Svein Flåtten (Høyre), 2016-06-03:
Jeg er glad for at det er en samlet komité som også ved denne korsvei mener at Statens pensjonsfond, og Statens pensjonsfond utland særlig, skal støtte opp under de langsiktige hensyn ved bruken av våre petroleumsinntekter og understøtte sparing for å finansiere deler av pensjonsutgiftene i folketrygden – som det alltid står skrevet i disse meldingene, men det betyr ikke mindre etter hvert, det betyr faktisk mer. Tilsvarende står vi fortsatt samlet bak målsettingen om at det skal tas sikte på en høyest mulig avkastning over tid innenfor moderat risiko. Begge deler bidrar til rettferdighet sett i et generasjonsperspektiv når det gjelder både bruken og nytten av petroleumsinntektene. Det har gjennom de 20 årene som har gått fra de første pengeoverføringene ble gjort til fondet, vært bred politisk oppslutning om investeringsstrategiene for Statens pensjonsfond utland, strategier som bygger på praktiske erfaringer og ervervet egen kunnskap supplert med ekspertise i forvaltningen av våre felles sparemidler. Når det gjelder SPU, hadde fondet ved utgangen av 2015 en formidabel markedsverdi, nesten 7 500 mrd. kr – et ufattelig beløp sammenlignet med den første tilførselen til fondet for mindre enn en mannsalder siden. Fondets verdi viser at vår nasjon har trukket et vinnerlodd. Det er derfor helt vesentlig at vår forvaltning bærer preg av den ansvarlighet det bør legge på politikere av skiftende partier og skiftende generasjoner. Så er vi kommet i en ny fase når det gjelder tilførselen til fondet. Den var i 2015 svært lav grunnet sviktende oljepriser, og samtidig er avkastningene fra investeringene mer usikre enn noen gang på grunn av det internasjonale lave rentenivået. Komiteen deler i en merknad sin usikkerhet omkring fremtidig tilførsel til og avkastning fra fondet. Antagelig deler hele komiteen også en bekymring for hva som skal gjøres for å kompensere disse betydelige, men i et lengre perspektiv forhåpentlig temporære, minusfaktorer. Fondets avkastning i 2015 var høyere enn referanseindeksen for aksjer, lavere for obligasjoner. Unotert eiendom viser en høyere avkastning og miljøbaserte investeringsmandater en betydelig lavere avkastning enn fondets totalavkastning på 2,7 pst. Et av de sentrale temaene i årets melding og i årets behandling i komiteen er spørsmålene om investeringer i eiendom og i unotert infrastruktur. Komiteen er samlet i synspunktet om at markedsrisikoen i eiendomsinvesteringer bør styres bedre enn i dag, og tiltrer derfor ekspertgruppens og Norges Banks anbefalinger om en ny foreslått modell for risikoregulering, en modell som det også er operasjonell erfaring med, og som nå vil bli implementert i reguleringen av eiendom i mandatet. En samlet komité er også enig i at det fastsettes en øvre ramme på 7 pst. for andelen av unotert eiendom, men at forvaltningen må innrettes mot et lavere volum fordi avkastningen kan være mer variabel enn for aksjer og obligasjoner. I praksis vil derfor 7 pst.-målet bety noe rundt anslagsvis 5 pst., og når vi nå vet at vi i øyeblikket ligger på ca. halvparten, og er i en oppbyggingsperiode, skulle det være rom nok. Når det gjelder infrastruktur, ser det store flertallet i komiteen den regulatoriske og ikke minst den politiske risikoen som kan ligge i infrastrukturinvesteringer, også den finansielle risiko, som kan påvirkes av andre lands myndigheter gjennom endringer i rammebetingelser. Dessuten vil investeringene bli relativt store, synlige og fort kunne komme opp i den offentlige debatt på lite ønskelige måter. Det unoterte markedet for infrastruktur er dessuten globalt relativt lite, og mye investerbar infrastruktur ligger i børsnoterte papirer, i motsetning til eiendom, der det er omvendt. En åpning for unotert infrastruktur vil derfor bare i mindre grad øke fondets investeringsmuligheter, i tillegg til at unotert infrastruktur er mer kompleks, mer ressurskrevende, vanskeligere å evaluere og kostbar å reversere. Et stort flertall i komiteen er likevel enig om at regjeringen skal arbeide videre med å vurdere unotert infrastruktur, og komme tilbake til spørsmålet i neste års fondsmelding. Som en del av den vurderingen skal en belyse hvordan forskjellige typer risiko knyttet til ulike investeringer kan rammes inn, vurdere omdømmerisiko spesielt og se på hvordan størst mulig åpenhet om slik forvaltning kan sikres. Dette flertallet mener også at det vil være nyttig å hente mer erfaring med unoterte investeringer i eiendom før man går over i unotert infrastruktur. Komiteen har også samlet seg om de nye rapporteringskravene i mandatet for SPU om resultatet av strategiene, ikke minst at rapporteringen er utvidet, slik at man får mer omfattende redegjørelser for resultatene av strategiene, særlig de som medfører store kostnader eller relativt stor risiko. Det vil bli benyttet flere målemetoder, flere tall og større åpenhet om rapporteringen. Det er en betydelig offentlig interesse om dette og derfor sentralt at regjeringen, unnskyld, at rapporteringen – ikke regjeringen, den behøver ikke etterprøves – kan etterprøves av kontrollmiljøer også utenfor Norges Bank. Komiteen har også vært opptatt av kost–nytte-verdien av de forskjellige investeringsstrategier og har derfor samlet bedt om en vurdering av resultatene fra de forskjellige strategier, og at det fremmes forslag om eventuelle endringer ved fondsmeldingen for 2017. I takt med økningen i størrelsen på SPU og diversifiseringen på investeringsområder øker selvfølgelig også kompleksiteten ved forvaltningen, og kravene til gode styringsstrukturer er viktige. Komiteen har derfor også i dette spørsmålet samlet seg i et ønske om å få vurdert en mer fristilt organisering av SPU, slik at alle aktuelle organisasjons- og selskapsmodeller kan bli belyst, og har enstemmig bedt regjeringen om å utvide mandatet for Gjedrem-utvalget – utvalget som skal vurdere sentralbankloven og styringen av Norges Bank – til også å omfatte en slik vurdering av SPU. Temaet lukkede jurisdiksjoner har også opptatt komiteen under årets behandling. Komiteen er samlet om at det må være størst mulig åpenhet om forvaltningen og om plasseringene. Det har med fondets tillit å gjøre. Den er viktig, at det er tillit både utad og innad – blant eiere, politikere og alle som vurderer dette. Det er finansielle investorer som SPU som kan motvirke bruk av lukkede jurisdiksjoner, ved å ha tydelige forventninger til de selskapene det investeres i. Derfor mener komiteen at det trengs mer kunnskap på dette området, både om de selskaper det investeres i, og måten banken selv organiserer seg på utenfor landets grenser. Derfor innstiller komiteen på at regjeringen ber Norges Bank om å utarbeide et forventningsdokument om skatt for de selskaper som det investeres i. Jeg tror dette er et viktig forslag og en viktig henstilling. Debatten i vår om skatteparadiser om dette temaet har vist at det trengs ikke bare forventninger, det trengs faktisk også mer eksakt kunnskap om hva det dreier seg om. Så har også komiteen samlet seg i en merknad om å få vurdert retningslinjer for fondets investeringer i statsobligasjoner, og ber regjeringen om å be Norges Bank gjøre nærmere rede for arbeidet med godkjenning av investeringer i statsobligasjoner, herunder en vurdering av landrisiko, vurdering av statsfinansiell styrke, åpenheten og ansvarligheten i de aktuelle lands offentlige budsjettprosesser, og ikke minst den risikoen som måtte være knyttet til illegitim gjeld. Det er riktig her å legge til at komiteen er helt klar i sin påpekning av at eventuelle slike retningslinjer for investeringene i statsobligasjoner ikke må føre til at fondet oppfattes som et utenrikspolitisk virkemiddel. Det er objektive kriterier som her må legges til grunn, klart og uten forbehold. Så må det legges til at også Folketrygdfondet hører inn under denne meldingen. De har som vanlig et meget godt resultat og en kostnadseffektiv forvaltning, og komiteen slutter seg også her til forslaget om at det ikke nå åpnes for investeringer for Folketrygdfondet i unotert infrastruktur eller i eiendom. Utover dette er det en del mindre forslag, men jeg er overbevist om at forslagsstillerne selv vil gjøre rede for dem på en adekvat måte. Jeg benytter anledningen til å takke for et godt samarbeid i komiteen om en sak som ikke er så veldig påaktet i den offentlige debatt, men som jo er helt sentral for landets økonomi og for de budsjetter vi hvert år skal lage. Nettopp derfor er det viktig at Stortinget opprettholder det tempoet man har i fremrykningen og i endringen av betingelsene for fondet. Det bør være basert på kunnskap og erfaring når man gjør endringer. Jeg tror jeg vil si – jeg tillater meg å være så partipolitisk – at hvis det er noe sted «forandre for å bevare» er viktig, er det akkurat i håndteringen av Statens pensjonsfond utland.