Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-19:
Dette er et interessant tema, og det er et tema som har vært diskutert i Stortinget i mange sammenhenger. Det er også et tema som historisk sett har vært diskutert gjennom mange år. Forholdet mellom arbeid og kapital har vært en del av den sentrale samfunnsdiskusjonen lenge. Jeg har lyst til å gjøre meg noen betraktninger om historien. Retten til å eie produksjonsmidler er også et gammelt og kjent diskusjonstema. En annen diskusjon, som for så vidt utledes av det, og som har vært mye av grunnlaget for diskusjonen, er spørsmålet om hvordan verdier skapes i bedriften, om det er kapitalen som skaper dem, eller om det er arbeidskraften som skaper dem. Her har vi også hatt en diskusjon der en har hatt de mest markerte ideologiske skiller mellom partiene i Stortinget – mellom høyresiden på den ene siden og arbeiderbevegelsen på den andre – om det er arbeid eller kapital som skal være grunnlaget for innflytelsen i bedriftens styrende organer. Altså: Hele diskusjonen om det en kaller demokratisering av arbeidslivet, er, som jeg sa, både interessant og en debatt som en kanskje kunne bruke mer tid på. Jeg skal ikke si noe særlig mer om forhistorien. Men den lange diskusjonen som startet på 1800-tallet, ble brakt til et slags sluttpunkt da Stortinget i april 1972 lovfestet de ansattes rett til representasjon i bedriftsforsamlingen i aksjeselskaper. Og om noen dager kan vi feire 30-årsjubileum for grunnlovsfestingen av de ansattes medbestemmelsesrett. For øvrig – i parentes bemerket – var jeg faktisk en av medforslagsstillerne til det forslaget som ble vedtatt i Stortinget 5. mai 1980. Jeg synes det er positivt at ansatte eier aksjer i egen bedrift og i andre bedrifter. Det er det mange som gjør, enten indirekte gjennom aksjefond eller direkte gjennom aksjer som er notert på børsen. Det kan bidra til økt maktfordeling, og det kan bidra til større interesse og ansvar for bedriftens liv og levnet. Det er riktig at det også er en viss skattestimulans til dette. Og til foregående taler: Det er slik at denne grensen på 1 500 kr snart feirer 10-årsjubileum. Den har stått uendret siden regjeringen Bondevik økte grensen til 1 500 kr i 2000. Denne grensen har overlevd både en borgerlig regjering og en rød-grønn regjering. Så det er vel slik at dette fradraget kanskje ikke har vært lengst framme når det gjelder å stimulere på skattesiden. Samtidig tror jeg det er grunn til å understreke at for en arbeidstaker kan selvsagt det å eie aksjer i egen bedrift være en stimulans til økt innsats. Det er det ingen tvil om. Men på den andre siden er det faktisk slik at det den ansatte antakeligvis vil være mest opptatt av, er å yte en så god arbeidsinnsats at arbeidsplassen er trygg og god, og at arbeidsplassen har en sjanse til å overleve i framtiden. Det er viktig at folk skal kunne påvirke sin hverdag i sin alminnelighet og selvsagt også i bedrifter gjennom det såkalte medeierskapet. Jeg tror at et sentralt skille i denne diskusjonen går mellom virkelig innflytelse over bedriftens virksomhet og om en skal satse på det såkalte medeierskapet. Jeg tilhører dem som mener at denne innflytelsen først og fremst skal sikres gjennom lovverket og gjennom bestemmelsene i aksjeloven slik de står i dag. Regjeringen har ingen planer om å utvide grensen for skattefradraget. Når det gjelder den såkalte KLAS-ordningen, synes jeg egentlig at det må være betryggende for Stortinget å vite at finansministeren skal utrede dette skikkelig og gjøre det i sammenheng med evalueringen av hele skattereformen. I det ligger det en vilje til å se ordentlig på dette forslaget, men jeg vil ikke trekke noen konklusjoner på det nåværende tidspunkt. Så vil jeg også komme tilbake til Stortinget i forbindelse med andre diskusjoner og eventuelle forslag som skal oppfylle de målsettinger som står i Soria Moria II-erklæringen.