Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 1999-06-10:
På få område i næringslivet har forvaltaransvaret ei klarare meining enn i skogbruket. Forvalting under ansvar må alltid stå sentralt i alt som har med skogskjøtsel å gjera. Dette er ei næring og samtidig ei livsform som krev planlegging og tenking frå ein generasjon til ein annan. Det som eg plantar no som 50-åring, vert tidlegast skurtømmer ikkje i neste generasjon, men for den som måtte forvalta areala i generasjonen deretter igjen. Dette faktumet krev at det vert planlagt for ei berekraftig utvikling både når det gjeld treslag som er tilpassa bonitet og klima, og når det gjeld skogen sin plass miljømessig, både lokalt og globalt. Det må seiast at det er stor semje om måla i norsk skogpolitikk. Saksordføraren har på ein utmerkt måte gjort greie for arbeidet i komiteen med meldinga. Eit område Regjeringa legg stor vekt på, er å auka verdiskapinga og utnyttinga av treverk. Vikingskipet og Gardermoen er døme på at det er godt mogleg å tøya grensene for bruk av limtre i spenstige, varme og fine konstruksjonar. Tre har vore bruka i brubygging til alle tider. Men med spesialbehandling mot ròte opnar det seg nye moglegheiter for bygging av bruer med 10 tonns akseltrykk på riks- og fylkesvegar, og dei bruene vil gå naturleg og fint inn i landskapet. Eg håpar at skognæringa og vegstyresmaktene i fellesskap kan utvikla dette konseptet vidare. Foredling og verdiskaping på grunnlag av tømmerstokkar bør også skje lokalt, slik det alltid har gjort. Mobile sagbruk er ein del av dette. Her kan sagbruket faktisk koma til skogen, og ikkje omvendt, med dei transportmessige fordelane dette gir. I høve til småskalasatsing er slike løysingar interessante. Regjeringa varslar i denne meldinga at det vil verta sett i gang eit femårig verdiskapingsprogram for bruk og foredling av trevirke. Ut frå dette programmet bør vi alt i dag med denne behandlinga utfordra arkitektar, entreprenørar, byutviklarar og etatar som steller med byfornying, om å ta treverk med i vurderingane på line med stål, betong og glas. Noreg er tradisjonelt eit land med trehus. Denne tradisjonen bør forsterkast igjen. Tre er fint, varmt og fleksibelt, og vi har mange døme på at også næringsbygg i tre og med torvtak gir atmosfære og triveleg arbeidsmiljø. Mitt signal er at dette vil vi ha meir av. BU-midlane vil også i tida som kjem, vera ein del av den risikokapitalen som vil vera tilgjengeleg ved satsing innan skogrelatert verksemd. Særleg i høve til småskalasatsing vil delar av desse midlane kunna brukast. Norsk møbelindustri, som i alle fall på mine kantar av landet har monaleg omfang, har vanskar med å få tilført nok norsk råstoff av den kvaliteten det er behov for. Denne utfordringa må norsk skogbruk ta, og sørgja for at det på lang sikt vert skaffa fram m.a. furuvirke av ein slik kvalitet at ein kan påstå at norske møblar som internasjonalt er populære, ikkje berre er «Made in Norway», men også laga av norsk tømmer. Transport er svært sentralt i skogbruket. Bygging og utbetring av skogsvegar vil det framleis vera behov for. Når det gjeld reglane for tømmerkjøretøy, har komiteen fått klare signal om at det er eit ønske om oppjustering av totalvekt på vogntog. Denne problematikken må departementet sjå på. Arbeidet med eit miljøvennleg skogbruk opptek både næringa og Regjeringa. I tida framover vil dokumentasjon av høg miljøstandard vera eit marknadsføringsfortrinn for det norske skogbruket. Prosjektet Levende Skog er eit viktig arbeid som no må halda fram. Kristeleg Folkeparti støttar det ambisjonsnivået Regjeringa har for miljømessig satsing i skogbruket. Ei forskrift på dette området vil kunne innførast om eitt til to år, slik at det frivillige arbeidet med levande skogstandard har fått virka ei tid. Ei minst mogeleg byråkratisk ordning vil vera i tråd med denne Regjeringa si målsetting om «Et enklere Norge».