Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2003-06-05:
I Arbeiderpartiet synes vi det har vært interessant å jobbe med den såkalte folkehelsemeldingen, Resept for et sunnere Norge. Vi mener at denne innstillingen nå bærer preg av at den absolutt viktigste resepten for et sunnere Norge, selve blåresepten, er utjevning av sosiale forskjeller og bekjempelse av fattigdom. 50 ganger i denne innstillingen har ulike konstellasjoner, ulike flertall og ulike mindretall fra regjeringspartiene og fra opposisjonen, riktignok med ulike valg av ord, påpekt og slått fast at utjevning av økonomiske og sosiale levekår er det viktigste for å få en bedre folkehelse. Fattigdom er den mest kjente risikofaktor for helseproblemer, sykdom og for tidlig død. Forskning viser oss sammenhengene mellom en rekke sosiale faktorer og helse. Nå hjelper det lite å si i folkehelsemeldingen 50 ganger at dette er en realitet. Og det kunne virkelig ha blitt et sterkt politisk arbeidsdokument dersom regjeringspartiene hadde støttet Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiets forslag om å utarbeide en langsiktig strategi for utjevning av de sosiale forskjellene i Norge for å bekjempe de sosiale ulikhetene i helse. Regjeringspartiene ville ikke støtte forslaget, på tross av at de selv hevder at meldingen bl.a. har som formål å redusere helseforskjeller mellom sosiale lag, etniske grupper og kjønn. Folkehelsemeldingen viser oss veldig tydelig at ting henger sammen. Hvis vi vil ta folkehelsearbeidet på alvor, bør vi forplikte oss til å tenke på folks helse i all samfunnshandling og gjennom all politisk behandling, i sysselsettingspolitikken og i skattepolitikken, i bolig- og skolepolitikken, i miljø- og samferdselspolitikken, i integreringspolitikken og i kulturpolitikken. Dermed blir folkehelsearbeid en krevende oppgave. Det er ingen ensartet gruppe å jobbe med. Det er alle aldre, det er begge kjønn, fra ulike land og kulturer, med både fysiske og psykiske tilstander. Men felles for alle er at de må ha noe å leve av. Arbeid og en inntekt å leve av er en av reseptene for et sunnere Norge. Det er en av de reseptene vi vet virker inn på folks hverdag og dermed folks helse. For Arbeiderpartiet er arbeid til alle og et inkluderende arbeidsliv grunnleggende viktig. Det er for mange som går uten arbeid, og som opplever arbeidslivet ekskluderende. De føler seg utstøtt, det er for krevende, og de strekker ikke til. Altfor mange forlater arbeidslivet for tidlig. Det har vi på ingen måte råd til. De som ikke har muligheten til lønnet arbeid, må ha en trygd de kan leve av. I denne meldingen har helsestasjoner og skolehelsetjeneste samt lavterskeltilbud til ungdom fått oppmerksomhet. Det er Arbeiderpartiet glad for. For gjennom deres observasjoner og tilgjengelighet kan mange barn og unge med fysiske og psykiske lidelser få hjelp på et tidlig tidspunkt. I Arbeiderpartiet er vi fornøyd med at vi i folkehelsemeldingen har kommet et stykke videre på veien ved å fokusere på kvinners helse. Det er på høy tid at alminnelige kvinnesykdommer også blir satt på den politiske dagsordenen. Vi vil at våre sykdommer skal forskes på, og at de skal få en annen status enn de til nå har hatt. Jeg tror de fleste kvinner opplever at vi har et godt helsevesen når det oppstår akutte og/eller alvorlige lidelser eller sykdommer. Det er verre med de langvarige lidelsene, de kroniske smertene i muskler og skjelett, de psykiske lidelsene, depresjonene – plager som ikke har status, som ikke blir tatt på alvor, som ikke blir lindret, lidelser som kan vare livet ut, lidelser som ofte ender med uførhet og piller. Og vi trenger å holde et våkent øye på kvinners rusproblemer og på kvinners drikkevaner. Dette gjelder ikke minst de yngre kvinnene. Vi vet noe om hvilke skader alkohol og andre rusmidler gjør på kvinner, men vi trenger forskning også på dette området. Det er en seier for kvinnene at hele komiteen stiller seg bak disse kjensgjerningene. Det er trist at vi ikke får flertall for forslaget om at Jeløy Kurbad kan bli et kompetansesenter for kroniske muskelsmerter. Men det er likevel et håp når resten av komiteen erkjenner at vi trenger et kompetansesenter. Gjennomsnittsalderen for kvinner er fortsatt høyere enn hos menn. Men sjøl om kvinner lever lenger, er vi altså sykere. Vi har andre plager enn menn og andre symptomer, og for alt vi vet, er det kanskje helt andre årsaker til sykdommene våre. Nå må vi kreve mer kjønnsbasert forskning. Vi vil vite årsakene og sammenhengene. Kvinner har ofte vært tause om sine lidelser. Det kan vi nå slutte med. Det vi vet, er at nesten all forskning er utført på menn, at medisiner stort sett er utprøvd på menn og tilpasset for kvinner. Det er etter vår oppfatning en stor seier i forslaget om at forskning på kvinners helse skal prioriteres. Men vi trenger å opprette forsker- og stipendiatstillinger tilknyttet sentra for kvinne- og kjønnsforskning. Det er hele komiteen enig i, men flertallet vil ikke støtte det konkrete forslaget fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet. Det er synd, for vi trenger pådrivere i kvinneforskningen. Da vil jeg ta opp de forslagene som Arbeiderpartiet er alene om eller har sammen med andre partier.