Tron Erik Hovind (Senterpartiet), 1999-06-07:
St.prp. nr. 65 er en meget omfattende og viktig proposisjon – viktig for Forsvaret, viktig for norsk næringsliv og viktig for det norske samfunn. Fregatter og kampfly er meget sentrale element i vår forsvarsstruktur. Fregattprosjektet har vært planlagt lenge, og Stortinget har blitt orientert, og har trukket opp rammene for prosjektet gjennom en rekke behandlinger. De nye fregattene vil ha en viktig rolle i vårt fremtidige forsvar, være sentrale i suverenitetshevdelse og i forsvar av Norge. Bygging av fregattene ble av den forrige regjering lyst ut på internasjonalt anbud. Fra opprinnelig 12 interessenter stod en etter en utvelgelsesprosess igjen med tre tilbydere da denne proposisjonen ble framlagt. Etter den tid har imidlertid den norske gruppen, Nor-Eskort, trukket seg. Nor-Eskort hadde den ulempe, i motsetning til de to andre tilbyderne, at de ikke hadde bygd fregatter før. Til tross for dette utviklet gruppen et meget godt konsept, og gjennom dette arbeidet og det samarbeidet de hadde med Sjøforsvarets forsyningskommando tidlig i tilbudsprosessen, ble det bygd opp en god kompetanse i de deltagende bedrifter. En av utfordringene vi nå står overfor, er at dette prosjektet kan bidra både til kompetanseheving og sysselsetting i norsk industri. Kompetanseheving er ikke minst viktig for å kunne løse de oppgaver norsk industri vil bli stilt overfor i framtida. Den tradisjonelle måten å gjøre dette på i anskaffelse til Forsvaret er gjennom gjenkjøp. Uansett løsning vil en del av utstyret til fregattene måtte kjøpes fra utlandet, og gode gjenkjøpsavtaler for norsk industri er derfor viktig. Komiteen slår fast at 100 pst. gjenkjøp er en forutsetning. Gjenkjøp kan også brukes i forhold til direkte leveranser til prosjektet. Men i denne sammenheng har vi også et alternativ, nemlig partnerskap mellom utenlandsk leverandør og norsk industri. Dette er et teknologisk meget komplisert prosjekt, med mye utviklingsarbeid og ingeniørarbeid. Slike utfordringer vil norsk industri stå overfor i årene framover. Å beherske dette vil bli den viktigste konkurransefaktoren framover. Derfor er det viktig å bygge opp denne kompetansen gjennom fregattkjøpet. Her er partnerskap, eller det mer brukte begrepet «joint venture», en god løsning. Å få til kompetanseoppbygging og sysselsetting i norsk industri må bli en viktig faktor i den prosess som nå gjenstår før endelig kontrakt inngås. Norske ingeniører og andre norske arbeidstakere er dyktige, og bør får nytte og utvikle sin kompetanse gjennom denne jobben. Kjøp av kampfly er heller ingen liten sak. Investeringene er viktige både for vårt invasjonsforsvar, vår suverenitetshevdelse og vår deltagelse i internasjonale operasjoner. To utenlandske tilbydere konkurrerer om denne kontrakten. Potensialet for direkte leveranser fra norsk industri er her lavere enn til fregattene. Derfor er det viktig å få på plass et godt gjenkjøpsregime for å sikre oppdrag til norsk industri. Evalueringen av gjenkjøpet etter det forrige kampflykjøpet på 1970-tallet har vist at dette ikke fungerte godt nok. Derfor er det viktig å få på plass en god ordning nå, og komiteen ber også Regjeringen vurdere en utvidelse av gjenkjøpsordningen til å gjelde flere sektorer, bl.a. for å medvirke til at gjenkjøpene kan effektueres raskere. Både i langtidsmeldingen i fjor og i den oppfølgende investeringsprofilen vi behandlet sist måned, legger Regjeringen opp til å innfase MTB-prosjektet fra år 2003. Dette er samkjørt med øvrige investeringsprosjekter, tilgjengelige investeringsmidler og utvikling av hovedvåpenet. Kværner Mandal, leverandør av MTB-ene, er avhengig av snarlig igangsetting av prosjektet for å berge sysselsettingen. Dette er en svært vanskelig situasjon for bedriften, for lokalsamfunnet og også for oss i denne sal. Forsvarets og vårt problem er at skal en ha nytte av prosjektet, må båtene være fullt utrustet, også med våpensystemer. Da snakker en om et prosjekt på opp mot 3 milliarder kr. Det er det dessverre ikke penger til uten å gripe drastisk inn i allerede prioriterte prosjekter. Derfor støtter vi oppstart av prosjektet i 2003. Kværner Mandal får da en utfordring; vi innrømmer det – det er ingen enkel situasjon. Løsningen kan ligge i å finne en samarbeidspartner, slik at den kompetansen som ble bygd opp under produksjonen av mineryddere og forseriefartøyet til MTB, kan omsettes i andre kommersielle prosjekter. Vi har diskutert uenigheten på dette punkt i flere sammenhenger. Nå når Arbeiderpartiet og Høyre fremmer et konkret forslag, er det to spørsmål knyttet til investeringsprofil og til forholdet til Forsvaret som jeg(presidenten klubber) skulle ha stilt, men som jeg da ikke rakk. (presidenten klubber)