Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Jeg vil takke representanten Toppe for å ta opp en viktig sak, og selv om jeg ikke fikk med meg hele svaret fra statsråden, fikk jeg med meg nok til å forstå at de begge er enige om at åpenhet er bra, åpenhet er ønskelig. Alt dette vil jeg bare si at jeg støtter helhjertet. Det er ingen ting å frykte når det gjelder åpenhet. Det å vite ting, det å få ting fram i lyset, det at man kan være uenig, men likevel kan møtes til diskusjon i verdige og ordentlige former, tror jeg bare kan bidra til å få helsevesenet vårt et skritt videre, snarere enn at det skal være skadelig. Heller ikke jeg har grunnlag for å si at det finnes noen fryktkultur i Norge. Jeg har allerede begynt å reise, og jeg skal reise mer og besøke mange deler av norsk helsevesen de neste månedene. Da skal jeg selvfølgelig snakke med folk og høre hva man tør å si, hva man eventuelt ikke tør å si, og hvem man ikke tør å si ting til. I Norge har vi allerede i dag et ganske åpent helsevesen. Vi har rapporteringer på pasientskader og på ventetid. Man kan fritt velge sykehus basert på ulike parametere. Dette er bra. Men helseministeren er inne på noe vesentlig i sitt svar, for denne diskusjonen må samtidig foretas fra den enkeltes side, den som deltar i en offentlig debatt – i offentligheten – med verdighet og bevissthet rundt autoritet. Jeg pleier å bruke et eksempel fra en annen sektor – eksempelvis politiet. Der har man jo også store diskusjoner – akkurat nå om lensmannskontorets framtid. Skal det være lensmann lokalt, eller skal kontoret plasseres et annet sted? Jeg tror alle kan være enige om at det ville være veldig uheldig hvis man f.eks. fra enkeltlensmenns eller fra politiets side advarer mot å sette samfunnssikkerheten i fare – altså hvis man bruker ord som går veldig langt i en slik diskusjon. På samme måte er det med helsevesenet. Veldig mange mennesker har tiltro til at vi som samfunn, men også til at personer som er satt til å utføre oppgaver – personer som folk stoler på, og som folk skal være trygge på – ikke skaper unødvendig frykt eller sier ting som satt på spissen kan tolkes feil, fordi man ikke har all annen type kunnskap. Jeg er sikker på at de aller, aller fleste i norsk helsetjeneste er bevisst på dette. Mange som deltar i det offentlige ordskiftet, viser nettopp dette, er seg sin autoritet bevisst, beholder integriteten og ser at det ofte er nyanser rundt ting – at ting ikke er svart-hvitt. Til slutt vil jeg si at det aller viktigste vi kan bidra med, i tillegg til å ha en offentlig debatt om norsk helsevesen der også representanter fra sektoren deltar, er det flere har pekt på, nemlig at beslutningsprosessene internt i sektoren må være så gode at folk føler seg hørt. Da må vi ha gode ledere – bedre ledere enn vi har i dag – som tør å involvere på riktig tidspunkt, som tør å involvere i dilemmaene, som inviterer til dialog, men som også gir beskjed om at fram til et punkt kan vi diskutere så fillene fyker, men på et eller annet tidspunkt må det tas en beslutning, og det må også alle respektere. Gjennom å gjøre det på den måten tror jeg vi får folk med oss i større grad enn man kanskje har sett ved enkelte endrings- og omstillingsprosesser som sektoren har vært gjennom de siste årene.