Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2014-05-13:
Menneskerettsutvalet har foreslått ein ny § 109 i Grunnlova, om rett til utdanning. Ingen paragraf i Grunnlova regulerer i dag utdanningsspørsmålet. Rett til skule og utdanning er slått fast i ei rekkje konvensjonar. Demokrati føreset deltaking frå alle. Senterpartiet vil vera tydeleg på at dersom vi skal oppnå Grunnlovas målsetting om å vareta demokrati, rettsstat og menneskerettar, vil utdanning stå sentralt. Utdanning er eit utgangspunkt for andre grunnlovfesta rettar, slik som retten til arbeid. Derfor er det riktig av Stortinget i dag å grunnlovfesta retten til utdanning. Motargumenta står seg ikkje 200 år etter at eidsvollsmennene laga den første grunnlova vår. Grunnlovfesting vil ikkje endra rettstilstanden, men vil fungera som ein rettsleg skranke for lovgivar. Det vil hindra at staten i framtida forsømer sitt ansvar for å gi sine borgarar skuletilbod uavhengig av geografi, økonomi eller andre forhold. Senterpartiet støttar Menneskerettsutvalets anbefaling til lovtekst, der ein først slår fast at alle har rett til utdanning, dernest at barn har plikt til å ta imot grunnleggjande opplæring. Opplæringa skal utvikla evnene til kvart barn og ta omsyn til dei behova det har, og fremja respekt for demokratiet, rettsstaten og menneskerettane. Dei statlege styresmaktene skal sikra tilgjenge til vidaregåande opplæring og likt høve til høgare utdanning på grunnlag av kvalifikasjonar. Det er ein stor dag når Stortinget i dag grunnlovfestar at alle har rett til utdanning, og det er ei glede å lesa opp forslag til lovformulering på nynorsk. Senterpartiet er i innstillinga med på ein merknad der ein understrekar at formuleringa må forståast slik at det ikkje kan stillast vilkår om skulepengar i den offentlege grunnskulen. Vi understrekar også i innstillinga at nærare tilrettelegging og utforming av utdanning, innhaldet i denne, fagoppretting og omsyn til samfunnets behov må fullt ut vera underlagd politisk skjøn og prioriteringar for eitkvart storting. Aaron Wildavsky, kjend amerikansk forskar og statsvitar, er kjend for den såkalla 10–90-regelen. Han slår fast at helsetenester kan berre avhjelpa 10 pst. av folks helseproblem. Dei resterande 90 pst. har si årsak i samfunn og fellesskap. Helse er politikk. Politikk handlar om å fordela. Når Stortinget fordeler levekår som inntekt, arbeid, utdanning, mat og miljø, fordeler vi òg rammevilkår for helse. Politikk er å forma og forvalta eit menneskesyn og eit samfunnsklima som får direkte følgjer for menneskas moglegheiter til å bevara helsa. Det å sikra førebyggjande og helsefremjande arbeid er eit statleg ansvar. Sosialmedisinens grunnleggjar, Rudolf Virchow, sa det på denne måten for 150 år sidan: «Politikk er intet annet enn medisin i stort.» Av alle viktige saker som ein vurderer å gi grunnlovsvern, må grunnlovfestinga av akseptabel levestandard og helse vera den viktigaste. Senterpartiet meiner at Stortinget i ny § 111 skal vedta at dei statlege styresmaktene skal respektera og tryggja retten til ein tilfredsstillande levestandard. Likeeins skal dei statlege styresmaktene fremja folkehelse og tryggja retten til naudsynt helsehjelp. Eg er overraska over at det berre er Arbeidarpartiet og SV i tillegg til Senterpartiet som primært støttar at grunnlovsformuleringa om dette skal omhandla at statlege styresmakter skal fremja folkehelse. Både Kristeleg Folkeparti, Venstre og Miljøpartiet Dei Grøne har utelate denne formuleringa i sitt alternativ i innstillinga, og eg vil spørja dei kvifor. Etter mitt syn vitnar det om dårleg forståing av kva som påverkar helse i ei befolkning, og mangelfull respekt for at staten faktisk har eit grunnleggjande ansvar for å skapa eit samfunn som er helsefremjande. At dette ikkje skal grunnlovfestast – berre at innbyggjarane skal ha rett til helsehjelp, altså behandling – er ikkje ei grunnlovsfornying i år 2014 verdig. Eg vil til slutt ønskja representanten Tetzschner lykke til i sitt arbeid mot eiga regjering og eiga regjeringsplattform om symbolpolitikken som i dag blir ført på helse- og omsorgsfeltet. I regjeringsplattforma står det at lovfesta rettar til velferdstenester, kombinert med fri etableringsrett og stykkpris, skal bidra til betre tenester. I merknader kjem både Høgre og Framstegspartiet med kraftig kritikk mot den rettsbaserte helsepolitikken som blir ført.