Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2004-06-17:
En god grunnutdanning er inngangen til en fullverdig deltakelse i samfunnet. En god utdanning legger grunnlaget for personlig vekst og et liv i aktivt virke i fellesskap med andre. Den offentlige skolen er den viktigste felles møteplassen vi har i vårt samfunn. Å sikre lik rett til utdannelse og å skape en god skole der ulike barn kan møtes og utvikle seg sammen med andre, har vært og er svært viktig for Arbeiderpartiet. Ingen barn er like, men alle har rett til å få de samme mulighetene. Det er derfor viktig at skolen ivaretar den enkeltes behov for læring og sikrer tilpasset opplæring. Alle har ikke de samme forutsetningene for å tilegne seg læring. Dette har i mange år vært et felles mål i skolepolitikken. Men dessverre må vi konstatere at grunnskolen ikke har maktet fullt ut å gi en likeverdig opplæring til alle elever. I evalueringen av L97 heter det bl.a. at skolen synes å være best tilpasset for dem som er vanlige og gjennomsnittlige. Evalueringen av Reform 97 viser riktignok at det også skjer mye bra i grunnskolen. Skolen får generelt god omtale av elever, lærere og foreldre, men evalueringen avdekker også at det dessverre er store forskjeller mellom klasser, mellom skoler og ikke minst mellom kommuner. Det er bred politisk enighet om mange av de forslagene som kommer fra Kvalitetsutvalgets innstilling, og som nå er presentert i St.meld. nr. 30, Kultur for læring. Samtidig avdekker behandlingen i kirke-, undervisnings- og forskningskomiteen at det fortsatt er politiske forskjeller på utdanningsområdet. Men etter min oppfatning går ikke hovedforskjellen mellom de ulike partiene på innhold og kvalitet i skolen eller hva elevene skal lære, selv om det her også er klare nyanser. Hovedmotsetningen mellom høyre- og venstresiden er knyttet til ressursinnsats og hvor mye av fellesskapets midler de vil avsette for å sikre god kvalitet i grunnopplæringen. Kompromisset mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet i en sak tidligere her i dag om kommuneøkonomien lover ikke bra når det gjelder å følge opp alle de gode intensjonene vi legger til grunn her i dag. Sist Arbeiderpartiet var i regjering, satte vi ned Kvalitetsutvalget. Hensikten var å øke kvaliteten på grunnutdanningen. Stortingsmeldingen som statsråd Clemet presenterte rett før påske, bygger i det store og hele på Kvalitetsutvalgets innstilling. Jeg er fornøyd med at statsråd Clemet har moderert seg i forhold til etter min oppfatning en tidligere overdramatisering av svakhetene i den norske offentlige skolen, og at hun nå slår fast at vi har et godt utgangspunkt for å gjøre den norske skolen enda bedre. Det har kanskje grunnlag i all den kunnskapen hun nå har fått fram. Jeg er tilfreds med at de grunnleggende målsettingene i læreplanens generelle del videreføres, og videre med at prinsippene i Reform 94 videreføres. Noen slutter seg til reformer når de har fått virke en tid! Arbeiderpartiet har sammen med SV og Senterpartiet en annen innfallsvinkel til et helhetlig kompetansemål for elevene. Grunnleggende ferdigheter er naturligvis viktig, men vi mener, i likhet med Kvalitetsutvalget, at sosial kompetanse og læringskompetanse bl.a. må inngå som sentrale element. Det har vært mye debatt om de nasjonale prøvene, og jeg synes at innstillingen og fellesmerknaden mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene er en bra videreføring av hvordan en tenker seg de nasjonale prøvene. Jeg har registrert at også statsråden har tatt innover seg noe av kritikken og spørsmålene rundt form, offentliggjøring, tidspunkt og at en også bør ha andre kriterier i forhold til kvalitet i skolen, som skal brukes som grunnlag for å få en helhetlig kvalitetsvurdering. Med det grunnlaget og det at Stortinget har sluttet seg til innføring av nasjonale prøver, mener jeg at det lover godt framover. Jeg vil også understreke det kompromisset som Arbeiderpartiet og regjeringspartiene har gått inn i når det gjelder sidemålsopplæringen. Det er et veldig bra grunnlag for å sikre bredest mulig konsensus om oppfølgingen av sidemålsopplæringen i skolen, som må styrkes. Jeg vil da bare nevne at vi opprettholder eksamensordningene både i grunnskolen og i den videregårende skole, selv om det gjøres til trekkfag i den videregående skolen. Vi innfører også prøving i sidemål i nasjonale prøver. Det virker litt underlig å stå sammen med Høyre om å innføre prøving i sidemål, men det er i hvert fall innholdet i kompromisset. Det er et bra kompromiss, som jeg også tror er tatt godt imot i målrørsla og sett på som et godt grunnlag for mange muligheter. Det er naturligvis beklagelig at regjeringspartiene ikke går langt nok når det gjelder å utvide skoledagen. Vi mener at en utvidet og fast tidsramme for skoledagen kan styrke kvaliteten på grunnopplæringen. Arbeiderpartiet foreslår derfor i sin innstilling å øke timetallet med totalt tolv timer. Gjennom denne foreslåtte timetallsøkningen er det mulig å realisere målet om leksehjelp, en styrking av de sentrale fagene norsk, matte og engelsk og innføring av fysisk aktivitet hver dag. Arbeiderpartiet mener at det er viktig at elevene, særlig på de første trinnene, er sikret et helhetlig opplegg. I denne sammenhengen synes vi også at skolefritidsordningen naturlig hører hjemme. Den brukes av titusener. Vi mener at SFO fortsatt bør være et frivillig tilbud til dem som har behov for det. På tross av at ordningen er et kommunalt ansvar, synes vi at det er beklagelig at det er store forskjeller i tjenestetilbud og pris mellom de ulike kommunene. Et flertall i komiteen har tidligere bedt departementet om en plan for utviklingen av SFO, og vi synes det er synd at departementet ikke finner grunn til å komme med en slik plan. Arbeiderpartiet mener at små undervisningsgrupper og gode lærere er avgjørende for å nå målet om mer tilpasset og bedre opplæring. Vi tror samtidig at det er viktig at elevene tilhører en organisatorisk enhet, og at de har en hovedlærer å forholde seg til. Dette er grunnen til at vi støtter forslaget om basisgrupper som ligger i innstillingen. Vi mener det er viktig at elevene er en del av en sosial enhet som ikke er av for stor størrelse. Dette vil gi elevene trygghet, samtidig som den ansvarlige kontaktlærer i større grad kan følge opp den enkelte elev og hjem-skole-kontakten. I henhold til Kvalitetsutvalgets innstilling mener Arbeiderpartiet at en slik gruppe bør begrenses til 12-15 elever. Vi registrerer ar regjeringspartiene ikke ønsker å støtte dette. Vi synes vel kanskje det er litt underlig på bakgrunn av den utviklingen vi har sett i gruppestørrelser etter at klassedelingstallet ble opphevet i fjor. Arbeiderpartiet er skuffet over at Regjeringen vil bygge nye barrierer mellom yrkesfag og studieforberedende retninger, bl.a. gjennom å stille strengere krav til studiekompetanse. Det vitner etter min oppfatning om en litt gammeldags holdning, der universitet og høyskoler bare skal være forbeholdt en viss type studenter. Arbeiderpartiet legger primært til grunn at alle som har gjennomført videregående opplæring, bør være studieforberedt. Det er i denne sammenheng grunn til å minne om at dette var også flertallets forslag i Kvalitetsutvalget, bl.a. med følgende begrunnelse: Grunnopplæringen er betydelig styrket gjennom sterk vekt på basiskompetanse/ferdigheter. Grunnopplæringen er utvidet i omfang, og den tilpassede oppfølgingen av den enkelte skal forsterkes. Et justert læreplanverk og fornyet struktur i videregående opplæring gir økt fordypning og spesialisering. Det er en tendens både nasjonalt og internasjonalt at grenser mellom utdanninger og utdanningsnivåer bygges ned. For eksempel er realkompetanse etter hvert et prinsipp som anvendes ved opptak til videre studier. Kvalitetsreformen medfører at studentene i høyere utdanning følges bedre opp, og at læringsmiljøet forsterkes. Flere prøveprosjekter har dessuten blitt gjennomført med svært vellykket resultat. Det kvitteres også ut i anbefalingene fra departementet. Et grunnleggende mål for utviklingen av videregående opplæring har siden 1970-tallet vært å skape mest mulig likeverd mellom praktisk og teoretisk opplæring. Denne utviklingen prøver Regjeringen å bryte. Det er derfor en liten glede at til tross for det får ikke Regjeringen full tilslutning til sitt mål om å sette et skarpt skille mellom yrkesfag og studieforberedende retninger. Jeg viser da til de overføringene som komiteen har gjort i forhold til den enkelte når det gjelder yrkesfaglige studieretninger. Arbeiderpartiet er også glad for at en samlet komite ønsker å tilbakeføre noen fag med generell studiekompetanse til de yrkesfaglige studieprogrammene. Et flertall går imot Regjeringens forslag om å svekke foreldremedvirkningen, ved at et flertall ber departementet om å opprettholde samarbeidsutvalg, foreldreråd og skoleutvalg. Et flertall av komiteen ønsker også å opprettholde FUGs rolle, ansvarsområde og organisatoriske tilknytning. Det er vi i Arbeiderpartiet svært glade for. Foreldremedvirkning er nødvendig, og en må ikke stille foreldrene i den posisjon at de først må kjempe for nye strukturer, før de eventuelt kan ta del i sitt medansvar. Det er viktig at vi satser og styrker fellesskolen, slik at den ikke blir svekket som en fellesskapsarena. Det er en kjensgjerning at foreldrenes utdanningsnivå fortsatt har mye å si for elevenes prestasjoner. Skal vi derfor nå målet om tilpasset opplæring for alle, kan vi ikke godta at allerede eksisterende klasseforskjeller i skolen blir forsterket gjennom grunnleggende endringer i skolen. Da er det viktig at de endringene som her foreslås, fortløpende blir evaluert, og at de følges opp med nok penger.