trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2005-06-09:
Representanten Svendsen snakker om at valgkampen er startet. Ja, det har han rett i. Men dette har ingenting med valgkampen å gjøre, det har å gjøre med å vise respekt for de vedtakene som Stortinget har fattet. Det er det dette handler om. Jeg fikk påtale for at jeg i mitt forrige innlegg brukte et ikke-parlamentarisk uttrykk da jeg snakket om løgn fra representanten Svendsen. Jeg får kanskje moderere meg og si det på en annen måte: Det er jo ikke helt riktig det han sier i forhold til de merknadene som er skrevet inn. Det er det vi har forholdt oss til, når vi sier at representanten Kenneth Svendsen vitterlig har skrevet inn i merknaden at man ønsker omkamp når det gjelder Luftfartstilsynet til Bodø. Det står svart på hvitt. Det er det vi har forholdt oss til. Da er det ganske behagelig å kunne reise rundt og si at man er for – men egentlig er man imot, Fremskrittspartiets politikk er imot at Luftfartstilsynet skal flyttes til Bodø. Det er det det handler om. Det er sånn at av og til vinner man saker, av og til taper man saker. Men i et demokrati må man forholde seg til de vedtak som er fattet. Det er et flertall og et mindretall. Av og til må man bøye seg for det. Det er ikke tvil om at omkampen i Luftfartstilsynet er startet fra Fremskrittspartiets side. Det synes jeg man skal forholde seg til. Det som skjer når man har startet den omkampen, er jo at det blir stor usikkerhet rundt flytteprosessen. Det har vært usikkerhet rundt flytteprosessen, men nå har man fått den inn på et riktig spor, og så går Fremskrittspartiet ut på den måten som de gjør. Man var imot den første gangen dette var oppe. Men man har fattet et vedtak i Stortinget, og når man så hvilken vei dette kom til å gå, synes jeg det er ganske enestående at man starter kampen på nytt.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2005-06-09:
Foregående taler sa noe i likhet med at vedtaket nå «gjennomføres med stor suksess». Hva man legger i ordet «suksess», er kanskje noe ulikt. I hvert fall er det ikke slik vi ser det. Representanten Hansen sa at vi bruker en økonomisk begrunnelse. I mitt første innlegg sa jeg at «det økonomiske kan man dog leve med», og prøvde å fokusere på og konsentrere meg om de faglige innvendingene. Det er det som er vår bekymring. Ja, vi kan alltids bruke noen ekstra millioner, selv om det selvfølgelig isolert sett i og for seg er problematisk, men kanskje ikke hovedproblemet. Representanten Sahl henviste til et generelt utsagn som «Fremskrittspartiets manglende distriktspolitikk». Jeg synes at det var langt unna å treffe i forhold til det som er sakens kjerne i dag. Og hvis vi skal legge den type argumentasjon til grunn: I en annen komite som jeg kjenner enda litt bedre, skal vi i løpet av dagen avgi en innstilling om en omfattende sak hvor jeg tror at både jeg og representanten Sahl kunne sette oss ned og se hvem som etter disse kriteriene er mest distriktsvennlige – hvis det er slik vi ønsker å argumentere. Dette angriper vi ut fra en faglig bekymring, problemstillinger som er reelle, som er påpekt av flere instanser. Og flere talere her i dag har også sagt at dette er krevende, dette er vanskelig, dette har ikke gått så lett som man forutsatte. Så det kan jo ikke være slik at dette er noe vi har funnet på alene!
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-09:
Det er jo bred enighet i komiteen om å gi full tilslutning til den flytteprosessen som nå pågår, og sågar gi honnør for den fine og gode måten dette ledes på nå. Hele flytteprosessen har fått en ny giv etter at man har etablert en ny ledelse ved Luftfartstilsynet. Det er med trygghet man fullt ut kan gi sin støtte til at denne prosessen skal fullføres. Det gav også saksordføreren, Hans Gjeisar Kjæstad, en utmerket orientering om i sitt innlegg. Jeg er i likhet med representanten Strøm litt forbauset over at Fremskrittspartiet fortsatt driver denne kampen mot flytting, og sågar fremmer forslag her i salen om at man skal ta saken opp på nytt. Representanten Høglund orienterte om begrunnelsen, og trakk fram det økonomiske. Her er det snakk om 20–30 mill. kr ekstra i kostnader. Nå har ikke Fremskrittspartiet vært kjent for å spare og se på krona i enhver sammenheng her i Stortinget. De er vel det partiet i Stortinget som vil bruke mest penger, så at man trekker fram akkurat det argumentet her, virker besynderlig. Det er ett forhold ved flytteprosessen som det ikke har vært så mye fokusert på og orientert om – jeg kan ikke se at det har vært nevnt – nemlig at det også har vært en forutsetning at det i Bodø skal bygges et nybygg til Luftfartstilsynet. Tilsynet skal altså flytte inn i egne lokaler, og det vil jeg mene vil legge grunnlaget for en god framtidig drift. At man også i framtiden vil stå overfor utfordringer når det gjelder å rekruttere personell, skal man ikke undervurdere, så at tilsynet som sådant kan etableres i skikkelige lokaler, er svært viktig for framtiden. Jeg har derfor egentlig tatt ordet for å stille statsråden spørsmål om hvordan det er med de planene, når skal man komme i gang. Jeg registrerer at når det gjelder andre tilsyn som er flyttet, har man tatt tidlig tak i det med å bygge nybygg og etablere tilsynet i permanente lokaler. Så mitt spørsmål går til statsråden: Når skal man sette i gang med nybygget i Bodø?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2005-06-09:
Det er positivt å konstatere at eit fleirtal i komiteen står fast på vedtaket om at Luftfartstilsynet skal flyttast til Bodø, slik Stortinget tidlegare har slutta seg til. Senterpartiet har heile tida vore positivt til flyttinga. Vi har hatt tru på at flytteprosessen ville bli vellukka. Eg registrerer at det no blir opplyst at Kenneth Svendsen frå Framstegspartiet er fristilt i denne saka. Men då undrar det meg at han står bak dei merknadene som Framstegspartiet har i innstillinga, for her står det både «Kenneth Svendsen» og «Thore A. Nistad», som er medlemmene frå Framstegspartiet i komiteen. Dersom Kenneth Svendsen er fristilt, må det vere utanom komiteen og utanom Stortinget. Han står bak det som Framstegspartiet har gjort i komiteen i denne saka. Flytteprosessen har vore krevjande. Spesielt i starten syntest flytteprosessen å vere på feil spor, i og med at få ynskte å flytte med tilsynet til Bodø. Det syntest òg vanskeleg å rekruttere nye medarbeidarar. Difor er det grunn til å vere tilfreds med den planen som den noverande leiinga har lagt fram, ein plan for å forsere framdrifta i flytteprosessen i forhold til det som såg ut til å vere realitetane ei tid. Personellretta tiltak basert på økonomiske incitament, opplæring og rekruttering av personell med utradisjonell fagbakgrunn har i tillegg ført til positiv rekruttering. Senterpartiet har merka seg at flyttekostnadene på grunn av ulike tiltak vil auke, og at òg driftskostnadene vil auke etter forslaga i meldinga. Vi er innstilte på at Stortinget i dei årlege budsjetthandsamingane skal gjere dei nødvendige vedtaka som gjeld flytte- og driftskostnadene. Det er grunnleggjande at Luftfartstilsynet held ved lag den kompetansen som er føresetnaden for at tilsynet heile tida skal kunne fungere tilfredsstillande. Dette er avgjerande for at Luftfartstilsynet saman med flyselskapa og Avinor skal kunne syte for flytryggleik på internasjonalt toppnivå. Eg konstaterer at den noverande leiinga har ei god hand om prosessen, at han går godt. Eg meiner at framdrifta er forsvarleg, og at prosessen blir gjennomført på ein måte som leiinga i dag fortener honnør for.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-06-09:
For Regjeringen er det en overordnet målsetting å ta hele landet i bruk. For å sikre en balansert regional utvikling er det viktig at det blir etablert kompetansearbeidsplasser også utenfor hovedstadsområdet. I denne sammenheng er det av betydning at også staten bidrar gjennom lokalisering av sin virksomhet. På bakgrunn av bl.a. dette gikk Regjeringen i St.meld. nr. 17 for 2002-2003 inn for å flytte flere tilsyn ut av hovedstadsområdet. Ut fra ønsket om å videreutvikle luftfartsmiljøet i Bodø og styrke byen som regionsenter gikk Regjeringen inn for at Luftfartstilsynet skulle flyttes nettopp til Bodø. Forslaget om å flytte utvalgte tilsyn ut av hovedstadsområdet fikk bred tilslutning i Stortinget. Flyttingen av Luftfartstilsynet til Bodø har vært krevende, og det har vært en god del uro rundt flytteprosessen. Jeg har derfor funnet det nødvendig å legge fram denne stortingsmeldingen om flyttingen. I meldingen har jeg gjort rede for status i flytteprosessen og de grep jeg har tatt for å sikre at flyttingen blir gjennomført i tråd med Stortingets vedtak. En underliggende forutsetning for hele prosessen har vært at flysikkerheten ikke skal svekkes som følge av flyttingen. Etter min vurdering har de tiltakene som er satt i verk, og som er beskrevet i meldingen, bidratt til å gi en ny giv i flytteprosessen. Tiltakene vil også etter min vurdering sikre at Luftfartstilsynet kan beholde sin kompetanse og fungere mest mulig normalt i flytteperioden. Jeg vil nytte anledningen til å rose dem som har stått på og bidratt til at flytteprosessen har kommet inn i et bedre spor. Jeg finner det samtidig riktig å takke dem som har sitt virke i Luftfartstilsynet i Oslo, og som av ulike grunner ikke ønsker å bli med tilsynet til Bodø. Jeg vil berømme dem for deres lojalitet til Luftfartstilsynet og for deres arbeidsinnsats gjennom mange år. Jeg vil også svare på det spørsmålet jeg fikk av representanten Geir-Ketil Hansen. Det arbeides med en vurdering av ulike alternativer for permanente lokaler for Luftfartstilsynet i Bodø. Ifølge tilsynet selv har det kommet mange gode alternativer på bordet, som det nå jobbes videre med.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-06-09:
Jeg vil gi uttrykk for at jeg er veldig glad for at det har vært og er en såpass bred oppslutning om denne flyttingen. Og når vi nå har vært gjennom en krevende periode hvor det har vært viktig og riktig å ta noen grep, ser vi at prosessen er inne i et godt spor. Det som flere har vært inne på, og som jeg har lyst til å understreke, er at det som har vært helt avgjørende for oss i hele prosessen, er at vi føler oss trygge på at tilsynet, tilsynet med sikkerheten, skal fungere hele tida. Jeg vil understreke at jeg lever med den troen at det går an å bo andre plasser i landet enn her og samtidig ha kompetanse på viktige områder, slik som luftfart. Det som ble brukt som faglige innvendinger mot at man skal kunne enten ha eller bygge opp kompetanse andre plasser, kan jeg ikke være med på. Bodø er et godt sted å ha Luftfartstilsynet. Jeg har òg lyst til å understreke at det som er kommet fram fra Fremskrittspartiet når det gjelder Havarikommisjonens innspill, må enten skyldes en misforståelse eller at man ikke har lest godt nok det som er lagt fram her. Det Havarikommisjonen har sagt, er at de tilrår departementet at det utarbeides en handlingsplan i samråd med Luftfartstilsynet for å rette opp de mest utsatte områdene. Det har vi vist i meldingen at allerede er gjort, og de tilbakemeldingene vi har fått fra Havarikommisjonen i så måte, tilsier at vi har gjort det de har bedt oss om. Jeg vil òg vise til at når det gjelder de kvalifikasjonskrav som har vært satt her, viser situasjonen på dette området at det ikke ser ut til å være så vanskelig som man tidligere kunne få inntrykk av. Luftfartstilsynet har gått gjennom de internasjonale tilrådingene på nytt, og der stilles det to typer krav: Krav til ansettelse og krav til ferdig utdannede inspektører. Det betyr at eventuell manglende kompetanse kan kompenseres gjennom opplæring. Tilsynet vil i begge henseender legge seg på samme nivå som andre europeiske luftfartstilsyn, og har justert kravene i tråd med dette. Jeg føler meg trygg på at den utviklingen vi ser, og det som nå skjer med hensyn til ansettelse osv. i Bodø, er et godt spor, et riktig spor. Vi har all grunn til å føle oss trygge på at sikkerheten er godt ivaretatt.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-06-09:
I årsmeldingen for 2004 fra Luftfartstilsynet står det: «Nye Luftfartstilsynet skal være operativt i Bodø i januar 2007. Uavhengig av nyetableringen vil Luftfartstilsynet fortsette sitt flysikkerhetsarbeid, og gjennomføre sine oppgaver på en effektiv og brukervennlig måte.» Dette er meget betryggende ord når tilsynet samtidig sier det skal føres et godt og kvalitativt tilsyn som ikke skal svekke aktørenes posisjon i forhold til utenlandske konkurrenter. Det skal ikke benektes at flyttingen til Bodø har vært og fremdeles er krevende, men heldigvis har man ryddet unna personstridigheter. Etter at Otto Lagarhus overtok som direktør 1. februar i år, ble det foretatt en vurdering av ansettelseskravene ut fra internasjonale anbefalinger. Det viste seg at man også kunne åpne for ansettelser av kandidater med militær bakgrunn, noe som det tidligere er sagt nei til. Tilsettingene i Bodø ser ut til å gå bra, og flere av de ansatte i Oslo kan nå tenke seg å arbeide i Bodø. Grunnet flere omstendigheter i forbindelse med flytteprosessen viser det seg nå at flyttingen vil bli noe dyrere enn forutsatt. Det er selvfølgelig beklagelig, men jeg er veldig glad for at et bredt flertall i Stortinget allikevel mener at flyttingen skal gjennomføres. Det er beklagelig at Fremskrittspartiet vil stoppe flytteprosessen. Hva vil det koste, også for de menneskene som vil bli kastet ut i en uviss framtid? Hvor mange vil da være igjen i Luftfartstilsynet? Representanten Kenneth Svendsen fra Fremskrittspartiet sier han vil stemme for flyttingen. For to år siden stemte han ikke i det hele tatt. Nå vil han altså stemme for, men skriver allikevel en krass merknad om stans av flyttingen. Hva er det for slags dobbelt bokholderi? Samtidig trekker han inn i avisen Nordland avstemmingen til Arbeiderpartiets representanter fra Nordland angående flytting av hovedkommandoen fra Reitan til Jåttå – jeg tapte den avstemmingen, men det ville vært oppsiktsvekkende om jeg i et forslag i ettertid skulle foreslå å tilbakeføre hovedkommandoen til Reitan. Det må være en viss respekt i forhold til flertallsvedtak som Stortinget fatter. Det burde gjelde alle partiene. Vi snakker om 140 kjærkomne arbeidsplasser som Bodø kommune i framtiden skal være vertskommune for, noe som Arbeiderpartiet hele tiden har vært enig i.
Søren Fredrik Voie (Høyre), 2005-06-09:
Jeg har aller først lyst til å gi ros til statsråden for den prosessen som nå er i gang i Luftfartstilsynet. Selv om noen av oss som er statsrådens gode støttespillere til daglig, syntes at det gikk litt trått i starten, synes jeg nå, når dette kom inn på rett spor, at det også er grunnlag for å gi ros og honnør. Jeg synes også det er grunn til å peke på betydningen av å ha en aktiv, god, entusiastisk og glødende ledelse for å få til endringer, enten det gjelder statsforvaltningen, flyttevedtak eller iverksetting av Stortingets vedtak i det hele tatt. I så henseende har denne saken og denne prosessen stor overføringsverdi til veldig mye annet som vi også driver med i denne salen, og som ulike statsråder har ansvaret for. Som storforbruker av flytjenester synes jeg det også er gledelig å registrere at både statsråden og øvrige aktører på dette området understreket behovet for at flysikkerhet fortsatt står i sentrum. Det at sikkerheten ikke skal reduseres, men tvert imot økes mens flytteprosessen pågår, er både A, B og C i det arbeidet som skjer. Det som forbauser meg, i likhet med flere andre som har hatt ordet her, er Fremskrittspartiets holdning i denne saken. Fremskrittspartiet har i mange henseender påpekt at Stortingets vedtak skal gjennomføres. I denne sammenheng har Stortinget fattet et klart vedtak, men Fremskrittspartiet prøver etter beste evne både å spre desinformasjon og trenere vedtaket så langt de måtte formå. Jeg synes det er å tale med minst to tunger når representanten Kenneth Svendsen skriver en serie med negative merknader og argumenter mot flytting, som ender opp med å foreslå å stoppe det vedtaket som Stortinget har fattet, og som nå er i ferd med å gjennomføres med stor suksess, og i andre sammenhenger går ut og sier at det som han selv har skrevet i sine merknader i innstillingen, er han ikke for. Jeg synes det er under en stortingsrepresentants verdighet å opptre på en slik måte. Det brukes også som argumentasjon at dette er økonomisk kostbart, det må settes inn noen incitamenter for å få prosessen gjennomført på en god måte. Hva ville dette ha kostet hvis vi nå, etter å ha satt i gang denne prosessen og kommet halvveis i flyttingen, skulle ha stoppet opp og gått tilbake til scratch? Det finnes ikke hold i Fremskrittspartiets økonomiske argumentasjon – heller ikke i denne saken.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-06-09:
Jeg vet ikke om presidenten har registrert det, men det er slik at valgkampen i Nordland har startet. Og her i salen har det falt mange ord, bl.a. fra Tor-Arne Strøm, Torny Pedersen, Jan Sahl og flere, om at det er under Stortingets verdighet, at Svendsen taler med to tunger, at det er løgn, dobbelt bokholderi, osv. Når det gjelder komiteens arbeid, er det min plikt å sørge for at partiets flertalls syn kommer til uttrykk i merknader. Det er en plikt jeg setter høyt, og den har jeg gjennomført. Men så er det samtidig slik at jeg er så heldig at jeg er i et parti der det er høyt under taket. Derfor blir jeg i denne saken fristilt – og kommer til å stemme for Bodø – slik jeg ble fristilt forrige gang under behandlingen av samme sak. Da var jeg dessverre utbyttet, men jeg var fristilt og kunne ha stemt for Bodø da også. Så blir det hevdet at jeg i nordlandsavisene skryter av at jeg er fristilt. Det er helt feil. Jeg konstaterer et faktum. Jeg er fristilt og kommer til å stemme for Bodø. Derimot er jeg forbauset over at Strøm og Pedersen er så høyt på banen her. Jeg husker at da vi behandlet saken om flytting fra Reitan til Jåttå, ble Torny Pedersen tvunget av Arbeiderpartiet til å stemme imot Bodø, men for Stavanger. Heldigvis er jeg i et parti der det er høyt under taket. Og jeg kommer til å stemme for Bodø.
Petter Løvik (Høyre), 2005-06-09:
Det har vore ein veldig interessant debatt fordi det er kome fram vitnesbyrd både om interne prosessar, sigrar og tap i gruppene, og om andre diskusjonar som er gått i forkant, og som framleis går, i denne saka. Men det som er det aller viktigaste, er at vi i dag får ei brei tilslutning til å fortsetje den flytteprosessen som no er i gang, og at vi har tru på at dette må og skal bli ein suksess. Eg er litt betenkt når representanten Høglund så klart gir uttrykk for manglande tru på distrikta, i og med at han set distriktspolitikk opp mot kvalitet. Det er kanskje litt av det same som blir hevda frå det alternativet som av ein eller annan merkeleg grunn har fått namnet dei raud-grøne – dei seier også at dei i framtida vil stoppe slike utflyttingsprosessar. Når Regjeringa foreslo, og seinare fekk fleirtal for, ei utflytting, var dette ikkje for å hjelpe distrikta. Det var ei erkjenning, ei anerkjenning, av at vi som bur i distrikta, faktisk også har kompetanse, og at heile landet vil ha glede og nytte av at den kompetansen blir nytta der han er – enten det no er i Bodø eller andre stader som har fått utflytta statlege arbeidsplassar. Representanten Høglund gjekk veldig langt i å trekkje i tvil om det kan skaffast god nok kompetanse i Bodø. Det som fekk meg til å ta ordet, var nettopp den tvilen han bringa til torgs, om dette vil gå ut over flysikkerheita i Noreg. Svaret er at det vil det definitivt ikkje. Frå Stortingets side, frå Regjeringa si side og frå Luftfartstilsynets side har det heile tida lege i botnen at sikkerheita i alle fall ikkje skal bli dårlegare. Det er fullstendig feil dersom representanten Høglund og andre trur at alt berre var fryd og gaman i det gamle Luftfartstilsynet når det galdt rekruttering. Dersom representanten Høglund hadde lese den stortingsmeldinga vi behandlar i dag, ville han sjå at det faktisk var fleire problem med rekruttering også tidlegare. Det er også sagt i den same meldinga at Regjeringa legg til grunn, på same måten som vi i regjeringspartia legg til grunn, at ein del av den kompetansen som tilsynet tidlegare mangla, vil kunne skaffast inn på grunn av dei prosessane vi no er i gang med. Berre for å oppsummere heilt kort: Sikkerheita skal iallfall ikkje bli dårlegare. Dette er ikkje eit handslag til distrikta, men det er rett og slett ei anerkjenning av at også Distrikts-Noreg kan tilføre kompetanse.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2005-06-09:
Jeg har bare en kort tilleggskommentar som jeg ikke rakk å få med i mitt første innlegg. Alvorsropene fra Østfold har blitt hørt i denne stortingsperioden, og det er jeg svært glad for. Jeg finner derfor grunn til å gi en sterk honnør til statsråden og til Regjeringen for at det har vært vilje til å lytte til de alvorlige signaler som har kommet fra vårt fylke hva gjelder de svært belastede riksveiene som fylket har, nemlig E6 og E18. I denne fireårsperioden har Østfold virkelig blitt satt på veikartet. I den forbindelse er det også grunn til å bemerke at E18 i Indre Østfold er vår andre stamvei. Den har hele 25 pst. av godstrafikken over til Sverige. Også her må arbeidet videreføres og utbyggingstempoet opprettholdes, slik at hele anlegget om mulig står ferdig i løpet av 2009. Det har liten hensikt med gode veier ellers i landet dersom Østfold skal være en flaskehals, og jeg er glad for at statsråden har tatt konsekvensen av det, og at vi får de resultater som nå foreligger, i løpet av både denne perioden og i løpet av neste periode. En varm takk til statsråden for godt utført arbeid.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2005-06-09:
Rv. 2 har vært diskutert og vurdert i 20 år, og mange ville nok gitt opp underveis, men ordføreren i Sør-Odal har aldri gitt opp håpet om å få en god og trafikksikker rv. 2, og ære være ham for det. Jeg vil derfor takke og rose Samferdselsdepartementet og statsråden for å løfte fram rv. 2. Statens vegvesen vil nå starte arbeidet med å revidere gjeldende reguleringsplan for å få bygd firefelts veg i én etappe på hele strekningen Kløfta–Nybakk. Det er gledelig at departementet nå har funnet ut at det er mulig å bygge en smal firefelts veg innenfor de vedtatte kostnadsrammer. Samferdselsdepartementet har gitt løyve til å bygge en firefelts veg med 16 m vegbredde på den ca. 4 km lange strekningen mellom Kløfta og Borgen. Dette har vært et ønske fra mange lokalt, og Arbeiderpartiet er fornøyd med at det nå kommer klar beskjed fra Samferdselsdepartementet om at det vil bli bygd en firefelts veg på hele strekningen Kløfta–Nybakk i én etappe. Rv. 2 er en sterkt trafikkert veg med mye tungtransport, og det er viktig å understreke behovet for å bygge nødvendige vegskuldre som skaper en stabil og mer trafikksikker framkommelighet. Alle som har kjørt rv. 2 om vinteren og på glatt føre, skjønner hvor viktig det er å få en ny rv. 2, og at dette arbeidet må forseres. Jeg er derfor glad for at alle partier i samferdselskomiteen med unntak av SVs medlemmer går inn for full utbygging til motorvegstandard. Jeg takker hjertelig komiteen for dette vedtaket. Til SV vil jeg si – det er ikke snakk om tog eller veg. I Glåmdalsregionen er det faktisk snakk om begge deler, og det er et sterkt behov for det. Det skjønner alle som bor og lever i dette distriktet. Det er gjort et grundig forarbeid. Alle berørte kommuner har behandlet utbyggingen av rv. 2 og har fattet vedtak om trasévalget. Fylkestinget i Hedmark og Akershus har godkjent planene, og Vegdirektoratet og Samferdselsdepartementet har godkjent trasévalget. Jeg tillater meg å be statsråden bekrefte at ingen ting kan endre planene nå, at vegtraseen blir slik de berørte kommuner har vedtatt, og at framdriftsplanene holdes. Vi tåler liksom ikke mer kluss om rv. 2 nå. Nå ser vi at noe skjer, og nå er’n Henning glad.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2005-06-09:
I denne perioden har vi behandlet flere saker innen bioteknologiområdet. Disse sakene har alle demonstrert at området bioteknologi er i rivende utvikling, noe som tilsier behov for en kontinuerlig oppdatering av de medisinske mulighetene og den faglige utvikling. Samtidig endres holdninger etter hvert som befolkningens kunnskap øker. For å illustrere dynamikken: En skal ikke mange år tilbake før assistert befruktning ble oppfattet som å tukle med naturen og derfor burde forbys. I dag er assistert befruktning et medisinsk tilbud som med godt resultat gis av det offentlige. Jeg tror ingen her i dag ville tenke på å forby det. Jeg nevner dette fordi det illustrerer både behovet for politikere til å holde seg à jour med kunnskapsutviklingen og for politikere til å ta ansvar for å formidle kunnskapen, slik at også holdninger i befolkningen kan basere seg på ajourført kunnskap og ikke bare gammel tradisjon og religion. Videre må vi som politikere ta ansvar for at vi har en lovgivning som gjør at vi kan ta i bruk denne kunnskapen til beste for den befolkning som vi skal tjene. Det er på en slik bakgrunn vi må forstå den innstillingen som nå foreligger fra et flertall i sosialkomiteen. For bare et og et halvt år siden behandlet vi bioteknologiloven. Kort tid etter demonstrerte loven sin rigiditet og tilkortkommenhet da den skulle prøves i det virkelige livet. Mehmet-saken viste hvordan forbudet mot preimplantasjonsdiagnostikk ble til hinder for å ta i bruk kunnskap og behandlingsmetoder som kunne gjøre denne lille gutten frisk. Heldigvis besinnet stortingsflertallet seg med hensyn til kategorisk å holde fast ved dette forbudet, og gav en åpning i loven, slik at et behandlingstilbud i utlandet kunne tilbys. Møtet med enkeltskjebnen til Mehmet gjorde at flere så muligheten for å avhjelpe store lidelser ved å ta i bruk de mulighetene som preimplantasjonsdiagnostikk gir. I kjølvannet av dette endret også holdninger seg i SV, ved at landsmøtet deres gikk inn for å endre loven på vesentlige punkter. I all moderne utvikling har vi mennesker søkt kunnskap og tatt den i bruk, ikke minst på det medisinske området. I så måte har vi alltid forsøkt å fravriste naturen dens hemmeligheter og erstatte dem med kunnskap og teknologi. Kunnskap vil alltid kunne brukes og misbrukes. Slik er det også med den kunnskapen som utvikles på bioteknologiens område. I så måte vil det alltid være moralske og etiske avveininger som må foretas. Men slike avveininger må skje på et opplyst og informert grunnlag. Først da blir også verdivalgene reelle. Flertallet ser at utviklingen på bioteknologiområdet er av en slik art at vi trenger en kontinuerlig revidering og oppdatering av lovverket på dette området, slik at en kan tilrettelegge både for bruk av ny kunnskap og for forskning, slik at norske forskere kan gi sitt bidrag til denne verdifulle kunnskapsutvikling. På denne bakgrunn ber flertallet i komiteen om at bioteknologiloven revideres så snart som mulig i neste stortingsperiode, slik at det også åpnes for forskning på befruktede egg og for preimplantasjonsdiagnostikk.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2005-06-09:
Denne saken vekker sterke følelser hos alle oss som deltar i debatten, om vi står for det ene synspunktet eller det andre synspunktet. Det som er felles for oss, er at vi opplever at det vi diskuterer, er veldig viktige saker. Det stiller en del krav til oss med hensyn til hvordan sakene diskuteres, og det stiller en del krav om at man faktisk må ha respekt for hverandres synspunkter, om man ikke aksepterer dem. Det var derfor egentlig ganske provoserende å høre representanten Bent Høie definere Arbeiderpartiets og Fremskrittspartiets synspunkter som å være uten hensyn til etiske verdier og som en la det skure-politikk. Jeg vil spørre statsråden om han deler Høyre-representanten Bent Høies synspunkter på dette når det gjelder Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2005-06-09:
Det er flere innlegg som har dreid seg om preimplantasjonsdiagnostikk, hvor en konkluderer med at det å åpne for dette vil innebære at en går mot et sorteringssamfunn. Jeg skulle ønske vi kunne være litt mer edruelige når vi diskuterer dette. Jeg har lyst til å minne om at vi før revisjonen av loven hadde en paragraf i bioteknologiloven som nettopp åpnet for preimplantasjonsdiagnostikk i forbindelse med alvorlige arvelige sykdommer. Det var den paragrafen, som hadde klare inngangsvilkår for å få preimplantasjonsdiagnostikk, som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet gikk inn for å opprettholde. Det var en lovgivning som hadde vært der i flere år, og som kom til mens Gro Harlem Brundtland var statsminister. Det var en lovgivning som ble praktisert, og hvis en skulle ta de innleggene som har berørt dette, på alvor, skulle det tilsi at vi i den perioden var inne i et sorteringssamfunn. Men det var jo ikke slik det fungerte. Den gav hjelp til dem som hadde behov for den type hjelp. Og det er det som ble fratatt ved lovendringen. Jeg synes at vi også skal være litt edruelige og ta innover oss den kunnskapen vi etter hvert nå får, hvor forskning og undersøkelser viser at man er meget tilbakeholden med hensyn til å ta abort på grunnlag av funksjonshemninger. Jeg tror at det har sammenheng med at vi etter hvert har fått et mye åpnere samfunn, et samfunn som tilrettelegger også for folk som er annerledes. Det er det – et samfunn som tilrettelegger – som kan hindre at vi får et sorteringssamfunn. Den politikken er det mye å hente i, for vi ser daglig eksempler på hvordan funksjonshemmede diskrimineres. Det er den andre siden av sorteringssamfunnet.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2005-06-09:
Jeg tror nok at en må forstå flertallet dit hen at det er en gjennomgang og revidering av bioteknologiloven en ønsker, og at det er flere områder som en ønsker revidert. Blant annet påpekte representanten Ballo to helt konkrete områder utover det som er nevnt i vedtaksforslaget.
Bent Høie (Høyre), 2005-06-09:
Hildengs henvisning til Gro Harlem Brundtlands tid som statsminister gir ikke mening, for det første fordi den teknologiske utviklingen ikke var kommet så langt da, og for det andre fordi forbud mot forskning på befruktede egg både da og nå har gjort det umulig å bruke preimplantasjonsdiagnostikk i Norge. Spørsmålet dreier seg derfor om hva kriteriet skal være. Jeg oppfatter at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet går inn for at kriteriet skal være alvorlig arvelig sykdom. La meg da fortelle om Deborah Kent. Hun er blind. Hun sier: Jeg baserer mitt liv på den overbevisning at blindhet er en nøytral egenskap. Den medfører noen problemer, som f.eks. ikke å kunne lese alminnelig skrift eller kjøre bil. Men i et bredere perspektiv har jeg den oppfatningen at mitt liv ikke ville ha vært bedre hvis jeg hadde hatt fullt syn. Hun lider av Lebers kongenitte amaurose, en arvelig, alvorlig sykdom som gir blindhet. Vi som kan se, kan ikke forstå at hun ikke ønsker å være som oss. Er det derfor Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet aksepterer at sånne som henne kan sorteres vekk, mens vi når det gjelder å velge et barn med blå øyne, reagerer alle sammen? Preimplantasjonsdiagnostikk er diskriminering når det brukes så åpne kriterier. Et enkelt trekk, i dette eksempelet blindhet, utsletter helheten ved mennesket. Både ved preimplantasjonsdiagnostikk og ved diskriminasjon er det ingen som vil finne ut resten. Mennesker som Deborah Kent blir derfor møtt med forventninger om at hun skal ta i bruk metoder for å sikre at hennes egne barn ikke blir som henne selv, en forventning hun møter til og med hos sine nærmeste. Da sier hun: Jeg føler at jeg har feilet når jeg får den irriterende påminnelsen om at jeg gjennom mitt liv ikke har klart å endre deres perspektiv. Dette opp-ned-perspektivet er i dag i ferd med å bli en del av vårt lovverk. Jeg er overbevist om at etter hvert som vi flytter grensene for hva som er akseptable soteringskriterier, endrer vi også synet på mennesket og hva som aksepteres som et verdig liv. Det er også grunnen til at de funksjonshemmedes organisasjoner har vært klare i sine advarsler.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2005-06-09:
Jeg skal gå litt videre i forhold til representanten Bjarne Håkon Hanssen, med utgangspunkt i innlegget til Ola D. Gløtvold, som nærmest indirekte fra denne talerstol mente at Regjeringen hadde ikke noe hastverk, for man har jo tidligere vedtatt evaluering i 2008. Jeg håper ikke den misforståelsen ut fra dagens vedtak blir Regjeringens politikk. Jeg forlanger ikke at vi skal få et svar i dag på når dette kommer til Stortinget, men jeg forlanger og krever faktisk at selv om denne regjeringen skulle bli sittende, noe som en del av oss har en viss innvirkning på, så skal dette vedtaket følges opp til punkt og prikke, og vedtaket og endringen skal komme så raskt som mulig i neste periode. Jeg ber om en kommentar til dette fra helseministeren.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2005-06-09:
Debatten så langt har heldigvis ikke blitt så ille som jeg hadde fryktet, men i og for seg ille nok når det gjelder å respektere andres menneskelige og kristne ståsted. Jeg er veldig glad for innlegget fra helseministeren, som virkelig satte dette på plass: at vi kan ha ulike utgangspunkt også når det gjelder vår religiøse tro, og at vi kan komme til ulike konklusjoner i eksempelvis en sak som dette. Men så er det da noen, også i denne debatten, som mener at det kan man ikke. Og det er det som jeg synes er ganske problematisk. Jeg ser – med mitt utgangspunkt – på denne teknologien som en Guds gave til menneskeheten, mens man kan få inntrykk av at enkelte, også i denne sal, mener det motsatte. Det er veldig vanskelig for meg personlig å forstå. Det har vært en del diskusjon om hvorvidt SV har gjort helomvending eller ikke i dette spørsmålet, og det er sannelig ikke så lett å analysere. Denne kryptiske merknaden de er med på sammen med regjeringspartiene, kan jo tydes alle veier, men er et dårlig skalkeskjul for det som vel er utgangspunktet for denne merknaden, nemlig kontakt mellom regjeringspartiene og SV for å prøve å komme seg noenlunde helskinnet ut av denne debatten. Det er jo det som er virkelighetens verden. Så har bl.a. vi i Fremskrittspartiet fått kritikk, fordi dette skal være en hastesak, dette skal ikke gjennomføres på vanlig måte når man lager eller endrer lovforslag. Det har vi da aldri sagt, og aldri ment. Selvfølgelig skal dette følge en vanlig, normal saksbehandling. Men så vet vi også at saker som Regjeringen ikke liker, ofte tar uhorvelig lang tid. Det gjelder ikke bare denne regjeringen, det gjelder også tidligere og sikkert kommende regjeringer. Derfor er det presisert at dette lovforslaget skal komme så tidlig som mulig i neste periode. Det er jeg som forslagsstiller fornøyd med, og så får vi se hva som egentlig skjer til syvende og sist.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2005-06-09:
Først til representanten Inge Lønning: Skal vi nå ta opp loven til ny vurdering i Stortinget, er det åpenbart og soleklart at da går man gjennom hele loven, inklusiv fosterdiagnostikk, ultralyd og hva det måtte være. Når forslaget til vedtak ble som det ble, skjønte jo også vi at fem måneder ville være i korteste laget for å få gjort noe, når det ble så vidtgående. Dermed er vi med på flertallsinnstillingen, og tar ikke opp vårt eget forslag. Så terper man fremdeles fra Kristelig Folkepartis side, men selv om man gjentar en ting flere ganger, blir den ikke mer forsvarlig av den grunn. Man snakker hyppig om sorteringssamfunnet i slike sammenhenger som denne. Da har jeg en direkte henvendelse til representanten Bent Høie: Vil du være snill og trekke tilbake din uttalelse om at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet har en la det skure-politikk i disse etiske spørsmålene? Det er en ganske alvorlig uttalelse.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-09:
Flertallet avklarer sitt syn, og SV er en del av det flertallet som går inn for at arbeidet skal starte etter valget høsten 2005. Vi vil også være opptatt av at det skal være et forsvarlig arbeid, men uten at man bevisst søker å forsinke det – helt i tråd med det vedtaket vi har gjort. Vi har jo interesse av å følge opp våre egne vedtak. Jeg registrerer at det brukes uttrykk som at SV har gjort en helomvending. Det mener jeg er positivt galt, for det er jo ikke sånn at man nå åpner for preimplantasjonsdiagnostikk; det åpnet man jo for allerede med den loven som ble vedtatt i inneværende periode. Men for å kunne gjennomføre det må det altså forskes på overtallige befruktede egg, og det jeg vil spørre statsråden om, er om ikke statsråden ser inkonsekvensen i at man åpner for å ta i bruk en teknologi som man samtidig ikke skal akseptere forskning i forhold til, når den tas i bruk.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-09:
Jeg opplever at debatten omkring bioteknologiloven her i dag i det alt vesentlige har skjedd i en atmosfære som saken fortjener, og at man synliggjør respekt for ulike standpunkter. Samtidig er det elementer i forhold til det som har vært sagt, som jeg har lyst til å kommentere. Noen av utsagnene representerer ytterpunkter. John Alvheim uttrykte at man vil få en revisjon av bioteknologiloven på alle vesentlige punkter. Det er et utsagn som jeg ikke kan se at det er noen dekning for. Man vil få en full gjennomgang av hele bioteknologiloven, som man for så vidt i utgangspunktet også skulle ha i den stortingsperioden som kommer. Men gjennom det vedtak som blir fattet, legges det føringer for at man ikke skal ha gjennomgangen helt på slutten av perioden, men man skal søke å gjøre det så snart det rent praktisk og innenfor forsvarlige rammer lar seg gjøre. Men det betyr ikke at man nå plutselig skal gi avkall på de standpunkter man har inntatt i forhold til enkeltsaker som har vært grundig behandlet i inneværende periode. Jeg mener at det er vesentlige standpunkter et flertall har inntatt. Det er også endringer på en del punkter. Blant annet barns rett til å kjenne sitt biologiske opphav vil det være viktig for SV å stå fast ved. Vi har diskutert andre områder i forhold til rettigheter. SV har tatt stilling til homofiles rettigheter i samfunnet, som til dels er berørt i loven. Det vil være viktige spørsmål for oss å ta opp igjen. Så det er ikke sånn at vi nå plutselig kommer til å ende opp med en lov som på alle mulige områder vil se helt annerledes ut. Dermed reagerer jeg egentlig også på utsagnet fra Åse Gunhild Woie Duesund om at SV, sa hun, har foretatt en «helomvending». Jeg ser at SV gjennom sitt landsmøtevedtak inntar et annet standpunkt i forhold til bruken av preimplantasjonsdiagnostikk. Men det er viktig å understreke at samtlige partier i Stortinget har støttet bruken av preimplantasjonsdiagnostikk på visse vilkår, som ved alvorlig, arvelig kjønnsbundet sykdom, som jeg sa. Det har også Kristelig Folkeparti gjort. Det har for øvrig også Senterpartiet gjort, selv om Ola Gløtvold argumenterer som om man har vært imot at teknologien skal tas i bruk. Det SV sier her, er at man skal utvide indikasjonsområdet, men at man fortsatt skal ha etiske innfallsvinkler for når teknologien skal kunne tas i bruk, og at det blir en oppgave for det kommende storting å ta stilling til kjørereglene. Det å søke å framstille det som om man nå ikke skal ha etikk omkring dette, blir jo helt galt. Det er også en annen side ved dette, nemlig en økonomisk side, som det blir viktig å diskutere: Hva er det fornuftig at man etablerer av tilbud i Norge ut fra rent faglige betraktninger, og hva er det fornuftig at man sier at man skal tilby i utlandet? Og hvor skal grensene gå, opp mot de resultatene som kan tenkes oppnådd? Det er en viktig debatt som vi også må ta med oss i neste stortingsperiode.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-09:
Man har fått en debatt om fortolkning av begrepet «gjennomgang». Jeg brukte ett eksempel, nemlig at man har åpnet for at barn skal ha rett til å kjenne sitt biologiske opphav. Men det eksemplet er ikke egnet til den fortolkning at det er viktig å gjøre endringer på veldig mange punkter i loven, det er jo et eksempel på at forutsigbarheten er viktig. Når det i dag fødes individer som er gitt denne muligheten, er det viktig at man har et så langsiktig perspektiv at når de individene fyller 18 år, har man i mellomtiden ikke på nytt endret premissene, slik at de nettopp fårkjenne sitt biologiske opphav. Det er klart at det må være et poeng for en regjering, uansett om det er den sittende eller den kommende, å trekke linjene bakover når det gjelder bioteknologiloven, for å ta med seg de gode elementene som den loven har, og videreføre dem ut fra de prinsippene som ligger til grunn. Blant annet var det enstemmighet om lovens formålsparagraf, som det må være hensiktsmessig å ivareta intensjonen med når man senere skal ha en revisjon av loven.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2005-06-09:
Først vil jeg bekrefte at det er riktig at Kristelig Folkeparti er med i flertallet som åpner for preimplantasjonsdiagnostikk, men vi presiserer at det bare kan gjøres i spesielle tilfeller, ved alvorlig arvelig kjønnsbundet sykdom uten behandlingsmuligheter. For oss er dette vanskelig, fordi det er problematisk å definere hva som er alvorlig arvelig sykdom. Jeg synes – og det sies i debatten i dag – at vi skal ha respekt for hverandres ståsted. Det er ganske sterkt av representanten Alvheim å beskylde Kristelig Folkeparti for å si at alle kvinner som tar abort, skal betegnes som annenrangs mennesker. Det er noe Kristelig Folkeparti aldri har sagt, og aldri vil si. For oss er det viktig at vi gjør noe for dem som føder barna. Vi vil også gjøre noe for dem med funksjonshemmede barn, og det har vi gjort ved flere stortingsmeldinger og lovendringer. Men her kan vi gjøre mye mer alle sammen. Representanten Nesvik angriper Kristelig Folkeparti for ikke å ville forske. Hvis han hørte godt etter under mitt innlegg, er det nettopp det Kristelig Folkeparti ønsker. Men vi ønsker å gå en mindre problematisk etisk vei, nemlig å forske på adulte stamceller. Vi har gitt penger til det, og jeg synes vi kunne gå sammen om å gjøre det, for det er mindre konfliktfylt. Jeg brukte ordet «helomvending» om SVs støtte til enkelte elementer i bioteknologiloven. Jeg er glad for at SV nå står fast på det meste, og at dette ikke er et pålegg om en endring «på alle vesentlige punkter», som representanten Alvheim uttrykte det.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-06-09:
Det fremgår klart av innstillingen hva som er «guide lines» i forhold til de utredninger Stortinget mener skal ligge i forkant av en slik behandling, og med hvilken grundighet de skal gjennomgås. Det fremgår for så vidt også av innlegg fra i hvert fall ett av partiene som utgjør flertallet. Representanten Hanssen spør om når. Jeg synes kanskje det var litt tidlig å forlange en antydning om tidspunkt. Det fremgår jo veldig klart at dette ønsker Stortinget igangsatt raskt. Det jeg kan love, er at jeg selvfølgelig skal sette i gang dette arbeidet raskt. Når vi kan komme til Stortinget med det, vil bero på hvilke – jeg holdt på å si – funn vi gjør i arbeidet, og de høringsuttalelser som måtte komme knyttet til saken.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-06-09:
Jeg kjenner ganske godt viktigheten av å kunne lese vedtak innenat, og det har jeg ingen problemer med. Jeg ser hva som står i det, og på bakgrunn av det som står der, vil det, som jeg sier, være høyst naturlig å sette i gang dette arbeidet. Hvilken vår eller hvilken høst det er ferdig, vil jo avhenge av hvordan arbeidet skrider frem, men bevisst obstruksjon fra min side vil jo være relativt fåfengt, og jeg ser heller ingen grunn til det, når stortingsflertallet har vedtatt det de har gjort. Så får vi se hvilken sesjon det blir, om det blir vår eller høst, men vi setter i gang et arbeid ut fra det som er vedtaket, og det som er premissene, slik det fremkommer i innstillingen og på bakgrunn av denne debatt.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-06-09:
Dette saksområdet, hele dette saksfeltet, er fullt av paradokser, etiske dilemmaer, hvor ikke nødvendigvis logikkens lov kan følges fullt ut. Jeg husker veldig godt da vi hadde denne debatten forrige gang – det var nøyaktig det samme, det var denne mangelen på indre logikk. Og det er klart, som representanten Ballo sa i sitt innledningsinnlegg, at det er viktig at vi har det forskningsmessige grunnlaget før vi tillater bruk av teknikker, uansett hva det måtte være, om det er på vanskelige etiske områder eller på enkle etiske områder. Det vil jo være en høyst naturlig del av en gjennomgang på dette feltet. Hvis man skal gå lenger enn det dagens lov gjør i forhold til å ta i bruk teknologi på et slikt område som dette, må man ha sikker viten om konsekvensene, sånn at det ikke fremstår som det rene eksperiment.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-06-09:
Først og fremst er jeg enig med representanten Hildeng i at dess vanskeligere etiske saker vi diskuterer, dess viktigere er det å respektere hverandres synspunkter og ståsted. Jeg har den aller største respekt for dem som har et annet syn enn meg på dette, og jeg håper jeg ikke sa noe i mitt innlegg som skulle støte an imot det. Det er ganske viktig at uansett hvilket etisk ståsted man har, må man ha respekt for at man kan komme til forskjellige konklusjoner på forskjellige politiske spørsmål. Selv folk som har den samme verdimessige forankring, kan lande på forskjellige konklusjoner. Når det gjelder representanten Bent Høies syn på disse sakene, tror jeg at jeg deler alle hans synspunkter. Når det gjelder karakteristikker som måtte være delt ut i forhold til andre personers eller partiers synspunkter, føler jeg personlig ikke noe stort behov for å dele dem ut fra Stortingets talerstol.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2005-06-09:
Et sentralt spørsmål har vært tolkningen av merknadene og det som er innstillingen til vedtak, i forhold til hva som er bestillingen. Jeg tror, etter som jeg hører innleggene, at jeg må lese gjennom debatten for å danne meg et helt klart bilde, i den grad det er mulig. Men det er ingen tvil om at det er snakk om å sette i gang et arbeid på dette området i neste stortingsperiode. Jeg har bare et par–tre korrigeringer, slik at det ikke skal feste seg noe som sannsynligvis ikke er riktig. Representanten Hildeng nevnte tidligere at dette med preimplantasjonsdiagnostikk var gjennomført og utført i Gro Harlem Brundtlands regjeringstid og utover – jeg husker ikke akkurat årstallet det var snakk om. Men jeg kan opplyse om at så langt norske helsemyndigheter kjenner til, har det aldri vært utført preimplantasjonsdiagnostikk etter den gamle loven. Når det gjelder et sentralt ord knyttet til det temaet vi snakker om, ordet «sorteringssamfunnet», synes jeg det er betimelig å peke på en sentral skikkelse som Inge Lønning pekte på, nemlig Berthold Grünfeld. Alle vi som er i denne salen, vet at det er foretatt lovgivning som åpenbart har den konsekvens – om det ikke var hensikten, så er det et faktum – at mellom 90 og 95 pst. av fostre som har Downs syndrom, blir abortert. Da må vi vel i rettferdighetens navn kunne si at i hvert fall en del av dette bildet etter mitt skjønn fortjener betegnelsen «sorteringssamfunnet». Er vi så kommet til veis ende i sorteringssamfunnet? Det tror jeg ikke på noen måte vi er. Jeg tror utviklingen fremover vil gjøre at det vil bli nye muligheter, og jeg frykter at et flertall i Stortinget i neste periode og i perioder deretter ytterligere vil forsterke berettigelsen av å karakterisere området og samfunnet vårt som et sorteringssamfunn. Det er helt åpenbart at på disse områdene vil enkeltindivider og vi som samfunn tidvis ha kolliderende synspunkter. Det betyr ikke at jeg ikke har respekt for og forstår de individene som fatter beslutninger ut fra sin individuelle situasjon. Det som er spørsmålet, er om vi som samfunn skal legge til rette for å stille våre borgere overfor slike alternativ, med de konsekvenser det kan ha også for samfunnet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2005-06-09:
Jeg har et spørsmål til statsråden som går på det videre arbeidet. Stortingets vedtak i dag vil jo bli ganske klart. Stortinget ber Regjeringen legge fram forslag til revidert bioteknologilov som skal inneholde to ting. Det skal åpnes for begrenset bruk av preimplantasjonsdiagnostikk og for forskning på overtallige befruktede egg. Så sies det også klart i innstillingen at man ikke skal ta innersvinger i forhold til saksbehandling – altså de som høres, skal høres. Man skal følge normal prosedyre i forhold til en lovprosess. Men konklusjonen er klar: Det skal åpnes for begrenset bruk av preimplantasjonsdiagnostikk, og det skal åpnes for forskning på overtallige befruktede egg. Mitt spørsmål til statsråden blir: Når regner statsråden med at en med en normal høringsrunde kan komme til Stortinget med et sånt lovforslag?