Victor Norman (Høyre), 2002-06-05:
Jeg har i forhold til representanten Meltveit Kleppas innlegg lyst til å føye til at jeg synes det er noe uvirkelig over denne debatten – mer enn over saken. Jeg har i utgangspunktet lyst til å minne om at AFI i dag ikke er en fristilt enhet. Det er bred enighet i Stortinget om at det er ønskelig å forandre organisasjonsformen for AFI og gi det en fristilling. Det eneste spørsmålet vi har oppe, er: Hva er en hensiktsmessig ny organisering for AFI? Er det å gjøre AFI til herreløst gods, ved å gjøre det til stiftelse, eller er det å gjøre AFI til en enhet som har eiere som tar ansvar for utviklingen av forskningsinstituttet? Min vurdering er helt klart at aksjeselskapsformen både gir størst faglig og organisatorisk fleksibilitet, gir klare og ryddige eier- og ansvarsforhold, men som først og fremst gir denne forskningsenheten gode eier som kan bidra til å utvikle miljøet. Jeg har lyst til å presisere at fristillingen av AFI ikke betyr at jeg ønsker å fraskrive meg ansvar for eller nedprioritere forskning på arbeidslivsområdet. Hvis problemstillingen var at fristilling ville innebære at statsråden eller staten fraskrev seg ansvar, så ville det for øvrig være et argument også mot å fristille i form av stiftelse. Det at man godtar at institusjonen bør fristilles, innebærer at man samtidig godtar at ansvaret for at det finnes god forskning her, er et annet spørsmål enn hvordan instituttet i seg selv skal organiseres. Arbeids- og administrasjonsdepartementet har utviklet og tatt ansvar for en helhetlig og fremtidsrettet strategi for den samlede arbeidslivsforskningen i Norge, og det akter vi å fortsette å gjøre. Vi har fått på plass et nytt arbeidslivsforskningsprogram under Forskningsrådet i januar 2002. I tillegg til å initiere langsiktige strategiske forskningsprosjekter og satsinger skal programutvalget gi råd til Forskningsrådet om basisbevilgningene til de sentrale arbeidsforskningsinstituttene som får sin bevilgning via Forskningsrådet. Jeg mener det er viktig å ha et helhetsperspektiv på dette feltet og ikke særbehandle enkeltinstitutt som har en tilfeldig tilknytningsform som er forskjellig fra andres. Tiltak som kan styrke forskningsinstituttenes frie og uavhengige stilling og fremme Forskningsrådets strategiske oppgaver, er i samsvar med de overordnede målene for instituttpolitikken. Jeg ønsker også fortsatt å ta et langsiktig og økonomisk ansvar for AFI i form av basisbevilgningen. Basisbevilgningen vil bli foreslått kanalisert via Norges forskningsråd fra 2003, men de strategiske oppgavene som instituttet skal ivareta, vil bli sikret, uavhengig av den endringen i tilknytningsform det nå er spørsmål om. Det eneste spørsmål vi da har i dag, er spørsmålet: Hva er den egnede nye tilknytningsformen? Det er fra mindretallet i komiteen pekt på tungtveiende argumenter for å velge aksjeselskapsformen, så jeg skal ikke gjenta de argumentene her nå. Men jeg har lyst til å presisere nok en gang at forskningsinstitutter trenger å ha gode eiere. Spørsmålet om AS-ifisering er ikke et spørsmål om kommersialisering av institusjonen, det er spørsmål om å sørge for at det er noen som tar ansvar for instituttets utvikling. Jeg har merket meg at flertallet i komiteen mener at jeg på feilaktig grunnlag påberoper meg Mjøs-utvalget som støtte for at AFI bør omdannes til AS og ikke til stiftelse. Jeg er selvfølgelig fullt klar over at Mjøs-utvalget omhandlet oppdragsvirksomhet ved institusjoner innenfor høyere utdannelse – jeg satt selv i utvalget. Men diskusjonen om stiftelsesformen i Mjøs-utvalget dreide seg om stiftelsesformen var en egnet organisasjonsform og eierform for institutter generelt sett. Et samlet utvalg var altså enig i at dette ikke var en egnet form. Det var ikke en egnet form bl.a. fordi det innebærer at instituttene ikke styres av de ansatte, det innebærer at instituttene ikke styres av det offentlige, det innebærer at instituttene ikke styres av markedene, men det innebærer at instituttene styres av et eller annet vagt, ubestemmelig der ute som ikke er i stand til å ta ansvar for den langsiktige utviklingen av miljøene. Og det er ikke en hensiktsmessig måte å drive virksomhet på, enten det er næringsvirksomhet eller forskningsvirksomhet. Stiftelser egner seg veldig godt til å forvalte fond og andre ting med avgrensede oppgaver, men det er ikke en god selskapsform for offentlig virksomhet, forskningsvirksomhet eller næringsvirksomhet. Dette er spesielt viktig, tror jeg, i forhold til AFI, for det har å gjøre med utviklingen videre. Vi har ikke tatt stilling til hva som er en egnet fremtidig eierstruktur for AFI, men vi må åpne for at det kan foretas en utvikling av arbeidsforskningsmiljøene i Norge som er i samsvar med de overordnede forskningspolitiske prioriteringene, og som er hensiktsmessig for AFI i seg selv. Vi mener at et profesjonelt styre for AFI er de beste til å utrede hva som er gode løsninger der, og ønsker ikke å ta stilling til hva den fremtidige eierstrukturen bør være før vi har fått en profesjonell vurdering av AFIs forhold til alle mulige eiere, herunder muligheten også for å slippe de ansatte til som eiere.