Thor Erik Forsberg (Arbeiderpartiet), 2011-04-26:
Interpellanten Laila Dåvøy reiser en viktig debatt i dag om helsepersonells arbeidstid og hvordan det kan påvirke pasienttryggheten ved landets sykehus. De ansatte på sykehusene behandler langt flere pasienter enn tidligere. Forskning og utvikling gir stadig flere mulighet for behandling av sykdommer som man tidligere ikke kunne behandle. Samtidig gjør et godt folkehelsearbeid at vi lever stadig lenger. Presset på helsevesenet vil øke i tiårene framover, da vi blir færre yrkesaktive som skal ivareta en stadig aldrende befolkning, med de sykdomsbildene som naturlig melder seg ved høyere alder. Det er ingen grunn til å bagatellisere de langsiktige utfordringene dette vil kunne gi, ikke minst for helsepersonell. Interpellasjonen reiser viktige spørsmål, men det er to forhold som jeg mener er spesielt viktig i debatten: Hvordan sikre pasienttryggheten, og hvordan kan vi få helsepersonell til å jobbe mest mulig innenfor forsvarlige rammer og så lenge som mulig? Med dette mener jeg at vår hovedutfordring i helsevesenet er å komme ufrivillig deltid til livs, slik at flere deler arbeidet, og ha arbeidstidsordninger som gjør at arbeidstakere har mulighet til å stå i jobb til pensjonsalder og gjerne lenger. Arbeidsmiljøloven er ganske streng når det gjelder arbeidstid. Det er ikke uten grunn, da det er en vernelov som skal beskytte både arbeidstakere, pasienter, brukere, kunder og samfunnet. Det er godt dokumentert at faren for å gjøre feil øker med 50 pst. ved mer enn åtte timer sammenhengende arbeid, og at risikoen dobles ved 12-timers arbeidsdag. I tillegg kommer belastningene som følge av ubekvem arbeidstid og mot kroppens naturlige døgnrytme. Likevel opplever vi gjennom deler av media en forherligelse av ekstremturnuser, altså ved arbeidstid utover 10 timer. Begeistringen blir båret fram av både arbeidsgiverorganisasjonene og høyresidens partier. Fagforeninger med mer enn 10 000 medlemmer har innstillingsrett ved slike turnuser. Det er åpenbart en ordning som i det store fungerer godt. Over 90 pst. av søknadene blir innvilget, men likevel er det et høyst nødvendig vern mot helseskadelige arbeidstider. En justering av dagens ordning kan vise seg hensiktsmessig, men et frislipp, som høyrepartiene tar til orde for, nemlig at det skal avtales mellom partene lokalt, vil innebære et langt tøffere press på den enkelte tillitsvalgte og ansatte. Det er grunn til å være varsomme med å liberalisere arbeidstidsbestemmelsene, da vi ikke har god nok kunnskap om hva disse ekstreme turnusene kan bety for den enkeltes helse og evne til å stå i jobb på lang sikt. Videre ønsker jo de borgerlige partiene å åpne for 78-timers arbeidsuke gjennom å liberalisere arbeidsmiljøloven. En slik politikk er ikke bygd på kunnskap, og tar ikke folks helse på alvor. Alternative turnuser vil spille en viktig rolle, men det må bygges på kunnskap og dokumenterte behov. Jeg synes det er flott at interpellanten reiser denne viktige debatten, men stiller meg samtidig undrende til at hun selv ønsker å bygge ned vernet som norske arbeidstakere har. Vil det bety bedre pasienttrygghet å slippe dette løs? Det vil alltid være behov for vikarer i helsevesenet vårt på grunn av ulike permisjonsordninger og sykdom. Likevel er det grunn til å minne om viktigheten av arbeidsmiljølovens bestemmelser om fast ansettelse, slik at helsepersonell har mest mulig forutsigbar arbeidstid og mulighet til å legge inn nødvendig hviletid. De som har liten fast inntekt, vil være sårbare for å ta tilstrekkelige vakter ved siden av den stillingsprosenten man har. Bruken av vikarbyråer, som vi har sett også innenfor helsevesenet, tyder ikke på at de spiller en positiv rolle her. Enkelte arbeidsgivere vil unngå kravene til helse, miljø og sikkerhet for de innleide, samtidig som det er nær umulig å vite om folk har jobbet eventuelt andre steder. Ulike representanter for bemanningsbyråer på helseområdet inngir ikke tillit når de promoterer doble vakter. Helseforetakene må gi turnusansvarlige skikkelig opplæring på HMS, slik at vi har et arbeidsliv hvor folk makter å stå i jobb over tid. Vi trenger arbeidstidsordninger som sikrer trygghet for god pasientbehandling, vernebestemmelser i arbeidsmiljøloven som tar vare på helsepersonell over tid. Vi kan ikke skape et arbeidsliv som i grunnen fungerer best for folk i 20-årene, og da for en begrenset periode. Fleksibiliteten som ligger i arbeidsmiljøloven, er til for å brukes, men bruken må baseres på forskning om hva som er trygt for både pasientene og de ansatte, og ikke minst hva vi som samfunn behøver. Norske pasienter skal møte helsepersonell som er våkne og uthvilte på jobb. Der ligger tryggheten for at vi får en forsvarlig og god pasientbehandling. Som en representant for den bevegelsen som kjempet fram normalarbeidsdagen på 1. mai under parolen åtte timer arbeid, åtte timer fritid og åtte timer hvile, har interpellanten gjennom sin argumentasjon i dag vist hvorfor det er viktig fortsatt å slåss for menneskelige arbeidstidsordninger som ser hele mennesket. Da er det synd for norske arbeidstakere at vi ikke spiller på samme lag.