Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2008-12-05:
Etter representanten Robert Erikssons innlegg kan jeg trekke to konklusjoner. Den ene er at han og jeg åpenbart har spilt fotball på helt ulike baner, trolig også banehalvdeler. Den andre er at Fremskrittspartiets alternative budsjett allerede har tatt høyde for den arbeidsledigheten som vil komme i løpet av neste år. Det er formodentlig derfor de kutter en kvart milliard kroner i bevilgningene til det apparatet som skal håndtere arbeidsledigheten, og at de kutter ytterligere over en halv milliard kroner i det som kan kalles kvalifiseringsprogrammene. Høyrepartiene har i regelen bare en eneste løsning på de fleste problemer, nemlig skattelettelser til dem som har mest, mindre til fellesskapet og en usvikelig tro på at markedet ordner opp med resten. Konjunkturene for en slik politikk er heldigvis synkende for tida. Men hadde det vært slik det en gang var, at kapitaleierne umiddelbart satte kapitalen i produktivt arbeid, hadde skatteletteargumentasjonen kanskje hatt noe for seg. Men slik er det jo ikke! Den tidligere svenske kommunistlederen H. C. Hermansson, som sannelig ikke hadde så veldig mye godt å si om kapitalismen, hevdet i sin tid at han langt på vei foretrakk storkapitalister som Wallenbergene framfor de nyrike eiendomsbesitterne, fordi de førstnevnte førte kapitalen tilbake til bedriftene. Som et resultat av den internasjonale finanskrisen svekkes nå investeringslysten i næringslivet. Vi har fått, og vil komme til å få, et økende antall konkurser fordi markedet simpelthen svikter. Når salget av nye biler halveres, rammes ikke bare bilbransjen, men også bil- og bildelsprodusentene. Da rammes også shippingnæringen. Når vi slutter å investere i nye boliger, kontor- og forretningsbygg, blir det arbeidsledighet i byggfagene og byggvareindustrien. Men da er ikke svaret skattelettelser. Derfor er dagens oppslag i Aftenposten et slag i ansiktet på opposisjonspartiene. Her slås det fast at tre av fire som vil få skattelettelser, vil sette skattelettelsene i banken eller betale ned lån med dem. 19 milliarder kr i skattekutt vil bare gi 2 500 nye jobber. Derfor er svaret snarere offentlige investeringer i skoler, sykehjem, veier og jernbane. Og vi må etablere ordninger som setter kommunene i stand til å ta fatt på etterlengtet vedlikeholds- og rehabiliteringsarbeider. Det er Regjeringen godt i gang med. Igjen må vi bruke offentlig sektor for å bekjempe arbeidsledighet og skape nye arbeids- og tiltaksplasser. Like viktig er det å ta vare på og videreutvikle den kunnskapen og kompetansen som finnes i arbeidslivet, og som kan gi grunnlag for nye og trygge arbeidsplasser i framtida. Derfor er det så viktig at vi gjør hva vi kan for å hindre at arbeidsføre mennesker blir gående ledige som passive trygdemottakere over tid. Vi vet hva arbeidsledighet gjør med mennesker, med deres selvfølelse, sosiale status og posisjon. Vi må kort og godt bruke den tida vi går inn i, til å oppgradere kunnskapen og kompetansen i arbeidslivet og oppmuntre innovasjonsevnen i samfunnet. Ordninger som bedriftsintern opplæring og utdanningsvikariater er vel egnet til det. I de siste årene har etterspørselen etter arbeidskraft vært så stor at de aller fleste, også de som vanligvis er henvist til plassene bakerst i køen til arbeidslivet, har fått en jobb. Dessuten har vi importert tusener av arbeidstakere fra andre land. Jeg bare understreker at vi også i den tida som kommer, har et ansvar for disse. Til slutt må jeg minne Venstres representanter om at Regjeringen i dag har lagt fram en innovasjonsmelding, en stortingsmelding, om nyskaping både i offentlig og privat virksomhet. Der vil Venstre finne mye god lesning!