Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2011-12-05:
Jeg vil også konsentrere mitt første innlegg om Prop. 138 L for 2010–2011, som det er litt uenighet om, i hvert fall når det gjelder merknadene, selv om det er stor enighet om forslaget til vedtak. De fleste høringsinstanser har, som saksordføreren også var inne på, vært positive til de forslagene som er lagt fram, og Fremskrittspartiet er også positive, da dette er et stort skritt i riktig retning i henhold til Fremskrittspartiets politikk og hvordan Fremskrittspartiet mener lovverket skal være når det gjelder innvandring og integreringspolitikk. Det er noen få uenigheter om forslaget, og det går bl.a. på det som har med fengsling å gjøre. Fremskrittspartiet har gått ut av en merknad som gjelder fengsling, og jeg vil gjerne forklare hvorfor. For Fremskrittspartiets del er fengsling i denne sammenheng ensbetydende med lukkede mottak. Vi ønsker å være sikre på at de som kommer til dette landet som asylsøkere, kan holdes i lukkede mottak inntil identiteten deres er avklart, og de har samarbeidet om dette. Grunnen til at vi ønsker det, er at det er en innstramming som kan virke på den måten at færre søker å komme til Norge, for vi vet at en stor del av de som kommer, kommer uten identitetspapirer, eller med falske ID-papirer, og da kan det være en grei løsning å ha dem i lukkede mottak til dette er avklart. Hvis de bryter noen av de lovene og reglene vi har, er det nå lagt inn at vi kan ha meldeplikt og bestemte oppholdssteder. Men hvis en allerede har brutt dette og får meldeplikt og oppholdssted, og personen da forsvinner, er det for sent. Da er personen alt borte. Derfor ønsker også Fremskrittspartiet at det skal være muligheter for i denne sammenheng å fengsle dem, istedenfor bare å påberope dem meldeplikt og et bestemt oppholdssted. Som sagt, det er for sent når de allerede har rømt fra den plassen de er. Fremskrittspartiet er også opptatt av at en del av dem som søker asyl i Norge og får avslag, kommer igjen for andre, tredje og kanskje fjerde gang. Muligheten for da å stadfeste identitet er, slik det er i dag, ikke så altfor stor. Når de har utført kriminelle handlinger, har en mulighet til å ta fingeravtrykk, men vi vet også at flere fjerner fingeravtrykkene sine for at de skal ha mulighet til å komme tilbake og søke asyl på nytt. Fremskrittspartiet er opptatt av at den muligheten skal innskrenkes, og vi ønsker derfor at det også skal tas DNA-prøver av dem som kommer som asylsøkere til Norge, for å klarlegge identiteten. Denne måten å gjøre det på kan også være med på senere å avklare om disse personene har begått ulovlige handlinger i andre land før de kommer til Norge. Fremskrittspartiet er også opptatt av ankemuligheten når en har søkt om asyl i Norge og fått avslag. Slik det er i dag, ankes det til UNE, og det går rettens vei i flere instanser. Man har altså mulighet til å prøve saken sin gang etter gang. Fremskrittspartiet er opptatt av at når man først har fått et avslag og det skal ankes, så bør det være retten som tar stilling til det. Jeg har selv vært i samtaler med asylsøkere som har fått opphold, og som synes det er rart at vi har så mange ankemuligheter som vi har i Norge. Det de også uttrykker, er at de vil ha større respekt for en avgjørelse fattet av en rett enn for en avgjørelse fattet av en nemnd, som da stort sett er basert på skjønn. Derfor ønsker Fremskrittspartiet å gå mye lenger og si at ankemuligheten etter UDI-behandling skal være en rettssak, og at det er den endelige avgjørelsen. Jeg vil til slutt knytte et par ord til Prop. 141 L og det med høring av barn. Det er viktig, det som uttrykkes i meldingen, at barn skal få lov til å uttrykke seg fritt. Det er en rettighet som unger skal ha uansett, og uten at de blir påtrykket meninger og press fra andre, f.eks. foreldre som sitter ved siden av dem. Den muligheten vi da har til å avhøre unger, eventuelt avklare misforståelser og ikke minst se på det med uoverensstemmelse mellom foreldrenes forklaring og barnets forklaring, kan bidra til at man kan sjekke dette og finne ut om eventuelle misforhold er av en slik art at det er grunnlag for å si nei til en asylsøknad.