trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
Staten har definitivt ikke abdisert i dette spørsmålet, og jeg kan med stor ro si at dette følger vi aktivt opp, ikke bare overfor IMDi – altså direktoratet – men også gjennom f.eks. de universitetene og høyskolene som har dette på sitt program i utdanningen av personell, f.eks. helsesøstre. Her er det gjort et forsøk, med vellykkede resultater, og den viktigste måten å gjøre det på da er jo å implementere det forsøket og lage veiledere og anbefalinger slik at nye kommuner kan ta det i bruk. Det kan hende at det er nødvendig med enda mer trøkk og press for å få flere kommuner til å ta dette aktivt i bruk, så vi skal selvfølgelig alltid vurdere den type muligheter. Men jeg vil bestemt avvise at staten har trukket seg tilbake her. Her er det viktig også i denne saken med et samspill mellom staten og statens ulike institusjoner og utdanningsmuligheter, og kommunene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
Jeg vil igjen presisere at dette er et ansvar som selvfølgelig staten også føler – som jeg sa i stad – gjennom de institusjonene som staten har ansvar for. Det er selvfølgelig komplisert å vite hvordan man skal følge opp eksakt, fordi det kartleggingen – som er et helt nødvendig grunnlag for å komme med videre tiltak – viser, er, som jeg sa i mitt svar, at det er utfordringer knyttet til flerspråklige barns bruk av tolk, f.eks., og morsmål i ulike situasjoner. Det er utfordringer i forhold til tverrkulturell kompetanse når man møter foreldre til slike barn. Derfor må tiltak for oppfølging nødvendigvis være noe mer nyansert og mangfoldig. Men jeg er selvfølgelig opptatt av at vi har debatter. Det er jo veldig bra å få tilkjennegitt dette fra opposisjonspartiene i Stortinget. Det kommer til i andre partier – det ble vist til Arbeiderpartiets integreringsutvalg – å foregå en debatt. Så jeg ser jo fram til at vi kanskje kan få et enda bedre grunnlag for de tiltakene, og at tiltakene, i tillegg til det som gjøres i dag, kan bli enda bedre målrettet mot disse gruppene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
Regjeringa har starta arbeidet med å auke timetalet for dei som har rett og plikt til opplæring i norsk og samfunnskunnskap. I høyringsbrev av 25. juni 2009 vart det fremja forslag om å auke timetalet frå 300 til 600 timar, 550 timar norskopplæring og 50 timar opplæring i samfunnskunnskap. Gode ferdigheiter i norsk er ein viktig føresetnad for å kunne delta i arbeidslivet og i samfunnet. Vi må leggje til rette for ei god opplæring, slik at innvandrarar kan bruke den kompetansen dei har med seg, og skaffe seg ny kompetanse. Opplæringa må ha eit omfang, slik at den einskilde kan få grunnleggjande kunnskapar i norsk og om det norske samfunnet. Utvidinga av timetalet innvandrarar har rett og plikt til, må ein òg sjå i samanheng med innføring av obligatoriske avsluttande prøvar. Framlegg om innføring av obligatoriske prøvar vart fremja i same høyringsbrev 25. juni 2009. Når deltakarane må gå opp til avsluttande prøve, må dei ha rett til så mykje opplæring at mange kan bestå prøven. Dei som ikkje kan bestå prøven etter 600 timar, vil kunne få inntil 2 400 fleire timar dersom dei treng det. Den totale timeramma er raus, og nesten alle vil kunne lære grunnleggjande norsk innanfor den ramma. Departementet arbeider med vidare oppfølging her, og det er for tidleg å slå fast når den utvida opplæringa vil bli gjennomført.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
Jeg kan forsikre om at dette er et arbeid som regjeringen tar på fullt alvor. Det er også interessant at man har fått et framlegg fra Arbeiderpartiet om saken, men det får foreløpig bli en intern prosess i Arbeiderpartiet, selvfølgelig. Det vi har allerede nå når det gjelder norskopplæring for voksne innvandrere, er, som det blir sagt, rett og plikt i ulike sammenhenger for ulike grupper. Det er som sagt en diskusjon i regjeringen om både timetall og avsluttende prøver. Jeg vil derfor komme tilbake til Stortinget med opplysninger om dette når vi har avklart det nærmere. Det blir høyst sannsynlig i forbindelse med budsjettet for neste år.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
Inkluderingsspørsmål og norskopplæringsspørsmål er viktige saker for denne regjeringen. Jeg har for min del, som vikarierende statsråd for det området, nå et viktig ansvar for å kjempe for dette i enhver budsjettsammenheng. Men jeg er helt sikker på at jeg har god oppslutning om denne type tiltak i regjeringen. Det som er viktig for oss nå, er å diskutere timetallet – om de 300 timene pluss det som det er muligheter for i dag, er tilstrekkelig, om det når de gruppene som det bør nå, og på hvilken måte vi skal ha avsluttende prøver. Det er flere og flere som tar avsluttende prøver nå, og som dermed får en dokumentasjon på sine språkkunnskaper. Dette er meget viktige integreringstiltak som står høyt på min dagsorden.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
Vi skal ha en norskopplæring av høy kvalitet, som gir deltakerne gode norskkunnskaper. Derfor er det viktig at samfunnet får god dokumentasjon på hvordan norskopplæringen fungerer. Obligatoriske avsluttende prøver vil kunne bidra til dette. Et slikt krav vil understreke samfunnets forventning om at innvandrere skal lære norsk, og at norskkunnskaper er en viktig forutsetning for videre deltakelse i yrkes- og samfunnsliv. Det er også viktig for den enkelte å kunne dokumentere sine norskkunnskaper. Innvandrere må dokumentere sine kunnskaper i norsk i mange sammenhenger, og forskjellige etater og instanser har egne kartleggings- og opptaksprøver. Målsettingen med innføring av en obligatorisk avsluttende prøve bør være at prøven skal få slik status og legitimitet at bruken av egne kartleggings- og opptaksprøver i ulike sammenhenger reduseres. Arbeidsgivere skal bli kjent med og kunne stole på de avsluttende prøvene ved sine tilsettinger. På bakgrunn av dette har departementet i sitt høringsbrev av 25. juni 2009, som jeg også nevnte i forbindelse med forrige spørsmål, foreslått å innføre obligatoriske avsluttende prøver i norsk. Etter forslaget vil alle deltakere som er omfattet av både retten og plikten til opplæring i norsk og samfunnskunnskap, få en plikt til å gå opp til en avsluttende prøve. Så er det viktig å si at departementet arbeider videre med oppfølgingen av dette forslaget. Jeg kan heller ikke nå – i likhet med svaret på forrige spørsmål – si noe eksakt om tidspunktet for en eventuell innføring.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
Det er en del av de vurderingene som må gjøres. Jeg kjenner godt de seremoniene som representanten refererer til, og ser på dem som veldig viktige og verdige seremonier for å få en bekreftelse på sitt norske statsborgerskap. Det å vise fram en dokumentasjon i forbindelse med en språktest er, som jeg sa i svaret, vel så viktig for at arbeidslivet, arbeidsgiver og andre instanser i samfunnet kan få dokumentert at man har språket inne. Jeg har også lyst til å nevne at det er stadig flere som går opp til norskprøver. Det er tydeligvis en positiv utvikling i dette, og det er flere som består de skriftlige prøvene. Jeg vil derfor legge vel så stor vekt på at dette er en positiv trend, en trend som kanskje først og fremst er ønsket i arbeidslivet. Men det å se det spesielt knyttet til statsborgerskap er en del av vurderingen som vi kommer til å gjøre i fortsettelsen av denne saken.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-16:
Det er selvfølgelig en diskusjon om hvor mange timer dette skal være. Men det viktigste i denne saken er å konstatere at en prøve er nødvendig, og at det er stadig flere som faktisk går opp til prøver. Så vet Foss like godt som noen andre at selv om ett parti i en koalisjonsregjering har fremmet en sak som vedkommende parti skal ha en viktig diskusjon om på sitt landsmøte, er det ikke nødvendigvis slik at det uten videre blir regjeringens politikk med én gang. Her må man gi prosessen noe tid. Men vi ser fra SVs side også positivt på det arbeidet som Arbeiderpartiet har gjort i sitt utvalg. Vi har kanskje noe annet syn på noen av de forslagene som er der – og kanskje noen synspunkter i tillegg. Men det vil komme fram når også regjeringen diskuterer dette. Så jeg ser fram til en konstruktiv og god prosess, med både Arbeiderpartiets innspill og Høyres utålmodighet, i denne saken. Jeg er sikker på at vi kommer tilbake til Stortinget med et forslag – som vi er nødt til å vurdere, men som da vil bli mer presist.
Trond Helleland (Høyre), 2011-02-16:
Jeg har følgende spørsmål til barne-, likestillings- og inkluderingsministeren: «Erna Solberg innførte som kommunalminister språkkartlegging av fireåringer. Prosjektet ble administrert av Integrerings- og mangfoldsdirektoratet og het Språk 4. I 2009 ble Språk 4 avviklet. Dette har Høyre ved en rekke anledninger, senest under høstens budsjettbehandling, foreslått å videreføre og videreutvikle. Nå har Arbeiderpartiets integreringsutvalg tatt opp igjen ideen om språkkartlegging av fireåringer. Når og hvordan tenker regjeringen seg å følge opp dette forslaget?»
Trond Helleland (Høyre), 2011-02-16:
Det er jo godt å høre at statsråden føler at her skjer det noe. Men da er det jo litt merkelig at både Høyre og nå også Arbeiderpartiet må presisere – Høyre gjennom merknader, og forslag i Stortinget, og Arbeiderpartiet gjennom sitt utvalg – at dette faktisk skal skje. Jeg stilte spørsmål til statsråd Lysbakken om dette i budsjettdebatten 11. desember 2009. Han ga omtrent det samme svaret som statsråden ga nå, og viste til at 66 pst. av norske kommuner drev med dette arbeidet, osv. Spørsmålet er jo om staten har abdisert i dette arbeidet, om det nå er overlatt til kommunene ene og alene å følge opp dette, og om det faktisk er sånn at staten sier at her får kommunen ta ansvar, og her får kommunen rydde opp. Jeg etterlyser en mer offensiv integreringspolitikk fra departementet og fra staten. Vil statsråden bidra til at alle kommuner faktisk får gjennomført dette opplegget, og får støtte til det?
Trond Helleland (Høyre), 2011-02-16:
Det er jo bra at statsråden tror at det skjer mye på dette området, og viser til universitetene osv. Men det som jo egentlig er utfordringen her – språkkartleggingen er viktig – er jo oppfølgingen. Det er den som er avgjørende. Hva skal skje når en avdekker manglende norskkunnskap? Er det da barnehageplass, er det språkopplæring? Hva slags tiltak settes inn, og hvilke mål har statsråden for dette? Skal det være en målsetting at alle skal kunne godt norsk når de starter på skolen, eller er det noen måltall for dette? Jeg føler at så langt har departementet lent seg tilbake med hensyn til de tiltakene som Erna Solberg satte i verk med språkkartlegging, og sagt at dette var en grei forsøksordning, nå får kommunene ta ansvar selv. Men det er jo den videre oppfølgingen som er helt avgjørende. Hvordan følges dette opp overfor det enkelte barn og den enkelte familie som har barn med manglende språkkunnskaper i norsk?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-02-16:
Eg har følgjande spørsmål til barne-, likestillings- og inkluderingsministeren: «Tidlegare kommunalminister Erna Solberg innførte i 2004 introduksjonsprogrammet for innvandrarar. Programmet har vore ein suksess, og norskopplæringa har vore avgjerande for det. Programmet har i dag 300 timar med såkalla plikt-og-rett-timar. Høgre har ved fleire høve føreslege å utvide talet med timar, men har ikkje fått støtte for det frå regjeringa. Arbeidarpartiet sitt integreringsutval støttar no Høgre sitt syn. Vil regjeringa no stille seg bak Høgre sitt ønske om fleire norsktimar for deltakarane på introduksjonsorninga?»
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-02-16:
Takk for svaret. Arbeidarpartiet sitt integreringsutval er stort sett ein blåkopi av Høgre sitt stortingsvalprogram. Høgre ser på det som ei anerkjenning av den politikken vi har på dette området. Det er også verdt å merke seg at Jonas Gahr Støre har blitt skulda for å vere Høgre-mann. Ved framlegget til Støre-utvalet har vi vel fått ei stadfesting av det. Enkelte grupper arbeidsinnvandrarar har rett til norskopplæring. Polakkar og andre er viktige ressursar for landet vårt. Høgre ønskjer å tilby norskopplæring òg til arbeidsinnvandrarar. Vil statsråden støtte eit slikt forslag frå Høgre?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-02-16:
Eg takkar for positive svar. Vi har mange gode tiltak, og Høgre har vist til fleire av dei tiltaka her i dag. Høgre er utolmodig etter å få gjennomført ein politikk også på dette området. Mitt spørsmål til statsråden er difor: Korleis vil dette bli innarbeidd i komande statsbudsjett frå regjeringa? Kva ønskjer ein å prioritere der?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2011-02-16:
Mitt spørsmål til statsråden lyder slik: «Høyre har tidligere foreslått å innføre språktest i forbindelse med statsborgerskap. Nå ser vi at Arbeiderpartiet tar forslaget til Høyre opp igjen. Hvordan vil regjeringen følge opp Høyres forslag om språktester?»
Per-Kristian Foss (Høyre), 2011-02-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg legger vekt på den positive siden ved det, nemlig at statsåren betonte obligatoriske prøver ved flere anledninger. Det er jeg glad for, fordi det innebærer en linje som Høyre kan dele, nemlig å stille krav som et ledd også i integreringspolitikken. Det tror jeg mange innvandrere vil kjenne seg igjen i. Spørsmålet nå var vel mer direkte knyttet til om språktester, som jo er en variant av en obligatorisk prøve, kan knyttes til statsborgerskapet. Statsborgerskap skal tas på alvor. Selv om de seremonier som nå er innført, ikke er obligatoriske, tror jeg veldig mange oppfatter dem med det største alvor. En språktest vil være en naturlig del av en forberedelse til en slik viktig seremoni. Jeg vil bare høre om statsråden er av den oppfatning at det vil være naturlig å knytte en slik test til statsborgerskapet, siden statsråden har svart så positivt på spørsmål om obligatoriske prøver.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2011-02-16:
Jeg takker igjen for svaret, men det blir veldig mange vurderinger. Nå har vi stilt tre spørsmål på rad om oppfølging av det største regjeringspartiets store offensiv for å betone integreringspolitikk. Vi har møtt den offensiven positivt. Men når et parti sitter i regjering, og til og med lar utenriksministeren lede utvalget, trodde jeg det lå litt mer politisk kraft bak dette enn at regjeringen skulle «vurdere». Er dette høyt prioritert, kunne man f.eks. på forrige spørsmål svart: Vi kommer tilbake i revidert budsjett. Det er den første muligheten regjeringen har, og høyt prioriterte saker skal man jo avgjøre først. Revidert ligger foran neste års budsjett, og krav til statsborgerskap er noe regjeringen kan stille uten videre. Jeg mener statsråden omtalte 600 timer som en raus ordning. Da går det an både å innføre det og sette krav til obligatoriske tester og prøver som et resultat av en slik ordning som statsråden iallfall omtalte som «raus».
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg ønsker å legge fram et representantforslag fra stortingsrepresentantene Harald T. Nesvik, Per Roar Bredvold, Torgeir Trældal og Jon Jæger Gåsvatn om endring av regelverk for mobile slakteri.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg vil først få lov til å ønske statsråd Brekk velkommen tilbake i fullt driv igjen. Vi har jo savnet de gode debattene vi har hatt i denne salen, så det er godt at vi kan få fortsette med det: «Lenvikhalvøya er ikke en del av reinbeitedistriktets områder. I dag er det to til tre hundre rein som oppholder seg ulovlig på halvøya. Dette kan skape problemer for kommunens drikkevann. Vil statsråden sørge for at de tamreinene som oppholder seg ulovlig på Lenvikhalvøya, snarest blir fjernet?»
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Som statsråden sier, har reindriftsagronomen vært inne her. Etter de opplysningene jeg sitter på, har reindriftsagronomen opplyst at reinen skulle være borte innen 20. januar. Det ble den ikke. Området ble invadert før jul. Det som har skjedd, er at bøndene har måttet gå ut og politianmelde saken. Det gjorde de den 8. februar, og saken er fortsatt under etterforskning av politiet. Så her skjer det ingenting. Ser ikke statsråden at man nå må gå inn med tyngre tiltak i forvaltningen, når forvaltningen sitter og gjør vedtak og reinen likevel ikke drives ut? Forvaltningen har sagt at hvis reinen ikke var ute innen 20. januar, skulle man drive reinen ut, men nå er det snart 1. april. Det har altså gått fire måneder, og det er fortsatt ikke gjort noe. Når skal statsråden sette regler som gjelder iverksettelse, og at det får konsekvenser for forvaltningen når de ikke gjør det de selv vedtar?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg er glad for det siste statsråden sa, og jeg skal følge med på om statsråden følger det opp. Det kan jeg love. Så til det neste spørsmålet. Man henviser i svaret til at kommunen har vært i kontakt med Mattilsynet. Mattilsynet sier at det ikke er noe akutt, og at man kan vente og se på reinens tilstand før man driver dem ut. Dette finner jeg litt bemerkelsesverdig. Her har vi de største drikkevannskildene, som 10 000 mennesker er koblet til. Mattilsynet har ansvaret for det. Reinkadaver i dette området – i dette nedslagsfeltet – kan skade drikkevannet til 10 000 innbyggere, noe som man også har EØS- og EU-regler for, samtidig som Mattilsynet i neste omgang ikke vil pålegge noen å fjerne rein fort på grunn av dyrehelsen. Mitt spørsmål til Brekk blir da: Ser ikke Brekk det samme som jeg, at Mattilsynet her møter seg selv i døra og har en dobbeltfunksjon ved at de på en måte skal serve to parter?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
På vegne av stortingsrepresentantene Per Roar Bredvold, Torgeir Trældal, Bård Hoksrud og undertegnede har jeg gleden av å fremme forslag om at det skal utarbeides en stortingsmelding om en samordnet og framtidsrettet strategi for norsk reiselivsnæring.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg vil stille følgende spørsmål til fiskeriministerens vara: «Ifølge oppslag i Sunnmørsposten av 15. mars selger nå eierne av Bringsvor Laks selskapet sitt til SalMar og begrunner dette med at de som småoppdrettere ikke lenger makter å følge opp alle de pålegg og byråkratiske innretninger som en stadig blir utsatt for. Dette gjelder alt fra samordna luseoppfølginger, forskriftsendringer etc. Det som nå fikk begeret til å flyte over, er Gullestad-utvalgets innstilling. Hva vil statsråden konkret foreta seg slik at også de mindre oppdretterne har livets rett?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Det er jo litt trist at statsråden ikke svarer på spørsmålet. Spørsmålet mitt er ikke hva man har gjort tidligere, og hvordan verden ser ut der ute, men hva statsråden nå vil foreta seg framover. Det blir litt meningsløst når statsråden bl.a. i innledningen av sitt svar viser til revisjonsplikten for selskap som har en omsetning på under 5 mill. kr. Det er ikke det vi snakker om når det gjelder oppdrettsselskap og de investeringene de foretar i så henseende. Det er nok andre typer regelverk som slår inn der. Jeg har et spørsmål til statsråden, for statsråden vil jo ikke svare når det gjelder innstillingen fra Arealutvalget, altså Gullestad-utvalget. En av hovedproblemstillingene for disse oppdretterne fremover er jo nettopp det som har med areal å gjøre, soneinndeling f.eks. Spørsmålet mitt er: Hva vil statsråden foreta seg knyttet til soneinndeling? Vil man la sonene i hele Hardangerfjorden bli én sone, slik at disse småoppdretterne bl.a. må ha settefisken også utenfor denne sonen, som vil skape store problemer? Vil statsråden ta initiativ til at det blir foretatt en konsekvensutredning i så henseende før man iverksetter bl.a. disse tiltakene?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg forventer jo at statsråden i hvert fall er delvis informert om fagfeltet når hun skal svare på spørsmål i Stortinget fordi fiskeriministeren er på reise i Finnmark og ikke har anledning til å være her. Da vil jeg følge opp spørsmålet lite grann i et litt videre perspektiv og ikke fullt så konkret. Mener statsråden det er viktig at det – før man går til grundige endringer knyttet til bl.a. areal, plassering, sonelokalisering etc. – blir foretatt en konsekvensutredning før man pålegger disse tingene? Videre: Kan statsråden også si seg enig i at hvis man setter lusetallene så lavt at man stadig må avluse anlegg, kan man komme i en situasjon der man kan få resistens mot lusebehandling? Vil statsråden sørge for at man får en bedre samordning der i hvert fall?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg har på vegne av stortingsrepresentantene Harald T. Nesvik, Torgeir Trældal og meg selv den glede å fremme forslag om arronderingssalg av Statskog SFs eiendommer.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg ønsker å stille statsråden følgende spørsmål: «Jeg registrerer at lederen i Småbrukarlaget mener at likestilling og likeverd må inn i den kommende stortingsmeldingen om landbruks- og matpolitikken. Er statsråden enig med Fremskrittspartiet i at det er viktigere og større utfordringer innenfor norsk landbruk enn kjønnsbalansen?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Andelen kvinner som deltar aktivt i landbruket, og som er eiere av en landbrukseiendom, har økt de siste 30 årene. I 1980 var andelen damer som deltok aktivt økonomisk i landbruket, 30,3 pst. I 2010, for ett år siden, var andelen økt med nesten 10 prosentpoeng, da var det 39,8, altså 40 pst. Det er da jeg ikke skjønner at det er et problem – at dette er noe som er viktig å ha med seg inn i forhandlingene om den stortingsmeldingen. Det må være andre, viktigere ting som lederen i Småbrukarlaget, som statsråden også kjenner godt, heller burde se på. For det er klart: Det er ganske mange ting i landbruket som har gått nedover. Vi har fått en masse tomme gårdsbruk. Vi har fått en masse gårdsbruk som ikke drives i det hele tatt. Vi har fått mindre dyrket areal. Vi har fått en dårligere økonomi. Vi har fått færre bønder, og vi har fått færre aktive bønder. Dette må da være viktigere?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Papiret jeg viser til, kommer fra Landbruks- og matdepartementet, og der står det at 39,8 pst. damer var økonomisk aktive i landbruket i 2010, kontra 30,3 pst. i 1980. Det er klart at det er ingenting som tilsier at ikke kvinner skal lykkes i landbruket. Vi har fått vekk at gutter gikk foran jenter når det gjelder odel. Det kreves like mye for å komme inn på skoler. Man får like mye lån. Man får jobbe likt. Det er ingenting som tilsier at kvinner ikke på lik linje med menn kan lykkes i landbruket. Derfor mener jeg at det må da være andre ting som må være viktigere for en leder i Småbrukarlaget enn å drive med dette. For det eneste som for så vidt er økt innenfor landbruket de siste årene da vi har hatt rød-grønn regjering, er antallet tomme gårdsbruk. Det er nesten det eneste som er økt. Det er negativt at vi har såpass mange gårdsbruk hvor lysene er slukket hele døgnet hele året. Det må vi se på – hvorfor det skjer.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2011-03-23:
Jeg vil fremme et representantforslag på vegne av stortingsrepresentantene Siri A. Meling, Jonni Helge Solsvik, Øyvind Halleraker og meg selv om en gjennomgang av rettssikkerheten til norske fiskere.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-03-23:
På vegne av representantene Bent Høie, Øyvind Halleraker, Elisabeth Røbekk Nørve, Elisabeth Aspaker og meg selv ønsker jeg å fremme et forslag om tiltak for å styrke kapasiteten og kvaliteten i den kommunale jordmortjenesten.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-03-23:
Statsministeren er jo kjent med at Norge har et kjønnsdelt arbeidsmarked, og at mange kvinner med høy kompetanse i offentlig sektor kommer dårligere ut lønnsmessig enn personer med tilsvarende utdanning i andre sektorer. Det rammer særlig sykepleiere og lærere, som har sakket akterut i lønnsutviklingen. Høyre har tatt til orde for en kompetansepott for offentlig sektor i årene fremover som skal føre til et lønnsløft for utdanningsgruppene. Det ville være en god investering for å sikre rekruttering og bemanning, beholde høyt kvalifisert arbeidskraft og gi bedre kvalitet i de offentlige tjenestene. Det må altså lønne seg å ta høyere utdanning for å jobbe i offentlig sektor. Hvordan stiller statsministeren seg til en slik kompetansepott for kvinner i offentlig sektor?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-03-23:
«Befolkningen på 250 000 på Romerike står i fare for å miste sitt røntgentilbud som et resultat av at Helse Sør-Øst, ifølge tingretten og lagmannsretten, har forsømt sin plikt til å sørge for likebehandling ved å la tilbyderne konkurrere på like vilkår. Vil statsråden sørge for at Helse Sør-Øst utlyser en ny anbudskonkurranse snarest og dermed sikrer et godt og forsvarlig røntgentilbud til befolkningen, slik at de ikke risikerer å stå i kø ved Ahus eller må reise til andre byer for å få et tilbud om røntgenundersøkelser?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-03-23:
Jeg takker for svaret. Det var for så vidt beroligende, i og med at Helse Sør-Øst nå har gått inn og vil sikre befolkningen et røntgentilbud, og at de nå jobber med å få på plass nye langsiktige avtaler. Men som jeg har sagt tidligere også, er det det samme for Høyre hvem det er som får dette anbudet. Det viktige for oss er at et røntgentilbud kommer på plass, og at det er nær der befolkningen bor. Betyr dette at det vil bli et røntgentilbud på Romerike, eller hva ligger det i nye langsiktige avtaler? Er det med Curator, som nå har hatt en avtale, eller er det nye som skal inn på banen?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-03-23:
Det var en veldig god og bra avklaring for meg hvis det å inngå nye, langsiktige avtaler innebærer at dette nå skal ut på en ny anbudsrunde, at selskaper kan konkurrere på like vilkår, og at det legges til grunn at det skal være nærhet til tilbudet for befolkningen. Det er det aller, aller viktigste. Slik som saken har rullert gjennom hele høsten og vinteren, er det svært uheldig. Jeg skjønner at Helse Sør-Øst nå ser at de har gjort en feil, at de nå er klare for å rette den opp, og at de vil inngå avtaler midlertidig til det har vært en anbudskonkurranse. Kan statsråden bekrefte det?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Norge har sendt styrkebidrag for å delta i aksjonen i Libya. Det er et styrkebidrag som har fått tilslutning fra alle partier i Det norske storting, og det synes jeg det er viktig å understreke – rett og slett fordi det handler om å sende en støtte med til våre tjenestegjørende soldater som er ute og gjør dette oppdraget på vegne av norske myndigheter. Så den enigheten er i seg selv viktig, og det har jeg også et ønske om å understreke fra talerstolen i Stortinget. Når det er sagt, var det gjennom gårsdagen og ut fra de kommentarer som ble gitt fra regjeringen, en diskusjon og mange spørsmål fra mediene knyttet til hvem som skulle lede operasjonene rundt Libya. Utenriksministeren var veldig tydelig på at man måtte ha en bred koalisjon, men en spiss ledelse. Og så har vi våknet opp i dag til nyheten om at SVs leder, Kristin Halvorsen, uttrykker uenighet i forhold til den strategien. Det er altså regjeringspartiet SV som nå er med på å skape en usikkerhet om det som hittil har fremstått som et enstemmig storting, et enstemmig norsk politisk miljø, i forhold til hvordan vi skal operere i Libya. Jeg vil gjerne at statsministeren redegjør for hva som er regjeringens syn på dette, med hensyn til hvem som skal lede operasjonene i Libya. Etter min oppfatning er det uheldig at SVs leder er den som nå i det offentlige rom uttrykker den form for uenighet, all den tid resten av partiene og hele opposisjonen har sluttet opp om regjeringens linje i dette spørsmålet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2011-03-23:
Jeg takker for den klargjøringen fra statsministerens side. Det jeg oppfatter at han sier, er at de signalene SV-lederen har sendt ut i mediene i dag, er et forsøk på dobbeltkommunikasjon, og at SV er enig i regjeringens beslutning hva gjelder å overføre kommandoen i første omgang til den amerikanskledede operasjonen, men også eventuelt til en NATO-ledet kommando hvis det skulle vise seg å være den mest effektive måten å gjøre det på. Jeg vil gjerne at statsministeren bekrefter det, fordi det er altså slik at regjeringspartiet SV nå er med på skape usikkerhet om den norske posisjonen. Det er i hvert fall fra Fremskrittspartiets side et uheldig signal som jeg mener at statsministeren gjerne kan rydde av veien.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Det er gledelig at det er bred enighet i Norge om den norske deltagelsen i de militære operasjonene i Libya, som har en klar forankring i FNs sikkerhetsråd. Det er slik at i dag har det vært ekstraordinært statsråd, og regjeringen har besluttet å overføre de seks F-16-flyene vi har meldt inn, til de militære operasjonene som nå er i gang. Forsvarsministeren har fått fullmakt til å gjøre det, og de vil i disse timer bli overført til den amerikanske Nord-Afrika-kommandoen som nå står for den praktiske gjennomføringen av operasjonene utenfor Libya, slik at det er allerede iverksatt. Både den politiske innmeldingen – det ga vi uttrykk for på møtet i Paris på lørdag, men nå også gjennom en formell beslutning, gjennom en egen kongelig resolusjon i statsråd – og den formelle overføringen til amerikansk kommando skjer i disse timer. La meg understreke to ting. Det ene er at det betyr at norske myndigheter fortsatt har full politisk kontroll, fullt innsyn i det som skjer, og også full mulighet til å delta i de staber og de beslutninger som tas av de militære kommandoene. Men det er altså nå etablert en klar kommando for de norske flyene, og det er å være en del av den amerikanske kommandoen som allerede er etablert. I tillegg er det slik at vi understreker at vi er der for å gjennomføre en FN-resolusjon. Vi kan delta i gjennomføringen av alle sider av FN-resolusjonen. Vi er opptatt av at det skal være en bred allianse, og vi arbeider nå sammen med andre land for å etablere også politiske beslutningsstrukturer rundt den brede alliansen. Det vil gå langt utover NATO. Det vil sannsynligvis være et møte på mandag der vi setter i gang dette arbeidet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Det er bred enighet i Stortinget. Det er full enighet i regjeringen. Vi har vedtatt den kongelige resolusjonen nå i morgentimene, og kommandoen over flyene er i ferd med å bli overført til amerikansk kommando. Så pågår det en diskusjon om hvordan kommandoen skal organiseres i framtiden. Den pågår i NATO, og den pågår blant de landene som deltar i alliansen. Der er det fullt mulig at det vil bli trukket veksler på at man vil bruke de kommandostrukturer som finnes i NATO. Men det som er viktig for oss, er at vi både har denne spisse kommandostrukturen – det må enhver militær operasjon ha – og at vi i tillegg har den brede alliansen der også arabiske land deltar, der vi har politiske konsultasjons- og beslutningssystemer som går utover NATO, men som også trekker med flere andre land. Det er det full enighet om. Jeg vil også understreke at dette er en viktig sak, og jeg mener det er viktig at Stortinget involveres. Derfor vil jeg be om at jeg kan få komme til Stortinget og redegjøre nærmere og ytterligere om dette og utviklingen i disse operasjonene i nær framtid.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg mener at det er helt unødvendig nå å konstruere problemer og uenighet som ikke finnes. Det er full enighet om det som er gjort, og det er full enighet om det som nå gjøres. Ikke minst av hensyn til de norske soldatene og det norske personellet som bidrar, mener jeg det er viktig at vi ikke skaper unødvendig usikkerhet. Det er altså full enighet om det som er gjort, og det som blir gjort. Det som Kristin Halvorsen har vært opptatt av – og som også jeg er opptatt av – er å understreke at det skal være en bred allianse. Det har vært utgangspunktet hele tiden for FN, og det har vært utgangspunktet for Norge. Det som gjorde det mulig å få et vedtak i FNs sikkerhetsråd, var at Den arabiske liga ba om et slikt vedtak. Det er viktig at i tillegg til viktige NATO-land deltar også andre land i operasjonen. De deltar på ulike måter, men det er en bred allianse. Den brede alliansen er vi opptatt av å bevare, fordi vi er helt sikre på at mulighetene for å lykkes er mye større dersom det er en bred allianse, og ikke bare en operasjon som oppfattes som en NATO-operasjon – en vestlig operasjon mot et muslimsk land.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Vi har nær kontakt med våre nærstående land. Det er helt klart at det arbeides for at NATO på en eller annen måte skal trekkes inn, fordi alternativet til amerikansk kommandostruktur er at man bruker de kommandoressursene som er i NATO. Det er egentlig de to eneste tilgjengelige kommandostrukturer for å håndtere denne typen operasjoner. Men jeg tror at der hvor man bruker ulike begreper knyttet til det å ha kommando, handler om den militærfaglige, praktiske gjennomføringen av en operasjon. Det vi er opptatt av, er at selv om man bruker NATOs kommandoressurser – som Norge er åpen for at man kan gjøre – innebærer ikke det at man skal undergrave eller svekke det at det er en bred allianse som går langt utover NATO, og at vi også prøver å etablere politiske organer som går utover NATO. For det første vil det da være et møte, sannsynligvis på mandag, av alle de bidragsytende land, og det er langt mer enn bare NATO-land. I tillegg er vi opptatt av å få til et forum der alle land som støtter resolusjonen, også kan delta. Det er noe annet enn en NATO-operasjon, men da bruker man allikevel NATO-kommandoressurser.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Som jeg sier: Det har vært et statsråd i dag hvor vi har vedtatt en kongelig resolusjon, der vi både har formalisert overføringen av de seks kampflyene, og vi har sagt at vi nå overfører kommandoen til en amerikansk kommando. Det vil være tilfellet til det eventuelt etableres en alternativ kommando. Alternativet til det er, for alle praktiske formål, en eller annen form for NATO-kommando. Men jeg er opptatt av å skille litt mellom spørsmålet om militær kommando og hva slags ledelse hele operasjonen har, dels fordi det grunnleggende sett er FN som er ansvarlig for denne operasjonen. Det er FNs sikkerhetsråd som har gitt fullmakt, og det er FNs sikkerhetsråd som er det øverste politisk ansvarlige organet for hele operasjonen. Det er punkt nr. 1. Punkt nr. 2: Vi er opptatt av at det skal være en bred allianse, og at vi også skal etablere organer – møteplasser – der land langt utover NATO-kretsen deltar. Derfor må vi skille det som er kommandostrukturer, der det er svært aktuelt at vi bruker NATO-kommandostrukturer, fra den politiske forankringen og ledelsen av operasjonen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg mener at det utenriksministeren sa i spørretimen forrige onsdag, står seg svært godt, for han understreket alle de problematiske sidene ved denne typen militære operasjoner. De har vi til fulle fått vist. Det er overhodet ikke enkelt å iverksette militære operasjoner som dem vi nå har iverksatt. Jeg mener det var nødvendig, og det var nødvendig å gjøre det raskt bl.a. for å redde sivilbefolkningen i Benghazi. Hadde vi ikke iverksatt operasjoner på lørdag, så hadde vi sannsynligvis nå hatt gatekamper i Benghazi. Vi hadde hatt store sivile tap, og vi hadde sett Gaddafi gjennomføre den hevnen han varslet over de menneskene som motsatte seg hans regime. Derfor var det riktig å handle raskt. Det betyr ikke at det ikke er alvorlige problemer og utfordringer og mange ubesvarte spørsmål, slik utenriksministeren uttrykte forrige onsdag. Jeg mener det er viktig at vi adresserer dem, politiske og humanitære. Flyktningspørsmålet er bl.a. et humanitært problem. Norge er blant de landene som bidrar mest på den humanitære siden – 50 mill. kr. Vi er innstilt på å fortsette å være veldig opptatt av å gjøre mye i forhold til den humanitære situasjonen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Først vil jeg si at det er positivt at det mange steder er tatt initiativ til å utprøve, gjøre forsøk med og utvikle nye arbeidstidsordninger, alternative arbeidstidsordninger, bl.a. for å redusere ufrivillig deltid, og også for å kunne få arbeidstidsordninger som er bedre tilpasset bestemte brukergrupper, f.eks. innenfor helsevesenet. For det andre gir dagens arbeidsmiljølov faktisk adgang til å ha en god del alternative måter å organisere arbeidstiden på, men det forutsetter at man ikke undergraver et viktig prinsipp, nemlig at det skal være ryddige og gode arbeidsvilkår på arbeidsplassene, og at arbeidstakernes rettigheter skal sikres, selv om man har alternative arbeidsturnuser eller skiftturnuser. Det er grunnen til at hvis man ønsker nye og alternative ordninger, må det en godkjenning til, det kan være av hensyn til kvaliteten på oppdragene, og det må være bestemmelser om hviletid. Blant annet vet vi at antallet feil lett øker hvis det blir for lite hviletid mellom vaktene. Derfor må det være en godkjenningsordning på plass. Det betyr at for en god del forsøk – avhengig av hvor omfattende de er – kan man få godkjent alternativer lokalt. For mer omfattende forsøk må man ha sentral godkjenning. Fafo-rapporten som bl.a. er omtalt i Dagens Næringsliv i dag, viser at det veldig sjelden er slik at hvis man lokalt har anbefalt en ny avtale, blir den avvist sentralt, så den rapporten understreker nettopp den fleksibiliteten som er i dagens lovgivning. Man trenger lokal forankring og vil da normalt også få sentral godkjenning dersom det er nødvendig. Da vil jeg egentlig bare oppfordre partene i arbeidslivet til å utvikle hele den gode norske modellen med å snakke sammen, finne gode løsninger, utvikle alternative ordninger.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Det jeg er opptatt av, er at vi både sikrer fleksibilitet, muligheter til lokale tilpasninger, alternative arbeidsordninger og samtidig ivaretar noe som er veldig viktig, nemlig arbeidstakernes rettigheter, ryddighet, og ikke minst kvalitet, for hvis det blir for lange vakter, kan det gå ut over kvaliteten og øke antallet feil. Derfor er det en adgang i dagens lov til å gjøre unntak, og de unntakene og de mulighetene til lokale avtaler kan altså flertallet gjøre uten sentral godkjenning. Er det omfattende endringer, må det sentrale godkjenninger til, men den Fafo-rapporten viser altså at det sjelden blir avslått sentralt dersom man er enig om noe lokalt. Så jeg tror at vi nå skaper større problemer enn det faktisk er. Jeg tror på det lokale mangfoldet. Jeg tror på forhandlinger, på partssamarbeid, men at det skal skje på ryddige måter, der fagforeninger og arbeidsgivere blir enige om hvordan dette skal gjøres. Setter de seg ned, finner gode løsninger, og spesielt hvis man har gode erfaringer, så er jeg sikker på at sunn fornuft kommer til å råde, og at gode alternative løsninger blir funnet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg gjentar at jeg mener at det som er vår felles oppgave, er å finne et regelverk som gjør at vi kombinerer to ting: ryddige, ordentlige vilkår for arbeidstakerne og minimumskrav til f.eks. hviletid, slik at vi sikrer kvaliteten til brukerne. Det skal kombineres med at – hva skal jeg si – et arbeidsliv under endring gjør at det kan være ulike behov for ulike typer arbeidsordninger lokalt. Den adgangen er der i dag. De fleste av disse ordningene avtales lokalt etter godkjenning fra Arbeidstilsynet. Så er det noen som er så omfattende at det kreves sentral godkjenning, og da viser Fafo-rapporten at de aller fleste blir godkjent sentralt. Så det jeg mener er utfordringen her, er at man får til de gode dialoger lokalt, ser hvilke muligheter som er der når det gjelder å kombinere trygge arbeidstakerrettigheter med fleksibilitet, finne løsninger i dialog med fagforeningene, og så får man det til. Det sier jeg ikke at alltid er enkelt, men det trengs altså en lokal forankring, og den er jeg for, og jeg er for de dialogene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
For det første er det slik at de fleste ordningene i dag godkjennes lokalt med godkjenning av Arbeidstilsynet. For de fleste ordningene er det allerede slik. Så har man for noen, der det er omfattende endringer, kommet fram til at det trengs en sentral godkjenning for at vi ikke skal risikere å undergrave hele systemet med arbeidsmiljøbestemmelser og arbeidstidsbestemmelser. Også for de ordningene som krever sentral godkjenning, er det ifølge Fafo-rapporten slik at de fleste får godkjenning sentralt. Poenget her er at det er muligheter. Jeg tror at hvis det er utfordringer vi står overfor, så er det at den muligheten i for liten grad benyttes, at man på en rolig måte setter seg ned med arbeidstakerorganisasjonene, finner gode løsninger som både ivaretar ønsket om fleksibilitet og i tillegg ivaretar et grunnleggende behov for ryddighet og forutsigbarhet når det gjelder arbeidstakerrettigheter, arbeidstid og ikke minst kvalitet. Det er bl.a. hviletidsbestemmelser, som også er nedfelt i EU, som setter klare begrensninger for hva man kan gjøre i forhold til å bryte dem.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Det vi i dag har, er en adgang til å avtale. Den adgangen brukes ulike steder og gjør at man også får til ordninger lokalt. Jeg mener uansett at det krever at man er enig lokalt. Ellers tror jeg vi lett kan komme i en situasjon der vi virkelig opplever at noe av det mest verdifulle i norsk arbeidsliv, nemlig at vi har ryddige, ordentlige regler når det gjelder arbeidstid, undergraves. Det vil over tid svekke arbeidsmiljøet i norsk arbeidsliv og ikke tjene noen. Men det er altså en adgang til å avtale ting lokalt. Jeg tror utfordringen er at man benytter seg av den adgangen for lite. Hvis kommuner har problemer med det – jeg kjenner jo ikke de eksemplene som representanten viser til – så vil jeg tro at en grunn er at de ikke har lyktes med å avtale lokalt. Men da bør man heller ikke gå videre med det, for man må få til enighet lokalt.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
For det første vil jeg si at vi er veldig opptatt av å legge til rette for ideelle organisasjoner, og vi gjør det gjennom ulike tiltak og virkemidler. Det ene er at vi betydelig har økt støtten til frivillighet i sin alminnelighet, først og fremst gjennom en svært gunstig momsordning, som betyr en veldig sterk økning til frivilligheten i Norge. For det andre er det slik at når det gjelder kjøp av tjenester fra både kommunale og statlige pleie- og omsorgstjenester, er hovedtyngden av det som kjøpes, fra ideelle organisasjoner. Når det gjelder kommunale pleie- og omsorgstjenester, er det omtrent 95 pst. i kommunal regi. Det er ulike kommuner som bestemmer seg for det. Så er det i strøket 4 pst. i ideell regi og 1 pst. i kommersiell regi. Når det gjelder kjøp av tjenester fra de statlige helseforetakene, er prosentene litt annerledes, men likevel er hovedbildet, tror jeg, at 60–70 pst. av det som kjøpes, er fra ideelle organisasjoner. Så hovedtyngden av det det offentlige kjøper av tjenester fra andre utenfor det offentlige, er fra ideelle organisasjoner. Så vil det være en vurdering fra sted til sted, fra plass til plass, fra behov til behov om akkurat hvem som skal få anbudene, hvem som skal få avtalene. Det er fordi behovene endrer seg. For eksempel var det nylig oppslag i mediene om en del barnevernsinstitusjoner som fikk mindre å gjøre. Det skjønner jeg kan være et problem, fordi man nedlegger arbeidsplasser og nedlegger en virksomhet, men bakgrunnen for det er at man har bestemt seg for å satse mer på hjemmebasert barnevern, mer på fosterhjem. Da må vi noen ganger gjennom den vanskelige prosessen det er å omstille fra en type virksomhet til en annen type virksomhet. Da er det brukerne, barna, som er det avgjørende – ikke institusjonene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Jeg er helt sikker på at staten og helseforetakene ikke er ute etter de ideelle organisasjonene. Tvert imot er staten og helseforetakene opptatt av å samarbeide med de ideelle organisasjonene. Det betyr ikke at alle som ønsker det, kan få videreført sine avtaler og kontrakter, for det kan være ulike behov og ulike hensyn som gjør at man skal omorganisere virksomhet. Men det er altså en vekst i den samlede aktiviteten ved norske helseforetak, og det er en vekst i det helseforetakene kjøper av tjenester. Det vi gjør, er å se på om vi kan lage retningslinjer for på en enda bedre måte å få til et samarbeid med de frivillige og de ideelle organisasjonene, bl.a. ved å se på om vi kan lage nye og bedre krav når det gjelder kvalitet, slik at det blir enda mer konkurranse på kvalitet – mindre på pris. Vi ser på mulighetene for å forlenge kontraktsperiodene. Det kan være bra både for brukerne og for institusjonene. Og vi ser på hvordan vi kan utforme krav til kjøperne av helse- og sosialtjenester som er mer i samsvar med ønsket om å fremme ideelle organisasjoner.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Ideelle organisasjoner gjør en veldig viktig jobb. Derfor har vi økt – betydelig – støtten til frivilligheten i Norge, og derfor har vi også vært opptatt av å videreføre et samarbeid på mange områder. Institusjoner som Diakonhjemmet, Lovisenberg sykehus og andre ideelt drevne organisasjoner/institusjoner er veldig viktig. Vi er helt avhengige av dem, ikke minst innenfor f.eks. rusomsorg. Så sier vi at vi er åpne for å se på hvordan vi kan endre retningslinjene for en del av de tingene som handler om kjøp av tjenester fra private, både de kommersielle og de ideelle. Det vi da bl.a. ser på, er, som jeg sier, tiltak for å lage bedre kvalitetskriterier, slik at man legger større vekt på kvalitet. Vi er villig til å se på spørsmål knyttet til retningslinjer når det gjelder kontraktenes varighet, for vi ser at det kan være et problem hvis det er for kort varighet. Og vi er villig til å se på hvordan vi kan ha noen runder forbeholdt de frivillige organisasjonene. Det er det også adgang til i dag.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Vi ser at vi samarbeider med ideelle og private over hele landet, og at de gjør en kjempeviktig jobb. Vi har også sett en økning i f.eks. opphold ved private sykehus og institusjoner – siden 2007 har det vært en økning. Så det går opp, og det går ned, med ulike institusjoner, men det avgjørende er at de bidrar vesentlig. Men vi kan ikke lage et system der hensynet til institusjonene går foran hensynet til brukerne. Innenfor f.eks. barnevernet er det en omfattende omlegging til mindre institusjoner og mer hjemmebasert tjeneste. Da blir det nedbygging av noen institusjoner. Så har vi hatt en ganske stor geografisk omlegging av en del rehabiliteringsinstitusjoner for å få mer rehabilitering på bl.a. Vestlandet, der det har vært få rehabiliteringsinstitusjoner. Det er en omlegging som er en fordel for pasientene, som ikke vil bo så langt fra hjemstedet, men det kan være en ulempe for noen av de institusjonene som da får færre oppdrag. Men vi må velge pasientene framfor institusjonene. Så er det en del institusjoner som mister oppdrag fordi de ikke oppfyller kvalitetskriterier. Så jeg vil gjerne at frivilligheten skal bidra. Jeg er veldig opptatt av at vi skal ha den på plass, men vi kan ikke la institusjonene gå foran pasientene.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2011-03-23:
Det er altså slik at rusbehandling er et av de områdene der private og ideelle spiller en veldig viktig rolle. Her har jeg f.eks. tall fra Helse Vest, siden det er mange eksempler fra Helse Vest. Der er det slik at private ideelle – ikke kommersielle institusjoner står for om lag 80 pst. av den samlede døgnkapasiteten og om lag 60 pst. av de polikliniske tjenestene på rusområdet. Når det er et så tungt innslag som 80 pst. av døgnkapasiteten og 60 pst. av polikliniske tjenester her, er det klart at det er et uttrykk for at de ideelle institusjonene spiller en viktig rolle. Det betyr ikke at det alltid er de samme institusjonene, men det betyr at samlet sett har de ideelle institusjonene en veldig stor del av tilbudet innenfor rusomsorgen. Det samlede tilbudet innenfor rusomsorgen er bygget ut, vi skal fortsette å bygge det ut, og jeg er helt sikker på at vi da også vil bruke ideelle organisasjoner mye.