Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2013-06-14:
Det er en viktig melding vi har til behandling i dag, Kompetanse for en ny tid i Forsvaret. Det er på mange måter en grunnleggende reform den meldingen som nå ligger på bordet. Forsvaret står foran og er i en fase med en lang omstillingstid, og de må forberede seg på det som ligger foran, som vi nå ser tydelige signaler om, på en god måte. Komiteen har også enstemmig sagt dette ganske klart i en av sine første merknader i innstillingen: «Forsvaret som den første etaten i staten skal gjennomføre en gjennomgripende analyse av organisasjonens kompetansebehov». Det er altså den første etaten i staten til å gjennomføre det. Det er ikke tvil om at det er menneskene – den enkelte – i Forsvaret som er den aller viktigste ressursen. Vi ser nå at konkurransen om arbeidskraften begynner å bli ganske sterk, og har vært det over tid. Da vil også gjennomsnittstiden man er i Forsvaret gå ned, når man blir lokket av andre tilbud utenfor Forsvaret. Dermed kan kritisk kompetanse forsvinne ganske fort. Forsvaret er nå blitt et moderne innsatsforsvar, det mest moderne i Europa. Det siste tiåret er preget av omfattende omstilling. Spørsmålet er om vi har fulgt godt nok opp Forsvarets personell- og kompetansestruktur i politikken. Det er det som er spørsmålet. Derfor har heldigvis regjeringen kommet med denne gode meldingen nå. Evnen til å tiltrekke seg, utvikle og forvalte kompetanse vil være en av Forsvarets største utfordringer i årene framover. Vi kan kjøpe så mange jagerfly og fregatter som vi vil, men vi må ha kompetente folk til å betjene disse flyene og skipene, bl.a. Personell- og forvaltningsstrukturen ble i stor grad utviklet for et invasjonsforsvar før, men vi må nå innse – og har vedtatt – at det er kompetansebehov for et innsatsforsvar. Forsvaret må da ha en personellpolitikk som gjør at vi rekrutterer, beholder og videreutvikler både militære og sivile medarbeidere med høy motivasjon og riktig kompetanse tilpasset Forsvarets oppgaver framover. Jeg synes det er riktig å trekke fram iallfall seks punkter som jeg tror man nå må gå grundig inn i i det videre arbeidet framover: Vi må ha en helhetlig revidering av befalsordningsstrukturen. Vi må etablere planer og systemer som både ivaretar horisontale og vertikale løsninger for karriereløpet, med tilhørende lønnssystemer som ivaretar en horisontal karriere. Jeg tror det er viktig også å se på lønnssystemet. Forsvaret må fortsatt ha et attraktivt utdanningstilbud, som jeg vil understreke at det også har i dag. 35-årsgrensen må man i aller høyeste grad se på, for å se om den er tilpasset framtidens forsvar, noe som jeg er i tvil om. Vi må også ha et forsvar som i dag og i framtiden i sterkere grad vektlegger familiepolitikk – det må vektlegges enda sterkere. Arbeidshverdagen i Forsvaret må gjøres mer fleksibel. Det må være en gjennomgang av familietiltak for å skape en mer fleksibel arbeidshverdag. Jeg tror dette punktet vil være særdeles viktig i tiden framover, når vi ser hvordan familiemønstrene utvikler seg. Man bør se nærmere på om praksisen i årsverksstyringen i noen grad er en hemsko for en fornuftig forvaltning av personellet. Det er mye å ta fatt på, men heldigvis er det mange kvalifiserte folk i Forsvaret, og jeg ser lyst på framtiden også. Komiteen har understreket at fundamentet i Forsvaret er og vil være verneplikten, og at dette er den fremste rekrutteringsbasen for å dekke Forsvarets behov for daglige tjenester og for soldatutdanningen framover. Jeg vil også understreke dette med kompetanse. Nøkkelen må i denne sammenhengen være en økt tilrettelegging for kompetanseflyt mellom forsvarssektoren og resten av det sivile samfunnet. Jeg tror den flyten må bli sterkere framover, hvis vi skal få Forsvaret til å fungere i den nye tid.