trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-12-12:
Representanten Andersens innlegg og replikker tidligere i dag har vært fullstendig dominert av hennes bekymring rundt integrering og innvandringspolitikken. Det syns jeg blir et paradoks når det kommer fra ett av de to partiene som har meldt seg fullstendig ut av den viktigste debatten, som dreier seg om situasjonen som våre kommuner står overfor de neste årene, nemlig integrering. Mitt spørsmål til representanten Andersen er: Hvilken troverdighet har egentlig SV igjen når man i parlamentet står igjen som ett av to partier som for hele stortingsperioden nå har låst seg til ikke å være med på å utforme politikk på det feltet som er det viktigste feltet for Norge de neste årene?
Mudassar Kapur (Høyre), 2015-12-12:
I dag har debatten gått mest langs to akser. Det ene har vært innvandrings-, asyl- og integreringssporet, og det andre har i stor grad vært kommunereformen. Særlig rundt kommunereformen hadde jeg en viss forventning til opposisjonspartiene. Jeg hadde håpet på å se litt mer av partienes visjoner for landet, for hvor kommunene skal gå de neste 20–30 årene basert på den befolkningsveksten vi ser, når vi ser på kompleksiteten i tjenestene som skal leveres. Er det spesielt ett parti som har vært helt fraværende i dagens debatt når det gjelder visjoner, er det Senterpartiet. Hvor er Senterpartiet i denne debatten? Det eneste vi har hørt fra Senterpartiet i dag når det gjelder kommuner og hva som ligger foran oss av utfordringer, er at de er imot alle endringer som skal til for at landets kommuner skal kunne levere sine lovpålagte tjenester de neste årene. Når vi snakker om kommunereform, er de imot. Politireform, sykehusreform – alle endringer er man imot. Hvorfor er det sånn at vi hører et senterparti, i en så viktig debatt, ikke si noe annet enn nei til alt som heter endring? Hvorfor er det sånn at Senterpartiet mener at de neste 50 års utfordringer kun kan løses med gårsdagens modeller? Jeg vil utfordre Senterpartiet og spesielt min kollega i komiteen til å reflektere litt mer over de løsningene de selv har for hvordan vi skal løse disse utfordringene. Jeg hører at de er imot regjeringens, men hvor er deres egne ambisjoner? Hvordan skal de sørge for at kommunene nå kan gjøre sine lovpålagte tjenester på barnevern, på skole, på oppbygging av velferdstjenester? Ikke minst gjelder dette også integreringen, for det er nemlig slik at hvis kommunene skal kunne bosette og integrere de tusenvis av flyktninger som kommer til dette landet, er vi nødt til å ha mer robuste kommuner. Avslutningsvis må jeg si at Senterpartiet egentlig er fraværende langs begge aksene i dagens debatt, både integreringen og kommunereformen, fordi de er imot enhver endring som kan få oss fram til et punkt hvor vi faktisk kan si at nå er landet mer synkronisert i forhold til utfordringene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-12-12:
Nå har jeg registrert at Arbeiderpartiet i hvert fall i ord har sagt at man skal bruke mindre oljepenger. Vi mener at oljepengebruken til neste år er godt tilpasset en situasjon der vi må skape både aktivitet, arbeid og omstilling, og der vi står overfor store utfordringer også på asyl- og flyktningområdet og på bosettingsområdet. Vi har gitt tydelige signaler til kommunene. De får styrket sin økonomi til neste år, og i tillegg ligger det målrettede tiltak til kommuner som har mottak. Jeg kan også opplyse representanten Helga Pedersen om at regjeringen også vil bruke noen skjønnsmidler nå før jul til kommuner som har ekstra store utgifter i forbindelse med mottak.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-12-12:
Jeg mener at vi først og fremst skal gi honnør til alle kommunene som har stilt opp. Det er en krevende situasjon for kommunene, og det er en krevende situasjon for dem som har kommet til landet og skal bo i Norge. Derfor har regjeringen tett kontakt med Kommune-Norge. Vi sørger for god koordinering på statlig side. Det mener jeg er viktig – det mener jeg er helt avgjørende – og vi sørger for at vi legger til rette for kommunene. Jeg tror vi alle må erkjenne at dette er en utrolig krevende situasjon, hvor mange mottak må opprettes svært raskt. Derfor informerte jeg også representanten Helga Pedersen i mitt foregående svar om at vi nå vil sørge for at de kommunene som har hatt ekstra store utgifter, vil få noe ekstra skjønnsmidler før jul. Og det gjør vi i samarbeid med Fylkesmannen og kommunene, slik at vi sørger for at de som har hatt ekstra store utgifter, får noe ekstra til å dekke de kostnadene.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-12-12:
Jeg kunne ha begrenset mitt svar til å si ja. Kommunereformen bygger på frivillighet og gode lokale prosesser. Samtidig har også et bredt flertall i Stortinget markert at det er noen unntak fra denne frivillighetslinjen. Brevet jeg har sendt ut, er helt i tråd med Stortingets bestilling. Jeg registrerer at det nå er ny fart i kommunereformen. Senest denne uken har jeg et møte med Sør-Fron, Nord-Fron og Ringebu. Det er viktige prosesser i gang på Sørlandet, med Lindesnes, Mandal, Marnardal, med Lyngdal 3. Det er gode prosesser i Østfold, i Møre og Romsdal, i Hordaland, i Rogaland, i Sogn og Fjordane og i Nord-Norge. Lokalpolitikerne tar ansvar, de ser fremover, de er opptatt av å skape sterke velferdskommuner for fremtiden for sine innbyggere. De fortjener Stortingets støtte for det viktige arbeidet de gjør.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-12-12:
Det spørsmålet har jeg besvart i en serie skriftlige spørsmål fra representanten og andre representanter fra Senterpartiet. Det er besvart i ulike dokumenter i Stortinget. Stortingets flertall har tydeliggjort at reformen bygger på frivillighet og gode lokale prosesser, men at det kan gjøres unntak fra frivillighetslinjen i at én kommune ikke skal stå i veien for det som kan være en god regional løsning.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-12-12:
Jeg er glad for vedtaket Stortinget gjør i dag. Det viser jo at en så stor reform må utvikles også underveis. Det er gode støtteordninger både med engangsstøtte, med reformstøtte og med inndelingstilskuddet. Inndelingstilskuddet innebærer at kommunene som gjør vedtak i denne perioden, vil kunne beholde både småkommunetilskudd og basistilskudd i 20 år. Det vil da bli nedtrappet de siste fem årene. Så her er det god forutsigbarhet. Når Stortinget nå målretter 50 mill. kr til infrastrukturtiltak og ber regjeringen vurdere frem mot revidert nasjonalbudsjett om ordningen skal utvides, vil selvsagt både statsråden og regjeringen vurdere forslaget, som kommer fra et flertall i Stortinget.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-12-12:
Representanten Andersen startet sitt innlegg med å si at hun hadde tillit til lokalpolitikerne, og endte opp med å si at pengene måtte øremerkes. Da er det jo ikke spesielt stor tillit. Problemet med øremerking er at du da tar pengene bort fra kommunerammen. Du overfører pengene til et statlig direktorat, og så må lokalpolitikerne sitte og søke om pengene. Så må de deles ut av statlige byråkrater, og så må kommunepolitikerne igjen rapportere tilbake hvordan de har brukt pengene. Det er ikke å vise tillit til lokaldemokratiet. Det vår regjering har gjort, er at vi derimot har lagt noen føringer på penger til rus og psykisk helse. Vi gjorde det i 2014, vi gjorde det i 2015, vi gjør det i 2016, og vi kommer til å gjøre det i 2017. Da skaper vi en forutsigbarhet for kommunene. Så vet jeg at kommunepolitikerne står i tøffe prioriteringer. De må effektivisere, de må prioritere, men lokalpolitikerne viser at de oppnår gode resultater.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-12-12:
Jeg tegnet meg for å svare på et spørsmål fra representanten Jan Bøhler som knytter seg til videre vurdering av R5 og R6. Jeg kan bekrefte at det er et spørsmål som regjeringen har til vurdering. Det er ulike perspektiver som må telle med i den vurderingen, ikke minst spørsmålet om sikkerhet. Det andre spørsmålet som representanten Bøhler tok opp, knytter seg til Y-blokka og om Statsbyggs forslag endrer noe når det gjelder spørsmålet om videre bruk av Y-blokka. Svaret på det er nei. Det er svært problematisk – jeg vil si ikke mulig – å kunne bruke et bygg som ligger over en tunnel, til departementsbygg. Hensynet til sikkerhet og byrom tilsier at det ikke er noen grunn til å endre den beslutningen. Så er det to andre spørsmål jeg også vil kommentere. Det ene knytter seg til regionale utviklingsmidler, og det andre knytter seg til fylkenes inntektssystem. La meg først ta fylkenes inntektssystem, som representanten Nordlund tok opp. Representanten sier at regjeringen har sviktet. Det er litt underlig at det kommer fra en representant fra et parti som hadde kommunalministeren i åtte år, uten at man gjorde noe med fylkenes inntektssystem. Fylkenes inntektssystem bygger på kostnadsnøkkelen fra 1990-tallet. De fleste av oss har fått med oss at samfunnet har endret seg ganske vesentlig siden 1990-tallet. Det betyr at urettferdigheter hadde grodd fast. Det betyr at en rekke fylker over flere år – ja, faktisk et par tiår – har fått for lite penger. Det er urettferdig. Vi har etablert et mer rettferdig inntektssystem, som gjør at fylker som Rogaland, Møre og Romsdal og Sør-Trøndelag har fått rettet opp noe av den urettferdigheten som de ble utsatt for gjennom åtte år med rød-grønt styre. Vi har fått på plass et mer rettferdig inntektssystem. Så til representanten Martin Henriksen, som klager på at man har fått litt mindre regionale utviklingsmidler: La meg minne om at Nord-Norge har fått nesten 30 pst. av økningen i bevilgningen til fylkesveier. Det betyr at Nord-Norge har fått mer i økte bevilgninger til fylkesveier enn kutt i regionale utviklingsmidler. I tillegg har regjeringen en storsatsing på samferdsel generelt som kommer Nord-Norge til gode. Reduserte skatter og avgifter og satsing på innovasjon og utvikling skaper utvikling. Troms har en vekst i skatteinntektene på 8 pst. og en nedgang i arbeidsledigheten. Det er det som teller for et fylke. Troms, Nordland og Finnmark er i god utvikling.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-12-12:
Da må jeg bare først takke Jan Bøhler for å ta opp debatten om regjeringskvartalet. Det er helt i tråd med min tenkning at vi skal ha en offentlig og åpen debatt om et så viktig prosjekt midt i Oslo. Så kan jeg bekrefte overfor representanten Nordlund at statsråden selvsagt følger opp hva et flertall i Stortinget sier om kostnadsnøkler. I motsetning til den forrige regjeringen har ikke jeg tenkt å la det gå 20 år før inntektssystemet oppdateres på nytt. Jeg må imidlertid innrømme at jeg er forundret over at det er representanter fra de nordnorske fylkene som er de som bruker de sterkeste ordene. Vi er i en situasjon hvor arbeidsledigheten stiger på Sørlandet og Sør-Vestlandet, hvor olje- og gassnæringen trapper ned, hvor bedrifter går konkurs, hvor mennesker mister arbeidsplassen sin, familier og lokalsamfunn rammes. Det er her det er nødvendig å sette i gang flere tiltak for å få aktivitet og arbeid og omstilling. Ser vi på de nordnorske fylkene, opplever Troms fylke en vekst i skatteinntektene så langt i år på hele 8 pst. Arbeidsledigheten går ned i de nordnorske fylkene. Her er det selvsagt mange forhold som spiller inn, men man har en regjering som spiller på lag med Nord-Norge, en regjering som satser på Nord-Norge, på infrastruktur, på kunnskap og legger til rette. Det er fordi det er viktig å sørge for at vi har et sterkt næringsliv som er grunnlaget for bosetting, og det er tverrpolitisk enighet om en nødvendig Nord-Norge-satsing. Jeg må også vise til at for 2016 vil alle kommuner i Finnmark og Troms få utgiftskorrigert vekst i de frie inntektene som er lik eller over landsgjennomsnittet. Det betyr at også i kommuneøkonomien vil det være en god utvikling til neste år. Representanten Martin Henriksen sier at regjeringen gjør det motsatte av det regionen trenger. Regjeringen trapper opp bevilgningene til fylkesveier, Nord-Norge har fått 28 pst. av veksten i bevilgningene til fylkesveier. Regjeringen satser mer på annen infrastruktur, mer på kunnskap og utvikling. Det viser at det er en regjering som spiller på lag med de nordnorske fylkene og ikke minst med næringslivet, som er grunnlaget for både vekst og utvikling.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2015-12-12:
Eg har i tidlegare innlegg rosa regjeringa for dei store reformene i offentleg sektor, med å forenkle, fornye og effektivisere. Vi som er politikarar i denne komiteen, arbeider òg med svært spennande politikkområde og reformer som er viktige for landet vårt. Innvandring, integrering, kommunereform og regionreform er hovudsakene, og vi er privilegerte som får vere med på å forme denne politikken. Det som har skjedd på innvandrings- og integreringsfeltet dei siste månadene, med stor politisk semje om innstrammingar i innvandringspolitikken, er bra. No må ein bringe dette vidare til stor semje òg om integreringspolitikken. Dei andre store reformene som vi jobbar med, er òg viktige. Den raud-grøne regjeringa brukte store ressursar tidleg på 2000-talet på å få på plass ei omfattande regionreform. Ho enda i eit gedigent mageplask der alle visjonar koka vekk i kålen. Det kan vere verdt å minne om når vi no er i innspurten av ei kommunereform. Regjeringspartia og samarbeidspartia har sett ny fart i dette reformarbeidet, og det er med stor glede eg ser at mitt eige heimfylke har sett seg i førarsetet for å få på plass ein stor vestlandsregion. Den siste store reforma som denne komiteen jobbar med, er kommunereforma. Vår komité kan vere med på å leggje til rette for ei kommunereform som vil vere med på å sikre innbyggjarane i kommunane gode kommunale tenester med stor kompetanse i framtida. Det vil òg vere med på å leggje til rette for lokal verdiskaping og trygge arbeidsplassar, og på den måten sikre velferdssamfunnet i framtida. Eg er stolt av regjeringa som legg til rette for ei kommunereform som er basert på «gulrøter» og fri vilje. Eg trur det er avgjerande for å få til eit godt samarbeid i større kommunar, som kan gje tillit og vekstkraft over tid. Eg er òg stolt over den entusiasmen og den offensive haldninga som kommunepolitikarane har til dette arbeidet. Desse lokalpolitikarane er føregangsmenn og -kvinner som ønskjer å styre utviklinga sjølve. For ein ting er sikkert: Dette går ikkje over. Det er brei semje om at det må kome ei omfattande kommunereform. Likevel er det berre regjeringspartia og samarbeidspartia som verkeleg deltek aktivt i dette arbeidet, og det er synd. Eg kan ikkje sjå noko i denne reforma som gjer at Arbeidarpartiet ikkje kan vere med på dette. Ein nyanse om kva som er tvang, er ikkje god nok grunn til å hoppe av dette arbeidet. Det er heller ikkje god nok grunn for Arbeidarpartiet til å hoppe av at ein ikkje ønskjer å bidra til at ei regjering ein sjølv ikkje er ein del av, skal lukkast med ei så stor reform. Her trengst ein nasjonal reformdugnad, på same måte som vi såg m.a. ved politireforma. Eg meiner det er feigt av Arbeidarpartiet ikkje å vere med på å få kommunereforma trygt i hamn. Eg håpar dei vil bruke jula til å revurdere dette og bli med på det viktige arbeidet med ein ny kommunestruktur.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
Jeg har aldri brukt begrepet «dugnad» om innsatsen det er nødvendig å gjøre nå. Jeg er opptatt av at vi skal få plassene vi har behov for. Derfor har vi også satt UDI i gang med å jobbe frem helt nye mottakssystemer som bl.a. går på relativt store brakkebyer, så vi kan få enkle og greie innkvarteringsmuligheter innenfor et ordentlig, oppegående sikkerhetsregime så en kan ha bedre kontroll på hvem som er i og ikke er i mottakene. Vi jobber frem helt nye konsepter som vi selvfølgelig forventer at UDI konfererer tilfredsstillende med kommunene om. Så vil det være sånn i et lokaldemokrati at det er opp til de lokale politikerne å fatte de vedtak de kan fatte. Jeg gjør også oppmerksom på at regjeringen har endret bestemmelsene nå, sånn at det også kan være enklere å få til den typen lokaliseringer rundt omkring i kommunene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
La meg først si at jeg sa at jeg ikke hadde brukt ordet «dugnad». Det betyr ikke det samme som at jeg ikke stiller meg bak min egen statsminister. Det får være måte på hvordan man skal tolke et utsagn, også for representanten Lauvås. Jeg synes også det er interessant å merke meg at i en stor budsjettdebatt som omhandler viktige, store utfordringer i en situasjon hvor vi faktisk på mottakssiden befinner oss i en krise, er representanten Lauvås i begge sine replikker opptatt av én ting, nemlig hvorvidt man fra ett parti skal endre en holdning eller gi beskjed om at man skal ha en bestemt holdning i de lokale prosessene. Jeg er opptatt av lokaldemokrati, og det vil jeg fortsatt være. Det betyr at det vil være nødvendig ut ifra lokale forhold å vurdere hvordan man mener den enkelte kommune best kan håndtere dette selv. Det burde ikke være overraskende, i hvert fall ikke i denne komiteen, at man bør oppfordre til at det lokale demokratiet fungerer. Men så er det selvfølgelig sånn at jeg i mitt svar gir uttrykk for at også kommunene bør vurdere om det er hensiktsmessig at de driver disse mottakene selv. Da har de bedre kontroll på tjenestetilbudet, da har de bedre oppmerksomhet, og vi ser at mange av kommunene som faktisk driver mottak, kommer ganske godt ut av det.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
Det er riktig at denne tilleggsdisponeringen var innenfor kvoten. Når det gjelder de fire barnefamiliene, tror jeg at jeg skal nøye meg med å si at det resultatet kom til slutt etter samtaler mellom de fire partiene, hvor en ga og fikk på ulike områder. Det er selvfølgelig viktig at avtaler som er inngått, blir overholdt på en skikkelig måte. Det mener jeg vi har gjort. Så vet representanten at det var ikke Fremskrittspartiets eller regjeringens foretrukne løsning. Slik er det heller ikke når vi forhandler med andre partier. Da er det slik at vi må gi og ta, og jeg synes vi kom til en balanse i den avtalen som var svært god.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
Nå har vertskommunetilskuddet blitt økt med 43 pst. i fjor og 20 pst. i år. Det betyr at det ikke lenger er en underdekning på 70 pst. For å være trygg på at vi ikke har en avstand mellom vertskommunetilskuddet og de faktiske kostnadene, har vi lagt opp at vi i 2016 skal foreta en gjennomgang på nytt om hvorvidt vertskommunetilskuddet dekker de kostnadene kommunene har, og i hvor stor grad dette gapet – som riktignok ble påpekt i 2013 – fortsatt er til stede. Det var så vidt jeg husker en økning på 43 pst. i 2015 og 20 pst. i 2016-budsjettet, hvilket jo skal minske den avstanden ganske dramatisk.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
Regjeringen har ute til høring et forslag om å øke kravet for botid fra tre til fem år før man skal få permanent oppholdstillatelse. I tillegg kommer vi til å innføre et krav – som følge av avtalen mellom samarbeidspartiene, og som for så vidt er en oppfølging av den større avtalen – hvor det skal foretas en revurdering av en del utvalgte asylsøknader, litt avhengig av hvordan utviklingen blir, før permanent oppholdstillatelse skal gis. Det vil altså være betydelig vanskeligere i fremtiden å få permanent oppholdstillatelse i Norge. Det mener jeg er riktig, fordi asylinstituttet er ment å være et midlertidig beskyttelsesinstitutt. Dersom grunnlaget for beskyttelsen bortfaller, er det naturlig at også oppholdstillatelsen bortfaller. Det betyr ikke at de som likevel vil få permanent oppholdstillatelse, ikke skal få god integrering – snarere tvert imot. Vi er svært opptatt av at en skal integreres i det norske samfunnet så raskt som mulig etter at permanent oppholdstillatelse er gitt.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
Til representanten Pedersens innlegg gjenstår det vel egentlig bare å si at gode fakta egner seg for film. Så det kan jo være at det blir en god oppfølger, men vi har i hvert fall noe å presentere i denne filmen. Jeg forstår derfor at Arbeiderpartiet ikke ønsker å lage en slik presentasjonsfilm. Men jeg er glad for at jeg fikk ordet etter lederen av kontroll- og konstitusjonskomiteen, for det må være en åpenbar misforståelse hvis vi skulle være i en situasjon hvor politiske partier ikke skal ha lov til å ha oppfatninger og få frem de oppfatningene, men så i neste runde gjennomføre den politikken Stortinget fatter vedtak om. Det er det dette dreier seg om. Selv om et parti som sitter i regjering, ikke er enig i et stortingsvedtak, må det partiet bidra til å gjennomføre det stortingsvedtaket. Hvis ikke ender vi i komiteen til representanten Kolberg. Derfor synes jeg det er en litt underlig retorikk når det legges opp til at dette skal være en form for politisk dobbeltkommunikasjon, for det er definitivt ikke det. Regjeringspartiene har lov til å ha meninger samtidig som de er forpliktet etter norsk konstitusjon til å følge opp Stortingets vedtak. Så jeg ville egentlig tro at representanten Kolberg ville være fornøyd med en sånn tilnærming fra et regjeringsparti, for alt annet ville vært uhørt. Jeg har også lyst til å si et par ord om det representanten Karin Andersen tok opp, som ikke har vært særlig berørt i denne debatten, men som likevel er et veldig viktig perspektiv. Det er det europeiske perspektivet. Representanten etterlyste initiativ bl.a. fra regjeringens side for å sikre at en i Europa bidrar til å løse utfordringen. Det er en komplisert affære, for i tillegg til å forsøke å løse det som er roten til problemet, altså konfliktene i nærområdene, må en bidra til at de som skal ha hjelp i nærområdene, får det. Jeg synes også at det da er viktig å understreke at Norge har vært veldig aktiv for å bidra til å finne de løsningene, særlig når det gjelder arbeidet for å få bedre kontroll over Schengen-områdenes yttergrenser. Det er en viktig forutsetning og en viktig premiss for at vi skal kunne klare å ha en politikk som gjør at en kan hjelpe personer som trenger det mest, og ha den medmenneskeligheten som en skal ha. Da er det også viktig å hjelpe i nærområdene. Der har også regjeringen vært veldig tydelig på at vi har støttet bl.a. det nederlandske initiativet som har blitt tatt inn som en del av konklusjonspunktene til presidentskapet i EU, hvor en må se på om det er mulig å få til en ordning som ligner mer på den ordningen vi har i samarbeid med FN når det gjelder uttak av kvoteflyktninger, for å sikre at de som er mest trengende, får tilgang til Europa, mens en stanser migrasjonsstrømmer som er velferdsbasert. Det forutsetter at en har kontroll på yttergrensene, og det forutsetter at man kan returnere til f.eks. «hotspots» eller lokale leire for å bruke det samme systemet som vi har i samarbeid med FN når det gjelder kvoteflyktninger.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
La meg først si at jeg er enig med representanten Andersen i at en informasjonsfilm fra Arbeiderpartiet fort ville blitt latterlig dårlig, men det bør ikke skremme oss andre så lenge innholdet er bra. Når det gjelder representanten Kolberg, er det ikke på noen måte meningen å være belærende, men jeg er rett og slett ikke enig i hans tolkning av de konstitusjonelle forholdene. Konklusjonen til representanten Kolberg, som nå er leder av kontroll- og konstitusjonskomiteen, er at Fremskrittspartiet burde gå ut av regjeringen fordi de er imot et vedtak fattet i Stortinget. Hvis en skulle lagt det til grunn, ville Arbeiderpartiet i de mange årene de har vært i mindretallsregjering etter 1961, ha måttet forlate regjeringen svært ofte. Det har de naturligvis ikke gjort. Derfor synes jeg det er underlig at representanten Kolberg sier at dette ikke er konstitusjonelt feil, men kritikkverdig. Det må baseres på en misforståelse, for det har ingen konstitusjonell dimensjon. Dette er en rent politisk vurdering av hvor tålegrensen for et til enhver tid sittende regjeringsparti går. Det er en politisk vurdering – ikke en konstitusjonell vurdering. Jeg våger minne denne salen om at Sosialistisk Venstreparti var en del av den forrige regjeringen. De sto på plenen utenfor dette huset og demonstrerte mot sin egen regjering. Men de ble sittende sammen med Arbeiderpartiet videre. Jeg tror det er viktig å presisere at en gjerne kan være politisk uenig, en kan ha ulike politiske vurderinger av hva slags konsekvenser som skal trekkes av en gitt situasjon, men å hevde at det har konstitusjonelle dimensjoner, mener jeg er å trekke det altfor langt. Jeg har lyst å adressere den debatten vi har sett nå, knyttet til hvorvidt politiske signaler og tiltak virker eller ikke: Da Stortinget forhandlet om innstrammingstiltak, skjedde det også noe med tilstrømmingen til Norge – ikke bare da vi forhandlet, men også da en gjennomførte tiltak parallelt. Det skjedde ikke bare i Norge, det skjedde også i Sverige og i Finland. I Sverige gikk asyltilstrømmingen i ukene 46–49 ned med 52 pst. I Finland gikk den i den sammen perioden ned med 66 pst., og i Norge gikk den i den samme perioden ned med 86 pst. Det er klart at tiltak og signaler virker.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
Under henvisning til representanten Serigstad Valens innlegg har jeg bare lyst til å si at jeg synes det var et trist innlegg. Jeg synes det bringer debatten ned på et nivå som den ikke fortjener å være. Jeg har ikke lyst til å kommentere det ytterligere. Når det gjelder representanten Aukrusts innlegg, sa han noe sånt som at det ville være uanstendig dersom noen hevdet at det var en konsekvens av at Fremskrittspartiet var i regjering, at en nå hadde fått en tredobling av asyltilstrømningen. Det er jeg for så vidt enig i, men det var jo nettopp det representanten Helga Pedersen gjorde i sin replikk til komiteens leder tidligere i dag, da hun indikerte at det var endringer i Fremskrittspartiets politikk som skulle ha ført til at kostnadene ved asylpolitikken nå var veldig annerledes. Men jeg setter pris på den tilnærmingen som Aukrust har, og så får vi heller legge den politiske retorikken til side. Når det gjelder representanten Dag Terje Andersens innlegg, må jeg si at jeg forstår poenget hans, men jeg er fortsatt grunnleggende uenig. Det representanten Andersen sier, er at en partileder ikke kan uttale seg som partileder dersom vedkommende også er statsråd. Det må jeg si er en underlig tilnærming til en demokratisk problemstilling. At det i tillegg skulle føre til noen konstitusjonelle utfordringer eller lignende, synes jeg rett og slett er fullstendig urimelig. Jeg tror vi skal forvente av våre politikere, særlig av partilederne, at de er vågale og tør å stå for det som er partienes politikk, samtidig som det ikke undergraver deres jobb som medlemmer av regjeringen. Slik har det bestandig vært, også når Arbeiderpartiet har styrt. Jeg tror vi er nødt til å gi hverandre den fleksibiliteten. Jeg har helt til slutt lyst til bare å takke komiteen for godt samarbeid. Det nærmer seg ubønnhørlig juletider, og jeg vil ønske komiteen en god jul.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2015-12-12:
Jeg vil først takke statsråd Sanner for svaret angående regjeringskvartalet, hvor han bekreftet at bruk av R5 og R6, hvor åtte departementer holder til i dag, vil komme opp til ny vurdering i regjeringen. Det vil innebære at prosjektet Nytt regjeringskvartal vil bli redusert med 60 000 m2 i omfang i forhold til den helheten som ligger inne i dag, altså ca. en tredjedel. Det vil gi mye mer rom for å forme et vellykket prosjekt som vil kunne få bred oppslutning og bli bygg vi kan være stolte av både fra statens og fra hovedstadens side. Det blir spennende å følge med på hvordan regjeringen gjennomfører den prosessen og hva man kommer til. Det blir også viktig at vi, framover mot beslutninger om bevilgninger i 2019, kan ha en videre diskusjon i Stortinget om det viktigste byggeprosjektet i vår tid både for stat og for hovedstad. Så jeg takker for det i første omgang. En annen viktig sak for hovedstaden er områdesatsingene. Der er jeg veldig fornøyd med for det første at vi i budsjettet som Kommunaldepartementet har levert, har fått en mer samlet framstilling av hva områdesatsingene handler om. Det har vi etterspurt tidligere, og vi får nå et bilde av satsingene som gjør at det er lettere å diskutere det. Jeg er også veldig fornøyd med den brede oppslutningen som er om satsingene, og om at vi skal gå videre. Det handler om langsiktig planlegging. De som jobber med dette rundt i bydelene, jobber på fire–fem års sikt – lager prosjekter, utreder dem og gjør dem ferdige inntil midlene kommer – så det er et langsiktig arbeid. Og diskusjonen om vi skulle forlenge satsingen i ti år til, etter 2016, begynte allerede noen måneder før valget i 2013, rundt årsskiftet 2012–2013. Og når man da samtidig reduserte avsetningene til bolig-, by- og områdeutvikling – først med 8 mill. kr i fjor og så 5 mill. kr i år, slik at det som tidligere var på 50 mill. kr, nå er på 36 mill. kr – bør man når man er i posisjon, forstå opposisjonen, når man ser disse reduksjonene og det tar 2,5 år fra diskusjonen begynte om forlengelse, fra slutten av 2012 til noen dager før valget nå i høst. 31. august kom svaret fra regjeringen og det daværende byrådet i Oslo om at man ville være med på satsing i ti år til. Det er vi veldig glad for, at vi får Groruddalen-satsing i ti år til. Jeg håper at vi også kan få samme prosess rundt Oslo Sør-satsingen og satsingene i Bergen, Trondheim og Drammen, om hvordan de skal forlenges videre, og at det nå blir gode forhandlinger mellom det nye byrådet og regjeringen om å få utformet satsingene slik at de blir gode også de kommende ti årene.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
Det er viktig at de flyktningene som kommer, og som får opphold, blir satt i stand til å bli selvforsørgende, slik at de kan være med og bidra. Derfor er introduksjonsprogrammet viktig når det gjelder utdanning og arbeid, spesielt overfor minoritetskvinner. Jeg er veldig glad for at regjeringen har styrket Jobbsjansen, slik at flere kvinner kan få mulighet til å komme seg ut i arbeidslivet. Så jobber regjeringen også med en del innstramminger som det er god støtte for i denne sal, og det er å se på det med botidskrav for å få kontantytelser. Når det gjelder det som representanten her tar opp, nemlig kontantstøtten, så varer den opp til barnet er 23 måneder, og det er ikke sånn at det er kontantstøtten som er avgjørende for å få til en god integrering. Hvis det var så viktig, burde jo den forrige regjeringen ha gjort noe med kontantstøtten i de åtte årene som de regjerte. Det er viktig å understreke at også kvinner med minoritetsbakgrunn skal kunne ha en fleksibilitet og en valgfrihet som passer til sin familie, og til å kunne benytte seg av kontantstøtten.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
Jeg kunne ha stilt akkurat det samme spørsmålet til representanten, om hun mener at kontantstøtten var til hinder for integreringen i de åtte årene Arbeiderpartiet satt i regjering, og hvorfor ikke representanten da var en stor forkjemper for å fjerne kontantstøtten, istedenfor å øke den. Kontantstøtten er viktig å ha for at familiene skal kunne ha en fleksibilitet – en valgfrihet til å gjøre det som passer den enkelte familie i de årene de har små barn. Men i det arbeidet vi holder på med nå, er det viktig å se på botidskravet opp mot de kontantytelser som er, og da er også kontantstøtten en del av det. Men jeg står ved det som jeg sa i 2013: Familier med minoritetsbakgrunn skal også kunne ha en fleksibilitet til å velge løsninger som er det beste for sin familie og sine barn.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
Nå er det kunnskapsministeren som har ansvaret for akkurat det feltet, men jeg kan forsikre representanten om at når det gjelder både språk og det å få kartlagt kompetansen, så er det viktig for denne regjeringen, og jeg har et tett samarbeid med kunnskapsministeren om dette. Vi har også økt budsjettet for å kartlegge den enkelte flyktnings kompetanse både på mitt budsjett og på kunnskapsministerens felt. Og det å arbeide opp mot NOKUT er noe som er høyt prioritert, og som vi allerede er godt i gang med.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
Først av alt har jeg lyst til å takke representanten for rosen – det er alltid kjekt å få ros på slutten av en travel høst. Det har vært et historisk bosettingsår, og det er takket være et godt samarbeid med både stat og kommuner og det arbeidet som kommunene har gjort. Så har jeg lyst til å understreke at det er viktig for regjeringen å holde fast ved den frivillige bosettingsordningen som vi har i dag. Hvis vi skal lykkes med å få bosatt flest mulig, må vi spille på lag med kommunene, og det er kommunene selv som kjenner på den kapasiteten som de har, om de klarer bosettings- og integreringsarbeidet. Jeg har som integreringsminister tatt fatt på den jobben som jeg har fått ansvaret for, og det er å bosette dem som har fått lovlig opphold. Da må jeg også lytte til hva kommunene trenger, hva som er utfordringene til kommunene. Jeg ønsker å holde fast ved at det viktigste her er å ha god dialog med de kommunene som skal bosette, men vi må også kunne respektere at det er kommuner som sier at nå trenger de en liten pause, fordi de ikke har kapasitet til mer.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
I fjor kom det 188 enslige mindreårige under 15 år, fram til nå har det kommet rundt 700. Det er til sammen ca. 5 000 enslige mindreårige som har kommet, og som skal bosettes ute i en kommune. Med de tallene sier det seg selv at det er en utfordring. Derfor er det en prioritert oppgave for regjeringen, og vi har bedt kommunene ekstra om å bosette enslige mindreårige flyktninger. Så er også jeg kjent med at kommunene har vegret seg på grunn av at det ble en reduksjon i refusjonsordningen. Kommunene får i dag dekket 80 pst. av den kostnaden de har til barnevernstiltak ute i kommunene. Så har regjeringen styrket tilskuddet til de enslige mindreårige for neste år, og vi gjorde det i 2014, samtidig som vi nå har lagt 100 000 kr ekstra pr. flyktning på bordet for de kommunene som ønsker å bosette flere i 2016. Men dette må være i et samarbeid med kommunene, og man må også se på andre løsninger, deriblant vurdere mer bruk av fosterhjem.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-12-12:
For å begynne med refusjonsordningen – den forrige regjeringen la fram et budsjett for 2014 der de også reduserte refusjonsordningen til kommunene med 10 pst. – så de fikk ikke hundre prosent da heller. Men la det ligge. Jeg er like opptatt som representanten Andersen av at vi må få bosatt de enslige mindreårige, for det er ute i en kommune både barn og unge skal starte livet sitt og kunne bli en del av lokalsamfunnet, få seg venner og få seg en utdanning. Men i den situasjonen vi står i nå, med at det kommer et så stort antall enslige mindreårige, har vi vært nødt til å se på og få en dispensasjon i kvalitetsforskriften. Vi vet at dette ligger innenfor barnevernsloven, derfor har vi åpnet for at det skal kunne være mer bruk av flermannsrom, og vi må også se på bemanningen. Men det skal altså være et godt tilbud til de barn og unge som er på omsorgssentrene, og så må vi styrke det arbeidet opp mot bosetting i kommunene.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2015-12-12:
Utdanning er svært viktig når det gjelder integrering. Og det å ta utdanning – få skolegang og få kartlagt sin utdanning – er veldig viktig for mange av de flyktningene hvis de skal klare å komme i jobb raskt. Stortinget har bevilget ekstra penger til NOKUT, som er et statlig organ som har det som sin oppgave å kartlegge utenlandsk utdanning. De vet også hvordan dette skal gjøres, de er klare for hvordan man skal gå ut i mottakene og gjennomføre den jobben, og de har vært i dialog med IMDi siden i våres om dette. Terje Mørland, som er direktør i NOKUT, sier også at de er klare fra 1. januar. Mitt spørsmål er som følger: Kan statsråden forsikre Stortinget om at hun har gitt beskjed – krystallklar beskjed – om at NOKUT skal begynne dette arbeidet 1. januar, og så fort som overhodet mulig?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2015-12-12:
Det kunne vært fristende å fortsette litt på kontantstøtte. Jeg skjønner at når det heter «kontantstøtte», fremmer det ikke integrering, men hvis det heter «ventestønad», er det helt ok, ifølge enkelte partier i denne salen. Mitt spørsmål gjelder den jobben som Solveig Horne gjør når det gjelder bosetting, og jeg har lyst til fra Kristelig Folkepartis side å gi ros til statsråden for det arbeidet hun har gjort for å pushe på slik at kommunene bosetter flest mulig. Men det blir litt i motsetning til det jeg opplever at hennes egen partileder uttrykker. Mitt spørsmål er: Er det et paradoks for statsråden ikke å høre på sin egen partileder når det gjelder bosetting av flyktninger?
Helge Orten (Høyre), 2015-12-12:
Jeg tar igjen ordet for å kommentere litt av de påstandene som har kommet om regionale utviklingsmidler, og det ropet som tydeligvis skal være der ute etter mer regionale utviklingsmidler. Det ropet hører jeg stort sett fra fylkespolitikere fra Senterpartiet og Arbeiderpartiet. Jeg har besøkt – samtlige var kanskje å ta litt hardt i, det skal jeg bite i meg – mange bedrifter i eget fylke, og øverst på agendaen når det gjelder tiltak for økt næringsutvikling og økt produktivitet, er samferdselstiltak. Derfor har vi heller prioritert å bruke penger til samferdsel og til mer fylkesveier enn til regionale utviklingsmidler. Det tror vi gir større effekt. Det er ikke grunn til å være utydelig – jeg skal være veldig tydelig på det – for jeg tror det fungerer mye bedre, og det er i tråd med det næringslivet selv etterspør. Man spør etter mer til innovasjon, mer til næringsrettet forskning og mer til SkatteFUNN-ordningen. Regjeringa har levert i flere budsjett på rad. Så er det økt satsing på kunnskap: Regjeringa har levert i tre budsjett på rad. Aller sist og kanskje aller viktigst – og det som ofte sammen med samferdsel kommer øverst på agendaen når jeg snakker med næringslivet i eget fylke – er faktisk skattelettelser, lavere skattlegging av næringslivet og ikke minst fjerning av særskatten som vi har på norsk eierskap. Det er de punktene næringslivet i mitt fylke gir tilbakemelding om. Det er ikke noe stort rop etter flere og mer regionale utviklingsmidler, men tvert imot etter økt satsing på samferdsel, som vi leverer på, økt satsing på innovasjon, forskning og SkatteFUNN, som vi leverer på, økt satsing på kunnskap, som vi leverer på, og økt satsing på vekstfremmende skattelettelser – som vi også leverer på. I disse tider, når det er behov for å skape mer aktivitet og flere arbeidsplasser, er jeg forundret over at Arbeiderpartiets løsninger er å øke skattlegging av næringslivet. Det forstår jeg rett og slett ikke. Det må noen gjerne forklare meg, men jeg kommer fremdeles sannsynligvis ikke til å forstå det.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-12-12:
Når jeg har hørt på debatten og representantene fra regjeringspartiene, bekrefter det egentlig inntrykket av at regjeringspartiene ofte lever i en alternativ politisk virkelighet der det før skjedde ingenting og nå går alt så meget bedre, der det er ingen problemer noen steder og ingen kritikk å høre. Hvis man åpner en avis, f.eks. fra min landsdel, kan man ikke unngå å lese om kutt i kommuneøkonomien, og da er det skole og eldreomsorg som står i fare når økonomien ikke er god nok. I tillegg har vi en situasjon der særlig de tre nordnorske fylkene har fått en stor oppgave i å ta imot og integrere flyktninger. Så sier altså representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet at kommuneøkonomien ikke er noe problem. Det sier de bl.a. til tross for store kutt i nord. Og jeg hørte at representanten Gudmundsen fra Høyre mente at regjeringa tar grep for omstilling og fører en ansvarlig økonomisk politikk. Det var en absurd forestilling, for hva er så det største og viktigste grepet? Jo, det er et saftig kutt til de tre nordnorske fylkene på ikke mindre enn 754 mill. kr per år – gjennom kutt i regionale utviklingsmidler, gjennom nytt inntektssystem. Regjeringa viser med dette at de egentlig ikke forstår Nord-Norge. Heldigvis – må jeg si – går det godt i nord nå. Nordområdepolitikken og næringslivet i nord er heldigvis så robust at det overlever selv noen år med Høyre og Fremskrittspartiet, men det bør jo være bekymringsfullt at Høyre og Fremskrittspartiet nå reduserer landsdelen og de lokale folkevalgtes mulighet til å styre selv. Kutt i regionale utviklingsmidler er ett eksempel på det. Disse pengene kan jo lokale folkevalgte bruke mye bedre, mye smartere og mye mer effektivt enn om vi sender dem gjennom statsråd Sanners statlige kvern. I nord hadde f.eks. ikke oppbyggingen av NordNorsk Reiseliv AS eller Arctic Race of Norway vært mulig uten regionale utviklingsmidler. Når representanten Øyvind Korsberg fra Fremskrittspartiet i media skal forsvare dette kuttet, så begrunner han det bl.a. med flyktningsituasjonen. Det må jeg si er en pinlig forklaring. Disse kuttene har Fremskrittspartiet og Høyre ivret for lenge, og de begynte å kutte lenge før vi så en eneste flyktning komme over grensa på Storskog. Ikke å stå for det man gjør, er rett og slett politisk feighet. Og hvis noen fra regjeringspartiene lurer på hvorfor både jeg og andre med meg reagerer på dette, så er det fordi det kommer på toppen av en annen utvikling der vi ser en lang rekke forslag om sentralisering og nedbemanning, f.eks. i Fiskeridirektoratet, Veterinærinstituttet, Mattilsynet, skattekontoret, planer om sentralisering av Innovasjon Norge, fjerning av leveringsplikt, og så kommer altså statsbudsjettet på toppen av det hele. Hvis regjeringspartiene ikke har hørt kritikken mot dette, så er det intet mindre enn oppsiktsvekkende.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-12-12:
Et klokt valg, president. Jeg skal i hvert fall gi det til regjeringa, til både representanten Elvenes og andre fra regjeringspartiene, at de har gjort en stor innsats for kompetanseheving blant landets lokale folkevalgte. De er snart blant våre fremste kutteksperter. Her i salen går kommunalministeren, sammen med representanter for regjeringspartiene, opp og forsvarer kuttene til de nordnorske fylkene gjennom inntektssystemet og kuttet i regionale utviklingsmidler. Om denne saken er det å si at kjernen er at Høyre og Fremskrittspartiet velger en annen politisk retning i praksis enn den de selv redegjør for i festtalene sine her i salen, som er det motsatte av det kommuner og fylker i Norge trenger. Det som regjeringspartiene nemlig gjør, er å ta penger, makt og innflytelse fra regionene. Det blir altså mer sentral styring og mindre lokal styring når man kutter i de regionale utviklingsmidlene, når man endrer inntektssystemet, og når man også har lyst å gjøre om på Innovasjon Norge. Kutt i regionale utviklingsmidler er også kutt i Innovasjon Norge lokalt, og en bedrift på Senja eller på Smøla skal altså – etter regjeringspartienes mening – i mye større grad krangle om en sentral pengesekk, fordelt fra et sentralt kontor i Oslo som setter sentrale retningslinjer, istedenfor at det er de lokalt folkevalgte, som kjenner den lokale situasjonen, og som kan gi penger og fordele midler til de bedriftene de selv mener det er fornuftig å støtte, basert på den lokale kompetansen, som gjør det. Det er jo det motsatte av det som regjeringspartiene gjør, som trengs ute i regionene. Representanten Frank J. Jenssen fra Høyre har en klar beskjed til de nordnorske fylkeskommunene, nemlig at kuttet på 754 mill. kr i året er helt greit. Han sier også at man mangler dokumentasjon på at regionale utviklingsmidler er effektivt. Vel, i Arbeiderpartiet er vi for en lese-, skrive- og regnegaranti for norske skoleelever. Vi burde kanskje vurdere å utvide den til også å inkludere Høyres stortingsgruppe. Statistisk sentralbyrå har sett på dette og sier nettopp at regionale utviklingsmidler er et av de mest effektive virkemidlene vi har for næringsutvikling lokalt og regionalt. Representanten Orten sier at regjeringa heller har valgt å bruke penger på veier enn på regionale utviklingsmidler f.eks. Nei, det er feil: Regjeringa har heller valgt å følge opp gjeldende Nasjonal transportplan og så brukt penger på skattekutt. Det får bl.a. fylkene i nord merke. Man kutter bl.a. i formuesskatten – det har liten eller ingen støtte fra landets fagøkonomer. Det har liten eller ingen effekt i distriktene, særlig i Nord-Norge. I Nord-Norge bor 9 pst. av landets befolkning, men de får kun 4 pst. av lettelsene i formuesskatten. Det er altså i sum en overføring av midler ut av landsdelen. Samferdselsområdet: Vel, man følger opp Nasjonal transportplan, men kutter i regionale utviklingsmidler og inntektssystemet. Man gir med den ene hånden og tar med to andre hender. Det er en helt motsatt politikk.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-12-12:
Det er fristende å si at dersom kommunalministeren er forundret over at representanter for Nord-Norge bruker de sterkeste ordene, har jeg en del tv-innslag fra Rorbua på 1990-tallet som jeg gjerne vil anbefale ham å se. Kommunalministeren er ganske klar selv: Nord-Norge har i dag fått ganske tydelig beskjed om at 754 mill. kr i kutt i året ikke bare er greit, men at det også er mer effektivt at de pengene styres og sendes via Oslo. Det er også verdt å merke seg at kommunalministeren setter de nordnorske fylkene opp mot fylkene på Sørlandet og Vestlandet. Da vil jeg minne om at Arbeiderpartiet har forslag om både en større tiltakspakke mot ledighet og å reversere kuttene til Nord-Norge. Det er mulig hvis det er vilje. Til slutt: Når det gjelder Fremskrittspartiets flyktningretorikk, er det bare å si at hvis et landsmøtevedtak fra et norsk parti har så stor innvirkning at det kan påvirke verdenssituasjonen, gjelder det så fort som mulig å få dette usedvanlig mektige partiet inn igjen i regjering.
Hårek Elvenes (Høyre), 2015-12-12:
Denne regjeringen forstår Nord-Norge utmerket godt, og den forstår Norge utmerket godt. Det viser det budsjettet som vi har til debatt i dag. Det er et mangslungent budsjett, det er et budsjett med ringvirkninger langt utover dette departementets ansvarsområde. Det er et budsjett som er innrettet mot aktivitet, omstilling og arbeid. Vi ser at man bruker Statsbygg aktivt inn mot konjunkturpolitikken. 500 mill. kr settes av til vedlikehold i kommunene, til skole og omsorgsboliger. Denne regjeringen overtok et vedlikeholdsetterslep i fengselsvesenet på om lag 4 mrd. kr. Dette gjør denne regjeringen noe med gjennom aktiv bruk av Statsbygg. Det settes av 170 mill. kr utover det som er det faste årlige vedlikeholdsbeløpet i fengselssektoren. Det blir det resultater av. Problemet er at vedlikeholdsetterslepet i fengselssektoren er så stort at man driver uforholdsmessig dyrt, og man står i en evig fare for at fengselsplasser skal bli lagt ned. Økt aktivitet i bygg- og anleggsnæringen medfører også en fare for at useriøse aktører skal få grobunn. Der har vi sett at denne regjeringen i dette budsjettet tar aktive grep mot en slik situasjon. Det vil bli lettere å være seriøs. På mandag var det et oppslag i Aftenposten om at man innfører en sentral godkjenningsordning fra 1. januar 2016, hvor man kan se om leverandører faktisk har betalt sine avgifter og sine skatter, og at man ikke blir nødt til å gå veien om en skatteattest som er historisk, og som ikke viser det aktuelle bildet. Flyktningsituasjonen må håndteres gjennom både integreringspolitikken og justispolitikken. Integreringspolitikken er behørig beskrevet i debatten i dag, men jeg tør minne om et par viktige tiltak som gjøres innenfor justisfeltets ansvarsområde: 371 nye politifolk til neste år som eksplisitt skal behandle den økte flyktningstrømmen, og over 200 mill. kr til styrking av Politiets utlendingsenhet for bedre ID-kontroll, registrering og returer. I sum er de tiltakene som ligger i budsjettet til dette departementet og i Justisdepartementets budsjett, meget kraftfulle tiltak for å kunne håndtere den situasjonen vi står overfor, og vi ser allerede at resultatene melder seg.