Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-14:
Det er en viktig sak som behandles her i dag. Innsatsstyrt finansiering har i de senere årene utgjort en stor andel av finansieringen av sykehus og vil framover utgjøre en stor andel av finansieringen av de nye foretakene. Det er flere sider som det fokuseres på, som er sentrale: for det første effektene av ISF på behandlingsaktiviteten, for det andre medisinsk registreringspraksis i sykehusene, for det tredje styring, oppfølging og kontroll av sykehusdriften ut fra ISF-ordningen, og i mer generelle sammenhenger behovet for bedre ledelse og organisering av virksomhetene. Jeg føyer til at nær knyttet til disse forholdene er det helt sentralt at ikke høyt prioriterte formål som ikke omfattes av den innsatsbaserte finansieringen, nedprioriteres til fordel for ISF-aktiviteter. Dette er en særlig viktig problemstilling for det psykiske helsevernet og deler av tilbudet til pasienter med kroniske lidelser. Det sier seg selv at ISF som styrings- og finansieringsredskap er avhengig av kvaliteten på registreringen og måten som registreringene blir sammenstilt på. På den annen side vil selv et kvalifisert materiale være til liten nytte i styringssammenheng dersom materialet ikke brukes av virksomhetsledelsene ved utforming og gjennomføring av strategier og tiltak. I så henseende har jeg merket meg påpekningen av at kvaliteten på den medisinske registreringen ikke er tilfredsstillende. Jeg har likeledes merket meg påpekningen av at relevant styringsinformasjon ikke foreligger og brukes på en god nok måte for virksomhetenes ledelse. Rapporten inneholder på disse punkter viktige elementer med hensyn til læring og forbedring i de nye helseforetakene. Jeg vil ta dette med meg i den styringsmessige oppfølging framover overfor foretakene. I første omgang vil forholdene bli formidlet i det styringsdokumentet som vil gå til de regionale helseforetakene etter at Stortinget har behandlet St.prp. nr. 59 for 2001-2002, Spesialisthelsetjenestens økonomi og budsjett 2002. Samtidig vil jeg føye til at departementet ut fra en målstyringstilnærming vil søke å innrette styringen av de regionale helseforetakene mot best mulig realisering av helsepolitiske mål, med utgangspunkt i Stortingets budsjettvedtak og øvrige vedtak. Når det gjelder det som påpekes om manglende styringsinformasjon i forhold til sentrale helsepolitiske spørsmål, er det min overbevisning at dette i stor grad henger sammen med måten som de medisinske og helsefaglige prestasjonskravene blir stilt på, likeledes hvordan det stilles krav til økonomistyring. Det er min ambisjon at disse skal stilles på en måte som tar utgangspunkt i foretaksledelsens helhetlige ansvar for realisering av helsepolitiske mål, og som vil gjøre det tvingende nødvendig for en kvalifisert ledelse å frambringe styringsinformasjon av den type som omtales i rapporten, f.eks. om hvordan behandlingsaktiviteten utvikler seg, og hva som er sammenhengen i forhold til foretakenes ressursbruk, og det forhold at man får fram materiale om produktivitetsutviklingen og kvaliteten på behandlingen. Jeg er opptatt av at den nye foretaksorganiseringen skal utvikle gode roller ved at Stortinget, Regjeringen og Helsedepartementet skal angi mål, prioriteringer og resultatkrav, og at et tydelig gjennomføringsansvar ligger i foretakene. Jeg vil også vise til at Stortinget i St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 4 for 2001-2002 ble varslet om at det skal arbeides med en gjennomgang av de mer langsiktige løsningene for finansiering av spesialisthelsetjenesten, dette også for å imøtekomme utfordringer knyttet til ISF-ordningen som er påpekt i Riksrevisjonens rapport. Regjeringen har på denne bakgrunn nedsatt et offentlig utvalg som har som oppgave å foreslå et framtidig finansieringssystem for spesialisthelsetjenesten. Siktemålet med utredningen er at det med utgangspunkt i ansvars- og eierskapsreformen for sykehusene skal etableres en helhetlig finansiering som understøtter styringsmodellen og den etablerte rolle- og ansvarsdelingen i tjenesten. I tillegg er siktemålet at det skal etableres en finansiering som understøtter viktige mål om en produktiv sektor med høy kvalitet i tjenestetilbudet, tilrettelegging for utdanning og forskning i samarbeid med universiteter og høgskoler samt en finansiering som bidrar til et bedre samarbeid mellom spesialisthelsetjenesten og annen helsetjeneste. Utvalget skal drøfte flere alternative finansieringsmodeller, og hvorvidt det er ønskelig å kombinere flere av dem i forslag til et samlet finansieringssystem. Det legges til grunn at et framtidig system skal understøtte resultater og i kombinasjon med fritt sykehusvalg innebære at «pengene følger pasienten». Jeg anser den rapporten som Stortinget i dag behandler, som et viktig grunnlag for arbeidet med utformingen av det framtidige helhetlige finansieringssystemet for sykehusene. La meg avslutningsvis til den debatten som har pågått litt på siden av debatten om innstillingen i dag, nemlig om selve ønskeligheten av et innsatsbasert system, si at jeg tror ikke det kan herske tvil om at det har vært en stor fordel å få et innsatsbasert system. Før var det, litt forenklet sagt, slik at man på sykehusene fikk mer penger hvis man hadde lange ventelister. Nå får man mer penger hvis man behandler flere pasienter – og det har man gjort! Vi har fått en behandlingskapasitet som er betydelig større – den har aldri vært større – og vi har fått kortere ventelister. Det er resultater som ikke må glemmes, når man ser på de totale effektene av denne ordningen.