Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2007-05-08:
Her var det mye moralisme! I Soria Moria-erklæringen slår Regjeringen fast at den vil ha økt fokusering på fysisk aktivitet og stimulere til tiltak som gir bedre helse og livskvalitet for den enkelte. Det er litt i tråd med den interpellasjonen som fremmes i dag. I dag ser vi at sykefraværet er økende, sykehuskøene vokser, og utgiftene til dette vokser som en konsekvens av det. Jeg vil komme inn på en litt annen side av samme problemstilling. I budsjettet for 2007 foreslo Fremskrittspartiet i sitt alternative budsjett et skattefritak for personlig treningskort betalt av arbeidsgiver på inntil 3 000 kr. Det totale provenyet for dette tiltaket var 160 mill. kr. Det beløpet fikk vi fra Finansdepartementet. Dette var et tiltak som ingen av de andre partiene syntes var noe særlig, og de stemte imot. Jeg kan informere om at i Sverige er det en tilsvarende ordning, og der er beløpet 6 000 kr. Ifølge skatteregelverket er det i dag slik at en arbeidsgivers dekning av helsestudio/treningsstudio beskattes som velferdstiltak i arbeidsforhold, og er da skattepliktig for den ansatte. Unntak fra dette gjelder dersom tiltaket består i naturalytelse og anses som et rimelig velferdstiltak. «Rimelig velferdstiltak» i skattelovens forstand er tiltak som henvender seg innad til de personer som er knyttet til foretaket, og har til hensikt å øke trivselen og samhørigheten på arbeidsplassen, oftest i form av et felles arrangement. Et eksempel på det er dersom arbeidsgiver selv innreder et trimrom eller leier et eget trimrom for de ansatte, men et personlig treningskort er altså ikke et slikt velferdstiltak. Dette er svært rigide bestemmelser, som rammer både enkeltpersoner og samfunnsøkonomien. Treningsbransjens svar er – kanskje ikke overraskende – at dagens regler hindrer fysisk aktivitet. Treningsskatten innebærer også en forskjellsbehandling av store og små bedrifter. Store bedrifter, som f.eks. Stortinget og departementene, har selvfølgelig gratis treningsrom – og vi er fornøyde med det – mens mindre bedrifter ikke har mulighet for det. De kan heller ikke subsidiere sine arbeidstakere, slik at de kan trene gratis og holde seg i form, og dermed være mindre borte fra jobben som en konsekvens av det – forhåpentligvis. Dessuten er det typisk at denne regjeringen sier den er så opptatt av likestilling. Dagens regelverk er jo slik at det er spesielt gunstig for mannlige arbeidstakere, fordi disse bedriftsidrettstiltakene domineres av menn, f.eks. bedriftsfotball, som selvfølgelig er et rimelig velferdstiltak og derfor kan subsidieres fra bedriftens side, mens fysisk aktivitet som trening i treningssentre, som domineres av kvinner – det er faktisk 70 pst. kvinner som besøker disse treningssentrene – er skattepliktig. Så dagens skattlegging er et brudd på Regjeringens intensjoner, slik de selv har formulert det i Soria Moria-erklæringen – ikke minst viser jeg til de mange utspillene som både helse- og omsorgsminister Brustad og likestillingsminister Karita Bekkemellem har hatt i mediene. Man har stadig sett dem stå frem. Det er mange store ord og veldig mange flotte bilder, men det er altså ingen handling. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil Regjeringen i neste års budsjett innføre en ordning, i likhet med den i Sverige, med skattefritak for personlig treningskort betalt av arbeidsgiver? Det er vel aktiv velferdspolitikk?