Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-06-08:
Regjeringens prosjekt for å samle landets fylker og kommuner i færre og større enheter har endt opp i tvang og dårlig oppslutning. Det synes Miljøpartiet De Grønne er synd, for det er viktig at norske kommuner og fylker tilpasser seg de oppgavene de står overfor, og framtida de skal inn i. Derfor stemmer vi for noen sammenslåinger – der folkeflertallet er for det – men vi minner om hva Stortinget sa sist vi diskuterte denne reformen: «Dersom kommuner etter en helthetlig vurdering og etter å ha innhentet synspunkter fra sine innbyggere konkluderer med at sammenslåing ikke er aktuelt på det nåværende tidspunkt, er dette en konklusjon flertallet mener må respekteres.» Dette står Miljøpartiet De Grønne ved. Det er et paradoks at en reform som skulle styrke kommunedemokratiet, gjennomføres ved å overkjøre kommunedemokratiet. Derfor stemmer vi mot sammenslåinger som ikke støttes av innbyggerne. Vi stemmer mot sammenslåing i f.eks. Flora, Vågsøy og Bremanger og – inntil videre – i kommuner hvor det er usikkerhet om den lokale enigheten, som i Forsand og Sandnes. I Akershus, der jeg stiller til valg i dette stortingsvalget, blir Skedsmo, Fet og Sørum overkjørt. Folk i både Fet og Skedsmo stemte nei. Om jeg blir valgt inn på Tinget fra Akershus, kommer jeg til å arbeide for at folkeflertallet skal respekteres i de kommunene – akkurat som jeg kommer til å arbeide for at det folk i Asker, Røyken og Hurum har bestemt, om å gå sammen, også skal respekteres og støttes. Miljøpartiet De Grønne har støttet regionreformen. Sterke regioner er viktig for å ta vare på framtida. Men i motsetning til regjeringspartiene vil vi også at regionene skal fortsette å være et sterkt, folkevalgt nivå. Framfor alt mener vi at en regionreform må ha et tydelig mål. Regionreformen bør være grønn, og den bør være målrettet som et verktøy for overgangen til et bærekraftig samfunn, som hele Norge nå må gjennomføre. Regionene bør bli effektive og bærekraftige, med grønt skifte og nullutslipp som mål, og med en sterk næringsutvikling innen rammen av kultur-, natur- og miljøkrav som sikrer hovedmålet: høy livskvalitet for innbyggerne. Regionreformen vi debatterer i dag, mangler disse dimensjonene. De sammenslåingene som foreslås i dag, kan derfor bare støttes når det gjelder Agder, der den folkelige forankringen er solid. Men i dag vil flertallet også dytte mitt eget fylke, Akershus, sammen med Buskerud og Østfold inn, i en svær, geografisk knotete Viken-region, som er et trist eksempel på hele denne bakvendtprosessen. Mye taler for at en fylkessammenslåing rundt Oslofjorden kan være fornuftig, men da burde man starte med en god kommuneprosess, og basert på resultatet av den burde man gå videre – og ikke legge inn en fullstendig irrasjonell forutsetning om hellige kommunegrenser. En avgjørende forutsetning for at en regionreform skal gi mening og resultat, er at regionene får tilstrekkelig viktige oppgaver. Regjeringens forslag innebærer dette i altfor liten grad, og det er en viktig årsak til manglende entusiasme for de fleste sammenslåingsforslagene. Det betyr også at regionreformen burde ha videreført og styrket rollen som koordinator og beskytter av nasjonale verdier. Jeg vil derfor nevne et av de viktigste naturvernpolitiske grepene som regjeringen har gjennomført i denne perioden, og det er svekkelsen av Fylkesmannens beskyttelse av natur og matjord i fylker og kommuner. Flyttingen av planavdelingen fra Klima- og miljøverndepartementet til Kommunaldepartementet, og det påfølgende pålegget til fylkesmennene om redusert bruk av innsigelser, var direkte aktiv anti-natur- og anti-matjordpolitikk, og har også hatt den konsekvensen. Vi fremmer i dag derfor to løse forslag om å reversere disse grepene. For øvrig kan jeg ikke gå gjennom alle forslagene som er kommet, men vi stemmer for forslag fra Arbeiderpartiet med flere om at oppgaver som legger til rette for politisk skjønn, legges til folkevalgt nivå, og at institusjoner som Innovasjon Norge, videregående opplæring, tannhelse, kollektivtilbud osv. beholdes på regionalt folkevalgt nivå. Kommune- og regionreformen har vært en skinnprosess. Det har vært en reform for reformens skyld. Den har ikke hatt klare mål, og den har hatt uhensiktsmessige forutsetninger og til dels en bakvendt rekkefølge. Regjeringen har ikke holdt løftet om å lytte til regionene og gi dem flere oppgaver, og derfor er denne prosessen blitt en dårlig utnyttet mulighet.