Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2010-06-15:
Gode transportmuligheter er viktig for at vi skal kunne ta hele Norge i bruk og for å ha aktive og levende distrikter. Det å ruste opp infrastrukturen vil gjøre hverdagen enklere for folk, det vil bedre miljøet, gjøre samfunnet mer inkluderende og tilgjengelig for alle, og det vil styrke næringslivets konkurransekraft. Satsing på vei er selvfølgelig en del av dette bildet. Nasjonal transportplan 2010–2019 – den tredje i rekken – har «fungert» i snart seks måneder. Og selv om representanten Sortevik sa at dette ikke er noen omkamp, er det akkurat det det er. Det legges opp til omkamp på investeringsplanrammen, på prosjektfinansiering, på omorganiseringer, på utskillinger og på AS-ifisering av forvaltingsvirksomhetene innen sektoren. Siste gang vi debatterte dette, var i februar i år. Jeg er redd for at mesteparten av dette innlegget og debatten for øvrig blir en repetisjon av det som er sagt tidligere i denne sal. Det er grenser for hvor mange nye argumenter det er mulig å komme med når de samme sakene debatteres gang etter gang. Men, for å si det slik min gode venn fra Hamar ville ha sagt det: Vi får bare «klæme på». I Nasjonal transportplan for 2010–2019 er det en økning på investeringsplanrammen til vei på 80,3 pst. sammenlignet med foregående NTP. Uansett hvordan opposisjonen snur og vender på dette, og uansett hvor mye de klager, kommer man ikke unna at dette er et historisk løft. Med 2010-budsjettet, pluss det som ligger i forslaget til revidert, er vi i rute med tanke på å oppfylle målsettingene i planen. Så er det viktig å understreke at vi også innenfor samferdselssektoren må forholde oss til en forsvarlig økonomisk ramme både på kort og – kanskje enda viktigere – på lang sikt. Bare i de to sakene vi nå behandler, vil Fremskrittspartiet svi av 260 mrd. kr uten å si ett ord om hvor pengene skal hentes fra. Jeg har merket meg at Høyre og Kristelig Folkeparti ikke støtter disse forslagene. Jeg regner med at begrunnelsen for dette er at de er opptatt av at vi skal føre en forsvarlig økonomisk politikk – og det er jo prisverdig. Det som imidlertid forundrer meg, er at de støtter så varmt opp om OPS-modellen – eller for å si det med andre ord: å kjøpe seg vei og bane på avbetaling. De viser sågar til hvor vellykket dette har vært i andre land. Storbritannia blir ofte brukt som et eksempel på hvor flott dette fungerer. Fremskrittspartiet hyller Margaret Thatcher som den store helten i så måte. Nå går det ikke så bra for Storbritannia om dagen, og ett av problemene er alle OPS-prosjektene. De har store vanskeligheter med å kutte i budsjettene, noe som er helt nødvendig i forbindelse med finanskrisa, fordi de har tatt på seg store økonomiske forpliktelser. Det viser seg at omfattende bruk av OPS har bidratt til en forverring av statsfinansene. En kan få inntrykk av at noen mener OPS er en pott med penger som liksom ikke inngår i Norges økonomiske ramme, dvs. noe som ligger utenfor handlingsregelen. Bare så det er klart: Det er det ikke. Jeg mener at man skal være veldig forsiktig med å velge løsninger som kan presse handlingsregelen. Dette kan i så fall gi konsekvenser som ikke er så lett å overskue på sikt. Det er ikke slik at vi er imot prosjektfinansiering. Regjeringen har nå lagt opp til dette på tre store samferdselsprosjekt. Det er satt i gang et større forskningsprosjekt fram mot rulleringen av NTP for å vurdere alle sider av forskjellige finansieringsformer. Opposisjonen kaller dette en utsettelse. Da blir mitt spørsmål: en utsettelse av hva da? Jeg kan ikke se at regjeringen har annonsert noe oppstartstidspunkt for dette. Det man har sagt, er at saken skal utredes fram mot rulleringen av NTP, og slik sett mener jeg at man er i rute. Jeg stoler mer på dem som sjekker fakta og utreder konsekvensene, før man binder opp så store pengesummer for framtiden, og ser det i en sammenheng med hva norsk økonomi kan tåle på lang sikt. Et annet forhold er kontraktinngåelse. Vi har noen erfaringer med det og vet hvor vanskelig det kan være. Og hvis vi skulle glippe på et punkt, eller ønske å endre noe i ettertid, kan det bli kostbart – så kostbart at man kan miste noe av handlingsrommet etter at kontrakten er inngått. I tillegg bør vi også vite noe om hva dette vil kreve av økt byråkrati. Når det gjelder samfunnsøkonomiske analyser i forbindelse med samferdselsplanlegging, er vi i den rød-grønne fraksjonen enig i at det er viktig å videreutvikle dette verktøyet, slik samferdselsministeren også legger opp til i forbindelse med rulleringen av NTP. Jeg regner med at vi i den videre debatten på nytt vil få høre om hva Matz Sandman mener om dette, og Sortevik har jo allerede nevnt Sigbjørn Johnsen og hva han sa den gangen han var fylkesmann. Da vil jeg bare presisere at finansministeren gang på gang har redegjort her i denne salen for hva han mener i denne saken, og jeg synes nok Sorteviks beskrivelse av finansministeren er lite verdig overfor politiske motstandere. Vi kommer nok også til å få høre mer om at stort sett alle veier i Norge er i en elendig forfatning, ja, verre enn i alle andre land. Jeg har kjørt en del på norske veier det siste året, og det er gledelig å observere alle gode byggeprosjekter som nå er i gang. Da jeg kjørte fra Oslo til Larvik for noen uker siden – for å nevne ett eksempel – hadde jeg problemer med å skjønne hele klagesangen. Sortevik var inne på det, og vi kommer nok også til å høre mer om hvor fantastisk flott det ville være å fristille forvaltningsvirksomhetene og om at markedene og de bedriftsøkonomiske prinsippene er mye bedre egnet til å drive virksomhetene innenfor sektoren. Etter min mening finnes det ikke noe belegg for å hevde dette. Jeg regner med at vi også kommer til å få høre noe om hvor ille det er at vi benytter bompenger som en måte å finansiere veier på. For å sitere Fremskrittspartiet, så var vel ordet «røveri» det ordet som ble brukt av Fremskrittspartiet i en debatt om dette i forrige uke. Hvis vi skulle fullføre den argumentasjonen, må det vel bety at Fremskrittspartiet mener at skatter og avgifter også er «røveri». Så har jeg forstått det slik at Fremskrittspartiet mener at vi bør ha et samfunnssystem der folk skal betale minst mulig skatt, og at hver enkelt av oss skal betale for de tjenestene vi har behov for. I et slikt bilde burde vel Fremskrittspartiet egentlig være for bompenger? Det er vel de som kjører på veien, som bør betale for å bruke den? Men de vil heller fjerne alle bomstasjoner og slik sett bruke flere titalls milliarder i tillegg til de 260 mrd. kr de foreslår i disse to sakene. Jeg er ikke helt sikker på at NHO, som de viser til i saken, og næringslivet for øvrig ville være veldig fornøyd med at det skapes for stort press i norsk økonomi. Men slik jeg har forstått det, bekymrer ikke dette Fremskrittspartiet. Til slutt vil jeg bare understreke det jeg sa innledningsvis: Vei og god veistandard er viktig for samfunnsutviklingen. Vi har store utfordringer, men jeg understreker at vi tar samferdsel på alvor, vi er godt i gang med arbeidet, og vi skal realisere de planene som ligger i Nasjonal transportplan. Jeg tar med dette opp forslaget fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV i Dokument 8:89 S for 2009–2010 og vårt forslag i Dokument 8:88 S for 2009–2010.