Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-12:
Konsesjonskraft er utbyggingskommunenes rett til en andel av den verdiskapingen som finner sted ved at kommunene bygger ut sin vannkraft. Konsesjonskraften skal i utgangspunktet være til en gjennomsnittlig kostpris, det vil si hva det koster å produsere kraften. Skatt betales i andre næringer enn kraftnæringen av et overskudd, etter at alle kostnader er dekket. Selvkost på en vare er for alle andre næringer et begrep for hva varen koster før skatt. Dette prinsippet må også gjelde for konsesjonskraft og kraftnæringen. Denne saken er også en viktig distriktssak. Arbeiderpartiet har lyttet til både Energibedriftenes Landsforening, Landssamanslutninga av Vasskraftkommunar, samarbeidende kraftfylker og et utall av ordførere og kommunepolitikere før vi har kommet fram til den konklusjonen vi i dag kommer til å få vedtatt. Vi har vært gjennom en prosess. Vi ser etter det arbeidet som er gjort, ingen gode argumenter for at overskuddsskatt skal regnes inn som kostpris i noen næringer, heller ikke i kraftnæringen. Så til sakens behandling. Det er sterkt kritikkverdig at statsråden, etter at komiteen skulle ha avgitt sin innstilling, kommer med «nye» og trenerende innspill, og at dette ikke ble avklart som et ledd i departementets behandling av Dokument nr. 8-forslaget for snart et år siden. Hvis disse spørsmål var blitt avklart da, ville verken Grunnloven § 97 eller spørsmålet om lovendring ha budt på problemer for Stortingets ønske om å iverksette dette fra 1. januar 2003. Arbeiderpartiet er tilfreds med at en samlet komite synes enig i realiteten i saken, men viser til at mindretallet i komiteen bare er enig i dette prinsippet dersom det ses i sammenheng med det samlede skatteprovenyet for sektoren. Ja vel, jeg tror de blir gjennomskuet ute i Kommune-Norge. Når statsråden i sitt brev til komiteen 5. desember reiser spørsmål om tilrådingen fra komiteen «medfører endringer i beregningsgrunnlaget for konsesjonskraft som ytes i henhold til konsesjoner meddelt forut for lov av 10. april 1959 nr 2», er det vår klare oppfatning at komiteens tilråding naturligvis omfatter all konsesjonskraft. Det er jo det saken dreier seg om. Det er på det rene at både formålet med konsesjonskraft og det grunnleggende utgangspunkt ved prissettingen har stått fast siden innføringen av konsesjonskraftordningen i de opprinnelige konsesjonslover. Pris på konsesjonskraft som avstås i medhold av konsesjoner før 1959, settes for den enkelte konsesjon etter avtale mellom partene, og slike avtaler må reforhandles mellom partene i tråd med det vedtak Stortinget nå kommer til å treffe. Arbeiderpartiet kan på denne bakgrunn ikke se behovet for «en nærmere utredning fra myndighetenes side for å klargjøre hvordan endringen kan gjennomføres og hvilke virkninger en slik endring vil medføre», slik statsråden skriver til komiteen. Med denne sakens forhistorie er det viktig at Stortinget gir uttrykk for sitt syn på iverksettingstidspunktet. Derfor sier flertallet i komiteen at dette skal settes i verk 1. januar 2003. Vi er opptatt av å få et ryddig og robust system framover, spesielt ut fra at Regjeringen nå presser på for utenlandske oppkjøp i norsk kraftsektor. I forhold til de innspillene som er kommet, er det også verdt å merke seg at Høyre protesterte ikke da dette ble innført. Det var heller ikke lovendringer som jeg kjenner til. Jeg hadde ansvar for kommuneøkonomien i 1996 og 1997, og jeg så aldri noe proveny på budsjettet. Så denne saken lukter det litt av, det lukter ikke godt, spesielt ikke når en ser på mindretallsmerknadene.