Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 1999-06-08:
Det er bare ett år siden vi i denne stortingssalen behandlet et lovforslag om begrensninger i åpningstidsloven. I denne perioden har næringslivet vist stor kreativitet og oppfinnsomhet for å unngå å følge lovens intensjon. Jeg skulle ønske at de hadde brukt like mye krefter på å etterfølge loven som de har brukt for å unngå å følge den. Det som var hensikten med lovforslaget, har vært å forsøke å avgrense søndagshandel, slik at søndagen blir en annerledes dag med avgrenset kommersiell aktivitet. Arbeidstakernes muligheter for en beskyttelse mot natt- og helligdagsarbeid har vært meget vesentlig for Arbeiderpartiet. Samtidig har man ønsket at forbrukerne skulle være sikret en mulighet til suppleringshandel av dagligvarer utover normal åpningstid. Vi har alle en forestilling om at helg, og særlig søndag, er noe annet enn ukens travle hverdager, og det er ganske rotfestet i det norske folk. Det er godt å vite at det kan være tid for rekreasjon, familien er noenlunde samlet og det er forutsigbart om andre grupper har fri eller ikke. Disse ønskene om mer felles fritid og egne, individuelle ønsker om å handle når en vil, kolliderer i en debatt om hvor grensene skal gå, slik at begge synspunktene best mulig kan ivaretas. Da er det viktig å spørre seg om den individuelle frihet og den såkalte utvikling bør være de eneste rettesnorer for hvordan vi skal ha det på en søndag, eller om bruken av den offentlige tid og det offentlige rom bør være gjenstand for samfunnsmessig debatt og begrensninger. Det er selvmotsigende når folk flest ønsker et åpnere samfunn med mer tilgjengelighet for varer og tjenester utover de gamle lukningsvedtekter og bestemmelser, samtidig som 75 pst. ønsker at søn- og helligdagene skal være noe annet enn hverdagens kav og mas. Da eksisterer det noen grensesoner hvor avveininger må foretas. De avveiningene må foretas kollektivt, og ikke bare på individuell basis. Vi kan sammenlikne oss med mange land i verden, og det viser seg at vår tilgjengelighet ligger over de land vi vanligvis sammenlikner oss med. Hvis vi skal gå lenger på liberaliseringslinjen, betyr det at utviklingen må ses i lys av samfunnet, og ikke bare ut fra individets rettighet. Spørsmålet kan ikke forenkles slik Høyre og Fremskrittspartiet gjør det, ved at enhver får gjøre som man vil. Landets arbeidstakere har vært på vakt mot at arbeidstidsbestemmelsene i helgene pulveriseres, og at venner og familie arbeider til alle døgnets tider uten at det er mulig å få en kjernetid sammen. Mange synes sikkert det er meningsløst å problematisere denne utviklingen, og at det er fåfengt å løse de problemene som melder seg. Blant annet Fremskrittspartiet synes det er ganske greit å snakke om formynderstaten. Likevel er det nok slik at i de enkelte grenseområder fører frihetsutvidelse for noen til frihetsinnskrenking for andre. En slik interessekonflikt må løses uansett hvor vanskelig Fremskrittspartiet og Høyre synes at det er. Arbeiderpartiet ser på det lovforslag vi i dag har, som et forsøk på å klargjøre en gråsoneproblematikk, og støtter derfor de forslagene til forandring som Regjeringen har lagt fram, både når det gjelder trafikknutepunkt, campingplasser og fylkesmannens bestemmelsesrett i forhold til turiststeder. Det er alltid slik at lover kan tolkes, og min oppfordring til næringslivet er: Bruk den tolkningen og de intensjonene som lovmakerne har i saken, istedenfor å prøve å undergrave loven.