Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2003-11-18:
En viktig del av debatten om den nye bioteknologiloven har vært debatten om bruk av ultralyd i svangerskapskontrollen. I lovforslaget, som støttes av komiteflertallet, går Regjeringen inn for at ultralydundersøkelser der formålet er å undersøke fostret – eller den gravide – for å påvise eller utelukke sykdom eller utviklingsavvik hos fostret, nå skal omfattes av bioteknologilovens bestemmelser. Det understrekes fra flertallets side at dette i praksis ikke vil få konsekvenser for den alminnelige svangerskapskontrollen. Når loven i ettertid skal forstås, er det jo summen av lovteksten, proposisjonens innhold, komiteens innstilling og denne debatten som skal legges til grunn. Jeg føler derfor et ansvar for å stille spørsmål ved påstanden om at de lovendringer som vil få flertall i Odelstinget i dag, ikke vil føre til endringer i svangerskapsomsorgen. Det er særlig to forhold jeg ønsker å berøre, og jeg skal nærme meg dem gjennom tenkte eksempler. Første eksempel tar utgangspunkt i en kvinne som gjennomfører alminnelig svangerskapskontroll i 18. uke på et mellomstort norsk sykehus. Svangerskapet har forløpt normalt. Undersøkelsen gjennomføres av en erfaren lege med tilleggsutdanning i bruk av ultralyd. Dem finnes det mange av. For å fastsette termin måles diameter i fosterhodet. I denne forbindelsen finner legen avvik i anatomien i hjernen. Dette informeres kvinnen om, og hun informeres også om at dette gir grunnlag for henvisning videre til en institusjon godkjent for fosterdiagnostikk. Kvinnen har imidlertid store praktiske problemer med å reise bort, hun etterspør derfor legens kompetanse på området. Hun ønsker at det funn som er gjort, skal følges opp av samme lege ved påfølgende undersøkelser. Legen må selvsagt selv vurdere sin egen kompetanse på området, men dersom han mener seg kompetent til å følge opp denne kvinnen, da er det interessante spørsmålet hvordan hans rettslige stilling vil være i henhold til den lov vi i dag behandler. Videre undersøkelser vil uomtvistelig ha som formål å lete etter avvik. Vil legen da ha lov til å gjennomføre slike undersøkelser, eller er han pålagt å henvise videre til godkjent institusjon for fosterdiagnostikk? Dette spørsmålet må flertallet ha et klart svar på. Hvis ikke, vil det oppstå en rettsløs situasjon på dette området. Flertallet må ha et klart svar på hvorvidt denne legen skal kunne gå videre med undersøkelser, eller om legen etter loven er pålagt å henvise videre uavhengig av egen kompetanse. Og hva med kvinnen selv? Kan hun være den som bestemmer dette? I så måte er flertallet etter min mening uklar. I innstillingen sier flertallet på ett punkt: «Hvis det oppdages fosteravvik, skal det henvises videre til institusjon godkjent for fosterdiagnostikk.» På et annet sted sier det samme flertallet: «Ved mistanke eller påvisning av avvik skal den gravide dersom hun ønsker det, henvises videre til institusjon godkjent for fosterdiagnostikk.» Hva betyr det? Er det kvinnens eget valg, eller skal henvisning finne sted? Dersom det er kvinnens eget valg, vil da kvinnens valg gi legen rett til å gjennomføre ultralydundersøkelser med det formål å lete etter avvik? Disse spørsmålene må besvares! Neste eksempel vil bringe meg inn på et nytt område. En kvinne er gravid i 13. uke. Hun har ingen medisinske indikasjoner på at noe er galt. Hennes graviditet gir ingen indikasjon for fosterdiagnostikk. Hun er heller ikke spesielt urolig. Hun ønsker bare rett og slett å vite om alt er normalt. Derfor oppsøker hun en spesialist for å få gjennomført en ultralydundersøkelse. Det kan ikke herske noen tvil om at formålet med en slik undersøkelse er at det skal letes etter avvik. Det er ikke en del av den alminnelige svangerskapskontrollen. Det foreligger ikke medisinsk indikasjon. Ut fra flertallets merknader må en da legge til grunn at en slik undersøkelse i framtiden vil falle inn under lov om bioteknologi. Flertallet sier nemlig: «Ultralyd i den alminnelige svangerskapskontrollen, inkludert ultralyd på medisinsk indikasjon for eksempel ved blødninger, defineres imidlertid ikke som fosterdiagnostikk og er følgelig unntatt fra loven.» Den logiske konsekvens av dette er at kvinnen i mitt tilfelle omfattes av loven. Kvinnen kan altså ikke få en slik undersøkelse hos den aktuelle spesialisten. Hun må i så fall henvises videre til godkjent institusjon for fosterdiagnostikk. Der vil jeg anta at det ikke vil være lett for henne å komme inn, all den tid det ikke foreligger medisinsk indikasjon. Men også på dette punktet er flertallet etter min mening uklar. For senere i innstillingen sier flertallet, og flere har sitert det i denne debatten, at «ultralyd utover dette ikke vil være medisinskfaglig begrunnet, og skal dermed ikke være refusjonsberettiget. Denne undersøkelsen har kvinnen mulighet for både før og etter ordinær svangerskapsundersøkelse, men en slik undersøkelse vil ikke være medisinskfaglig begrunnet og dermed ikke refusjonsberettiget». Ja, én ting er jo pengene. Det er i seg selv verdt en debatt. Vi har lange tradisjoner i Norge for at all svangerskapsomsorg skal være gratis. Men mitt hovedpoeng er at kvinnen nettopp ikke vil ha adgang til undersøkelser før og etter ordinær svangerskapskontroll, fordi slike undersøkelser jo rammes av loven og dermed bare skal utføres på godkjente institusjoner. Dermed begrenses kvinnens rett til selv å bestemme hva hun vil vite i sitt svangerskapsforløp. Man kan selvsagt hevde at en kvinne som ikke har medisinsk indikasjon, ikke trenger en slik ultralydundersøkelse. Men i så måte velger Arbeiderpartiet å verne om kvinnens rett til selv å bestemme hva hun vil vite i sitt svangerskap. Vi velger å si at Norge skal være et raust samfunn hva angår kostnader med svangerskapskontrollen. Også på dette området er det viktig at flertallet klargjør sitt syn. Vil kvinnen i mitt eksempel kunne få utført ultralydundersøkelse hos en spesialist selv om det ikke foreligger medisinsk indikasjon, eller må slike undersøkelser henvises til godkjent institusjon? Vil hun få utført undersøkelsen hvis hun betaler for den selv, noe som ser ut til å være et poeng i flertallets innstilling?