Marit Arnstad (Senterpartiet), 2021-12-15:
Senterpartiets talsmann har redegjort for noen av de brede problemstillingene som angår utenriks- og forsvarspolitikken. Jeg slutter meg sjølsagt til dem og skal bare kommentere noen biter av debatten her i dag. På mange måter viser debatten at det er ganske bred enighet om viktige sider av utenrikspolitikken, sjøl om enkelte partier nok prøver å bruke debatten i dag til å dramatisere mindre endringer i budsjettet. Høyre virker rett og slett litt irritert – en smule irritert over at en ny regjering våger å foreta noen andre prioriteringer enn det Høyre gjorde. Men slik er det jo med nye regjeringer – en endrer prioriteringene i forhold til tidligere regjeringer. Det store bildet i både utenrikspolitikken og bistandspolitikken ligger fast. Det gjelder også nivået på bistanden, som er 1 pst. av BNI, og det gjelder også økningen, som er 8,4 pst. fra saldert budsjett i fjor til i år. Dramatiseringen av en del av de mindre endringene som blir gjort på bistandssiden i dag, er kanskje ikke overraskende, men den bærer preg av litt irritasjon over at andre partier velger å tenke litt annerledes enn det Høyre tenkte. Det tror jeg en faktisk må finne seg i. Jeg tror ofte disse debattene i Stortinget har vært forsvars- og EU-debatter. I dag er det i stor grad blitt en bistandsdebatt. Det synes jeg er bra, for jeg mener at det bestandig må være en åpning for å diskutere både effektiviteten i bistanden og prioriteringene i bistandspolitikken. En ny regjering har da bestemt seg for å prioritere mer midler til bekjempelse av sult, til økt matsikkerhet, til å bekjempe ulikhet og til å forene klimapolitikken og utviklingspolitikken. Det er denne regjeringens prioriteringer i bistandspolitikken. I tillegg er regjeringen opptatt av å øke disponible midler til raskt å kunne bidra til å bedre forholdene for folk som er på flukt, og for folk som er fordrevet på grunn av krise eller konflikt. Det er også en klar prioritering, og det er det den såkalte solidaritetspotten handler om. Det er egentlig ikke oppsiktsvekkende omprioriteringer i det hele tatt. Det er bare rett og slett slik at en ny regjering også betyr nye prioriteringer. Sjøl om vi omdisponerer nettopp til mat og klima, vil Norge fortsatt være en av de største bidragsyterne til utdanningsbistand. 3,4 mrd. kr årlig er et solid bidrag fra norsk side. Jeg har også lyst til å nevne at når en kommer i regjering, oppdager en noen overraskelser knyttet til det å være i regjering. Jeg merker meg at Kristelig Folkepartis talsmann sier at prioriteringer kan endres, men at en må ta vare på noen av de områdene der en har tatt lederskap, f.eks. innenfor helse. Men da må en også betale de regningene som følger med lederskapet. For stor var overraskelsen til denne regjeringen da det lå omtrent 2 mrd. kr i ubetalte regninger til ACT-A, vaksinesamarbeidet, der Norge har tatt et lederskap tidligere i år. Budsjettet her i dag er et godt og et balansert budsjett på både utenriksområdet, bistandsområdet og forsvarsområdet. Det viser noen nye og strategiske prioriteringer innenfor den helheten som ligger der. På forsvarsområdet styrkes særlig Heimevernet og mulighetene for en videre opptrapping av investeringer i de ulike forsvarsgrenene og også for å bedre boforhold i Forsvaret. Senterpartiet er også godt fornøyd med at smålige kutt for de frivillige i forsvaret, bl.a. til Det frivillige Skyttervesen, ble slått tilbake undervegs i arbeidet. Så må jeg få lov til å bruke et lite minutt på det som representanten Schou kom med av angrep på Senterpartiet knyttet til EØS. Ja, det er riktig at denne regjeringen har tenkt å bruke handlingsrommet i EØS-avtalen aktivt. Det er nødvendig. Utenrikspolitikk er interessepolitikk. Utenrikspolitikk handler om å ivareta nasjonale interesser, og det må også gjelde europapolitikken. Det kan ikke være slik at en er fullstendig underdanig overfor EU og europapolitikken. Også der må vi ivareta norske interesser. Og så synes jeg rett og slett at det er litt pussig at Høyre er kritisk til en utredning om EØS. Jeg synes det er oppsiktsvekkende at Høyre ikke ønsker ny kunnskap omkring disse forholdene. Det måtte da være et gode for oss alle sammen om vi fikk mer kunnskap knyttet til både EØS-avtalen, til avtaleverk som andre land har, og til europapolitikken som sådan.