Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2001-03-27:
Målet med denne meldingen er å drøfte og klargjøre sentrale verdier knyttet til planlegging, utbygging og drift av den norske helsetjenesten. Ikke overraskende er det bred enighet om de overordnede verdiene. Befolkningen skal ha likeverdig og god tilgang til helsetjenester av høy kvalitet, uavhengig av bosted og personlig økonomi. Helsepolitikken må bygge på respekt for menneskeverdet og en styrket rettsstilling for den enkelte. Brukernes egne synspunkter og valg må respekteres, og den enkelte har krav på individuell behandling og vern om og respekt for sin integritet. Det er viktig å stimulere til debatt om verdier, og denne meldingen er et godt utgangspunkt for helseutdanninger, fagorganisasjoner, de ulike arbeidsplasser, pasientorganisasjoner og samfunnet generelt for å drøfte verdigrunnlaget for den norske helsetjenesten. Det er viktig å beholde helhetsperspektivet i forhold til den enkelte pasients behov, og det må stå sentralt i kvalitetsarbeidet. Det er en selvfølge at brukere og pårørende tas med i planleggingen og utviklingen av helsetjenestene. Det er fremdeles store problemer og utfordringer knyttet til kapasitet, mangel på kvalifisert helsepersonell, ressurstilgang, prioriteringer og organisering i helsetjenesten. Innen psykiatri og kreftomsorg har Stortinget vedtatt egne handlingsplaner, nettopp fordi disse områdene over lang tid har vært forsømt. Det er dessverre slik at mange mennesker føler seg maktesløse i møtet med helsetjenesten. En samlet komite mener at møtet mellom pasienten og helsearbeiderne er selve testen på om helsetjenesten er menneskelig og etisk forsvarlig. Den enkelte pasient må bli sett og møtt ut fra sine egne forutsetninger og ut fra et helhetlig syn på mennesket. Dette er avgjørende for å kunne utvikle individuelle planer for behandling og pleie. Pasienttilfredshet gjennom brukerundersøkelser er et viktig grunnlag i arbeidet for å bedre kvaliteten på tjenestene i Helse-Norge. Flertallet, Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet, er tilfreds med at Regjeringen legger opp til en statlig overtagelse av de offentlige sykehusene og en fristilling av disse som selvstendige rettssubjekt. En slik reform vil på en langt bedre måte være i stand til å yte mer likeverdig helsehjelp til dem som har behov for det. Dette vil vi komme tilbake til når Regjeringen har lagt fram en sak for Stortinget i april. Ny kunnskap innen genetikk og medisinsk bioteknologi vil åpne for en rekke undersøkelses- og behandlingsmetoder som vil være mer effektive og ha færre bivirkninger enn de metodene som er tilgjengelige i dag. En samlet komite mener at forvaltningen av denne kunnskapen må skje på en måte som ikke krenker menneskeverdet, og som øker faren for sortering av mennesker ut fra egenskaper. Stortinget vil komme tilbake til de ulike temaer i forbindelse med evalueringen av bioteknologiloven som Regjeringen har varslet vil foreligge til sommeren. Bruk av ny medisinsk kunnskap medfører at yttergrensene i livet blir tøyd, og gir større mulighet for å påvirke befruktning, fødsel og død. Denne utviklingen vil medføre vanskelige avveininger i det kliniske arbeidet ved sykehusene. Komiteen støtter derfor opprettelsen av kliniske etikkomiteer ved alle sentral- og regionsykehus. Disse komiteene skal bidra til å utdanne helsepersonell og bevisstgjøre om verdier i helsevesenet og om hvordan de skal forholde seg til, mestre og løse de vanskelige etiske problemstillingene i den kliniske hverdagen. De skal også ha som en sentral oppgave å skape bevissthet om etiske problemstillinger knyttet til ressursbruk og prioriteringer. Ofte er det slik at enkeltsaker omhandler spørsmål om ressursbruk og overordnede beslutninger om effektivisering som vil kunne ha konsekvenser for enkeltmenneskene. En samlet komite mener at kliniske etikkomiteer er en nødvendig del av en forsvarlig sykehusdrift. En slik ordning bør også omfatte sykehjem, psykiatriske institusjoner og omsorgen for psykisk utviklingshemmede. Komiteen følger også opp Lønning II-utvalgets forslag om å opprette medisinske faggrupper som skal gi råd om prioriteringer av helsetjenester innenfor sine fagfelt, og slik danne grunnlag for arbeidet i det tverrfaglige, samordnede prioriteringsutvalget, som allerede er oppnevnt. Komiteens flertall, medlemmene fra Kristelig Folkeparti, Høyre, Fremskrittspartiet og Senterpartiet, mener at det må være rom for private helsetjenester som et supplement og alternativ til det offentlige helsevesen. Frivillige, ideelle og kommersielle foretak har bidratt til et mangfold i helsetjenestene og gitt brukerne reelle valgmuligheter. Private alternativer gir mulighet for å prøve ut nye driftsformer, og det er et betydelig læringspotensial, også for offentlige institusjoner, når det gjelder effektivisering og bedre utnyttelse av ressursene. Et annet flertall, Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV, mener at vesentlige oppgaver innen utdanning og helse- og omsorgssektoren ikke bør legges ut på anbud og overlates til private, men at hovedtyngden av disse oppgavene må løses gjennom det offentlige. Hele komiteen mener imidlertid at et variert arbeidsmarked kan bidra til å få flere tilbake til yrket. Flertallet, alle unntatt Fremskrittspartiet, mener det er viktig å sikre folkevalgt styring med helheten, kvaliteten og fordelingen av tilbudene. Når det gjelder livshjelp, understreker komiteen at tilbudene til uhelbredelig syke og døende i det alt vesentlige må være en integrert del av den vanlige helsetjenesten, og at tilgang til hospice blir en del av denne. Aktiv dødshjelp er i strid med norsk lov, og komiteen opprettholder forbudet mot aktiv dødshjelp. Samfunnet kan ikke autorisere helsepersonell til å gå inn i den motsatte rollen av den etikk leger og annet helsepersonell har i vår kultur. Det kan heller ikke være en oppgave for det offentlige å ta stilling til om et menneskes liv er meningsløst, eller ikke verd å leve. Målet må være at omsorgen ved livets slutt kan møte behovet for trygghet og verdighet. Omsorg ved livets slutt er en sentral og krevende oppgave i helsetjenesten, fordi den omhandler mer enn tradisjonell pleie og behandling. Mangelen på kunnskap om smertelindring hos helsepersonell er et problem, og helsetjenesten mangler systematisk kunnskap om medisinsk praksis på dette feltet. Komiteen mener det er behov for å styrke omsorgen for døende og dem som har en uhelbredelig sykdom, og ber Regjeringen vurdere sykehjemmenes og sykestuenes rolle i forhold til å gi pasienter en omsorgsfull og verdig død styrke kunnskapen om omsorg for døende i helseutdanningene styrke den kliniske forskningen bedre informasjonen til pasienter om smertelindring, tilgang til ekspertise, tilgang til hospice og annen følelsesmessig og åndelig hjelp sikre at pasienter som har undertegnet «Mitt livstestamente», respekteres, og at det legges til grunn for behandlingen slik at de kan føle seg trygge på at deres ønsker blir respektert Når det gjelder prioriteringer i helsevesenet, mener komiteens flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet, at retningslinjene, slik det er foreslått i NOU 1997:18 Prioriteringer på ny, skal legges til grunn. Det er ikke alltid like enkelt å foreta denne prioriteringen i den kliniske hverdagen. Psykiatri, geriatri, rehabilitering og smertelindrende behandling er områder som blir underprioritert, bl.a. på grunn av lav faglig status og manglende kunnskap, og det er en betydelig mangel på kvalifiserte fagfolk. Komiteen går enstemmig inn for et forslag fra Høyre om å opprette et geriatrisk forskningsprogram for å styrke forskningsinnsatsen innen geriatri, både for å bedre diagnostikk og behandling og for å styrke fagområdet generelt. Det vil kunne bidra til å rekruttere flere leger og sykepleiere til geriatrien. Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti og Høyre, mener det bør vurderes å innføre graderte egenandeler for enkelte lavt prioriterte helsetjenester, og at moderat bruk av egenandeler ikke kommer i konflikt med hensynet til en rettferdig fordeling av helsegodene. En samlet komite understreker nødvendigheten av å skjerme kronikerne og andre med stort behov for helsetjenester gjennom et nytt egenandelstak som dekker de utgiftene disse har til helsetjenester og legemidler som i dag ikke dekkes under det ordinære egenandelstaket. Når det gjelder alternativ medisin, mener komiteen det er behov for en gjennomgang av en rekke forhold som er knyttet til hvilken plass alternativ medisin og alternative behandlingsformer bør ha innenfor den tradisjonelle helsetjenesten. En samlet komite støtter et forslag fra Høyre om en stortingsmelding om alternativ medisin. Det er stor mangel på kunnskap om og manglende integrering av kjønnsperspektivet i helsepolitikken og helsetjenesten. Kunnskapene tar i altfor stor grad utgangspunkt i menns fysiologi og livsløp. Det må det bli slutt på. En samlet komite ber derfor Regjeringen gjennom en stortingsmelding følge opp NOU 1999:13 om kvinners helse i Norge. Å minne om dette forholdet burde være en passende avslutning på mitt innlegg. Jeg anbefaler for øvrig komiteens innstilling.