trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-20:
For et par uker siden inviterte vi Forbrukerrådet hit til Stortinget og, sammen med dem, også flere boligkjøpere som hadde vært svært uheldig med det som for de aller fleste er det største og viktigste kjøpet man gjør i livet sitt, nemlig hjemmet. Vi lyttet til de historiene. Mange kalte seg selv uheldige boligkjøpere, som hadde opplevd store problemer i etterkant. Det er helt klart at disse historiene viser oss nødvendigheten av å styrke lovgivningen for boligkjøpere. Derfor er Kristelig Folkeparti veldig tilfreds med at vi nå ser ut til å få fullt gjennomslag for dette representantforslaget, som ble fremmet av Hans Olav Syversen, Line Henriette Hjemdal, Hans Fredrik Grøvan, Kjell Ingolf Ropstad og Geir Sigbjørn Toskedal på vegne av Kristelig Folkeparti, om tiltak for å styrke forbrukernes rettigheter i handel med bolig. Ifølge Forbrukerrådet er tallet på boligtvister økende, noe vi mener er en uheldig utvikling, både for dem det rammer, og for bransjen som sådan. Disse forslagene vil bidra til å redusere risikoen for kjøperne gjennom bedre forsikringsordninger, informasjon og vurderingstid. I møte med økende usikkerhet i boligmarkedet er det viktigere enn noensinne at boligkjøpere kan handle trygt. Vi har altså fremmet representantforslaget i denne saken, og vi fremmer også, sammen med flere partier, et løst forslag i salen i dag, der Stortinget ber regjeringen vurdere å fjerne selgers rett til å utbedre mangler etter avhendingsloven. For dette er også en ting som er ganske utfordrende: Hvis man er kjøper av en bolig og det viser seg at boligen har betydelige mangler, er det altså selger som har rett til å utbedre de feilene og manglene, med det tidsperspektivet som også ligger inne. Det gjør at en kjøper da kan ha kjøpt en bolig, har solgt sin egen og står uten tak over hodet, hvis det er slik at man venter på at selger skal utbedre de feilene og manglene. Jeg mener at dette forslaget er et viktig forslag, og derfor er vi med og fremmer det.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-20:
Det er bare Heikki Eidsvoll Holmås.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-20:
La meg først beklage: Ved en inkurie står Kristelig Folkeparti ikke inne i flere merknader som vi selvsagt skulle stått inne i, og som vi er hjertens enig i. Vi deler på alle måter forslagsstillernes innstilling om at barnas beste og barnas rettigheter i enda større grad må ivaretas gjennom oppfølgingen av voldsutsatte i reetableringsfasen. Så er det sagt. Vold og overgrep er alvorlig kriminalitet som må bekjempes gjennom en helhetlig tilnærming, med tiltak som omfatter ulike sektorer. Dette inkluderer også voldsutsattes reetableringsfase. Bekjempelse av vold og overgrep er et prioritert område for Kristelig Folkeparti, og i den forbindelse vil jeg vise til behandlingen av opptrappingsplanen mot vold og overgrep i vår, som ble framlagt etter forslag fra Kristelig Folkeparti, hvor vi fikk gjennomslag for en rekke tiltak som styrket opptrappingsplanen på justis-, helse- og familiefeltet. Jeg merker meg også at Arbeiderpartiet, som jo ønsket å sende opptrappingsplanen tilbake uten realitetsbehandling, igjen benytter muligheten til å kritisere denne. Ja, det er nesten så en kan kalle deres omtale av opptrappingsplanen som en ren problembeskrivelse, men det uten å vise konstruktiv samarbeidsvilje til å forbedre planen. Realiteten er at dersom Arbeiderpartiet hadde fått det som de ønsket, ville innføringen av viktige tiltak for å hjelpe barn og unge som utsettes for alvorlige overgrep, blitt ytterligere utsatt. Kristelig Folkeparti har jobbet hardt for å få gjort mest mulig i denne saken – på flere fronter, også i budsjettforhandlingene, hvor vi har fått gjennomslag for en rekke tiltak i løpet av denne stortingsperioden. Spesielt vil jeg her trekke fram styrkingen av familievernet, skole- og helsesøstertjenesten, politiet og Statens barnehus. Så vil vi til slutt minne regjeringen om at Stortinget forventer rask og effektiv oppfølging av opptrappingsplanen. Her handler det om barn og unges liv og framtid, så vi har ingen tid å miste.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-20:
Det er ikke lenge siden komiteen hadde en liknende sak til behandling. Den gangen var det profittfrie barnehager. Denne gangen er det profittfritt barnevern. I likhet med komiteens leder og saksordfører vil jeg også henvise til innstillingen til Dokument 8:128 S for 2014–2015 fra finanskomiteen vedrørende profitt i offentlig finansiert velferdstjeneste. I det vedtaket ble regjeringen bedt om å sette ned et offentlig utvalg for å se på pengeflyten i offentlig finansierte velferdstjenester. Jeg er glad for at hele komiteen mener at en slik kartlegging vil kunne gi et godt grunnlag for videre tiltak for å sikre at pengene våre blir brukt til det som er formålet – for det er det som er hele poenget. Det er også riktig, som representanten Sonja Mandt henviser til fra Innst. 354 L for 2016–2017, at Kristelig Folkeparti der sto sammen med Arbeiderpartiet om et forslag om å gå gjennom reglene for anbud i barnevernet med tanke på mer kontroll og begrensninger av uttak. Jeg mener det er viktig at vi hele tiden er offensive og opptatt av hvordan den offentlige pengeflyten er når det gjelder det vi bruker til kjøp av tjenester i privat sektor. Jeg må si at etter avsløringen som VG hadde, av en aktør som driver på feil grunnlag, altså seiler under falskt flagg og kaller seg en ideell aktør, må man lure på hvordan regelverket er utformet når man kan slippe unna med det. Jeg er veldig glad for at denne saken har blitt løst. Når det viser seg at noe har skjedd som ikke er i henhold til regelverket, da må også regelverket følges opp, for det må ikke skje igjen. Det er også viktig, ikke minst fordi dette ikke bare går ut over tilliten til privat sektor, men fordi man har valgt å seile under falskt flagg, svekker det også tilliten til ideell sektor. Jeg mener, som sagt, det er viktig at vi er opptatt av hvordan den offentlige pengestrømmen er. Og jeg tenker at det viktigste tiltaket vi kan gjøre, er å stille krav til kvalitet – for kvalitet koster, og da skal det ikke være forskjell på verken offentlig eller privat barnevernstilbud.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-20:
Jeg skal heller ikke holde noe langt innlegg, bare varsle at Kristelig Folkeparti heller ikke finner det hensiktsmessig å nå gripe inn i interne prosesser som er gjennomført i enighet med bl.a. arbeidstakerorganisasjonene i Arkivverket. Det finner vi ikke hensiktsmessig, og vi ønsker i hvert fall ikke å bidra til å stoppe prosesser, noe som kan bli til hinder for å ruste Arkivverket i møte med framtidens arkivutfordringer. Samtidig vises det i en flertallsmerknad til et vedtak som ble gjort i forbindelse med Innst. 14 S for 2016–2017: «Stortinget ber regjeringen om at det igangsettes en revidering av arkivloven av 1999.» Det var en samlet komité som sto bak det forslaget. Men det forslaget handler om et utvalg som bl.a. skal beskrive de viktigste utfordringer og utviklingstrekk i arkivsektoren. Jeg er litt redd for at det kanskje ikke er nok for å sikre et regionalt arkivverk, og jeg vet i hvert fall ikke om det er nok til også å være offensiv overfor private arkiver. Jeg vil gi til kjenne at Kristelig Folkeparti kommer til å støtte Arbeiderpartiets forslag nr. 1 i innstillingen. Men jeg har et spørsmål til forslag nr. 4, fra Senterpartiet, et av de løse forslagene, for i innstillingen fremmer de jo tre forslag, og når det gjelder det tredje forslaget, er departementet veldig tydelig på at dette kan være et forslag som bl.a. hindrer etableringen av helsearkivet i Tynset. Forslag nr. 4 er en revidering av forslag nr. 3, så jeg bare lurer på om statsråden har hatt mulighet til å se på forslag nr. 4, og om det fortsatt er slik at om det blir flertall for det, kan det være til hinder for etableringen av helsearkivet på Tynset, og det ønsker i hvert fall ikke Kristelig Folkeparti at vi skal begynne å stikke kjepper i hjulet for. Men vi stemmer altså for forslag nr. 1 fra Arbeiderpartiet i innstillingen.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-20:
Bare helt kort: Uansett tenker jeg at skulle det vise seg å bli flertall for Arbeiderpartiets forslag, forslag nr. 1, mener i hvert fall jeg at Senterpartiets tre forslag hører hjemme i en sånn bred utgreiing, og jeg er glad for at Senterpartiet nå sier at de støtter Arbeiderpartiets forslag, nr. 1, i innstillingen. Det er bra, for jeg tenker at en så bred gjennomgang trenger vi, ikke minst fordi vi – og det sies – også må fokusere på private arkiver. Jeg vil bare klargjøre fra min side at det ikke er aktuelt for Kristelig Folkeparti å stemme for noen av Senterpartiets forslag, for jeg mener at de hører hjemme i en sånn bred utredning.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2017-06-20:
Da skal familie- og kulturkomiteen gå i gang med sin aller siste debatt i denne stortingsperioden. Det er en god sak å avslutte denne stortingsperioden med for vår komité. Det er en sak som handler om momskompensasjon for frivilligheten, og det er et representantforslag fra Senterpartiet. Forslaget er tredelt. Først vil man innføre full rett til merverdiavgiftkompensasjon for frivillige organisasjoner, for det andre skal alle frivillige organisasjoner, uavhengig av størrelse, inkluderes i ordningen, og for det tredje foreslås det full kompensasjon for alle utgifter i forbindelse med nybygg, vedlikehold, rehabilitering for bygg og anlegg eid av frivillige organisasjoner. Det Senterpartiet egentlig ber om, er at man innfører en regelstyrt ordning. Det er mange partier her på Stortinget som er for å innføre en regelstyrt ordning når det gjelder momskompensasjon, framfor en rammestyrt ordning, slik det er i dag. Det er en kjensgjerning at merverdiavgiftsordningen er den største tilskuddsposten i dag til frivillig sektor over statsbudsjettet. Den er på 1,3 mrd. kr. Ordningen er, sånn den er i dag, ubyråkratisk, og den er med på å forenkle hverdagen for frivilligheten i Norge. Kristelig Folkeparti finner det allikevel litt urimelig at mens f. eks. Røde Kors i Hjartdal er nødt til å betale moms på innkjøp av snøskuter, som man har tenkt å bruke til redningstjeneste i fjellet, kan en næringsdrivende – et høyfjellshotell – gå til innkjøp av en snøskuter og slippe å betale moms dersom man bruker den til næringsrettet virksomhet. Vi mener at dette utgjør en betydelig ulempe for frivilligheten. Jeg er veldig glad for den jobben som komiteen har gjort sammen, hvor en enstemmig komité ber regjeringen styrke momskompensasjonsordningen til frivillige organisasjoner gjennom en opptrappingsplan og utvikling av ordningen som sikrer at midlene kommer organisasjoner som er basert på frivillighet, til gode. Dette er en opptrappingsplan som frivilligheten selv har bedt om, så jeg er veldig glad for at en samlet komité står bak dette forslaget. Jeg håper at de andre partiene på Stortinget, som ikke sitter i komiteen, vil slutte seg til dette, for dette er en opptrappingsplan som vil bety mye for frivilligheten framover.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Da begynner jeg der forrige taler slapp, og fremmer forslag nr. 1. Tilstandsrapport er et viktig virkemiddel for å sørge for at det blir minst mulig konflikt. Når en kjøper en bolig, er både kjøper og selger – for å unngå bråk i ettertid – interessert i at det skal være minst mulig ukjente ting ved boligen. Noen vil kanskje ønske å skjule noen mangler, sørge for at det kommer innenfor denne 5–6 pst.-grensen, som veldig mange i forsikringsbransjen opererer med og sier at en må opp på det nivået for at det skal regnes som en vesentlig mangel, men dette vil være skurkene. For å unngå at skurkene får muligheten til å være skurker, og for at vanlige folk som kjøper og selger bolig skal ha best mulig kunnskap om boligen, er det ekstremt viktig å ha en tilstandsrapport på plass. Men for å få til det trenger vi incentiver som kan få meglere og selgere til å få dette på plass. Derfor synes jeg de forslagene som er fremmet, er gode, særlig det som går på hvordan vi kan få økt bruk av tilstandsrapport. For hvis man f.eks. gjør det slik at megler får et større ansvar dersom det er forhold ved eiendommen som ikke er godt nok belyst, eller man senker terskelen for hva som kan regnes som en vesentlig mangel for selger, dersom det er forhold som ikke er tilstrekkelig belyst fordi man har latt være å velge en tilstandsrapport, vil det være sterke incentiver til å sørge for at man velger å bruke tilstandsrapport. Forslaget som jeg har fremmet – på vegne av vanvittig mange, nær sagt – er spørsmålet om selgers utbedringsrett. Jeg vil ta en case, tiden tillater det: Familie kjøper rekkehus fra tidligere eier, de oppdager mugg i kjelleren, både kjøper og selger er forsikret gjennom forsikringsselskaper. Det første forsikringsselskapet til selger sier, er at dette ikke er en vesentlig mangel, og om det er en vesentlig mangel – for det er det neste de sier – vil selger benytte seg av sin utbedringsrett. Selgers utbedringsrett gjør det da umulig for kjøperne å gå i gang med utbedring av muggskaden, og de må bo i 2. og 3. etasje med mugg i soverommene og på badet, i påvente av avklaring av spørsmålet om det foreligger en vesentlig mangel. I dette tilfellet gjorde det det, og det var til og med skyld inne i bildet. Men saken blir uansett den at pengene kommer på konto, men hele utsettingen av igangsettingen av arbeidet er på nesten ett år. Dette burde vi rydde opp i. Det er nesten ingen av selgerne som i virkeligheten ender opp med å utbedre skadene, og derfor bør dette være noe statsråden ser på.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Forstår jeg statsråden dit hen at han er positiv til at flere bruker tilstandsrapporter, og at dette vil kunne avverge konflikter og forebygge konflikter? – Jeg prøver å se om han nikker. Nikker han? Det er litt uklart om han nikker eller ikke. Det er i hvert fall sånn, og jeg vil bare si følgende: Det nevnes i merknadene at departementet er med i utvalg med enkelte organisasjoner. Bare vit at dersom det blir flere tilstandsvurderinger, vil det etter alle solemerker bli mindre behov for forsikringer. Og forsikringer er i dag en gigantbransje innenfor dette området, med betydelige inntekter. Når man velger hvem man sitter og ser på disse tingene med, ha det i bakhodet at her er det også sterke økonomiske interesser som ikke nødvendigvis har forbrukernes ve og vel i fokus, men sin egen inntjening. Spørsmålet er: Vil statsråden anbefale sin partigruppe å stemme for forslaget fra SV og de andre partiene?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-20:
Statsråden fikk dessverre ikke svart på spørsmålet mitt, men han har en enestående mulighet mens jeg snakker, til å vurdere det. Jeg synes det er bra at regjeringspartiene er med på alle disse utredningene. Så har de noen merknader osv., som saksordføreren gjorde rede for. Men til spørsmålet mitt til statsråden: Jeg så nemlig at han satt og nikket lite grann under innlegget mitt, der jeg presiserte at selger har en utbedringsrett som i veldig liten grad benyttes, fordi man som selger i liten grad er interessert i å gå inn i sin gamle bolig – en bolig som noen andre har overtatt – for å utbedre bad. Det at selger har en slik utbedringsrett, gjør at beboere i realiteten blir avskåret fra å gå i gang med en nødvendig oppussing – det kan gjelde elanlegg, elektriske anlegg. Man kan ikke bo i en bolig der det elektriske anlegget ikke fungerer, men selger kan påberope seg utbedringsrett og dermed forskyve hele prosessen med å avklare om mangelen er vesentlig, slik at det pålegger selger et ansvar for utbedring. Mitt spørsmål er veldig enkelt: Ser statsråden at det er et poeng å vurdere å fjerne selgers rett til å utbedre mangler etter avhendingsloven, og fremme forslag til Stortinget om dette, for å sikre balansen mellom kjøper og selger – som er helt nødvendig – og anerkjenne at det er urimelig at folk skal bli boende i hus som er muggskadd, eller som har skadde elektriske anlegg? La oss være ærlig: Det er først når det er så store ting som handler om det elektriske anlegget, eller som handler om utbedring av bad eller kjøkken – den typen våtrom – og man oppdager mugg, man gjerne kommer i den posisjonen at man er nødt til å ta fatt i dette, og det er en mangel som er så stor at det vil være snakk om at selger har ansvaret. Spørsmålet mitt er veldig enkelt: Vil han anbefale sine stortingsgrupper å stemme for, siden de ikke er medforslagsstillere? Dette er en utstrakt hånd til dem – om de har lyst til å være med.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2017-06-20:
Jeg er veldig glad for innstillingen og for så vidt for statsrådens positive tilbakemelding på en del av punktene. Statsråden sier selv – med departemental forsiktighet – at det kan være behov for å se nærmere på enkelte sider ved regelverket for kjøp og salg av bolig. Utfordringen er tidsperspektivet. Vi har en NOU fra 2009. Nå er vi i 2017, og jeg hørte statsråden sa at man regnet med å fremme noe i 2018. Så henviser man til dette med tid ved salg, at det går veldig fort i våre dager, og at et så viktig kjøp bør reguleres av en annen lov eller forskrift og med et eget lovarbeid knyttet til det. Jeg vil gjerne ha statsrådens forsikring om at man nå setter fart på et arbeid som betyr så mye for så mange.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2017-06-20:
Jeg er glad for den forsikringen. Så er det til selve hovedspørsmålet, altså rammeverket for lovgivningen når det gjelder kjøp og salg av bolig. Min vurdering, som selvfølgelig er en lekvurdering ut fra å ha hørt mange historier som gjør stort inntrykk, hvor forsikringsbransjen haler og drar, og hvor mye står og faller på hvem som til syvende og sist holder ut for at den retten man faktisk innehar, skal bli realitet. Vil statsråden si at det p.t. er en god balanse i lovverket når det gjelder forholdet kjøper–selger innenfor eiendomsmarkedet?
Svein Harberg (Høyre), 2017-06-20:
I denne saken er det flere gode forslag som blir vedtatt, ut fra intensjonen om å bedre forholdene for selger og kjøper i dette markedet. Grunnen til at jeg tok ordet, var representanten Heikki Eidsvoll Holmås’ aktive invitt til regjeringspartiene om å være med, og jeg har lyst til å påpeke at han også, på en ryddig og inviterende måte, i forkant tok kontakt med oss. Det er utfordrende når en ikke sitter i komiteen, og det er vel også utfordringen for oss at det kom litt på tampen, og da er det vanskelig å ta stilling til disse forslagene. Men så tror jeg kanskje representanten Eidsvoll Holmås kan gå smilende herfra i dag likevel, slik det kan se ut, og så får vi diskutere det videre i neste runde. Jeg hadde bare lyst til å si det.
Svein Harberg (Høyre), 2017-06-20:
Jeg vil takke komiteen for godt samarbeid for å få behandlet denne saken før sommeren slik SV ønsket. En debatt om hvordan offentlig tilmålte midler treffer de bestilte tjenestene og oppmerksomhet om oppfølging av hvordan midlene brukes, er helt betimelig. Komiteen minner derfor om oppfølgingen av Stortingets vedtak om å opprette et offentlig utvalg som skal kartlegge pengestrømmer i offentlig finansierte velferdstjenester, og at en slik kartlegging vil kunne gi et langt bedre grunnlag for å vurdere tiltak for å sikre at pengene blir brukt til formålet. Jeg ser dette som én i en rekke saker fremmet av SV for å fremme sitt ideologiske syn på at tjenester som det offentlige har ansvaret for, primært skal utføres av det offentlige selv eller private ideelle leverandører. Det er et ideologisk standpunkt vi i Høyre respekterer, selv om vi mener at det ikke er navnet på leverandøren eller hvem som utbetaler lønn til de ansatte, som er avgjørende. For oss er det derimot kvaliteten på tjenestene som er avgjørende i valg av leverandører, at det er innenfor de bestillinger de offentlige myndigheter har gjort, og ikke minst at det etableres et mangfold av tilbud til innbyggerne som gir best mulig hjelp til dem som trenger det. Utfordringene i forslaget til SV er at de har konkludert på en måte som vi med vår beste vilje ikke kan se at sikrer kvaliteten på tjenestene, ei heller at vi sikrer det mangfold av tilbud som trengs til en slik sammensatt gruppe som barnevernsbarna er. Formålet med barnevernstjenestene er å gi et tilbud for trygge oppvekstvilkår for barn i de tilfellene hvor familiene selv ikke greier å tilby dette. Dette er en viktig oppgave. Alle gode krefter må tas i bruk. Ingen har kunnet overbevise meg om at dersom vi vedtar tilsvarende regler for barnevernsinstitusjoner som for friskoler, så blir tilbudet til barnevernsbarna bedre. Ingen kan heller dokumentere at dersom vi prioriterer de ideelle tilbyderne med særavtaler uten anbudskonkurranse, så blir tilbudet til barnevernsbarna bedre. Ingen kan med troverdighet heller si at dersom det offentliges valg av lønns-, arbeids- og pensjonsvilkår blir fasiten for barnevernstjenestene, så blir tilbudet til barnevernsbarna bedre. Vi støtter derfor ikke SVs forslag, men støtter departementets arbeid med kartlegging av pengestrømmene og avventer resultatet av den kartleggingen. Vi er, håper jeg, felles om å føle ansvar for at barnevernstjenesten leverer gode tilbud til barna som trenger vår hjelp, et tilbud som gir dem et godt grunnlag for et trygt og godt liv.
Svein Harberg (Høyre), 2017-06-20:
Antydningen om byttet skyldes jo at jeg trodde jeg skulle være siste taler, av to grunner. Det ene var at jeg ville takke for debatten, og som jeg sa i mitt innlegg, er det en viktig debatt og en viktig oppmerksomhet. Så får vi se hvordan vi også i neste storting – for dette blir helt sikkert et tema der også – kan sørge for at pengene går til det de er satt av til. Det tror jeg vi har en felles intensjon om, enten det er private tilbydere, private ideelle tilbydere eller offentlige som utfører tjenesten. Men i tillegg til å takke for debatten hadde jeg lyst til å takke Solveig Horne for fire år med samarbeid – gode debatter og godt samarbeid. Dette er den siste debatten denne familie- og kulturkomiteen har på familiefeltet, og jeg synes statsråden har både levert godt og opptrådt korrekt og godt overfor komiteen. Så takk for det.
Svein Harberg (Høyre), 2017-06-20:
Først vil jeg takke saksordføreren for et godt arbeid og en grundig gjennomgang. Jeg har ikke behov for å trekke denne debatten veldig ut. Det er enighet i komiteen om å vedlegge det opprinnelige forslaget protokollen, nettopp fordi – som saksordføreren sa – en ikke ser det som Stortingets oppgave å være delaktig i den type prosesser som Arkivverket nå er i. Det betyr ikke at Stortinget ikke kan mene noe om hvordan arkivtjenesten i Norge skal organiseres framover, men dersom Stortinget skal være med og mene noe om det, trengs det et langt bedre grunnlag enn det vi har her i dag. Derfor landet vi på det. Det er en tøff omstilling Arkivverket er inne i – fordi tidene endrer seg. Det er en helt nødvendig omlegging. Jeg har tiltro til at Arkivverket arbeider seriøst og skikkelig med dette og jobber godt sammen med sine ansatte. Tilbakemeldingene vi har fått, er at dette er høyst nødvendig. En må tilpasse seg en ny verden, en må tilpasse seg de nye behovene som dukker opp. Så en liten kommentar til forslaget fra mindretallet, fra Arbeiderpartiet. Det som bekymrer, er at det står at en skal «iverksette en bred utredning av samfunnets arkivfunksjoner, med særlig vekt på regionale arkivtjenester, nasjonalt samspill og håndtering av digitale utfordringer». Det er den prosessen vi nå er midt oppe i. Jeg vil sterkt fraråde at en gjør et vedtak som skulle tilsi at dette nå skal stoppe opp fordi en skal gjøre en bred og grundig utredning. Jeg tror det er høyst nødvendig at den prosessen som er startet, må – som saksordføreren sa – få gå sin gang.
Svein Harberg (Høyre), 2017-06-20:
Debatter i Stortinget om momskompensasjon er en gjenganger. Jeg kan godt være med på at det er en viktig gjenganger, for den er begrunnet i et felles ønske her i salen om å avhjelpe frivilligheten når det gjelder merverdiavgiftskostnader. Det er bra. Jeg har lyst til å presisere at den ordningen vi har i dag, er en framforhandlet ordning. Det er en ordning som er enkel og ubyråkratisk, spesielt med tanke på de mindre organisasjonene, slik at de kan ta del i dette uten masse ekstra arbeid. Det er en stor ordning, en omfattende ordning og en god støtteordning. Vi må ikke glemme det når vi snakker om at vi gjerne skulle ønske at det var noe mer. Så synes jeg det er litt underlig bare direkte å foreslå en utvidelse av ordningen. Det vil jo bety at langt flere skal ta del i ordningen. Det innebærer et stort behov for å øke rammene betydelig bare for å opprettholde samme dekningsandel som i dag. Det har vel ikke historien fortalt er lett å få til. Vi har en hårfin grenseoppgang der en nærmer seg å si at dette skal være en rettighetsbasert ordning. Hvis en lager en rettighetsbasert ordning, vil det være et helt annet og langt mer krevende arbeid i organisasjonene, noe som tar vekk den framforhandlende ordningen som skal gjøre det lettere for de små organisasjonene. Den vil utfordre på grenseoppganger – det vil være utfordrende å se hvor en skal sette grensene. Det vil altså sette frivilligheten i en helt ny situasjon i forhold til det systemet som vi har framforhandlet, og som alle er fornøyd med. Det er viktig å tenke på det. Jeg synes det er godt at en har arbeidet godt i komiteen med disse sakene. Vi har arbeidet oss fram til et felles forslag til vedtak som tydeliggjør den intensjonen jeg opplever at alle partiene har om at vi skal komme enda lenger i å kompensere for merverdiavgiftsutgiftene til frivilligheten, men at det er viktig at vi gjør det innenfor dagens ordning. Hvis vi skal begynne å endre på den, er det et langt mer omfattende arbeid som må til.
Svein Harberg (Høyre), 2017-06-20:
Først en liten retting, som vi heldigvis ble gjort oppmerksom på da representanten Arnstad viste til Kristelig Folkepartis merknad i forkant av det felles forslaget som foreligger. Det er blitt en feil. Det skal være en komitémerknad, men merknaden ble referert til som god, så vi tar den til oss, alle i komiteen, for dette var det enighet om. Det var det som endte opp i det felles forslaget. Jeg tok ordet fordi – som siste taler sa – dette er siste debatt i vår komité i denne stortingsperioden. Jeg har lyst til å takke for denne debatten, og jeg har lyst til å takke statsråden for samarbeid og debatter. Vi har fått mange krevende saker fra Kulturdepartementet, og vi har prøvd å levere. Det var én sak vi måtte utsette til neste runde. Det var åndsverkloven. Det tror vi var riktig. Det var komiteen enig om å gjøre. Ellers har vi hatt et godt samarbeid om mange viktige saker. Så har jeg lyst til å takke komiteen for samarbeidet. Vi har løftet kultur i debatter rundt i hele landet. Vi har vært engasjert. Det er viktig. Det skal vi fortsette med. Takk for samarbeidet, og jeg lover å øve mye på tubaen i sommer.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2017-06-20:
Jeg er veldig glad for at det som sannsynligvis vil være mitt siste innlegg fra denne talerstolen noensinne, omhandler en sak som er så viktig som vold i nære relasjoner. Jeg er også veldig glad for at det er to tidligere og en sittende justisminister i salen når saken debatteres, og at regjeringen er til stede med tre statsråder. Det synes jeg viser hvor viktig denne problemstillingen er, og den viser også hvor viktig det er å tenke på tvers av ulike sektorer og jobbe sammen for å bekjempe et svært alvorlig problem. Jeg er glad for at forslagsstillerne fra Arbeiderpartiet gir oss anledning til å diskutere denne saken, selv om de konkrete forslagene fra Arbeiderpartiet i stor grad allerede er under utarbeidelse og gjennomføring i regjeringen. I den sammenheng har jeg lyst til vise til den handlingsplanen som nettopp ivaretar det tverrpolitiske perspektivet i arbeidet mot vold i nære relasjoner. Det er ingen tvil om at dette temaet har vært tabubelagt. Jeg husker Odd Einar Dørum som kanskje den første justisministeren som virkelig fikk satt trykk på vold i nære relasjoner som en problemstilling som fortjente å bli snakket om. Ofrene skulle snakkes med, og løsningene skulle komme. Men det er først de senere år at en virkelig har sett at noen av disse tabuene er i ferd med å falle. Tiltak virker, tilliten til rettsvesenet er bedre, tilliten til oppfølgingsapparatet er bedre, og det er vi svært fornøyd med. Jeg har lyst til å bruke litt tid på et av de tiltakene som det er tverrpolitisk enighet om, og jeg er veldig glad for at det er det. Bruk av omvendt voldsalarm har vært et tiltak som nå kan idømmes. Så har det heldigvis blitt noen flere dommer på omvendt voldsalarm, men det er fortsatt noe som henger etter. Det betyr at ofrene for vold i nære relasjoner fortsatt er de som i stor grad bærer hovedbelastningen også etter at volden er opphørt. De må relokaliseres, de må reetableres, og de må også i stor grad bære byrden ved å bruke voldsalarm, mens gjerningsmannen slipper unna. Derfor er jeg glad for at det som ser ut til å bli et enstemmig storting, går inn for å be regjeringen vurdere bruk av omvendt voldsalarm som et straffeprosessuelt virkemiddel. Jeg er kjent med at det er krevende. Det er flere juridiske problemstillinger som er vanskelige, men det at det som ser ut til å bli et enstemmig storting, nå faktisk ber regjeringen gjøre dette, er et viktig steg i en retning som virkelig kan påvirke hverdagen til alle dem som dessverre lever i en situasjon som er helt umenneskelig, hvor de må gjemme seg fra tidligere kjærester, hvor de må relokaliseres, flyttes og reetableres gang etter gang, ikke fordi de har gjort noe galt, men fordi de utsettes for noe som er så galt. Takk for mange gode debatter, president, og lykke til videre i dette viktige arbeidet! Jeg er glad for at komiteen står så samlet som det den gjør.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Det er nødvendig å ha gode planer når det gjelder å forebygge vold i nære relasjoner. Men det er like viktig for dem som har vært utsatt for vold, at de får oppfølging og hjelp til å komme videre i livet. Når noen oppsøker krisesenter og søker tilflukt der, har volden ofte vart lenge, og det kan være vanskelig å etablere seg på nytt. Kommunenes ansvar for å ha et krisesenter er klart. Det skal også innebære oppfølging og støtte i reetableringsfasen. Det vet vi dessverre ikke alltid skjer. Derfor fremmer vi fem forslag som omhandler nettopp det. Når regjeringspartiene viser til opptrappingsplanen, viser de til en plan som etter vår mening ikke er konkret nok eller forpliktende nok. Det var det som ble bedt om skulle skje i anmodningsvedtak 623 i juni 2015, at de skulle komme tilbake til Stortinget med det. Barneombudet beskriver planen som en problemskildring. UNICEF mener at regjeringa ikke svarer på oppgaven, og Kripos etterlyser flere konkrete tiltak. Det er også for få svar og tiltak for dem som bryter ut av vanskelige parforhold, altså om reetablering. Når Høyre og Fremskrittspartiet i merknader nesten gjør narr av at Arbeiderpartiet ikke stemte for noen av forslagene i opptrappingsplanen, men valgte å fremme forslag om en opptrappingsplan som skulle forplikte, er det med det bakteppet jeg kort har nevnt overfor, at vi gjorde det. Det er viktig at alle aktører tar det ansvar de har, som at Nav skal sikre et helhetlig og samordnet tilbud med forutsigbare rammer. Når regjeringa nå foreslår å kutte i tida en kan motta arbeidsavklaringspenger, vil dette nettopp ramme denne gruppa, som kan trenge mer tid for rehabilitering. Kommuner mangler fremdeles handlingsplaner mot vold i nære relasjoner. Det må de sørge for kommer. Tiltak overfor barn som er med den voldsutsatte, må ivaretas, det må skaffes bolig, og det må sørges for trygge rammer. Og til det som representanten Anundsen var inne på: Det er viktig at vi bruker omvendt voldsalarm. Derfor tar jeg opp de forslagene som vi har fremmet her i dag. Det som ligger her i dag, er ikke godt nok. Vi vil mer. Vi vil at de voldsutsatte skal få en ny sjanse til å leve livet sitt, uten vold og med god oppfølging.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Representantene bak forslaget tar opp en veldig aktuell problemstilling, som jeg vil takke for at de har tatt opp. Det er viktig å ha dette på dagsordenen med jevne mellomrom. Mange ganger er det avslørt både misbruk og uttak fra barnevernsinstitusjoner som ikke bør skje, og som fellesskapet ikke skal være med på å finansiere. Det er gode indikatorer på at ansettelsesforhold i private institusjoner kan være ulike fra offentlig sektor, særlig når det gjelder arbeidstid, lønn og pensjon. Det er viktig å si herfra at det er mange gode, seriøse barnevernsaktører som leverer gode tilbud til barn som trenger det, og som er gode arbeidsgivere. Men det er unntakene vi må gripe fatt i. Det må derfor være en kontinuerlig oppfølging av bruken av de offentlige midlene, og det må være kontroll på anbudene. Arbeiderpartiet mener at barnevern skal være et offentlig ansvar, men at ideelle ikke-kommersielle aktører er et viktig bidrag for å skape mangfold. De private leverandørene bidrar med å supplere og er viktige aktører. Kvalitet og kompetanse samt langsiktige kontrakter kan skape forutsigbarhet, og det savnes. Når vi likevel ikke støtter forslagene til SV, som vi til dels kan være veldig enig i, er det fordi regjeringen er bedt om å gjennomgå og kartlegge pengestrømmen. Jeg vil også vise til de forslagene som ble fremmet i Innst. 354 L for 2016–2017, der Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet ba om en gjennomgang av regler for å se på begrensning av uttak. Det forslaget fikk dessverre ikke flertall. Men i proposisjonen til barnevernloven problematiserer regjeringen at så mange aktører innenfor barnevernet nå er private, og de sier selv at det er uoversiktlig og et vanskelig terreng å manøvrere i. Når vi leser dette, kan vi håpe på at regjeringen selv ser at her må vi få fortgang i gjennomgangen. Under behandlingen av barnevernloven foreslo Venstre at det skulle være en gjennomgang uten at det med uttak ble berørt. Det fikk flertall, og dermed forsterker det vedtaket som også ble fattet i 2016. Dermed har regjeringen fått beskjed om hva de skal gjøre, og vi forventer at det kommer til å gi oss bedre oversikt og bedre kunnskap om hva slags tiltak som skal og må settes inn for å sørge for at pengene kommer barna til gode.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2017-06-20:
Siste avsløring innenfor barnevernet var grov, og statsråden var klar til å ta affære. I proposisjonen til barnevernloven, som vi behandlet nylig, problematiserte og påpekte regjeringa det, som jeg sa i mitt innlegg. I april 2016 ble det vedtatt å sette ned et utvalg som skulle kartlegge pengestrømmen – noe også statsråden var inne på. Under behandlingen av barnevernloven kom det et nytt forslag om gjennomgang. Hvor mye har statsråden gjort fra april 2016, og hva kommer hun til å gjøre med det nye forslaget som ble vedtatt?
Thore Vestby (Høyre), 2017-06-20:
Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet fremmer fem forslag, som nevnt. Jeg vil berømme dem for det. Selv om det er det største opposisjonspartiet, selv om det snart er valg, velger jeg å tolke det i beste mening. For vi må konstant søke å redusere de mørke, triste og voldsomme tildragelser som skjer i det private rom, og hjelpe de impliserte, spesielt barn, i en vanskelig situasjon. Det foreslås bl.a. at regjeringen skal styrke oppfølgingen og øke tilsynet. Det betyr implisitt at det er aktiviteter i gang, og det stemmer godt. Det nedlegges et betydelig arbeid, og faktum er at regjeringen har igangsatt en rekke tiltak, slik som saksordføreren nevnte. La meg i parentes nevne at på dette området på som så mange andre vil det være slik at tilføring av ressurser ikke har noe endelig tak. Så til tiltakene. Det er Prop. 12 S for 2016–2017, Opptrappingsplan mot vold og overgrep(2017–2021) (2017–2021) Det er godt å meddele at komiteen er samstemt i viktigheten av at arbeid, å ha en jobb, er en viktig faktor i en reetableringsfase. Føringer for dette arbeidet ligger allerede i Navs prioriteringer. La meg videre nevne et nytt tiltak som nå etableres: en offeromsorg. Personer som er utsatt for vold eller overgrep, skal heretter møte et mer samlet hjelpeapparat i de ulike faser etter en hendelse, dette for ikke å havne i et vakuum eller falle mellom to stoler mellom politianmeldelse, etterforskning, domstolsbehandling og reetablering. Iblant kan det være formålstjenlig, ja smart, å snu på problemstillingene. Etter som tiden går og ting forandrer seg, kan det være behov for nye vinklinger og tiltak, som ofte kan resultere i positive utslag til sakens beste. Her har vi et slikt tilfelle, idet en samlet komité nå fremmer et nytt forslag ved å be regjeringen utrede om omvendt voldsalarm bør kunne benyttes som et straffeprosessuelt virkemiddel. Dette sier meg, som ikke har vært med før etter avlevering, at komitéarbeidet må ha vært meget godt.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-20:
Arbeidet mot vold i nære relasjoner er et viktig arbeid som regjeringen har prioritert høyt. Opptrappingsplanen mot vold og overgrep har en rekke tiltak for å følge opp dem som har vært utsatt for vold i nære relasjoner. Evalueringen av kommunenes oppfølging av krisesenterloven viser at vi er på rett vei. Likevel vet vi at vi har en vei å gå, og det arbeides nå med et bedre krisesentertilbud for spesielt utsatte grupper, f.eks. personer som også har alvorlige rusproblemer, psykiske lidelser og funksjonsnedsettelser. Vi vet også at det er utfordringer i kommuner når det gjelder å sikre samordning av tiltak mellom krisesentertilbudet og andre deler av tjenesteapparatet. Selv om det er mange sentre som tilbyr en god plan for oppfølging etter oppholdet, hjelper til med å finne bolig, følger til visning, hjelper med flytting og gir advokatbistand, vet vi at det er litt store forskjeller mellom sentrene. Derfor er det viktig å følge dette opp i det videre arbeidet. Jeg kan forsikre forslagstillerne om at regjeringen er opptatt av at voldsutsatte skal få den oppfølgingen de trenger i reetableringsfasen. Når en person som har vært utsatt for vold i nære relasjoner, skal videre i livet sitt uten vold, er det særlig to ting som er avgjørende. Den ene er arbeid, og den andre er bolig. Mange voldsutsatte er ikke i lønnet arbeid. De kan også ha vært økonomisk avhengig av voldsutøver, og de vil trenge ekstra hjelp til å komme i arbeid. Vi vet også at brukerne av krisesentrene har ulik bakgrunn og ulike behov, derfor spiller Nav-kontorene en viktig rolle. De skal gi informasjon og veiledning og identifisere den enkeltes behov. Nav-kontorene har nå fått ekstra beskjed om at de skal bidra med hjelp og støtte til arbeid eller utdanning. Å få muligheten til å bo et annet sted er helt avgjørende for å kunne bryte med en voldelig partner. Jeg er veldig glad for at regjeringen i denne stortingsperioden har trappet opp tilskuddet til utleieboliger for å legge til rette for at kommunene har tilstrekkelig med boliger til vanskeligstilte på boligmarkedet. Andre trenger den stabiliteten en egen, eiet bolig gir, og behøver bistand fra kommunen. Det å kunne få startlån, som er prioritert innenfor Husbankens låneramme, er viktig. Å sikre oppfølging til voldsutsatte i reetableringsfasen bør være en prioritert oppgave for kommunene, og vi jobber nå med å utarbeide en veileder med faglige anbefalinger om innhold og kvalitet i krisesentertilbudet. Det med barn har også blitt tatt opp. Det er bekymringsfullt at det i 2016 bodde nesten 1 500 barn på krisesentre. Barn er kanskje den mest sårbare gruppen av alle, og foreldrene må få hjelp til å støtte sine barn i en veldig kaotisk situasjon. Derfor er jeg glad for at man nå har prøvd ut ICDP, som er et foreldreveiledningskurs, som har hjulpet de voldsutsatte på krisesentrene til ikke å reise tilbake igjen til voldsutøveren.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-20:
La meg få understreke at kommunene har et selvstendig ansvar for å følge opp krisesenterloven, så det skulle nesten vært unødvendig at staten måtte gå inn og lage veileder og påse at kommunene gjør det arbeidet som de er lovpålagt å gjøre. Vi fikk evalueringsrapporten, og dette er så viktig at vi brukte den tiden vi trengte. Det er mange tiltak som det har vært viktig for oss å følge opp, både det som dreier seg om å følge ekstra godt opp dem som har sammensatte utfordringer, og det med sikring. Vi har også jobbet med en forskrift. Vi er nå godt i gang med å lage en veileder til kommunene, som skal være ferdig i løpet av dette året, for bedre å ivareta denne gruppen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-20:
Jeg har lyst å oppklare en ting: Det er ingen som skyver kommunene foran seg, men vi er slik organisert at kommunene har et ansvar, også etter lovverket, som det er viktig at den enkelte kommunen følger opp. Så har vi tilsynsmyndigheter som skal passe på at kommunene også følger opp det som de har et lovpålagt ansvar for å gjøre. Denne regjeringen har en strategi for det boligsosiale arbeidet, og for første gang ser vi nå at det er en nedgang i antallet bostedsløse. Vi ser også at kommuner enklere kan søke om støtte til startlån. At vi har satset på boliger til vanskeligstilte, har gjort at personer i krisesentrene som har hatt behov for hjelp, lettere har kunnet få bolig. Det er viktig å understreke at de kommunene som har gode boligsosiale planer, klarer å lykkes med dette arbeidet. Jeg vil oppfordre kommunene til å jobbe aktivt med dette.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-20:
Vi jobber, som jeg sa, med en veileder for kommunene, som skal være ferdig i løpet av dette året. Vi jobber også med andre tiltak, som vi viser i evalueringsrapporten, f.eks. det med å følge opp barn – flere krisesenter har nå fått ansatte som har barnefaglig kompetanse. Vi har også jobbet med sikring. Vi er i gang med prosjekt i tre kommuner som handler om det å følge opp dem som har sammensatte utfordringer. Så vi er på god vei med dette arbeidet, men veldig mye av dette arbeidet handler om å følge opp kommunene – også ved hjelp av tilsynsmyndighetene – slik at kommunene følger opp det viktige arbeidet som de er lovpålagt å gjøre.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-20:
Jeg skal ikke dra ut debatten, jeg har bare lyst til å si takk til de mange som brenner for dette og har gjort det i mange år. Dette er et tema som det heldigvis er tverrpolitisk enighet om at det skal satses på, og at vi har en utfordring. Det er ikke første gang vi diskuterer dette temaet, og det er nok dessverre heller ikke siste gangen. På torsdag kommer Barnevoldsutvalget med sin NOU. Jeg har bare fått litt kjennskap til det, og det er urovekkende. Når det gjelder vold i nære relasjoner, er dette et felt som vi har et ansvar for å løfte opp og ha en satsing på. Det er ikke sånn at regjeringspartiene ikke er enig i forslagene fra Arbeiderpartiet, men det er et arbeid som vi er godt i gang med, og som jeg i brev til komiteen har svart veldig godt på, mener jeg. Det er kommunene etter krisesenterloven som er ansvarlig for å følge opp de voldsutsatte i rehabiliteringsfasen. Det er mange kommuner som har gode planer for dette, og kommunene er oppfordret til å ha gode planer for dette. Fylkesmannen har ansvar for å føre tilsyn med at kommunene skal følge opp de pliktene som er gitt i krisesenterloven. Det arbeidet er noe departementet tar opp i sine styringsdialoger med fylkesmannsembetet, for virkelig å legge trykk på at det er viktig at Fylkesmannen tar opp dette. Så vet vi at det er viktig å følge opp det arbeidet som går på Nav. Derfor er jeg veldig glad for at arbeidsministeren i sine tildelingsbrev til direktoratet har vært veldig tydelig på at Nav-kontorene skal ha den nødvendige kompetansen om særlige problemer og behov for rehabilitering når det gjelder henvendelser til personer som er utsatt for vold i nære relasjoner, tvangsekteskap og menneskehandel. Det jobbes også nå med en egen nettbasert veileder for de ansatte i Nav. Bolig vet vi er nøkkelen til å komme seg ut av et voldelig forhold – i hvert fall én av dem. Derfor er jeg glad for at regjeringen har prioritert bevilgninger til Husbanken og arbeidet for å få på plass boliger til vanskeligstilte, som er en viktig del. Så til det som dreier seg om omvendt voldsalarm. Regjeringen er også bekymret for at det benyttes altfor sjelden, og at det fremdeles er den som er utsatt, som må bære byrden i de situasjonene. Derfor er jeg glad for at justisministeren nå jobber med og har påbegynt arbeidet med et høringsnotat, for å sikre mer bruk av elektronisk kontroll også ved straffeprosessuelle besøksforbud.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-20:
I Norge har vi en lang tradisjon for å benytte private leverandører i barnevernet. Brukt på riktig måte vil private aktører gi gevinster i form av bedre kvalitet og lavere kostnader sammenlignet med en situasjon med kun offentlige aktører. Det avgjørende for regjeringen er at barn og unge får den hjelpen de trenger. Private aktører bidrar til mangfold og gir barnevernet mulighet til å velge det beste tilbudet for det enkelte barn. Det har de siste årene vært en vekst i bruken av private aktører i barnevernet. De utfordringene vi har på dette området, omtalte jeg for et par uker siden i Stortinget da vi behandlet barnevernsreformen. Representantenes forslag om utbyttebegrensning er imidlertid ikke det rette stedet å starte. Derimot kan en utbyttebegrensning være en avsporing. Man kan tro man rydder opp, uten at man gjør noe med de reelle utfordringene knyttet til hvordan og når private brukes. Vi er nødt til å starte med å se nærmere på de grunnleggende rammevilkårene for det offentliges bruk av private. Det er en slik gjennomgang regjeringen ønsker. De private skal brukes der det er nyttig, og på en måte som bidrar til god kvalitet, rettssikkerhet og god ressursutnyttelse, slik at vi får et tilbud som er til det beste for barna. Jeg ser det ikke som et problem at kommersielle aktører tjener penger på å levere tjenester det offentlige har behov for. Men vi skal selvsagt ikke betale mer enn nødvendig, og vi skal være trygge på at vi får den kvaliteten vi bestiller, og den kvaliteten barna har behov for. Derfor anskaffes tjenestene gjennom konkurranse, slik det også ble gjort under den forrige regjeringen. Rammeavtalene om kjøp av institusjonsplasser som ble inngått i 2010, inneholdt ingen klausul om utbytteforbud. Jeg registrerer nå at SV ønsker å avvikle anbudskonkurransene. Det ville være svært uheldig for tilbudet til sårbare barn og unge. Anbudskonkurranser er verktøyet vi bruker for å sammenligne ulike aktørers pris og kvalitet. En innsnevring av institusjonstilbudet, slik forslagsstillerne ber om, vil kunne gi kapasitetsutfordringer, færre valgmuligheter og et dårligere tilbud til barna. Vi har i denne perioden tatt flere grep for å styrke etatens styring og kontroll ved kjøp av tjenester. Vi har arbeidet med å bedre kontraktene ved kjøp av private fosterhjemsaktører. Dette gjøres gjennom såkalte firepartsavtaler mellom Bufetat, kommunene, fosterhjemmene og den private leverandøren. De nye avtalene har gitt Bufetat og kommunene mer kontroll over innholdet. Vi mener også at barna har fått det tilbudet de faktisk har behov for. Bufetat har også inngått nye avtaler med leverandører, som kjøp av institusjonsplasser i 2016. Til forskjell fra de kontraktene som da utløp, er de nye rammeavtalene tydelige på hva som skal leveres til hvert enkelt barn, og prisstrukturen er enklere. Jeg er opptatt av at vi skal ha et mangfold av aktører, vi skal ha god kontroll og god kvalitet til beste for barna.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2017-06-20:
Som sagt ble det fattet et vedtak, og det er finansministeren som har ansvaret for å kartlegge den pengestrømmen, så det har jeg nok ikke oppdatert kunnskap om. Men det er det mulig å skaffe representanten. Når det gjelder det som ligger under mitt ansvarsområde, har vi under arbeidet med barnevernsreformen fått flere rapporter som viser at det er viktig å få en gjennomgang av kommunenes bruk av private tjenester, spesielt på fosterhjemsområdet. Dette fikk støtte og ble vedtatt i Stortinget for 14 dager siden. Det er et arbeid vi er i gang med, og så kan jeg ikke si noe mer om hvor langt vi er kommet. Men jeg kan forsikre representanten om at det er et arbeid vi har satt i gang, samtidig som vi også følger opp det forslaget som ble vedtatt her på Stortinget.