Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-10-22:
La meg først komplimentere interpellanten for å reise en viktig debatt på et undervurdert politikkområde. Handelspolitikken er spesielt viktig for et lite land i utkanten av Europa med en svært utadrettet økonomi. EØS-avtalen ivaretar som kjent våre forbindelser til vårt viktigste handelsområde. Likevel er det viktig at vi har et sett av frihandelsavtaler med tredjeland, enten bilateralt eller gjennom frihandelsorganisasjonen EFTA, hvis berettigelse nettopp er å forhandle frihandel på vegne av medlemslandene Sveits, Liechtenstein, Island og Norge. Handel er ofte en innfallsport til ytterligere samarbeid nasjonene imellom, og da er vi rett inn i kjernen av dagens tema, nemlig om det er hensiktsmessig og riktig eller i hvilken grad vi vil bygge andre vilkår inn i våre handelsavtaler, eksempelvis grunnleggende menneskerettigheter, ytringsfrihet, organisasjonsfrihet, faglige rettigheter eller miljøstandarder og klimakrav. Nå deler jeg EFTA-utvalgets og statsrådens vurderinger i så måte. Jeg mener prinsipielt at det er gode grunner for å utvide premissene for framtidige handelsavtaler, både dem vi forhandler bilateralt, og i EFTA-regi. Jeg tror ikke det blir lett. Om vi for eksempel skulle stille krav om ytrings- og organisasjonsfrihet i de pågående handelsavtaleforhandlinger med Kina, er jeg redd at forhandlingene raskt ville kunne strande. Nå kan det vel hende at de gjør det uansett, og nettopp av den grunn, men ikke fordi norske forhandlere har stått beinhardt på menneskerettighetsspørsmål. Nå vil det naturligvis ikke være slik at alle avtaler er skåret over samme lest. Landene har ulike interesser og forskjellig utviklingsnivå. Det kan heller ikke være slik at vi stiller sterkere krav til noen land og er mer lemfeldig med andre. Dessuten må vi være beredt på at det kan komme til å koste når vi krever at potensielle avtaleland skal forplikte seg til å respektere internasjonale konvensjoner og avtaler, f.eks. land som ikke etterlever ILOs konvensjoner, eller som bryter menneskerettighetene. Som interpellanten helt riktig peker på, går USA og EU lenger og stiller strengere krav på disse områdene enn EFTA i sine nåværende frihandelsavtaler. Vi er med andre ord i godt selskap når vi nå skjerper kravene og i tillegg inkluderer tvisteløsningsklausuler i framtidige avtaler til bruk, om det skulle vise seg at våre avtaleparter likevel ikke etterlever påtatte forpliktelser. Arbeids- og sosialkomiteen har nylig besøkt flere afrikanske land bl.a. for å se nærmere på ILOs arbeid for anstendig arbeid, altså «decent work». I land med omfattende arbeidsledighet og uten et organisert arbeidsliv er det selvfølgelig vanskelig å hevde alminnelige arbeidstakerrettigheter. Likevel – i slike land er handel, og jeg vil si anstendige handelsregimer, en viktig kilde til utvikling. EFTA har i dag framforhandlet en handelsavtale med Colombia – en avtale som nå ligger i hvilemodus ettersom Colombia er ett av de land som rett nok ratifiserer ILOs konvensjoner, men som likevel ikke etterlever konvensjonenes innhold, og som trakasserer og fengsler fagforeningsledere. Jeg må innrømme jeg har stilt meg spørsmålet: Vil det bedre eller forverre situasjonen for de fagorganiserte i Colombia om vi ratifiserer avtalen? Jeg synes svaret ikke er innlysende.