Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-11-17:
Enkelt sagt ønsker Regjeringen å gjøre Statkorn Holding til et sterkt, fullt integrert selskap innen havbruksnæringen med et nasjonalt eierskap. Det foreslås en rettet kapitalutvidelse i selskapet hvor staten kan delta med inntil 1,2 milliarder kr for å opprettholde sin eierposisjon med 80 pst. i første omgang. Fremskrittspartiet ser det ikke som en primæroppgave for det offentlige å delta i spekulativ forretningsvirksomhet, men man bør heller konsentrere seg om å etablere gode, langsiktige og forutsigbare rammebetingelser for næringslivet. Norge har i dag et langt mer dominerende innslag av statlig eierskap enn andre land – ja, vi ligger faktisk bak Kina i privatiseringsprosessen. Erfaring fra de siste 20-30 år har vist at staten ikke er velegnet til å drive forretningsvirksomhet. Næringslivet synes tvert imot å blomstre proporsjonalt med at politikerne reduserer sitt engasjement. Det bør ikke være en offentlig oppgave å delta i milliardklassen som eier i et selskap som tar mål av seg til å bli et av verdens ledende innen fiskefôr og fiskeoppdrett. I oppdrettsnæringen er det mange små og mellomstore aktører som driver godt, og som ekspanderer. Kapitaltilgangen er god, og det er ingen grunn til at staten skal engasjere seg til fortrengsel for dem som allerede driver i næringen. Det kan bidra til å presse prisen på oppdrettsbedrifter opp gjennom å skape et kunstig press i næringen. Det er en fare for at staten som storaksjonær kan betale overpris når den kjøper opp selskaper. Mange private i denne bransjen reiser spørsmål når det gjelder dette. Statkorn Holding vil i sin oppkjøpsiver måtte konkurrere med private bedrifter som driver godt, med sunne og solide arbeidsplasser. De ønsker å bringe denne næringen videre på egen hånd. Det er derfor ikke behov for et stort norsk statsselskap for å videreutvikle denne næringen. Et betimelig spørsmål vil være: Hvorfor skal politikere bidra til å skape et slikt monster, direkte i konkurranse med og til fortrengsel for næringens små og mellomstore aktører? Vi finner ikke et eneste argument som er godt nok til å utvikle et statlig oppdrettseventyr. Jeg er forbauset over Kristelig Folkepartis standpunkt – det har jeg kommet inn på tidligere – over at de kan være med på dette grepet, et grep som smaker av konsentrasjon, kapital, ressurser og mulig sentralisering. Statkorn Holding har foretatt kjøp av oppdrettsselskap i Chile og er i ferd med å gjøre det samme i Canada, men med forbehold om at en rettet kapitalutvidelse blir gjennomført. Det fremheves at prisen for det chilenske selskapet Mainstream er gunstig, og den foreslåtte løsning gir utsikt til en betydelig verdiøkning. Fremskrittspartiet mener at Statkorn Holdings disposisjoner, med tanke på at det muligens vil få tilført disse midlene, ikke kan ha betydning for den vurdering Stortinget skal gjøre. For det første er disposisjonen gjort med forbehold om bevilgning. Dette er derfor uproblematisk. For det andre forpliktes ikke Stortinget av prosesser som statsbedrifter innleder, før det er ordnet med finansiering. En slik går det, så går det-holdning kan ikke tjene som pressmiddel for å støtte denne bevilgningen. Så til spørsmålet om nasjonalt eierskap. Regjeringen ønsker en endelig løsning, hvor staten sammen med norske private industrielle partnere skal sikre nasjonal flertallskontroll i et børsnotert selskap, med en permanent statlig eierandel på 34 pst. Dette er i seg selv et underlig og uholdbart argument. En konsekvens av å være børsnotert er at man ikke har kontroll med hvem som eier aksjene. For den saks skyld kan utenlandske eiere kjøpe opp majoriteten i Statkorn Holding over børs, slik at det ikke blir full nasjonal kontroll. 66 pst. av selskapet skal tross alt flyte på børs, som igjen betyr at utenlandsk kapital med enkelhet kan kjøpe opp majoriteten i selskapet og bestemme annerledes i en del saker enn det staten vil. Hvis Landbruksdepartementet vil sikre nasjonale eiere, må man i hvert fall ikke børsnotere selskapet. Nasjonalt eierskap kan således ikke være et holdbart argument for denne bevilgning. Regjeringen mener at et fremtidig konsern, et StatkornAqua, kan fremstå som et redskap for å sikre nasjonalt eierskap i en fremtidsrettet havbruksnæring. Dette er Fremskrittspartiet motstander av. Hvis Regjeringen vil at Statkorn Holding skal bli et instrument i havbrukspolitikken, krever dette en nøye utredning fra myndighetenes side. Proposisjonen foretar ingen inngående drøfting av det grunnleggende spørsmål om staten skal tre inn i denne næringen nær sagt på nytt. Først er staten med på å selge Hydro Seafood, for så seks måneder senere å ville investere i denne næringen på ny – og til en høyere pris. Dette mener vi ikke kan være gjennomtenkt. Derfor må forslaget primært avvises av Stortinget eller sendes tilbake til Regjeringen. På vegne av Fremskrittspartiet og Høyre tar jeg opp forslag nr. 1, og på vegne av Fremskrittspartiet tar jeg opp forslag nr. 2. Begge forslagene er inntatt i innstillingen.