trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-05-21:
Jeg tror representanten Lånke i sitt innlegg faktisk gav full støtte til forslaget. Det får jeg ikke til å henge sammen når vi ser at komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Høyre og Kristelig Folkeparti, vil ta et nytt grep for å øke offentlig satsing på kultur, idrett og forskning. Her står altså Kristelig Folkeparti utenfor det ønsket om et slikt løft i merknadene. I tillegg fremmer Kristelig Folkeparti sammen med Høyre et forslag om ikke å bifalle vårt forslag. Hvis det hadde vært slik at Kristelig Folkeparti hadde tanker om kanskje å gjennomføre dette selv, fordi de støttet det, men ville ha litt lengre tid på seg, ville det da ikke være naturlig om representanten Lånke og Kristelig Folkeparti i hvert fall hadde foreslått å legge forslaget ved protokollen, for i så tilfelle å komme tilbake senere? Men alt det andre som står i innstillingen, tyder jo på at Kristelig Folkeparti er mot hele forslaget og hensikten med forslaget. Jeg vil gjerne spørre representanten Lånke: Hvis det var slik at Kristelig Folkeparti fikk noe mer tid på seg, hvordan ville Kristelig Folkeparti da ha gjort det? Hva ville tidsrammen til Kristelig Folkeparti har vært for gjennomføringen? Og hvor store midler ville Kristelig Folkeparti ha overført til de samme formålene hvis de hadde fått tid nok til å vurdere den type omorganisering som vi nå gjør i forhold til overskuddet fra Norsk Tipping?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-05-21:
Representanten Grande var inne på dette med makt og avmakt og bevegelse fra makt og mot makt. Jeg må få lov til å si at det er utrolig hvor stort et parti kan bli med så liten oppslutning, som det Venstres representant her nå gir uttrykk for. Det virker som om Venstre på en måte er det partiet som er ansvarlig og sitter med en stor gruppe i Regjeringen og en stor gruppe i Stortinget. De synspunktene deler jeg ikke. Men jeg registrerer at representanten fra Venstre vinkler argumentasjonen i forhold til Kristelig Folkeparti og Høyre. Nå er det byråkratiet som er den store synderen i forhold til at Venstre ikke kan gå for et sånt forslag som dette. Og det er enorme tilleggsbevilgninger som kommer – altså de 270 mill. kr som kommer som resultat av dette vedtaket til frivillige lag og organisasjoner og til idretten. Da er det interessant i hvert fall. Jeg må si at representanten Alstad var inne på et vesentlig poeng som jeg selv har prøvd å få fram i en rekke debatter, nemlig denne redselen for å drive politikk. Man er så redd for å drive politikk i dette huset at man på en måte skal legge alt ansvaret i Regjeringens hender. Representanten Lånke sa tidligere i dag i forhold til utfordringene på kontantstøtten, at det har de hatt i programmet sitt siden 1980-tallet. Fremskrittspartiet har hatt dette forslaget som ligger til behandling her nå, i vårt program siden tidlig på 1980-tallet, og vi har fremmet det en hel rekke ganger. Så hvis det er nok hodetrening, bør det være brukbart. Men så utfordringen min til representanten Skei Grande. Når hun er så opptatt av byråkrati, og hvis det er slik at hun er redd for at mer penger til Frifond gir mer byråkrati, så er mitt enkle spørsmål: Hvor mye mindre ville representanten Skei Grande gitt til Frifond av frykt for mer byråkrati? Ville hun i det hele tatt gitt noe? Jeg vet jo at representanten er tidligere generalsekretær i LNU, så hun har jo kanskje litt erfaring med det. Hvor mye mindre ville Venstre gitt til Frifond?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-05-21:
Statsråden gir uttrykk for at alt det som ligger i forslaget, samsvarer med det som Regjeringen selv ønsker seg. Statsråden sier også at hun ønsker mer både her og der – innenfor forskning, kultur, idrett osv. Men i svaret på replikken fra representanten Giske sier statsråden at ut fra forslaget, om vi skal holde oss til handlingsregelen, er Regjeringen nødt til å gi mindre til forskning eller de er nødt til å ta penger fra andre steder. Men konsekvensene av dette forslaget betyr indirekte mer til forskning enn med dagens overføringer. Så mitt enkle spørsmål er: Hvis nå dette ikke hadde blitt vedtatt, betyr det at Regjeringen og statsråden ville ha bevilget mindre penger til forskning enn det som blir resultatet av dette forslaget? Det er nemlig det statsråden indirekte sier. Så ble jeg også ille berørt da statsråden på en måte gav uttrykk for hvordan pengene skal brukes innenfor idretten. Det tror jeg faktisk idretten vet best selv. Idretten har også klart lagt fram sine planer og sine ønsker med de økte bevilgningene de får her. Betyr det statsråden nå sier, at hun skal inn og instruere idretten om hva de skal bruke de økte bevilgningene sine til? Idretten har vært flink nok til å dokumentere hvordan de ønsker å bruke pengene, og det sies også i innstillingen. Når det gjelder handlingsregelen, som jeg forstår er det store problemet både for Kristelig Folkeparti og Høyre, er det slik at den begynner å bli et lite problem, og at Regjeringen og statsråden føler at de ikke får til å drive politikk fordi de har pålagt seg selv et bånd som minsker deres muligheter til å drive politikk og utvikling på forskjellige områder?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-05-21:
For det første fikk jeg ikke noe svar på min utfordring til statsråden i stad i forhold til forskning. Hvis vi ser helt bort fra det forslaget som ligger til behandling her nå, er det da sånn at Regjeringen ville ha redusert bevilgningene til forskning? Det syns jeg er et vesentlig spørsmål å få avklart. Hvis det er slik at Regjeringen har planlagt å kutte 100 mill. kr til forskning i 2003, skjønner jeg godt statsrådens argumentasjon, for da får de problemer når vi sier at forskningen skal ha den andelen av midlene som den får her. Det andre er: Statsråden er også familieminister – unnskyld, har vært! Da er det også interessant å se på den forebyggende effekten av dette forslaget. Vi vet om de store problemene rundt omkring, særlig i de store byene, gjengkriminalitet osv. – jeg trenger ikke å ramse opp alt det. I forhold til det kunne det kanskje være interessant å høre om statsråden ser en inntektsside av den innsatsen vi gjør her. Det kan jo være sånn at andre budsjett kan reduseres som en konsekvens av det forslaget som ligger på bordet. Så til det stadig gjentatte argumentet om at man må tenke helhetlig. Nå var representanten Giske inne på tidligere i dag at det plutselig dukker opp 5 milliarder kr ekstra i revidert. Noen sier at det redder Regjeringen og finansministeren. Men det er altså nye midler som dukker opp midt mellom to budsjettbehandlinger. Da er det ansvarlig og fritt fram å bruke alle disse 5 milliarder kr, samtidig som en binder opp noen midler for 2003. Og dette argumentet om bruken av oljefondet – jeg vil gjerne utfordre statsråden på det også: Er det virkelig slik at den norske stat bruker så mye av avkastningen på oljefondet? Resultatet for 2001 viste jo noe helt annet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-05-21:
Nå la jeg tilfeldigvis merke til at representanten Lønning var ute av salen under representanten Nesviks innlegg. Men representanten Nesvik var inne på noe meget vesentlig. Hvis representanten Lønning hver eneste gang fra talerstolen skal prøve å gjøre alle de andre useriøse, har han virkelig mislyktes i dag. For hvis representanten Lønning hadde brukt litt ressurser på å se hva som står i begrunnelsen for forslaget, og hva som foreslås, hadde han sett at det ikke nytter å drive med juks og fanteri fra talerstolen. Representanten Nesvik refererte til hva som står i vårt opprinnelige forslag. Så når representanten Lønning sier at det ikke står et fnugg om forskning i Fremskrittspartiets opprinnelige forslag, vil jeg med glede få lov til å referere én gang til det som representanten Nesvik var inne på. Det står i begrunnelsen for forslaget: «Dersom det innføres en todeling av overskuddet fra Norsk Tipping til idrett og kultur, vil de midlene som i dag går til forskning fra tippemidlene falle bort. Etter forslagsstillernes oppfatning er det uhensiktsmessig at tippemidler skal gå til forskningsformål. Norge ligger i dag langt etter våre nærmeste handelspartnere og de andre nordiske land når det gjelder satsning på forskning. Vi ligger også godt under gjennomsnittet for OECD-land. Norge må derfor gjøre en satsning på forskning i årene som kommer, noe som krever en samordnet planlegging. Det vil derfor være mest naturlig at midler til forskning blir bevilget direkte over statsbudsjettet og ikke må basere seg på overskudd fra tippemidler.» Det har altså representanten Lønning glatt oversett. Da er det ikke noe rart at Høyre og delvis Kristelig Folkeparti bruker den formen for argumentasjon. De finner ikke måter å angripe forslaget på utenom det som går på den såkalte handlingsregelen. Vi har iallfall ren samvittighet i forhold til det. Poenget er at gang etter gang når Høyres representanter og delvis Kristelig Folkepartis representanter har vært på talerstolen i dag, har de møtt seg selv i svingdøren flere ganger. Det er nesten så man tror at de står i svingdøren. Representanten Lønning blir meget bekymret når de andre partiene kommer til enighet med Fremskrittspartiet om enkelte ting. Men man behøver ikke å gå langt tilbake i tid for å finne saker der Høyre sluttet seg til Fremskrittspartiet, eller at Fremskrittspartiet sluttet seg til Høyre, der også SV ble med på lasset – både etter at representanten Lønnings parti gikk inn i regjering, og også i stor grad før den tid. Så her er det snakk om kua som utrolig fort glemte at den hadde vært kalv. Det er det eneste man gjenstår med fra representanter fra Høyre og Kristelig Folkeparti i debatten her. De finner ikke saklige argumenter for å angripe forslaget. På den ene siden presiserer de at de er enig i intensjonene og alt, men så har vi noe som heter handlingsregelen, og da bruker de til og med de midlene som ligger langt under streken i forhold til de vedtakene vi gjør her.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-05-21:
I mitt forrige innlegg var jeg inne på dette med å møte seg selv i en svingdør. Ja, det er en god prestasjon. Det er en kjempeprestasjon, og Lønning gjør det gang etter gang. Så der skal han ha honnør, for det er ikke enkelt. Så er Lønning oppe her to ganger og vrir debatten langt bort fra det som er foreslått i forslaget. Alt det som representanten Lønning etterlyser, er fremmet som forslag i denne innstillingen. Så hvis representanten Lønning og Høyre er så bekymret, burde de i hvert fall stemt for forslagene til vedtak under C og D som omhandler forskning. Da hadde representanten Lønning fått det som han ville, og vi har på en måte sikret forskningen også i framtiden. Men representanten Lønning og Høyre vil heller ha det gamle systemet med at forskningen skal være avhengig av hvor mye folk spiller i dette landet. Men nå får vi i hvert fall sikret forskningen på en bedre måte i framtiden, gjennom de forslag til vedtak som ligger her.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2002-05-21:
Først vil jeg ønske representanten Per Sandberg velkommen tilbake i den kulturpolitiske manesjen. Det er grunn til å gi ros til Fremskrittspartiet i denne saken, for de har i hvert fall vært konsekvente. Dette har de hatt et engasjement for lenge, og de fremmet forslag også om endring av tippenøkkelen allerede i forbindelse med idrettsmeldingen for over et år siden. Det er langt vanskeligere, synes jeg, å forstå hvordan et parti som Arbeiderpartiet helt har endret kurs i forhold til dette. Dokument nr. 8-forslag er nå engang opposisjonens redskap, så det skal vi forstå. Det som jeg vil spørre litt om og få utdypet eller tolket litt, er hva som ligger i disse setningene som går på hva pengene på kulturområdet skal gå til. Det står bl.a. at 30 pst. skal gå til investeringer i lokale/regionale kulturelle møteplasser. Trond Giske gikk tidligere i dag forholdsvis langt i å gå inn for at f.eks. bibliotek og kunstmuseum kunne få av disse midlene. Jeg husker at Per Sandberg i sin tid i kulturkomiteen var en ivrig forkjemper for Brygga i Levanger og Falstadsenteret, som også er kulturelle møteplasser. Er representanten Sandberg enig med Trond Giske i hans tolkning av dette? Det andre går på hva Den kulturelle skolesekken i denne sammenheng egentlig innebærer; 40 pst. av midlene er tenkt kanalisert gjennom denne. Det betyr at barn og unge skal få del i kulturelle opplevelser, bl.a. gjennom ulike institusjoner. Nå vet vi at Fremskrittspartiet i utgangspunktet er nokså negativ til mange av de kulturelle institusjonene. Hva nå? La oss ta et eksempel. Når den nye operaen i Bjørvika står ferdig, vil man nok lage et skreddersydd program for skoleklasser og invitere disse. Vil da disse midlene som nå kommer gjennom dette forslaget og gjennom den kulturelle skolesekken, kunne benyttes til skoleklasser som vil besøke Den Norske Opera og få storartede kulturelle opplevelser gjennom dette besøket?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2002-05-21:
Ord og ikke handling, gjøre noe konkret, sier representanten Faldet. Ja, det er nettopp det Kristelig Folkeparti har vært opptatt av hele tiden ikke minst når det gjelder de frivillige organisasjonene, barn og unge. Jeg bare refererer til siste budsjettbehandling, hvor vi løftet inn 100 mill. kr mer til frivillige organisasjoner. Vi har også fått gjennomført et begrenset fritak for gaver til frivillige organisasjoner. Vi jobber videre med det. Vi har flere konkrete ting å vise til når det gjelder tiltak på dette området, så det er ikke det som er problemet. Problemet er at når vi gjennomfører reformer, vedtar vidtrekkende forslag med store budsjettmessige konsekvenser – ja, så ønsker vi at vi skal vite hva vi gjør. Kvalitetssikring er et viktig stikkord i all saksbehandling, og i denne saken så synes jeg det har gått veldig fort. Man har hatt det travelt. Man har vært utsatt for en ganske intens lobbying fra enkelte som er interessert i å skaffe seg økte ressurser, forståelig nok i og for seg. Men det er mindre forståelig at et parti som Arbeiderpartiet, med så lang regjeringserfaring, skal gå på limpinnen så til de grader for lobbyistenes aksjon at de er med på et lettvint Dokument nr. 8-forslag og løfter 14 milliarder kr fra petroleumsfondet og inn i Forskningsfondet uten tanke på konsekvensene for det øvrige budsjettet. Det er et tankekors, og her ligger grunnen. Hadde vi ventet litt til, kunne vi ha gjort det samme, men vi kunne ha fått lov til å tenke oss litt om og fått sikret dette, slik at vi ville vite at vi hadde unngått alvorlige konsekvenser, som nå kan bli resultatet av dette. Jeg kjenner godt til alt dette med basarer og tombola og innsamlinger, og jeg slutter meg helt til representanten Faldets beskrivelse her av Kristelig Folkeparti. Dette er vi opptatt av. Vi har også vært med og lagt fram frivillighetsmeldingen, som nettopp var med og bøtte på noe av dette. Vi skal fortsatt jobbe videre for flere konkrete tiltak for både frivillige og frivillige organisasjoner og for idretten.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2002-05-21:
Representanten Sandberg sier at jeg gav støtte til forslaget i mitt innlegg. Jeg sa at jeg støtter intensjonen. Jeg støtter det formålet som man ønsker å tilgodese med å skaffe fram flere midler av tippeoverskuddet til idrett og kultur, så så langt har representanten Sandberg rett. Det kommer vi til å si senere også, så slik sett er det ikke noe kontroversielt. Jeg tror jeg også har gjort rede for hvorfor vi ikke kan støtte forslaget. Nå er diskusjonen om man skal vedlegge et forslag protokollen eller avvise det. Det er en diskusjon om smak og behag, tror jeg, i slike sammenhenger. Det kommer litt an på forslagets karakter. Det behøver ikke å ha noe med selve substansen i forslaget å gjøre når det gjelder formål, slik som her. Jeg tror det har mer med at vi rett og slett ikke er modne for å ta standpunktet nå. Det er vi nødt til å ta senere. Derfor kan jeg heller ikke gå inn i enkeltheter når det gjelder en hypotetisk situasjon, som det da kanskje kunne være, men nå blir det jo ikke aktuelt. Jeg håper jo at vi ville ha gjennomført det, hvis vi hadde utredet dette og kommet fram til en måte å gjøre det på. Det burde ikke tatt mer enn et halvår. Vi har gitt komiteen – de som er med i den – full anledning til å vente. Vi la inn våre merknader til innstillingen veldig tidlig, hvor vi signaliserte og pekte på at det var utredninger i gang, satt i gang av regjeringen Stoltenberg og videreført av vår regjering, og at vi ønsket å vente på disse. Det har med ryddighet å gjøre. At en regjering setter i gang noe, og så skulle partier i Stortinget gå med på et forslag som bare gjør det før man har fått resultatet av utredningene, ville ikke være en seriøs saksbehandling. Dette blir for rotete, og derfor kunne ikke Kristelig Folkeparti være med.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2002-05-21:
Representanten Trond Giske kommer med en sammenligning som virker nokså søkt i denne sammenhengen: forslaget om å innføre kontantstøtte, som var kostnadsberegnet til ca. 3 milliarder kr, uten at det overhodet var utredet. Jeg husker veldig godt den diskusjonen og de påstandene som Arbeiderpartiet kjørte på i hvert fall i måneder og kanskje år mot Kristelig Folkeparti. Vi hadde hatt dette på programmet i over ti år og jobbet med det, og vi hadde også utredet det. Forskjellen er at her er man inne på et forslag som alle for så vidt har sans for og er enig i, og som man kunne ha tatt seg tid til å vente på en utredning av. Jeg har ikke noen problemer med å lytte til og bifalle alt det positive representanten Trond Giske sier om hva dette skal gå til: kulturell skolesekk, møteplasser, haller og arenaer. Det høres fantastisk ut, og det er klart at det skal vi ha. Men det er for meg et tankekors at man i Odelstinget kan gjøre et vedtak med så store og vidtrekkende konsekvenser for budsjettet, i 15 milliarder kr-klassen. Budsjettene pleier vanligvis å bli behandlet i Stortinget etter forutgående fremlegg fra Regjeringen. Her hopper man bukk over alt det man ellers bruker å gjøre når man vedtar noe som har så store konsekvenser for budsjettet. Det er der jeg ikke forstår Arbeiderpartiet, at de plutselig nå har fått det for seg at det kan gå på denne veldig lettvinte måten. Diskusjonen om skattelette har bølget fram og tilbake her. Jeg deltar ikke i den, for det er på samme måte en budsjettsak. Vi får vente med den diskusjonen til dette blir fremlagt i forbindelse med budsjettet. Jeg mener at vi nå skal stå sammen om å kjempe for å få mer penger til kulturbudsjettet totalt sett – alle de organisasjonene og institusjonene som har behov for det. Det skal vi stå sammen om.
Inge Lønning (Høyre), 2002-05-21:
Det er en god regel at når Herodes og Pilatus finner hverandre, skal man følge godt med i det som foregår. Når man lyttet til representanten Sandbergs begrunnelse for det som ligger i flertallsinnstillingen fra komiteen, kunne man ikke unngå å merke at begrunnelsen er nesten den motsatte av den som Arbeiderpartiet har lagt frem. Det eneste som er felles, er konklusjonen. Innfallsvinkelen og begrunnelsen er vidt forskjellig. For Sandberg er dette et spørsmål om forholdet mellom statens drift av lotterier og lotteriinntekter versus frivilliges drift av det samme. Det hørte man ikke ett ord om i hr. Giskes innlegg, og jeg vil anta at det bekymrer ham relativt lite om staten driver all lotterivirksomhet i dette landet. Det som er det forunderlige i denne sak, er jo at disse tre partiene har funnet hverandre på ett eneste punkt, nemlig når det gjelder å øke statens utgifter. De har formodentlig hver for seg sin egen inndekning – i hvert fall kan man håpe at de når den tid kommer, vil ha en egen inndekning – men det er ingen grunn til å tro at denne inndekningen vil samle noe flertall av de samme partiene som her utgjør flertallet. Det er ingen grunn til å kritisere Fremskrittspartiet for at de fremmer dette Dokument nr. 8-forslag, for det er riktig, som Sandberg sier, at dette standpunktet har Fremskrittspartiet hatt hele tiden. Men det som jo er litt interessant å spørre Sandberg om, er om han ikke ser at det kan være litt vanskelig for utenforstående å skjønne Fremskrittspartiets logikk helt, når man i den ordinære budsjettbehandlingen kutter drastisk nettopp på kulturbudsjettet, og man så i dette Dokument nr. 8-forslaget vil øke det samme budsjettet som man har kuttet med ca. 400 mill. kr.
Inge Lønning (Høyre), 2002-05-21:
Representanten Sandberg misforstod nok mitt spørsmål. Jeg har lest forslaget og vet utmerket godt at forslaget sier det som Sandberg refererte. Mitt spørsmål gikk ikke på det. Mitt spørsmål gikk på hvordan Fremskrittspartiet selv får sitt interne regnskap til å gå opp når man i den ordinære budsjettbehandling foreslår drastiske kutt på kulturbudsjettet, og man så et par måneder senere foreslår å øke det samme kulturbudsjettet med noen hundre millioner kroner. Det er det som for utenforstående kan være litt vanskelig å få til å gå i hop. Når det gjelder spørsmålet om staten versus frivillige som arrangører av lotterivirksomhet, trodde jeg representanten Sandberg var klar over – det står i hvert fall i komiteinnstillingen – at den forrige regjering satte i gang en gjennomgang av helheten i dette bildet. Og den nåværende regjering har sagt at den skal komme med den gjennomgangen til høsten. Da ville både Trond Giske, Per Sandberg og alle andre ha fått rikelig anledning til å drøfte alle de prinsipielle sider ved statens lotterivirksomhet. Men det hadde man altså ikke tid til å vente på. Man måtte ta denne biten og legge den på plass, helt uavhengig av en slik vurdering av helheten. Det er det jeg forundres litt over, at hverken representanten Giske eller representanten Sandberg skjønner at det er ganske mange som synes at dette er en litt eiendommelig form for behandling av så vidt prinsipielt betonte spørsmål som dette.
Inge Lønning (Høyre), 2002-05-21:
Representanten Trond Giske har en eventyrlig evne til å snakke om noe annet når han blir møtt med kritikk. Jeg kan også gjerne bruke et innlegg på å snakke om noe annet. Det finnes veldig mye annet man kan snakke om enn det saken dreier seg om. Det saken dreier seg om, berørte Giske med én eneste setning i sitt siste innlegg. Og det må man vel trygt kunne kalle et understatement. Han sa: Det er mulig at vi skulle ha gjort noe med dette da vi satt i regjering. Det er en glitrende form for understatement, må jeg si. Men Giske finner det altså ikke påfallende at han har funnet disse 14 milliardene – for nå én gang til å referere til representanten Faldet – først i det øyeblikk han var ute av regjering. Og da var han plutselig i stand til å kaste seg rundt, til og med så raskt at det ikke engang var nødvendig å vente på den utredning som hans egen regjering har igangsatt, formodentlig fordi den mente at utredningen var nødvendig. For jeg går ut fra at den regjering Trond Giske selv satt i, ikke iverksatte utredninger som den mente var overflødige når det gjelder politikken for bruk av lotteriinntekter. Representanten Sandberg snakket om å møte seg selv i svingdøren. Det har jeg ikke noen erfaring med – jeg vet ikke om Sandberg har det heller. I så tilfelle må han bruke svingdøren på en veldig spesiell måte, vil jeg tro. Jeg vil nesten tro at han måtte komme seg ut av svingdøren hvis han skulle ha noen sjanse til å møte seg selv. Jeg vet meget godt at det opprinnelige Dokument nr. 8-forslaget fra Fremskrittspartiet omtalte forskningen. Ja visst gjorde det det! Det skulle da bare mangle, når man skulle endre en 60 år gammel fordelingsnøkkel, at man ikke omtalte det. Det jeg siktet til, var at det ikke sies ett eneste ord om hvorledes man akter å ivareta forskningens behov, og det sies ikke én stavelse om volumet. Nå skryter man fra flertallet i fellesskap av at man øker innsatsen for forskningen gjennom regnestykket med en bestemt prosentsats. Det står det ingenting om i Dokument nr. 8-forslaget fra Fremskrittspartiet. Og det må vel være tillatt å minne om at de gangene forskningspolitikken har vært diskutert i denne salen, har ikke akkurat Fremskrittspartiet utmerket seg ved å være det partiet som prioriterer forskningen høyest. Realiteten i det forslaget det blir flertall for i dag, er at man har tatt ut to av de nedarvede tre formål, idrett og kultur, og sagt at disse skal prioriteres høyere enn i dag. Det fatter man konkret vedtak om. Og så forsøker man å fange opp og reparere skadevirkningene for forskningen ved å foreta seg noe med milliardene i oljefondet. Det er en særdeles improvisert måte å drive politikk på.
Inge Lønning (Høyre), 2002-05-21:
Jeg er meget takknemlig. Etter Trond Giskes siste innlegg har jeg omsider skjønt hva saken dreier seg om, for han sa det jo svært klart og tydelig. Og i hans oppsummering av hva saken dreier seg om, nevnte han ikke forskningen med ett kløyva ord. Dermed røpet han ganske ufrivillig hva det er saken dreier seg om, nemlig nøyaktig det som jeg sa i mitt siste innlegg, at man har fått det for seg at nå er det den beleilige tid for å bøye av for den lobbyvirksomhet som har vært drevet intenst og effektivt over lang tid. Jeg er også takknemlig for at representanten Giske bekreftet at Arbeiderpartiet driver politikk etter helt andre prinsipper når man er i opposisjon enn når man er i posisjon. Det var for så vidt unødvendig å bekrefte det, men det er greit å få sagt det eksplisitt også. Men den egentlige forskjellen er åpenbart at når man er i opposisjon, føler man ikke noe behov for å ta ansvar for inndekningen av de forslagene man fremmer. Da blir det å drive politikk, som flertallet har snakket om i denne salen(presidenten klubber)(presidenten klubber) en relativt billig øvelse. (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-21:
Når det gjelder inndekning til forskning, står det i forslaget hvordan det er tenkt gjort, nemlig å supplere fra oljefondet til Forskningsfondet. Når det gjelder dette med inndekning i budsjettet, vil jeg si: Hvis Rafiq leste våre budsjettmerknader sist høst, ville hun sett at vi på vårt kulturbudsjett hadde en økning som ligger helt opp mot det som er totalbeløpet allerede nå før vi overfører penger og tar ut forskningen.
Afshan Rafiq (Høyre), 2002-05-21:
Jeg må si at jeg blir mer og mer fortvilet på vegne av forskningen etter å ha hørt debatten her i dag. Jeg ser at de partiene som her går inn for dette forslaget, rett og slett ikke er enige om inndekningen. Slik jeg har forstått Sosialistisk Venstreparti, vil de ramme skattelettene. Her vil jeg minne Sosialistisk Venstreparti på at folket ved sist valg har gitt klar beskjed om skatteletter. Og er det slik at Sosialistisk Venstreparti nå vil sende en renteøkning til familiene? For det er jo det som vil bli resultatet når man har den samme tilnærmingen til politikk som Ole Brumm har til melk og honning.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-05-21:
Det var faktisk slik at vi hadde ingen løsning på hvordan vi skulle få Forskningsfondet opp å stå da Ellen Horn var statsråd. Nå har vi funnet en løsning, og det er det som er det nye. Jeg skjønner veldig godt at representanten Lånke har det litt vanskelig i dag. Ingen snakker varmere – og jeg sier «snakker» varmere – om frivillige organisasjoner enn Kristelig Folkeparti. Ingen kan mer om basarer og innsamlinger enn Kristelig Folkeparti, og om hvor slitne folk kan være av å selge lodd og drive med tombola, og da trodde jeg faktisk at også Kristelig Folkeparti kunne være med på dette forslaget når vi nå har funnet en løsning. Jeg registrerer jo at Kristelig Folkeparti har en representant på fotballkamper. Statsministeren er en ivrig deltaker i pausen og kaster glans over særlig fotballaget i Molde, der de har fått en flott stadion, finansiert av privat kapital. Ville det ikke være bedre for idretten og kulturen om Kristelig Folkeparti nå kunne få delta sammen med forslagsstillerne og Arbeiderpartiet om virkelig å satse konkret på fritidstilbud som vil bety forebyggende arbeid for barn og unge, som jo også Ola T. Lånke har vært så opptatt av? Ville det ikke være bedre om han fikk lov til å være med på dette vedtaket som virkelig betyr noe konkret, og ikke bare er ord?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2002-05-21:
Inge Lønning har flere ganger vært oppe på denne talerstolen, og på sin retoriske måte har han gått til angrep på dette forslaget. Jeg vil be Inge Lønning om å lese referatet av denne debatten, for det er faktisk slik at det har vært utallige innlegg som har gått på hvordan en tenker seg å styrke forskningen. Så skal en holde seg til saken, sa Inge Lønning. Nå har representanten vært innom både svingdører og fugler og jeg vet ikke hva, noe som har avstedkommet fargerike replikker fra Inge Lønning i denne saken. Men jeg blir litt fortvilet, for en får en følelse av at det er noe forferdelig som skjer i dag. Det som skjer, er så trist og leit. Men tenk på alle der ute som er glad for dette vedtaket! Inge Lønnings parti sitter i regjering. Inge Lønnings parti har vært i opposisjon, og da var det mange Dokument nr. 8-forslag som kom fra Høyre. Men nå er det ikke det. Og hvorfor er det ikke det? Jo, det er nettopp fordi Inge Lønnings parti nå sitter i regjering, og da bruker man ikke Dokument nr. 8-forslag. Det er endringen. Jeg synes vi skal være glade. Inge Lønning kan være glad også. Mange kan glede seg i dag. Kanskje de slipper å ha så mange basarer, kanskje de slipper å være med på så mange dugnader. Er det ikke grunn til å glede seg over det, så vet ikke jeg.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2002-05-21:
Sjølv om kulturministeren uttrykkjer positivitet og glede over at idretten og kulturen har fått ein auke på nær ein milliard, åtvarar ho Stortinget med tanke på inndekninga på 800–900 mill. kr. Ho er glad for Frifond, ho er glad for den kulturelle skulesekken, ho er glad for idretten, og ho er glad for at det skal satsast på dei frivillige organisasjonane. Og statsråden understrekar at forskingsdelen skal opp til OECD-nivå, slik som fleirtalet går inn for i innstillinga. Så viser statsråden til Sem-erklæringa, der det heiter at det skal satsast på den frivillige sektoren. Kort sagt er statsråden einig i det som fleirtalet seier i innstillinga. Så viser statsråden til handlingsregelen, samtidig som ho seier at ho skal kjempe med nebb og klør for kulturen. Slik som eg tolkar innlegget frå statsråden, betyr det at det også skal kome meir pengar frå statsråden og frå samarbeidsregjeringa. Kvifor er det meir uheldig når pengane som skal satsast på kultur, idrett og forsking, kjem frå Stortinget enn når dei kjem frå Regjeringa? Eller betyr ikkje det som statsråden seier, at det skal kome meir pengar til kultur, til idrett og til forsking?
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2002-05-21:
Eg skal knytte nokre kommentarar til den kulturelle skulesekken, som nå får ein auke på 170 mill. kr. Møre og Romsdals kulturelle skulesekk er kjent som «Kulturnista». Før «Kulturnista» var ein realitet, måtte kommunane i Møre og Romsdal betale mellom 5 000 kr og 10 000 kr for ei framsyning. Det tilsvarande i dag er mellom 1 000 kr og 3 000 kr. Når reise, diett, opphald og framsyning til nr. 1-framsyninga ved t.d. Teatret Vårt eller Operaen i Kristiansund er betalte, er utgiftene til framsyning nr. 2 merkbart mindre, noko som gir større moglegheiter for alle til å kjøpe framsyningar til akseptable prisar. Tidlegare måtte regionteatret i Møre og Romsdal nytte store ressursar for å vere i kontakt med kvar einskild kommune eller skule for å tilby framsyningar. Distribusjon gjennom «Kulturnista» gjer at barne- og ungdomsframsyningar har eit effektivt distribusjonsnett. Kvar elev i grunnskulen får årleg fem møte med kultur og utøvarar på høgt nivå. Og fem timar pr. år tilsvarer det mange barn og unge brukar på TV på eit par dagar, der kulturtilboda er styrt av cola- og bleieprodusentar. Endringa av tippenøkkelen gir den kulturelle skulesekken 170 mill. kr i auka midlar – ein stor sum. Det vil bli spennande å følgje utviklinga og å sjå om målsetjinga om at alle barn og unge skal få tilgang til kulturopplevingar og moglegheit for deltaking, vert oppfylt. I alle fall, føresetnadene for at vi skal lykkast, har aldri vore sterkare til stades enn nå. Eg vil også understreke fleirtalet sin merknad om at fordelingsordninga ikkje skal gå på kostnad av tilsvarande løyvingar på statsbudsjettet, men føre til ein reell auke til desse føremåla, minst tilsvarande den auka tilførselen frå tippemidlane. Det er sterke signal frå eit breitt og stort fleirtal som ikkje minst kulturministeren bør merke seg. Senterpartiet vil finne det svært oppsiktsvekkjande om andre postar på kulturbudsjettet vert føreslått reduserte med bakgrunn i det vedtaket som vert gjort i kveld. Den negative fokuseringa frå regjeringspartia på dette etter mi meining positive vedtaket forundrar meg. Regjeringspartia gjentek at fleirtalet ikkje har teke med minus, berre pluss. Men dette vedtaket er positivt for idretten, det er positivt for barn og unge, og det er positivt for frivillige organisasjonar. Den samla innsatsen innanfor forskinga skal styrkjast. Eg kan ikkje skjønne argumentasjonen frå særleg Høgre-representantar, som går ut på at forsking vert meir sikra med avhengigheit av folks speleinnsats, for ikkje å seie av folks speleavhengigheit, enn av ein auke av kapitalen til Forskingsfondet på 14 milliardar kr. Samla sett er dette ein «vinn-vinn»- situasjon, eit godt resultat, ikkje minst for barn og unge i heile landet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2002-05-21:
Det er tydelig at Giske ikke helt har rede på hva han snakker om i forhold til Frifond. Frifond er en helt annen måte å organisere støtte til frivillige på enn noen andre. Den er ekstremt lite byråkratisk, basert på at en skal gi ut små summer til grupperinger som raskt skal få behandlet søknadene sine. Det er også basert på at man skal ha et lite byråkrati som forvalter ordninga. Noe av hovedpunktet her er at sosialdemokratiet alltid har overøst frivillighet med byråkrati. Det er det som er hovedutfordringa for frivillige organisasjoner nå, å bli kvitt den sosialdemokratiske overbyråkratiseringa og også den statlige organiseringa av tippinga, som vi nå ser at vi har. Det er umulig for frivillige å gjennomføre spill på riktig måte. Det hadde vært interessant å høre om Fremskrittspartiet faktisk var enig i at vi skal ha den statlige monopoliseringa av spill som vi har i Norge. Jeg er faktisk i tvil om det også er i strid med EØS-avtalen at vi har en monopolisering av et online-system som spill også har. Jeg er livredd for å innføre nye sosialdemokratiske ordninger med stort byråkrati som skal ta seg av også de små ordningene. Blir Frifond for stort, må Frifond delegeres ut til fylkene, og da kan vi få en ulik forvaltning, en ulik byråkratisering og også en ulik måte å gjøre dette på. Det at frivillige organiserer Frifond sjøl, som de gjør nå, forutsetter at Frifond ikke er for stort. Da må det organiseres på andre måter, og da er jeg engstelig for byråkratiseringa. Så er det jo alltid skummelt å være den lille gutten som må si at keiseren ikke har klær på. Det er tydelig at tidligere forskningsminister Giske har et stort bilde av seg sjøl som forskningsminister. Men jeg må nok beklage og si at det er det veldig mange i de ulike forskningsmiljøene som ikke er helt enig med den tidligere forskningsministeren i, men at det også kanskje var Venstre som faktisk har stått på for forskninga og også fikk kreditt ved budsjettbehandlinga for å ha stått på for forskninga, og kanskje ikke nødvendigvis forskningsministeren.
Trine Skei Grande (Venstre), 2002-05-21:
Frifond kan måtte organiseres på andre måter hvis Frifond blir veldig stort. Det betyr ikke at vi må gå i grøfta, men det betyr at vi kan gå i den grøfta, og det har disse partiene ikke engang giddet å utrede. De har ikke engang giddet å stille det spørsmålet eller lagt de premissene i forhold til akkurat det. Jeg syns jo også det er viktig å ta en debatt om idretten og byråkratisering, om hvorvidt idretten bruker alle sine penger riktig, og hvorvidt det er riktig å ha en så sterk sentraldel av idretten når vi vet hvilke utfordringer som er lokalt. Så skjønte tydeligvis ikke Alstad det jeg sa om EØS. Det er ikke det at man fordeler pengene til frivillige, som er diskusjonen. Det som er diskusjonen, er hvorvidt Norsk Tipping, som statlig, bygger opp et online-system for bruk av spill som de har monopol på. Jeg mener det kan diskuteres om det er rett ifølge EØS-avtalen at ikke andre, frivillige organisasjoner får muligheten til å bruke det online-systemet. Det tror jeg hadde vært et mye større scoop for frivilligheten. Det måtte jo vært mye mer interessant for Fremskrittspartiet, og det er faktisk et stort spørsmål som vi syns bør utredes. Men det har man ikke orket å gjøre fordi man har hatt det så travelt. Alstad er som meg også vararepresentant i denne sal, men jeg kan informere ham om at det er Arbeiderpartiet som nå tilhører opposisjonspartiene, og ikke vi andre, sjøl om det sikkert nok føles sånn, og det var fristende å kalle oss «opposisjonspartiene». Når det gjelder forskning, skal man være bombesikker på at Venstre kommer til å kjempe for det. Det kjempet vi for skulle bli bedre da Giske la fram sine saker, og vi kjempet også for en økning av Forskningsfondet ved forrige budsjett.
Trine Skei Grande (Venstre), 2002-05-21:
Fremskrittspartiet mener at vi er redd for å drive politikk, men politikk er nemlig det å snakke om både plussene og minusene her i livet. Noen syns imidlertid det er artig å snakke bare om plussene, og det er ikke å drive politikk. Det er alt mulig annet, og mange av de begrepene passer det seg ikke å nevne her fra talerstolen. Problemet er at man ikke har gått gjennom frivilligheten. Jeg vil påstå at jeg kjenner frivilligheten, og jeg har stort sett brukt hele mitt lille voksne liv på frivillige barne- og ungdomsorganisasjoner. Jeg vet hvordan byråkratiet ødelegger dem. Det jeg er opptatt av, er at hvis man skal gjøre store endringer, f.eks. med Frifond, må man ta på seg den jobben det er å se på hvordan de skal organiseres for at man skal nå målet. Men det har man ikke tatt seg tid til. Det syns man ikke var like morsomt å snakke om som å snakke om at man skulle få mer penger. Å ta den jobben det er å faktisk finne ut hvordan man skal organisere arbeidet sitt i forhold til frivilligheten, har man ikke orket. Piet Hein sa en gang at «Ansvar er så svært at ha, derfor er det skaffet a». Og det er veldig dumt hvis det blir «skaffet a» i denne salen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2002-05-21:
Under debatten i dag har jeg flere ganger prøvd å påvise at keiseren ikke har noen klær på – jeg prøver en gang til. Det historiske løftet som Giske snakker om, er første året omtrent like stort som den momskompensasjonen Regjeringa som sitter nå, har lagt inn. Så stort er det, så historisk og fantastisk er det. Men jeg må dessverre si at keiseren har ingen klær på. Så er det snakk om hvor mye dette hjelper lagene, hvor mange færre dugnader det blir, og hvor fantastisk det vil bli med disse pengene. Man kan si at Frifond går direkte på dugnader. Men hvor mange idrettsanlegg man har, påvirker jo ikke hvor stor innsats foreldrene må bruke på dugnader. Mye av det går jo gjennom dagens tippeordning. Den kulturelle skolesekken påvirker jo ikke antall dugnadstimer og sånne aktiviteter som foreldrene deltar i, det påvirker ikke det i det hele tatt. Men man tuller seg inn i en eller annen virkelighet om at dette er et kjempesvært løft, mens det egentlig bare er en byråkratisk forkludring i forhold til den store debatten vi kunne hatt om lotteri, om spill, om mulighetene for de frivillige framover, og å føre videre det engasjementet. Og så til slutt: Jeg har hørt at det høyrestyrte Oslo på en måte er så ille når det gjelder dette. Nå er det da ikke så ille at Oslo er høyrestyrt, det er også venstrestyrt. Det store problemet for Oslo er kostnadsnormen som er lagt inn i forhold til statens bruk av penger, og at vi har hatt en rekke arbeiderpartistatsråder som syns det er best å ha med antall anlegg i årsrapporten sin, og ikke hvor de kunne bygd, og alle vet at det er utrolig mye dyrere å bygge anlegg i Oslo. Men det vi kan trøste Arbeiderpartiets representanter med, er at det løftet man har hatt når det gjelder kunstgress og ballbinger og andre ting i Oslo de siste årene, er betraktelig større enn det Arbeiderpartiet noen gang var i nærheten av da de satt med makta i byen.
Jon Olav Alstad (Arbeiderpartiet), 2002-05-21:
Jeg vil aldri slutte å forundre meg over at mer penger til Frifond skal gi mer sosialdemokratisk byråkrati i Frifond. Det vil overraske meg hvis det blir resultatet, i hvert fall når det uttrykkelig er sagt klart fra fra vår side at det er ikke det pengene skal gå til. Jeg har sjelden opplevd at det er mer penger som fører til mer byråkrati. Derimot har flere regler og kontrollrutiner en tendens til å gjøre det, som det ellers er altfor mye av på kulturområdet, men som man har prøvd å gjøre noe med. Så kan jeg berolige representanten Skei Grande med at i forhold til EØS-avtalen blir nok ikke dette noe stort problem. For så lenge det går til frivillige organisasjoner som Frifond, vil man nok akseptere det. Selv om det er staten som henter inn pengene, men sørger for at det kommer frivillig arbeid til gode, så ligger det nok innenfor de rammene EU har, og de som EU har signalisert at de vil komme med. Jeg slutter aldri å forundre meg over den aversjonen opposisjonspartiene har mot å drive politikk, for det er jo det dette handler om – å sørge for å få et vedtak som i denne sammenhengen er til beste for frivilligheten og kulturen. Så skal jeg komme inn på det at man bruker LNU til inntekt for at det ikke skal bevilges mer penger som skal komme bl.a. barn og ungdom til gode. Det får stå for sin egen urimelighet. Venstres representant gjorde her et poeng av at Venstre har fått kreditt – ja, det må vel være at de i budsjettet klarte å begrense kuttene i Arbeiderpartiets forslag i statsbudsjettet, det da, for det var jo vitterlig sånn at det som kom ut av regjeringsskiftet, var mindre penger til forskningen enn det som opprinnelig lå i Arbeiderpartiets budsjettforslag. Men jeg skal utfordre representanten på det som var Giskes spørsmål: Vil Venstre også framover stå fast ved at forskningen skal få mer penger, og at den skal styrkes? Så får hun ny mulighet til å svare på det.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-05-21:
Når det gjeld dei vedtaka som allereie er gjorde i denne salen om skatte- og avgiftslette, trudde eg representanten Trond Giske var klar over at vi har vedteke avgiftslette i forhold til både investeringsavgifta og avskrivingsreglar – faktisk saman med Arbeidarpartiet har vi fått fleirtal for det. Det har vore forhandlingar mellom sentrumspartia og Arbeidarpartiet. Vi er glade for desse endringane, for eg ynskjer mykje til kultur, eg ynskjer mykje til idrett, eg ynskjer mykje til forsking, men eg ynskjer òg å leggja til rette for eit godt næringsliv som kan skapa grunnlag for alle desse andre tiltaka. Derfor er det vedtak som vi er glade for. No blir overspelet til 2003 litt tyngre fordi dette ikkje blir innført før 1. oktober. Hadde arbeidarpartiregjeringa gjort det som vi vart einige om i avtalen, hadde det blitt innført frå 1. april. Då hadde ikkje rekninga for neste år blitt fullt så tung. Men det er realiteten – anten må vi ta vekk investeringsavgifta, eller vi må ikkje ta ho vekk. Dette er eit godt næringspolitisk grep, som vi står bak. Det trudde eg òg at Arbeidarpartiet gjorde. Eg er iallfall overtydd om at Framstegspartiet gjer det. Så veit vi òg at når det gjeld fordeling av midlar, er vi einige i denne salen – dei fleste partia, kanskje med unntak av Framstegspartiet – om at vi skal halda oss til handlingsregelen. Og då vil uttaket av Forskingsfondet som skal gå til forsking – som opposisjonen meiner vi skal plussa på med 14 milliardar kr – sjølvsagt måtta gjerast innanfor ramma av handlingsregelen. Difor får vi ei utfordring her når det gjeld prioritering, og det har eg peikt på. Eg kjem til å kjempa for kultur med nebb og klør, men dei økonomiske realitetane bør iallfall ein som tidlegare har vore minister, kjenna til. Han veit korleis dette fungerer, og då bør han òg veta at det ikkje er heilt ulogisk at ein legg inn desse føringane, når vi ser dei vedtaka som vi er i ferd med å fatta.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-05-21:
For å ta det siste fyrst, spørsmålet om dette med handlingsregelen er blitt ei tvangstrøye for oss. Det eg iallfall er overtydd om, er at dersom vi ikkje hadde hatt ei god økonomisk styring på budsjetta våre, dersom vi ikkje hadde hatt ei fleirtalssemje i denne salen når det gjeld bruk av oljemilliardane og når det gjeld handlingsregelen, ville vi iallfall ganske fort ha kome inn i ei tvangstrøye i forhold til renteauke og eventuelt andre utslag, f.eks. inflasjon – ein veit jo aldri kva som vil skje. Men vi veit iallfall at renta aukar dersom vi bruker mykje meir pengar enn det som ligg innafor handlingsregelen. Den er eit godt verktøy for å ha styring på norsk økonomi. Eg er veldig glad for at det er eit fleirtal i denne salen som faktisk vil følgja dette. Det finst mange ulike tiltak å bruka pengar på, det veit både eg og representanten Sandberg. Det er ikkje der problemet ligg, problemet er å prioritera innafor dei rammene ein har. Då meiner eg at det hadde vore ein fordel at ei regjering kunne få lagt fram eit budsjett der dei såg på  kva  midlar  ein  hadde  til rådvelde.  Ein veit kva ein ynskjer å prioritera, kanskje ein måtte bruka eit noko anna tempo for å gjennomføra ein auke i budsjettet i forhold til det som vi prioriterer framfor andre ting, men poenget er at dersom ein ser alt saman i ein heilskap før ein låser seg fast til å dela ut pengane, har ein betre styring med budsjettet, ein har betre styring med økonomien. Det hadde vore å føretrekkja, og det sa eg i mitt innlegg. Elles ligg det ikkje an til frå vår side å detaljstyra idretten noko meir enn i dag. Eg veit at idretten har store planar for korleis ein skal bruka midlane, men det er eit nært samarbeid mellom idrettsrørsla og departementet når det gjeld bruk av midlane, og det samarbeidet kjem vi sjølvsagt til fortsetja med.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-05-21:
Det er jo det eg har prøvd å svara på nokre gonger, at det å sjå budsjettet meir i ein heilskap er eit betre utgangspunkt når ein skal prioritera. Som Trond Giske sa i ein tidlegare replikk, fekk vi ein del ekstrainntekter i revidert som vi skal bruka til m.a. sjukehus, vi har ei forsvarsrekning å betala osv., slik at desse midlane går allereie til viktige tiltak. Når vi skal leggja fram budsjett til hausten, veit vi òg meir i forhold til kor store rammene er. Då kan vi prioritera innanfor dei rammene vi har. No blir vi bundne opp til å gjera akkurat det som fleirtalet i Stortinget ber oss gjera. Det skapar sjølvsagt eit meir firkanta system i forhold til å tenkja i ein større heilskap når det gjeld dei ulike prioriteringane. Eitt år blir det kanskje liten auke, eit anna år kan det bli meir auke – ein må sjå det over heile fireårsperioden. Som eg har sagt før: Allereie til neste år er det bunde opp ganske mange milliardar i budsjettet. Det kjem til å bli ein tøff prosess til hausten. Dette veit eg, og det er difor eg òg har uttrykt den uroa som eg gjorde i innlegget mitt, i forhold til det som blir vedtatt i dag.