trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til statsråd Valgerd Svarstad Haugland. Oljefondet har investert 146 millioner norske pensjonskroner i klasebombeproduksjon, dette til tross for at Stortinget har pålagt Regjeringen å arbeide internasjonalt for et forbud mot klasebomber, som er et aldeles grusomt våpen. SV har tidligere avslørt at oljefondet også har investert i landmineproduksjon. Etter lang tids dragkamp lyktes det oss heldigvis å få disse investeringene i landmineproduksjon trukket ut. Nå har vi altså avslørt at vi investerer i klasebomber, som i dette øyeblikket droppes over Afghanistan. Dette er skammelig, og viser den norske dobbeltmoralen knyttet til denne typen investeringer. Min utfordring til statsråd Svarstad Haugland er følgende: Vi hun nå sørge for at oljefondet umiddelbart trekker seg ut av denne investeringen, og vil hun ta initiativ til at Regjeringen sørger for å underlegge oljefondet etiske retningslinjer?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
Jeg er meget glad for svaret. At vi trekker oss ut av denne produksjonen, er et meget oppløftende trekk. I så fall vil det bidra til at Norge ikke står i den internasjonale skammekroken. Det vi hele tiden ser, er at vi trekker oss ut etter at SV har kommet med avsløringer. Det stiller Norge stadig vekk i vanry når vi investerer pengene våre i en rekke selskap som driver med systematiske brudd på menneskerettighetene, f.eks. i Burma. Det betyr at vi må ha et etisk regelverk som ligger i forkant, som hindrer at oljefondet går inn i denne typen investeringer. Min andre utfordring til statsråd Svarstad Haugland er: Vil Regjeringen nå sørge for at det kommer på plass et slikt regelverk, som man f.eks. har i store pensjonsfond i USA, slik som Storebrand har, slik som mange internasjonale finansaktører nå har, nettopp for å unngå den skammen det er å bli tatt med buksa nede, som SV nå nok en gang har klart å avsløre?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2001-11-14:
Mitt spørsmål går til miljøvernminister Brende, og det gjelder rovdyrproblematikken. Årsaken til at spørsmålet bringes fram i dag, er at dette er en svært aktuell problemstilling i Oppland i disse dager, og som kjent er det er stort problem flere steder i landet vårt. Når det gjelder uttak av skadegjørende rovvilt, gjelder det to regimer. Det ene, SNO, Statens naturoppsyn, gjør jobben, og da dekker staten alle utgifter. Det andre er at kommunen etter søknad til fylkesmannen får fellingsløyve. Regelverket her er svært mangelfullt med tanke på utgiftskompensasjon. Vil miljøvernministeren medvirke til en likeverdig behandling for de to regimene, slik at lokal forvaltning kan styrkes, eller må vi vente på en ny rovdyrmelding i 2003?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2001-11-14:
Det er hyggelig at statsråden er positiv til dette og skjønner at problematikken er vanskelig. Men mitt spørsmål gikk altså på om det er penger i budsjettet til å se på at den lokale forvaltningen får de samme muligheter som SNO har.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Først vil jeg si at rovdyrforvaltning er en ganske utfordrende oppgave. For vi har bestemt oss for at vi skal ha en grunnstamme av rovdyr, samtidig som vi har åpnet for at det skal drives aktiv virksomhet i våre utmarker. Det å få til en kombinasjon her er ikke enkelt. Derfor må vi komme med en rekke avbøtende tiltak. Vi har nå en del prosjekter på gang, som innebærer at man prøver ut gjeterhunder, inngjerdinger o.l. Når resultatene av disse prøveprosjektene foreligger, vil Stortinget få en egen melding. Men en gang iblant er det faktisk nødvendig å gå til det skritt at man må avlive skadedyr. Og når man først går til det skrittet, er jeg ikke uvillig til å gå inn og se på også den økonomiske siden av det. Det er jo et hensiktsmessighetsspørsmål hvem som skal ha den oppgaven. Det skal jeg komme tilbake til.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Når det gjelder budsjettet, er det i det tatt høyde for at man – hvis det er nødvendig – må ta ut skadedyr, men selvsagt innenfor rammen av de internasjonale forpliktelser vi har, også i henhold til Bern-konvensjonen. Men hvis det først skal tas ut skadedyr, mener jeg det mer er et praktisk spørsmål hvem som skal gjøre det, og hvem som skal få refundert. Hvis det er mest hensiktsmessig at det er kommunene som skal foreta denne operasjonen, er jeg villig til, som jeg også sa i mitt første svar, å gå inn og vurdere om kommunene kan få kompensert. Men det har jeg ikke tatt stilling til.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Først vil jeg takke representanten Ingvild Vaggen Malvik for veldig gode ord, som selvsagt varmer. Om jeg greier å leve opp til de forventningene, gjenstår selvsagt å se, men at Samarbeidsregjeringen også i fortsettelsen vil føre en offensiv miljøpolitikk, er helt klart. «Til lags åt alle kan ingen gjera», og jeg er helt klar over at det i tiden fremover sikkert blir reaksjoner fra næringsinteresser og ikke minst fra miljøorganisasjoner på det vi fremlegger, så det er alltid en avveining mellom disse interessene i miljøpolitikken. Når det gjelder det som skjedde i Marrakech i forhold til skog, var den norske posisjonen helt klar; vi syntes det var urimelig at Russland skulle få øke sine CO2-utslipp bare som en følge av at de nå regner annerledes når det gjelder skogforvaltning – så det er ikke snakk om gjenplanting eller nyplanting, det er skogforvaltning. Alternativet til å tillate at Russland fikk øke utslippene sine fra 17 mill. tonn til 33 mill. tonn var kanskje at de kunne trekke seg ut. Alle land så det som en så stor risiko at G-77-landene, u-landene, EU og også de andre til slutt aksepterte dette for Russland. Grunnen til at dette måtte aksepteres, var at vi ikke kunne tåle at russerne som står for 25 pst. av utslippene, også trakk seg ut – altså på toppen av at amerikanerne er ute. Når det gjelder uthuling av Kyotoprotokollen og Bonn-avtalen og det vi har fått til i Marrakech, er jeg helt imot det. Tvert imot, kan man sette et spørsmålstegn ved om vi er ambisiøse nok. Det vil jeg komme tilbake til i den tilleggsmeldingen jeg har varslet i mars. Når det gjelder skog generelt, tror jeg det er viktig å skille mellom skogforvaltning og sinks knyttet til det og gjenplanting og skogplanting. Det er altså to forskjellige ting.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
På det miljøpunktet ser jeg ingen grunn til å endre den tidligere regjeringens politikk.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Til representanten Konglevoll vil jeg først si at jeg er enig i at i miljøpolitikken holder det ikke med å si noe fint. Jeg synes, som representanten Vaggen Malvik var inne på, at vi fra Regjeringens side faktisk flyttet noen stener i Marrakech. Hvis Arbeiderpartiet ikke er enig i det, får jeg bare ta det til etterretning, men vi brøt da i substans med Umbrella-gruppen og flyttet norsk klimapolitikk i en mer aktiv retning. At det ikke betød noe, er det sikkert ulike oppfatninger av. Jeg mener at det var viktig for å signalisere en mer offensiv politikk på det området. Det er nødvendig for at Norge også skal være et foregangsland, og det har vi muligheten til. Når det gjelder gjennomføringen nasjonalt, står det i Sem-erklæringen at vi skal ta en vesentlig del av CO2-utslippene nasjonalt. Det vil vi følge opp. Vi velger da et nasjonalt kvotesystem i stedet for avtaler, slik den forrige regjeringen la opp til. Det har i fremtiden mer for seg, og det har også EU og resten av Norden lagt opp til.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Jeg merket meg at representanten Korsberg sa at det var mange politikere og noen vitenskapsmenn som mener at klimautfordringen er et stort problem. Når det gjelder dette med noen vitenskapsmenn, har FN et eget klimapanel hvor det sitter hundrevis av de mest ledende klimaeksperter i verden, og deres konklusjoner blir jo sterkere og sterkere i forhold til at vi står overfor et stort problem knyttet til menneskeskapte temperaturendringer. Og hvis det får fortsette uten at man snur, vil det få katastrofale følger både når det gjelder økt ørkenspredning, skogdød, issmelting o.l., så Regjeringens politikk her er klar, vi synes det er nødvendig å få redusert CO2-utslippene, både nasjonalt og internasjonalt, for å gjøre noe med den kanskje største utfordringen, sammen med fattigdomsproblemet, som verdenssamfunnet står overfor. Så var det spørsmål om de økonomiske kostnadene ved dette. Her må jeg si at de største kostnadene, både nasjonalt og globalt, vil vi selvsagt få hvis vi ikke gjør noe med den kanskje største utfordringen menneskeheten står overfor. Da synes jeg ikke vi kan se våre etterkommere i øynene. At dette over tid kan påvirke energiprisene hvis det blir mindre bruk av fossilt brensel, kan selvsagt skje, men samtidig må jeg legge til at det i Kyotoprotokollen foreløpig bare ligger en forpliktelse til 5 pst. reduksjon for 40–50 industriland. Min bekymring er ikke først og fremst nå i tiden fremover knyttet til hva som vil skje med energiprisene, men om det i det hele tatt er mulig, med amerikanerne utenfor, å få til resultater som virkelig teller i forhold til det å gjøre noe med klimatrusselen.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Jeg har stor respekt for representanten Korsberg, men akkurat på dette punktet har vi åpenbart litt forskjellig syn, for å si det forsiktig. Det er det bare å ta innover seg. Når det gjelder ratifikasjonsprosessen, varslet den japanske regjeringen allerede dagen etter at vi var blitt enige i Marrakech, at de nå skal ratifisere den, og dette var et av de landene som var mest skeptiske i Marrakech. Det er et signal som jeg er veldig glad for. Den russiske miljøvernministeren varslet natten før vi ble enige, at de ville ratifisere, så nå går det i retning av en ratifikasjonsprosess. Det er klart at denne regjeringen vil følge opp med en proposisjon til våren der vi går inn for en ratifikasjon før Johannesburg-møtet. Det er viktig å få ned de globale CO2-utslippene, og hvis dette skulle føre til reduksjoner i utslippene, er det ingen ting som er bedre enn det. Det å spå om fremtidige oljepriser – den som kan gjøre det, hadde kanskje ikke sittet her – tror jeg vi overlater til markedsaktørene. Vi er politikere og må ta ansvar for det vi nå gjør, også i forhold til fremtidige generasjoner.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Som jeg sa til representanten Korsberg i stad, har vi ingen problemer med å samarbeide med Fremskrittspartiet fra sak til sak. Det har også tidligere regjeringer gjort. Det gjør vi også nå gjennom de budsjettforhandlingene som foregår i Stortinget, og selv om det der går litt opp og ned, så har vi ikke noen dårlige erfaringer med det. Når det gjelder akkurat klimaspørsmål og miljøpolitikk, vil Regjeringen forsøke å få gjennomslag for mest mulig gjennom samarbeid med de partiene som vil støtte opp om den miljøpolitikken vi fører. Noen deler av miljøpolitikken vil utformes i forbindelse med budsjettene, det er jeg helt enig i, og der vil vi forsøke å beholde mest mulig av vårt budsjett, som innebærer en mer aktiv miljøpolitikk. Vi har lagt på 100 mill. kr til miljøformål i dette budsjettet, og vi håper at det ikke blir utradert gjennom behandlingen i Stortinget, det innrømmer jeg. Men jeg tror det er mulig å beholde en aktiv miljøpolitikk og likevel ha et godt samarbeid med Fremskrittspartiet i Stortinget.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Opplysningene om at det var påvist Gyrodactylus salaris i det svenske oppdrettsanlegget i Bullaren, nådde Miljøverndepartementet i slutten av oktober. I et brev til den svenske jordbruksministeren den 2. november gav jeg uttrykk for sterk bekymring for at parasitten kan spres til den verdifulle laksebestanden i Enningdalselva, som også representanten var inne på, og bad om at det infiserte anlegget ble sanert fra svensk side så snart som overhodet mulig. I tillegg bad jeg henne medvirke til at det ikke blir drevet oppdrett av regnbueørret i nedbørsfeltet til Enningsdalselva i fremtiden. Oppdrettsanlegget i Bullaren er et merdanlegg, dvs. et anlegg som benytter åpne merder som ligger ute i vannet. Dette regnes som den desidert mest risikofylte formen for oppdrett, på grunn av faren for sykdomsspredning og rømning. Oppdrett av regnbueørret i Norge ble tidligere i all hovedsak drevet som oppdrett i merd i ferskvann. All slik oppdrett er nå avviklet, og det gis heller ikke tillatelse til nyetablering. Fordi regnbueørret kan fungere som vert for Gyro, gis det ikke nye tillatelser til oppdrett av denne arten i ferskvann overhodet – verken i merdanlegg eller i landbaserte anlegg i Norge. Siden påvisningen av parasitten har norske miljøvern- og veterinærmyndigheter vært i løpende kontakt med sine svenske kolleger. De foreløpige signalene fra svensk side tyder på svakheter i regelverket, og det fremkommer fra svensk side at det er vanskelig for svenske myndigheter å gjennomføre nødvendige saneringstiltak raskt. Dette spørsmålet vil bli nærmere avklart i et møte mellom svenske og norske fagmyndigheter som er planlagt i neste uke. Etter at møtet er avholdt, vil landbruksministeren og jeg vurdere hvordan vi skal håndtere saken videre i forhold til svenske myndigheter. Heldigvis er det ikke funnet Gyro i de prøvene som er tatt av villaksen i Enningsdalselva så langt, men vi kan likevel ikke være sikre på om parasitten alt har spredd seg til elva og vil nå intensivere overvåkingen av vassdraget. Det er det gitt beskjed om i dag tidlig, og det er nå igangsatt. Etter min mening viser denne saken at det er nødvendig å styrke det langsiktige samarbeidet med våre naboland for å forhindre at Gyrodactylus salaris spres til nye områder. Jeg vil derfor sørge for at både utbruddet i Bullaren og det langsiktige arbeidet på dette området blir høyt prioritert fremover. Jeg vil også legge til at den norske atlantiske laksen faktisk ikke tåler Gyro-smitte, mens den østersjøiske laksen over mange år har blitt vant til Gyro. Det er en annen genetisk laksestamme, og den tåler det. Det samme ser vi når det gjelder den russiske laksen som er knyttet til Østersjøområdet. Hvis den regnbueørreten som nå finnes i Bullaren, skulle komme ned i Halden-vassdraget, vil smitten derfor spre seg raskt, og laksen i det flotte vassdraget vil dø. Nå må vi rett og slett først få til en forståelse i Sverige for at det faktisk er farlig med Gyro i Norge, noe det ikke er på samme måte i Sverige. Dette gis nå høy prioritet fra min side.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Jeg vil først si at representanten May Hansen har utvist et veldig bra engasjement, som jeg setter stor pris på, og som også er nødvendig for at vi skal nå frem. I går ettermiddag tok jeg en telefon til den svenske jordbruksministeren og kom i en direkte dialog med henne. Det tror jeg faktisk var nødvendig for at vi skal få denne saken skikkelig på sporet. Under samtalen lovte jeg å sende henne tilleggsinformasjon utover det brevet jeg har sendt, og jeg ble lovt en tilbakemelding direkte fra den svenske jordbruksministeren i løpet av denne uken. Hun har på helgens partikonferanse i Sosialdemokratene markert seg med å stenge alle bur for pelsoppdrett i Sverige, og hun er kjent for å ha et sterkt miljøengasjement. Jeg prøvde å komme gjennom med en forståelse for at laksen i Norge faktisk ikke tåler denne smitten, for da dør den ut. Å opprettholde et regnbueørretanlegg i Sverige, hvor det er stor fare for smitteoverføring til Haldenvassdraget, er ikke akseptabelt. Det er faktisk også slik at man kan stille spørsmål i forhold til de miljøkonvensjonene som fins. Der foregår det en gjennomgang, men først og fremst vil vi komme i en god dialog med svenskene, slik at de nå får en forståelse av problemet.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Dilemmaet er at norske myndigheter faktisk ikke kan gå inn på svensk område og stenge og sanere et slikt anlegg, noe som ville ha skjedd hvis det hadde vært på norsk område. Derfor er vi helt avhengig av å få en dialog og en forståelse i Sverige for at dette anlegget skal saneres. Jeg har nå prøvd å gjøre mitt aller beste i forhold til dette overfor den svenske jordbruksministeren, og jeg er veldig glad for at hun har lovt meg tilbakemelding allerede denne uken. Jeg har også bedt om at vi tenker gjennom nasjonale tiltak som kan gjennomføres hvis vi ikke skulle komme i mål. En mulighet – selvsagt rent teoretisk – finnes, og det er å sette opp en sil i elven. Problemet er at oppdrettsanlegget ligger høyt og Haldenvassdraget ligger lavt. Å sette en sil for å stoppe alt som kommer fra Bullaren, er teknisk veldig krevende. Det er dyrt og kanskje umulig, for vannstanden endrer seg, og det kan også få andre biologiske følger hvis man stopper det som naturlig skal komme nedover elven. Men som sagt – ettersom jeg er veldig opptatt av denne saken og veldig opptatt av at laksen i Haldenvassdraget skal bestå og ikke smittes – har jeg bedt om at vi tenker gjennom det som mange mener er en umulighet. Men først og fremst håper jeg nå at jeg når frem i denne dialogen.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Jeg er helt enig med representanten Sylvia Brustad i at det er viktig å sikre ferdsel for alle i strandsonen. Samarbeidsregjeringens politikk bygger på Sem-erklæringen. I denne erklæringen heter det at Regjeringen vil kartlegge utviklingen og sikre allemannsretten og allmennhetens tilgang til naturområder og strandsonen. Det er faktisk et særtegn i Norge i forhold til andre land at man i alle fall i utmarksterreng kan ferdes fritt og vanligvis ikke bli stoppet av folk som mener at man trenger seg inn på annen manns eiendom. Vi har noen flere utfordringer langs strandsonen, men derfor har også friluftsmeldingen dvelt ved det. Allemannsretten er fundamentet for friluftslivet i Norge og er godt forankret, som jeg har nevnt, i norsk tradisjon og til dels også i lovgivning. Den gir befolkningen bedre bruksmuligheter i frilufts- og naturområdene enn de vi finner i mange andre land. Det er derfor viktig å verne om de verdiene som allemannsretten representerer. Tallene fra Aftenposten viser at det er viktig at utviklingen i strandsonen følges nøye. Stortingsmeldingen om friluftsliv som ligger til behandling i Stortinget, blir ikke trukket. Det betyr at jeg er enig i at det er viktig å videreføre strandsonesatsingen, altså fri ferdsel, med særlig vekt på informasjon og arealdokumentasjon. Jeg er også enig i at det er viktig å avgrense ytterligere bygging i strandsonen. Planlovutvalget har i sin første delinnstilling foreslått endringer i bestemmelsene om dispensasjon og om byggeforbud i hundremetersbeltet langs sjøen, slik at byggeforbudet kan strammes inn. Disse forslagene vil bli fulgt opp og vurdert av Miljøverndepartementet gjennom en odelstingsproposisjon som planlegges lagt frem våren 2002.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Jeg tror vi er enige om at allemannsretten er vesentlig, og at vi skal verne om den. Nå går jo representanten inn på en del enkeltpunkter. For det første: Fri ferdsel i strandsonen er ganske riktig knyttet til friluftsloven og til formuleringene som ligger der. Friluftsloven er ikke trukket fra Regjeringens side, så det blir det stortingsbehandling av. Når det gjelder byggeforbud i hundremetersonen, er det faktisk en del av plan- og bygningsloven og i og for seg ikke av friluftsloven. Hovedsakelig må vi følge opp Planlovutvalget, som omtaler disse spørsmålene. Men jeg tror man skal være klar over at en god del, faktisk hoveddelen, av sakene i Aftenpostens oppslag om bygging i hundremetersbeltet faktisk dreide seg om planer hvor det var en reguleringsendring og ikke dispensasjonsadgangen til kommunene som ble benyttet. Og når det gjelder reguleringsendring, har altså statlige myndigheter siden 1982 sittet og akseptert disse reguleringsendringene som innebærer bygging i strandsonen, uten å benytte den statlige innsigelsesretten som faktisk har eksistert.
Børge Brende (Høyre), 2001-11-14:
Når det gjelder fri ferdsel og den omtalen som ligger i friluftsmeldingen om en klarere definering av den frie ferdselsretten i beltet 25 m fra strandsonen, så har Samarbeidsregjeringen ikke trukket friluftsmeldingen, og det er også et svar på spørsmålet. Det andre spørsmålet som stilles, er knyttet til den kommunale dispensasjonsadgangen. Miljøverndepartementet har under min ledelse nå gitt beskjed om at fylkesmennene skal følge nøye med i forhold til de plansaker som er til behandling, og også benytte seg av den statlige innsigelsesretten hvis det strider mot intensjonene. Dette er en innstramming. I forhold til akkurat forslaget om å begrense den kommunale dispensasjonsadgangen, er mitt svar i tråd med det første svaret som jeg gav, at det ligger et forslag fra Planlovutvalget om dette. Det har Regjeringen til behandling, og jeg vil komme tilbake til Stortinget i løpet av våren i egnet form med en proposisjon og med Regjeringens konklusjoner i forhold til den delinnstillingen.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. Politiet bruker i dag mye ressurser på transport av fanger og uttransportering av asylsøkere. I gårsdagens VG framgår det at Samarbeidsregjeringen nå åpner for privatisering av fangetransport. At det er en gammel kampsak for Fremskrittspartiet, vet vi alle, men at dette var et spørsmål som samarbeidspartiene var villig til å «deale» med, er jeg litt overrasket over, og at Venstre, som en gammel forkjemper for rettsstaten, er villig til å vike i et så prinsipielt spørsmål, forundrer meg. For Arbeiderpartiet er det svært gode grunner til å være skeptisk til en slik privatisering av statens muligheter til bruk av makt. Mitt spørsmål til justisminister Dørum er om ikke han som justisminister er betenkt over at såpass prinsipielle spørsmål som privatisering av statens muligheter til bruk av tvangsmidler blir kastet inn som et tema i budsjettbehandlingen og kan avgjøres uten viktige grunnleggende diskusjoner, og om han ikke også er betenkt over i det hele tatt å la private forestå fangetransport.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg har ikke tenkt å blande meg inn i selve den budsjettdebatten som dette kan dreie seg om, men jeg synes at dette spørsmålet er av en såpass viktig prinsipiell karakter at jeg mener at det er viktig at en justisminister har et greit og klart avklart forhold til dette spørsmålet i Stortinget. Dette med fangetransport i Norge mener jeg er en oppgave for staten, og jeg er glad for at justisministeren også er klar og tydelig med hensyn til det. Men jeg er litt forundret over at han er litt utydelig med hensyn til hva han legger i det at man skal avklare politiets bruk av ressurser, om dette også gjelder at private kan overta noen deler av fangetransporten, for på dette området er det såpass klare prinsipielle grunner til ikke å la det gå til private, at jeg synes at statsråden må være veldig klar og tydelig når det gjelder dette spørsmålet.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisminister Dørum: «Mange kvinner som har brutt ut fra voldelige samliv opplever at mannen fortsetter å utøve vold og fremsette trusler. Straffeprosessloven har en regel om besøksforbud for gjerningsmannen. Denne blir imidlertid i mange tilfeller forstått slik at den ikke hjemler besøksforbud i eget hjem. Stoltenberg-regjeringen foreslo en ny presisering i loven som gir adgang til å nedlegge besøksforbud i eget hjem. Vil statsråden følge opp dette lovforslaget?»
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er godt fornøyd med at han ønsker å følge opp dette lovforslaget som ble presentert av Stoltenberg-regjeringen. Jeg har stor forståelse for at man er nødt til å vente til høringsrunden er over før man tar endelig stilling, men jeg opplever dette svaret som veldig positivt. Problemet er jo ikke at dagens lovverk ikke hjemler besøksforbud i eget hjem. Problemet er at det oppfattes annerledes i mange tilfeller. Derfor er det viktig at vi får presisert lovgivningen, slik at vi ikke opplever flere tilfeller som dem vi har hatt i den senere tid, der politiet ikke velger å bruke denne hjemmelen. Jeg er også glad for at statsråden nevner dette med faste politikontakter som kan håndtere disse spørsmålene overfor voldsutsatte kvinner, at han mener at det er behov for en holdningsendring i politiet når det gjelder spørsmål om kvinner og vold, og at det også er behov for å øke bevisstheten om dette. Jeg har lyst til å stille statsråden spørsmål om han i den sammenheng også ønsker å ta et initiativ til å utarbeide kriterier for hva som skal gjøres overfor trusselutsatte kvinner i forbindelse med politiets håndtering.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker igjen for et veldig godt svar fra statsråden. Jeg er svært glad for at han er så tydelig og klar på disse spørsmålene, og for at han vil følge opp. Vi vet jo at dette er et stort samfunnsproblem. Vi vet at siden 1995 er 50 kvinner blitt drept av sine partnere, at det daglig er hundretusen kvinner som utsettes for vold fra sine samboere, og at det normale er at de fleste kvinner som blir utsatt for vold, flytter ut av sitt eget hjem. Det er en svært uheldig situasjon at det faktisk er kvinnen som flytter ut, i stedet for den mannen som utøver vold. Men så finnes det også en annen side ved dette problemet. Det er at når mannen nå kan komme i en situasjon hvor han må flytte fra eget hjem, og han på en måte mister både sin familie og sitt hjem, er det også en fare for at han utøver ytterligere vold. Min utfordring overfor statsråden er: Har han gjort seg noen tanker om hvordan man skal følge opp disse voldsmennene? Hvordan skal man forebygge at de begår ytterligere vold? Og hvordan skal man forebygge at menn i det hele tatt begår vold overfor sine partnere?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Jeg har et spørsmål til kirke- og kulturministeren. Man har gjennom en rekke oppslag i mediene i de siste dagene fått kjennskap til at nasjonalskatter har forsvunnet fra Nasjonalgalleriet. Riksrevisjonen gjennomgikk et tilfeldig utvalg på 65 kunstverk, og av disse manglet to – svært gamle og svært verdifulle. Dette er kunstverk som er finansiert med skattebetalernes penger, og når to av 65 bilder mangler, kan man ane hva dimensjonene av forsvunne kunstverk blir av Nasjonalgalleriets beholdning på 43 000. Mitt spørsmål til kulturministeren blir derfor: Hva vil statsråden gjøre for å unngå at slikt skjer i fremtiden?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Forvaltningen av svært store verdier har foregått i en rekke år rimelig lettvint, kan vi forstå. Dette er folkets verdier, det er folkets skatter. Derfor vil jeg stille følgende oppfølgingsspørsmål: Kan Stortinget nå regne med at statsråden kommer tilbake med en orientering til Stortinget om situasjonen ved Nasjonalgalleriet, og da spesielt Nasjonalgalleriets oppbevaring av verdifulle kunstgjenstander?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Det er alvorlig når det rotes bort nasjonalskatter i Norge. Det er snakk om store verdier som fellesskapet vårt eier, og det er veldig betryggende å høre at statsråden nå vil se nærmere på denne saken og gi Stortinget informasjon. Men vi vet at det også er en rekke andre kunst-, kultur- og museumsinstitusjoner i Norge. Hva med disse? Vil man foreta en tilsvarende vurdering og gjennomgang av disse institusjonene, slik at tilsvarende ikke skjer der?
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg har et spørsmål til kirkeministeren. Arbeidet for økt kvinnerepresentasjon i ledende stillinger innenfor Kirken går langsomt. Dette gjelder spesielt utnevning av proster. Den norske kirke har 97 proster i dag. I november ble det oppnevnt to nye – begge menn. I dag er det antakeligvis kun 5 pst. kvinnelige proster i Norge. Men samtidig stiger andelen av kvinnelige teologistudenter, og ifølge opptrappingsplan for kirkelig bemanning er det stort behov for flere prester. Men dette går for sakte. Mitt spørsmål til ministeren er: Hva gjøres for å øke kvinneandelen i ledende stillinger i Kirken, spesielt sett i forhold til å motivere kvinner til å søke, men også overfor ledende fora som Kirkemøtet og biskopene?
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg synes det var et positivt svar og er glad for at kirkestatsråden er opptatt av de samme spørsmålene som meg. Men jeg er ikke i tvil om at arbeidet fortsatt går for sent. Hva kan statsråden gjøre overfor sentrale organer som f.eks. Kirkemøtet for å øke kvinneandelen av proster i Norge?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
I forbindelse med debatten rundt Regjeringens tiltredelseserklæring uttalte jeg at miljøvernministeren kun kunne overraske SV positivt. I klimaforhandlingene i Marrakech ikke bare overrasket miljøvernministeren – han imponerte. Og nå er spørsmålet om han har tenkt å fortsette med å imponere. I forbindelse med partskonferansen i Bonn i juli i år ble det anledning til å inkludere skog som en del av forpliktelsene i henhold til Kyotoprotokollen. For Norges del dreier dette seg om rundt 0,4 mill. tonn karbon pr. år eller en økning fra 1 pst. til 3 pst. mer enn utslippene i 1990. I Marrakech brukte Russland disse skogtallene som en brekkstang og jobbet for å øke sine tall, noe de dessverre også lyktes med. I realiteten innebar dette en uthuling av forpliktelsene fra Kyoto. Som kjent er allerede de samlede forpliktelsene langt under det som er nødvendig for å redusere konsentrasjonen av drivhusgasser i atmosfæren. Hvordan stiller miljøvernministeren seg til prinsippet om at skog skal kunne brukes som en unnskyldning for å øke utslippene mer enn det man ble enige om i Kyoto i 1997?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
Den forrige regjeringen gjorde det klart at den ikke ville bruke denne utslippsmuligheten i forhold til skog, men ønsket heller å holde seg til forpliktelsene fra Kyoto, nemlig 1 pst. økning i forhold til referanseåret 1990. Kan miljøvernministeren bekrefte at denne regjeringen ønsker å holde fast på dette punktet, og dermed gå et lite skritt videre i forhold til hva man formelt er forpliktet til når det gjelder oppfølging av Kyotoprotokollen?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «Da den nåværende statsministeren i valgkampen fikk spørsmål om statlig subsidiering av gassrørledningen til det konvensjonelle gasskraftverket på Skogn, var han krystallklar på at slik støtte ikke ville bli gitt. Er dette noe statsministeren fortsatt holder fast ved, eller kommer Regjeringen til å gi etter for kravet fra Industrikraft Midt-Norge DA om statlig medfinansiering av rørledningen til Skogn?»
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
Jeg vil først takke for svaret. Så vil jeg be olje- og energiministeren om å presisere litt mer hva han mener med at «Regjeringen vil kunne se på støtte til avgreninger i Trondheimsfjorden og merinvestering i økt kapasitet i røret som kan komme andre formål til gode.» Hvor mener ministeren at gassrørledningen til det konvensjonelle gasskraftverket, som Regjeringen ikke ønsker å støtte, starter? Hvilken del av rørledningen – helt presist – er det man ikke kan støtte? Og hva legger man i dette med økt kapasitet? Kan ministeren si hva dette innebærer?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
Jeg vil gjenta min oppfordring til ministeren om å være litt mer presis i forhold til hvordan man tenker seg at man skal avgrense den delen av forsyningsrørledningen som skal gå til gasskraftverk – et konvensjonelt gasskraftverk – og den delen statsråden mener skal gå til andre formål, i og med at det er snakk om en dimensjonering av gassrørledningen som er planlagt for Tjeldbergodden og inn til Skogn, inn gjennom Trondheimsfjorden. I forhold til Stortingets tidligere beslutninger er det ikke tatt noen avgjørelser om den finansielle biten av det, og det er ingen tvil om at Stortingets beslutning i så måte vil ha betydning for investeringsbeslutninger som Industrikraft Midt-Norge på sikt eventuelt vil foreta. Derfor vil jeg gjenta oppfordringen om en bedre presisering av hva ministeren mener med at man kan bidra til økt kapasitet i røret.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg la merke til at representanten Vaggen Malvik fra partiet SV var imponert over miljøvernministeren. Men det er ikke nok å si mye fint om miljøet. Regjeringas miljøprofil vil vi først få se når vi kommer til behandlinga av de store, tunge, konkrete sakene. Og for å ta ett eksempel – et nasjonalt kvotesystem. Regjeringa bruker som et argument for sin veldig gode miljøpolitikk at den har sagt at den skal legge fram et forslag om nasjonalt kvotesystem i mars. Men et nasjonalt kvotesystem er ikke verdt papiret det er skrevet på, hvis det ikke faktisk innehar noen virkemidler for å få ned CO2-utslippene i Norge. Og mitt spørsmål til miljøvernministeren er: Hvilke hovedtrekk ser han for seg i et kvotesystem som skal bidra til å få ned CO2-utslippene i Norge?
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Heldigvis svarte statsråden i sitt første innlegg at politiet ikke kan gjøre jobben alene. Men her står vi altså overfor en regjering som vurderer å privatisere fangetransport for å spare ressurser. Samtidig vil den sende mer politi inn i skolene, på enkelte skoler ha daglige patruljeringer. For meg blir det helt uforståelig at man bruker argumentet om at politimenn er mannlige rollefigurer, da må man jo heller jobbe for å rekruttere mannlige lærere, slik arbeiderpartiregjeringa jobbet med. Og for meg blir det et ganske skremmende scenario hvis det skal være sånn at vi skal privatisere fangetransport, men ha mer politi i skolene. Og jeg vil spørre statsråden: Hvilket samfunnssyn mener han at det representerer?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Mitt spørsmål går til miljøvernministeren. Kyoto-avtalen, som er en ren handelsavtale med CO2-kvoter, tar utgangspunkt i at verden skal bli mindre avhengig av kull, olje og gass, og dermed få ned utslippene av de klimagassene som mange politikere og noen vitenskapsfolk tror vil forsterke den naturlige drivhuseffekten og påføre oss skadelige klimaendringer. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvilke økonomiske konsekvenser vil denne handelsavtalen få for Norge, i første rekke i form av lavere etterspørsel etter olje og gass?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var for så vidt et ganske uklart svar, og man fikk ikke noe konkret svar på spørsmålet. Det er gjort en del beregninger med hensyn til hva en eventuell ratifisering av Kyoto-avtalen vil ha å si for oss som oljenasjon. Dersom eksempelvis en del av de andre landene ikke finner det riktig å ratifisere avtalen, jeg tenker først og fremst på Australia, Russland og Japan, vil da statsråden fremdeles at Norge skal ratifisere avtalen, med de konsekvensene det vil ha for norsk industri, norske inntekter og den konkurransevridningen som det da legges opp til?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
Jeg er glad for at miljøvernministeren beskriver klimatrusselen som en av de viktigste utfordringene menneskeheten står overfor. Jeg har et spørsmål knyttet til det, hvor jeg registrerer at Fremskrittspartiet har en helt annen oppfatning: Har miljøvernministeren noen strategi for hvordan man skal isolere Fremskrittspartiet i det viktigste spørsmålet for menneskeheten framover?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. De fleste av oss er bekymret over økningen av vold og trusler blant de unge, særlig i skolegården. Vold er jo et alvorlig problem som håndteres fra flere hold og av ulike instanser. Statsråd Dørum hadde i forrige måned et utspill der han ønsket å åpne for daglig politibemanning i såkalte problemskoler. Samtidig ser vi at enkelte kommuner, som f.eks. Oslo, kutter sitt skolebudsjett med flere millioner kroner, slik at lærere må sies opp. Er statsråd Dørum enig i at lærererrekrutteringen er et viktig moment i forebyggingen av vold blant de unge, og at kutt i skolebudsjettene er en dårlig løsning i arbeidet med forebygging av vold?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker for svaret. Er justisministeren bekymret i forhold til utviklingen av vold i skolen, særlig sett i sammenheng med det kuttet som nå kommer i forhold til offentlig sektor i mange kommuner? – Det var spørsmålet mitt, og jeg gjentar det. Det andre er: Ser justisministeren for seg noen prinsipielle motforestillinger ved det å ha politi i skolegårdene, og hvilken rolle, eventuelt hvilke grenser, ser han for seg at politiet da må ha?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
SV er av den oppfatning at mye av den volden vi ser i gatene og på skolene, har sin bakgrunn i vold i hjemmene. Mitt spørsmål går på hva statsråd Dørum tenker å gjøre med det problemet vi ser, som er til dels økende, og hvor menn med voldsproblemer står uten et tilbud. For eksempel var «Alternativ til Vold» i Oslo delfinansiert av staten før, men er det ikke lenger nå. Det betyr at 50 Akershus-menn står uten et tilbud om behandling. Jeg er kjent med at statsråd Dørum skal delta i et panel i anledning Den internasjonale dagen mot vold mot kvinner. Jeg vil gjerne at han sier noe om hva Regjeringen tenker å gjøre i forhold til dette problemet når det gjelder i etterkant å sette politiet i skolegården og dermed kanskje stigmatisere disse skolene ytterligere.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-11-14:
Jeg har et spørsmål til kulturministeren. NRK er Norges viktigste kulturinstitusjon. Hvorvidt dette skal være tilfellet i tida framover, er et politisk spørsmål. Vi kan velge om vi vil satse det som er nødvendig for å bruke NRK som et redskap til å ta vare på og videreutvikle norsk kultur, bevare norsk språk og sikre en offentlig meningsdannelse som bidrar til felles forståelse og samhold, eller vi kan velge å la det være. Internasjonalt sett er NRK en lilleputt blant mediegiganter. I den brutale medieverdenen som utvikler seg, med svært raske teknologiske endringer, en uendelig mediekonsentrasjon og betydelig grad av ensretting i programmene, har NRK svære utfordringer. Vi vet at NRK sliter økonomisk. Det foregår som kjent en betydelig kuttprosess i disse dager. Mitt spørsmål til statsråden er om hun er rede til å ta de store grep som er nødvendige for å sikre NRK som en reklamefri allmennkringkaster, og, om nødvendig, bruke betydelige midler over statsbudsjettet for å sikre dette.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker for svaret. Vi vet at den teknologiske utviklinga på medieområdet går med hurtigtogsfart. Det er uklart om vi på sikt vil kunne sikre lisens. Vi vet at vi framover vil få et eksplosivt antall programmer i det som vil bli en sammensmelting av TV og Internett. Også i Norge vil vi gå i en retning hvor tilgjengelige kanaler og portaler vil være eid av en stadig snevrere krets av internasjonale finansinteresser. Prisen for å etablere egne portaler og være med i de mest sentrale portalene, vil kunne bli svært høy. Derfor er mitt oppfølgingsspørsmål til statsråden: Vil statsråden være rede til å bruke statsbudsjettmidler eller eventuelt lovreguleringer for å sikre NRK og TV 2 tilgang til og synlighet i de nye portalene som vi må forvente vil komme?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-11-14:
«NaKuHel-senteret på Sem i Asker har vist i praksis at det med små finansielle midler gir mange et meget godt tilbud. Alternativet for mange ville være et betydelig dyrere behandlingstilbud. Senteret på Sem er blitt en modell for instanser i hele landet. Til tross for betydelig frivillig innsats sliter NaKuHel finansielt. Vil statsråden bidra til at NaKuHel kan fortsette og videreutvikle sitt arbeid, og hvilken rolle mener statsråden kultur skal spille i en helseforebyggende sammenheng?»
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker for svaret, som i én forbindelse var positivt, nemlig i forhold til at statsråden sier at hun er opptatt av at Kulturdepartementet skal være en aktiv medspiller i arbeidet med kultur og helse. Når det gjelder NaKuHel, var svaret ikke særlig imøtekommende – beklageligvis. I Senterpartiet har vi mer enn en allmenn forståelse av begrepet om ikke å la kua dø mens graset gror. Og NaKuHel er i en akutt økonomisk situasjon fordi det offentlige tilskuddet er blitt redusert, for man har jo hatt en betydelig grad av offentlig tilskudd, i hvert fall noe offentlig tilskudd. I disse dager gjennomføres det en kronerulling for å få virksomheten på NaKuHel til å gå. Det er altså et akutt behov for å bygge bru mellom en vanskelig nå-situasjon og en framtidig situasjon som sjølsagt kan innebære, som statsråden sier, at en har et større innslag av finansiering enten fra kommunen eller fylket. Men problemet er at man er i en akutt situasjon nå. Og spørsmålet mitt til statsråden er derfor om hun vil kunne vurdere å være med på å bygge ei bru når det gjelder finansiering, inntil nye finansieringsordninger er etablert.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-11-14:
Statsråden sier at det naturlige forankringspunktet vil være Sosialdepartementet. Det er jeg høyst usikker på, fordi det som er spennende med ideen knyttet til natur, kultur og helse, er jo nettopp det tverrfaglige samarbeidet. Jeg håper at statsråden ikke skal tolkes dit hen at hun i sitt videre arbeid i Kulturdepartementet ikke vil være opptatt av å sikre det tverrsektorielle samarbeidet på områder som knytter kultur inn i virksomheten.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: ««Norge har jo midlene, og det er ikke noe stort problem å finansiere nye kampfly ved å ta pengene rett fra oljefondet og dermed unngå inflasjonsdrivende tiltak her hjemme», sa statsråd Kristin Krohn Devold i Aftenposten 1. november 2001. Er dette et standpunkt Regjeringen stiller seg bak, og er det i tilfelle uttrykk for at Regjeringen ønsker å lage et eget utenlandsbudsjett?»
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker for svaret, som bare helt klart må forstås slik at finansministeren ikke støtter forsvarsministerens uttalelser om å foreta investeringer i kampfly på et budsjett ved siden av det ordinære budsjettet, altså et utenlandsbudsjett. Det bekrefter også at finansministeren mener det han mente da han var representant i Stortinget, og et stort flertall i finanskomiteen tok avstand fra forslag som var framsatt fra Fremskrittspartiet om et eget utenlandsbudsjett. Jeg setter pris på den avklaringen og takker for det. Jeg har følgende oppfølgingsspørsmål: Er det slik at Regjeringen har et spesielt syn på dette med gjenkjøpsregime? Vil Regjeringen gå bort fra gjenkjøpsregimet for å begrense effekten på norsk økonomi ved eventuelle kjøp av jagerfly? Er det en vurdering Regjeringen gjør?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg skjønner at vi får anledning til å komme tilbake til det, men samtidig må jeg forstå finansministerens svar slik at Regjeringen er inne på tanken om at det skal endres på gjenkjøpsregimet, noe som vil kunne få ganske alvorlige konsekvenser for deler av norsk industri. Men dette får vi altså anledning til å komme nærmere tilbake til.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-11-14:
Vurderingene i budsjettpolitikken bygger på flere hensyn: For det første må vi ha en helhetlig budsjettering, der alle inntekts- og utgiftsposter prioriteres opp mot hverandre.For det andre må den økonomiske politikken være tilpasset situasjonen i økonomien, hvor en også tar hensyn til at ulike inntekts- og utgiftsposter på budsjettet har forskjellig virkning på økonomien.For det tredje må budsjettet være forsvarlig i et langsiktig perspektiv. I tilleggsproposisjonen som Regjeringen la frem sist fredag, gav vi en grundig drøfting av retningslinjene for budsjettpolitikken. I min redegjørelse for Stortinget la jeg også stor vekt på at Regjeringen følger den nye handlingsregelen for budsjettpolitikken. Handlingsregelen sier at statens årlige forbruk av oljeinntekter om lag skal tilsvare den forventede realavkastningen av oljeinntektene vi har spart opp i Petroleumsfondet. Dette sikrer at budsjettpolitikken gir en gradvis innfasing av oljeinntektene, slik at vi kan møte den sterke veksten bl.a. i pensjonsutgiftene i folketrygden i tiårene fremover. Handlingsregelen gir en forsvarlig generasjonsmessig balanse og bidrar til en balansert utvikling i økonomien, der konkurranseutsatt sektor kan opprettholdes i et tilstrekkelig omfang. Handlingsregelen tar således utgangspunkt i hva som er en langsiktig forsvarlig innfasing av oljeinntektene i norsk økonomi. Samtidig ivaretar den at det er større usikkerhet knyttet til fremtidige oljeinntekter enn til inntektene som allerede er opptjent og avsatt i Petroleumsfondet. Innenfor det handlingsrommet som følger av handlingsregelen, er det viktig å innrette budsjettpolitikken slik at vi styrker grunnlaget for en vekstkraftig økonomi. Lettelser i skatte- og avgiftsnivået er her viktig. I en samlet analyse av hvordan budsjettet påvirker økonomien, er det også av interesse at ulike inntekts- og utgiftsposter virker ulikt på økonomien. Betydningen av dette søkes ivaretatt gjennom de makroøkonomiske fremskrivningene og analysene som ligger i budsjettdokumentene. At ulike offentlige utgiftsposter virker ulikt på økonomien, endrer ikke det forhold at handlingsregelen må oppfattes som en langsiktig rettesnor for statens samlede bruk av oljeinntektene. I denne sammenheng står ingen utgifter eller inntekter på statsbudsjettet i noen særstilling. Bruker en et år mer enn det handlingsregelen sier, reduserer en handlingsrommet for de kommende år. Det fører derfor galt av sted dersom en etter at en har prioritert mellom inntekts- og utgiftsposter innenfor en samlet budsjettramme definert ved handlingsregelen, skulle øke bevilgningene til f.eks. Forsvaret. Det en da i realiteten gjør, er å bryte med handlingsregelen. Og en vil bryte med prinsippet om en helhetlig budsjettering. Det vil også ligge til grunn. Dette har heller ikke forsvarsministeren tatt til orde for, verken i det refererte intervjuet i Aftenposten eller andre steder. Jeg vil avslutte med å understreke at Regjeringen ikke har planer om å lage et eget utenlandsbudsjett.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-11-14:
Jeg har lyst til å understreke at regjeringspartiene har det syn som de hadde da de satt i Stortinget og var med på å utforme handlingsregelen. Til tilleggsspørsmålet vil jeg si: Regjeringen tar sikte på å fremme en sak for Stortinget der man vurderer gjenkjøpsordningene på fritt grunnlag. Jeg tror at tiden er inne for å vurdere erfaringene med gjenkjøpsordningene ut fra at vi nå har en ny industristruktur. Erfaringene er ikke bare gode, og vi har behov for utenlandskjøp i en størrelsesorden i årene fremover som kan tilsi at vi må revurdere deler av gjenkjøpspolitikken. Men dette kommer Stortinget tilbake til.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til landbruksministeren: «I TV 2s nyhetssending 7. november 2001 fremkom det ifølge svensk politi at det eksporteres pitbullterriere fra Norge til Sverige. Disse brukes i ulovlige hundekamper. Det fremkom også at slike hundekamper antakelig også forekommer i Norge. Hvilke tiltak kan settes i verk for både å stoppe den ulovlige avlen av pitbullterriere og det forferdelige dyreplageriet?»
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker statsråden for svaret, og er tilfreds med at han deler mitt syn på at hundekamper er dyreplageri, men jeg er ikke spesielt godt fornøyd med svaret. Den svenske politimannen som ble intervjuet på TV 2, gav jo helt eksakt uttrykk for at dette var norske hunder, innført fra Norge. Og selv om ikke statsråden er ansvarlig for politiet, kunne jeg godt tenke meg å spørre ham: Vet statsråden hva slags tiltak norsk politi har satt i verk for å hente opplysninger fra Sverige, og om det eventuelt er etablert et samarbeid for å få stoppet dette?
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg er enig med statsråden i at det er vanskelig å skille pitbullterrier fra en del andre hunderaser. Jeg vet også fra tidligere, etter informasjon fra hundemiljøer, at det har vært foretatt trening av kamphunder i Norge. Jeg håper at landbruksministeren tar kontakt med justisministeren og får til et samarbeid, slik at vi intensiverer dette arbeidet og blir kvitt både den type hunder og ikke minst den type aktivitet som vi har sett fra svensk TV.