Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-12-13:
Vi debatterer statsbudsjettet, rammeområde 2. Det forteller oss noe om at det vi egentlig driver med i denne debatten, er fordeling av statens midler. Det driver vi med hver eneste dag i Stortinget i disse dager. Vi fordeler en kake på 1 065 mrd. kr. Ser man litt oversiktlig på hva den kaken brukes til, ser vi at store deler av det går til reparasjon. I forrige uke vedtok Stortinget å bruke 112 mrd. kr på spesialisthelsetjenesten til neste år. Vi har vedtatt å bruke 13 mrd. kr til politiet. Vi skal vedta å bruke om lag 6 mrd. kr til barnevernet. Vi vedtar å bruke om lag 350 mrd. kr på trygdeutgifter. En betydelig andel av det er reparasjonsutgifter. Da har jeg omtalt om lag halvparten av budsjettet. Hva slags rolle har familiepolitikken? Hvor langt inne kan det sitte å erkjenne at barn ikke klarer seg med offentlige instanser alene – enten det er Nav, barnevern, helsestasjoner, PP-tjeneste eller andre ting – men at det rett og slett starter i familien, at det er foreldrene og familien som legger grunnlaget for trygghet, omsorg og livskvalitet? Det er et paradoks at i fordelingen av denne store kaken, der det meste handler om reparasjon, forsvinner familiens betydning og begrepet «familiepolitikk» totalt. Det er et paradoks i dette bildet at det rød-grønne budskapet om familiepolitikk stort sett handler om tre ting. Det ene er at man omtaler familiepolitikken som bare et virkemiddel for å oppnå målsettingen på andre områder – spesielt i forhold til arbeidslinjen, samfunnsøkonomi og makroøkonomi – og, for det andre, at man sår tvil om foreldrenes evne til å ta seg av barna sine, og hva som kan skje hvis barna bruker for mye tid med foreldrene. For det tredje snakker man mye om tidlig innsats, tidlig intervensjon. Det er mye brukt, vi har hørt det her i dag også. Det er bra, og det er Kristelig Folkeparti opptatt av. Men det blir litt hult når man snakker om tidlig innsats, tidlig intervensjon, og glemmer å sette inn innsatsen der det hele starter. Kristelig Folkeparti vil ikke svekke familien, Kristelig Folkeparti vil styrke familien. Det handler om to ting: for det første om tillit og for det andre om støtte. Når det gjelder tillit, betyr det å gi foreldrene mulighet til å skape en hverdag som gjør at man kan leve et godt liv – valgfrihet. Gjeninnføring av kontantstøtten er et stikkord. Større frihet til å fordele foreldrestøtten er et annet stikkord. Nei til heldagsskole, og ja til to barnehageopptak, som gir fleksibilitet og valgfrihet i hverdagen. Nei til stadige utfall fra statsråder i den rød-grønne regjeringen om hvor trasig det er for ungene hvis foreldrene får for mye tid sammen med dem, og hvis de begynner for sent i barnehage – noe som forteller norske foreldre at de egentlig ikke er bra nok til å ta seg av ungene sine. Det skaper usikkerhet hos foreldrene. Nei til en politikk som legger opp til at man er bekymret over at en del foreldre ønsker å bruke mer tid sammen med ungene og mindre tid på jobb. For det andre må en politikk for å styrke familien handle om å støtte familien. Jeg har lest en del i statsbudsjettet, og det er sagt noe fint om familievern her i dag. Men det man kan lese ut av det som står i statsbudsjettet om familievern, kan man tolke på en enkel måte: Når det står sånn, betyr det at dette området er statsråden ikke interessert i. De avsnittene forteller et veldig tydelig budskap. På andre områder har man andre begreper. Kristelig Folkeparti har en kraftig påplussing på familievernet, som bør være en del av en langsiktig opptrappingsplan. Vi innfører et barnefradrag – 5 000 kr i året per barn – som styrker familiens økonomi, og det vil være et kraftig virkemiddel mot barnefattigdom. Jeg skal komme tilbake til barnevernet i et senere innlegg, men jeg hadde lyst til å nevne, mens jeg har ordet, at det er skuffende at vi heller ikke i år får flertall for en merknad til Foreningen Adopterte. Det er en skam at man ikke vil gi dem en håndsrekning etter de historiene vi har hørt, og det norsk familiepolitikk har påført disse menneskene.