Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-06-06:
Jeg er glad for at komiteens flertall støtter Regjeringens forslag i Ot.prp. nr. 66 for 2004-2005 om endringer i tvangsfullbyrdelsesloven. Formålet med lovendringene er både å få en bedre samordning av utleggstrekk fra ulike namsmyndigheter og å gi bedre kredittopplysninger om utleggsforretninger til kreditorer og kredittytere. Lovforslaget inneholder regler om utvidet registrering av utleggsforretninger i Løsøreregisteret. I dag er det bare utleggspant som registreres. Med de nye reglene vil kredittopplysningsbyråer, finansinstitusjoner, inkassofirmaer, offentlige instanser og advokatfirmaer få tilgang til opplysninger om utleggstrekk og forretninger om «inkje til utlegg» fra Løsøreregisteret. Dette vil gi bedre kredittopplysning og bidra til å hindre resultatløse inndrivingsforsøk. Dersom en skyldner allerede er registrert med en forretning om «inkje til utlegg», er dette en klar indikasjon på at det vil ha lite for seg å sette i verk en ny utleggssak. At kreditorene får bedre kunnskap om tidligere utleggsforretninger, vil dermed bidra til å spare kostnader, både for kreditorene og for skyldnerne. Når flere opplysninger skal registreres, er det viktig at skyldnerens personvern blir ivaretatt. Dette gjøres både ved at omfanget av opplysninger som skal registreres i Løsøreregisteret, begrenses, og ved at utleggsforretningene skal slettes etter en viss tid. Utleggsforretningene skal dessuten slettes når kravet det er tatt utlegg for, blir gjort opp. Skyldneren skal også få melding om at utleggsforretningene vil bli registrert. Overføringen av opplysninger fra namsmyndighetene til Løsøreregisteret vil teknisk skje via Statens innkrevingssentral i tilknytning til et felles saksbehandlingssystem som Innkrevingssentralen er i ferd med å utvikle både for seg og de alminnelige namsmennene. Når namsmyndighetene undersøker i dette systemet, vil de se om det allerede er nedlagt utleggstrekk mot skyldneren. På denne måten vil namsmyndighetene få et bedre grunnlag for vurderingen av hvor høyt trekk det er rom for å nedlegge. Det er dermed grunn til å forvente at antall saker med flere trekk mot samme skyldner vil reduseres, og at det blir færre saker der det samlede trekket er satt for høyt. Dette vil igjen redusere de administrative byrdene for de trekkpliktige arbeidsgiverne, og det vil bedre skyldnernes stilling. Jeg vil sterkt understreke og peke på at oppgaven som Statens innkrevingssentral vil få i registreringsordningen, gjelder en rent teknisk formidling av opplysninger fra namsmyndighetene til Løsøreregisteret. Innkrevingssentralen vil ikke få noen ny kompetanse med hensyn til å nedlegge utleggstrekk. Jeg kan ikke se at Statens innkrevingssentral kommer i noen dobbeltrolle som følge av at deres datasystemer vil bli benyttet for videreformidling av opplysninger. Det kan vanskelig tenkes noen interessekonflikt mellom innkrevingssentralens rolle som informasjonsformidler og dens rolle som kreditorrepresentant og særnamsmyndighet. At de ulike namsmyndighetene får tilgang til opplysninger i saksbehandlingssystemet, gjør at de kan gis tilgang til flere opplysninger enn dem som blir registrert i Løsøreregisteret, og som blir tilgjengelige for andre. Regjeringen vil arbeide videre med spørsmålet om en samordning også av innbetalingen av trekkene. Dersom innbetalingen samordnes, vil den trekkpliktige bare måtte foreta én innbetaling for hver skyldner, eller kanskje én innbetaling pr. måned for samtlige ansatte med utleggstrekk, noe som ytterligere vil lette arbeidsgivernes situasjon. Jeg har merket meg de krav komiteflertallet oppstiller som forutsetninger for en slik ordning. Regjeringen vil legge disse forutsetningene til grunn for det videre arbeidet med spørsmålet. Uansett vil de lovendringene som Odelstinget behandler i dag, være et viktig skritt for å få til en bedre samordning av trekkene. Jeg har også merket meg komiteflertallets synspunkter på saksbehandlingstiden hos Statens innkrevingssentral. Jeg vil ta dette spørsmålet opp med finansministeren. Jeg er glad for at komiteen enstemmig går inn for å avklare den uklarheten som har oppstått når det gjelder adgangen til å nedlegge utleggstrekk mot skyldnere med hjemting i utlandet. Jeg viser til komiteens forslag til en justering i tvangsfullbyrdelsesloven § 7-3. Til slutt: Det er faktisk helt riktig det representanten Gunn Karin Gjul sier, at det Arbeiderpartiet gjør i dag – og siden vi har vært litt intense tidligere i dag, må jeg si at jeg bruker ikke dette i noe polemisk øyemed – er å være logisk i forhold til det de begynte med i fjor, nemlig å forankre den sivile rettspleie på grunnplanet hos politiet og dermed sikre et desentralisert politi, spikret fast til norske lokalsamfunn. Og det å sikre Statens innkrevingssentral nærmest som elektronisk transportformidlingsorgan endrer ikke på det forhold at den som skal møte dem som har gjeldsproblemer, er personen. Det er namsmannen. Det er det som er den sosiale tilliten. Her legges det ikke opp til noen sentralisering av den funksjonen. Den skal være desentralisert, slik at når Arbeiderpartiet gjør dette, vil jeg si at de er logiske i forhold til ikke bare den sivile rettspleie på grunnplanet. De er også logiske med hensyn til å spikre en politirolle som er bredere enn en smal rolle. De spikrer også en politirolle som er tungt og skikkelig lokalt forankret. Jeg skal ikke kommentere andres stemmegivning, men bare si at Arbeiderpartiet i hvert fall er konsekvent fra i fjor til i år.