trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Hvis jeg nå ser i en annen retning enn på Ketil Solvik-Olsen, er det for ikke å bli vippet av pinnen av forsøket på å tro at grimaser kan få en statsråd til å bli vippet av pinnen. Så enkelt er det altså ikke. Det jeg skulle ønske Solvik-Olsen av og til kunne gjøre, var å ta inn over seg alvoret i situasjonen. Alvoret ble godt beskrevet av Sande, og det er også godt beskrevet her av Høyres ulike talspersoner. Alvoret er at jorda varmes opp. Det er en veldig farlig situasjon. Vi i Norge må gjøre hva vi kan for å redusere det problemet. Og da er regjeringspartienes hovedsynspunkt – og heldigvis også Kristelig Folkepartis og Venstres – at man kan ikke begynne med å redusere et problem ved å øke det. Og det er det som jo ville vært tilfellet hvis man gikk inn for å tillate nye, store gasskraftverk, store, nye punktutslipp. Da ville man altså i arbeidet med å redusere noe, starte med å øke det, som ville gjøre det mye, mye vanskeligere å nå det målet som alle andre partier enn Fremskrittspartiet har sluttet seg til.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Hele 1970-tallet brukte jeg til å bekjempe AKP(m-l) og alt dets vesen, og et av AKP(m-l) s hovedproblemer var at de angrep mest dem som var mest enige med dem. Jo lenger unna dem du sto, jo mindre interessert var de i det. De som var aller nærmest, men bare lite grann forskjellig, de fikk hovedangrepet. Det er det jeg ikke forstår med Kristelig Folkeparti, som altså i summen av alle saker her i dag i all hovedsak er enig med regjeringen, med noen ytterst få unntak. Når man er utålmodige, vil gjerne at regjeringen raskere skal gjennomføre løftet vi har gitt, vil ha mer av den rød-grønne politikken som regjeringen står for, hvorfor retter man da så systematisk skytset mot regjeringspartiene i stedet for å se det overordnede bildet? Vi er enige om hovedutfordringene. Derimot vil Høyre og Fremskrittspartiet – og særlig nå Høyres flukt inn mot Fremskrittspartiet – i summen av disse sakene og den saken vi har foran oss nå, åpne nye gasskraftverk, som altså Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene er enige om at vi ikke skal. Det er en virkelig farlig linje. (m-l) (m-l)
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Det er ikke opp til meg å angi teknologi. Jeg registrerte i den offentlige debatten rundt Mongstad at en rekke teknologileverandører hevder at de har teknologi som umiddelbart kan integreres og brukes i et nytt gasskraftverk. Hvis det er tilfellet, så er det fri anledning til det, og ikke bare det, men det ville være fantastisk flott om Industrikraft Møre kunne starte et nytt gasskraftverk på Møre med integrert CO2-håndtering fra start. Det vil få full applaus fra regjeringen, og det vil være i tråd med hva vi har hørt i debatten, at det finnes slik teknologi tilgjengelig som kan brukes fra dag én. Jeg kan ikke være overdommer på om det vil være mulig. Det kan bare den industrielle teknologiske prosessen og den økonomiske prosessen mellom Møre og eventuelle leverandører av slik teknologi avklare.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Jeg beklager litt at jeg forlenger det som ellers er en lang dag, men det er et veldig interessant fenomen i denne debatten som ikke kan få lov til å gå upåaktet hen, og det fenomenet heter Høyre. Det interessante her er ikke Fremskrittspartiet, som ikke har noen klimamålsetting – i hvert fall har de ikke gjort den kjent for omverdenen. Det interessante fenomenet er Høyre som sier at vi skal redusere norske klimagassutslipp, som har vært med på en konkret målsetting – tallfestet sådan – på dette området, men som sier at på veien dit må vi øke dem først. Det er den politikken jeg har så fundamentalt liten tro på. Jeg har av og til hørt det i sosialistiske sammenhenger også. Folk sier at for å komme til et mål, må man gjøre det motsatte først. Men det viser seg nesten alltid å være galt. Hvis man ønsker å gå nedover et fjell, er det nesten alltid lurest å starte med å begynne å gå nedover – ikke å gå litt oppover først, før man begynner å gå nedover. Man kan ikke både kritisere den rød-grønne regjeringen for ikke å være rask nok på Mongstad, og samtidig si at man skal ha mer av det samme. Man kan ikke kritisere at det både er for varmt og for kaldt samtidig, man må velge: Enten er det for varmt eller så er det for kaldt – ikke at begge deler er like galt. For det man ender opp med her, for å fortsette bildebruken: Dette er varm is, det er våt ørken, det er danske fjell – det er ting som rett og slett ikke henger sammen, og som alle vet ikke henger sammen. Vil man gå nedover, så begynner man å gå nedover, man begynner ikke med å gå oppover. Og for å fortsette med to andre, veldig klare spørsmål som er stilt, og som vi ikke har fått svar på. Vi har hørt begrepet «kortreist kraft» gjentatt flere ganger som et mantra. Hvis det er tilfellet, må det jo være for at denne kraften skal brukes lokalt. Da kan man ikke samtidig erstatte kullkraft i Europa, som er det man sier skal være et klimagass-pluss i det hele regnskapet. Det er enten–eller. Man kan ikke få begge deler samtidig. Og det aller siste og mest alvorlige, hvis Høyre ønsker å være et seriøst parti: Disse tingene vil jo bli avslørt. Så lenge man bare kan kritisere regjeringen, blir ikke dette avslørt. Det blir nesten sikkert avslørt av velgerne i god tid før valget i 2013, men skulle så galt skje at det ikke blir avslørt av velgerne før valget i 2013, blir det iallfall avslørt av velgerne i det øyeblikk Høyre sitter der og skal gå inn for både mer og mindre, opp og ned – samtidig. Det fundamentale spørsmålet som Høyre må svare på hvis partiet ikke skal være et rent populistisk parti, er: Hvilke andre kutt skal det norske samfunnet utsettes for for å kompensere for denne økningen? Er det strammere regler for biltrafikken? Er det andre deler av norsk industri som skal måtte kutte mer? Hvem andre skal måtte kutte mer for at Høyre skal vinne det de tror er noen velgere på Møre?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Svaret på det er et veldig klart nei. Selvsagt skal det være de lokale politikerne og for den del den lokale forvaltningen som skal lage planen. Det er det som er utgangspunktet. Alt dette er en lokal plan fra den enkelte kommune, utarbeidet av kommunens politikere, selvsagt i samarbeid med forvaltning og eksperter i kommunen. Men for å sikre at vi også får en nasjonal politikk hvor vi f.eks. unngår at én kommune overbyr en annen ved å legge til rette på en måte som skaper vanskeligheter for andre, at én kommune ødelegger for en annen, må vi også ha en nasjonal politikk for å sikre at kommunene holder seg innenfor de retningslinjer som Stortinget fastsetter. Derfor: Basis er kommunal planlegging, men vi har fylkesmannen og det statlige apparatet for å sikre at vi også henger sammen som ett rike – slik Harald Hårfagre en gang samlet oss.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
La meg for det første si at de aller, aller fleste – det overveldende flertall av denne typen konflikter – løses lokalt i en dialog mellom kommunen og fylkesmannen og den personen eller den familien det måtte gjelde. Det er et ytterst lite antall saker som vi i Miljøverndepartementet får inn til overprøving, og da tar vi standpunkt til dem. Jeg må også si at jeg er enig med representanten Skumsvoll i at det å gå inn i bagatellmessige detaljer som ikke har betydning for selve dette viktige, nemlig allmennhetens adgang til strandsonen, bør offentlige myndigheter unngå. Strandsonen i Norge står og faller ikke med en enkelt utedo eller en fasadeendring eller slike ting, men vi ser også en serie eksempler på folk som helt bevisst legger opp hindre i terrenget for å hindre at allmennheten kan gå tur på en helt vanlig måte. Det burde kommunene være veldig strenge mot og gripe resolutt inn mot.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Jeg vet ikke om jeg brukte uttrykket «mer liberal enn tidligere». Jeg sa at vi ville være liberale i områder hvor det ikke er et sterkt press på strandsonen. Eksempler på det er stort sett hele Nord-Norge og Sogn og Fjordane – for å ta et par opplagte eksempler. Men også i disse områdene er det slik at man må ha en viss differensiering. Det er klart at det finnes enkeltsteder langs kysten i Nord-Norge og i Sogn og Fjordane hvor presset på arealene er veldig stort, og hvor det er viktig å sikre at også allmennheten får tilgang til badestrender eller til steder hvor man ønsker å fiske eller hva det måtte være. Men dette er ikke områder hvor det er et generelt press på samme måte som det det er i Oslofjorden eller tett på byer som Bergen og Trondheim. Det er denne differensieringen vi nå har lagt til rette for – veldig liberalt i Nord-Norge og i Sogn og Fordane, veldig strengt i Oslofjorden, og så skal vi finformulere retningslinjene for de mest omstridte områdene, som er Haugesunds-området og i deler av Hordaland.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Jeg har gjentatte ganger i Stortinget sagt at jeg mener at når disse tingene håndteres – først av kommunen og siden i dialog med fylkesmannen – er det ingen grunn til å slå ned på bitte små ting som ikke har noen praktisk betydning for det som er formålet. Formålet her er jo allmennhetens alminnelige adgang. Enkelttiltak som ikke er til vesentlig hindring for det, bør man se liberalt på. Derimot bør man være langt strengere på andre områder. La meg få ta et eksempel fra Fredrikstad kommune, hvor det er helt åpenbart at man har anlagt alle uteanleggene med det formål å hindre allmennheten i å passere. Den typen ting bør man være veldig streng på. Så er det altså slik at det lokale vettet er stort, og kommunene og fylkeskommunene klarer nesten alltid å finne praktiske løsninger på dette.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Bare for å kommentere et par-tre ting til slutt: Gitmark, Skumsvoll og andre har ønsket at jeg skal kommentere prinsipielt, men i lokale saker. Det er en øvelse som jeg ber om forståelse for er veldig, veldig vanskelig. Det er veldig vanskelig å si noe prinsipielt om en sak som det er et stort lokalt engasjement om uten å gå inn i den. Men la meg bare si det generelle, som jeg har sagt gjentatte ganger her – jeg er helt sikker på at fylkesmennene hører veldig nøye etter – og det er at min innstilling er at man skal være veldig restriktiv der det dreier seg om å privatisere nye områder som er allment tilgjengelige – hindre dem i å bli alminnelig brukt av folk flest – mens man kan være langt mer liberal på små endringer der det allerede er bebyggelse, der det dreier seg om fasadeendringer, små tilbygg, små endringer, der man ikke privatiserer områder som har vært tilgjengelige for allmennheten. Der kan man være langt mer liberal. Nå snakker vi altså om de tett utbygde områdene langs Oslofjorden og andre steder. Så har flere henvist til partisekretær Raymond Johansen. La meg da få si at jeg har kjent ham i 30 år – jeg var sammen med ham senest i helgen – så jeg påberoper meg retten til å vite mer om hva Raymond Johansen mener enn Fremskrittspartiet og Høyre gjør. Jeg er helt sikker på at det han sa, var nøyaktig det regjeringen nå gjør – nemlig at vi legger opp til en differensiert politikk hvor vi skal gå grundig gjennom disse kommunene i Nord-Rogaland og Hordaland, også Farsund og Flekkefjord, som Skumsvoll er veldig engasjert i, og noen kommuner i Sør-Trøndelag – det er de kommunene som mener seg feilplassert. Vi skal finne ut hvordan de skal håndteres i det nye, differensierte systemet, og også om mulighetene for eventuelt å se på forskjeller mellom disse kommunene og innad i de kommunene. Så må jeg bare til slutt si at det ble hevdet at i de færreste av sørlandskommunene er over halvparten nedbygd. La oss ikke da glemme at også på sørlandskysten er det fundamentale forskjeller mellom områder som både er attraktive for allmennheten og attraktive for hyttebygging, og områder som ikke er attraktive for noen av delene, av forskjellige årsaker. Verdens Gang har en gang regnet ut at en eiendom som min familie hadde oppe i Gudbrandsdalen, var verdt 800 mill. kr, hvis ikke jeg husker beløpet Verdens Gang hadde funnet ut, feil. Det var på basis av at hvis vi kunne selge hyttetomter på baksiden av Gudbrandsdalslågen, nede ved Lågen, der hvor ikke en solstråle har vist seg siden Adam og Evas tid, for samme pris som man kan selge hyttetomter i Hafjell, hvor vi ikke har noen eiendom, så ville vår skogseiendom i Gudbrandsdalen være verdt 800 mill. kr. Men det regnestykket går ikke helt i hop, for man skal være ganske god i salg for å få solgt en tomt på baksiden av dalen, nede ved Lågen for samme pris som der det er attraktivt – nemlig i Hafjell. Samme resonnement gjør seg selvfølgelig gjeldende langs kysten.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Dette er jo selvfølgelig helt reelt. Det er klart at Utsiras evne til å drive klimaplanlegging er vesentlig forskjellig fra Oslos med hensyn til ekspertise, kunnskap, apparat osv. Men jeg tror svaret på det må ligge dels i at kommuner samarbeider om kompetanse, dels i at større kommuner som har et svært apparat, og som ofte gjør utredninger som i praksis også vil angå nabokommunene, kan stille det til rådighet, og at fylkeskommunene og det statlige apparatet må kunne stille kompetanse, personer og mer kunnskap til rådighet for de minste kommunene. Det er jo selvfølgelig også et spørsmål om politisk vilje, men det er i veldig stor grad spørsmål om størrelsen på kommunene når det gjelder evnen til å ta tak i disse problemene.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Hva vi konkret skal bidra med i budsjettet, kan jeg selvfølgelig ikke si nå. Det finnes mange ordninger allerede, og vi skal se på behovet for eventuelt nye, men jeg avviser den tanken at man alltid må ha nye penger for å gjøre noe. Ofte dreier det seg om på en fleksibel måte å bruke alle de ressursene som er der, ved at de større kommunene hjelper de mindre, ved at kommuner går sammen om kunnskap, og at stat og fylkeskommune kan bidra til å hjelpe de mindre kommunene. Men det er et helt reelt problem som representanten peker på, at mange mindre kommuner ikke har apparat, kunnskap og kompetanse nok til virkelig å ta tak i utfordringene.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Jeg tror jeg har gleden av å kunne få lov til å si at det er noen spørsmål jeg er veldig glad for å slippe å ha så mange meninger om, og dette er et av dem. Jeg tror ikke jeg skal ha noen sterke meninger om kommunesammenslåing nå. Jeg registrerer at noen kommuner slår seg sammen frivillig – som Vindafjord og Ølen, som frivillig har slått seg sammen. Jeg hørte det også var folkeavstemning i Nord-Trøndelag, med en tilsvarende prosess. Det er selvsagt noe man bare kan applaudere. Hvorvidt det er fornuftig å ha en større kommunesammenslåingsprosess, skal jeg ikke ha noen veldig sterke oppfatninger om, men det er klart at det er reelt at små kommuner i seg selv ikke kan besitte tilstrekkelig kompetanse om energispørsmål eller kommuneplanlegging for klimaendring, når kommunene bare har noen få hundre innbyggere. Da må man søke den andre steder – i samarbeid med andre kommuner eller få den fra staten.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Det som er temaet her nå, er jo hvorvidt riksantikvaren skal vingeklippes eller ha en mulighet til faktisk å spille den viktige rollen å ta vare på historie, tradisjon og kultur i Norge i byggeskikk, i planlegging og på mange andre områder. Utgangspunktet for denne saken var altså Oslo kommune. Der hadde kommunen selv, stikk i strid – så vidt jeg oppfattet det – med sine egne retningslinjer lagt på mange etasjer på hus uten at dette var en del av planleggingen. Så går riksantikvaren inn og påpeker dette og starter da en debatt, som jeg tror, som sagt, et dundrende flertall av byens befolkning har satt pris på. Den debatten vil avklares ved at riksantikvaren og Oslo kommune forhåpentlig blir enige om noe som kan ivareta dette på en ordentlig måte. Hvis de ikke blir enige, kommer saken til Miljøverndepartementet for fornyet behandling. Er ikke dette bra, da, at vi får denne belysningen av det i full offentlighet, uten at tingene skal skje uten debatt?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
La meg for det første si at jeg har ønsket å gi de ulike fagetatene under Miljøverndepartementet stor frihet til å legge fram sitt syn – Direktoratet for naturforvaltning, Klima- og forurensningsdirektoratet, riksantikvaren – uten å ta en telefon til statsråden for å sjekke om han er enig i alt de gjør. For eksempel har Direktoratet for naturforvaltning lagt fram et opplegg for motorferdsel i utmark som ikke regjeringen har fulgt, for å ta ett eksempel. Jeg mener det er viktig at vi har sterke, tunge fagetater som gjør det de mener er riktig. Når det så gjelder dette, er altså ikke Bjørvika, men Gamlebyen og Bjørvika – hele dette området – Oslos historiske sentrum, et av de viktigste sentrene i Norge. Det er et fantastisk viktig område for norsk historie, tradisjon og identitet, og det betyr mye hvordan man ser dette – Akershus festning, middelalderruinene – i en sammenheng. Og selv om Bjørvika i betydelig grad er et område som var sjø – hvis man går en del hundre år tilbake i tid – må man se dette som en helhet, og det er det riksantikvaren ønsker å gjøre.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Når jeg viser omsorg for det jeg kaller det verdikonservative Høyre, er det fordi det er et Høyre som venstresiden, de rød-grønne, har mye til felles med og kan samarbeide mye med. Det paradoksale er at det å ta vare på miljø, det å ta vare på gamle bygninger, historisk er en konservativ idé, som nå ivaretas mest tydelig i det norske samfunnet av venstresiden. Hvis en går tilbake til det opprinnelige, er det klart at det var lettere å få gjennomslag for det å ta vare på gamle bygninger hos konservative adelsfolk i Storbritannia enn innenfor arbeiderbevegelsen. Arbeiderbevegelsen sto for moderniteten, høyresiden sto for å ta vare på, det konservative. Jeg skulle ønske noe av dette kunne bli med i det nye Høyre. Det vi nå ser, er at dagens Høyre løper fra C.J. Hambros Høyre, Jon Lyngs Høyre og Kåre Willochs Høyre, i håp om en slags regjeringsallianse med Fremskrittspartiet. Det er jeg skuffet over. Men reelt verdikonservativt – jeg har ikke problemer med å bruke begrepet verdikonservativ om meg selv engang. Jeg mener det er utrolig viktig å ta vare på grunnleggende verdier i en tid hvor samfunnsendringene er store. Fremskrittspartiet føler jeg mindre slektskap med. Og det er ikke slik at jeg tvilholder på at riksantikvaren ikke skal kritiseres fra Stortingets talerstol. Hvis riksantikvaren aldri gjorde noe som ble kritisert fra Stortingets talerstol, ville jo ikke mannen gjøre jobben sin. Vedkommende skal være en sentral bidragsyter i den norske samfunnsdebatten. Da vil det bli diskutert her. Det er bare positivt. Det jeg ikke vil, er at vedkommende skal vingeklippes. Når Høyre, som før i dag ville gå oppoverbakke for å komme nedoverbakke, nå vil starte med å vingeklippe riksantikvaren, for så å styrke riksantikvaren for å ha en sterk riksantikvar, er det ikke lett å forstå det. Det er mulig å kjenne prisen på alt, men ikke verdien av noe, er et gammelt ord. Det er ikke mulig å sette pris på siktlinjene i Bjørvika, det er ikke mulig å si nøyaktig hvor store kostnader man skal ta med det. Bygde vi Slottsparken full, ville vi også få mange penger til Oslos befolkning. Fulgte vi den gamle planen om vei gjennom Frognerparken og nedlegging av Frognerparken, ville vi også få fantastiske pengeinntekter til Oslos befolkning til bruk i eldreomsorg eller skole. Jeg tror ikke Fremskrittspartiet mener det, men det illustrerer poenget at vi også må ta vare på viktige ting for byens befolkning, selv om det skulle koste oss noen kroner her og der. Fremskrittspartiet har forgjengere. Jeg har sitert dette før, men gjentar det gjerne: Da Gamle Aker kirke i sin tid ble vedtatt nedlagt av kommunestyret i Aker, skrev byens konservative presse at vel liker vi Akerkirken, vel ønsker vi å holde den i hevd, men ikke i en slik grad at vi bruker 20 spesidaler på det.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Ja, det finnes omfattende undersøkelser som dokumenterer at de som handler i sentrumsområdet, i stor grad er gående, syklende og kollektivreisende. Det finnes mange undersøkelser på dette området, men en undersøkelse viser at 70 pst. av handelen i sentrale områder foregår på den måten. Vi ser gjerne på flere undersøkelser, og dette er jo noe som Transportøkonomisk institutt eller andre kan belegge. Men det er ganske innlysende at et rent bilbasert kjøpesenter trekker mer biltrafikk. Og for ikke å snakke om at et kjøpesenter på svensk side på et sted hvor det ikke er noen kollektivtrafikk, hvor folk ikke har noe annet ærend overhodet enn å kjøre dit med bil, fører til vesentlig mer biltrafikk enn hvis man holder handelen i norske byer og tettsteder. Jeg besøker gjerne Vestfold-byene. Jeg var der i går og besøkte svigerfar, som bor i Høyre-styrte Tønsberg. Han får selv gjøre rede for hvor fornøyd han er med Høyre-styret der – det skal ikke jeg gi meg inn på. Men jeg merker meg at Flåtten går helt utenom det som er mitt hovedanliggende, nemlig at det i Drammensregionen er en stor fare for at alt det positive som er oppnådd i Drammen, kan ødelegges av bilbaserte kjøpesenter i Høyre-styrte kommuner rundt.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Nå er det en debatt om bilbaserte kjøpesenter, og så kan vi ta debatten om kommunesammenslåinger en annen gang. Nå har jeg tatt to tydelige eksempler på hva disse retningslinjene betyr. De betyr altså et vern om det positive som har skjedd i Drammen. Det går man utenom. Så er det altså et forsøk på å legge et kjøpesenter ved Trysil, på svensk side – som Høyre protesterte mot at vi protesterte mot – som også vil dra mye biltrafikk. Istedenfor å konsentrere seg om disse praktiske eksemplene på at vi trenger disse rikspolitiske retningslinjene, snakker vi om alt mulig annet. La oss gå til Vestfold. Der har det også vært foreslått kjøpesenter i den indre del av fylket, hvor det er en relativt liten befolkning, også kjøpesenter som i stor grad vil være bilbasert. Det var Statens vegvesen som kom med de vektigste innvendingene mot noen av disse planene, fordi de sa at veinettet ikke er dimensjonert for dette. Det vil altså føre til at vi skal bygge ut et nytt veinett på basis av kjøpesenter, istedenfor at man legger kjøpesentrene der folk allerede bor.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Meg bekjent har vi ikke fått noe respons på det. Det er klart at det er Sverige som bestemmer om de vil legge et kjøpesenter der. Vi har tatt kontakt med våre svenske kolleger. Jeg er i hvert fall veldig, veldig trygg på at den svenske miljøvernministeren, som er i en sentrum–høyre-regjering, er langt, langt mer medgjørlig og positiv i spørsmålene enn hva Høyre er her på Stortinget. Det viser seg jo muligens at det kan bli annerledes også når Høyre kommer i regjering, og når det ikke blir på denne måten. I hvert fall er den svenske Centern-statsråden veldig lett å snakke med i slike spørsmål. Det er Sverige som bestemmer hva Sverige vil gjøre. Men det jeg tok opp, var at da jeg og Miljøverndepartementet gikk ut og skrev brev til svenskene og ba dem også vektlegge problemene dette skaper for Norge med sin svenske beslutning, hoppet Høyre ut og protesterte mot dette, istedenfor å forsvare de – vil jeg tro – relativt mange Høyre-velgere som driver småhandel i Elverum, Trysil, Hamar, Åmot og hvilken kommune det måtte være, og som vil være under sterkt press fra et sånt kjøpesenter.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Her er det mye jeg ikke forstår. Jeg klarer ikke å forstå hvordan det kan bli mindre bilkjøring i Hedmark av om folk handler i Elverum, Hamar eller for den del på Rudshøgda, enn om de skal sette seg i bilen og kjøre mange mil til et kjøpesenter som ligger på svensk side, på et sted der det knapt bor noen på svensk side, og veldig få på norsk side. Det må notorisk bli mer bilkjøring av at vi foretar den øvelsen. Om noe viser denne diskusjonen bare behovet for at vi kunne hatt et litt mer overordnet regionalpolitisk samarbeid i hele Norden, fordi en beslutning som tas av Sverige, har stor betydning for Norge. Det er nøyaktig den samme mekanismen mellom to land som det jeg pekte på i Drammen-eksemplet. Der dreier det seg altså om Nedre Eiker eller Lier, som kan tenkes å lage kjøpesentre som vil ha stor negativ virkning på Drammen. Rundt omkring i hele landet kan man se tilsvarende eksempler. Kjøpesenter legges et sted i en kommune, men det har stor og negativ effekt på nabokommuner. Akkurat den samme mekanismen er det mellom to land. Det tilsier bare at vi må ha mer utstrakt samarbeid mellom Norge og Sverige også om denne typen problemstillinger.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
La meg etter den lange harangen av eksempler konsentrere meg om ett for å få satt dette litt tydelig på plass: Norge hjelper ingen land med å komme i gang med oljevirksomhet, men en rekke land ønsker, av samme grunn som oss, å utnytte de ressursene de har på havbunnen. Jeg går ut fra at verken Solvik-Olsen eller jeg tror at vi kan hindre Ghana, Nigeria eller Angola i å gjøre det. En rekke land ønsker det. Da kommer Norge inn og bidrar med hjelp, slik at dette kan bli på en mest mulig miljøforsvarlig måte, at disse pengene i så stor grad som det lar seg gjøre, kan komme befolkningen til gode, at man får et så korrupsjonssikkert system som mulig – altså bidra med de mange erfaringer vi har med å lage oljevirksomhet her, som er blant de mest miljøvennlige i verden. Men det er en virksomhet som vi likevel gradvis må la gå over i mer fornybare og varige energikilder.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Jeg etterlyser en mer edruelig og vettug debatt i Stortinget om fordeler og ulemper med biodrivstoff. For å illustrere poenget med det, siden Kristelig Folkepartis leder kom inn her – jeg tror ikke det er mer enn et år siden statsminister Stoltenberg fikk et brev fra Kristelig Folkepartis leder der han tok til orde for at vi ikke skulle drive med biodrivstoff overhodet i Norge, fordi det ville være å ta maten ut av munnen på sultne barn. Jeg kjøper ikke det argumentet, men det er også en av de mange problemstillingene i den nødvendige etiske vurderingen av biodrivstoff. Nå er vi i tett forhandling med EU for å bidra til at EUs regelverk på dette området kan klargjøre hva som er bærekraftig biodrivstoff, og hva som ikke er det. Jeg er en ihuga tilhenger av bærekraftig biodrivstoff, men jeg mener at vi skal være veldig forsiktig med å inkludere alle mulige former for biodrivstoff. Det er også biodrivstoff som kan ha rene negative effekter.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Fordi vi har satt i gang! Vi er i gang. Jeg nevnte fra talerstolen flere av de tiltakene som vi har satt i gang. Men det er ingenting som er meg mer fremmed enn å skulle si at vi gjør nok, at vi ikke kan gjøre mer. Jeg ønsker å vurdere hvert eneste av de konkrete forslagene for å se på hva vi kan få i gang nå, og hva som må vente og være en del av den bredere vurderingen som ligger i Klimakur. Enkle tiltak som ikke får store konsekvenser på andre områder, og som ikke skaper store vanskeligheter for bransjer, næringsliv eller hva det måtte være, bør vi selvsagt sette i gang så fort som overhodet mulig. Eksempel på det er forbud mot oljekjeler fra 1. juni og andre byggforskrifter, som vil bidra konstruktivt på det området. Jeg mener at mange av de tiltakene vi kan gjøre for trafikkreduksjoner på kommuneplan, støter mot Høyre og Fremskrittspartiet i nesten alle kommunene. Men også innføring av rushtidsavgift og mye annet som vil redusere biltrafikken lokalt, er noe som vi umiddelbart kan sette i gang med. Det er mye annet også. Jeg vil gjerne være med og vurdere hvert eneste ett. Så jeg er helt enig i utgangspunktet, nemlig at dette haster, og at vi ikke har kommet langt nok, vi heller.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Jeg beklager å måtte meddele at jeg synes det er et veldig dårlig forslag, for blant de ting utviklingsland krever mest i klimaforhandlingene, er større overføringer fra de rike til de fattigste landene. Det er tema nr. 1, 2 og 3. Hovedtemaet når klimaforhandlerne sitter i Bonn akkurat i disse dager, er at de ønsker større overføringer. Den grønne utviklingsmekanismen, som jeg er veldig enig med representanten Tenden i, er meget langt fra å være perfekt. Det er store problemer ved den. De norske ubetalingene har gått for sakte. Vi sliter med å få gode nok FN-godkjente prosjekter. Men dette er altså en av de virkelige mekanismene som er utbygd for overføring av midler fra den rike til den fattige del av verden. Hvis vi skulle ta penger derfra for å bruke hjemme, er det mulig at det ville score kortsiktige poenger i Norge, men det ville altså være et direkte tiltak for å redusere tilliten mellom den fattige og den rike del av verden. De fattige ønsker pengeoverføringer fra de rike mer enn noe annet i klimaforhandlingene.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Med all respekt: Fremskrittspartiet bør først definere sitt eget ståsted i klimapolitikken og så på basis av det bestemme hvordan de vil angripe andre. Vi har i debatten til nå nærmest fått inntrykk av at Fremskrittspartiet, i hvert fall sånn omtrentlig, godtok klimaforlikets målsettinger. De ble ikke invitert inn, men i det store og hele er det skapt inntrykk av at det var noe de kunne stå for. Men så forsøker man å raljere med det faktum at vi forsøker å redusere klimagassutslippene i Norge. Det er to viktige grunner til å gjøre det: Det ene er at hvis vi ikke gjør det, har vi ingen tillit når vi skal diskutere Sør-Afrika eller Ghana eller noe annet land; hvis vi ikke gjør noe hjemme, er det ingen som har tiltro til hva vi vil gjøre ute. Det andre er at det er hos oss teknologiutviklingen kommer; det er de rike, avanserte industrilandene som utvikler den nye teknologien. Derfor må vi gjøre alle disse tiltakene hjemme, selv om det er riktig at man kunne få til mye større og mer kostnadseffektive reduksjoner ved å gjøre dette i utlandet isteden.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Jeg vil overlate til finansministeren å kommentere framtidig avgiftspolitikk i Norge, men jeg kan bekrefte det Astrup sier, at det var fascinerende å delta på åpningen av dette biogassanlegget i Oslo. Tanken på at mine etterlatenskaper driver 37-bussen 50 meter, sånn omtrentlig, fra regjeringskvartalet og opp til Deichmanske bibliotek, er fascinerende. Legger man til kona og ungene, kommer man omtrent opp til den katolske kirken, og hvis Astrup og Solvik-Olsen også trår til, kommer 37-bussen helt opp til St. Hanshaugen! Det tror jeg er en måte folk kan skjønne betydningen av biogassanlegg på. Kan man i tillegg få inn matavfall i dette, er det et stort potensial for fornuftig klimapolitikk. Vi trenger likevel, og jeg er glad for at Astrup var enig i det, EUs bærekraftkriterier. Jeg frykter at de blir for svake. Jeg mener det er veldig avgjørende at vi får tydelige bærekraftkriterier som sikrer oss mot at biodrivstoff på det europeiske og dermed det norske markedet kommer fra regnskogsødeleggelse, eller kommer fra tiltak hvor man har omtrent de samme innfallsfaktorene; man bruker så mye kunstgjødsel, energi, vanningsanlegg osv. på å produsere biodrivstoffet at det nærmest er et nullsumspill, det biodrivstoffet som kommer inn. Det kan ingen være tjent med, og vi bør være årvåkne slik at vi får gode nok bærekraftregler. Vi kommer også helt sikkert til å få et problem som jeg ikke har svaret på i dag, men som må diskuteres i forbindelse med Klimakur, og det er det fenomenet at det største enkelttiltaket Klimakur foreslår for reduserte utslipp, er stor innførsel av biodrivstoff til Norge. Det vil være et positivt innslag i det norske klimagassregnskapet, men med mindre man har gode, tydelige bærekraftkriterier, vil jo det måtte kompenseres med at det da er en tilsvarende økning av utslippene andre steder. Det er jo motstykket til ren energi, hvor vi altså teoretisk kunne fått utslippsreduksjoner ved å ta dem i andre land, men ikke får det i Norge fordi vi bruker vannkraft. Dette er den motsatte logikken, og vi må tenke gjennom hvordan vi håndterer det. Jeg nevnte klimaforliket og oppfyllelsen av det som et eksempel på at regjeringen gjør mye. Klimaforliket er i all hovedsak oppfylt, som jeg nevnte. Det kan krangles på enkelte detaljer, men i all hovedsak er det oppfylt, og vi bør stoppe diskusjonen om det. Men klimaforliket er ikke nok til å nå det målet som Stortinget har satt i klimaforliket; det er ikke nok virkemidler i klimaforliket til å nå Stortingets mål, som er 15–17 mill. tonn. Derfor kommer Klimakur, for å legge fram nye og sterkere virkemidler, men denne debatten får vi da neste år. La meg bare helt til slutt si at debatten i dag har vist at i en serie viktige saker har Høyre dessverre nå skilt lag med regjeringspartiene og sentrumspartiene og alliert seg med Fremskrittspartiet. Det klargjør den politiske debatten, men jeg synes det er synd at i fem store, viktige miljøsaker ser vi nå en allianse mellom Høyre og Fremskrittspartiet, mot regjeringspartiene og sentrumspartiene.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2010-06-07:
Det er åpenbart at saken om Mongstad vil prege mye av den politiske debatten i ukene som kommer, og det vil jeg mene er veldig bra. For hvis vi skal ta den debatten vi her i dag snakker om, hvordan vi skal få opp klimaforskning på en god måte, er Mongstad et veldig godt eksempel på det som etter min mening er en god politikk. Det vi har hatt av historieskriving her i dag, er rimelig full av hull. Det er nok riktig at Bondevik sa nei til gasskraftverk uten rensing, at det skulle være et mål. I Stortinget her nå har Kristelig Folkeparti og Venstre også sagt at man ikke skal ha gasskraftverk uten rensing. Det man da forutsetter, er at det er noen andre som utvikler renseteknologi, noen andre som får dette på plass – og så skal man plugge det inn. På den andre siden har vi Fremskrittspartiet og Høyre, som vi ser på andre forslag her, hvor gasskraftverk kun er en energibidragsyter. Man ønsker ikke å stille krav om CO2-rensing i forbindelse med oppstarten av gasskraftverkene, man vil ha en frikopling mellom teknologiutviklingen og det energipolitiske gasskraftverket. Det vår regjering gjør, er at vi får opp å gå et gassvarmekraftverk, og vi får i gang konkret forskning, konkret utvikling av renseteknologi som skal brukes i full skala på Mongstad. Det er det ingen som har gjort før. Hvorfor har vi gjort det? Fordi vi har hatt evnen til å inngå kompromisser i regjering, som peker framover. Vi har vært villige til å bli skitne på nevene for å få til resultater i klimapolitikken. Det gjennombruddet var viktig – det er viktig. Så er det, som Jens Stoltenberg sier, og som det har vært referert tidligere her: Har du ingen ambisjoner, har du ingen visjoner, så skuffer du heller ingen. Høyre og Fremskrittspartiet vil ikke skuffe noen i denne politikken. Det er veldig viktig det som representanten Marthinsen peker på: Når vi skal snakke om teknologiutvikling, må det være en sammenheng mellom hvilke virkemidler vi setter inn for å utvikle forskningen, og hvilke krav vi stiller til industrien for at de skal ta i bruk forskningsresultatene for å få til det som er poenget her, nemlig ikke forskning, men resultater i klimapolitikken. Det gjør denne regjeringen, det var det de forrige regjeringene ikke klarte å gjøre.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2010-06-07:
Jeg kan ikke huske at jeg har stemt ned ett godt forslag fra opposisjonen, jeg har bare stemt ned de dårlige. Nok en gang ser vi til fulle den fullstendige frikoblingen Høyre og Fremskrittspartiet foretar mellom energipolitikk og klima. Under debatten i første sak her ble det spådd nettopp den spagaten som vi i dag ser, spesielt i Høyres politikk på dette området. Man kan diskutere klima med stor entusiasme, men man snur helt vekk fra sine standpunkt når diskusjonen kommer inn på energipolitikk. Hadde det ikke vært fordi implikasjonene i dette, det underliggende temaet, er så alvorlig, kunne man sett humoristisk på den stillingtaken som spesielt partiet Høyre har i denne saken. Men det kan vi ikke. Jeg mener at det er poeng det som Høyre og Fremskrittspartiet sier i innstillingen, at gasskraftverk kan bli et betydelig tilskudd til energiproduksjonen, og har fortrinn ved at gasskraft kan produseres uavhengig av nedbørsmengden, i et land som vårt, som er avhengig av vær for å produsere vannkraft. Men saken er den at vi har satt oss mål med hensyn til utslipp og reduksjoner av utslipp. Da bør vi ikke med åpne øyne gå inn og øke utslippene i én sektor. Høyre og Kristelig Folkeparti påpeker at man i så tilfelle skal kompensere med tilsvarende utslippsreduksjoner innen andre sektorer. Men la oss se på hvilke sektorer dette skulle være. De måtte bl.a. ha vært i transportsektoren, eller man måtte stilt veldig strenge krav til industrien i andre sektorer. Hva vil Høyre gjøre i denne saken? Vi kan se på hvor disse partiene – både Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet – har makt, og se hva de gjør der. Vi ser det i min hjemby, Bergen, hvor vi har store og akutte problemer med trafikkforurensning. Vi vet at trafikkavviklingen står for en uanstendig stor andel av CO2-utslippene i Bergen. Er man villig til å gjøre noe med trafikkavviklingen? Er man villig til å gå til trafikkreduserende tiltak i Bergen? Nei, det er helt umulig å få til. Snakker vi om å få til køprising, steiler man i Bergen. Dette gjelder både Kristelig Folkeparti og Høyre, og nå har vi også fått inn Fremskrittspartiet i byrådet i Bergen. For å si det sånn: Det er ingen grunn til å tro at klimapolitikken vil bli mer offensiv i Bergen. Jeg synes representanten Hjemdal bør være betydelig mer bekymret for den stillingtaken de øvrige partier i opposisjonen har til klimapolitikken, enn det hun uttrykker at hun er overfor regjeringens stillingtaken.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Eg sat og hørde på debatten og tenkte på at eg sat åtte år i energi- og miljøkomiteen, då eg hørde den selektive historieskildringa frå Ketil Solvik-Olsen, tidlegare rådgjevar for energi- og miljøpolitikarar i Framstegspartiet. Han gløymde å seia kor offensive SV var tidleg på 2000-talet, då vi foreslo CO2-fangst på gasskraft offshore på Grane-feltet og Kristin-feltet, og bruk av CO2 som trykkstøtte. Desse tinga synest eg det er viktig å få fram, så eg kom berre opp her for å sørgja for at Ketil Solvik-Olsen blei oppdatert historisk.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-06-07:
I diskusjonen i dag er det veldig gledelig å se hvor samstemte man er tverrpolitisk i forhold til behovet for å satse på nettopp miljøvennlig teknologi for å bekjempe klimautfordringen. Det har blitt litt temperatur i debatten, og Jens Stoltenberg har blitt referert til. Har man ingen ambisjoner og visjoner, skuffer man heller ingen. Jeg sitter igjen med en følelse av at vi fra Høyres side i dag legger frem solide ambisjoner om hva vi ønsker av satsing innenfor miljøteknologi. Så er svaret, spesielt fra de rød-grønne partiene, et kraftig angrep på Høyres miljøprofil. Jeg hadde håpet og trodd at vi tverrpolitisk kunne stått sammen om å få en solid satsing på miljøteknologi. Statsråd Solheim sa selv i sitt innlegg at det eneste som virkelig monner i forhold til klimautfordringen, er drastiske teknologiske nyvinninger for å vinne kampen. De rød-grønnes angrep på Høyres miljøprofil tar jeg som et tegn på et forsøk på å dekke for dårlige resultater av egen politikk. Senest i morges, på NRKs nyheter, kunne vi høre at Norge var det nest dårligste landet i Europa på ny produksjon av fornybar energi ifølge Det internasjonale energibyrå. Det er ett område til hvor den rød-grønne regjeringen har spilt fallitt i forhold til sine egne ambisjoner. Jeg kan berolige representantene fra de rød-grønne partiene og statsråd Solheim med at Høyre skal levere innenfor klimaarbeidet. Det er ikke noen motstrid, mener vi, mellom det å si at vi kan akseptere gasskraft uten rensing fra dag én og samtidig være tydelige på at vi er en partner i klimaforliket og står ansvarlig for det sammen med de andre partiene.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-06-07:
Temperaturen stiger drastisk, sier statsråden. Det betyr at vi har en stor utfordring. Høyre er også utålmodig etter å komme videre i å bekjempe den utfordringen klima representerer. Det betyr ikke at vi ikke kan ha to tanker i hodet samtidig, at vi både kan sørge for en energiproduksjon og også være aktive i forhold til klimautfordringene. Naturgass oppfattes, som jeg sa i mitt innlegg, miljøvennlig som erstatning for kull. Statsråden deler tydeligvis ikke denne oppfatningen. Jeg kunne godt tenke meg å høre ham resonnere litt rundt det – så lenge gasskraft bare utgjør halvparten av de klimautslippene som kullkraftverkene representerer, og vi vet at klimautfordringen er global.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-06-07:
Det å være et ansvarlig parti og ha en ansvarlig politikk innebærer å balansere – balansere ulike interesser og ulike mål osv. opp mot hverandre. Det er ikke sånn at vi bare har én tanke i hodet til enhver tid. Kunsten er å kunne tenke på flere ting samtidig, også i sin politikk. Det betyr at vi fra Høyres side mener at vi har en balansert tilnærming til det spørsmålet vi diskuterer i dag, i forhold til å sikre forsyningssikkerheten og få mer kortreist energi inn i områder, samtidig som vi opprettholder vår fokusering på klimautfordringene. Vi mener at energiutfordringene og klimautfordringene må ses i sammenheng. Så kan jeg ha forståelse for at representanten Serigstad Valen ønsker å karakterisere dette som et kaos og setter spørsmålstegn ved hvorvidt Høyre fremdeles står ved den klimaavtalen som vi inngikk med regjeringspartiene Kristelig Folkeparti og Venstre. Representanten Sande har oppfattet at Høyre står stødig på den avtalen vi har inngått, mens representanten Serigstad Valen nok har en egeninteresse i å prøve å så tvil om det for å tildekke de manglende resultatene i regjeringens egen politikk. Det er litt underlig å bli angrepet for å være for lite ambisiøse i klimapolitikken. Spørsmålet er: Hvem er det som er en sinke når det gjelder å oppnå resultater? Jeg skulle ønske at vi i dag diskuterte en handlingsplan om hvordan vi skulle angripe klimautfordringene, men den har den rød-grønne regjeringen varslet at kommer først om et år, på tross av at Klimakur har skissert en rekke tiltak som en kan gjennomføre, og som bl.a. vil være samfunnsøkonomisk lønnsomme. På sakskartet senere i dag er det et representantforslag som inviterer bl.a. representanten Serigstad Valen til å være med på at vi får igangsatt tiltak for å møte klimautfordringene offensivt. For sannheten er jo at det er regjeringen selv som er en sinke i disse spørsmålene, når den utsetter en handlingsplan om klima. I tillegg har vi i dag diskutert et klimafond. Høyre ønsker å etablere et fond nettopp for å utvikle gode teknologiske løsninger for å møte klimautfordringene på en måte som også bygger opp under muligheter for Norge og våre industrielle miljøer og våre kompetansemiljøer. Dette forslaget ser det heller ikke ut til at de rød-grønne partiene og representanten Serigstad Valen ønsker å stemme for. Så hvis noen skulle være sinke når det gjelder å ta klimautfordringer på alvor, er det ikke minst den rød-grønne regjeringen, som representanten Serigstad Valens parti er en del av.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-06-07:
Det er ikke så lenge siden vi hadde en tilsvarende diskusjon i Stortinget, da Høyres representant Arve Kambe tok opp dette temaet i en interpellasjon. Det er en viktig sak for Høyre som vi har til debatt akkurat nå. Det er ingen tvil om at friarealene i kystområdene våre har en stor betydning. Friluftslivet i disse områdene er rikt. Mange ønsker å benytte seg av disse arealene, og det er viktig også for Høyre at allmennheten skal ha tilgang til kystnære områder. Derfor er vi også positive til de oppkjøpene som staten selv har gjort for å sikre uberørt natur i kystområdene våre. Også ut fra et folkehelseperspektiv er det viktig å stimulere til et rikt og mangfoldig friluftsliv. Når det er sagt, har regjeringen varslet at de vil komme tilbake med en mer differensiert håndheving av byggeforbudet langs kysten vår innenfor og mellom kommuner. Det synes vi fra Høyres side er positivt, fordi kysten vår er differensiert. Det er store forskjeller på pressområdene bl.a. her i Oslofjorden og nedover mot Agder-fylkene og det som vi opplever bl.a. på Vestlandet og lenger nord. Det er ikke det samme presset når det gjelder verken hytter eller befolkning. Dermed mener vi fra Høyres side at det blir feil automatisk å overføre de samme reguleringene som er i Oslofjorden og Agder-områdene, til andre deler av landet. Fra vårt ståsted ser vi fram til et mer differensiert syn og differensierte retningslinjer i disse spørsmålene. Det går på mange måter et ideologisk skille mellom de rød-grønne partiene og Høyre når det gjelder hvem det er som skal ha makt, og hvem det er som skal ha råderett i arealpolitikken? Fra Høyres ståsted har vi stor tillit til lokale myndigheter – lokalpolitikere som kjenner til sine egne områder, og som kan gjøre gode avveininger i balansegangen mellom urørt natur ved å sikre tilgang for et mangfoldig friluftsliv, men også kunne tilby bl.a. hyttebygging og andre inngrep i kystsonene våre. De rød-grønne partiene, særlig Arbeiderpartiet og SV, mener at staten vet bedre enn det lokalpolitikerne gjør. Jeg kan forstå at Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti har det ståstedet, men jeg er litt mer spørrende til Senterpartiet, som også stiller seg bak denne politikken – Senterpartiet, som på mange måter ønsker å fremstå som et parti som er opptatt av den lokale råderetten og den private eiendomsretten. Dette synet er veldig fraværende i regjeringens politikk. Det er mulig at Senterpartiet her har lite gjennomslag for å kunne støtte opp om den lokale råderetten i arealspørsmål.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-06-07:
Det er jo slik at vi på en måte har hatt en differensiert strandsonepolitikk, i og med at vi har hatt rikspolitiske retningslinjer, og så har vi hatt områder uten disse. Det som ble sendt ut på høring, gjaldt å utvide området når det gjelder rikspolitiske retningslinjer, men heldigvis har regjeringen i denne prosessen vært lydhør for geografiske forskjeller, befolkningsforskjeller osv. og signalisert at det vil komme en differensiert strandsonepolitikk som også Høyre synes er fornuftig. Så sier statsråden i sitt innlegg at det vil også innebære at en vil bli mer liberal enn tidligere i enkelte områder. Da er mitt spørsmål til statsråden: I hvilke områder vil en bli mer liberal enn tidligere?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-06-07:
Statsråden sa at regjeringen ville gjøre hva den kan for å redusere konflikten når det gjelder rovdyr, og det er bra. Det er en samlet komité i denne innstillingen, og det var også en samlet komité i 2004 som sa at livskvalitet og bosetning og næringsutvikling i distriktene må tas hensyn til ved forvaltningen av rovdyrene. Men så sto det også noe viktig: «Forvaltningen må etter komiteens syn gjennomføres på en måte som skaper tillit mellom lokalbefolkning og regionale og sentrale myndigheter.» Vi går nå inn i en beitesesong. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvilken plan har statsråden for denne beitesesongen vi nå går inn i for å skape tillit mellom lokalbefolkning og regional og sentral myndighet og prøve å redusere de konfliktene som vi vet vil komme med en beitesesong?