trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-06:
Lat meg innleie med å seie at Regjeringa vil vidareføre EØS-avtalen, som eg er sikker på at representanten er klar over, og det er vi einige om både i Soria Moria I- og Soria Moria II-plattforma. Vi er òg einige om at vi skal ha ei breiare evaluering, gå inn i det, og mitt inntrykk er at både Kristeleg Folkeparti og representanten Høybråten er einig i det. Mi oppfatning er at det er mogleg å ha ganske mange ulike tilknytingsformer til EU så lenge ein sikrar ein omfattande fri handel på varer og tenester, ein tett økonomisk kontakt og ei økonomisk openheit. Det har vist seg at det kunne vi ha med ein annan handelsavtale tidlegare. Sveits har det utan EØS-avtalen, og vi har det med EØS-avtalen. Eg meiner nok at det er grunnlag for å seie at vi kan ha ein breiare debatt om korleis vi kan ordne vårt forhold til EU, utanfor EU, som likevel sikrar norsk økonomi og sysselsetjing på ein god måte.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-06:
Eg må gratulere Kristeleg Folkeparti med å ha fått den dei elskar. Både eg og andre har erfart at ein ikkje alltid gjer det i politikken. Det skjer ting i eit forhold, det utviklar seg, og det går mange år. Eg kunne derfor tenkje meg å utfordre representanten Høybråten på det, for representanten heldt eit interessant innlegg her oppe tidlegare i dag om EØS-avtalen. Er det slik at Kristeleg Folkeparti er godt fornøgd med EØS-avtalen slik han er etter ganske mange år og erfaringar, eller ser Kristeleg Folkeparti for seg at det kan vere behov for justeringar, endringar, modernisering, utvikling – ein kan bruke det omgrepet ein vil?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-06:
Eg har ikkje teke til orde for ei sveitsisk løysing. Regjeringserklæringa seier at vi ikkje skal verte medlemer av EU, men at vi skal ha EØS-avtalen. Eg har derimot sagt at ei rekkje ulike tilknytingsformer til EU har vist seg historisk å fungere fint for Noreg i ein handelsavtale. Sveits si løysing fungerer for Sveits. Eg refererte i tillegg til den debatten som har vore her, om fornying, endring, modernisering av EØS-avtalen. Den beskrivinga som representanten Eriksen Søreide gir av den sveitsiske løysinga, er jo til forveksling lik den beskrivinga av EØS-avtalen som mange ja-folk i Noreg gir når dei kritiserer han. Men det eg teikna meg for, var korleis det at det er nei-folk i Regjeringa, gjer det særleg viktig for oss å ha ein strategi som på ein måte skulle gjere det mindre interessant for oss i regjeringspartia å vere aktive i europapolitikken. For min eigen del må eg seie at det er stikk motsett. Så lenge eg har vore engasjert i europapolitikk og utanrikspolitikk, har eg vore spesielt oppteken av at Noreg, som eit land som ikkje er medlem av EU, skal søkje innflytelse, ha debatt om utviklinga i Europa og vere aktiv i europapolitikken. Eg må seie at eg òg er merksam på at sidan eg har sagt nei til EU, er det eit særleg ansvar å finne gode ordningar og vere aktiv der. Det at mange nei-folk er opptekne av det, er ein medverkande grunn til at Regjeringa har gjort mange grep og endringar for å sikre at vi er tidleg ute med å ta standpunkt, deltek aktivt på ulike nivå, at vi sørgjer for at det er norsk representasjon, og at vi har kunnskap om det som skjer i Europa. Det som er rimeleg positivt, er at mange, både dei som er EU-tilhengjarar, og dei som er EU-motstandarar, etter kvart har vorte opptekne av den dimensjonen og akseptert at vi kjem til å ha den tilknytinga vi har ei stund. Vi må finne ein god måte å ha det på. Så vil eg berre kommentere igjen at ein nødvendig føresetnad for å ha tidleg innflytelse, t.d. på datalagringsdirektivet, som kom opp her i stad, er jo å ha tidlege standpunkt. Det er derfor viktig at vi faktisk følgjer europadebattane tidleg, går inn i dei, gjer oss opp våre meiningar og brukar dei kanalane vi har for å påverke. I tillegg til det har vi handlefridom og kan gjere oss opp våre politiske meiningar og ha ei form for innflytelse som vil ha betyding i EU-debatten. Det kan også ha betyding i debatten om datalagringsdirektivet.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2010-05-06:
Jeg merket meg at komiteens leder ikke svarte på spørsmålet fra representanten Solhjell, men jeg kan stille et annet spørsmål. For et par år siden var Høyres representanter veldig opptatt av nordområdene og delelinjeutfordringen i nordområdene. Heldigvis har det kommet en løsning, selv om vi ikke er EU-medlem. Elisabeth Aspaker uttrykte stor bekymring for at Norge hadde gått alenegang i nord i over 30 år uten resultater. Vi trenger EU, sa hun. Paal Frisvold skrev i en kronikk at i 35 år har Moskva lekt gjemsel med norske regjeringer om grenselinjen i nordområdet. Norge har havretten på sin side, men vi står alene. Er det rart at vi ikke blir hørt? Er Høyres holdning fortsatt at det er en utfordring for Norge å få til en løsning med Russland selv om vi ikke er EU-medlem?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2010-05-06:
Representanten Høglund var forbilledlig klar i hva som var det nest beste. Han var også ganske klar i hva som var representanten Høglunds beste alternativ. Men representanten Høglund taler på vegne av et parti og er hovedtalsperson for et parti i denne sal i utenriksspørsmål. Så mitt spørsmål er: Hva er Fremskrittspartiets beste alternativ i tilknytningsform til EU?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2010-05-06:
Senterpartiets EU-standpunkt har hatt gjennomslag på den måten at vi nå har en regjering som har en regjeringserklæring som sier at man ikke ønsker å søke EU-medlemskap. Så regjerer vi videre på EØS-avtalen. Så det er et kompromiss mellom tre partier som har tre ulike syn på vår tilknytning til EU. Noen ønsker å bli medlem – to partier ønsker ikke å bli medlem. Vi har funnet en mellomvei, der vi styrer videre på EØS-avtalen og på at medlemskapsdebatten ikke er aktuell.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2010-05-06:
Noe av det mest overraskende med dagens debatt er at representanter for de to største ja-partiene, og spesielt representanten fra Høyre, nesten ikke bruker tid på å snakke om EUs utvikling og Europas utvikling i det hele tatt, men bruker tiden på å kritisere den byråkratiske diskusjonen mellom storting og regjering. Representanten og komiteens leder bruker ikke tid på å snakke om euro og de store utfordringene vi står overfor i Europa. Jeg gleder meg ikke over den krisestemningen, men jeg synes det er helt naturlig når vi har en EU/EØS-debatt i Norge, i det norske storting, at vi diskuterer det som faktisk skjer og ikke diskuterer spillet internt i komiteen, spillet mellom storting og regjering, men at vi diskuterer de politiske realitetene som nå skjer i Europa. Det er krise i EU-systemet, det er krise i eurosystemet. Da må vi diskutere det. Det rammer alle, det rammer Norge.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2010-05-06:
Jeg har hatt gleden av å sitte i komité sammen med representanten Nesvik i ett år, og har da erfart at representanten Nesvik hadde lært seg å lese, og representanten har sikkert også da lest regjeringserklæringen. Den slår fast at vi ikke skal søke EU-medlemskap, men vi skal fortsatt være med i EØS. Og det er satt i gang i en EØS-utredning med bakgrunn i det som kom fram i forhandlingene. Så det er det som er svaret. Arbeiderpartiet ønsker å søke medlemskap, Senterpartiet og SV ønsker ikke å søke medlemskap. Kompromisset er at man finner en løsning midt imellom, og det er at man styrer videre på EØS-avtalen, og at man setter i gang en evaluering av EØS-avtalen. Så er jo forskjellen mellom Fremskrittspartiet og Senterpartiet at vi i Senterpartiet har et standpunkt i spørsmålet, vi er tydelige. Det som er interessant, er jo å vite hva Harald T. Nesvik mener i EU-saken – er han for eller imot? Men vi er klare – vi ønsker å si opp EØS-avtalen hvis vi hadde hatt muligheten til det, men vi regjerer sammen med to andre partier og har et kompromiss, og der ligger det.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2010-05-06:
Det er nettopp det en del har prøvd å si i debatten: Hva er utfordringene EU står overfor? Hva er utfordringen i forhold til euroen? Vi ønsker å løfte opp den debatten og ikke bare snakke om det interne spillet mellom storting og regjering. Jeg tok ordet på grunn av en replikk fra den alltid engasjerte representanten Svein Roald Hansen – som jeg veldig ofte er enig med, men vi har litt ulik tilnærming akkurat i denne sak. Han hadde en replikk til Per Olaf Lundteigen. Det som undrer meg i forhold til Svein Roald Hansens innlegg, er at i nesten alle EU-debatter blir EUs viktige og tunge betydning løftet fram – hvor mye EU betyr for den europeiske utvikling. Men når vi nå står overfor en stor finanskrise, store økonomiske problemer, store problemer i pengepolitikken, så skal vi dysse ned EUs rolle mest mulig. Det hadde vært interessant å høre hva representanten Hansen tenker: Hva er EUs svar? Hva vil være konsekvensen for EUs utvikling av den krisen vi nå står overfor? Og hvilken vei mener den tidligere lederen av Europabevegelsen kunne være en naturlig vei for EU? Så drar representanten sammenlikningen mellom drakmer og islandske kroner. Det som da er interessant, er å se hva den islandske finansministeren har sagt. Han har sagt at det har vært en stor fordel for Island at de ikke har vært bundet til euroen, nettopp fordi de har hatt en svakere valuta som har gitt dem større konkurransekraft og mulighet til å reise Islands økonomi raskere opp på fote. Islands egen finansminister har altså løftet fram som en fordel, når de har kommet i en dyp krise, at de har hatt en egen pengepolitikk som har gjort at de har større konkurransekraft, og at de løfter seg raskere. Er Svein Roald Hansen enig i den vurderingen?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Jeg tror det ville være en fordel om man fant anledning til å delta på de møtene som man inviteres til og får mulighet til, fordi det er med på å vedlikeholde et nettverk. Jeg vet ikke årsaken til at man har unnlatt å gjøre det i så stor grad som det hadde vært ønskelig. Hvorvidt man er fornøyd eller ikke, bør jo måles på resultatet. Det er tross alt veldig sjelden at vi opplever at EU vedtar direktiver, lover og regler som står i motsetning til norske interesser. Det tyder jo på at man har lyktes i påvirkningsarbeidet, gjennom ulike kanaler, å ivareta norske interesser. Vi har i det siste hatt en eklatant sak, og det var selsaken. Men den kom altså så å si fra sidelinjen i parlamentet og var ikke gjennom den vanlige beslutningsprosessen. Dermed avskar man våre muligheter til den innflytelseslinjen som vi har.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
La meg først si at hvis representanten Høybråten oppfattet det jeg sa om EFTA, som ironisering, er jeg forundret. Tvert imot – jeg la vekt på hvor viktig EFTA fortsatt er for Norge, fordi organisasjonen ivaretar våre handelspolitiske interesser utenfor Europa. Det jeg muligens ironiserte over, var at markeringen av femtiårsdagen for en så viktig organisasjon for Norge etter mitt syn var noe beskjeden. Den burde man kanskje utnyttet på en litt bedre måte. Når det gjelder datalagringsdirektivet, er det en veldig viktig debatt, og Regjeringen tar de innvendingene, eller problemstillingene, om personvern som er reist, alvorlig. Men det er også en viktig diskusjon ut fra andre synsvinkler, nemlig hvordan man kan bekjempe kriminaliteten. Det som er synd, er at vi ikke hadde mulighet til å delta i den debatten mens man diskuterte det ute i Europa. Da hadde vi også hatt større sjanse til muligens å flytte noen av disse merkesteinene i riktig retning.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Jeg tror at vi alle må erkjenne at vi kunne ha vært mer aktive når det gjelder å bruke den muligheten som regelverket nå har gitt oss til å løfte saker inn i komiteen. Men vi har fra vår side faktisk vært ganske aktive når det gjelder forbrukerdirektivet, og både mot egen partigruppe og overfor komiteen i EU-parlamentet. Vi har også gjennom EFTA-parlamentarikerkomiteen vært aktive i forhold til fiskeripolitikken i EU. Så jeg ser starten på en aktivitet som bør akselereres opp. Her er det et ansvar for partigruppene, men også et ansvar for komiteene og for EFTA-parlamentarikerkomiteen, som vi begge sitter i. Også her er det mye å gjøre for mange.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Representanten Morten Høglund begynte med å si at EØS-avtalen er en konstant utfordring fordi den er et kompromiss. Den betraktes av nesten alle, tror jeg vi må si, i denne sal som det nest beste. Og han mente at utilstrekkeligheten er godt belyst. Da er mitt første spørsmål: Hva mener representanten Høglund er det beste forhold vi kunne ha til EU? Er det ingen EØS-avtale, eller er det medlemskap? Det andre spørsmålet knytter seg til etterlysningen av mer foroverlent EØS-strategi, og han uttrykte behov for å modernisere EØS-avtalen. Hva er for representanten innholdet i begrepet modernisering? Hvilke deler av EØS-avtalen er det han vil ha endret på?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Denne debatten viser at det er stor sprik i synet på hva EU er. Peter N. Myhre sa at det var «for mye sosialdemokrati». Jeg skal være enig med ham i at det er mye sosialdemokrati – men ikke for mye – i EU-samarbeidet. Så sier representanten Lundteigen – og det er jeg enig i – at Norge er et «annerledesland(…) i en verden med store vanskeligheter». Årsaken til det er jo ikke at vi ikke er med i EU, men det skyldes at vi gjennom mange tiår har hatt en høy sysselsetting, vi har hatt høye olje- og gassinntekter, og vi har en god regjering. (…) Den økonomiske krisen i Europa skyldes ikke EU-samarbeidet. Den springer ut av den globale finanskrisen. Gjeldsproblemene skyldes at de fleste land måtte ta opp store lån for å redde banksystemet og for å stimulere økonomien. Hellas er i en særlig situasjon. Det skyldes at landet ikke har ført en bærekraftig økonomisk politikk. De har bevilget seg velferdsordninger de ikke har hatt økonomi til, og de har jukset med tall og statistikk. Så er det riktig at med drakmer ville de muligens ikke fått tatt opp så store lån, fordi kredittverdigheten ville vært lavere. Men å gå tilbake til drakmer og få muligheten – som enkelte har pekt på her – til devaluering er å skyve byrdene over på andre istedenfor å ordne opp selv. Det mener jeg ikke er en politikk vi burde se som ønskelig. Det er ingen tvil om at en felles valuta er krevende, og det fordrer at medlemslandene fører en økonomisk politikk innenfor de ansvarlige rammene som man er blitt enige om, når det gjelder underskudd og gjeld. Derfor er eurosamarbeidet nå på en stor prøve, forårsaket av den internasjonale finanskrisen og de følgene den fikk, og vi vet ikke utgangen på det. Men det er et annet land i Europa som også er ille ute, nemlig Island, og det landet er ikke med i EUs valutaunion. Også der er årsaken til krisen å finne i landets egen politikk. Norges situasjon er enestående: penger på bok og overskudd på budsjettet. Det som brakte det norske rentenivået ned på europeisk nivå, var jo omleggingen av pengepolitikken i 2001, da vi la oss på samme prinsipp som man gjorde i EU. Det var en stor fordel i den situasjonen vi nå er i. Så et lite ord om Stortingets evne til å gripe viktige saker i god tid. For en tid tilbake hadde Aftenposten en artikkel om eCall – den dingsen som skal ringe opp til en sentral hvis vi kjører utfor veien – og jeg tenkte at dette er et nytt datadirektiv. Den var grundig omtalt i Nasjonal transportplan fra regjeringen i fjor våres. Så ble jeg nysgjerrig på hva komiteen sa i sine merknader – ikke ett ord. Så det skal noe til å vekke Stortinget når det gjelder framtidige saker.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Jeg ba om ordet fordi representanten Ine M. Eriksen Søreide sa at de aktuelle sakene først kom på side 13 av 17 i utenriksministerens redegjørelse. På side 5 tar redegjørelsen opp det som er den viktigste endringen siden forrige redegjørelse, nemlig Lisboa-traktaten, som slår inn tvers gjennom alt det andre vi skal gjøre. De fem sidene foran omhandler den aktuelle økonomiske krisen. Jeg er helt enig med utenriksministeren i at de aktuelle konkrete sakene, direktivene, ikke må bli en sak mellom utenrikskomiteen primært og utenriksministeren. Det skal være en sak mellom fagkomiteene og fagstatsrådene. De må ansvarliggjøres. Så fikk jeg en utfordring fra min kollega her, som er litt krevende på 15 sekunder. Men la meg bare si at jeg mener EUs rolle i den situasjonen som har vært, har vært veldig viktig. Uten det samarbeidet som var der, hadde ikke samordningen av tiltakene mot finanskrisen kunnet skje. Island, egen valuta – det har vært en fordel, ja, men det er å velte byrden over på andre land.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
De tre regjeringspartienes tilnærming til EU og EØS er ulik, og det er slik verden er. Likevel er man enig om å ha en aktiv europapolitikk. Men det er en lite forpliktende overskrift og paraply, og vi vet at statsrådenes aktivitet i forhold til Europa, i forhold til invitasjoner til å delta i EU-sammenheng, er svært ulik. Er representanten fornøyd med Regjeringens samlede arbeid med å fremme en aktiv europapolitikk?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Mitt beste alternativ er en oppgradert EØS-avtale. Mitt personlige alternativ er ikke et EU-medlemskap, og det er ikke tilbake til noen form for frihandelsavtale. Jeg tror på et bredt samarbeid med EU, men jeg er ikke tilhenger av medlemskap. Det er min personlige holdning. Når det gjelder modernisering, er det en juridisk og teknisk prosess som må gjøres for å oppdatere det traktatgrunnlag EU nå opererer etter. Det vil gi oss en juridisk likevekt i møte med EU. Men det er også en politisk utfordring med tanke på at vi nå har fått Lisboa-traktaten, med et europaparlament som har en stadig større betydning – vi vet at det institusjonelle samarbeidet mellom EØS/EFTA-landene og EU ikke er i samsvar. Her er det behov for en grundig gjennomgang. Jeg mener også det er behov for å se på de områdene som er unntatt fra EØS-avtalen i dag, for å se om det kan være mulig å hente ut et bredere samarbeid her enn det vi har i dag.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Som representanten veldig godt vet, har vi full frihet i Fremskrittspartiet til å mene det vi vil om dette spørsmålet, og det gjør vi også. Vi har ulike standpunkter i spørsmålet, og vi vil ha respekt for den folkeavstemning som eventuelt skal komme for å avklare et slikt spørsmål. Så for meg å snakke på vegne av hele partiet eller alle dets medlemmer om hva som er vårt felles synspunkt her, ville være å gå langt utover vårt partiprogram i disse spørsmålene. Jeg har redegjort for mitt personlige standpunkt, som er en variant, helst en forbedret utgave, av dagens EØS-avtale.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Meningen med mitt innlegg var å sette fokus på EØS-avtalen, ha en regjering som innser at det er den avtalen som er vårt ankerfeste til EU, og nok kommer til å være det i mange år fremover, og gjøre det beste ut av det. Men det har gått mange år siden avtalen ble undertegnet. Det har skjedd mye i EU. For å ivareta Norges interesser på en enda bedre måte trenger vi å tilpasse regelverket til de endringer som har skjedd. Det er nettopp ut fra den erkjennelse at det er EØS som nok kommer til å bli og vil være vårt viktigste samarbeidsgrunnlag med EU.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
For å oppklare en åpenbar misforståelse: Jeg sa ikke at EØS-avtalen var gått ut på dato, men strategien om at vi ikke skal løfte opp avtalen og kunne diskutere avtalens materielle innhold – den strategien – har gått ut på dato, med tanke på det utvalget som utenriksministeren har satt ned som skal se på erfaringer med EØS-avtalen. Og så kommer det en stortingsmelding som følge av dette. Det redegjorde utenriksministeren for i sin redegjørelse. Mitt spørsmål til utenriksministeren er: Ser utenriksministeren for seg at den stortingsmeldingen vil ta for seg og forsøke å tilpasse EØS-avtalen til de institusjonelle endringene og til de legale tekstendringene? Det er jo riktig at det skjer tilpasninger, at det skjer endringer, men strukturen, rammeverket, er det samme, og der begynner det å bli et misforhold.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-06:
Representanten Svein Roald Hansen lar sjelden en anledning gå fra seg til å ironisere over EFTA og EØS. Jeg skjønner at han denne gangen har havnet i feil selskap. Det som imidlertid er representanten Hansens problem, er at det store flertallet i det norske folk ønsker vår nåværende tilknytningsform, og sier nei til den tilknytningsformen som representanten Hansen og hans parti kjemper for. I den regjering som representanten Hansen forsvarer, sitter da SV. Et av de sterkeste innslagene på nyhetssendingene på TV i går var da representanten som er SVs parlamentariske leder, så inn i skjermen på Carl I. Hagens vis og appellerte til partiet Høyre om å være med og stoppe datalagringsdirektivet. Siden representanten Hansen ikke kommer til å få den replikken fra SV her i salen, vil jeg rette den samme appellen til representanten Hansen og spørre om den kritikk som datalagringsdirektivet har vært gjenstand for, har gjort noe inntrykk på Arbeiderpartiet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-06:
Jeg vil begynne med å ønske representanten Høglund velkommen i klubben av oss som har EØS-avtalen, gjerne oppgradert, som det beste alternativet. Den klubben er ikke så liten som representanten Høglund vil ha den til. Og det er det gode grunner til. To regjeringer etter hverandre nå har slått fast at EØS-avtalen har tjent Norge vel. Det er en grunn til at norsk næringsliv er godt fornøyd med måten denne avtalen i det store og hele fungerer på. Jeg tror vi som representerer folket her i salen, skal være forsiktige med å snakke ned en så viktig avtale for Norge. Mitt spørsmål til representanten Høglund er om ikke i hvert fall vi som er EØS-avtalens venner, bør være enige om at vi skal ivareta dens status, styrke den og styrke dens autoritet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-06:
Det er fristende å bemerke til den siste replikkvekslingen at det er vanskelig å se sammenhengen mellom det å påvirke en prosess enda tidligere og det ennå ikke å ha tatt standpunkt til den saken man vil påvirke. Men min replikk går selvfølgelig til representanten Solhjell, som jeg synes holdt et glimrende forsvar for det å stå utenfor unionen, og det å stå utenfor den økonomiske og monetære unionen spesielt. Slår det representanten Solhjell at en av grunnene til at Norge har klart seg så bra, er den EØS-avtalen SV i sitt arbeidsprogram sier at de vil si opp?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-06:
La meg bare bekrefte at vi fra Kristelig Folkepartis side selvfølgelig har arbeidet for at de landene i det tidligere kommunistiske Øst-Europa som ønsket, og som selv valgte en sterkere tilknytning til EU i form av medlemskap, skulle få den muligheten. Men noe av poenget fra min side var å understreke at når Norge har valgt en annen linje, en annen tilknytningsform, er ikke det det eksklusive, rike utenforlandet Norge. Med EØS-finansieringsmekanismen framstår Norge som et av Europas mest solidariske land når det gjelder å bidra til økonomisk utjamning i Europa. Mitt poeng i det jeg sa, var ikke å foreslå noen endret fordelingsnøkkel for det vi bidrar med i EU-området, men å advare mot at EU skulle bli seg selv nok og som fellesskap ikke bidra sterkere til de aller fattigste landene i verden.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-06:
Kristelig Folkeparti står klart fast på at Norge er best tjent med en annen tilknytningsform enn en union, og vi mener at EØS-avtalen som for alle praktiske formål gjør oss til en del av det indre marked, har tjent Norge vel. Men vi har vært støttende til de dynamiske faser som har vært i EØS-avtalens historie – der den er blitt utvidet. Veterinæravtalen og Schengen-avtalen er eksempler på at vi har bidratt til forpliktende avtaler utover den opprinnelige EØS-avtalen, og slik tenker vi fortsatt. Vi må ha et dynamisk forhold til denne tilknytningsformen, men vi ønsker ikke medlemskap i unionen, i likhet med SV.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-06:
Etter utenriksministerens redegjørelse om sitt forhold til EØS-avtalen må det vel nærmest karakteriseres som platonisk. Men jeg vil si at når hodet er med i den grad det er, for utenriksministerens vedkommende, får vi heller leve med at hjertet ikke er med. Jeg synes utenriksministeren er en utmerket forsvarer av Norges interesser når det gjelder forholdet til EØS-avtalen. Mitt spørsmål kommer i forlengelsen av en debatt vi hadde tidligere her i uken om Norges utenriksrepresentasjon, mulig nordisk samarbeid og Stoltenberg-rapportens anbefalinger. Da utenriksministeren sammen med utenriksminister Carl Bildt og sine øvrige nordiske kolleger talte i Nordisk Råds sesjon i Stockholm i høst, ba utenriksministeren om at man måtte drive denne debatten inn i de nasjonale parlamenter. Jeg gjør hermed det. Jeg spør om utenriksministeren vil ta noen nye grep for å styrke det nordiske samarbeidet inn mot EU og påvirkning av EUs politiske prosesser.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-05-06:
Min gode kollega, som parlamentarisk leder og komitémedlem, Bård Vegar Solhjell, oppsummerte den realpolitiske kvintessens av denne debatten på en utmerket måte da han sa: Vi kommer til å være medlemmer av EØS en god stund framover. Det tror jeg Stortinget gjør klokt i å legge til grunn. Denne debatten har vært forfriskende. Vi har fått brynet synspunkter, ikke bare på spørsmål om tilknytningsform, men enda viktigere på hvordan Norge arbeider med den tilknytningsformen vi har. Fra Kristelig Folkepartis side er vi opptatt av at vi skal utvikle vår relasjon når det gjelder innhold, gjerne også på det institusjonelle plan, men likevel fast forankret i at det er i Norges interesse å beholde den type tilknytning som vi har i dag. Med Lisboa-traktaten er Europaparlamentets rolle styrket. Ved den såkalte medbestemmelsesprosedyren utvides den til å omfatte nærmest all lovgivning. De nasjonale parlamentene gis en formell rolle i EUs beslutningsprosess som voktere av nærhets- og proporsjonalitetsprinsipper. Derfor er det helt på sin plass at Stortinget har tatt initiativ til – og nå får etablert – en ordning med en utsending på tjenestemannsnivå som skal arbeide opp mot Europaparlamentet for å sikre bedre tilgang til informasjon og kontakt. Det gir Stortinget en mulighet til i tidligere fase å involvere seg i konkrete problemstillinger. Jeg forventer at det også vil gi Stortingets europautvalg mulighet til i mye større grad enn det situasjonen har vært til nå, å ha en proaktiv rolle, slik jeg oppfatter intensjonen i komitélederens innlegg her i salen i dag å være. Den viktige debatten om datalagringsdirektivet går inn i en ny fase i de nærmeste dagene. La meg derfor understreke det utenriksministeren ga uttrykk for. Det er slik at EU-kommissær Cecilia Malmström i januar sa at hun ville se nærmere på datalagringsdirektivet. Hun ville ha større sikkerhet om hva som skjer med dataene som samles inn, og hvem som skal få tilgang til dem. Men det er altså ikke det eventuelt reviderte direktivet vi nå har på bordet. Det er direktivet som har vært etablert en tid, som har vært på høring. Vi kjenner direktivet og dets implikasjoner og høringsinstansenes oppfatninger. Det gjenstår å ta stilling for enkelte. De av oss som har tatt stilling, har bl.a. tenkt som Lund-kommisjonens leder, Ketil Lund, som sterkt advarer mot direktivet og sier at det er uhyre skummelt. Det er en invadering av privatlivet, og det representerer en aggressiv overvåkningsinteresse som vi til nå ikke har kjent til.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-05-06:
Representanten Hansen og jeg er enige om mye når det gjelder EU. Vi er begge for norsk medlemskap og mener at vi burde bli medlem så fort som mulig – det tror jeg vi kan være enige om. Så kritiserte representanten Hansen Høyre for at vi ikke har løftet flere saker inn i Stortinget og inn i komiteene. Det er en kritikk vi kanskje skal ta til oss, og i alle fall utnytte den muligheten langt bedre fremover. Det betyr ikke at Regjeringen ikke har mye å svare for, men det betyr at Stortinget også kan delta mer aktivt. Likevel vil jeg da spørre representanten Hansen om han kan redegjøre for hvilke saker Arbeiderpartiet har brakt inn i komiteene.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-05-06:
Nå står jo ikke jeg her for å svare på spørsmål, men for å stille dem. Jeg vil likevel si at jeg mener representanten Solhjell tar feil i viktige deler av sin fremstilling av situasjonen i EU nå. Hadde alle land i EU hatt sin egen valuta, hadde konsekvensen etter finanskrisen vært en destruktiv spiral av devalueringer, handelsbarrierer og proteksjonisme. Vi skal være glad for at de europeiske landene faktisk erkjenner at ingen er tjent med at naboen taper, og at de ikke er seg selv nok i denne vanskelige økonomiske situasjonen. Så vet representanten Solhjell utmerket godt at vi er for medlemskap, så jeg skal ikke gå inn i det, men jeg har lyst til å stille ham følgende spørsmål: Er du enig med representanten Hansen i at man gjerne skulle ha diskutert datalagringsdirektivet før det var vedtatt? Og hvis svaret er ja: Betyr at det at vi skulle vært EU-medlemmer? Og hvis svaret er nei: Er representanten egentlig ikke så veldig interessert i å påvirke EU?
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-05-06:
Det må være frustrerende å være fra et parti som mener så mye om EUs utvikling, men samtidig er så bestemt på at man ikke skal være med og påvirke den. Statsråd Kristin Halvorsen uttalte i forbindelse med innskuddsgarantidirektivet – da det ble kjent ved en tilfeldighet for norske myndigheter – at vi skulle bruke alle tilgjengelige virkemidler for å påvirke, slik at vi kunne få unntak og tilpasninger. Andre land – la meg nevne et konkret eksempel: Danmark – har lyktes med å få tilpasninger, som Norge foreløpig ikke har. Og da spør jeg representanten: Hvilke virkemidler er det Danmark har tilgjengelig som Norge ikke har?
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-05-06:
Jeg merker meg at utenriksministeren mener at det blir smått å diskutere viktige EU- og EØS-saker fremfor å ha en generell europadebatt. Han om det. Hensikten med disse redegjørelsene var jo ikke at vi skulle ha en generell europadebatt, men at vi nettopp skulle kunne gå inn i viktige EU- og EØS-saker, og at dette var Stortingets mulighet til i åpen sal å komme i befatning med disse sakene. Da må utenriksministeren gjerne mene at det er smått, men jeg mener at det er viktig dersom Stortinget og også Regjeringen skal føre en aktiv europapolitikk. La meg derfor spørre utenriksministeren, som sa i sin redegjørelse at den nye europeiske utenrikstjenesten vil få en egen norgesdesk. Hvilke konsekvenser mener utenriksministeren det vil få for forståelsen for EØS-landenes særlige stilling og evnen til tidlig å få avklart EØS-relevans, nå som søylestrukturen forsvinner?
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-05-06:
La meg først få lov til å takke statsråden for at hun har tatt seg tid til å komme hit og presentere et godt innlegg og i og for seg en bred oversikt over ulike tiltak som Regjeringen jobber med. Det gleder meg at Regjeringen tar denne problemstillingen alvorlig. Så er spørsmålet om Regjeringen er villig til å gjennomføre en helhetlig strategi på dette området, sette seg noen nasjonale mål, involvere Stortinget i dette arbeidet og kanskje gå forbi det staten alene kan gjøre, og også gå inn på hvordan staten tilrettelegger for privatpersoners bruk av IKT for å få ned sine egne utslipp. Jeg var bl.a. inne på det, og jeg vil gjerne utfordre statsråden på det igjen, hvordan ulike økonomiske incentiver, avgifter og skatter bidrar til kanskje systematisk å diskriminere de miljøvennlige IT-løsningene og isteden fremmer den gammeldagse karbonbaserte livsstilen. Det vil jeg gjerne at statsråden kommer inn på. Jeg deler statsrådens bekymring for at IKT-næringen i seg selv står for et høyt utslippsnivå. Det oppfatter jeg at næringen tar svært alvorlig. Jeg oppfatter også der at Norge kan være en del av løsningen, bl.a. fordi vi har geografiske fordeler knyttet til kjøling av datahaller i fjell og andre ting, som kan være en del av løsningen. Jeg etterlyser altså en mer helhetlig tilnærming fra Regjeringen, og jeg håper at statsråden kan komme inn på hvorvidt hun er villig til å gjennomføre den type strategier, hvor man setter klare mål for hva Regjeringen skal oppnå på de ulike samfunnsområdene, hvilke mål man har, og hvordan Regjeringen best kan tilrettelegge, ikke bare for bedrifter, men også for privatpersoner som ønsker å ta i bruk IT-løsninger for å bli miljøvennlige. Med det takker jeg for at statsråden tok seg tid, og ser frem til å høre hennes svar.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-05-06:
Det er flott å se at det er så mange som er opptatt av dette temaet, og har kommet her for å ta del i debatten. Jeg gleder meg selvfølgelig over at både representanten Serigstad Valen og komitélederen, hr. Sande, er enig med meg i at dette er et viktig tema. Jeg skal ikke bruke tiden på å kommentere representanten Serigstad Valens mange ulike innfallsvinkler til dette, som kanskje var litt på siden av det vi her diskuterer. Men det jeg er opptatt av, og som jeg faktisk savner svar på også i statsrådens to svar, er min utfordring, at vi må ha en helhetlig strategi på dette. Det har jeg ikke fått noe svar på. Vi må ha overordnede mål, som også dette storting kan holde Regjeringen ansvarlig for, og vi må ha en systematisk gjennomgang av rammevilkår og økonomiske incentiver og hvordan de virker inn på bruk av miljøvennlige IT-løsninger. Det er et enormt potensial, og jeg mener at Regjeringen må benytte sjansen til å sette seg djerve mål, og la seg måle på dem. Hovedproblemet her er at det ikke ligger noen vurdering av dette i Klimakur, så når vi skal ta stilling til de viktige tiltakene som skal settes inn for å få ned utslippene, vet vi ikke i hvilken grad IT vil bidra eller ikke. For å si det slik, vi trenger all hjelp vi kan få dersom vi skal nå de forpliktelsene som ligger i klimaforliket, og derfor hadde det vært fint om også IT-bruk var inkludert i dette. Jeg vil utfordre Regjeringen til å komme tilbake til Stortinget med en slik strategi. For hvis vi skal sitte i denne sal og ta stilling til hvordan vi skal redusere bilbruken, er det jo relevant å vite hvilken effekt det vil ha å øke bruken av hjemmekontor kontra f.eks. å innføre ulike former for veiprising. Jeg mener at vi må ha det beslutningsgrunnlaget intakt når vi skal ta disse viktige beslutningene for Norge. Når vi skal finne ut hvordan fremtidens bygg skal se ut i Norge, og hvilke tekniske forskrifter vi skal vedta, er det viktig å vite hvilke mål vi har for IT, og hvilken innflytelse IT vil kunne ha på den bygningsstrategien. Det samme gjelder fremtidens nettpolitikk, som vi skal vedta i denne sal. Da er det avgjørende at vi vet hvilken strategi Regjeringen har for IT-bruk, og hvilken rolle det kommer til å spille. Og ikke minst – som representanten Snorre Serigstad Valen var inne på, og jeg er glad for at det kommer fra SV – er jo også dette viktige næringsmuligheter for en fremadstormende næring for Norge som kan bidra til å skape grønne, bærekraftige arbeidsplasser.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Jeg har lest SVs arbeidsprogram for 2009–2013 og festet meg ved kapittel 11.9, der SV går inn for å si opp EØS-avtalen. Nå er det slik at mesteparten av norsk eksport går til EU. Hvor stort inntektsbortfall det vil få både for Norge som nasjon og for staten hvis man sier opp EØS-avtalen, vet ikke jeg, men kanskje Sosialistisk Venstreparti selv har regnet litt på: Hvor mange hundre tusen er det som kommer til å miste jobben dersom SV får det som de vil, og man sier opp EØS-avtalen?
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Jeg har også lest Senterpartiets stortingsvalgprogram, og jeg festet meg ved 20.8.1. Der står det å lese: «Vi ønskjer å seie opp EØS-avtalen.» Og da er spørsmålet: I hvilken grad og i hvilket omfang kan vi si at Senterpartiets standpunkt til EØS-avtalen har hatt gjennomslag i regjeringssamarbeidet?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Så vidt min hukommelse tilsier i dag, arbeidet den første Bondevik-regjeringen meget aktivt for at de tidligere østeuropeiske land – bl.a. Litauen, Latvia og Estland – skulle ha fullt medlemskap i EU med en gang de hadde mulighet for det. Vi ga dem budsjettoverføringer til å jobbe med det, og de er blitt medlem av EU. Så var Høybråten i sitt innlegg nå inne på denne overføringen til eurolandene, og spesielt de tolv landene som trenger bistand for å komme seg opp på et høyere nivå – for å si det slik – når det gjelder sosial utjevning. Men representanten Høybråten var òg inne på fordelingen til den tredje verden. Har representanten Høybråten en annen fordelingsnøkkel enn det Norge har lagt inn i sin EU-finansieringsordning overfor de tolv landene?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Avtalens materielle innhold er jo alle de rettsaktene vi vedtar. Så har avtalen noen små formuleringer om institusjonell tilknytning og måten vi samarbeider på. Hvis dette utvalget kommer med gode forslag og analyser som sier at vi bør vurdere det, vil vi selvfølgelig gjøre det, som et viktig innspill. Regjeringen skal komme med en melding til Stortinget. Jeg er hele tiden åpen for at vi på et pragmatisk vis må gjøre denne avtalen så god som mulig. Jeg er av den oppfatning at i dagens situasjon og ut fra hensikten ivaretar avtalen og dens mekanismer Norges interesser godt. Det er møte med EØS-konsultasjoner i Brussel til uken. Da får vi også en anledning, litt inn i Lisboa-traktaten, til å ta temperaturen på hvordan både kommisjonen og formannskapet ser på avtalen. Men vi vil hele tiden ligge på, for at den skal virke best mulig etter hensikten, at vi må gjøre de justeringer som er nødvendige. Den tilnærmingen, hvis det er det representanten mener, kan jeg heller ikke se er gått ut på dato.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Stortinget har alle muligheter. Stortinget har all rett, og de kan diskutere alle saker de ønsker. Redegjørelsen mener jeg må treffe en balanse mellom å omtale det som skjer ute i Europa som får direkte og indirekte betydning for Norge, og konkrete saker. Redegjørelsen skal være av en viss varighet, men ikke lenger enn det. Hva vil en norgesdesk bety? Vel, tiden får vise det. Jeg tror at vi må være interessert i at kommisjonen både har et norgesfokus – fordi Norge er den ledende part på EØS-siden, EFTA, som har betydning for EU – og at de har kunnskap om og oppdatert innsikt i hva som skjer i Norge. Så må vi sørge for at utenrikstjenesten de etablerer, Lady Ashtons embete, også får EØS til å fungere. Men det underliggende i representanten Astrups spørsmål er jo at EØS nærmest er noe plunder for EU. Det er ikke min erfaring. Vi er viktige partnere for EU. De er tjent med at det samarbeidet fungerer godt. Det ligger i bunnen. Det er lite grann uforstående fra EU å si at dette skal være så veldig rart. Så lenge det tjener EUs interesser, som jeg mener det gjør, står avtalen ganske solid.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Jeg tror det er to sider ved det spørsmålet. Det ene er at vi selvfølgelig er veldig avhengige av hva som skjer på økonomisk side i Europa: ustabilitet, finansmarkedenes uro. Det får direkte og indirekte konsekvenser for oss. Vi hørte sentralbanksjefen i går, som satte renten opp, men mente at det var en vanskelig avgjørelse i lys av det som skjedde. Det er det ene. Men som jeg har sagt i mine to redegjørelser denne våren, så er jo hvordan det går med Europa, av betydning for Norge. Og jeg tror det er slik at selv om vi ikke er medlem, får det, hvis det nå går veldig dårlig med EU-landene og EU som samarbeid, etter mitt skjønn negative konsekvenser for Norge. Så jeg tror Norge skal ha et årvåkent blikk på det området og sørge for å være en konstruktiv partner for både EU-landene og EU i denne vanskelige tiden. Vi er bidragsyter, som representanten Høybråten sa, gjennom finansieringsordningene og på en lang rekke områder – energileverandør osv. Men jeg tror også vi skal følge den politiske utviklingen på den institusjonelle siden, for vi er ikke ferdige med denne historien, og som forbundskansleren sier: Det er dramatiske tilsnitt over den.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Platoniske forhold kan være ganske brukbare, og det er fullt ut tilfredsstillende for meg å ha det i denne saken. Det nordiske koordinerte samarbeidet er – som representanten vil vite fra debatter i Nordisk Råd, men også fra debatter mellom nordiske regjeringer – ofte mer krevende enn det ser ut som på overflaten, fordi de nordiske EU-landene ikke i alt og ett er en enhetlig enhet, og fordi det å oppfordre fra norsk side til felles nordisk opptreden når det gjelder saker i EU, heller ikke er så enkelt, hvis vi ser på det organisatorisk, selv om vi tar opp våre synspunkter, og selv om de nordiske partnerlandene våre i EU er våre beste informasjonskilder, og det skal vi sette pris på. Men som det ble sagt i et tidligere innlegg: Det er slik at de vedtakene som fattes av de 27 landene i EU, langt på vei har et tilsnitt som ivaretar norske interesser. Det er fordi de nordiske landene fremmer et syn som i veldig mange sammenhenger er sammenfallende med vårt. Derfor tror jeg strategien for parlamenter og regjeringer er å holde tett diskusjon med de nordiske landene om saker, slik at de faktisk fremfører et syn som også er påvirket av vårt.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Her får vi leve med at det er en tolkningsforskjell. Jeg nevnte mange viktige EU- og EØS-saker i min redegjørelse. Jeg nevnte det i min utenrikspolitiske redegjørelse, og jeg er villig til å snakke om det her. Det er ingen grenseløs frihet som ligger til grunn for det, det er helt naturlig. Men jeg mener også at vi må se disse sakene i forhold til hva som skjer i Europa. Og det er underlig – det tillot jeg meg å si, det var ikke en grenseløs vurdering, i og for seg – at utenrikskomiteens leder ikke påpeker det bakteppet når vi har en debatt om EU- og EØS-saker i denne sal. Så vil det alltid være en diskusjon om hvilke saker man tar med, og hvilke saker man ikke tar med. Jeg mener at jeg i den listen jeg nevnte, tok opp saker som ikke er veldig kompliserte, og saker som er kompliserte. Jeg hadde også en ganske grundig analyse av norske påvirkningsmuligheter og -begrensninger etter Lisboa-avtalen, og la dermed, etter mitt skjønn, et godt grunnlag for debatten her i salen. At lederen av utenrikskomiteen ikke var tilfreds med det, får jeg leve med – det var iallfall godt ment og et godt forsøk.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Vi skal ha respekt for den måten vi legger opp våre innlegg på, sa lederen i utenrikskomiteen. Det er jeg enig i. Men la meg da si, når hun to ganger i denne sal har sagt at hun har jo omtalt dette i debatter i mediene: Jeg har hørt henne i de debattrundene i mediene, jeg synes hun var god og aktuell, men det kan jo ikke komme til erstatning for hva vi sier i stortingssalen. Jeg synes det er en litt underlig tilnærming. Så sier hun at jeg stort sett reflekterer over det som er skjedd «siden sist». Ja, det er ofte nyttig å reflektere over det som er skjedd siden sist. Men jeg synes innfallsvinkelen er merkelig, for Lisboa-traktaten er vedtatt siden sist, og er trådt i kraft. Det er ikke noen hvilken som helst gårsdagens nyhet. Effekten av Lisboa-avtalen ligger jo foran oss, og, som representanten Hansen sa, denne redegjørelsen har en utførlig gjennomgang av hva det kan bety for oss. Så jeg tror vi må ta et valg. Denne redegjørelsen følger stort sett malen som er fulgt siden 2006–2007, at den har en omtale av aktuelle europapolitiske utviklingstrekk som er viktige for rammen rundt vår debatt, og så har den en omtale av en rekke saker. Hvis Stortinget ønsker at den fra start til slutt skal være en opplisting av aktuelle saker, er jeg åpen for å vurdere det. Jeg mener at vi trenger rammen, og vi trenger sakene, og jeg vil også si at det må være slik, som flere her har påtalt, at med det rammeverk vi nå har, med teknologien vi har – Stortinget skal sågar være representert i Brussel – kan ikke Stortinget i alle saker som er aktuelle for mulig påvirkning på Norge, vente på at det er utenriksministerens redegjørelse som lister dem opp. Programmet til EU-kommisjonen er tilgjengelig på nettet, man kan lese det. Det er en vurdering av hva som er aktuelt og ikke aktuelt, hva som blir EØS-relevant og ikke EØS-relevant. Men jeg vil også takke for en god debatt. Jeg mener den har hatt både temperatur og retning og har vært nyttig for det videre arbeidet.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2010-05-06:
Børsene faller både i Europa og langt utover Europas grenser. Det er uro i Hellas, og fire land står foran store gjeldsutfordringer. Man snakker om at eurosamarbeidet kan få seg en alvorlig knekk, og Angela Merkel, som også utenriksministeren nevnte, uttalte i går at Europas framtid står på spill. Hvilke konsekvenser tror utenriksministeren at denne uroen får for Norge?
Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-06:
Det som fikk meg til å tegne meg, var utenrikskomiteens leders siste innlegg. Jeg må innrømme at jeg synes det fortsatt er veldig oppsiktsvekkende at representanter fra Høyre – ok, man kan si at finanskrise, arbeidsledighet og gjeldskrise var fortidens problemer, men jeg må bare si at det er ikke en virkelighetsbeskrivelse som jeg kjenner meg igjen i. Hvis vi bare skulle tatt Høyres utgangspunkt, som et næringslivsvennlig parti, når vi vet at 80 pst. av vår eksport går til EU-land – hvis vi bare hadde tatt den «hatten» – skulle utenrikskomiteens leder absolutt erkjent at finanskrise, gjeldskrise og arbeidsledighet også kommer til å høre til framtidens store utfordringer knyttet til EU og knyttet til EU-samarbeidet. Jeg har også bare lyst til å si dette som en generell kommentar, for nesten enhver debatt som vi har om Europa-saker, ender fort vekk opp i en type ja eller nei til EU-diskusjon. Det er kanskje naturlig at det er slik i et land som vårt. Jeg har respekt for det. Men jeg har også lyst til å understreke – for å fortsette Høybråtens utgangspunkt: kjærlighet, tro og håp – at EU verken er himmel eller helvete. EU er jo en demokratisk institusjon, som er hva vi politisk gjør det til. Derfor er det vel slik at vi som parlamentarikere litt oftere burde ta det inn over oss og beskrive Europas problemer på litt andre måter enn å havne i fløyene ja eller nei til medlemskap. De utfordringene ikke minst Europa nå står overfor, er så store at vi skylder det norske samfunn og det norske folk kanskje å være noe mer balansert enn å argumentere ut fra et ja-syn eller et nei-syn.