Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-04-01:
Jeg er alvorlig redd for at de entusiastene vi har i Norge i dag - det er ganske mange - som ønsker å utvikle ny fornybar energi i Norge, etter dagens debatt ikke kan kaste treningstøyet. For maken til serier med bortforklaringer for at vi er i den situasjonen vi er i i dag! Om det skyldes datoen vi har i dag eller om det skyldes andre forhold, tør jeg ikke å gå inn på. Men vi vet alle sammen at direktøren for NVEs konsesjons- og tilsynsavdeling for mange år siden advarte mot denne situasjonen vi kunne risikere å komme i. Det slo meg bare hva slags skjebne de søknadene som ligger i bunnen av bunken lider. Når man snakker om at opposisjonen svartmaler i dagens debatt, kan man bare tenke seg hva slags kulør disse søknadene som skal ligge i sollys på bunnen av en stor bunke i NVE, får etter hvert. Opposisjonen svartmaler ikke. Vi bare tegner bildet av landskapet akkurat som det er. Jeg tenker etter å ha hørt på representanter fra posisjonspartiene og fra statsråden, hvordan retorikken ville ha vært om statsråden, Hallgeir Langeland eller Tore Nordtun hadde sittet i opposisjon og forholdt seg til dagens sak. Vi vil med tiden komme til å løse akkurat den lille utfordringen, og det tror jeg vi skal være glad for av hensyn til behovet for å få på plass langt mer fornybar energi enn det som er tilfellet i dag. Vi snakker alle sammen om å rulle ut en rød løper for dem som kan være med på å bidra til å få på plass de målene vi har satt oss gjennom klimaforliket og gjennom andre vedtak i Stortinget hvor det ikke mangler på djerve målsettinger. Så er det på den annen side en selverkjennelse når statsråd Haga i dagens debatt sier at det er et faktum at det tar for lang tid. Det tror jeg er en korrekt, men dog mild beskrivelse. Så er det andre som påpeker at det tar tid, og det må ta tid. Tid er en ressurs. Er det noe vi ikke har for mye av når vi behandler spørsmålet om å få på plass rask fornybar energi, så er det tid. Vi mangler tid. Vi må ha handling på plass. Det er det dette handler om. Vi skal ha 30 TW ny fornybar energi på plass i Norge i løpet av en sju-åtteårsperiode. Blikket må festes stivt fram mot det mål vi alle har satt. Da kan vi ikke ha flaskehalser på det nivået vi har i dag. Derfor foreslo Høyre i forbindelse med 2007-budsjettet å styrke saksbehandlingskapasiteten i NVE med 7 mill. kr. Når vi ikke gjentok dette forslaget, som ble nedstemt, var det i trygg forvissning med bakgrunn i løftet fra Regjeringen om at dette ville det i 2008 bli ordnet opp i. Det er dessverre det motsatte som har skjedd. Når klimamål og produksjon av ny fornybar energi i dag henger så nøye sammen, må vi ikke ta så lett på dette området som dagens regjeringspartier gjør. Og det at vi får anker på plass, er den største selvfølgelighet og det mest forutsigbare vi har rundt disse spørsmålene. Vi er ikke lenger i en situasjon hvor vi kan velge alle løsninger i Norge på øverste hylle. Og når vi har ca. 500 prosjekt som min forgjenger som nestleder i energikomiteen kalte for gryteklare prosjekt - og det er ikke noe dårlig uttrykk - viser dette at selv om vi klarer noen og seksti søknader pr. år, er vi ikke i nærheten av å nå de mål vi har satt oss. Dette betyr tapt tid. Det betyr at vi lekker kapital fra Norge ut av landet. De beste krefter finner heller grunn til å investere og satse til glede for utlandet, og det betyr av vi taper kunnskap. Da forventer jeg at statsråden i revidert nasjonalbudsjett nå kommer med en løsning som er troverdig når det gjelder hvordan vi skal øke saksbehandlingskapasiteten, hvordan vi skal nå de målsettinger vi har om å få på plass ny fornybar energi i Norge. Den enkleste av disse løsningene er å flytte noe av saksbehandlingskapasiteten ned på kommunenivå.