Jenny Klinge (Senterpartiet), 2011-10-11:
Det er lenge sidan kampen mot slaveri vart krona med hell i sørstatane. Ein skulle tru at slaveri og andre former for menneskehandel høyrde historia og fortida til. Dessverre er det ikkje slik. Problemet aukar heller og spreier seg til landet vårt også. Vi høyrer om kvinner frå andre land som blir lokka av løfte om gode jobbar her i Noreg, som kjem hit og blir valdtekne av bakmenn og tvinga til å prostituere seg. Truslar om at familien deira skal få vite at dei har vorte prostituerte, og bli banka opp dersom dei prøver å komme seg ut av dette, gjer undertrykkinga og tapet av fridom fullstendig. Det var hjarteskjerande å lese i media om tilfellet i Bangladesh der ein mann vart arrestert for å ha leigd ein gjeng som hadde lemlesta ungar. Dei amputerte armar og bein på ungane for så å tvinge dei til å tigge. Desse lemlesta ungane vart så leigde ut på dagsbasis til kvinner som kunne få ungane til å tigge til inntekt for dei. Dei stilte seg opp som vakter for å sjå til at ungane gjorde som dei sa. Eg blir kvalm og sint av at menneske kan bli behandla slik, og kampen mot menneskehandel er noko eg meiner vi må intensivere. Eg er glad for at regjeringa tek dette problemet på alvor, og set pris på at representanten Dagfinn Høybråten tek opp temaet. Også i vanleg yrkesaktivitet førekjem menneskehandel og tvang. Justisminister Storberget har rett når han seier at det er vanskeleg å skilje mellom sosial dumping og tvangsarbeid. Arbeidstilsynet gjer ein god innsats for å førebyggje og oppdage dette. Arbeidstilhøva til gjestearbeidarar blir undersøkte. Det same blir bustadene og kontraktane. Alt skal vere på stell. Det eg likevel saknar at det blir fokusert på frå ulike hald, er den forma for menneskehandel som organisert tigging representerer. Det framstår som pussig og uforståeleg at dei på den eine sida bekymrar seg for vaksne menneske, som nok får låg lønn, men bur gratis i hus stilte til disposisjon for dei, medan dei glatt overser at ungar og gamle sit på asfalten i timevis, vekevis og månadsvis og tigg. Om det er ti varmegrader eller ti minus, ser ikkje ut til å bekymre oss særleg. Desse menneska bur ofte i kalde telt utan skikkelege sanitærforhold. Dette bekymrar likevel meg og Senterpartiet. Vi har programfesta at tigging bør bli forbode på nytt, etter at forbodet vart oppheva for få år sidan. Talet på tiggarar frå eksempelvis Romania har auka kraftig etter at forbodet mot såkalla betleri vart oppheva. Justiskomiteen var i fjor på besøk nettopp i Romania, og det klare rådet vi fekk, var at tigging burde vere forbode i Noreg – for å bidra til å førebyggje at tigging for all framtid blir einaste leveveg for mange, og for å forhindre tvang. Eg er klar over at dette er eit vanskeleg tema, og at det per dato nok ikkje er fleirtal i Stortinget for å gjeninnføre forbodet mot tigging. Eg trur likevel at spørsmålet vil tvinge seg fram dersom vi skal ta temaet menneskehandel og alle variantane av dette temaet på alvor. Det kan verke inhumant å forby menneske å tigge til livets opphald, men i så fall kan det vel reknast som inhumant å setje ein stoppar for at gjestearbeidarar skal kunne jobbe for lønn langt under tariff, også. Det er fullt mogleg å argumentere for at ein slik jobbsituasjon uansett er betre enn å vere arbeidslaus i heimlandet, jf. dei argumenta som ofte blir brukte for å la tigging vere lovleg. Eg meiner vi veldig ofte overser at tigging faktisk er organisert av bakmenn. Det kan vere av slekt, men i Romania understreka dei at nettopp det også er organisert. Det har ikkje noko å seie om det er slekt, eller om det er framande bakmenn. Når eg no har brukt storparten av innlegget mitt til temaet tvungen tigging og den krenkinga av menneskerettane dette inneber, er det ikkje for å underkommunisere kor viktig det er å jobbe mot andre typar menneskehandel, men for å bringe denne dimensjonen inn i debatten. Andre representantar har på ein utmerkt måte presentert det mangfaldige problemet som menneskehandel er. Vi må halde fram med å jobbe mot det moderne slaveriet, og det er godt å høyre at alle partia i denne interpellasjonsdebatten tek problemet på alvor.