trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Bruk av soningsoverføring er blitt tatt opp her, bl.a. av representanten Greni. Det er et viktig redskap når straffene er så lange – det er vel definert av EU at det skal være seks måneder igjen å sone når man blir overført til hjemlandet. Det vil si at når straffene ligger på ett år, kan man få problemer med å gjennomføre soningsoverføring på grunn av ankemuligheter osv. Hvis man blir tatt for annengangs brudd på innreiseforbud og får ett år og seks måneder, burde det være større muligheter til å bruke det – også om man tas for første gang, hvis man i tillegg tas for annen kriminalitet. Forskjellen på det ene eller andre bruddet på utlendingsloven, er at hvis man tas for annen kriminalitet, får man en dom i tillegg for den kriminaliteten, man får en egen dom for f.eks. gjentatte mobile vinningstyverier. Jeg lurer på om statsråden kan tenke seg å ta initiativ til å bruke soningsoverføring oftere i disse sakene hvor man er litt i grenseland, men hvor man, hvis man starter tidlig, ved oppstarten av saken, vil kunne realisere det oftere enn i dag.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Det handler om fortolkningen av regelverket. Statsråden sier at etter hans syn er det like alvorlig enten man bryter et pålegg om innreiseforbud etter et brudd på utlendingsloven, eller man bryter straffeloven. Jeg mener – i likhet med representanten Skei Grande, som var oppe på talerstolen og sa det i stad – at det kan være et alvorlig brudd med folks rettsoppfatning hvis det handler om å besøke familie, ikke gjøre noe annet galt enn det, og kanskje ikke engang ha forstått at det ikke var lov. Statsråden forsikrer nå om at man skal få informasjon om dette på en sånn måte at man kan forstå det. Men jeg er ute etter å få litt tak i hvordan statsråden begrunner at et brudd på denne loven er like alvorlig som et alvorlig brudd på straffeloven, og hvordan dette kan begrunnes ut fra – for å si det sånn – et kriminalpolitisk resonnement rundt hva det er som er mest truende og farlig.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Jeg vil følge opp litt på det. Poenget her er at hvis man blir tatt etter å ha tatt seg inn i landet når man har et innreiseforbud, bør det være vesentlig om man begår grov kriminalitet mens man er her eller om man ikke gjør det. Det er det representanten Skei Grande snakker om. Konsekvensen for det norske samfunn er vesensforskjellig om man kommer inn til Norge for å gi datteren sin en klem eller om man kommer til Norge og begår grove forbrytelser, slik representanten Skei Grande nevnte. Det er den sondringen jeg mener statsråden ikke gjør godt nok, og som jeg mener bryter med folks rettsoppfatning. Begge deler er ulovlig, spørsmålet er om de skal ha like lang straff når forbrytelsen i den ene saken er meget grov og i den andre saken av en mindre alvorlig art.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Jeg tror det skyldes at vi ser litt ulikt på hva som brytes. Jeg mener at det er innreiseforbudet som brytes, og at det er alvorlig, uavhengig av hva som er grunnlaget for utvisningen i utgangspunktet, mens representanten Andersen mener at det er grunnlaget for utvisningen som skal vurdere alvorligheten av at man bryter innreiseforbudet. Jeg er ikke enig i den vurderingen. Jeg mener det er riktig at en forholder seg til at det er brudd på innreiseforbudet – som skal være formidlet på en klar, tydelig og forståelig måte – som straffes etter den bestemmelsen vi nå har til behandling, og ikke grunnlaget for utvisningen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Jeg har opplevd at vi nå for så vidt har fått en dreining i den retningen at en i større grad bruker utvisningsmuligheten for å hindre at en gjentagende ganger kan komme tilbake og utføre alvorlig kriminalitet. Det viser også statistikken, som både saksordføreren og jeg var inne på i våre innlegg, med tanke på antall utvisningssaker siden 2007, hvor antallet er økt vesentlig. Det betyr også at politiet er mer bevisste på at en har det som virkemiddel i sin såkalte verktøykasse. Jeg oppfatter at politiet bruker det så hyppig som de kan, og jeg tror vi også kan forvente en fortsatt økning av det. Hittil i år er altså tallet, som jeg nevnte, 400 registrerte saker. Det betyr at politiet er bevisste på det. Når det gjelder det andre spørsmålet, knyttet til hjemmel for midlertidig opphold, skal det foreligge mulighet til å søke om det, slik at det ikke skal være en begrunnelse for å bryte innreiseforbudet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Jeg er fristet til bare å svare ja på det spørsmålet, for vi vil ta sådanne initiativ. Vi har allerede startet det arbeidet, helt generelt, ikke bare med utgangspunkt i utvisningssakene. Helt generelt er fokuset på soningsoverføring sterkt i denne regjeringen. Det er noen flaskehalser – som representanten Bøhler var inne på – også når det gjelder saksbehandlingstid, både på norsk side og på mottakerlandenes side, vanligvis, men vi arbeider hardt for å smøre det maskineriet slik at vi får til flere soningsoverføringer enn det som har vært tilfellet nå.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Jeg er litt usikker på om det er veldig enkelt på en enkel måte å forholde seg til det resonnementet, selv om representanten Skei Grande mener at vi tidvis definerer oss som populistiske. Det er vanskelig å granske sjel og hjerte på dem som bryter innreiseforbudet, også for dem som skal håndheve innreiseforbudet. Jeg er litt usikker på om det er grunnlag for å si at fordi noen sier at de skal bryte innreiseforbudet for å gi datteren sin en klem og ikke for å stjele lommebøker, så skal de behandles på ulikt vis. Poenget er at de bryter den samme bestemmelsen, og de er klar over at de bryter den samme bestemmelsen. Innreiseforbudet må gjelde likt uavhengig av hva som er intensjonen ved lovbruddet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Det er vanskelig å svare annerledes enn det jeg allerede har svart på det spørsmålet. Når man bryter innreiseforbudet, er det det bruddet som er straffbart, ikke hva slags intensjon man har ved å være i Norge etter å ha brutt innreiseforbudet. Hva dommen vil bli i det enkelte tilfelle, vil det være opp til domstolen å vurdere – hva som er skjerpende, og hva som er formildende omstendigheter. Utgangspunktet er altså at det ikke er årsaken til innreiseforbudet som kan være tellende, men det at innreiseforbudet er brutt. Så vil det være opp til domstolen i de enkelte tilfellene å forholde seg til hva som er straffeskjerpende, og hva som eventuelt er formildende. Jeg tror rett og slett ikke representanten Andersen og jeg blir helt enige om dette.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
I budsjettet for 2014 øker vi budsjettet med 2,7 mrd. kr. Det betyr at de offentlige sykehusene får 2,4 mrd. kr, og så er det øremerket 300 mill. kr. til private. Så jeg tror at de offentlige får mer enn nok til å styrke sine tilbud. Så er vi kjent med at det offentlige faktisk ikke har nok kapasitet til å ta unna køen vi har, og derfor er det nødvendig også å styrke de private. Dette er helt i tråd med det som ble sagt i budsjettdebatten i fjor.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Nå er det slik at regjeringen har sittet noen få uker, og vi er ikke ferdige med å konkludere i hvordan vi skal jobbe videre på alle områder. Så er det slik at det er satt ned et utvalg som skal utrede et helhetlig system for håndteringen av akutte sykdommer og skader. Vi legger også inn 50 mill. kr til styrking av legevakten, og i akuttmedisinforskriften foregår det nå en revidering, slik at samlet sett er dette arbeidet godt påbegynt. Når dette er på plass og vi har alle fakta på bordet, kan det godt tenkes at vi trenger å fremme den etterlyste planen.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Nå er egenandelene økt med pris- og lønnsvekst i dette budsjettet, men i regjeringsplattformen ligger det ganske klare føringer på at egenandelene skal holdes lave. Det var et viktig kriterium for Fremskrittspartiet. Det vil selvfølgelig være oppe til debatt hvert år, når vi skal lage våre budsjetter, men vi har til hensikt å holde de samlede egenandelene på et lavt nivå.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
I Klassekampen den 3. desember gikk Lysbakken, sammen med Senterpartiet, til angrep på helseministeren. Saken handlet om den økte bevilgningen til kjøp av MR-undersøkelser fra private. Påstandene handlet om private som ville tjene grovt, skatteparadiser og en regjering som var helt ukritisk til bruk av private. Men den 15. august i år kunne vi bl.a. i Romerikes Blad lese at den rød-grønne regjeringen ville ha ned MR-køene og bevilget 20 mill. kr ekstra i inneværende år til kjøp av tjenester fra private. Slik jeg ser det, viderefører nå regjeringen det som de rød-grønne lovet i valgkampen. Så da spør jeg: Hva har skjedd i det siste som gjør at de private, som var så viktige og riktige å bruke millioner på for de rød-grønne for mindre enn fire måneder siden, nå kalles griske og haier i skatteparadiser, og går på bekostning av de offentlige sykehusene?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
I fjorårets debatt 5. desember 2012 om statsbudsjettet for 2013 sa komiteens leder, Kari Kjønaas Kjos, følgende: «Fremskrittspartiet tror at det offentlige i samarbeid med private og frivillige kan løse alt. Dette er viktig for kapasitetens skyld, for mangfoldets skyld og for kvalitetens skyld.» Jeg er enig med Kjønaas Kjos i at et samspill mellom disse aktørene er viktig for å løse utfordringer innenfor helsetjenesten. Det forundrer meg derfor at Høyre og Fremskrittspartiet i forslag til statsbudsjett for 2014 i sin økning til spesialisthelsetjenesten øremerket 300 mill. kr til private aktører. Mener ikke representanten Kjønaas Kjos det hun sa om samspill i fjorårets debatt? Og er det viktigere å øremerke penger til behandleren og ikke til pasienten?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
I vår fremma Framstegspartiet eit representantforslag om ein nasjonal handlingsplan for legevakt for å sikra kvalitet, kompetanse og tilgjengelegheit for brukarane. I Stortinget i juni i år fekk Framstegspartiet støtte av både Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre om at regjeringa måtte fremma ein slik plan. I innstillinga til dette budsjettet kunne ingen av dei nemnde partia vera med på ein merknad der vi la til grunn at regjeringspartia og avtalepartnarane ville gjera det som dei sa i juni, nemleg å leggja fram ein slik heilskapleg plan. Spørsmålet mitt er: Korleis kan Framstegspartiet forsvara at dei seier det eine før sumaren og når dei kjem i regjering, er ikkje dette så viktig? Har det føregått eit spel for galleriet når det gjeld å styrkja legevakta i Noreg?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Gratis skulefrukt er ei helseprioritering for å førebyggja sosiale helseforskjellar. Høgre har alltid vore ein aktiv motstandar av å gi barn og unge gratis frukt på skulen og argumenterer med at det er viktigare å styrkja kompetansen til lærarane. I Bergens Tidende i dag kunne vi lesa at 17 av 18 departement i regjeringa har gratis frukt til sine tilsette og politikarar. Dei har ete 130 tonn gratis frukt i år, til ein verdi av 3,8 mill. kr. Mitt spørsmål er om Høgre også vil gå i bresjen for å fjerna ordninga med gratis jobbfrukt i departementa og i staden oppfordra departementa til å bruka pengane til kunnskap og vidare utdanning.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Både i samarbeidsavtalen og i budsjettavtalen mellom Kristeleg Folkeparti, Venstre, Høgre og Framstegspartiet les vi at ein legg til grunn ei auking i innsatsstyrt finansiering, innføring av nøytral moms og innføring av fritt behandlingsval. Eg har oppfatta Kristeleg Folkeparti som om dei er meir einige med oss i at vi har nok marknadsstyring i helsesektoren. Kristeleg Folkeparti har til og med kritisert oss – veldig bra – for at vi ikkje har redusert ISF frå 40 til 30 pst. Spørsmålet mitt er korleis det kan ha seg at Kristeleg Folkeparti no er med og skapar fleirtal i denne salen for å auka innsatsstyrt finansiering frå 40 pst. til 50 pst.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Takk for spørsmålet. Når det gjeld psykisk helse i skulen, var ikkje det eit kutt, men ei omprioritering til ein annan sektor for å styrka det psykiske helsearbeidet i kommunen. Det hadde kome ein del kritiske rapportar på om den ordninga fungerte optimalt, men viss det viser seg at dei var galne, som det har vorte antyda, kan vi gjerne innføra det igjen. De har gjort det, og det har eg ikkje kritisert. Når det gjeld ein opptrappingsplan, må eg få seia at det var einigheit på Stortinget då om at ein skulle avslutta den planen. Så har vi følgt veldig nøye med etter 2009 på utviklinga i kommunane. År for år har vi sett på statistikken, og vi har vore bekymra. Eg meiner at vi ikkje skal ha ein ny opptrappingsplan for heile psykiatrien no. Det vert feil. Viss vi skal ha ein ny opptrappingsplan, må det vera for kommunen, for det er der trykket ligg.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Eg synest dette vert litt merkverdig. Komiteleiaren kritiserer oss i sitt innlegg for å stilla helseministeren mange spørsmål og koma med interpellasjonar som viser at vi kritiserer oss sjølve. Og så kjem Nesvik her og kritiserer oss for det motsette – at vi ikkje kom med forslag i budsjettet. Poenget er jo – og det trur eg òg Nesvik forstår – at det er ein litt spesiell situasjon i år. Vi har faktisk eit heilt eige statsbudsjett som inneheld veldig mange spesifikke raud-grøne forslag, som den nye regjeringa har adoptert inn i satsinga si. Men eg kan lova Nesvik at til neste år skal vi minst fremma 17 forslag, slik Høgre og Framstegspartiet fremma i fjor – for dei har eg talt. Eg skal lova å gjera ein betre jobb til neste år.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Eg vil først presisera at dei som er utskrivingsklare pasientar i psykiatrien, er forskjellige. Nokre er veldig sjuke og kunne vera aktuelle for ei slik halvannanlineteneste, men veldig mange er ikkje så sjuke, så det er heilt naturleg at kommunane vil ta seg av dei. Så eg synest det er gode innspel Kristeleg Folkeparti kjem med. Det som er mitt poeng, er at det no er ein situasjon der slike pasientar berre hopar seg opp i psykiatriske avdelingar. Kristeleg Folkeparti snakkar om kommunestørrelse, og det er jo ei kjent sak – i alle fall i Hordaland – at det er den største kommunen som har dei største problema, med 40 pasientar som ligg inne og ventar på å få ein plass i kommunen, mens vi ser at det er små kommunar som klarar dette. Så vi treng begge delar. Eg er veldig opptatt av at vi får ei ordning for desse pasientane.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Eg høyrde representanten fortelja i innlegget at Venstre er eit radikalt og moderat parti, at ein vil prioritera dei som treng det mest, og at ein er opptatt av at helsetilbod ikkje skal henga saman med økonomisk bakgrunn, men at fattigdom ofte har ein samanheng med det. Så er det jo slik at den raud-grøne regjeringa foreslo å fordobla overnattingsgodtgjersla for pasientar som har lang reiseveg til helsetilbod, opp til 700 kr per natt. Regjeringa foreslår å kutta det til 500 kr, mens Venstre i sitt alternative budsjett skriv at dei ikkje ser behovet for dette. Eg synest det er litt uforståeleg at Venstre, som er opptatt av at alle skal ha like moglegheiter til helse, ikkje vil auka overnattingsgodtgjersla.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Eg merkar meg at helseministeren har eit 10 minutt langt innlegg utan å nemna noko om folkehelse og førebygging. Noreg har, før Høie vart helseminister, saman med andre land slutta seg til målet til Verdas helseforsamling om å redusera tidleg død av ikkje-smittsame sjukdommar med 25 pst. innan 2025. Eg la òg merke til at ein i budsjettet reverserer ein del målsetjingar som var i ein strategi den førre helseministeren la fram tidlegare i haust med tiltak for å nå dette målet; ein reverserer iallfall to spesifikke tiltak. Det gjeld målsetjinga om 60 minutt fysisk aktivitet i skulen og å utvida ordninga med frukt og grønt til heile grunnskulen. Spørsmålet mitt er: Er det då slik at den nye regjeringa går tilbake igjen på det langsiktige målet om å redusera ikkje-smittsame sjukdommar med 25 pst., sidan tiltaka no vert reverserte?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Eg tok i ei replikkveksling opp at regjeringa og samarbeidspartia no ryggjer på forslaget om å komma med ein handlingsplan om kommunal legevakt. Det er då synleg at dei er fornøgde med det den raud-grøne regjeringa gjorde då vi varsla at det skulle komma ei eiga forskrift, at ein skal innføra eit eige legevaktsnummer, og at ein har varsla krav om bakvakt osv. Men eg hadde jo trudd at når dei så seint som i juni føreslo dette likevel, sjølv om dette andre var kjent, så hadde dei gjort noko i budsjettet for neste år. Det er ei ekstremt viktig sak, og viss dei har nye, betre løysingar og nye idear, skal vi sjå på dei når det gjeld legevakt. I budsjettet for 2013 fremja Høgre, Framstegspartiet, Venstre og Kristeleg Folkeparti 17 forslag. Eg kan ikkje sjå igjen nokon av dei i dag. Eg synest det må vera ganske pinleg at det så klart kjem fram at ein fremjar forslag ein ikkje tar ansvar for. Eg kan nemna at dei i fjor ville ha ei tilskotsordning for klinisk ernæringsfagleg kompetanse i kommunane, dei ville ha ein uavhengig granskingskommisjon for OUS-prosessen, dei ville at kommunane skulle føra statistikk over ventelistene på sjukeheimsplass, dei ville ha legemiddelgjennomgang for personar over 75 år, dei ville ha masterutdanning innan sjukepleie, dei ville ha pilotprosjekt for rus og psykiatri for å innføra finansieringsordningane til samhandlingsreforma – som no statsråden i skriftleg svar til meg har sagt at han må greia ut vidare – dei ville ha ny finansieringsordning for psykologar i kommunane, og dei ville ha fond for nye, innovative legemidlar, bl.a. Eg seier ikkje meir, men det er iallfall nokon og ein kvar som har noko å følgja opp når det gjeld kva dei har sagt før. Heilt til slutt noko om nasjonal helse- og sjukehusplan. Senterpartiet er for det, men eg reagerer på at det i plattforma og i budsjettavtala står at nedlegging av føretaka først kan skje når den nasjonale helse- og sjukehusplanen er utforma, vedtatt og verkar. Det betyr at ein, når ein skal rullere denne nasjonale helse- og sjukehusplanen då, skal oppretta dei regionale helseføretaka igjen. Det heng jo ikkje heilt saman.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Vi har gjort greie for i innstillinga med ein omstendeleg merknad om korleis vår budsjettbehandling er i år. Likevel hevdar statsråden frå talarstolen at vi dermed ikkje har gjort jobben vår med tanke på høyringane, sidan det ikkje er eit forslag. Det vil eg bestemt avvisa. Den kritikken går på mange måtar tilbake på eigne partifeller, sidan dei ikkje sluttar opp om våre merknadar, som nettopp er ut frå det som kom fram på høyringane. Eg kan nemna: Frå Nasjonalforeninga for folkehelsa om dagaktivitetstilbod til personar med demens, frå Kreftforeninga om behovet for HPV-vaksine til fleire grupper, frå Norsk Vann om ikkje å redusera 15 mill. kr til betre drikkevan, frå Norges Parkinsonforbund om nasjonale faglege retningsliner for betre parkinsonbehandling, og om å etablera fleire avdelingar for desentraliserte lysbehandlingar. Det ligg veldig masse godt i våre merknadar, som vi håpar at statsråden ser på.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Eg vil først takka for svaret. Eg var litt spent på svaret frå statsråden, for statsråden sitt svar er viktig, og det er eit viktig signal òg ut til føretak og kommunar kva statsråden svarar på desse spørsmåla. Det som eg har erfart når eg har snakka med helsepersonell som har stått fram og f.eks. skrive ein kronikk i ei avis, er at alle rapporterer at dei får veldig mange tilbakemeldingar frå andre på arbeidsplassen. Dei er sjølvsagt ofte einige med dei som skriv, men det dei som skriv, får aller mest tilbakemeldingar om, er: At du tør! Det er informasjon som gjer meg veldig uroleg. Eg trur at vi ikkje veit nok om dette i helsevesenet. Eg meiner det er behov for ein gjennomgang f.eks. av korleis dei tilsette opplever dette. Er det ein såkalla fryktkultur, eller er det ikkje? Eg kunne tenkja meg å spørja statsråden om han vil ta initiativ til ein slik gjennomgang. Eg kunne òg tenkja meg å få betre svar på forslaget om å gå igjennom kommunikasjonsreglementa i føretak, og òg helst i kommunane, og sjå på praktiseringa av dei, om dette er i tråd med det grunnlovfesta ytringsfridomsvernet. Eg vil òg høyra kommentar på forslaget om å få ei eiga stortingsmelding der ein får ein lovmessig gjennomgang av lojalitetsplikta, for det er dette som er kjernen i problemet. Då Ytringsfridomskommisjonen la fram si tilråding i 1999, anbefalte dei ein slik lovmessig gjennomgang. Det vart ikkje gjort, og det er der vi står i dag, at kvar enkelt arbeidsstad kan definera dette meir sjølv. Eg vil òg høyra statsråden si tilbakemelding på det nylege eksemplet frå Rana kommune, der ein sjukeheimslege får sterk kritikk for å ha uttala seg om nedlegging av sjukeheimsplassar, og gjerne òg om dei andre tilfella som har vore kjende i media om andre forhold. Det som statsråden sa til sist, at helsepersonell må tenkja på at dei har ein autoritet som helsepersonell, og at dei må vera tru mot avgjerdsprosessar, vil eg gjerne at statsråden utdjupar, for her er det ein del vanskelegheiter som kan gjera at dei føler at ytringsfridomen deira er svekt.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2013-12-09:
Eg vil òg takka alle som har hatt ordet. Mange har kome med gode innspel. Eg er veldig einig i det som representanten Bollestad tar opp, med New Public Management, og at det kan vera ei medverkande årsak til at det er fare for at ein mister fokus på pasientbehandlinga – fordi ein er veldig opptatt av omdømmet. Eg er òg veldig einig med representanten Kjenseth i at lokal leiing kan bety ein del, og òg det som representanten Lysbakken tok opp, dette med faste stillingar. Det kan vera konkrete ting som er mogleg å gjera noko med, som å laga ein betre struktur for openheit og å kunna ytra seg som helsepersonell. Eg har vore opptatt av dette med ytringsfridom heilt sidan eg kom inn i politikken, og mest utanfor helsevesenet, for det er ikkje berre eit problem i helsesektoren, det er òg eit problem i heile offentleg sektor. Eg veit om rektorar som er redde for å uttala seg, om barnehagestyrarar som ikkje fekk lov til å uttala seg om manglande barnehageplassar i Bergen sentrum, om kinodirektøren som ikkje ville uttala seg om sal av den kommunale kinoen, og den legendariske, men heilt sanne historia om den parktilsette i Bergen som ikkje torde å fortelja Bergens Tidende kva slags lauk han planta i jorda om hausten. Det er ekstremt farleg når dette gjeld helsevesenet, fordi det kan gå ut over pasienttryggleiken. Derfor er eg veldig opptatt av manglande ytringsfridom for tilsette i helsesektoren. Etter Grunnlova har vi òg plikt til å leggja til rette for ein open debatt. Eg merkar meg at statsråden ikkje ser det nødvendig å sjå på reglementa, at han ikkje har høyrt at dei er i strid med Grunnlova. Eg vil likevel be han om å ta med seg desse signala, for éin ting er at når ein les dei, ser ein ikkje at dei er direkte i strid med Grunnlova, men om ein ser på korleis dei vert praktiserte, kan dei vera i strid med grunnlovsvernet. Eg vil òg be statsråden ta med seg inn i regjeringa dette med om det er behov for ein meir lovmessig gjennomgang – det gjeld ikkje berre helsevesenet, men òg elles – opp mot ytringsfridomen til dei tilsette, og at han i det heile er oppmerksam på denne saka, for dette er noko som må praktiserast, og då er både statsråden og vi ansvarlege for å sjå til at det får ei god praktisering ute. Eg vil igjen få takka for debatten. Eg er òg glad for at statsråden har gitt positive signal.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
I valgkampen gikk Fremskrittspartiet – etter min mening – prisverdig ut og slaktet forslag fra Høyre om økte egenandeler i helsevesenet. I regjeringens forslag til tilleggsproposisjon tidligere i høst så vi allerede den første økningen i egenandelene. Kan representanten Kjønaas Kjos fortelle oss om det er aktuelt for Fremskrittspartiet å være med på flere egenandelsøkninger i denne perioden, eller kan hun garantere oss at det nå ikke vil komme noen flere slike, i tråd med det Fremskrittspartiet lovet før valget?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Representanten Wilhelmsen Trøen nevnte MR i sitt innlegg, og jeg tror det er bred enighet om behovet for at flere kan få raskere tilgang på det feltet. Vi har likevel undret oss over regjeringens øremerking av disse pengene til private institutter. Da SV spurte departementet om dette i forbindelse med budsjettbehandlingen, fikk vi til svar at regjeringen ikke hadde undersøkt om det fantes ledig kapasitet i det offentlige helsevesenet, eller mulighet til å få brukt disse pengene like effektivt der. Er det sånn at Høyre er mer opptatt av å bruke penger på økt privat kapasitet enn å gi penger til økt kapasitet, uavhengig av hvor hen det skal gjøres?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Kristelig Folkeparti og SV er enige om mye i helse- og omsorgspolitikken, og jeg kan slutte meg til de fleste perspektivene som ble trukket opp i representanten Bollestads innlegg. Nettopp derfor vil jeg gjerne spørre om en annen sak, der vi i hvert fall før har vært enige. Det gjelder forslaget om et såkalt fritt behandlingsvalg – det jeg foretrekker å kalle et kommersielt behandlingsvalg, fordi det vil innebære å gi kommersielle aktører betydelig makt over hvem som får behandling – og hvordan det skal prioriteres. I valgkampen var Kristelig Folkeparti etter mitt syn svært klare og gode i sin kritikk av en slik modell, men i den samarbeidsavtalen som kom tidligere i høst, sluttet Kristelig Folkeparti og Venstre seg likevel til at dette skal gjennomføres. Er det slik at vi kan stole på at Kristelig Folkeparti står ved sin kritikk av denne modellen fortsatt, eller har Kristelig Folkeparti skiftet syn i løpet av høsten?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Jeg vil gjerne spørre Venstre om det jeg utfordret Kristelig Folkeparti på i sted, fordi Venstre hadde også i valgkampen en god og prinsipiell kritikk av modellen med såkalt fritt behandlingsvalg og delte vår oppfatning av at det i stedet kunne bli et kommersielt behandlingsvalg på de kommersielle aktørenes premisser, som vil bety at istedenfor å prioritere dem med størst behov i køen risikerer vi i mange tilfeller å prioritere de mest lønnsomme diagnosene. Derfor vil jeg gjerne vite om Venstre fortsatt står ved den kritikken, og hvordan de har tenkt å håndtere det at de har skrevet under på en samarbeidsavtale der de vil være med på å innføre noe som det egentlig ikke er flertall for i Stortinget.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Jeg er hjertens enig i at det er spesielt viktig å redusere ventetiden innenfor psykiatri. Vi vet også at dette er en av de pasientgruppene som er mest sårbare for lang ventetid. Derfor er vi opptatt av det. Vi har også vist i vårt alternative budsjettopplegg hvordan vi har ønsket å bruke økt handlingsrom til å styrke kapasiteten. Vår kritikk av regjeringen handler om at vi mener regjeringspartiene stirrer seg blinde på de mulighetene som finnes gjennom å bruke private og kommersielle aktører, og ikke i tilstrekkelig grad ser på hva slags muligheter det er til å skape økt kapasitet innenfor det offentlige, hvis vi bruker de samme pengene på det. Derfor ønsker vi oss mest mulig bevilgninger som er frie og åpne, som kan brukes både privat og offentlig, der det finnes kapasitet, istedenfor den øremerkingen til private alternativer som regjeringen nå bedriver.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Påstanden om penger til skatteparadiser var ikke noe verken representanten Toppe eller jeg fant på, men noe som Klassekampen skrev om, etter mine opplysninger, fordi det er sant at enkelte kommersielle aktører også innenfor det norske helsevesenet eies av selskaper som har en sånn struktur. Det er et alvorlig tankekors, for det betyr at penger vi bevilger til bedre pasientbehandling, går til profitt i denne typen selskaper, og det er etter mitt syn neppe en effektiv måte å bruke disse pengene på. Det er en av grunnene til at vi bør tilstrebe oss å utnytte offentlig kapasitet så godt som mulig. Så har vi aldri vært imot å kjøpe privat plass når det er nødvendig, for at folk skal få behandling, men det vi har satt spørsmålstegn ved i høst, er hvorfor regjeringen ikke har undersøkt om de samme pengene kunne gitt plasser og økt kapasiteten innenfor det offentlige.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Jeg må innrømme at jeg ikke kjenner den saken representanten viser til, i detalj, men jeg er på generelt grunnlag helt åpen for at vår regjering kunne gjort ting annerledes i mange saker. Vi kommer fra SVs side helt sikkert til å peke på mange eksempler på det når vi neste år lager vårt første egne alternative budsjett. Vi er åpne for å støtte alle tiltak som peker i riktig retning. Jeg er opptatt av å ta i bruk ideell sektors krefter innenfor helsesektoren i større grad. Det er nettopp derfor vi har det sterke engasjementet også for å trekke en tydeligere grense mellom det som handler om ideelle private aktører, og det som handler om kommersielle aktører, fordi vi er redd for at en rask kommersialisering kan bygge ned den ideelle sektoren i Norge.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Mange smertepasienter opplever dessverre at de ikke får et godt nok tilbud. Det er noe den forrige regjeringen prøvde å rette oppmerksomheten mot gjentatte ganger, bl.a. gjennom føringer i flere oppdragsdokumenter om å styrke tilbudet til pasienter med kroniske smerter. Jeg har tatt opp dette med helseministeren før, og han skriver i svar til meg at Helsedirektoratet nå utarbeider en veileder. Men sånn jeg leser svaret – og det er derfor jeg tar det opp i budsjettdebatten – virker det som om han med den veilederen slår seg litt til ro med at den kommer til å løse problemet. Det er mye godt å si om veiledere fra direktoratet, men min erfaring er vel at det ofte skal noe mer til. Jeg lurer derfor på om statsråden har noe mer enn den veilederen som han ønsker å gjøre for at pasienter med kroniske smerter skal få et bedre tilbud i framtiden.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Det er i slike debatter som dette at man gjerne tenker noen runder på hva slags argumenter man kan kvesse, slik at de rammer våre motstandere hardest mulig. Det skjønner jeg at representanten Nesvik og helseministeren har tenkt noen runder på. Men jeg er litt fascinert over at det de kom opp med, var en kritikk av de rød-grønne partiene for at vi ikke fremmer forslag i dag, når situasjonen er at det budsjettet vi stemmer over – bortsett fra noen marginale endringer – er fremmet av vår regjering. Det vi kunne valgt å harselere litt over, er at de partiene som i årevis har fortalt oss hvor fæl den forrige regjeringen var, velger – når de har makt til å gjøre endringer – å gjøre bare helt marginale endringer. Det er det som er interessant. Hvis Nesvik og Høie hadde lest de rød-grønne merknadene, ville de dessuten se at vi har tydeliggjort hvordan vi ville omprioritert innenfor vårt eget opplegg, om det hadde blitt godtatt. Høyresiden har vært flink på nytale i mange år. Jeg legger merke til at i debatten om privatisering velger Høyres og Fremskrittspartiets representanter konsekvent å snakke om private og ideelle, som om ideelle aktører ikke var private. Det som er interessant, er at vi har to typer private aktører: ideelle og kommersielle. På rød-grønn side har vi vært opptatt av å skille mellom en politikk som skal fremme alle private aktører og fremme en politikk som skal styrke de ideelle. For det er ikke slik at det er samme resept som skal til for å oppnå de to tingene. Tvert imot vil en konkurransesituasjon der ideelle og kommersielle skal møtes uten noen tiltak for å styrke de ideelle, være en sikker måte å bygge ned ideell sektor på. Det er det vi frykter, når vi nå har fått en regjering som er særdeles glad i anbud, som ønsker en reform for mer kommersialisering i helsetjenesten, at vi både vil få en utvikling som de ideelle vil tape på, en utvikling der det vil bli hardere konkurranse om den kompetansen og arbeidskraften som det offentlige helsevesenet trenger og – viktigst av alt – at vi vil få feil måte å prioritere på fordi vi risikerer å få en helsekø der det ikke er slik at de med størst behov går først, men der de som lønner seg mest, går først. Det er det som er grunnen til at vi kritiserer privatiseringspolitikken. Jeg legger merke til at de partiene som i mange år har snakket om at forrige regjering hadde privatallergi, ser ut til å ha et begynnende anfall av offentligallergi gjennom sine beslutninger om å øremerke nye penger til private, uavhengig av hva slags muligheter som finnes til å løse de samme problemene i det offentlige helsevesen.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Bare en kort merknad til representanten Ørmen Johnsens innlegg om private helseforsikringer: Hun sa at folk tegner private helseforsikringer. Men de gjør jo ikke det. Det alt vesentligste av de private helseforsikringene vi har i Norge, er tegnet av arbeidsgivere. Så kan man godt gå inn i en diskusjon om hvorfor de gjør det. Forskningen som er gjort på det, tyder på at de har relativt lite igjen for det, men det er uansett en utvikling jeg synes er uheldig. Og jeg synes det er spesielt når Høyre bekymrer seg så veldig for den utviklingen, for det er bare én regjering som har ønsket det, og det var den forrige borgerlige regjeringen – som innførte skattefradrag, som vi så avskaffet. Så det at Høyre – av alle – synes det er ille at noen tegner private helseforsikringer, synes jeg har lav troverdighet. I så fall bør Høyre takke den rød-grønne regjeringen for at den i sin visdom fjernet det skattefradraget som Høyre innførte.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Jeg synes jo selv at jeg har vært ganske forsiktig i kritikken av den nye regjeringen og Høyre og Fremskrittspartiet, nettopp av respekt for at det selvfølgelig vil ta noe tid før den nye politikken blir satt ut i livet. Men jeg bet meg merke i at det er flere som mener at jeg må roe meg ned enda mer. Det skal jeg skrive meg bak øret. Når det gjelder kommunenes opplegg rundt rus, mener vi at det er viktig og riktig av mange kommuner å satse på rusfeltet i kommunene. Men vi mener samtidig at det ikke må være opp til oss her i Stortinget å detaljstyre hvordan dette skal gjøres. Derfor har vi tillit til – det trodde jeg også var et hedersord i Fremskrittspartiet – at de som sitter tettest på dem som trenger hjelpen mest, er de som bør ta beslutningene om hva som bør gjøres i deres kommune. Så merker jeg meg at regjeringen ikke klarte å skaffe nye penger til rusomsorgen. De måtte ta pengene fra andre som trenger hjelp, f.eks. eldreomsorgen eller skolene i kommunene.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Nå forstår jeg hva replikanten spør om. Grunnen til at dette forslaget kom, er todelt, vil jeg si. For det første så vi at vi ikke kunne påpeke noen medisinske kriterier, verken i volum eller i kvalitet, som gjorde at utgiftene gikk kraftig opp. For det andre tror jeg det er viktig å ha med seg at vi samtidig foreslo en kraftig økning i kommunenes samlede inntekter. Vi tror det var riktig å ta dette noe ned nå, men jeg er åpen for å diskutere at dersom dette viser seg å få uante konsekvenser for enkeltkommuner – for det kan være veldig krevende for kommuner som har særlig ressurskrevende brukere – vil vi vurdere dette på nytt dersom faktum skulle tilsi at det er nødvendig.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Nei, jeg tror man må være medlem av Høyre eller Fremskrittspartiet for å tolke merknader – eller slik jeg ordlegger meg – på denne måten. Arbeiderpartiet har et veldig pragmatisk forhold til private. Derfor har vi f.eks. i løpet av vår regjeringstid nær doblet innsatsen som går gjennom kjøp av private helsetjenester, men det bør skje innenfor offentlig regi og kontroll. Det er vel det som kanskje er forskjellen på Høyre og Fremskrittspartiet. Mens Høyre har gått til valg på en megareform som skal bygge ut det som jeg frykter vil bli et stort kommersielt tilløp til en separat sektor, sammen med det offentlige, tror jeg det er veien til å få et mer klassedelt helsevesen. Så det har jeg ingen tro på. Når det gjelder omsorgen for dem som har kjøpt privat helseforsikring, minner jeg om at Høyre var dem som la til rette for å få skattefradrag for å få nettopp den typen helseforsikringer på plass, mens det nå framføres motsatt: at det nettopp skal være et stort problem.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Først det som må bli en stemmeforklaring, tror jeg. Som flere har vært inne på i løpet av debatten, har det vært en krevende og til dels komplisert budsjetthøst. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet var en del av det parlamentariske grunnlaget som dannet grunnlaget for Stoltenberg IIs budsjettforslag som kom i oktober. Det hadde vi jobbet lenge med, og vi hadde håpet at det også skulle få flertall, men slik ville ikke velgerne ha det. I innstillingen har vi beskrevet hovedsatsinger og enkeltforslag inngående – både verbalt og i form av forslag – for å beskrive at det er nettopp det forslaget som var vårt utgangspunkt. Da vi kom til behandling i finanskomiteen og i finansinnstillingen, fikk ikke vårt forslag til verken dette rammeområdet eller andre, flertall, det falt. Vi synliggjorde der hvordan vi ville fordelt også de ekstrapengene som ikke kom fra oljefondet, bl.a. gjennom å støtte forslaget om økt behandlingskapasitet på rus, psykiatri, MR osv., men med noen andre forbehold. Da vi fikk rammen over til helse- og omsorgskomiteen, oppdaget vi at det, dels av tekniske årsaker – noen poster hos oss er ført til andre komiteer – men også av politiske årsaker, var en ramme som var helt umulig for oss å forholde oss til. Derfor var det ikke mulig å gjenskape det opprinnelige forslaget som Stoltenberg-regjeringen hadde lagt fram i høst, i hele innstillingen. Derfor tror jeg at den enkleste måten å gjøre dette på, er at jeg anbefaler våre folk å stemme mot når vi kommer til voteringen, for å synliggjøre at det er ulike flertall i salen. Det har også vært tradisjon tidligere. Det vil jo være litt rart, synes jeg, hvis det skal være slik at man halvannen til to måneder etter man har lagt fram et omfattende budsjettopplegg for en av Norges største sektorer i offentlig sektor, skulle gjenskape dette i form av masse verbalforslag. Representanten Kjersti Toppe har på en utmerket måte beskrevet at disse forslagene ikke har vært alvorlig ment fra dem som nå danner regjeringens parlamentariske grunnlag. Til slutt denne diskusjonen om privat kontra offentlig. Da vil jeg bare varsle og si helt klart og tydelig fra om hva Arbeiderpartiet mener om den saken. Vi har et svært pragmatisk forhold til bruk av private. Vi bruker private som fastleger, vi bruker private innenfor rusomsorg, vi bruker private tannleger, ja, vi har også nær sagt doblet bevilgningene til helseformål gjennom private i løpet av vår regjeringstid. Det er ikke vi som har skylappene på her, det er det helt andre som har, som prøver å konstruere en diskusjon som ikke finnes. Vi er for en sterk offentlig sektor med et privat supplement der det er innenfor folkevalgt demokratisk kontroll.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Jeg har til stadighet hørt representanten Micaelsens bekymring for hva slags samfunn den nye regjeringens politikk vil gi oss. Det virker som om ikke noen større nedtur kunne rammet vårt land enn at den rød-grønne regjeringen tapte valget. Men velgerne har talt, og et stort flertall av dem sier ja til andre og bedre løsninger i helsevesenet. Mot rusomsorgens egne og kraftige advarsler innlemmet de rød-grønne en betydelig andel av midler øremerket til rustiltak i kommunene i de frie inntektene. Dermed nedprioriterte mange kommuner sin innsats på dette feltet. Når Micaelsen fremfører sin klagesang, må jeg spørre: Mener han at den nye regjeringens øremerking av 343 mill. kr til rustiltak er den type politikk som Arbeiderpartiet i valgkampen mente ville gjøre samfunnet vårt kaldere og mindre inkluderende – om Fremskrittspartiet kom i regjering?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-09:
Vi behandler stadig flere, og vi redder flere liv. Det utfordrer oss ute i kommunene, for alle de som blir reddet eller får behandling i spesialisthelsetjenesten, skal også ha et tilbud ute i kommunene. Derfor undrer det meg og veldig mange – selv om det ligger i et annet budsjett, handler det om helse – at Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringen kunne kutte 214 mill. kr til dem som krever det aller mest, og som trenger det aller mest. Det gjorde også de blå-blå. Hvorfor gjorde Arbeiderpartiet det, og hvorfor reduserte de også refusjonsprosenten fra 80 pst. til 77,5 pst.?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-09:
Ja, denne representanten er veldig glad for under, så det tror jeg jo på! Jeg synes også det er flott at avgiftene faktisk har økt. Jeg tror det er en måte å jobbe på, for den lidelsen som alkohol og rus medfører, kan vi ikke bare behandle i den ene enden uten å sette inn tiltak i den andre. Så jeg skulle ønske at den rød-grønne regjeringen hadde gjort det i forrige periode, og jeg er takknemlig for at det ligger an slik som det gjør nå. Kristelig Folkeparti skal iallfall være de som følger med i timen om det blir en reduksjon i avgiften, og du skal få høre fra oss da – at vi faktisk vil øke hvis det er mulig.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-09:
Jeg er den første til å innrømme at vi synes innsatsstyrt finansiering er en dårlig måte å styre helsevesenet på. Dette har jeg selv jobbet med ganske mye i spesialisthelsetjenesten innenfor hjerteomsorg. Kristelig Folkeparti vil være de som i den gjeldende avtalen holder argusøyne på at vi ikke blir styrt av hva vi får mest igjen for, men at det må være alvorlighetsgraden og sykdommen som teller når en skal gjøre operasjoner og prioriteringer, og ikke hva en får igjen i den andre enden, om en får 40 pst. eller 50 pst. igjen. Men det er en del av den avtalen vi inngikk. Vi er ikke komfortable med det, men vi skal holde øye med det.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-09:
Jeg deler Lysbakken og SVs bekymring for at det skal bli et markedsstyrt helsevesen. Det må ligge en prioritering bak at man faktisk har en rett til helsehjelp for i det hele tatt å kunne komme i vurdering. Så må det også i tillegg være sånn at hvis man da har rett til helsehjelp, og det er ledig kapasitet, så skal man kunne bruke den. Men Kristelig Folkeparti vil være de første til å stille seg bak at det ikke skal være markedet som bestemmer behovet. Det skal være sykdom som bestemmer behovet – og ikke omvendt.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-09:
Jeg deler Toppes bekymring for den mannen i Bergen som hadde sittet inne i tre år på en lukket avdeling. Så har jeg følgende spørsmål: Tror Toppe at enhver kommune, uavhengig av størrelse, er i stand til å ta imot en pasient som går direkte fra en lukket avdeling og ut til kommunen? Er vi gode nok i Kommune-Norge hvis vi kun har én pasient med den diagnosen som er grunnen til at han sitter på lukket avdeling? Ser representanten Toppe for seg at vi kanskje bør ha enten en samhandlingsreform med kommuner som jobber sammen, eller en halvannenlinjetjeneste for akkurat denne gruppen pasienter som er så syke, som vi her snakker om?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-09:
I samarbeidsavtalen og i plattformen til regjeringen sier man at de 200 plassene som var lagt inn til neste år når det gjaldt rusbehandling og psykiatri, skal gå til ideelle organisasjoner. Det er Kristelig Folkeparti veldig glad for. Men vi lurer på hvordan ministeren tenker å legge opp denne prosessen for å få tak i disse plassene fort. Jeg har nemlig vært og besøkt en del ideelle organisasjoner som ganske radig er klare; hvis de får et signal fra enten de regionale helseforetakene eller ministeren, er de i stand til å bygge opp tjenestene raskt. Jeg bare lurer på hvordan ministeren tenker når det gjelder å få den prosessen raskt på plass.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-09:
«Privatisering» har blitt et mantra for de blå-blå, sa representanten Knutsen. På samme måte har jeg lyst til å si at «det offentlige» kanskje har blitt et mantra for den andre siden i politikken. Jeg tror vi må passe oss vel for lette mantra. Det kan jeg si, som er fra Kristelig Folkeparti. Husk at vi har brukt private i mange år. Et eksempel på det er Feiringklinikken. Jeg har selv sittet som leder av hjerteutredningen. Feiringklinikken var et substitutt, som gjorde at vi kunne hjelpe hverandre når køene var lange. Forrige helseminister sa at en skulle forlenge åpningstidene og dermed øke kapasiteten ved offentlige sykehus. Det er mulig – jeg tror det går an – men vi må jammen ta inn over oss at det også vil kreve. Det vil kreve mer anestesipersonell, flere intensivsykepleiere til å passe på etter operasjonen, mer areal på overvåkningsstuer fordi det er operert tidligere på dagen, flere laboratorier og mer røntgen. Vi må ikke ta lettvinte veier når vi lover noe med tanke på opinionen. Det samme har jeg lyst til å si om røntgenmaskiner. De kan gå døgnet rundt, men vi har noen arbeidsavtaler som gjør at vi – hvis disse maskinene skal gå døgnet rundt – må ansette flere folk. Derfor ønsker Kristelig Folkeparti å si: Vi kan få større kapasitet i offentlig sektor, men da må vi utdanne flere folk. Og vi må utvide kapasiteten når det gjelder overvåkingsmulighetene. Mens vi venter på dette, er det personale og kapasitet der ute som kan brukes. Da må ikke det som styrer oss, være hvorvidt det blir privat eller offentlig, men være ut fra pasientens behov. Det er helsehjelp som styrer oss. Det må føre til at vi bruker privat sektor ut fra pasientenes helseperspektiv, og hvor de trenger å stå minst mulig i kø.