trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Jeg ser frem til å legge frem meldingen om SPU. Den kommer om en drøy måned. Det vil gi Stortinget rikelig anledning til å drøfte mange viktige spørsmål, også spørsmål som ble varslet i fjorårets melding. Da kan jeg også bare nevne for representanten Kjenseth at spørsmålet om norsk forvaltning av infrastruktur og unoterte ble tatt opp i fjorårets melding. Da fikk regjeringen tilslutning til at vi skulle i gang med en utredning også av det spørsmålet for SPN sin del. Det arbeidet er godt i gang. Noen få refleksjoner rundt noen av de spørsmålene som representanten Serigstad Valen var innom: Det er jo slik at selv om man ikke nødvendigvis knytter en del av de problemstillingene til forvaltningen av fondet, er det viktige spørsmål som representanten Serigstad Valen tar opp. Det gjøres nå et bredt stykke arbeid fra norske myndigheters side så vel som på den internasjonale arenaen knyttet til å bekjempe korrupsjon, skatteunndragelse, hvitvasking og flere andre problemfylte spørsmål. Det gjøres gjennom at regjeringen nylig har satt ned et hvitvaskingsutvalg, noe som er viktig. Det gjøres gjennom det såkalte BEPS-arbeidet, Base Erosion and Profit Shifting, som pågår med full kraft internasjonalt. Det handler selvfølgelig også om nylig inngåtte avtaler om internasjonal skatteinformasjonsutveksling. Mye av dette arbeidet vil være viktig for gradvis å evne å bekjempe skatteunndragelser og korrupsjon, som er globale problem, og som i første rekke gjøres gjennom effektive virkemidler fra myndighetenes side. Men så er det heller ingen tvil om at fondet særlig gjennom eierskapsutøvelsen også gjør et viktig stykke arbeid knyttet til dette og andre spørsmål som er trukket opp av Stortinget gjennom de retningslinjer fondet skal være forvaltet basert på. Det var gjenstand for mye diskusjon under høringen som finanskomiteen hadde om meldingen i fjor, hvor særlig spørsmål om eierskapsutøvelse ble viet mye tid. Det er viktig, for det er et av de fremste verktøyene vi har, og fondet har, for å bidra i ulike selskaper rundt omkring i verden. Alt i alt oppfatter jeg at denne interpellasjonsdebatten understreker den brede enigheten som ligger rundt hovedtrekkene i forvaltningen av fondet, men at vi løpende, hele tiden, fortsetter det som har vært grunnlaget – bygge sten på sten og videreutvikle. Jeg vil takke interpellanten nok en gang for å ha satt et viktig spørsmål på dagsordenen.
Svein Flåtten (Høyre), 2015-03-03:
Det er beroligende når også oljeunger fra Stavanger begynner å interessere seg for vår felles fremtid, og gratulerer med dagen i går! Det er bra at også ungdommen bekymrer seg for fremtiden, slik at ikke dette blir et «privilegium» for oss som er betydelig eldre, som jo alltid bekymrer oss for ett eller annet, ikke minst fremtiden til de unge. Derfor er dette en bra interpellasjon, for dette er en av bærebjelkene i vårt fremtidige velferdssamfunn. Det er bare å se på de årlige budsjetter og hva som tilføres budsjettene av penger og ressurser fra oljefondet. Derfor er det fra Høyres side liten uenighet i det som har vært systematikken i dette, nemlig at åpenheten, tilsynet og kontrollen med fondet er i en gradvis utvikling, sammen med den utviklingen som går, og som interpellanten bruker som inngang til dette, nemlig utviklingen i endringene i investeringsporteføljen i områdene inn på unoterte porteføljer og hva det måtte være. Men det er også en langsom prosess som varsles etter hvert i meldingene, og som Stortinget etter hvert greier å stå samlet om. Det er riktig som interpellanten også sier, at han kritiserer ikke det som har vært, det ville da også ha vært underlig, siden hans parti veldig lenge har sittet i regjering og stått for dette, men han understreker at man står samlet. Jeg tror et hovedpoeng fra Høyres side nettopp må være at dette må være en langsom prosess som må stå i forhold til hvordan forvaltningen endrer seg. Derfor er jeg litt i stuss over hva interpellanten egentlig mener når han snakker om en mer helhetlig gjennomgang. For vi har en helhetlig gjennomgang hvert år når dette legges frem, og spørsmålet er da: Mener man at det skal være en helhetlig endring? Det er nemlig noe helt annet. Jeg føler at de gjennomgangene vi har, er bra. De er helhetlige, men de endrer seg veldig smått, og kontroll- og tilsynsregimet må endre seg på samme måten. Vårt organ for å føre tilsyn er, som finansministeren helt riktig peker på, Norges Banks representantskap. Der får vi også de årlige meldingene – finansministeren peker på at protokollene er åpne. Men det er ingen tvil om at etter hvert som fondet vokser, etter hvert som det brer seg ut på flere investeringsområder, kreves det ikke bare kompetanse i forvaltningen, men det vil jo kreves kompetanse hele veien i kontroll- og tilsynssystemet. Det er en oppgave for Stortinget å sørge for at man har den nødvendige kompetansen. Jeg sier ikke at den ikke finnes, jeg bare sier at det er en forpliktelse til å sørge for at den finnes, for å føre det nødvendige tilsynet. Det er som vanlig ikke de store revolusjonære endringer fra Høyres side. Jeg tror at ikke minst på dette området bør vi gå langsomt frem helt fra forvaltningsområdene og opp til kontroll og tilsyn. Det er ikke bare for vår egen del, det er også fordi dette fondet betraktes fra utsiden. Det er en stor aktør i de internasjonale finansmarkeder. Derfor må det være veldig forutsigbart det vi foretar oss.
Tom E. B. Holthe (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
La meg først få benytte anledningen til å gi ros til Norges Bank og NBIM for det arbeidet som er gjort med å forvalte SPU så langt. Interpellanten reiser i sin interpellasjon mange spørsmål om dagens organisering – kontroll, åpenhet om fondets virksomhet og om den er moden for gjennomgang. Gjennom en rapport utarbeidet av Norges Bank som er kalt «Ansvarlig forvaltning 2014 – Statens pensjonsfond utland», en rapport på hele 76 sider, som for øvrig er utarbeidet helt på eget initiativ og tar opp i seg de fleste spørsmål reist av interpellanten, viser man samtidig at sentralbanken har stort fokus på nettopp åpenheten. Finansministeren var innom at representantskapet siden 2014 har valgt å offentliggjøre protokollene fra sine møter, noe som også bidrar til – i mine øyne – stor åpenhet fra Norges Banks side. Vi kan i rapporten lese om sentralbankens fokusering på nettopp verdien av videreutvikling av kunnskap på en rekke områder – også de som er reist her i dag. Sentralbanken har satt dette på dagsordenen, og det står i rapporten både tydelig og greit at dette er noe man virkelig vil sette i førersetet. Videre har vi i dag fått høre at finansministeren tar interpellantens spørsmål på største alvor og følger med i utviklingen, og at Stortinget til enhver tid bør være orientert om deres arbeid. Jeg vil påpeke, som også finansministeren har gjort her i dag, at det er Norges Bank som har ansvaret for å videreutvikle og tilpasse sin interne organisasjon, noe jeg har full tillit til at Norges Bank vil gjøre. Jeg kan bare igjen vise til rapporten som er utarbeidet av Norges Bank, og anbefaler at man leser den nøye – og ser at banken har stort fokus på spørsmålene som er reist i interpellasjonen her i dag.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-03-03:
Først av alt takk til interpellanten for å reise denne debatten. Takk også til finansministeren for et grundig svar. For Venstres del har vi vært opptatt av både etikk- og miljøkriterier når det gjelder plasseringene til Statens pensjonsfond utland, og det er viktig å ha en løpende debatt i Stortinget om det. De innleggene som har vært her, viser jo også den langsiktigheten som det må være i denne forvaltningen. Når en ser tilbake på årsrapportene, ser en også at forvaltningen har endret seg. Så må vi være tålmodige når det gjelder mulige framtidige endringer. Dette er jo langsiktig forvaltning, og det er krevende å navigere. Det er to forhold jeg har lyst til å peke spesielt på når det er snakk om åpenhet og kontroll. Det ene er veksten i fondet, som jo er stor. På et eller annet tidspunkt vil det innebære en kapasitetsutfordring fordi det krever mye kompetanse og personale å forvalte så store summer. Vi har mye IKT med som kan hjelpe oss, men på et tidspunkt blir det en utfordring. Det andre jeg vil ta opp, er konfliktrelatert eierskap. Jeg hadde i forrige uke en interpellasjon om norsk vannbransjes kapasitet utenfor Norges grenser. Statens pensjonsfond utland har de siste årene investert stadig mer i vannrelaterte aksjer. Som representanten Snorre Serigstad Valen var inne på, er det en økt bruk av fondet som et politisk virkemiddel i utvikling, kan en si. Jeg synes det er en interessant utvikling og en mulighet for Norge å bidra til å bruke kapitalen fornuftig. Men det åpner også for mulige konflikter. Så langt har vannrelaterte aksjer hørt den vestlige verden til, men i stadig større grad er det slike aksjelselskap også i afrikanske, asiatiske og søramerikanske land, der det er mer nærliggende konfliktområder. Det stiller oss og enhver aktør og eier i sånne regioner overfor nye utfordringer. Miljøkriterier har også vært nevnt i debatten så langt. Det er en utfordring som setter oss på prøve for å utvikle miljøindikatorer. Jeg synes Norges Bank og SPU så langt har gjort en bra jobb når jeg ser tilbake på de siste tre–fire års utvikling når det gjelder vannrelaterte aksjer og bærekraftig utvikling. Der har de faktisk gjort en bra jobb, og jeg skulle ønske Stortinget av og til hadde hatt samme tempo når det gjelder å utvikle miljøkriterier. Jeg tror vi skal skjele litt til den jobben som er gjort der. Når det gjelder unoterte aksjer, er det også, synes jeg, verdt å se litt på den norske forvaltningen av infrastruktur og ikke bare skjele til at vi skal investere i utlandet. Det er mer hvordan vi skal organisere dette på hjemmebane som vi bør se litt i sammenheng. Hvis vi skal bruke kapital på å investere i unoterte aksjer og infrastruktur utenlands, bør vi også ta med i den samme debatten hvordan vi f.eks. kan hjelpe norsk langsiktig kapital til å investere i norsk infrastruktur.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-03-03:
Vi får bare notere oss at statsråden er blant dem som gjør seg til talsmenn for denne merkverdige logikken om at reklame er noe som serverer forbrukeren det de vil ha, og ikke omvendt, som nok de fleste reklamefolk vil mene at man står overfor. Statsråden slo innledningsvis fast at forbrukerne må stå fritt til å velge de matvarene de vil ha, uten at myndighetene påvirker dem. Det er nettopp det som er spørsmålet. Mener statsråden at det er myndighetenes oppgave å opprettholde en lovfestet ordning som gir ekstra og selvforsterkende reklame for kjøtt, når man for øvrig har et fritt marked hvor man kan reklamere for seg selv? Når statsråden mener at det ikke er myndighetenes oppgave å påvirke folks matvarevalg, hvorfor skal vi da opprettholde en lovfestet ordning som forsterker kjøttreklame?
Ove Trellevik (Høyre), 2015-03-03:
Eg føler behov for å ta ordet fordi det heng igjen nokre poeng her som bør tilbakevisast. Det er ikkje slik at Høgre er imot at me skal ha bondeeigde vidareforedlingsbedrifter, det må me gjerne ha, men me ønskjer reell konkurranse i vidareforedlingsleddet, slik at nye aktørar og dei andre aktørane som er i vidareforedlingsleddet, får tilgang på råvarer på same vilkår som dei eksisterande bondeeigde bedriftene har. Dette er ikkje til hinder for å ha lik mjølkepris over heile landet. Det er fint mogleg å få dette til likevel. Det er òg slik at me alle er for auka sjølvforsyningsgrad, det er ikkje slik at det er eit par parti i opposisjonen som har monopol på å meina det. Me er for auka sjølvforsyningsgrad, men me ønskjer å nytta konkurransen og konkurransekrafta til å få auka sjølvforsyningsgrad. Det er konkurranse som er nøkkelen til å få dette til. Det får me ikkje ved å skjerma landbruket og landbrukssektoren, me får det ved å opna opp, med konkurranse, ved å utnytta stordriftsfordelar og ved å utnytta konkurransen i marknaden. Dette står faktisk òg i den stortingsmeldinga som kom under den raud-grøne regjeringa, og det er litt artig å følgja debatten her i dag, for det kjem påstandar frå dei raud-grøne som ikkje er heilt i samsvar med den stortingsmeldinga dei sjølve skreiv.
Ove Trellevik (Høyre), 2015-03-03:
Det er slik at Ingunn Foss er ordførar for saka og har sjukdomsforfall i dag, så eg lyt trå til. Eg tek gjerne ordet og håpar at me er sånn nokolunde samstemde. Ingunn Foss takkar for samarbeidet i komiteen om den saka som me skal diskutera no. Ho opplevde det slik at det var ein samstemd og god komité som jobba fram denne saka. Eg reknar med at forslagsstillarane sjølve gjer greie for forslaga sine undervegs i debatten. Dette representantforslaget handlar om endring av omsetningslova for å redusera reklame for kjøt. Forslagsstillarane meiner at forbruket av kjøt i Noreg er for høgt, og at det har uheldige verknader, både helsemessig og klimamessig. Eg er einig i at balanserte kosthaldsråd er viktige. Eg ikkje sikker på at ei endring av omsetningslova for å redusera den generiske marknadsføringa for kjøt er eit riktig verkemiddel. Eit tydeleg fleirtal i komiteen deler denne oppfatninga. Opplysningskontoret for egg og kjøt marknadsfører kjøt i Noreg. Det er ein jobb dei gjer som ein del av marknadsreguleringa heimla i omsetningslova. Marknadsregulerande tiltak og opplysningsverksemd vert finansierte av råvareprodusentane gjennom avgift på produksjonen. Budsjettet til opplysningskontoret vert godkjent av Omsetningsrådet, der organisasjonane til jordbruket har fleirtal. Oppdragsrapport nr. 4-2014 frå SIFO, Kjøtt og reklame, viser at det i 2010 vart brukt totalt 147 mill. kr til annonsering for kjøt i Noreg. Opplysningskontoret for egg og kjøt stod for under 10 pst. av dette. Det er i hovudsak daglegvarekjedene og merkevareleverandørane som er avsendarar av kjøtreklame. Å redusera delen til opplysningskontoret vil ha marginal effekt. Kjøt er ikkje det same som alkohol og tobakk når det gjeld skadeomfang. Me kan ikkje forby private aktørar å marknadsføra kjøt. I mars 2014 vart det sett ned eit utval som skal evaluera systemet for balansering av råvaremarknadene i jordbruket. Utvalet vert leidd av professor Erling Hjelmeng. Utvalet skal gjennomgå dagens system for regulering av råvaremarknadene i jordbruket og leggja fram forslag til alternative måtar å leggja til rette for marknadsbalansering på. Omsetningslova er altså allereie under utgreiing. Utvalet skal leggja fram forslaga sine innan 1. juni 2015. Eg er glad for at eit klårt fleirtal i komiteen ser det som tenleg å venta på rapporten frå utvalet.
Ove Trellevik (Høyre), 2015-03-03:
Eg forstår det slik at SV og Venstre er ivrige etter at det vert gjort eit arbeid med dette, og at det må finnast løysingar. Det er slik at både departementet og jordbruksavtalepartane også tidlegare har signalisert at Omsetningsrådet må gjennomføra ei løpande og kritisk vurdering av ressursbruken til merkenøytral marknadsføring. Dette er også omtala i sluttprotokollane frå jordbruksoppgjeret både i 2009, i 2010 og i 2013. Det kan sjå ut som at aktørane sjølve går i retning av å redusera den marknadsføringsaktiviteten som forslagsstillarane vil til livs, og dette styrkjer eigentleg argumentet for å vurdera eventuelle endringar i omsetningslova i eit heilskapsperspektiv. Eg tenkjer som så at eit heilskapsperspektiv må til for å ta både forslagsstillarane og forslaget alvorleg, og då trur eg òg det er greitt at me ventar på Hjelmeng-utvalets rapport.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Takk for påminnelsen. Jeg tar opp mindretallsforslaget. Melkeproduksjon er en bærebjelke i norsk jordbrukspolitikk. Mye vil ramle hvis vi får et svekket konkurransegrunnlag, både innad her i Norge og ikke minst når det gjelder det som nå beveger seg av krefter utenfor våre grenser, i den forstand at vi har beveget oss fra å være en nettoeksportør til å bli en nettoimportør av meieriprodukter. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, påkaller dette et ekstra ansvar for oss på Stortinget, men også for regjeringen, for å se om det finnes politiske virkemidler for raskt å kunne bøte på den utfordringa vi nå står overfor. Vil statsråden komme til Stortinget med tiltak som kan bedre konkurransesituasjonen for meieribransjen i Norge, med henblikk på de internasjonale utfordringene vi står overfor?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Jeg er enig i mange av betraktningene som kommer fra statsråden, men det må være et tankekors at i en tid da vi velger f.eks. å øke kvotene, slik som nå er gjort, ser vi en økt internasjonal konkurransesituasjon. Vi kan komme i en situasjon hvor det går ordentlig galt ved at man produserer for mye her i Norge og ikke får avsetning for det. Å øke kvoten er strengt tatt et marginalt svar inn mot de internasjonale utfordringene vi står overfor. Jeg er av den oppfatning at bransjen selvfølgelig bør sørge for å være konkurransedyktig nok ved å komme på banen med nye produkter, som statsråden sier – det er jeg helt enig i. En del av konkurransen i meierisektoren har vist oss at dette evner aktørene, til en viss grad. Mitt spørsmål var om statsråden ser behov for raskt å komme på banen med politiske virkemidler for å kunne demme opp for noe av den internasjonale konkurransen vi ser nå, som på sikt kan svekke norsk meierivirksomhet betydelig.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Aller først har jeg lyst til å takke forslagsstillerne for å reise denne problemstillinga. Det kan jo være en mager trøst når man ikke får gjennom forslaget, men jeg sier det allikevel, for som det også ligger i komiteens merknader, avventer man utvalgets innstilling, som vel er varslet å komme i sommer, for å gå inn i denne problemstillinga. Vi fra Arbeiderpartiets side støtter det, men det betyr ikke at vi er fremmede for de problemstillinger som trekkes fram av forslagsstillerne. Jeg mener ganske så sikkert at vi alltid bør være på vakt for å se hvordan denne type instrumenter fungerer, særlig i den tida vi lever i nå, hvor vi bør ha og har mer fokus inn mot bærekraft, miljø og helse. Så mange av de problemstillingene som trekkes fram, mener jeg er relevante i den diskusjonen som må komme i oppfølginga av innstillinga som utvalget skal avgi i sommer. Den diskusjonen vil Arbeiderpartiet også gjerne være med på. Så er det også grunn for oss til å si at vi mener at mye av det arbeidet som opplysningskontoret har gjort knyttet til kjøtt, er bra, og at mye av den informasjonen som kommer, også har positive effekter, bl.a. det å kunne stimulere til god norsk matproduksjon og gjøre det mer attraktivt å velge å prioritere norsk når man står i butikken. Det er dessuten etter mine begreper en fordel at man har god informasjon knyttet til de produkter som man blir tilbudt, noe vi også skal diskutere i neste sak. I så måte må vi finne en balanse for hvordan dette skal fungere videre. Som komiteen også har bemerket, har mye av rammeverket og strukturen rundt dette, og særlig økonomien i det, også vært gjenstand for behandling tidligere, bl.a. i Meld. St. 9 for 2011–2012, jf. sitat i komiteens merknader. Men jeg forstår det sånn at dette er et tema som også er blitt dratt videre inn i jordbruksoppgjøret, slik at man ved behandling av jordbruksoppgjøret, om partene skulle høre på dette, har god anledning til også å ta inn over seg de problemstillinger som forslagsstillerne faktisk reiser. Så dette er en debatt som vi mener ikke avsluttes med dette, men som vi må komme tilbake til når vi har nødvendig utvalgsarbeid på bordet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Det var et litt underlig innlegg, det må jeg med all respekt å melde si. I denne saken, som handler om mat, argumenteres det med at man har etablert en strømportal og en finansportal. Det er jo sånn at de fleste av oss ikke spiser strøm eller penger. Her diskuterer vi mat – kanskje det viktigste produktet forbrukeren skal kjøpe – med henblikk på helse, men også annen type velferd. Hva er det som gjør at det i strøm- og finanssektoren er hensiktsmessig å etablere en portal, og at det på de områdene ikke er fare for prissamarbeid, som er argumentet mot matportal? Og hva er det som gjør at det på de to områdene ikke er de ulempene som beskrives med tanke på en matportal, som f.eks. at varene totalt sett blir dyrere?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Jeg mener at dette ikke var svar på spørsmålet. Alle de innvendinger man har mot en matportal, kan jo reises mot Finansportalen og også den portalen som regulerer strøm. Etter mitt skjønn er det kanskje nettopp i de bransjene hvor man mistenker mest prissamarbeid, at man kjører opp prisene. Regjeringen har jo nærmest gått til valg på – og for så vidt også smykket seg med – at man ønsker å være handlekraftig. Nå har vi hørt regjeringspartienes representanter i salen, og vi hørte statsråden nå: Det er det motsatte av handlekraft. Det er mer utredning, det er for dyrt – man kommer med alle motargumenter. Jeg vil gjerne spørre forbrukerministeren, som har ansvaret for dette: Når vi ser at det er et skrikende behov for å bringe mer konkurransemakt inn til forbrukeren på matområdet, hva slags konkrete alternative tiltak ser forbrukerministeren for seg som et svar inn mot en matportal som et alternativ til de forslagene som nå ligger på bordet? Så langt har vi ikke hørt noen ting.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Det ligger an til at regjeringa går på en smell i Stortinget i dag på kanskje et av de viktigste forbrukerområdene, hvor et klart og tydelig stortingsflertall, slik det nå avtegner seg, ønsker seg både portal og merking. Jeg legger merke til at statsråden sier man selvfølgelig skal følge opp de vedtak som fattes av EU, der man skal følge opp, og det er bra. Men når det gjelder spørsmålet om merking, skal man altså, for å sitere statsråden i innlegget, «se nærmere på hvilke muligheter vi har». I det vedtaket som Stortinget er invitert til å fatte i dag, ber man «regjeringen sørge for å ta initiativ til bedre merkeordninger for mat, som også stiller krav til opprinnelsesmerking på bearbeidede kjøttprodukter og meieriprodukter». Vil statsråden følge opp dette vedtaket om det får flertall i salen i dag utover det å «se nærmere på hvilke muligheter vi har»?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Debatten nærmer seg slutten. Det er noen av oss – og ganske alvorlig nok tydeligvis et stortingsflertall – som har en noe annen oppfatning enn det regjeringspartiene nå ganske så aggressivt og polemisk går til kamp mot. Det syns jeg man skal ha respekt for. Jeg var litt nysgjerrig da statsråd Listhaug i fjor sommer med brask og bram gikk ut og fortalte oss at avokadoen hun hadde sett i butikken, var for dyr. Jeg skal ikke gå inn på om avokadoen er for dyr, men jeg hadde faktisk forventninger til regjeringa når den gikk ut så pass mot dagligvarekjedene og sterkt poengterte behovet for mer konkurranse. Man tok også en tur til London for å se på hva slags virkemidler man har i England, for å kunne gjøre noe på dette området. Jeg hadde forventet at denne debatten hadde avklart i større grad enn bare å være ren polemikk mot vårt forslag, som antakelig får flertall, og at man faktisk la alternative tiltak på bordet. Man har liksom føyset av det som har vært utredet over mange år i Norge og de forslagene som har kommet – enten det er lov om god handelsskikk, matmerking eller matvareportal – og bare lagt det til side. Jeg har i løpet av de siste månedene vært nysgjerrig på om man virkelig ville bruke det credo som man har, at det er en regjering med handlekraft. Man er inne i sitt andre år, man har mange utredninger, og så langt på matsektoren har vi ikke sett noen ting. Det syns jeg er rart. Det syns jeg gir regjeringa en viss bevisbyrde utover det som har vært framvist her i salen mot de forslagene som faktisk ligger på bordet. Jeg må igjen også få bemerke at hvis det er slik – og det er det med stor sannsynlighet – at et stortingsflertall så klart vedtar det som ligger på bordene våre i dag, må det bli en annen oppfølging av det enn bare å se på om dette kan være mulig. En mindretallsregjering ville leve svært farlig om den skulle begi seg inn på de betraktninger som representanten Gunnar Gundersen gir uttrykk for i sitt siste innlegg, om at det også her, blant Stortingets flertall, er akkurat sånn som han sier om befolkningen, at det er noe de ikke helt skjønner, for å sitere Gunnar Gundersen. Det er en farlig strategi. En mindretallsregjering lever ikke lenge hvis den begynner å operere etter de levereglene. De vedtak som ligger på bordet – om de får flertall – fordrer at regjeringa faktisk må snu seg ganske fort. Det er tidsfrister i disse vedtakene, og jeg mener at man har et godt grunnlag, bl.a. gjennom de utredninger man har fått, men også gjennom det arbeidet som Forbrukerrådet har gjort, til å iverksette det som er Stortingets vilje. Det er regjeringas plikt.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2015-03-03:
Rammebetingelsene i meierisektoren er et tema som er under stadig debatt i næringen og i det politiske miljø. I disse VM-tider har vi hørt hva våre gullkandidater drikker til frokost: et glass melk. Det sies at melkeproduktene styrker skjelettet vårt – det er kanskje derfor våre gullkandidater drikker melk – men når det gjelder landbrukspolitikken, kan vi vel også si at melkeproduksjonen er skjelettet. Melkeproduksjonen er helt avgjørende for å opprettholde landbruk i hele landet. Mange steder i landet bidrar melkeproduksjon til bosetting og levende lokalsamfunn – bl.a. er TINEs mottaksplikt et av de avgjørende elementene for at det lar seg gjøre å drive melkeproduksjon i hele landet. Like muligheter til å få omsatt melken som produseres, er et viktig moment for å sikre landbruk også i de områdene som ikke ligger rundt de store byene. På den måten blir deler av de eksisterende rammebetingelsene avgjørende for å sikre at vi når en av de aller viktigste landbrukspolitiske målsettingene våre: utnyttelse av landbruksareal i hele landet. Samtidig er det utfordringer i meierisektoren. Det er særlig utfordringer knyttet til konkurranse. En av aktørene i næringen har en dominerende rolle så å si på alle områder. Vi i Kristelig Folkeparti er for økt konkurranse i meierisektoren, men samtidig er det avgjørende at de viktige rollene som TINE også ivaretar i dag, særlig knyttet til mottaks- og leveringsplikt, blir ivaretatt ved økt konkurranse innad i norsk meierisektor. Men det er behov for å forenkle rammebetingelsene for meierisektoren. Flere av ordningene er svært komplekse. Det gjør det vanskelig å få full oversikt over både innretning og utslag av de forskjellige elementene i ordningene. Derfor er det spennende at det nå kommer en helhetlig gjennomgang og vurdering av markedsordningen for melk. Det skal også være en gjennomgang og vurdering av prisutjevningsordningen, for å sikre økt konkurranse. Et viktig element i dette bør være å forenkle ordningen, og vi vet at forenkling er et av de gode ordene til dagens regjering. Men det er også viktig at vi, når vi nå diskuterer konkurranse i meierisektoren, ikke glemmer den store konkurranseutfordringen for meierisektoren, nemlig konkurransen vi har med utlandet. Det er stadig økt import fra utenlandske meieriprodukter, som gir lavere etterspørsel etter norskproduserte meieriprodukter enn potensialet er. Et viktig element for å sikre en sterk meierisektor i Norge er å sikre at importen ikke utkonkurrerer norske produkter. Skal vi nå målet om økt selvforsyning i takt med befolkningsveksten, som dette stortinget har sagt vi skal, er det også avgjørende med en landbrukspolitikk som ivaretar Norges interesser i møte med EU, som stadig ønsker å ha mer eksport til vårt land. Denne saken dreier seg om handelspolitikk, den dreier seg om konkurranse innad i norsk meierisektor, og den handler om konkurransen norsk meierisektor har med utlandet. De er viktige, alle disse tre elementene, og vi i Kristelig Folkeparti ser fram til de gjennomgangene som skal være for å få den diskusjonen og finne det rette balansepunktet for de ulike konkurranseelementene.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2015-03-03:
På tampen av en lang debatt med to komiteer synes jeg det er naturlig som saksordfører å si at det som i alle fall Kristelig Folkeparti har hørt i denne saken, er at regjeringen ønsker å ta inn over seg det Stortinget kommer til å vedta i dag: et forslag om opprinnelsesmerking av bearbeidet mat og opprettelse av en dagligvareportal, og at dette skal skje senest i 2016. Det er altså slik at det er Venstre og Kristelig Folkeparti som skaper flertall i denne saken, sammen med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV. Det er et ansvar som Venstre og Kristelig Folkeparti påtar seg: å være utålmodige overfor dagens regjering og se til at Stortingets vedtak i dag blir fulgt opp, slik at man klarer det tidsperspektivet som Stortinget har lagt på bordet. Så er det helt riktig, som statsråd Horne sier, at man i stortingssalen og i debatten skal kunne komme med bekymringer og med motargumenter. Men når dagen i dag er over og vedtaket er fattet, er det om å gjøre å levere. I statsbudsjettet for 2016 er det vel sent å komme tilbake til Stortinget med denne saken. Jeg vil anmode statsråd Horne om å komme tilbake i revidert budsjett i mai. Det er en mye bedre dato.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-03-03:
En god og rettferdig konkurranse i meierisektoren er viktig, men det er noe jeg vil utfordre statsråden på. Hvis en ser på alle tiltak, ordninger og plikter som de ulike meieriaktørene – Synnøve Finden, Q-Meieriene og TINE – har, er dette et resultat av at en har funnet en slags balanse mellom TINE på den ene siden og Q-Meieriene og Synnøve Finden på den andre siden. Mitt spørsmål er: Er statsråden enig i den balansen som er nå, eller ønsker en gjennom de virkemidlene som en nå vurderer, å bruke ytterligere politiske virkemidler for å hjelpe Q-Meieriene og Synnøve Finden? Eller vil en også se på tiltak som kan styrke meierisamvirkets rolle?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-03-03:
Jeg fikk ikke svar på mitt spørsmål. Jeg er enig i at konkurranse er viktig. Det framgår av saken og av utredning at konkurransen i meierimarkedet er økende. Det er alle enig i. Mitt spørsmål er om statsråden, slik hun i dag vurderer meierimarkedet, mener det er behov for ytterligere politiske virkemidler til fordel for Synnøve Finden og Q-Meieriene, på bekostning – siden dette er en balanse – av meierisamvirket, eller mener en at der en er i dag, er et godt balansepunkt? Jeg ber ikke om detaljer i politikken, men jeg ber om en vurdering av status for de tiltakene som en har i dag – om det er den rette balansen for å sikre økt konkurranse i meierimarkedet også i framtiden, samtidig som en ivaretar muligheten til å få levert og få betalt for melken, samme hvor i landet en produserer den.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-03-03:
Utgangspunktet for diskusjonen er at kjøtt er en lovlig vare. Det er en naturlig del av et sammensatt og sunt kosthold. Derfor går Senterpartiet mot et forslag om å begrense kjøttprodusentenes mulighet til å reklamere for kjøtt, for det er ikke statens midler som brukes – dette finansieres av produsentene selv. Senterpartiet er opptatt av ren, trygg og norsk mat. Vi mener derfor at landbrukspolitikken fortsatt må innrettes slik at vi kan øke selvforsyningen, og det gjelder særlig saue- og storfekjøtt, der det har vært en underdekning. Jeg er litt glad i disse reklamesnuttene som sendes på tv. Mitt hovedinntrykk er at budskapet først og fremst er at det er enkelt, raskt og lettvint å lage skikkelig mat fra bunnen av. Det er et fornuftig og viktig budskap å få fram i en tid da ferdigpizza, boksemat og andre bearbeidede produkter dominerer stort. Så det undrer meg at SV, Venstre og Miljøpartiet De Grønne i et folkehelse- og miljøperspektiv velger å angripe fårikålen, slik de gjør i dette forslaget. Det er et forslag som ikke Senterpartiet vil støtte, men vi ønsker gjerne å ta en skikkelig og bred debatt om hele ordningen. Det vil vi få mulighet til senere.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-03-03:
Jeg vil følge opp litt videre den parallellen som ble trukket mellom strømportalen og en dagligvareportal. I strømmarkedet er det en rekke aktører – i dagligvaremarkedet noen få. Ergo må det være lettere innenfor dagligvaremarkedet, uten portalen også, å ha oversikt over prisene. Strøm er i stor grad strøm – enten en får den fra Hafslund eller Lyse, er det den samme strømmen en får. Forbrukerinteressene går jo på å sammenligne ikke bare pris, men også kvalitet, og det er et viktig element ved en dagligvareportal som en ikke har ved en strømportal. Så jeg spør igjen: Hva er det som gjør at det er en god idé å ha en strømportal, og at det ikke vil føre til skjult prissamarbeid, mens når en gjør det i dagligvaremarkedet, mener regjeringen at det vil føre til et prissamarbeid?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-03-03:
Matvarekjedene har enorm makt og enorme ressurser, og de er få. De følger med på hverandres priser. Men i argumentasjonen fra regjeringspartiene her er det nærmest sånn at en dagligvareportal vil gjøre at Coop nå vil få vite hva baconosten koster hos REMA 1000. Da er mitt spørsmål ganske enkelt: Tror eller tror ikke statsråden at f.eks. Coop i dag har full oversikt over hva varene koster på REMA?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-03-03:
Jeg så meg nødt til å ta opp det forhold at når representanten Storberget utfordret statsråden konkret på om hun ville følge opp det vedtaket som det ser ut som Stortinget i dag kommer til å gjøre, så var altså svaret en sammenhengende argumentasjon om hvorfor dette er en dårlig idé å gjøre. Så jeg spør igjen: Vil statsråden ta initiativ til å bedre merkeordningene for mat, som også stiller krav til opprinnelsesmerking på bearbeidede kjøttprodukter og meieriprodukter, hvis Stortinget i dag vedtar dette?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-03-03:
Det er jo også bakgrunnen for at Senterpartiet i sitt alternative budsjett kuttet kraftig i de særavgiftene for næringsmiddelindustrien. Statsråd Horne kritiserte meg tidligere i dag for å være på en annen planet da jeg sa at det var lite handlekraft og mye snakkekraft i regjeringen. Så da lurer jeg på om landbruks- og matministeren kan si: Hvilke av tiltakene fra Matkjedeutvalget og Dagligvarelovutvalget har denne regjeringen fulgt opp, og hvilke forslag har kommet fra regjeringens side på bakgrunn av dette omfattende utredningsarbeidet?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2015-03-03:
Jeg tar ordet for å gi uttrykk for et ønske om litt mer respekt for det som ser ut til å bli et flertallsvedtak i dag. Vi har hatt en lang debatt. Det er brukt uttrykk som «månelanding», det er sagt at det er de fattige som må betale prisen, og det er brukt uttrykk som at stortingsflertallet her slenger seg på et forslag. Det blir sagt at kjedene ikke vil ha det, men samtidig blir det hevdet at kjedene vil nyte godt av dette fordi det kan legge til rette for et prissamarbeid. La meg slå fast: Jeg tror at de partiene som står bak dette – i Senterpartiet har vi drøftet dette og tenkt oss godt om – har sett det slik at dette vil være en fordel for forbrukerne. Men det er jo slik – og det kan en jo merke seg for kommende saker som måtte komme fra representantforslag – at det er mulig å kreve høring hvis en mener at en sak skal være bedre belyst enn det som en tydeligvis mener at denne er. Det er slik at statsrådene kan gi grundigere og mer utfyllende svar til komiteen om de forslagene som framsettes. For vi må kunne forholde oss til at det beslutningsgrunnlaget vi har, og som også departementet bidrar til, er det beste tilgjengelige beslutningsgrunnlaget som finnes. Så nå forventer jeg at vedtaket, når det blir gjort, blir fulgt opp med den største iver, at en får dette på plass, og at en ikke ser seg blind på problemstillingene, slik en har gjort i debatten i dag, men søker å finne løsninger til beste for forbrukerne. Det tror jeg saken vil være tjent med. Og la meg gjøre det klart: Det er definitivt mer krevende å lande på månen enn det er å etablere en dagligvareportal.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Representantene Storberget, Botten og Kjerkol har lagt fram et forslag om å sikre konkurransedyktige betingelser i meierisektoren. Jeg er enig med forslagsstillerne og komiteen i at økt konkurranse i meierisektoren er viktig, og at konkurransen innenfor den norske melke- og meierivaresektoren fortsatt er for svak. Det er forbrukeren som får ulempene når konkurransen ikke er god nok. Det har vært mange utfordringer med konkurransen i melkesektoren. Ny markedsordning for melk ble iverksatt 1. januar 2004 med mål om å bidra til økt konkurranse i meierivaremarkedet, og den har blitt endret flere ganger siden det. Markedsordningen består av kvoteordningen for melk, prisutjevningsordningen og markedsregulering innenfor de rammene som importvernet gir. De konkurransepolitiske tiltakene i prisutjevningsordningen for melk utgjør kun en del av de samlede vilkårene for konkurranse i dette markedet. Import av melkeprodukter er økende og bidrar til større mangfold i norske butikker. Samtidig synliggjør den økende importen at norsk melk og meieriindustri har konkurransemessige utfordringer. Regjeringen ønsker sterkere konkurranse i næringsmiddelindustrien og har gjort flere ting som bidrar til det. Regjeringen har allerede gjennomført reformer av kvoteordningen for melk hvor vi bl.a. har mer enn doblet kvotetaket for enkeltbruk. En arbeidsgruppe som skal se på produksjonsregionene for kumelk, skal legge fram sitt forslag i løpet av denne måneden. Forslagene vil bli fulgt opp i årets jordbruksoppgjør. Jeg har satt ned et utvalg som skal evaluere systemet for balansering av råvaremarkedene i jordbruket, som ledes av professor Erling Hjelmeng. Utvalget skal gjennomgå dagens system for regulering av råvaremarkedene i jordbruket og legge fram forslag til alternative måter å legge til rette for markedsbalansering på. Formålet med gjennomgangen er å legge til rette for økt konkurranse og bedre ressursutnyttelse i verdikjeden sett under ett. Utvalget skal legge fram sine forslag i juni 2015. Jeg ser fram til å motta forslagene som kan stimulere til økt konkurranse. Jeg er glad for at komiteens flertall mener det er grunnlag for å vurdere helheten i markedsordningen for melk og med en særskilt vurdering av prisutjevningsordningen. Jeg ser fram til på egnet måte å komme tilbake til Stortinget med denne gjennomgangen og mine vurderinger.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Jeg mener at det viktigste vi kan gjøre, er å sørge for at vi får til mer effektivitet i denne sektoren. Det er en av grunnene til at regjeringen nå er i gang med å legge om kursen, f.eks. å åpne for større melkekvote, noe som vil ha betydning for Q-Meierienes produksjon på Jæren. Jeg har besøkt Q-Meieriene. De har mange av de store melkeprodusentene, som nå får mulighet til å øke sitt volum, noe som derigjennom gir Q-Meieriene mulighet til selv å kunne motta mer melk til å lage produkter av. Jeg mener også at når det gjelder import, er det med på å stimulere de norske bedriftene til å utvikle nye produkter. Vi ser at det ene selskapet importerte gresk yoghurt. Vi ser videre at da kommer et av de norske selskapene og lager nye produkter for å møte den konkurransen. Jeg mener at totalt sett har norske forbrukere fått et langt bedre vareutvalg de siste årene, og det er bra. Men det viktigste er å sørge for at vi øker effektiviteten og konkurransen.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Jeg mener at det viktigste er å sørge for at vi er konkurransedyktige. Et av hovedproblemene nå er f.eks. at den norske melkeprisen er veldig mye høyere enn den internasjonale. Da Russland stengte sine grenser for europeiske produkter, gjorde det noe med hele melkemarkedet i Europa. Jeg vet at fra 1. april i år bortfaller kvoteordningen som EU har hatt. Det betyr at europeiske bønder da fritt kan produsere det som de ønsker. Det kan by på nye utfordringer og gjøre at prisene faller videre. Derfor er det utrolig viktig i det som skjer videre, at vi evner å sørge for at avstanden mellom norsk produksjon og den som foregår ute, ikke øker ytterligere, og at vi greier å effektivisere hele sektoren, slik at vi på sikt i større grad kan bli konkurransedyktige. Jeg mener at det er den største utfordringen Norge står overfor akkurat nå.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Meierisamvirket har jo en voldsom posisjon i det norske melkemarkedet. På kjøttsiden, f.eks., har de mer konkurranse til samvirket, mens på melk er det en veldig dominerende aktør. Derfor mener jeg at det ville være positivt hvis vi greide å legge til rette for et større innslag av konkurranse også i det markedet. Jeg mener at etter at den konkurransen kom, har det vært positivt for TINE også, fordi med mer konkurranse har TINE stadig utviklet nye produkter, stadig gått framover, noe som har vært bra for norske forbrukere. Konkurranse gir viktige stimuli for at en hele tiden skal jobbe videre og finne nye, gode løsninger. Denne markedsreguleringsgruppen som jobber med å se på markedsreguleringsordninger, skal komme med sin rapport 1. juni, og det blir veldig spennende å se hva som kommer der. En av utfordringene som er blitt pekt på, er at samvirket er både en regulator og en aktør i markedet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Jeg mener jeg var ganske tydelig – eller veldig tydelig – da jeg sa at jeg ønsker økt konkurranse. Jeg mener at det er for lite konkurranse, at én aktør er veldig dominerende, og at det sånn sett hadde vært mer positivt for norske forbrukere hvis det hadde vært flere aktører og en større konkurranse i det markedet. Jeg vil selvfølgelig ha det for øye i de gjennomgangene jeg skal ha når vi skal gjennomgå ulike ordninger. Den gruppen som har jobbet med å se på markedsreguleringsordningen, vil komme tilbake også med forslag til hvordan man eventuelt kan gjennomføre den ordningen på en annen måte. Men konklusjonen er det altfor tidlig å trekke. Jeg ser fram til å få et bredt grunnlag å starte den jobben ut fra.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Representantene Hansson, Gjerstad og Rotevatn har fremmet et forslag om å endre omsetningsloven for å redusere reklamen for kjøtt. Målet med endringen er å kunne redusere den opplysningsvirksomheten som opplysningskontorene i landbruket bedriver. Jeg mener at forbrukerne må stå fritt til å kjøpe det de vil ut fra sine egne preferanser, uten at myndighetene skal regulere dette i den ene eller andre retning. Jeg er glad for at Stortinget har merket seg at vi er i ferd med å evaluere systemet for balansering av råvaremarkedene i jordbruket i et utvalg ledet av professor Erling Hjelmeng. Utvalget skal gjennomgå dagens system for regulering av råvaremarkedene i jordbruket og legge fram forslag til alternative måter å legge til rette for markedsbalansering på. Utvalget skal vurdere behovet for endringer i omsetningsloven, og det skal evaluere og vurdere opp mot mål om styrket konkurranse i verdikjeden, en kostnadseffektiv, lønnsom og bærekraftig matproduksjon og landbruk over hele landet. Opplysningsvirksomheten er med andre ord ett av elementene som utvalget er satt til å evaluere. Utvalget skal gjøre sin evaluering opp mot et bredt spekter av kriterier som jeg mener dekker de hensynene som forslagsstillerne er opptatt av. Utvalget skal legge fram sine forslag i juni 2015. Deres rapport vil gi et godt faktagrunnlag for å diskutere opplysningsvirksomheten. Jeg er glad for at komiteen ser det som hensiktsmessig å avvente utvalgets rapport. Jeg ser fram til å komme tilbake til Stortinget når utvalget har lagt fram sin rapport og regjeringen har forberedt sine forslag.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Når det gjelder om det er regulert i en retning, er det sånn at det er veldig mange produktslag som det drives annonsering og reklamevirksomhet for. Når en ser på tv, ser en reklame for fisk, en ser reklame for rødt kjøtt, en ser reklame for hvitt kjøtt, en ser reklame for frukt og grønnsaker – en ser i grunnen reklame for det meste. Jeg mener at forbrukerne har mange ulike produkter å velge mellom, og at det til syvende og sist er de som bestemmer hva de ønsker å spise, når de kommer inn i butikken. Når det gjelder om vi spiser for mye rødt kjøtt, er det godt mulig at vi gjør det i forhold til de anbefalingene som Helsedirektoratet har gitt, men jeg mener at det ikke er politikernes oppgave å styre folks valg av middagsmeny. Det må de nesten gjøre selv. Så er det selvfølgelig det offentliges oppgave å informere om hva som vil være lurt å spise, men derifra til å styre folk, synes jeg er å gå ganske langt.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Når det gjelder reklame, mener jeg at vi blir påvirket fra mange ulike kanaler. Når det gjelder det som ligger i omsetningsloven, har jeg i mitt første svar henvist til at det blir gjennomgått i dette utvalget som nå jobber, så det vil vi få anledning til å diskutere senere. Men generelt sett kommer reklamepåvirkningen fra mange kanter. Når det gjelder Helsedirektoratets anbefalinger, mener jeg at de finnes på veldig mange områder, og vi skal selvfølgelig ha et ansvar for å informere folk og legge til rette for at de skal ta de riktige valgene. Det gjør vi f.eks. når det gjelder røyk – det gjør vi på ulike områder. Men til syvende og sist er det du som enkeltperson som bestemmer hva du skal spise, og jeg mener at i et liberalt samfunn er det slik det også må være. Så er det oss politikeres oppgave å legge til rette for at vi kan tilby det som norske forbrukere vil ha. Når det gjelder f.eks. kjøtt, er situasjonen at vi må importere ganske mye for å dekke den etterspørselen som er i Norge.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Når det gjelder landbruket og klimautslipp, mener jeg det er viktig at vi selvfølgelig ser på den rollen som landbruket har, og legger til rette for at vi kan få det ned. Det gjelder egentlig alle typer landbruksvirksomhet, og derfor jobber vi selvfølgelig med å se på hvilke grep som kan gjøres der. Så mener jeg at når det gjelder Helsedirektoratet og anbefalingene osv., skal vi selvfølgelig diskutere det, men det å tenke seg at vi på noen måte f.eks. skal begynne å avgiftsbelegge rødt kjøtt kontra annen type kjøtt for å styre hvilke produkter man ønsker å spise, er noe denne regjeringen vil ha store problemer med å kunne være med på.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Jeg tenker at det ikke er min rolle som politiker å være kjøttpoliti og blande meg inn i hva folk ønsker å spise, men det er min rolle å legge til rette for produksjon av de varene som norske forbrukere ønsker. Det er slik i Norge at vi faktisk produserer for lite rødt kjøtt til å dekke eget marked. Det er også derfor alle partier her i salen er enig i at vi skal øke den produksjonen, noe som selvfølgelig også vil kunne bety økte klimagassutslipp – men det er altså alle partier for. Når det gjelder om det er for sterkt press, er det opp til den enkelte å bedømme. Personlig synes ikke jeg at jeg merker noe stort press, men jeg mener det er grunn til å se på omsetningsloven og de ordningene som ligger der. Det er nettopp derfor vi også har satt ned et utvalg som skal jobbe med å se på det.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Når det gjelder reklame som har sitt utspring i omsetningsloven, er det noe som må gjennomgås, og som vi vil komme tilbake til i forbindelse med rapporten den 1. juni. Når det gjelder annen reklame, mener jeg det ikke er politikernes oppgave å styre hvordan reklamepengene til private bedrifter blir brukt – så lenge det er innenfor det regelverket som til enhver tid gjelder. Det er heller ikke slik at jeg har noen rolle som kjøttpusher. Det som er min rolle, er å sørge for at vi produserer de varene som norske forbrukere vil ha. I dag er situasjonen den at vi i Norge produserer mindre rødt kjøtt enn det norske forbrukere vil ha. Det er nettopp derfor vi ønsker å stimulere til økt innenlandsk produksjon.