Thor Lillehovde (Arbeiderpartiet), 2009-12-03:
Jeg vil begynne med å referere til lederen i Politiets Fellesforbund, Arne Johannessen, som sier at han aldri har opplevd tilsvarende løft i noe statsbudsjett. Dette var veldig godt sagt, og selvfølgelig er det en helt riktig observasjon. Den står i grell kontrast til den svartmaling som vi til dels har hørt fra Høyre og Fremskrittspartiet. I dette budsjettet er det mange og friske penger. De siste års satsing, særlig på mer politi, fortsetter. Arbeiderpartiet og de rød-grønne er godt fornøyd. Det er de som leder an i justispolitikken, og det er de som står for den moderne justispolitikken, der opplæring og utdanning under soning har en vesentlig plass, og hvor fokus på rehabilitering og tilbakevending til det sivile liv er satt i fokus. Jeg vil komme med noen betraktninger rundt folks oppfatning av hva som er god justispolitikk. Den folkelige oppfatningen er at vi må ha et godt og sterkt politi som fanger røveren. Vi må ha et rettsapparat som dømmer, og som dømmer strengt, men rettferdig. Vi må ha fengsler med høye murer og streng bevoktning. Det er en folkelig, men litt gammeldags oppfatning. Den moderne justispolitikken handler nok også om disse elementene, men den handler i langt større grad enn i tidligere tider om å forebygge kriminalitet eller å hindre at ny kriminalitet oppstår. Det handler om at vi skal ha et både kompetent og materielt godt utrustet politi som har evne til å sette seg inn i folks hverdagslige utfordringer. I tillegg skal de ha kunnskap og kompetanse nok til å etterforske og oppklare de tunge og til dels nye former for kriminalitet. Etter endt soning har samfunnet sin største utfordring med å ta imot og inkludere den ferdigsonede. Dette er som sagt en stor utfordring. Dette er en oppgave hvor kriminalomsorgen i samarbeid med norske kommuner må finne gode løsninger, og i en moderne og offensiv justispolitikk blir kommunene viktige aktører. De senere år er det i mange kommuner utviklet et konstruktivt samarbeid mellom politi og kommunen, hvor de tar felles ansvar. Lokale lensmannskontor står sterkt i folks bevissthet, og det er vanskelig å akseptere at det kommer forslag om å legge dem ned. Men det kan også gå bra. I min tid som ordfører opplevde innbyggerne at to av tre lensmannskontor ble nedlagt. Det var noe uvanlig at vi hadde tre lensmannskontor i én kommune, men slik hadde det vært i alle tider, og slik ville folk ha det. Det var nærhet til politiet. Det skapte trygghet, og de kjente lensmannen. Det var stort rabalder rundt denne saken, og verst var det i Moelv og i Moelvs nærområde, hvor om lag 10 000 innbyggere mistet lensmannskontoret. Det var store protester mot nedleggingen som var en følge av reformen om sivil rettspleie på grunnplanet. Ansvarlig for den reformen var forgjengeren til dagens justisminister, Odd Einar Dørum. Nyutnevnt justisminister høsten 2005, Knut Storberget, var handlekraftig og lovte folket en politipost til erstatning. Dette var et meget vellykket prosjekt, som trygt kan anbefales til andre lokalsamfunn. Synlig politi er viktig, og politiposten i Moelv ble koblet til kommunens servicekontor. Den totale polititjenesten i kommunen ble betydelig bedret gjennom utvidede vaktordninger og patruljering. Jeg begynte dette innlegget med den folkelige oppfatningen av en god justispolitikk. I folks oppfatning vil også meningen være at politiet må få tilgang til nødvendige virkemidler for å oppklare den tunge kriminaliteten og for å forebygge terrorhandlinger. Vi vil i nærmere framtid få en debatt om et slikt virkemiddel, nemlig datalagringsdirektivet. Det vil skape stor diskusjon, hvor personvernet settes opp mot andre sider ved direktivet, som helt klart vil ha stor nytteeffekt for politiet i oppklaring av kriminell aktivitet. Dette vil være et viktig redskap for å etterforske og forebygge tung kriminalitet. Lagring av trafikkdata innebærer i seg selv ingen innskrenkning i den enkelte innbyggers frihet.