Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2003-11-27:
Med St.meld. nr. 33 har Regjeringen fulgt opp et ønske fra Stortinget om en redegjørelse om ressurssituasjonen i grunnopplæringen. Hovedtemaet i meldingen er sammenhengen mellom kvalitetsutviklingen i skolen og ressurssituasjonen. Regjeringen har tatt for seg nyere skoleforskning, og ut fra denne er det slik at en ikke kan dokumentere en klar sammenheng mellom ressurser og resultater. Kristelig Folkeparti er enig i at vi trenger mer kunnskap om hva som skal til for at økte ressurser skal gi en tilsvarende positiv virkning på skolens resultater. Ressursbruken i grunnskolen preges i dag av stor stabilitet. Kommunene har prioritert skole. Slik vi ser det, er økonomiske ressurser selvfølgelig nødvendig, men ikke en betingelse som alene skaper en god skole. Vi kan finne tilfeller der mer ressurser vil gi bedre resultater, og tilfeller der ressursbruken kan reduseres uten at det går ut over resultatene. Norge ligger på et høyt nivå i forhold til de fleste andre land. Med det ressursnivå vi har i norsk skole i dag, er det avgjørende hvordan vi bruker ressursene. Dessverre synes det som om vi ikke har fått så mye ut av det som andre land. Jeg mener vi ikke kan ha en ensidig fokusering på ressurser framfor læringsmiljø og læringsresultater, men at dette må ses i sammenheng. Jeg vil her presisere at stor lærertetthet i skolen er helt nødvendig for kvaliteten. Jeg vil nevne at Skolepakke 2 i dag bidrar til en nedgang i antall lærere, og det var en avtale som også Utdanningsforbundet var med på. Men ufaglært arbeidskraft kan ikke erstatte behovet for kvalifisert personale. En samlet komite understreker at lærerne er skolens viktigste ressurs. Lærerens betydning for gode resultater er udiskutabel, og det er i meldingen vist til at av alle ressursfaktorer i skolen er lærerkompetanse den faktoren som påvirker elevers prestasjoner mest. Lærerkvaliteten er altså avgjørende. Evalueringen av Reform 97 peker på at manglende tilpasset opplæring er en tungtveiende årsak til forskjellene blant elevene. Skolen har et stort potensial i forhold til å organisere sin opplæring på en måte som er mer tilpasset den enkelte elev. Dette er en stor pedagogisk utfordring og et ansvar også for skoleledelse og skoleeier. For Kristelig Folkeparti har det i denne behandlingen vært viktig å få fram en bred politisk forståelse for finansieringssystemet for skolen. Kristelig Folkeparti ønsker fortsatt å finansiere skolen over rammefinansieringssystemet og ved å øke de frie midlene til kommunene. Lokalt selvstyre er avgjørende for å engasjere lokalmiljøet til å få til en god skole. Vi erkjenner at fylkeskommunenes økonomi er stram, bl.a. på grunn av økonomiske rammebetingelser som følge av oppgaveendringer mellom staten og fylkeskommunen. Nå som sykehussektoren er overført til staten, er videregående opplæring den dominerende aktivitet i fylkeskommunen. Når elevtallet i videregående skole vil øke de nærmeste årene som følge av økte ungdomskull, er det viktig å ha et inntektssystem som fanger opp slike svingninger. Regjeringen har oppnevnt et utvalg som vurderer overføringssystemet til kommunesektoren. Grendeskolene har stor betydning for et levende lokalsamfunn. De bidrar til å opprettholde og videreutvikle lokale tradisjoner. Det er kommunene som har det lokalpolitiske ansvar i forhold til skolestrukturen. Når skolestruktur skal avgjøres, er det viktig at den enkelte kommune legger til grunn både pedagogiske hensyn og hensyn til kommuneutviklingen. Nærmiljøskolen har ofte en funksjon utover det å være lærested: Den er også samlingssted og møteplass i ulike sosiale sammenhenger. Det er da viktig med en grundig prosess forut for selve avgjørelsen der både foreldre og elever er med. I forhold til lærerrekruttering vil vi komme grundigere tilbake til dette under behandlingen av Kvalitetsutvalgets innstilling. Tiltak for kompetanseutvikling for lærere vil også bli belyst nærmere. En evaluering av Reform 97 viser at nettopp kompetanseutvikling for lærerne er den viktigste forutsetning for å nå målet om tilpasset opplæring for elevene. Gjennom Innst. O. nr. 126 for 2002-2003 ble det vedtatt at klassedelingstallet skulle oppheves. Begrepene «pedagogisk forsvarlig» og «trygghetsmessig forsvarlig» ble nevnt i den forbindelse i forhold til at hver elev skal tilhøre en basisgruppe. Dette skulle utdypes nærmere. Det er helt klart at dette ikke er et sparetiltak. Derfor ble også ressurstilgangen til skolen fastsatt som om klassedelingstallet fremdeles var der, altså slik det har vært nå.