Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2014-06-10:
Jeg tar ordet som medlem i NATOs parlamentarikerforsamling og viser til noen av de erfaringene som jeg har hatt i denne forsamlingen. Vi har hatt besøk av generalsekretæren i NATO, som har vært veldig flink. Han har vært tålmodig, han har vært lyttende og snakket åpent mot veldig mange snakkesalige parlamentarikere. Ved siste møte nå i Vilnius svarte han i to og en halv time på spørsmål, til kl. 21.30 om kvelden, så jeg var veldig imponert over hans innsats der. Vi opplever at generalsekretæren er opptatt av, som alltid tidligere, at av de fallende forsvarsbudsjettene er det bare tre NATO-land av de 28 som opprettholder forsvarsbudsjettene sine på det nivået man egentlig har gitt løfter om. Det er stort paradoks, fordi Russland ruster opp i stor skala. Nå er det jo slik at vi er ett av de tre landene, men ikke vi heller bør slå oss veldig på brystet. Vi burde kanskje prioritere dette enda høyere enn vi har gjort til nå. Jeg ønsker å nevne to områder hvor NATOs parlamentarikerforsamling har engasjert seg – og vil måtte engasjere seg i enda større grad i fremtiden. Det gjelder utviklingen av stadig mer avansert forsvarsteknologi. Når man får stadig mer avansert forsvarsteknologi, får man også stadig mer avansert forsvarsindustri og ikke forsvarsprodukter, og dyrere forsvarsteknologi. Da må man samarbeide over landegrensene. Stadig flere medlemsland gjør det mindre oversiktlig og mer komplekst å samarbeide. Ikke minst gjør det det mer komplekst at vi har ulike samarbeidskonstellasjoner innad i alliansen – noen er medlem her, og noen er medlem der – som gjør at det er vanskelig å samarbeide. Det er en utfordring – og en stadig større utfordring – særlig fordi også USA blir stadig mer suveren når det gjelder utviklingen av forsvarsteknologi. Det nordiske samarbeidet er et klassisk eksempel. Man prøver å samarbeide i Norden. Men så møter man ulike samarbeidskonstellasjoner også i Norden, både her og der, og man får en del vanskeligheter med å overføre nødvendig informasjon til å utvikle nødvendig forsvarsteknologi, selv om man gjerne skulle ønske det. Et annet område som burde få oppmerksomhet, er de mange «out of area»-operasjonene som NATO etter hvert engasjerer seg i. Det er væpnede konflikter som i utgangspunktet ikke skulle være NATO-operasjoner. «Out of area» er jo blitt normen i stedet for unntaket, uten at noen egentlig har snakket så veldig mye om det, men det er faktisk tilfellet. Det bør også NATOs parlamentarikere ta på alvor og ikke la de ulike regjeringene styre denne prosessen altfor alene. Så er spørsmålet: Hva skal NATOs rolle være i fremtiden? Da mener jeg at parlamentarikerne må være flinkere til å holde sine egne regjeringer i ørene, og vi må ikke glemme NATOs charter. Det ser ut som om en del ikke har så stort fokus på det. Så vil jeg bare avslutningsvis si at neste gang vil NATOs parlamentarikerforsamling møtes i Norge i oktober. Da har vi en ny generalsekretær. Det blir en av debutene til den nye generalsekretær Stoltenberg. Det blir interessant å høre hva han har å bidra med. Helt til slutt vil jeg gi en honnør til Stortingets internasjonale sekretariat, som er systematiske. De har oversiktlig og god bakgrunnsinformasjon for de reisene vi gjør.