Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-02-11:
Det representantforslaget som er til behandling i dag, har sin bakgrunn – som det allerede er sagt – i en dom i Oslo tingrett 15. oktober 2009. Dommen handler om forholdet mellom Grunnloven § 106 og tomtefesteinstruksen. Etter en samlet vurdering kom tingretten til at det strider mot Grunnloven å gjøre tomtefesteinstruksen gjeldende for Opplysningsvesenets fond. Tomtefesteinstruksen innebærer at festere av boligtomter som er eid av staten eller statlig styrte fond, skal kunne innløse, altså kjøpe tomten, til lavere pris enn etter tomtefestelovens alminnelige regler. Instruksen har også regler som gir lavere festeavgifter enn etter reglene i tomtefesteloven. Fordi instruksen gjelder for festetomter under Opplysningsvesenets fond, er det reist spørsmål om det «tapet» som fondet får ved instruksens gunstige innløsningspriser og festeavgifter, er forenlig med Grunnloven § 106. I denne grunnlovsparagrafen er det bestemmelser om hvordan kjøpesummer og inntekter fra «det Geistligheden benefiserede Gods» kan anvendes. Det «godset» som Grunnloven nevner, er opprinnelsen til Opplysningsvesenets fond. Grunnloven § 106 berører dermed forvaltningen av Opplysningsvesenets fond. Et sentralt punkt i denne saken er hvilke grenser Grunnloven § 106 setter for å ta relativt brede samfunnsmessige hensyn ved forvaltningen av Opplysningsvesenets fond. Regjeringen og stortingsflertallet har som kjent kommet til at det i denne konkrete saken – tomtefesteinstruksen – ikke oppstår strid med Grunnloven § 106. Lovavdelingen i Justisdepartementet har gitt utførlige uttalelser til støtte for et slikt syn. Jeg konstaterer at Oslo tingrett har kommet til en annen konklusjon. Grunnlovsspørsmålet i denne saken har vært debattert i Stortinget flere ganger tidligere. Jeg ser ikke grunn til nå å gå inn i en ny diskusjon om grunnlovsspørsmålet, eller kommentere den dommen som foreligger. Jeg viser til at grunnlovsspørsmålet ble grundig belyst både i den lovproposisjonen som denne saken krevde i 2008 da loven om fondet ble endret, og gjennom komiteens behandling av saken den gangen. Med bakgrunn i dommen i Oslo tingrett er det fremmet forslag om at Regjeringen ikke anker dommen, eventuelt trekker anken. Som kjent er dommen fra Oslo tingrett anket. Ettersom saken gjelder prinsipielle spørsmål om tolkning av Grunnloven, er det i alles interesse å få en rask avklaring på grunnlovsspørsmålet. Det ble i anken søkt om at ankesaken etter tvisteloven § 30-2 ble fremmet direkte for Høyesterett. Som jeg skrev i mitt brev 29. januar i år til komiteen, har Høyesteretts ankeutvalg tillatt at anken fremmes direkte for Høyesterett. Saken er berammet for behandling i Høyesterett i plenum mandag 12. april. Grunnlovsspørsmålet i denne saken vil altså om kort tid komme til behandling ved landets høyeste rettsinstans. At det fra juridisk hold har vært ulike oppfatninger i dette spørsmålet, har hele tiden vært kjent for regjering og storting. Dette er også grunnen til at grunnlovsspørsmålet ble så omfattende belyst – både i den nevnte lovproposisjonen om fondsforvaltningen og av komiteen da Stortinget behandlet saken. Når stortingsflertallet etter denne grundige gjennomgangen kom til at tomtefesteinstruksen ikke var i strid med Grunnloven, kan jeg ikke se at Regjeringen kunne unnlate å anke dommen. Saken har stor prinsipiell og praktisk betydning. Jeg tror de fleste ser at en tingrettsdom ikke kunne bli stående som siste ord i et så viktig og så omdiskutert spørsmål som tolkningen av Grunnloven § 106. Jeg viser her til stortingsflertallets klart uttalte oppfatning i denne saken, og også hensynet til de festerne som berøres. Jeg er glad for at anken ble tillatt fremmet direkte for Høyesterett, og at saken kommer opp så vidt raskt.