Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2003-04-29:
Jeg vil først takke komiteens medlemmer som har arbeidet med lovproposisjonen, for det arbeid som er gjort når det gjelder denne lov. Lov om fagskoleutdanning har en historie som strekker seg over flere stortingsperioder. Denne proposisjonen er en oppfølging av Berg-utvalget, NOU 2000: 5, Mellom barken og veden – om fagskoleutdanninger, for øvrig et utmerket navn som illustrerer hvordan denne type utdanning har vært plassert i utdanningshierarkiet over tid. Hovedkonklusjonen etter behandlingen av St.meld. nr. 20 for 2000-2001, som var en oppfølging av Berg-utvalgets innstilling, kan oppsummeres med følgende vedtak, jf. Innst. S. nr. 177 for 2000-2001: «Stortinget ber Regjeringa leggje fram forslag til lov om fagskuleutdanning, som også inkluderer lovreglar om teknisk fagskule. Lova må ha eit perspektiv som sikrar stabile og gode arbeidsvilkår til yrkesretta utdanningar og utdanningar retta mot andre samfunnsbehov etter vidaregåande opplæring.» Dette har Regjeringen etterkommet. Fagskoleutdanninger er korte yrkesrettede utdanninger som bygger på videregående opplæring eller tilsvarende realkompetanse med et omfang på minimum et halvt studieår – fem måneder – og maksimum to års studietid på heltid. Fagskoleutdanningen har med dette blitt en selvstendig og formalisert del av utdanningssystemet mellom videregående opplæring og høyere utdanning. Fagskoleutdanningen skal være et alternativ til høyere utdanning og således synliggjøre kortere yrkesrettede utdanninger som et reelt alternativ til de lange akademiske utdanningsløpene. Disse utdanningene er tenkt å ivareta næringslivets behov for omstillings-, endrings- og spisskompetanse i en raskt skiftende hverdag. Økt fleksibilitet i forhold til behovet i bedriftene gir bedriftene et selvstendig ansvar for aktiv medvirkning i disse utdanningene. Lov om fagskoleutdanning betyr bl.a. at fylkeskommunens plikt til å tilby teknisk fagskole faller bort. De tekniske fagskolene vil dermed bli likeverdig behandlet med annen yrkesrettet fagskoleutdanning. De fagskolene som tilbyr utdanning til avanserte tekniske oppgaver og utdanning for å fylle nasjonale og internasjonale sertifiseringskrav, er spesielt viktig. Det offentlige må fortsatt ha et ansvar for disse. Komiteen er åpenbart uenig om definisjonen av hva et spesielt ansvar innebærer, men er enig i at disse utdanningene ikke må forsvinne som et selvstendig tilbud. Loven gir de tilbydere som ønsker å få sitt utdanningstilbud godkjent, muligheten til en kvalitetsmessig vurdering, og ved godkjenning gis det et løfte til brukerne om at tilbudet har en tilfredsstillende kvalitet. Dette medfører en rett for brukerne til studiefinansiering gjennom Lånekassen. Komiteen har vurdert om vedtaket i forbindelse med behandlingen av Innst. S. nr. 177, om at det skal være et tilbud om fagskoleutdanning i alle fylker, er ivaretatt, og har i den anledning funnet det nødvendig å gi en forskriftshjemmel om fylkeskommunens plikter i § 1. Videre heter det i vedtaket som ble gjort ved behandlingen av Innst. S. nr. 177: «Stortinget ber Regjeringa kome med framlegg som gjer det klart at privatskulelova også skal gjelde for fagskuleutdanning.» Dette forhold er ikke etterkommet på samme måte som vedtaket referert ovenfor, idet proposisjonen i det alt vesentlige vurderer at brukerne, næringene og arbeidstakere må finansiere utdanningen selv. Et greit standpunkt – men personer som i dag av forskjellige årsaker står utenfor arbeidsmarkedet, vil av økonomiske grunner ikke kunne nyttiggjøre seg denne type utdanning for å få nødvendig omstillingskompetanse og slik komme inn på arbeidsmarkedet igjen. Det er etter Fremskrittspartiets syn en svakhet. Dette utdanningstilbudet burde – på lik linje med andre – vært tilgodesett med en stykkprisfinansiering som ivaretar institusjonens behov for endringer og utvikling av nye og innovative tilbud. Når det gjelder organiseringen, arbeidsmiljøet og vurderingen med dokumentasjon, vil jeg kort nevne at et flertall mener at brukerne skal være representert i institusjonenes styrer med fulle rettigheter. I dette flertallet er Fremskrittspartiet av den oppfatning at alle opplæringsinstitusjoner bør være selvstendige rettssubjekt, med et styre som øverste ansvarlige styringsorgan. Det vil i en slik modell være naturlig, i henhold til lov og praksis, at brukere er representert. Når det gjelder arbeidsmiljøet, ser komiteen det som naturlig at fagskoler kommer inn under de bestemmelser som gjelder for andre institusjoner som gir opplæring, og ber Regjeringen fremme forslag om dette. Når det gjelder vurdering og dokumentasjonen av denne, er det for komiteen naturlig at det defineres hva studentene skal kunne mestre etter endt utdanning, og at det stilles krav om progresjon utover videregående skoles nivå. Komiteen er videre av den oppfatning at relevant realkompetanse skal danne grunnlag for opptak, og at realkompetanse utover videregående skoles nivå skal kunne(presidenten klubber) gi en avkorting av studietid. (presidenten klubber) Til slutt vil jeg nevne at det også finnes utdanninger som det bør kunne søkes om fagskolestatus for.