Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Den største miljøutfordringen menneskeheten står overfor, er at vi skal erstatte de store mengdene fossilt brensel med energiformer som ikke fører til økt drivhuseffekt eller på noen måte bidrar til å øke klimatrusselen. Det er en global utfordring av en slik dimensjon at det bør være opp til alle land å søke å bidra. Det bør være opp til Norge i særdeleshet å prøve å spille en aktiv rolle, vi som har tjent vår store formue på å bidra til at klimatrusselen er som den er i dag, i og med at vi har tjent våre midler gjennom olje. I et globalt perspektiv er utviklingen av en industri som kan forsyne verden med solceller, helt avgjørende om vi skal klare å møte denne utfordringen. Skal man skape en bærekraftig utvikling, klarer man ikke det om man ikke klarer å skape en bærekraftig næringspolitikk. En bærekraftig næringspolitikk handler ikke om bare å prøve å lage bedrifter som forurenser litt mindre enn det forrige generasjons bedrifter gjør, men det handler om å søke å skape en næringspolitikk som aktivt bidrar til å løse de store miljøutfordringene vi står overfor. Den solindustrien vi har sett vokse fram i Norge, er en slik type industri, og det er en helt strategisk forutsetning at en slik industri kommer opp og står, hvis vi skal ha nubbesjanse til å løse klimatrusselen. Heldigvis er det en god utvikling internasjonalt. De siste 20 årene har bruken av solceller økt med ca. 20 pst. i året, og for 2001 og 2002 har den økt med 35 pst. Det er en gigantisk økning, som vi skal være glade for. Midt oppe i dette befinner norske industribedrifter seg som har store andeler av dette raskt voksende verdensmarkedet. ScanWafer, som også saksordføreren refererte til, har 20 pst. av verdensmarkedet når det gjelder wafere i dag. Wafere er de platene man bruker til å lage solceller. Det å ha 20 pst. av et verdensmarked som de siste to årene har vokst med 35 pst., gir slike muligheter for framtidig verdiskaping at jeg vet ikke om noen annen norsk sektor som er i nærheten av det. Globalt er nå USA, Tyskland og Japan de landene som ligger fremst i å ha en aktiv politikk for å fremme bruk av solceller og for å være teknologidrivere. Det har ikke skjedd fordi det har stått noen politikere og snakket om teknologinøytralitet og at vi skal være kostnadseffektive – det har skjedd fordi man har tatt et politisk valg om at dette er en industriutvikling man ønsker. Tyskland har kanskje kommet lengst. De alene har nesten 10 000 arbeidsplasser knyttet til denne industrien. Jeg registrerer at flertallet ikke ønsker å være med på å ta noen strategiske valg for framtiden. Det er en misforståelse når flertallet refererer til at dette går på tvers av de retningslinjene vi har for Enova. Dette handler ikke primært om norsk energiforsyning. Dette handler om å være med på å spille en global rolle. Dette handler om å være med på å lage en strategi for at vi kan være med på å forsyne et raskt voksende verdensmarked med solceller. Det er bærekraftig industripolitikk for framtiden, som flertallet ikke klarer å se. Teknologinøytralitet er fint å ty til når man ikke vil satse. Men det kan ikke herske noen tvil om at hvis det er noe som kan bidra til å erstatte de fossile energikildene på sikt globalt, er det at vi får en solcelleindustri opp og stå. Bare tenk på hva som skjer i utviklingsland: To milliarder mennesker har ikke tilgang på strøm. Klarer vi å sørge for at det alternativet som er mest miljøvennlig, er konkurransedyktig, unngår vi store problemer i framtiden. Dette er en industriutvikling tuftet på det beste i tradisjonen til norsk kraftkrevende industri. At flertallet ikke klarer å se mulighetene og å være med på å satse på strategiske beslutninger, syns jeg er kjedelig, men jeg registrerer det. Jeg tar opp det forslaget som SV står alene om i innstillingen.