Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-26:
Mitt og Regjeringens syn i denne saken er godt dekt av innleggene fra Marianne Aasen, Per Olaf Lundteigen og Heikki Holmås, som har påpekt mange viktige spørsmål. Jeg har bare noen kommentarer i tillegg. For det første er det jo en fascinerende, besnærende tanke det som noen framlegger som dynamisk skattepolitikk, nemlig at hvis en gir ut én milliard i skattelette, får en mer enn én milliard igjen. Det var slik Reagan og Bush lagde økonomisk politikk. Det har spilt fallitt, det virker ikke. Fra den forståelsen noen har hatt, at det finnes noen slags tryllerier i dette, er komiteen nå kommet til rimelig enighet om at dynamisk skattepolitikk handler om hvorvidt en får en ekstra effekt i form av f.eks. bedring i arbeidstilbudet ved å gi en skattelette som gjør at en får noen kroner igjen av den milliarden. Det er en veldig viktig, opplysende del av denne debatten, for dette simsalabim er da på en måte drept – og så diskuterer vi hva slags virkninger ulike former for skatteendringer egentlig har utover de rent provenyberegningsmessige virkningene. Vi i Finansdepartementet og i Regjeringen har jo vært opptatt av å få et best mulig beslutningsgrunnlag for de beslutningene som skal tas. Det er derfor det er en arbeidsgruppe fra Finansdepartementet og Statistisk sentralbyrå som ser på om det finnes noen ekstra effekter som vi ikke har vært like oppmerksomme på før. Det er derfor jeg synes at dette er et fornuftig arbeid, og det skal legges fram i forbindelse med statsbudsjettet for 2010, dvs. til høsten. Det betyr at Stortinget får all verdens mulighet til å gå inn og se på hva nå dette materialet er: Er man fornøyd med det som er kommet fram, eller er det eventuelt behov for noe ytterligere utover det? Forslaget fra opposisjonen her er jo derfor et rent utsettelsesforslag. En kommisjon, eller et utvalg, vil jo ikke på noe vis ha mulighet til å komme med noen innstilling før den tid. Hvis man nedsetter en kommisjon eller et utvalg, vil det ta tid å få nedsatt det, de skal ha tid til å arbeide, og en innstilling skal på høring. Da snakker vi om noe som ligger langt fram i tid. Slik sett er det kanskje politisk fristende, men jeg har nå tenkt å kvittere ut det vi har satt i gang, uansett. Så vil jeg ha meg frabedt, egentlig, at man snakker unyansert om embetsverket i Finansdepartementet på den måten som jeg synes representanten Sponheim hadde tendenser til. Det er utrolig viktig at en har et oppegående og kompetent fagmiljø, som nettopp kan ha den fagbakgrunn som gjør at Stortinget og politikerne vet hva de gjør, og hva som er kostnadene ved det man gjør. Da skal vi være utrolig fornøyd alle sammen med at vi har så kompetente folk, som nettopp er med på å belyse det, og som av seg selv kommer med ideer om hvordan en kan forbedre disse tingene. Vi kommer tilbake i statsbudsjettet for 2010 og legger fram synspunktene til denne arbeidsgruppen fra Finansdepartementet og Statistisk sentralbyrå. Jeg er glad for at myten om den dynamiske skattepolitikken, nemlig at en krone blir mer enn en krone, er drept. At man skulle få noe igjen for en krone brukt på skatt, skulle egentlig bare mangle. Det vi så langt vet, er jo at skattelette rettet inn mot lavinntektsgruppene – og lavinntektsgrupper er ofte deltidsarbeidende grupper – har betydning for arbeidstilbudet. Så er det mange ting på budsjettets utgiftsside som også kan ha stor betydning for arbeidstilbudet. Kontantstøtten er vel det beste eksemplet i denne debatten. Kontantstøtte er betaling for ikke å bruke en barnehageplass. Det handler ikke om noe annet. Det er det eneste kjennetegnet i forhold til om man får kontantstøtte eller ikke. Man kan jobbe fullt, ta imot kontantstøtte og bruke det til en dagmamma – eller man kan i grunnen gjøre alt mulig, bare man ikke bruker en barnehageplass. Det henger jo også i veldig stor grad sammen med yrkesaktivitet. Hvis man begynte å beregne de dynamiske effektene av kontantstøtte, er ikke det bare de direkte bevilgningene på budsjettets utgiftsside, men det har også stor betydning i forhold til mindre deltakelse i arbeidslivet, og dermed mindre skatteinntekter i neste runde. Kunnskap har aldri gjort noen noe vondt. Vi legger fram det arbeidsgruppen kommer med i budsjettet for 2010, og så regner jeg med at debatten går videre derfra. Men den dynamiske skattepolitikken som politisk forføreri, nemlig at en krone i skattelette gir mer enn en krone igjen, er drept.