Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-02:
Som saksordfører vil jeg starte med å takke for et godt samarbeid i komiteen. Det er med stor glede og stolthet jeg kan konstatere at etter over 70 års kamp vil endelig Marka i Oslo og omland bli vernet. 19 kommuner og fem fylker er berørt, og over 1,2 mill. innbyggere. Vi som elsker Marka, får endelig trygghet for at vårt viktigste frilufts- og rekreasjonsområde vernes i lov. Ett nytt kart datert 2. april 2009 er nå trykt opp og er blitt omdelt i salen sammen med innstillinga. En del av det vi gjør i Stortinget, kan fortone seg smått. Mye kan også enkelt reverseres av nye flertall etter et valg. Men så hender det at vi får mulighet til å skrive historie. I dag er en sånn dag: Vi skriver historie! På mandag avgav vi markaloven i komiteen. I vandrehallen ble vi møtt av jublende representanter for friluftsliv og idrett. Noen av dem har jobbet i flere tiår for å få en markalov. Erik Sture Larre er en av dem. Markalovens far fylte 95 år på tirsdag og har jobbet for markagrensa og markaloven siden 1945! Det er stort å møte mennesker som ham i et øyeblikk som dette, stort å være med på å sette punktum for en kamp som har pågått siden 1930-tallet. For første gang verner vi et område av hensyn til friluftslivet. Vi verner for å kunne bruke – på en bærekraftig måte, vel å merke. Det skal settes grenser for kommersiell virksomhet som gjør at bare de som har evne og vilje til å betale, får delta. Dette er viktig, fordi vi mang en gang har sett hvordan kommersielle aktører har beslaglagt de mest attraktive områdene og dermed fortrengt folk flest fra disse. Gjennom hjemmel til vern av områder av hensyn til friluftslivet innfører vi et helt nytt prinsipp. I årtier har vi hatt hjemmel til å verne viktige naturområder av hensyn til alle andre arter enn mennesker. Det er også viktig at noen av de flotteste perlene i Marka nå kan vernes mot ødeleggende inngrep, fordi de betyr så utrolig mye for mange menneskers naturopplevelser, sjøl om det verken er sjeldne eller truede arter der. Vi kaller det eventyrskog. Friluftslivet, naturopplevelsesverdier og idretten vil få en særlig viktig plass i den nye loven. Virksomhet innen tradisjonelle næringer som jordbruk og skogbruk har på sin side bidratt til å vedlikeholde Markas verdifulle kulturlandskap. Bærekraftig bruk til andre formål, som jordbruk og skogbruk, vil fortsatt være viktig for å bevare og videreutvikle Marka som et attraktivt og tilgjengelig friluftsområde. Gjennom balansert flerbruk skal vi varig sikre Marka til beste for folkehelsen. Oslo og Omland Friluftsråd har vært sentrale i det vi kan kalle slaget om Marka. OOF ble dannet i 1936. Allerede i 1938 la de fram et forslag til markagrense. «På denne tiden verserte planer, som i dag virker fullstendig uforståelig», skrev Aftenposten på tirsdag, f.eks. store veier. Slagene om Marka har vært mange. Demonstrasjonen på Rådhusplassen i Oslo i 1946 er antakelig den største norske noensinne, med over 30 000 mennesker. Med plan- og bygningsloven i 1965 ble det seinere mulig for det offentlige å regulere områdene. I 1976, samme år som jeg ble født, laget Miljøverndepartementet et utkast til markalov. Gro Harlem Brundtlands regjering la våren 1981 et forslag til lov fram for Stortinget, men saken ble ikke behandlet før valget. Etter valget trakk regjeringa Willoch lovforslaget. Kanskje har noen vært litt nervøse for om råkjøret mot markaloven skulle få historien til å gjenta seg denne gangen. Men vi klarte det! Det er et bredt flertall som går inn for markaloven. Alle, unntatt Fremskrittspartiet og Høyre, erklærer seg fornøyde med at loven kommer, og karakteriserer den som «en milepæl for friluftslivet i Norge». Jeg vil likevel understreke at selv om Høyre ikke jubler for loven, har de informert meg om at de kommer til å stemme for den til slutt når forslaget om å sende den tilbake til Regjeringa har falt. Det er vi glad for! Som saksordfører mener jeg at Miljøverndepartementet har vært både lydhøre og imøtekommende overfor høringsinstansene. Denne linja har komiteens flertall fulgt opp i sin behandling, hvor vi gjorde tre endringer i lovteksten, som har fått brei oppslutning i komiteen. Det første gjelder lovens formål: Hovedformålet er nå å fremme og tilrettelegge for friluftsliv, naturopplevelse og idrett. Disse tre hensynene har vi valgt å sidestille for å fjerne all tvil om at idrett er et svært viktig formål med markaloven. Hensynet til å fremme og tilrettelegge for idrett er likevel avgrenset til å gjelde idrett som kan innpasses i Marka. Vi mener det er viktig å avgrense mot store idrettsanlegg av en karakter eller størrelse som kan medføre konflikt med annen idrettsutøvelse eller friluftsliv og naturopplevelse. Vurderingene vil variere med hvor i Marka anlegget ønskes bygd, og hva som er i området fra før. Vi understreker tydelig viktigheten av at barn og unge må få bruke Marka, og at deres meninger skal bli hørt, for øvrig i tråd med Barnekonvensjonen. Personlig har jeg hatt to turer i Tryvann sammen med Snowboardforbundet, også bl.a. sammen med Marianne Marthinsen fra Arbeiderpartiet, for å vise at vi ikke ønsker å konservere bruken av Marka, men at vi tvert imot ønsker å tilrettelegge for at barna skal lære seg å elske Marka, som de sier i Snowboardforbundet. Det er åpenbart trangt om plassen i bakkene, og det er utbredt forståelse i komiteen for behovet for opprustning og utvidelse av Tryvannsområdet. Jeg vil også understreke at loven ikke er ment å gjøre prosessene tungrodde og byråkratiske, men å stoppe det som er uønsket i Marka. Vi har også falt ned på å endre noe på markagrensa, og unnta «øyene» rundt Langenvassdraget fra Marka. Ny næringsvirksomhet til andre formål enn landbruk kan i utgangspunktet ikke etableres i Marka, og eksisterende næringsvirksomhet vil i utgangspunktet ikke kunne utvides. Samtidig er serveringsstedene en viktig del av friluftstilbudet og er derfor i tråd med formålet i loven. Vi har også landet på at vi ikke vil la landbruket være omfattet av det generelle byggeforbudet i Marka, men for å oppnå en helhetlig forvaltning av Marka er det nødvendig at Fylkesmannen i Oslo og Akershus skal behandle alle klagesaker innenfor markalovens virkeområde, inkludert saker som gjelder landbruket. Dette er også et viktig poeng med loven ved at vi sikrer en enhetlig forvaltning. Jeg tror at det også vil bidra til å skape en forutsigbarhet som brukerne av Marka vil sette pris på. Innenfor loven er det rom for mer differensierte vurderinger av delområder etter ordinær bruk av plan- og bygningsloven. Det er viktig at plan- og bygningslovens plandel brukes i et samspill med markalovens byggeforbud. Slik vil rammene og bestemmelsene for tilpasning og forvaltning bli mer nyansert. I tillegg vil dette bidra til å skape grunnlag for områdevise vurderinger og sonevise rammer. Disse reglene vil være av betydning for å opprettholde etablerte lokalsamfunn i Marka, f.eks. i Maridalen og i Sørkedalen. Det vil bli foretatt en ny gjennomgang av gjeldende markaforskrift etter skogbruksloven. Flertallet i komiteen understreker behovet for raskt å få på plass nye skogforskrifter, og vi ber Regjeringa prioritere dette. Til slutt vil jeg si at gjennom den nye markaloven fokuserer Stortinget på betydningen av bymarker for folks trivsel og helse. De aller fleste norske byer har bymarker, byskoger, byheier eller hva de kaller det. Den nye plan- og bygningsloven gir kommunene et godt redskap for å sikre sine bymarker, bl.a. bedre mulighet for interkommunal planlegging, økt vektlegging av regional planlegging, mulighet for hensynssoner og mulighet til å begrense adgangen til å endre deler av kommuneplanens arealdel. Arealforbruket i byer og tettsteder har økt sterkt de siste ti åra. I Oslo-regionen har imidlertid markagrensa tydelig bidratt til å dempe veksten i arealforbruk. Nå er denne grensa befestet. Jeg har lyst til å gratulere komiteens flertall – da vil jeg inkludere alle, unntatt Fremskrittspartiet, som primært er imot hele loven – med dagen. Jeg anbefaler komiteens innstilling.