Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2012-11-20:
Først av alt ønsker jeg å takke representanten Yrvin for å velge å ta opp dette temaet i Stortinget. Digital kompetanse er en av de grunnleggende ferdighetene som vi må sørge for at dagens skoleelever får god opplæring i og kunnskap om. Norge er et av de landene i verden som bruker mest IKT i hverdagen, og da sier det seg selv at kompetanse på dette området er avgjørende for at også alle skal kunne fungere i den hverdagen. Vi er nok alle enig i alle de positive effektene man kan få av bruken av dette i skolen og alle de fordelene dette gir i læringsmiljøet, særlig med tanke på muligheten for å tilpasse opplæringen til både de svake elevene som kan få ekstra hjelp, og de faglig sterke elevene som kan gjøre framskritt raskere, uten at det går ut over undervisningen for de andre. Jeg ønsker også å benytte anledningen til å ta opp tre utfordringer ved bruk av IKT i hverdagen, som jeg håper vi kan drøfte videre, som statsråden kan ta med seg videre i behandlingen av dette, og som ikke har vært oppe tidligere. Det første er utfordringen i forhold til dagens oppfatning av begrepet «klasserom». Det er ikke noe negativt, men det at du mister den sosiale samhandlingen mellom elevene, er en effekt vi ikke kan ignorere. Vi vet at læring ikke bare foregår i konsentrerte og organiserte former, men læring foregår også uoffisielt, på uorganiserte læringsplattformer. Vi ser jo f.eks. i prosjektet med Oslo Cancer Cluster viktigheten av å etablere læringsplattformer der både den formelle og den uformelle læringen kan finne sted. Utfordringen med økt bruk av digitale læremidler kan være at man mister litt av den plattformen. Hvordan skal man fortsette å ha denne samtidig som man implementerer økt bruk av digital kompetanse og digitale virkemidler i utdanningen? Et annet moment jeg vil understreke, er behovet for ytterligere kompetanse på dette området. Vi vet at gjennomsnittsalderen på dagens lærere er ganske høy, og veldig mange av dem tok lærerutdanningen sin på den tiden da digital kompetanse, IKT og bruk av disse virkemidlene faktisk ikke var en del av lærerutdanningen i det hele tatt. Det er av avgjørende betydning at lærernes kompetanse på dette området heves fordi man i dag har flere eksempler på at elevene faktisk kan mer om bruken av disse verktøyene enn det læreren kan. Det er litt alvorlig, og det er noe man må ta med seg videre med tanke på å satse på videre- og etterutdanning av de lærerne som faktisk skal bruke dette i undervisningen. Da er det viktig å ha fokus på det at selve målet ikke er økt bruk av digitale virkemidler, men hvordan dette kan gi bedre læring for elevene. Det siste jeg ønsker å ta opp, som en særlig appell til statsråden, er et problem knyttet til dette som ikke er tatt opp, og som gjelder lov om universell utforming. Universell utforming av digitale læringsplattformer i skolen er unntatt fra loven fordi det er et område som ikke har allmenn tilgang. Det gjør at f.eks. blinde og svaksynte elever eller deres foresatte ikke har tilgang til, eller klarer å benytte seg av, læringsplattformer som itslearning eller Fronter eller andre, og dermed blir utestengt fra en stor del av disse digitale læringsplattformene og læringshverdagen. Så dette er et moment jeg håper statsråden kan ta med seg videre framover på den måten at man kanskje legger det inn som bestillingskriterium for læringsplattformer til skolen, at det skal være et kriterium at også universell utforming skal gjelde disse områdene.