Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2002-12-16:
Det er behov for å redusere veksten i det offentliges utgifter til legemidler. Veksten i legemiddelutgiftene har gjennom mange år vært på om lag 10 pst. pr. år. Det er ikke noe særnorsk fenomen, men det er likevel bekymringsfullt. Økt etterspørsel og økt forbruk har selvsagt mange årsaker som f.eks. befolkningsvekst, en stadig eldre befolkning, økt tilgjengelighet på helsetjenester, flere legemidler med god effekt m.m. Legemidler gir selvsagt mange mennesker bedre helse, bedre livskvalitet og et lengre liv, og er dermed et meget viktig ledd i helsevesenet. Både jeg og Arbeiderpartiet har etterlyst tiltak for å holde veksten i legemiddelutgiftene under kontroll. Derfor mener vi at en må ha nødvendig offentlig prisregulering av markedet. En må bl.a. unngå unødvendig mulighet til å ta ut monopolprofitt gjennom at legemidler med patentbeskyttelse blir uten konkurranse. En må også sørge for at både pasientene og legene har nødvendig kunnskap om de ulike behandlingsalternativene som kopipreparatene, dvs. de generiske legemidlene, representerer. Legemiddelpolitikk og regulering av legemiddelmarkedet er komplisert. Derfor er jeg og Arbeiderpartiet meget kritiske til at store systemforandringer foreslås gjennom Regjeringens framleggelse av statsbudsjettet. Vi mener dette er uheldig fordi det gir meget kort behandlingstid i Stortinget. Videre måtte hovedprinsippene og til dels detaljene i denne saken legges fast i finanskomiteens behandling av finansinnstillingen, noe som bringer fagkomiteen, i dette tilfellet sosialkomiteen, sent og delvis perifert inn i beslutningsprosessen. Dette bildet forsterkes ved at Regjeringens forslag betød til dels krevende lovendringer, noe Stortinget bare fikk drøyt en måned på seg til å foreta. Når Regjeringen foreslår et nytt system for utvalgte kopipreparater, dvs. generiske legemidler, gjennom å fastsette en såkalt markedsbasert indekspris, mener Arbeiderpartiet at vurdering av en slik modell burde ha inngått i en bredere gjennomgang av hele legemiddelområdet. Arbeiderpartiet har bedt departementet utrede konsekvenser også av andre modeller, men det har departementet ikke villet, med den begrunnelse at det måtte foretas et lengre utredningsarbeid for å se om andre modeller kunne gi innsparelser. Ja, jeg kan forstå det, men det understreker sakens kjerne, nemlig at departementet foreslår en helt ny modell uten å sikre seg at f.eks. en videreutvikling av dagens såkalte gevinstdelingsmodell eller andre tiltak kunne ha gitt større kostnadsbesparelser. Vi har i våre merknader vist til eksempler som kunne gi kostnadsbesparelser, f.eks. utviding av den generiske byttelisten, innføring av generisk foreskriving m.m. Ut fra erfaringer fra andre land er det god grunn til å tro at dette gir effekt. Jeg mener også at en burde ha utredet spørsmålet om å innføre en maksimal refusjonspris som ligger noen prosent under maksimalprisen for hvert enkelt blåreseptpreparat. Det kunne presset prisen betydelig nedover. En av de alvorlige effektene av indeksprissystemet er pålegget til apotekene om å selge legemidler med tap dersom legen rekvirerer et legemiddel som har en pris over indeksprisen. Slikt kan vi ikke vedta i et demokratisk land, noe jeg ser at flertallet – slik saksordføreren redegjorde for – kommer til å gjøre i dag ved det forslaget de har lagt fram. Forslaget er i realiteten identisk med Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiets forslag, men innebærer forutsetningen om å innføre indeksprissystemet, noe vi er imot. Med et slikt forslag er det vanskelig å se hva som faktisk er igjen av indeksprissystemet. Jeg må innrømme at departementets forslag om forbud mot alt annet enn samtidige rabatter, som skal sikre lavere priser, i beste fall er dårlig dokumentert. Det kan like gjerne ha den motsatte virkning. Forhandlingskraften til apotekene og grossistene overfor legemiddelindustrien kan bli betydelig svekket. Jeg tror i det minste det ville vært lurt å teste ut et slikt system ved bare å gjøre det gjeldende for omsetning av legemidler som inngår i beregningen av indekspris. Vi har fremmet forslag om dette. Jeg må nevne et forhold til. Når en nå skal innføre indekspris, et helt nytt system, så burde en hatt en offensiv informasjonsstrategi og gjennomført denne i god tid før iverksetting, slik at alle berørte parter visste hva dette var og den praktiske virkningen av det. Dette tror jeg er en stor utfordring for departementet.