Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-26:
Noe av det aller første vi gjorde etter å ha overtatt regjeringsmakta, var å stoppe nye skattelettelser og i stedet styrke kommuneøkonomien. 18 milliarder kr har hittil gått til kommunene, og mer skal det bli. Den høyredominerte regjeringa hadde i alle de åra den satt, prioritert skattelettelser, og Høyre hadde lovet at denne utviklingen skulle fortsette. Høyre lovet 23 nye milliarder kr de neste åra – mer til dem som har mest fra før. Det var dette valget stod om i 2005. Og hvorfor var dette så viktig? Jo, fordi det handler om grunnleggende verdier i vårt land: å forsvare og videreutvikle en sterk velferdsstat som ivaretar oss uavhengig av privatøkonomi og markedsverdi og å bremse utviklingen mot stadig større forskjeller mellom folk. I den norske, relativt avideologiserte debatten kan det virke som om politikk først og fremst handler om budgiving. Men dette handler om mye mer enn det. Soria Moria-erklæringen og det vi har gjort siden vi overtok – med vridning fra skattelette til velferd, stopp i de foreslåtte endringene i arbeidsmiljøloven, som ville ha gitt et mer utrygt arbeidsliv, og stopp i Høyres privatisering av skolen – står i grell kontrast til de trendene vi ser i de fleste land i Europa. Økende forskjeller, som også gir seg utslag i økende helseforskjeller, er resultatet av en politikk som prioriterer privatøkonomi, særlig de privilegertes privatøkonomi, på bekostning av velferd og fellesskap. Derfor var vår jobb nr. 1 å stoppe den forrige regjeringas skattelettepolitikk og begynne på styrkingen av velferdsstaten. Det verdifulle med en sterk velferdsstat basert på universalisme eller fellesordninger er at den ivaretar alle innbyggere, uavhengig av lommebokas størrelse. Fellesordninger er bra fordi de baserer seg på likhetstanken. Det er derfor vi f.eks. har satt i gang arbeidet med å innføre gratis læremidler i skolen. På den måten slipper de elevene som har lite penger, å bli synlige for alle de andre ved at de må være uten læremidler til de har fått stipend. Behovsprøving kan i verste fall bidra til å krympe folk, fordi de må bevise at de er verdige trengende. Derfor ville vi heller ikke gå med på Høyres forslag om behovsprøvd barnetrygd, f.eks. På samme måte er vi imot at velferd erstattes av veldedighet. Tidligere sosialbyråd fra Fremskrittspartiet mente at det var riktig å satse på veldedighet, bl.a. overfor rusmiddelavhengige og sosialklienter. Dette tok vi sterkt til orde mot. De som har det verst, fortjener medmenneskelighet, respekt og inkludering, ikke veldedighet. Solidaritet dreier seg om å stille opp for hverandre i gjensidighet. Veldedighet er derimot en ensidig handling, som gjør noen til snille og andre til stakkarer. Å vite at vi ikke står aleine eller blir overlatt til familien hvis det skulle gå galt, gir en enorm trygghet. Å betale etter evne via skatteseddelen er utrolig mye mer rettferdig og mye billigere enn en løsning basert på private forsikringer. En sterk offentlig sektor har i tillegg gitt norske kvinner økonomisk sjølstendighet og helt andre valgmuligheter enn kvinnene hadde bare for noen tiår siden, da også vi i hovedsak baserte oss på familieløsninger hvor kvinnene tok ansvaret ulønnet. Dette er fremdeles en stor utfordring for mange kvinner i Norge, ikke minst for dem som daglig stiller opp for eldre familiemedlemmer. Norge er et av verdens mest likestilte land, men ikke det likestillingsparadiset som mange liker å tro. Det kan vi se av statistikkene over deltidsarbeid, hvor kvinnene dominerer. Det ser vi ved at menn med barn jobber mer enn menn uten barn, og vi kan se det ved at kvinner tilbys stillingsbrøker som ikke gir dem trygderettigheter. Tre av fire hovedomsorgspersoner er kvinner. Yrkesaktive kvinner stiller like mye opp for foreldrene sine som ikke-yrkesaktive kvinner, og enkelte undersøkelser viser at det er kvinner med lengst arbeidstid som stiller mest opp. Konklusjonen vår er derfor at vi ønsker en fortsatt styrking av velferdsstaten, hånd i hånd med en forsterket likestillingspolitikk. Vi ser at de ekstra 18 milliarder kr vi har tilført kommunene, gir mer pleie og omsorg til innbyggerne og bedre arbeidsplasser for de ansatte. Vi er godt i rute med hensyn til å nå målet om 10 000 nye årsverk innen 2009. I tillegg styrker kommunene det forebyggende arbeidet når de øker sin innsats innen kommunehelsetjenesten. Det er bra. Vi har store ambisjoner innenfor omsorgssektoren, både for eldre, for rusmiddelavhengige, for psykisk syke, for funksjonshemmede og for psykisk utviklingshemmede. SV er opptatt av at en styrket velferd må gå hånd i hånd med gode holdninger og etisk kompetanse. Mange såkalte brukere opplever at de ikke blir tatt med i prosessene, at ordningene er byråkratiske og firkantet, og at de ressursene alle mennesker har, ikke blir sett av hjelpeapparatet. Dette må vi unngå. Både økonomisk handlefrihet, god ledelse, fleksible løsninger og menneskesyn er viktig her. På samme måte som mange rusmiddelavhengige forteller meg at de ønsker seg mer fokusering på de positive sidene og de ressursene de har, var det en som skrev inn til prosjektgruppa under arbeidet med omsorgsmeldingen: Det er ingen sykdom å bli gammel. Vi må ikke ha et ensidig fokus på det syke, men også se etter det friske. Det er fort gjort å klientifisere og sykeliggjøre, ofte i den beste hensikt. Her må vi heller fremme et annet perspektiv, nemlig sjølhjelp og medbestemmelse – eller brukermedvirkning, som det heter nå. I dette ligger det en demokratisering, fordi det gir en mulighet til å ta kontroll over eget liv. Jeg mener at medbestemmelse og fleksibilitet er bedre strategier enn høyresidens såkalte valgfrihet, som egentlig har dreid seg om retten til å velge firmalogo. For litt over ett år siden hospiterte jeg som hjemmehjelp i «stoppeklokkebydelen» Søndre Nordstrand. Her fikk jeg bekreftet at det aller viktigste for de eldre menneskene jeg kom hjem til, var at de som kom hjem til dem, hadde bedre tid, og at de fikk lov til å bestemme mer, både over hvem som skulle komme, og hva de skulle gjøre. Han jeg jobbet sammen med, var veldig populær, og mange var engstelige for at de skulle miste ham. Hjemmehjelperne var opptatt av de samme tingene, men i tillegg var de opptatt av både ernæring, økt byråkrati og manglende tillit. Mange følte at skjemaveldet var en indirekte mistillit til den jobben de gjorde. Mange opplever utrygghet når de blir hjelptrengende, enten de er eldre, syke eller funksjonshemmede. Dette må vi gjøre noe med. Det er viktig å få på plass et langsiktig investeringstilskudd som gir mulighet til å bygge ut både sykehjem og omsorgsboliger. Det er viktig at vi stiller klarere krav til omsorgsboligene, både når det gjelder bemanning og dagtilbud. Mange eldre er veldig ensomme, og aktivitetstilbud er viktig. Vi lanserer Den kulturelle spaserstokken og en ny hjelpetelefon for eldre som er utsatt for vold, og vi vil legge bedre til rette for å bygge ut tilbud som gir mulighet til å være en ressurs i lokalmiljøet. Å føle seg ønsket, å føle at man har noe å bidra med, at noen trenger en og bryr seg om en, kan gjøre underverker, også for menneskers helse. Jeg hadde for noen måneder siden en fantastisk opplevelse på frivillighetssentralen i Bø – som jeg har fortalt om en gang før – hvor tanken var å skape møteplasser på tvers av generasjoner og for mange ulike mennesker. En eldre dame fikk hjelp til snømåking og vedbæring av flyktninger som var bosatt i Bø, mens hun til gjengjeld pakket matpakker og lagde mat på hytteturer. Noen fredager ble det arrangert diskotek for psykisk utviklingshemmede, og det var et eget kreativt verksted for psykisk syke. Med ekstra bevilgninger til frivillighetssentralene, bedre kommuneøkonomi, tilrettelegging for partnerskap mellom frivillige og det offentlige, og et nytt investeringstilskudd fra 2008, skaper vi flere møteplasser. Det er flere områder som krever en innsats fra vår regjering framover. Fysioterapi er et slikt område. Fysioterapitjenesten har ikke vært gjenstand for systematisk gjennomgang eller evaluering de siste 15 åra. Vi skal gjennomgå denne tjenesten, også finansieringsordningene. Vi skal komme med en tannhelsemelding og en habiliterings- og rehabiliteringsstrategi. Begge deler er helt nødvendig, siden et mangelfullt tilbud rammer hardt. Kronikere er spesielt utsatt, og vi vet at dette er et problem som rammer sosialt skjevt. Dette er folk som i utgangspunktet har lite å rutte med. Regjeringa vil også komme med et høringsbrev om brukerstyrt personlig assistanse med sikte på å forsterke ordningen, og vi vil ta for oss finansieringen av særlig ressurskrevende tiltak. Legetjenesten i sykehjem skal styrkes, og det trengs. Innen 2010 skal antall årsverk opp med 50 pst., og vi skal evaluere dette fortløpende. Kommunene skal tallfeste sine behov for legetjenester i hvert enkelt sykehjem, og det blir gratis for over 300 sykehjem i 2007 å knytte seg til NOKLUS, noe som vil gi tryggere prøvetaking og diagnosesetting. Vi skal også vurdere autorisasjon for nye personellgrupper, bl.a. sosionomer og barnevernspedagoger. Dette ser vi i SV fram til med forventning. Vi skal styrke det nasjonale forskningsprogrammet for forskning på eldreomsorg, og vi skal styrke tilbudet til demente og deres pårørende. I tillegg skal vi følge nøye med på kommuner som omgjør sykehjemsplasser til omsorgsboliger, og gjennomgå regelverket med sikte på at beboere i omsorgsboliger og sykehjem i størst mulig grad blir omfattet av felles bestemmelser som sikrer de samme rettighetene og tilsynsordningene. Det skal komme en handlingsplan for å styrke spesialisthelsetjenestene for eldre, en opptrappingsplan for rusomsorgen og en vurdering av hvordan vi fortsatt kan styrke tilbudet til psykisk syke etter at opptrappingsplanen for psykiatrien er utløpt. Regjeringa skal gjennomgå permisjonsreglene i arbeidslivet, fordi deler av dagens system fungerer urettferdig, særlig for kvinner. I tillegg ønsker vi at Regjeringa ser på muligheten for å etablere en overgangsordning med inntektssikring og kvalifiseringstiltak for dem som har hatt langvarig omsorgsinnsats for pårørende. Regjeringa skal i tillegg til dette komme med forslag til løsninger for hvordan barn med funksjonshemninger kan få et godt skolefritidstilbud i hele utdanningsforløpet. Egenandelene skal også gjennomgås, og palliativ behandling og samhandlingen mellom og på tvers av nivåene skal bli bedre. Tverrfaglig kompetanse skal sikres, og det skal vurderes hvordan familier med barn med funksjonshemninger skal få et bedre tilbud. Vi har begynt på en lang prosess, og vi skal ha fullt trykk på dette også de neste åra.