trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2008-05-08:
Jeg vil gi honnør til Venstre som har tatt opp denne problemstillingen om å beholde terapeutisk behandler i overgangen mellom barne- og ungdomspsykiatrien og voksenpsykiatrien. Takk også til saksordføreren som har redegjort for saken på en grundig og god måte. Det er veldig bra at det er en enstemmig komite som går inn for dette forslaget. Samhandling er jo en av de største utfordringene i helsevesenet i dag. Det gjelder ikke bare innen psykiatrien, men også innen somatikken. Det gjelder både mellom nivåer og innenfor det enkelte nivå. Dårlig samhandling rammer jo først og fremst pasienter som opplever at det er manglende helhet i behandlingen. Barne- og ungdomspsykiatrien og voksenpsykiatrien har jo et særlig ansvar for at overgangen blir mer smidig. Som flere har vært inne på, er den aldersgrensen som er satt, svært uheldig, kanskje spesielt innen dette området fordi man er veldig avhengig av det tillitsforholdet som er bygget opp over tid. Jeg skal ikke forlenge debatten. Dette er et godt forslag. Jeg er veldig glad for at det er en enstemmig komite som har sluttet seg til dette, og jeg ser fram til at Regjeringen legger til rette for at det kan bli en mer smidig og bedre overgang mellom barne- og ungdomspsykiatrien og voksenpsykiatrien.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2008-05-08:
Representantforslaget synliggjør problematikken som lett oppstår når unge som er i psykiatrisk behandling, passerer 18 år og dermed tilhører voksenpsykiatrien. Samhandling er en utfordring mellom nivåer - som flere har påpekt - i helsetjenesten, men også innenfor samme nivå, som er begrunnelsen for dette forslaget. Det er åpenbart behov for en mykere overgang for unge med tilbud innenfor BUP, barne- og ungdomspsykiatrien, til voksenpsykiatrien. Det er viktig å gi pasienter mulighet til å beholde behandler også etter fylte 18 år, og inntil fylte 23 år når pasienten sjøl ønsker det. Forslaget må også ses i sammenheng med den lovendring som ble vedtatt tidligere, Ot.prp. nr. 53 for 2006-2007 om en ventetidsgaranti for barn og unge under 23 år, slik at det er samsvar mellom disse aldersgrensene. Det er viktig å få til gode samhandlingsrutiner som tjener pasienten. Barn og unge med psykiske lidelser tilhører en utsatt gruppe. Å måtte avslutte et pasient/behandler-forhold fordi man når den magiske grensen på 18 år, skaper åpenbart vansker for noen. Det er derfor positivt at en samlet komite ber Regjeringen legge til rette for at unge med tilbud innenfor BUP, barne- og ungdomspsykiatrien, også etter fylte 18 år kan beholde sin behandler i de tilfeller der det er etablert et tillitsforhold og de unge sjøl ønsker det, med en grense oppad til 23 år. Venstre-representanten Gunvald Ludvigsen fortjener ros sammen med de andre representantene i Venstre som står bak dette forslaget. Det er et godt forslag, med god logikk, og som en samlet komite faktisk slutter seg til.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2008-05-08:
Eg vil takke saksordføraren for ei god utgreiing, og så må eg få lov til å takke mine medrepresentantar som har hatt ordet her i dag. Det er jo ikkje ofte Venstre får så unisont skryt og ros frå alle parti, så vi veit nesten ikkje korleis vi skal takle det. I alle fall vil eg seie at eg er svært glad for det som blir sagt. Men dei som verkeleg kan glede seg mest, sjølvsagt, er jo den aktuelle pasientgruppa, altså 18-25-åringane som dette forslaget rettar seg mot. Ved at Stortinget i dag vedtek at dei unge skal få rett til å behalde same terapeut ved overgangen frå BUP til vaksenpsykiatrien, kan dei altså halde fast ved det tillitsforholdet som dei har etablert til sin behandlar i den første fasen, som fleire representantar har vore inne på. Mange unge har etablert eit tillitsforhold til ein behandlar i barne- og ungdomspsykiatrien. Kanskje kjem dei inn her relativt seint, kanskje som 16-17-åringar - dei har berre hatt behandlaren sin i relativt kort tid - og så er dei plutseleg blitt 18 år. Det er det som er det kritiske. Det er jo ein kritisk alder - det veit vi alle. Det som forslaget legg opp til, er at den gamle helsebyråkratiske sperra mellom desse to psykiatriske nivåa no blir fjerna. Det har også vore andre representantar som har nemnt begrepet samhandling. Av og til må vi faktisk stikke fingeren litt i jorda. Når det gjeld samhandling, tenkjer vi jo ofte mellom forskjellige nivå, men her snakkar vi innafor det same nivået, på ein måte. Det er berre det at ein skal gå ut av ei dør, og så skal ein gå inn gjennom ei anna dør. Det er artig og fornuftig og godt at vi alle ser at denne andre døra kan det vere vanskeleg å kome inn gjennom. Eg er derfor veldig glad for at vi er einige om dette. Aldersgrensa skaper som sagt eit brot i forhandlingane, noko som kan vere svært uheldig, som også andre representantar har vore inne på, ikkje minst for denne spesielt sårbare gruppa. Eg skal ikkje dra dette så veldig langt ut. Eg vil berre seie at ein slik mjukare overgang som vårt forslag legg opp til, i alle fall er noko som eg trur skal bli vellukka for alle, ikkje berre for dei det gjeld mest, altså pasientane, men det vil også vere klokt at ein får til ei ordning slik at behandlarane også veit at det er ein slik overgang, slik at ein på ein måte har ein horisont i si eiga behandling, og at det blir mykje meir kontinuitet og logikk for alle partar. Heilt til slutt vil eg berre seie at eg forventar no at helseministeren følgjer opp vedtaket og får fortgang i arbeidet med implementeringa av ordninga. Vi ser fram til å høyre korleis statsråden vil handtere dette, og kva for synspunkt ho eventuelt har på sjølve substansen i dette forslaget.
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2008-05-08:
Psykiatrien som system inviterer dessverre ofte til brudd i relasjoner mellom mennesker. Det gjelder ikke bare ved overgangen mellom voksenpsykiatri og barnepsykiatri, men innen psykiatrien generelt. En voksen som blir psykisk syk, kan i verste fall risikere å møte én behandler i ambulerende akuttteam, en ny behandler i akuttposten, en ny behandler ved eventuelt opphold i en annen sengepost, en ny behandler i poliklinikk og en ny behandler igjen i kommunen. Dette fører fort til svingdørspasienter. Det er også nedverdigende og slitsomt for en pasient å skulle fortelle sin historie om igjen og om igjen til mennesker en ikke kjenner. Det tar nemlig tid å bygge relasjoner. En god relasjon er ofte nødvendig for en god behandling. Å unngå relasjonsbrudd er særlig viktig for disse ungdommene vi snakker om i dag, som har relasjonsskader. Mange av pasientene med denne problematikken har opplevd at de menneskene de skulle kunne stole på, som nære omsorgspersoner, ikke har vært til å stole på. Da tar det tid å bygge tillit. Det blir viktig for pasienten å få korrigerende relasjonserfaringer, og å oppleve at det går an å få gode relasjoner til andre mennesker. Ved en rigid 18-årsgrense gikk mye verdifull tid bort til å forberede overgangen til voksenpsykiatrien - tid som kunne vært brukt til mer behandlingsrettede tiltak. Å forberede pasienter på relasjonsbrudd, at en ny terapeut skal ta over, er noe som kan ta, og ofte tar, lang tid. Når 16-18-åringer blir henvist, kan det være fristende også for hjelpeapparatet å vente litt med behandling, til de har fylt 18 år. Da skal de jo likevel videre til voksenpsykiatrien. Det er viktig at ungdom har mulighet til å komme raskt til behandling, da det er en alder hvor god behandling kan ha mye å si for utviklingen senere. Endringspotensialet er stort. I de terapiene der ungdommen har knyttet seg til behandler, kan et relasjonsbrudd bli en ny bekreftelse på at det ikke nytter å tre fram i en relasjon. Et relasjonsbrudd mellom behandler og pasient kan altså bli en bekreftelse på at gode relasjoner alltid ender med brudd, skuffelse og avvisning. Det bør derfor bli større mulighet for behandlere til å følge pasienten, uavhengig av pasientens behov, på tvers av sengeposter og poliklinikk. Jeg er glad for at en enstemmig komite har gått inn for Venstres forslag i dag. Pasienten bør settes i sentrum, ikke systemet. Dette er en utfordring for psykiatrien framover!
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2008-05-08:
Jeg stemte feil. Jeg skulle stemt for, men stemte imot.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-01-09:
Jeg har den glede å fremme forslag på vegne av representantene Gunvald Ludvigsen, Anne Margrethe Larsen, Gunnar Kvassheim og meg sjøl om anledning til å beholde terapeutisk behandler i overgangen mellom barne- og ungdomspsykiatri og voksenpsykiatri.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2008-01-09:
Mitt spørsmål går til kommunalminister Magnhild Meltveit Kleppa. Godt nytt år, forresten! Ikke minst godt nytt år til statsråden - det kan hun kanskje trenge, for er det noen som ikke går et godt nytt år i møte, så er det norske kommuner. En rekke kommuner over det ganske land har i sine budsjett, nå på slutten av 2007, måttet kutte dramatisk i egne tjenester. Selve grunnpilaren i Velferds-Norge, de kommunale tjenestene - eldreomsorg, skole - må det nå kuttes i fordi Regjeringen i sitt budsjett ikke har kommet med tilstrekkelige midler for å møte kostnadsveksten. Det handler om økte pensjonsforpliktelser, det handler om økte lønninger, det handler om en rekke kostnadsfaktorer som kommunene nå står overfor, og som ikke møtes i det økonomiske opplegget som Regjeringen har kommet med til kommunene. SSB har regnet på det og slo fast allerede den 29. november at det mangler rundt 2 milliarder kr bare for å møte kostnadsveksten i Kommune-Norge. Her har Regjeringen åpenbart ikke fulgt opp sine løfter. Man bevilger ikke nok penger til å kunne forsvare gode tjenester i Kommune-Norge. Da vil jeg spørre statsråden: Hvor skal kommunene kutte? Skal de nedlegge sykehjemsplasser, eller er det skoler som skal nedlegges, for å møte den harde økonomiske hverdagen som denne Regjeringen har lagt på dem?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2008-01-09:
Det er ganske symptomatisk at hver gang denne regjeringen konfronteres med kommuneøkonomi, viser man til snøen som falt i fjor, til det som skjedde tidligere - i 2006 og delvis i 2007. Men nå er det altså en ny situasjon, en situasjon hvor kommunene må kutte på en rekke tjenester. Jeg kan ta et eksempel fra Harstad kommune, som i år i realiteten har en manko i budsjettet sitt på 127 mill. kr, altså 10 pst. av et totalbudsjett på 1,2 milliarder kr. Det er jo dramatisk! Selvfølgelig er det dramatisk, og det er fordi at på toppen av at kommunen ikke selv har sørget for å ha en velholdt økonomi, får man ikke nå de bevilgningene fra Regjeringen som man har trodd at man skulle få. Man har jo trodd på de lovnadene som har kommet hele tiden, og da nytter det ikke å vise til det som har skjedd i tidligere år. Min utfordring til statsråden blir igjen: Hvor skal man kutte når ikke pengene ligger der, og når det ikke finnes noen automatikk ved at man finansierer disse tjenestene på en skikkelig måte?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-01-09:
Lat meg fyrst takka for vennleg nyårshelsing, både til meg og til norske kommunar. Lat meg òg få lov til å ynskja både representanten Amundsen og andre i Stortinget eit godt nytt år. Så til spørsmåla: Det er rett, som Per-Willy Amundsen her seier, at det er ei rekkje kommunar som i dag har utfordringar, og det trass i at Regjeringa i løpet av to år har tilført norske kommunar betydelege midlar. Rekneskapen for 2006 viser ei betydeleg styrking både når det gjeld omsorg, skule og andre tenester. Oversikta for tredje kvartal, som er den siste vi har når det gjeld 2007, i forhold til 2006, viser at kommunane har brukt 15 pst. meir til barnehagar, vel 7 pst. meir til skule og 10 pst. meir til eldreomsorg. Eg er audmjuk med tanke på dei utfordringane som kommunane no står overfor, og som ein kan tilskriva - som Amundsen seier - både auka lønnskostnader, auka pensjonskostnader og andre forhold. Eg er ikkje i tvil om at dei beste til å vurdera korleis midlane skal prioriterast lokalt, er kommunane. Dei treng ikkje ytterlegare råd frå kommunalministeren når det gjeld det. Rekneskapen for 2007 er enno ikkje klar. Det er då vi vil få oversikt over om Statistisk sentralbyrå har rett i det dei slår fast. Det er enno for tidleg. Det Regjeringa har gjort, er at vi har tilført til saman 21 milliardar kr over tre år. Ein god del av desse pengane er frie inntekter. Det Regjeringa òg har sagt, er at vi er opptekne av likeverdige tilbod i kommunane, både når det gjeld omsorg, skule, helse og andre forhold. Difor vil vi framleis stå på for å sikra fellesskapet framfor andre område.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-01-09:
Eg er ikkje sikker på om «snøen som falt i fjor», er det rette uttrykket, men lat meg òg bruka det, for det er jo «snøen som falt i fjor», som gjer at det no snart er 10 000 fleire årsverk i eldreomsorga på kort tid, at det no er 25 000 fleire ungar som har plass i barnehage, og at det no ikkje lenger er 104 kommunar på ROBEK-lista, men 42. Det er fordi landet har ei regjering som prioriterer kommunesektoren. Både eg og resten av Regjeringa tek inn over oss at her har det skjedd ein kostnadsvekst. Det var det som gjorde at Regjeringa òg oppjusterte kostnadsveksten frå revidert til budsjettet i år. Men dei endelege tala for 2007 er ikkje klare. Situasjonen i mange kommunar følgjer vi veldig nøye. Det er fordi vi er opptekne av å sikra …
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-01-09:
Eg deler kunnskapsministeren si bekymring når det gjeld norsk skule, og eg synest det er veldig bra at både statsministeren og andre regjeringsmedlemmer no set søkjeljoset på akkurat det. Så er situasjonen litt ulik i kommunane. For meg er det litt morosamt å bli møtt med situasjonen i min eigen heimkommune. Det er slik at Høgre lenge har stått for ei sentralisering av skulane i Hjelmeland. No har elevtalet tilsagt at fleire meiner det same. Engasjement mitt går på å gjera det eg kan for at kommunane skal få midlar i samsvar med dei oppgåvene dei har. Eg er overraska over at ikkje Ine Marie Eriksen Søreide òg ser den forskjellen som er på dette feltet, mellom den førre regjeringa og den noverande.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-01-09:
Eg er veldig glad for det breie engasjementet som no synest å vera òg i Stortinget for å styrkja kommunane si moglegheit til å få ein betre skule. Eg er veldig glad for at landet har ei regjering som er oppteken av akkurat det. Så vil det vera slik at det er ulike forhold lokalt. I sum på eitt år brukte kommunane vel 7 pst. meir på skule enn året før, og det kan ikkje vera tvil om at ein kan finna liknande tal mellom 2005 og 2006. Regjeringa jobbar altså kontinuerleg for å sikra samsvar mellom oppgåver og midlar. Vi er no i full gang med kommuneproposisjonen for 2009, der dette blir eit tema igjen. Vi ser òg på eit nytt inntektssystem som skal vera meir rettferdig enn det det er i dag, og som difor skal leggja eit endå betre grunnlag for eit likeverdig tilbod.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-01-09:
Slik eg ser det, er situasjonen veldig ulik frå kommune til kommune. Det viser òg oversikta over korleis kommunane no bruker midlane. Det er nokre som har behov for å styrkja si eldreomsorg, og det er nokre som har behov for å styrkja sin skule. Det betyr at etter mitt syn er øyremerkte midlar ikkje vegen å gå. Eg synest symjebassenga illustrerer at her er det framleis mange viktige oppgåver lokalt som må løysast, og det tilseier eit sterkt engasjement i den same retninga som Regjeringa allereie har lagt eit løp - altså sikra midlar til kommunane i samsvar med dei oppgåvene som skal løysast. Terra-saka er ikkje eit eksempel på korleis alle kommunar løyser sine saker, så den må vi ta for seg.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-01-09:
Det er jo nærmast ein uverkeleg situasjon å stå her og ta imot slike «salver» frå ein Høgre-representant, når det ikkje er meir enn vel to år sidan landet hadde ei regjering som sat i fire år og heldt eit svært stramt tak over kommunesektoren. Det som var tilfellet då denne regjeringa overtok, var at det var 102 kommunar som måtte følgjast spesielt, som var på den såkalla ROBEK-lista. Det som òg er tilfellet, og som Regjeringa har gjort i fellesskap, er snart å ha sikra 10 000 fleire årsverk i eldreomsorga og 25 000 fleire ungar plass i barnehagane i 2006 og i 2007. Kva har denne statsråden gjort? Regjeringa er altså eit fellesskap. Det er rett, som Bent Høie seier, at her er det oppgåver som ligg til dei enkelte fagdepartementa. Men representanten Høie veit like godt som meg at i kommuneproposisjonen er det varsla ei styrking på fleire felt. I budsjettet er det følgt opp med midlar. Så seier eg at eg følgjer veldig nøye med på den situasjonen vi har no ute i kommunane, fordi det har vore ein kostnadsvekst, fordi det er ein lønnsvekst. Og det er klart at det er viktig for ei regjering som er oppteken av fellesskapet, saman å gjera det vi kan for å sikra samsvar mellom dei oppgåvene som vi vil at kommunane skal løysa - og som Høgre veldig ofte vil at andre skal løysa - og dei midlane som skal stillast til disposisjon. Når det gjeld oppgang eller nedgang i frie inntekter, spørst det korleis ein reknar med skatteveksten …
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-01-09:
Det er ingen tvil om at det er uløyste oppgåver innan eldreomsorg, at det er uløyste oppgåver innan skule og innan andre område i kommunane. Men det kan heller ikkje vera nokon tvil om at det i utgangspunktet er annleis å vera lokal folkevald med ei regjering som bevisst ynskjer å satsa på fellesskapet, og som viser det, enn med ei regjering som var meir oppteken av å sikra skattelette. Vi arbeider no med ein kommuneproposisjon som vil gje eit bilete av situasjonen i 2007 som er meir eksakt enn den situasjonen som både representanten Høie og eg kan teikna no. Så vil vi òg i kommuneproposisjonen visa korleis vi meiner at kommunane bør styrkjast i 2009.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-01-09:
Svaret er nei. Regjeringa bløffa ikkje. Bassenga skal ikkje fyllast med betong. Regjeringa skal fortsetja innsatsen for å styrkja fellesskapet. Lat meg nemna eitt eksempel, nemleg kvalitetskommuneprogrammet som vi har sett i gang, som 89 kommunar no er med i. I desse 89 kommunane vil dei tilsette, leiarane lokalt og dei lokale folkevalde saman sjå på korleis dei kan få ein best mogleg skule og ei best mogleg omsorg lokalt. Tolv andre kommunar ser på sjukefråveret. Dersom kommunane kunne spelt betre på lag med dei tilsette og fått ned sjukefråveret, ville det frigjort 1,5 milliardar kr til andre føremål. Vi jobbar kontinuerleg.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-01-09:
Eg synest det er veldig bra at både Jan Davidsen og andre leiarar følgjer nøye med på det som skjer ute i kommunane. Dei har sine tilsette der. Dei veit mykje om både det arbeidet som skal utførast, og dei moglegheitene som er til å gjera dette arbeidet lokalt. Det er viktig å følgja nøye med òg frå departementet si side. Vi har ei open dør. Det er ikkje slik at vi får tog inn gjennom dørene, men det kjem ordførarar og andre representantar for kommunane og fortel om situasjonen slik han er no, og det tek vi på største alvor. Eg håpar at Ib Thomsen ser at det no er eit sterkare engasjement for å styrkja kommunesektoren enn det var for to år sidan.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-01-09:
Eg synest det er bra at det er forventningar både ute i kommunane og blant folk flest om betre tenester, og det er bra at lokale folkevalde har forventningar til at Regjeringa følgjer opp. Lat meg utdjupa eitt eksempel på korleis Regjeringa arbeider nettopp for å sikra større effektivitet i tenestene, nemleg kvalitetskommuneprogrammet. Det unike der er at lokale folkevalde, tilsette og leiarar set seg saman rundt eit bord og ser på kva dei kan gjera i sin kommune for å få best mogleg omsorg og best mogleg skule av pengane. Det vert no meldt tilbake om eit stort engasjement. Så langt er 89 kommunar med i dette prosjektet. Målet er at det skal vera med 200 ved utgangen av året. Elles er eg veldig glad for at det er mange lokale folkevalde som ser at det er viktig med effektivitet.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-01-09:
Den 26. november 2007 sendte kunnskapsminister Bård Vegar Solhjell ut en pressemelding der han uttrykte bekymring for kutt i skolen. Kunnskapsministeren sier han har fått mange meldinger om nedleggelser av skoler og kutt i lærerstillinger. «Vi må sette tæring etter næring», sier Senterpartiets gruppeleder Arne Kleppa til Stavanger Aftenblad den 28. november 2007. Det foreligger nå forslag i Hjelmeland kommune om å legge ned Årdal skole. Den 5. januar kunne vi lese på tekst-TV at fire av ti kommuner vil redusere skolebudsjettene i 2008. Det står også at blant de kommunene som er med i undersøkelsen, er det de som er styrt av rød-grønne politikere, som kommer til å kutte mest. Mener statsråden det er akseptabelt at de rød-grønne kommunene kutter i kommunenes skolebudsjetter?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-01-09:
Det er ikke bare ved matematikkstudiene ved Universitetet i Oslo det ropes varsku. Også ved Kjemisk institutt ved NTNU har det vært ille. Laboratorietida har vært halvert ganske lenge. Det har skjedd etter at SV kom inn i regjering. Veldig mange av studentene ved NTNU sier at de er bekymret for den utdanninga de får. I tillegg vet vi at det kuttet som har kommet i basisbevilgningene til universiteter og høyskoler, er et veldig feigt kutt, rett og slett fordi Regjeringa forventer at institusjonene sjøl skal ta belastningen med å peke på hvor det skal kuttes. Regjeringa forventer egentlig den samme aktiviteten for langt mindre penger. Vi vet nå at det kuttet får store konsekvenser, ikke bare ved Universitetet i Oslo, men også ved andre store og små institusjoner rundt omkring i dette landet. Hvordan forventer statsråden at det skal være mulig for institusjonene å gjennomføre en god og kvalitetsmessig utdanning for de studentene som nå er ved institusjonene?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-01-09:
Mitt spørsmål går til forsknings- og høyere utdanningsministeren. Statsråden begynte sin statsrådsperiode med å holde et foredrag der hun etterlyste sektorens argumenter for forskning. Argumentene er i veldig stor grad å finne bl.a. i den forskningsmeldinga som ble tverrpolitisk vedtatt i 2005. Så har statsråden fortsatt sin karriere med å skape usikkerhet om hvorvidt målene i forskningsmeldinga fortsatt står fast. Det har vært veldig mye fram og tilbake med 3 pst.-målet - om det står fast i sin nåværende form, om det skal skyves til 2020. Det har i det hele tatt vært skapt stor usikkerhet om hva statens bidrag til forskning skal være. I beste fall er det en usikkerhet. I verste fall er det et tverrpolitisk og enstemmig vedtatt mål som er forlatt. I tillegg har Regjeringa lagt seg til en praksis der den bruker avkastningen fra Forskningsfondet på en helt annen måte enn det som var forutsatt. Nå brukes avkastningen fra Forskningsfondet ikke til å sikre forskningen langsiktige penger, men til å sikre bevilgninger til løpende utgifter, som f.eks. finansieringen av kontingenten i EUs 7. rammeprogram for forskning og ikke minst finansieringen av stipendiater over statsbudsjettet. Dette betyr altså at Forskningsfondet som mekanisme for å sikre forskningen langsiktige bevilgninger på det nærmeste er ødelagt. Vi vet i tillegg at en av nestorene i norsk forskning, professor Per Brandtzæg, skrev en kronikk i VG onsdag 12. desember, der han sier: «Forskningsminister Tora Aasland og finansminister Kristin Halvorsen sitter med nøkkelen til å redde norsk forskning. Men så langt står SV-statsrådens handling i grell kontrast til partiets lovnader fra før valget.» Jeg vil tillegge: Det står også i grell kontrast til den enstemmig vedtatte forskningsmeldinga vi har. Mitt spørsmål er: Hvordan planlegger Regjeringa å nå det offentlige forskningsmålet innen 2010?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-01-09:
Jeg er glad for å høre at statsråden slår fast at 3 pst.-målet nå gjelder. Da formoder jeg også at det er det som kommer til å gjelde framover, og at det er det signalet som skal sendes ut. Det er jo ikke tvil om at signalene som nå sendes, er veldig uoversiktlige og veldig vanskelige å tolke for sektoren, men også for næringslivet. Man ser ikke at staten yter noe særlig drahjelp til næringslivet. Man kutter i SkatteFUNN, og man kutter i en del andre ordninger som får næringslivet til å forske. Det ser heller ikke ut som om staten sjøl har tenkt å oppfylle sin andel av målsettingen. Mye av problemet med å bruke avkastningen av Forskningsfondet, sånn som Regjeringa nå gjør, er at Regjeringa slipper å finne friske penger til forskning. Man kan rett og slett bare bruke av en stadig voksende avkastning til å finansiere løpende utgifter. Mitt oppfølgingsspørsmål er da: Vil statsråden sende det signalet ut til næringslivet at man også kan forvente at ordninger som SkatteFUNN nå blir værende urørte eller i beste fall forbedret, sånn at næringslivet kan settes i stand til å nå sin andel av målet?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-01-09:
Jeg vil fortsette å snakke om skolen, for det er engang slik at dersom en skal få en bedre grunnskole, må kommunene settes i stand til det økonomisk. De må ha økonomisk handlingsrom til å satse på flere lærere i skolen. I går sa statsministeren at nå vil en satse enda mer på grunnskolen, spesielt på leseopplæring, og det henger jo ikke helt sammen med at en ser at mange kommuner kutter i lærerstillinger. Når en da både skal satse på skolen og forlenge skoledagen, så spriker dette. Ser ikke kommunalministeren at det er manglende sammenheng mellom det å satse ekstra på grunnskolen på den ene siden og den virkelighet at kommunene må kutte i lærerstillinger for inneværende år på den andre?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-01-09:
Jeg tror at dersom vi skal få flinke studenter i matematikk, må vi begynne med å få flinke elever i matematikk i grunnskolen. Vi må legge grunnlaget der. Skal vi få flinke elever i matematikk, må vi ha flinke lærere som underviser i matematikk. Vi har en utfordring fordi det må bli mer attraktivt å være lektor i matematikk og naturfag i lærerutdanningen. Det er slik i dag at en lektor med f.eks. ti års erfaring vil gå ned i lønn dersom han går fra videregående skole til lærerutdanningen. Det bør bli mye mer attraktivt å jobbe i lærerutdanningen. Mitt spørsmål til statsråden blir: Hva vil statsråden gjøre for å gjøre dette mer attraktivt, slik at vi sikrer oss de beste lærerne i lærerutdanningen?
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2008-01-09:
I valkampen 2005 brukte dei raud-grøne biletet av tomme symjebasseng rundt om i kommunane, og i annonseteksten teiknar dei eit glansbilete av korleis det ville verte dersom dei kom til makta. I dei fleste symjebassenga i dag er det tørt som i Sahara, og ifølgje presidenten i Noregs Symjeforbund, Per Rune Eknes, vert Sogn og Fjordane rekna som ein versting, både på grunn av talet på tomme symjebasseng og på grunn av symjeferdigheitene til barna. Folk flest i Kommune-Noreg er ikkje opptekne av glansbileteteiknarar frå regjeringskvartalet og raud-grøne partitoppar, men av å få ein offentleg sektor som kan gje innbyggjarane det tilbodet som dei rettmessig har krav på, det vere seg eldreomsorg, skule eller symjebasseng. Spørsmålet er då: Kva vil statsråden gjere for å følgje opp desse løfta? Ser ikkje statsråden at Framstegspartiet har eit poeng med øyremerkte midlar, med bakgrunn i Terra-skandalen og andre negative medieoppslag innafor eldreomsorga?
Bent Høie (Høyre), 2008-01-09:
Mitt spørsmål går også til kommunal- og regionalministeren. Jeg registrerer at i den forrige spørrerunden klamrer også denne ministeren seg til 2006-tallene og skaper uklarhet om hva som var situasjonen i 2007, og hvordan den er nå, i 2008. Det er det ikke noen særlig uklarhet om, for kommunalministeren kan slå opp i finansministerens nasjonalbudsjett på side 75 og side 76 og der få konstatert at kommunenes frie inntekter gikk ned i 2007, og at prognosene er at kommunenes frie inntekter også vil gå ned i 2008. Det er den virkeligheten de som er valgt inn og ble nyvalgt til kommunestyrene rundt omkring i hele landet, nå faktisk må forholde seg til. Det er også årsaken til at kommunene kysten rundt og i hele landet stort sett nå driver med å stramme inn på sine budsjetter på de fleste områdene. Denne regjeringens satsing på kommuner var en engangssatsing i 2006, i motsetning til den kraftige veksten i frie inntekter vi hadde både i 2004 og i 2005. Samtidig fortsetter altså Regjeringens medlemmer å love mer og mer på vegne av kommunene. Bare i høst har de lovet mer til rusbehandling, til idrett, til flere leger på sykehjemmene, til rehabilitering, til kultur, til økte sosialhjelpssatser, til vedlikehold av kirker og skoler og til boligløse. Dette er bare noen av de løftene som er kommet. Selv på Regjeringens 2-årsdag valgte Regjeringen - i en situasjon der de visste at de strammet inn overfor kommunene - å framheve løftet i forhold til kommunene som det viktigste Regjeringen hadde fått til. Dette skaper en forventningskrise i Kommune-Norge, og det har en høy pris, nemlig lokaldemokratiet. Hva har statsråden gjort for å sette en stopper for at hennes egne kollegaer reiser land og strand rundt og lover mer og mer på vegne av kommunene, samtidig som Regjeringen strammer inn?
Bent Høie (Høyre), 2008-01-09:
I 2004 og i 2005 var det en rekordhøy vekst i kommunenes frie inntekter, så det bildet som statsråden her prøver å skape, er feil. Reduksjonen i antall kommuner på ROBEK-listen var kraftigere i de to siste årene under Bondevik-regjeringen, enn det den har vært i de to siste årene under denne regjeringen. Så det bildet er det feil å bruke i forhold til utviklingen i kommuneøkonomien. Forbedringen var betydelig bedre under Erna Solberg enn det den har vært under Senterpartiets ledelse i Kommunaldepartementet. Situasjonen er at lokalpolitikerne i dette landet ikke kan saldere sine budsjetter med denne historieforfalskningen fra statsråd Magnhild Meltveit Kleppa. De kan heller ikke saldere sine budsjetter med lovnadene fra hennes kollegaer. Spørsmålet er: Er statsråden villig til å betale den høye prisen det er, nemlig undergraving av lokaldemokratiet, for å forsøke å sikre stumpene av denne regjeringens ære?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2008-01-09:
Forventningskrisen i kommunesektoren startet med siste stortingsvalgkamp. Gjentatte ganger fikk vi høre at bare det ble regjeringsskifte skulle kommunene få det så mye bedre. Og det er riktig at utallige plakater viste tomme badebassenger som skulle fylles opp. Nå, to år senere, står fremdeles mange bassenger tomme. Kommuneøkonomien er slett ikke bedre enn noen gang. I nasjonalbudsjettet går det fram at de frie inntektene nå reduseres for annet år på rad. Og kommunenes utgifter øker i rekordtempo. Kommunene blir bundet på hender og føtter av Regjeringen. De har ikke handlingsrom nok. I 50 år har elevene i Stange-skolen svømt og plasket rundt i bassengets klorvann. Nå er bassenget breddfullt med betong, skrev VG i november. Bløffet Regjeringen i valgkampen? Og var det med betong bassengene skulle fylles opp?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2008-01-09:
Lederen i Fagforbundet, Jan Davidsen, mener ifølge Dagsavisen at Regjeringen ikke holder hva de lovte i Soria Moria-erklæringen. Lederen mener også at det var en ren valgkampbløff Regjeringen kom med. Davidsen mener at vi nå trenger et kommuneopprør. Ser statsråden at det kan være problematisk for Fagforbundet, for ved at Fagforbundet valgte å gi valgkampstøtte til de rød-grønne partiene, er de nå med på å legitimere denne nedprioriteringen av kommunene?
Lars Sponheim (Venstre), 2008-01-09:
Heldigvis er det fortsatt sånn her i landet at vann er billigere enn betong, så jeg håper at Regjeringen sparer kommunene for noe annet enn vann i bassengene. Kommunenes Soria Moria-rus er på et vis over. Hverdagen er kommet. Det er harde budsjettrunder. Det må prioriteres, og det må kuttes - slik det alltid har vært. Heldigvis har vi et lokaldemokrati som kan gjøre den jobben. Det er aldri så viktig med lokaldemokrati som nettopp når det må prioriteres hardt. Det er det politikk handler om. Hadde det vært sånn at det var enormt mye penger og de var øremerket, hadde vi knapt trengt politikere. Heldigvis trenger vi politikere. Kommunenes hverdag er blitt slik den alltid har vært - veldig hard for å få endene til å møtes. Da er det viktig at myndighetene holder fast ved presset som må være der, nemlig på å effektivisere, gjøre ting smartere, gjøre ting billigere, gjøre ting enklere. Jeg er redd at den forventningskrisen som ble skapt, har gjort at kommunene har senket skuldrene noe når det gjelder å bli litt bedre hver dag. Sørger statsråden for at de blir det?
Lars Sponheim (Venstre), 2008-01-09:
Mitt spørsmål går til statsråd Aasland. Jeg må få gi uttrykk for på vegne av meg selv og Venstre, som er så engasjert i forskningsspørsmål, at det er en glede å kunne ønske - for første gang - en ren forskningsminister velkommen i spontanspørretimen! Jeg kan ikke love at det vil være slik hver gang, men statsråden må regne med at det er stor sannsynlighet for at når hun er her i disse spørretimene, vil Venstre være engasjert i forskningsspørsmål, og vi ønsker en dialog om det. Vi er vel også av dem som sterkest har tatt til orde for at en regjering trenger en egen forskningsminister. Etter mange år i regjering er det min klare erfaring og oppfatning at det er viktig å ha en som har en stemme om forskning og ikke har andre ærend rundt en regjerings bord for å få til de rette prioriteringene. Men det er ikke tilstrekkelig alene. Det er bare ett bidrag for å få en økt innsats på forskning og en ny og viktigere forskningspolitikk framover. Statsrådens forgjenger ble heftende ved sin uttalelse, som vel var mer en unnskyldning på vegne av Regjeringen, om et såkalt hvileskjær i forskningspolitikken etter dårlige budsjettrunder i regjering. Vår forventning til den nye forskningsministeren er at hvileskjæret skal gå over til rask fart mot mål. Derfor var det med stor undring at vi kunne lese i et intervju i bladet Forskning at forskningsministeren avblåste selve forskningsmålet om 3 pst. av BNP og erstattet det med en uttalelse om at det skal stå der som en stjerne en skal strekke seg etter. Nå trodde ikke jeg at Regjeringen etter en mislykket månelanding skulle drive mer med romfart, men det var altså slik! Hvis en skulle være litt polemisk, kunne en si at hvileskjæret ikke er erstattet med at løpet er avblåst, men at en har satt seg på tribunene og ser på stjernene. Mitt spørsmål til statsråden er ganske enkelt: Hva vil statsråden i forskningspolitikken?
Lars Sponheim (Venstre), 2008-01-09:
Det er helt åpenbart at å få med seg næringslivet er helt avgjørende for å nå de forskningsmål vi har satt. Kanskje det viktigste bidraget de siste årene har vært SkatteFUNN-ordningen, som har gjort at næringslivet har bidratt mye. Nå hadde jeg i går kveld gleden av å høre statsråden dele ut Nyskapingsprisen fra NHO til en flott bedrift som bidrar til å løse miljøproblemene, Wema System AS. Da hørte jeg statsråden i sin glede over den utdelingen si at takket være Regjeringens ordninger hadde denne bedriften oppnådd det de hadde. Nå er det slik at den eneste ordningen Wema System har brukt, har vært SkatteFUNN-ordningen, som dagens regjeringspartier var imot, og som dagens regjering har svekket. Allikevel tok jeg dette som et tegn på at kanskje den nye forskningsministeren helhjertet stiller opp for SkatteFUNN-ordningen og heller varsler at den skal styrkes og bli bedre, nettopp for å få næringslivet til å engasjere seg mer i forskning.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-01-09:
Eg har eit spørsmål til fiskeri- og kystministeren. Sist laurdag vakna me opp til nyhenda om at Regjeringa vil gje adgang til å krevja avgift av alle som driv næringsverksemd i kystsona. Dette sende bølgjer av sjokk inn i ulike næringar som er avhengige av sjø og kystsoner. Dette vil svekkja ei sterkt konkurranseutsett næring, seier Norske Sjømatsbedrifters Landsforening. Energibedriftenes landsforening varslar auka nettleige. For eigen del må eg leggja til at forslaget ikkje kan vera koordinert med eit sterkt politisk ønske om færre skjemmande, straumførande kraftliner. Sidan spørsmålet mitt går til fiskeriministeren, vil eg fokusera på konsekvensane for næringane knytte til fiskeri og havbruk. Det desse næringane ikkje treng, er fleire og meir kompliserte avgifter, for Regjeringa har enno ikkje greidd å ordna opp i den svepa som NOx-avgifta har lagt om fiskerinæringa. Regjeringa har heller ikkje vist vilje til å sjå på fiskarfrådraget for å betra rekrutteringa til næringa. Dette er forvirrande. I tillegg har me Arbeidarpartiet sin uavklarte interne diskusjon om skatteauke eller ikkje. Ifølgje Dagsavisen den 5. januar i år opnar nestleiaren i Arbeidarpartiet, Helga Pedersen, for å auka skattenivået i 2009. Det er tydeleg langt igjen til dei mykje omtala stabile og føreseielege rammevilkåra for næringslivet. Når det gjeld fiskeri og havbruk, har desse næringane faktisk ikkje noko alternativ til det å driva i sjøen og i kystsona. Spørsmålet mitt er: Meiner verkeleg fikseriministeren at kystnæringane sine rammevilkår vil verta betre ved at ein innfører ei slik kystsoneavgift?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-01-09:
Det som skjedde sist laurdag, var at denne saka fekk ei betydeleg omdreiing og ei presisering av kva ein kan venta seg frå Regjeringa. Og frå før veit me at når kompromisset er i ferd med å forma seg, er det veldig vanskeleg å få gjort det om frå Regjeringa si side. Det næringa ikkje treng, verken havbruksnæringa eller fiskerinæringa, er endå meir uvisse. Det er så mykje ustabilitet, så mykje som er uføreseieleg for næringa, som slit, og ikkje berre med arealet. Eg kan ikkje skjøna at ei avgift vil forbetra arealtilgangen. Det vil svekkja innteninga for ei næring som allereie er utsett. I tillegg har dei utfordringar knytt til marknad, fôr osb. Mange av dei som driv i denne næringa, er ikkje rikingar som skal takast, slik som Regjeringa vil, men det er ærlege slitarar som gjer så godt dei kan, og som prøver å få endane til å møtast. Bekymringa er veldig stor for at ei slik kystsoneavgift vil leggja ei ytterlegare hindring for næringa, og vil sløkkja fleire lys langs kysten.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-01-09:
Den største utfordringen havbruksnæringen står overfor i Norge i dag, er tilgang på mer areal. I mange fjorder er det veldig trangt. Det er kommunene som styrer arealtildelingen til oppdrettsnæringen, og mange kommuner har vært opptatt av at de har kostnader med å legge til rette, men ingen mulighet til å få det kompensert - i hvert fall ikke i en startfase. I tillegg har de ingen sikkerhet for at oppdrettsanlegg forblir i kommunen over tid. Derfor har Regjeringen sagt at man prinsipielt vil vurdere å gi kommunene adgang til å ta betaling for areal. Dette er ingen nyhet. Dette varslet Regjeringen i vår strategi for en konkurransedyktig havbruksnæring, som ble presentert på Aqua Nor-messen i Trondheim i august i fjor. Det var et forslag som ble veldig godt mottatt både i næringen og blant kommunene langs kysten. Så skal vi ha en skikkelig saksbehandling når det gjelder hvordan dette skal kunne innføres. Det er en arbeidsgruppe ledet av Finansdepartementet som gjør det arbeidet. Man har bedt om innspill fra næringene langs kysten og kommunene, så her får alle som har synspunkter på saken, muligheter til å si sin mening før Regjeringen konkluderer i statsbudsjettet for 2009.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-01-09:
Denne regjeringen står for en rettferdig skattepolitikk, der de som har mest penger, også skal bidra mest. Vårt skatteløfte om 2004-nivå ligger fast ut 2009, bare så det er sagt. Hva skattene skal være etter det, får vi komme tilbake til. Jeg har ikke tatt til orde for et høyere skattenivå, så la ikke det bli hengende her i salen. Når det gjelder den saken som Sørfonn primært stilte spørsmål om, er bakgrunnen for forslaget vårt nettopp å sikre næringen tilgang til areal. Hvis man spør oppdrettsnæringen om hva som er deres største utfordring, vil nok de fleste aktørene svare nettopp det. Da er det viktig at kommunene har både evne og vilje til å gjøre den jobben, både ved at man gjennomfører kystsoneplanlegging, som er en forutsetning for å sette av areal til havbruksnæringen, og eventuelt også investerer i infrastruktur og andre tiltak som er nødvendige for å ønske oppdrettsnæringen velkommen.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-01-09:
Jeg synes det er ganske interessant å observere at Fremskrittspartiet tidligere i spontanspørretimen i dag har bekymret seg over kommuneøkonomien, men samtidig tar de avstand fra eiendomsskatt, som faktisk tilfører de samme kommunene inntekter. Så er det klart at vi fra Regjeringens side skal jobbe videre med å sikre lønnsomhet i alle deler at sjømatnæringen. Jeg må få lov til å minne om at 2007 ble et rekordår for sjømatnæringen. Det ble eksportert sjømat for 37 milliarder kr, og spesielt gledelig var veksten i eksport av oppdrettstorsk. Dette er en veldig positiv utvikling. Det skyldes ikke minst at man fra myndighetenes side har tilrettelagt med bevilgninger til forskning og utviklingsarbeid. Når det gjelder prosessen med eventuell avgift for bruk av sjøareal, er det altså en prosess som Finansdepartementet leder. Hva konklusjonene blir etter den prosessen, er det for tidlig å si noe om.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-01-09:
Når det gjelder spørsmålet om kommunenes adgang til å ta betaling for bruk av kystsonearealet, er det altså noe som jeg presenterte under Aqua Nor-messen i Trondheim. Formålet med det forslaget er nettopp å sikre næringen tilgang til areal, noe den svært sterkt ønsker. Næringen mottok også det forslaget svært positivt, og nå hører Finansdepartementet veldig nøye på alle innspill i det arbeidet som skal gjøres. Regjeringen har nettopp lagt fram forslag til en ny havressurslov. Vi har lagt fram en ny strukturpolitikk. Vi har nesten fordoblet det marine verdiskapingsprogrammet, og i 2008 skal vi ha et særlig fokus på de kystkommunene som sliter. Vi har et statlig investeringsfond der en halv milliard kroner er øremerket marin sektor. Det ble satt eksportrekord i 2007, og lønnsomhetsundersøkelsen viser også at situasjonen jevnt over er svært god i flåteleddet. Så den krisebeskrivelsen som opposisjonen i Stortinget prøver å tegne av den marine næringen, deler jeg ikke.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2008-01-09:
Vi har utrolig gode tall å vise til for 2007, og en utrolig positiv utvikling både for oppdrettsnæringen og for den tradisjonelle fiskerinæringen. Så er det åpenbart at i naturbaserte næringer vil det svinge, også i framtiden. Men det skal i hvert fall ikke stå på Regjeringens innsats. Vi skal fortsette å lage en fiskeripolitikk, en havbrukspolitikk, som legger til rette for lønnsomme arbeidsplasser langs hele kysten. Vi skal fortsette å prioritere marin forskning, der bl.a. oppdrettstorsken er en av de artene vi prioriterer høyest. Det er også en årsak til de gode resultatene vi nå ser. Uten den forskningsinnsatsen som er lagt ned over lang tid, hadde det ikke gått så bra som det gjør nå.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-01-09:
La meg bare slå fast at Fremskrittspartiet er imot enhver form for eiendomsskatt, det være seg til lands, til vanns eller i lufta, dersom Regjeringen skulle få slike ideer. De som vil få problemer her, er nok først og fremst de næringene innenfor oppdrettsnæringen som sliter med marginal lønnsomhet. Jeg tenker da på skjelloppdrett og ikke minst også torskeoppdrett og andre typer næringer, som vil bli rammet hardt. Jeg har lyst til å stille spørsmål om statsråden vil legge opp til at denne avgiften blir differensiert ut fra forskjellige næringer. Jeg vil også stille spørsmål om annen næringsvirksomhet til sjøs vil bli rammet av lignende avgifter, eksempelvis næringer knyttet til vindmøller, havner, kaianlegg, ferjetrafikk, cruisetrafikk, taretråling og annen fiskerivirksomhet.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-01-09:
Da Arbeiderpartiet satt i opposisjon, lovte de en ny og aktiv næringspolitikk, og at det skulle bli lys i husa langs kysten - og det var særlig langs kysten Arbeiderpartiet skulle satse i næringspolitikken. Dette forslaget går rett inn i rekken av forslag som forverrer rammevilkårene for kystnæringslivet. Fra før har vi NOx-avgiften som svekker lønnsomheten i fiskerinæringen med nærmere 200 mill. kr, visstnok en miljøseier for Sosialistisk Venstreparti. I 2008 har vi 1,4 milliarder kr i skatteskjerpelse for den maritime klyngen, også en seier for Sosialistisk Venstreparti. I Aftenposten på lørdag kunne vi lese at Sosialistisk Venstrepartis statssekretær i Miljøverndepartementet ønsket å innføre et nytt prinsipp for beskatning, nemlig en arealavgift for Kyst-Norge, som vil svekke konkurranseevnen til all næringsvirksomhet som bruker kysten. Ser ikke Arbeiderpartiet at dette er et dramatisk løftebrudd? Det er ingen statsråder i Regjeringen som forsvarer kystnæringslivet når den type saker kommer opp.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-01-09:
Jeg har følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Norske Skog har de siste årene hatt utfordringer knyttet til krevende markedsforhold og svake resultater. I Dagens Næringsliv 3. januar lanserer en investorgruppe med bl.a. Ap-medlem Ove Gusevik en modell hvor staten går inn som eier. Staten har nylig kjøpt aksjer i Aker Holding. Er det aktuelt for Regjeringen å vurdere statlig oppkjøp for å sikre norske arbeidsplasser og et langsiktig, offentlig eierskap i norsk treforedling?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-01-09:
Jeg vil takke for svaret Jeg har selvfølgelig stor forståelse for at statsråden ikke kan gi børssensitiv informasjon i Stortinget på denne måten, slik vi står her nå. Men det som framgår klart av saken i Dagens Næringsliv, er at investortrekløveret Spetalen, Stordalen og arbeiderpartimedlem Ove Gusevik i forhandlinger med skogeierne lanserte et statlig oppkjøp som et alternativ, noe som også Gusevik argumenterer for direkte i artikkelen. Dette er ganske oppsiktsvekkende. Dette er snakk om ganske erfarne investorer som sikkert også har med seg rådgivere. Episoden bekrefter at Regjeringen har en eierskapspolitikk som framstår som ganske uforutsigbar og tåkete både i forhold til eiere, i forhold til bedrifter og i forhold til aksjemarkedet. Problemet er at næringsministeren verken i dag eller i saken om Aker Holding gir noen klare prinsipper for når det er aktuelt for staten å kjøpe seg opp i børsnoterte selskaper. Det tror jeg det er behov for. Så jeg spør på nytt: Hvilke kriterier legger staten til grunn når man skal gjennomføre en oppkjøpspolitikk i nye bedrifter på børsen?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-01-09:
Dette handler selvfølgelig om direkteinvesteringer i enkeltselskaper som skjer i regi av Nærings- og handelsdepartementet. Det som Regjeringen gjorde i forbindelse med Aker Holding-situasjonen, var at man gikk inn i et nytt selskap og overraskende kjøpte seg opp i et børsnotert selskap der staten ikke har noe direkte eierskap. Det åpner opp for en lang rekke tilsvarende muligheter i næringslivet, hvor situasjonen er, som statsråden nettopp sa, at en stor eierpost er til salgs. Man kunne f.eks. spørre om Regjeringen vil vurdere å kjøpe seg inn i selskapet Fast, som ble kjøpt opp av Microsoft i går, og om det f.eks. kunne være aktuelt for Regjeringen å kjøpe seg inn i Norske Skog, hvis også skogeierne var interessert i det. Det betyr at mange situasjoner kan oppstå hvor det er aktuelt eller ønskelig for noen investorer at staten skal gå inn og enten avlaste dem eller ta den strategiske posisjonen. Dette har vi ikke diskutert i Stortinget i forbindelse med eierskapsmeldingen - hvordan staten skal opptre hvis man skal gå inn i nye situasjoner i næringslivet. Derfor etterlyser jeg på nytt en form for prinsipiell avklaring fra statsråden av hva som er aktuelle situasjoner som Regjeringen kan gå inn i.