Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2014-01-16:
Jeg vil også takke interpellanten for å reise et viktig spørsmål som jeg mener ikke har hatt tilstrekkelig fokus de siste årene. Utdanningsbistand er et felt som har havnet i skyggen av annen type bistand. Som representanten Graham sa, det er en verden med muligheter for alle dette dreier seg om. Det er et spørsmål som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har prioritert fra dag én i regjering. En god oppvekst og skolegang gjør mennesker beredt til å bidra i samfunnet, samtidig som det er selve hovedfundamentet for økonomisk utvikling. Å satse på utdanning er derfor den mest lønnsomme investeringen vi som nasjon kan gjøre for å bidra til at land kan komme ut av varig fattigdom. 2015 markerer året da FNs tusenårsmål skal være innfridd. Mål nr. to er at alle barn, både gutter og jenter, skal sikres grunnskoleutdanning innen den tiden. Selv om man er på god vei, trengs det imidlertid et internasjonalt politisk løft om vi skal komme helt i mål, for fortsatt er det mer enn 50 millioner barn som ikke har tilgang på utdanning. Marginaliserte grupper som funksjonshemmede og jenter har ikke like rettigheter i mange land. Kvaliteten på utdannelsen er heller ikke der vi ønsker at den skal være. Naturkatastrofer, krig og konflikt vanskeliggjør målet ytterligere. Skoler kan også være et terrormål. Syria er et eksempel på et land der barn mister store deler av sin oppvekst på grunn av borgerkrigen som pågår, og der det selv etter at freden kommer, vil ta lang tid å komme tilbake til der en var. Derfor er det svært gledelig at utenriksministeren tok en så aktiv rolle på givermøtet i Kuwait denne uken, der Norge nå er blant de største bidragsyterne til Syria. Det har vært en tradisjon i norsk bistandspolitikk å satse på utdanning. Utdanning var et hovedområde for Bondevik II-regjeringens utviklingspolitikk. Målet om å doble innsatsen som gikk til utdanning fra 2002 til 2005, ble nådd. Dessverre var ikke utdanning på samme måten en del av bistandssatsingen i den rød-grønne regjeringen. Fra 2005 til 2013 opplevde vi at utdanningsbistanden ble nedprioritert – så å si frosset – på 2005-nivå. Mens andre gode formål ble styrket, gikk altså andelen betydelig ned. Det ønsker Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen med støtte fra Venstre og Kristelig Folkeparti å gjøre noe med og har allerede tatt grep. Vi så det allerede i tilleggsproposisjonen til 2014-budsjettet at utdanning fikk et løft, med støtte til både UNICEF og Global Partnership for Education. Det er en kursendring som vi har ventet på i åtte år. Jeg vil gi honnør til utenriksministeren som setter utdanning høyest på sin prioriteringsliste i regjeringens utviklingspolitikk. Den globale lederrollen regjeringen legger opp til, er i tråd med FNs mål om utdanning for alle. Å prioritere jenters rett til utdanning i fattige land er i samsvar med regjeringens plattform, nemlig det å fremme demokrati, rettsstat og menneskerettigheter i utviklingspolitikken. Barns, og særlig jenters, utdanning har stor betydning, ikke bare for deres egen situasjon, for kvinners helse, men også for økonomien i de samfunnene de lever i. Økningen i bistandsbudsjettet for 2014 viser i klartekst regjeringens ambisjoner med utdanning for alle. De er med på å sende positive signaleffekter til andre donorer og til internasjonale organisasjoner som jobber innen bistand og utvikling. Mye handler om beløp, men vel så mye handler det også om en innstilling og et engasjement som kan følge opp de økte bevilgningene. Jeg synes derfor det er veldig betryggende at vi har en statsminister og en utenriksminister som har engasjert seg så mye internasjonalt og løftet Norges utdanningsprofil. Statsminister Solberg har målrettet tatt opp dette med andre regjeringssjefer både bilateralt og gjennom FNs pådrivergruppe for tusenårsmålene, der hun nå er oppnevnt som en av lederne. Utenriksministerens og statsministerens engasjement på området bidrar på en utmerket måte til å få med andre partnere både her hjemme og internasjonalt. Så er det samtidig viktig at vi som jobber med spørsmålene, følger opp utdanningsspørsmål i vår dialog med kolleger i andre land, og på samme måten kan også embetsverket og våre ambassader i utviklingsland være viktige i dialogen med de landene der de representerer Norge.