regjeringen i godt samarbeid med Stortinget og næringskomiteen stadig forbedrer dette. Det er klart nødvendig. Det jeg er redd for, er å skape en stemning som skyller barnet ut med badevannet, for vi trenger faktisk alle disse gode satsingene som vi nå ser, men jeg føler meg trygg på at i den debatten vil ikke det være tilfellet. Noen få tall: Så langt i prosjektet har 193 tiltak blitt innvilget. Det innebærer at 65 pst. av søknadene er innvilget. Søknadene har i gjennomsnitt utgjort 1 mill. kr, og det er bevilget ca. 0,7 mill. kr i gjennomsnitt. Når det gjelder samvirkets deltakelse i prosjektet i løpet av disse to årene, har samvirket mottatt 16,2 pst. av midlene. Bare halvparten av det har gått til samvirket alene. Resten har gått til samvirket sammen med private eller lokale interessenter. Så samvirket har ingen stor totalandel, selv om det har fått en veldig stor oppmerksomhet. Jeg er veldig enig i det som representantene Hernæs og Hedstrøm var innom, at dette ikke skal være midler som kan ses på som en slags omstillingsstøtte til samvirket. Prosjekter som blir gjennomført med disse midlene, skal ikke få støtte fra verdiskapingsprogrammet. Det skal være genuine prosjekter som er knyttet til det som er prosjektets formål. Karin Andersen reiste noen veldig interessante spørsmål, som jeg er grunnleggende enig i. Hovedproblemet for norsk landbruk i dag er at mer av produksjonen må over på produktområder som har det vi økonomer kaller en høyere priselastisitet, der prisen kan følge etterspørsels- og inntektsutviklingen i samfunnet. Det gjør ikke den tradisjonelle volum- og råvareproduksjonen. Det må legges flere verdier inn i produktene, mer markedsføring, en historie, noen miljøverdier og kvaliteter som gjør at forbrukerne er villige til å betale mer etter hvert som forbrukernes evne til å betale mer, øker. Et eksempel jeg har tro på, som kommer til å blir iverksatt, og som jeg selv tror kan bli viktig, er at vi i Norge i løpet av kort tid vil åpne for å etablere melkeproduksjon utenfor kvotesystemet for dem som ønsker å foredle for gårdsmeierier. Det betyr at vi kan få et mye større mangfold av f.eks. spennende oster av ulike merker, som mange savner i Norge, som på ulike måter ikke bare kan bidra til lokal verdiskaping, men framfor alt også berike tilbudssiden på det norske matvareområdet. Det er mange hindringer for å få til dette mangfoldet. Det er en slags monopolkultur rundt mye av samvirket. Det er behov for at også samvirket – jeg vil gjerne bruke denne anledningen til også å si det – ønsker å bidra til at de får flere konkurrenter, og gjerne små konkurrenter, som øker dette mangfoldet. Det tjener alle på. Vi har også behov for å se på regelverket. La meg til slutt si at vi nå arbeider med å rydde opp i styringssystemene. Det er nødvendig, som vi har vært innom i denne debatten. Jeg har forstått det slik at det ikke er Stortingets vilje at alle skal få innvilget søknadene sine. Det skal være en kvalifisert vurdering i hvert tilfelle. Det betyr også at Stortinget er åpent for at vi tar noe mer risiko, og at vi dermed kan risikere noe mer tap når det gjelder verdiskapingsprogrammet for mat. Takk for debatten, president.