Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2019-11-27:
Norge går godt. Vi har lav arbeidsledighet i hele landet, veksten er god, og det skapes nye arbeidsplasser – 50 000 bare det siste året, og fire av fem i privat sektor. Da hadde det kanskje vært passende – det hadde i hvert fall vært lett – å ta på seg politikerhatten og si at det er en kraftfull politikk som har bidratt til dette. Noe kan nok også vi som politikere ha bidratt til. Men grunnen til at Norge går godt, er at stadig flere står opp om morgenen, tar på seg uniform, dress eller kjeledress og bidrar til det store spleiselaget AS Norge. Det er disse menneskene som gjør at vi i dag kan fordele hundrevis av milliarder kroner til alle gode forslag i et rikholdig og raust statsbudsjett, sammenlignet med veldig mange andre lands budsjetter. Selv om opposisjonen så godt som de klarer, forsøker å skape et bilde av at alt var bedre før, stemmer faktisk ikke det. Tallene viser noe annet. Når bedriftene investerer mer nå enn hva de har gjort de siste ti årene, forteller det noe om en framtidstro og at man tror på Norge. Når flere elever faktisk er på skolen, og når færre dropper ut av videregående opplæring, betyr det at flere kommer til å ta del i arbeidslivet i årene framover, i stedet for at de går over på passive ytelser. Når vi behandler flere i helsevesenet og køene går ned, betyr det at de kommer kjappere tilbake til verdiskapende arbeid og bidrar til å bake kaken større. En enorm sum av det vi i dag bevilger på de ulike rammene, stammer fra olje- og gassektoren – ikke bare gjennom bidraget fra oljefondet, men også gjennom selskapsskatt, grunnrenteskatt, arbeidsgiveravgift, utbytter og skatten til hver enkelt arbeidstaker som enten direkte eller indirekte er sysselsatt i denne sektoren. I går kom nyheten om at de 23 selskapene som betaler petroleumsskatt, økte sitt bidrag til statskassen med 53 pst. i fjor. Alt i alt betalte de 23 selskapene 147 mrd. kr i skatt i 2018, en økning på 53 mrd. kr fra året i forveien, ifølge NTB. Disse 23 selskapene står nå for 63 pst. av den totale selskapsskatten i Norge. 332 000 selskaper bidrar med de resterende 37 pst. Det forteller oss at vi selvsagt er helt avhengig av petroleumssektoren for å holde hjulene i gang i Norge. Det er ikke dermed sagt at det er det eneste vi skal satse på, eller at det ikke er mulig å få til et grønt skifte mens vi samtidig satser på denne sektoren – selvsagt er det det; det er nærmest en forutsetning. Sammenhengen er helt klar: Olje- og gasselskapene er blant de største investorene i og eierne av fornybar energi. Det mest paradoksale med forslagene som ligger på bordet i dag, er at det er partiene som er aller mest kritisk til petroleumssektoren, som er mest glad i å bruke pengene som stammer derfra. Både SV, Rødt og Miljøpartiet De Grønne bruker gladelig alle milliardene oljen og gassen gir oss, samtidig som de ønsker en styrt avvikling av hele næringen. Hva som er alternativet til å bruke disse inntektene staten årlig får, når de en gang får flertall og får lagt ned næringen, får vi ikke vite av disse partiene. Noe kan man sikkert ta igjen av annen skatteinngang, men en liten pekepinn får vi i budsjettforslaget for neste år. Skattene og avgiftene skal økes enormt, og hvis man trodde det var mye nå: Vent da bare til man også fjerner 20–25 pst. av inntektene, og det må dekkes inn. Heldigvis har vi de kronene til fordeling her i dag, og la meg da få bevege meg over til å snakke om noen av de viktigste gjennomslagene for Fremskrittspartiet i dette statsbudsjettet. Helt siden vi ble stiftet for 50 år siden, har kampen mot unødvendige skatter og avgifter stått helt sentralt. Derfor har vi også prioritert å kutte i skatter og avgifter de siste årene – over 25 mrd. kr siden 2013. Selv om det ikke er så mange skatte- og avgiftslettelser totalt i neste års budsjett som jeg som FrP-er skulle ønske, fortsetter vi å gjøre noe med en av de mest usosiale av dem alle, nemlig eiendomsskatten. Eiendomsskatten, som verken tar hensyn til inntekt, formue eller gjeldsbelastning, og dermed rammer skjevt, skal ytterligere ned fra 2021. Fra 1. januar 2020 blir makssatsen satt ned fra 7 til 5 promille, og fra årsskiftet 2020 til 2021 skal den videre ned til 4 promille. Det er bra for folk flest. Det er Fremskrittspartiet som er bilistenes parti. Mens Senterpartiet satt på hendene sine da de hadde sjansen forrige gang, har vi faktisk gjort noe med avgiftene på bil og bilhold. Bilrelaterte avgifter er nå 20 mrd. kr lavere enn i 2013. I de årlige budsjettene er det vedtatt endringer i bilavgiftene som til sammen gir en lettelse på 1,6 mrd. kr. Vi bruker nå mer på vei enn vi tar inn i bilrelaterte avgifter, omregistreringsavgiften er redusert med mer enn 40 pst., og engangsavgift for en ny personbil er nå i gjennomsnitt 55 000 kr lavere enn i 2013. Bensinprisene har også gått ned under denne regjeringen. I august 2018 var utsalgsprisen 11 pst. lavere enn i 2012. For bensin er det en reell reduksjon på godt over 1 kr per liter, mens det er en reduksjon på om lag en kvart krone per liter for diesel. Når vi neste år øker CO 2 -avgiften, som er god klimapolitikk og som møtes av et offensivt næringsliv, settes veibruksavgiften ned med tilsvarende, slik at pumpeprisen ikke økes for Ola og Kari Nordmann. Det grønne skiftet kan ikke gjennomføres uten en viss folkelig oppslutning. Det er heller ikke Ola eller Karis privatkjøring som kommer til å avgjøre om vi når målene våre eller ikke. Samferdsel er en årlig vinner i denne regjeringens budsjetter. Siden vi overtok, har vi styrket samferdselssektoren med omtrent 80 pst. Jeg er særlig fornøyd med at satsingen på firefelts motorveier fortsetter også til neste år. Det er de tryggeste veiene vi har, samtidig som det gjør at folk og varer kommer raskere fram. I perioden vi er inne i nå, 2018–2021, vil det bli bygd om lag fire ganger mer firefelts motorvei enn i perioden 2010–2013. I 2020 planlegges det åpnet mer enn 55 kilometer slik vei. I år er det blitt åpnet hele 102 kilometer med firefelts motorvei. Til sammenligning var det i 1990, året jeg ble født, totalt 73 kilometer firefelts motorvei i Norge. Men samferdsel er heldigvis ikke bare ny motorvei, det er mest gammel vei. Forskjellen fra tidligere er at nå blir den veien vedlikeholdt. Vedlikeholdsetterslepet på riksveiene ble for første gang på tiår redusert i 2015. Dette fortsetter også i 2020. En annen helt grunnleggende sak for Fremskrittspartiet er å sørge for innbyggernes trygghet og sikkerhet. Norge er i det store og hele et trygt land. Likevel ser vi noen faretruende trender i kriminalitetsbildet. Omfanget av seksuelle overgrep mot barn, særlig på nett, har hatt en eksplosiv vekst de siste årene. Dette er saker som krever enorme ressurser. Faktisk er det slik at politiet bruker over 30 pst. av den totale etterforskningskapasiteten på denne typen saker, selv om de utgjør mindre enn 3 pst. av sakene. Den andre faretruende trenden er gjeng- og ungdomsvolden vi særlig ser i hovedstaden. At vi har opplevd at gjenger uprovosert har angrepet enkeltpersoner og mindre grupper, gir stor grunn til bekymring. Disse sakene krever ulike tiltak og ulike ressurser. Det ene krever etterforskningskapasitet, det andre krever mer synlig politi. Jeg er veldig glad for at vi neste år når målet om to politifolk per tusen innbyggere. Neste år vil det bli ansatt 170 nyutdannede politistudenter utover det som erstatter naturlig avgang i etaten. Samtidig bevilger vi penger til et solid etterforskningsløft slik at flere kriminelle på nett også kan tas. I budsjettenigheten på Stortinget har vi funnet rom til ytterligere satsinger innenfor justisfeltet, både til å gi politiet et utstyrsløft og til å opprette flere ungdomsfengselsplasser. I tillegg sikrer vi at Sysselmannens båt på Svalbard får seile året rundt. Helt avslutningsvis vil jeg bare gjøre en liten visitt til Arbeiderpartiets merknad i budsjettinnstillingen som omhandler budsjettenigheten her i Stortinget. Der skriver de at de «finner det underlig at en flertallsregjering har behov for å forhandle i Stortinget mellom de samme partiene som sitter i regjering». Om ikke annet viser dette i hvert fall en konsistent holdning – både i posisjon og opposisjon mener Arbeiderpartiet at Stortinget skal være et ekspedisjonskontor hvor alt skal være bestemt på forhånd. Det kan jo være noe å tenke over for potensielle samarbeidspartier, og ikke minst for framtidige rød-grønne representanter på Stortinget under et Arbeiderparti-regime.