trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
I denne saken blir det foreslått å lovfeste fylkeskommunenes ansvar i folkehelsearbeidet. Det er en oppfølging av arbeidet som ble gjort i forbindelse med forvaltningsreformen. En foreslår bl.a. at fylkeskommunene skal understøtte kommunenes folkehelsearbeid og ha den nødvendige oversikt over helsetilstanden i fylket og de faktorer som kan virke inn på denne, herunder trekk ved utviklingen som kan skape eller opprettholde sosiale helseforskjeller. Jeg vil først og fremst vise til innstillingen og til merknadene, der de ulike partienes standpunkt framgår, men jeg vil kort si at flertallet i innstillingen består av Arbeiderpartiet, SV, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre. Flertallet støtter lovforslaget og viser bl.a. til at en rekke områder i tillegg til helsevesenet i seg selv kan ha betydning for folkehelsen og sosial utjevning, og at fylkeskommunene i dag har ansvaret innenfor flere slike områder. Det kan være fra miljøvern til videregående skole, i tillegg til tannhelsetjenesten, som jo er fylkeskommunal. Mindretallet, Fremskrittspartiet og Høyre, vil stemme imot lovforslaget og skriver i innstillingen bl.a. at de mener at offentlige oppgaver skal løses på laveste effektive forvaltningsnivå. Fremskrittspartiet har også et mindretallsforslag der det framgår at de ønsker at fylkesmannen tillegges ansvaret for samordning og samhandling i folkehelsearbeidet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-06-10:
Et av hovedargumentene som har blitt brukt her, har vært at man med dette systemet vil få tilgang til hele pasientjournalen. Man skriver jo i merknads form at det er ikke det som er tanken i framtiden, men nettopp at man må gjøre noe med oppbyggingen av journalene som i dag finnes. Mitt spørsmål til statsråden er da selvfølgelig: Når denne loven nå blir vedtatt, vil statsråden da ta et raskt initiativ til, sammen med bl.a. Legeforeningen – for det er jo legene som fører disse journalene – et samarbeid om hvordan dette bør gjøres i framtiden, slik at man nettopp kan få isolert bort den sensitive informasjonen som ikke skal utleveres i forbindelse med at det spørres etter andre ting, bl.a. fra Oslo legevakt? Vil statsråden ta et slikt initiativ, nettopp for å få klargjort en del slike ting, slik at vi er sikret dette i framtiden?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-06-10:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet. Men så skjer det av og til på slutten av debatten at det kommer representanter inn i salen for å dele sine erfaringer med oss, hvordan disse tingene skal gjøres – og jeg finner virkelig grunn til å ta ordet etter representanten Trine Skei Grandes innlegg. Hvis Trine Skei Grande hadde lest saken, hadde hun sett at nettopp det hun prøver å sette fokus på, er behandlet. Statsråden har sagt at dette ikke vil bli innført før man får disse stolpene på plass – det er jo nettopp det debatten har dreid seg om i dag. Det er klart at hvis hun hadde vært til stede og hørt debatten, og ikke minst hvis hun hadde lest innstillingen, ville hun ha sett at det på side 3 bl.a. står: «Flertallet forutsetter at det blir gjort tilpasninger i de elektroniske journalsystemene, slik at de i alle deler av helsevesenet blir strukturert slik at nødvendige helseopplysninger kan skilles fra annen sensitiv personinformasjon.» Hvis representanten hadde lest dette, kunne hun holdt et annet innlegg.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-06-10:
Regjeringen peker på at en forutsetning for utveksling på tvers er etablerte elektroniske løsninger som sikrer at bare strukturert og relevant informasjon om pasienten kan utveksles mellom virksomhetene. Det er på det rene at dette ikke lar seg gjøre med dagens system og dagens praksis for journalføring. Da er mitt spørsmål: Hva er begrunnelsen for at Regjeringen er så opptatt av å innføre et regelverk som baserer seg på forutsetninger som ikke er til stede?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-06-10:
På enkelte som har hatt ordet her, høres det nesten ut som om de mener at Høyre og mindretallet vil beholde dagens ordning. Det er jo, med respekt å melde, bare – det er vel ikke parlamentarisk å si tøv, men jeg gjør det likevel. Det høres ut som om vi vil ha det samme som i dag. Jeg synes Lise Christoffersen hadde en sterk historie, og jeg kan bekrefte at det på mange vis, med mine mange år som ansatt i helsevesenet, er slik. Men det er jo en forvrengning nærmest å vise til at vi vil ha det slik som det er i dag. Jeg tror at mange av de problemene som Christoffersen og mange andre som har hatt kontakt med helsevesenet, har opplevd, ikke bare har med journaler å gjøre – det har faktisk å gjøre med manglende faglig oppfølging, ansvarspulverisering og mangel på god ledelse i en avdeling. Fra Høyres side mener vi at framtidig utveksling av pasientopplysninger på tvers av virksomheter bør forankres i en kjernejournal, der bare livsviktige opplysninger om pasientene lagres. Da vil en kunne ivareta de behovene som flere har vært inne på her, f.eks. i en akuttsituasjon. Det vil sikre at nødvendige opplysninger gjøres kjent for helsepersonell når de har behov for det. Samtidig vil det sikre at opplysninger som er gitt i fortrolighet, ikke blir tilgjengelige for andre enn dem de er betrodd til. Som flere har vært inne på, er det mange høringsinstanser som har påpekt at det foreliggende lovforslaget er problematisk med hensyn til taushetsplikten. Etter Helsetilsynets vurdering åpner departementets forslag for en langt mer omfattende informasjonsdeling innen helsesektoren enn det departementet dokumenterer faktisk er nødvendig av hensyn til forsvarlig pasientbehandling. Tilsynet stiller endog spørsmål ved om den praksis man ønsker å etablere, lar seg gjennomføre i tråd med gjeldende bestemmelser om helsepersonells taushetsplikt. Departementet avviser fortsatt kategorisk at forslagene er problematiske av hensyn til personvernet. Og da må jeg spørre statsråden om Helsetilsynet, Datatilsynet, Legeforeningen og store pasientorganisasjoner, som f.eks. Funksjonshemmedes Fellesforbund, tar feil, eller at de ikke har forstått dette når de hevder at forslaget ikke ivaretar taushetsplikten og svekker personvernet.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-06-10:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, er det bred enighet om at rusmiddelavhengighet må forebygges, og at de negative konsekvensene av rusmiddelbruk må reduseres. Høyre mener at ordningen med sprøyterom står i sterk kontrast til disse målsettingene, og at det er særlig problematisk at ordningen legger til rette for bruk av tunge rusmidler for brukere så unge som 19 år. Hva tenker statsråden om det?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-06-10:
Denne saken er svært viktig for hver enkelt av landets innbyggere. Samtidig er det en sak der det er stor uenighet blant ulike grupper i samfunnet. Legeforeningen ser denne saken i sammenheng med en rekke lovendringer de siste årene, som de sier til sammen har ført til en utvanning av taushetsplikten. I tillegg påpeker Legeforeningen, i likhet med andre tunge instanser, at personvernhensyn gjennomgående har måttet vike for enkelttiltaks gode formål de senere år. De betegner også det foreliggende forslag som det mest inngripende til nå, både hva gjelder taushetsplikten og personvernet. Dette er meget sterke og alarmerende uttalelser fra en av de store og tunge arbeidstakerorganisasjonene. Det er ganske interessant å lese formålet med lovendringene, som er «å fjerne regelverksmessige hindre for effektiv og trygg kommunikasjon av helseopplysninger i helsetjenesten, samtidig som pasientens rett til konfidensialitet og vern om personlig integritet ivaretas.» Når så mange høringsinstanser opplever at konsekvensene av de foreslåtte endringene blir alt annet enn trygg kommunikasjon eller ivaretakelse av personvernet, er det bekymringsfullt, sett fra mitt ståsted. Kristelig Folkeparti er selvfølgelig tilhenger av bruk av elektronisk pasientjournal og også av bedre samhandling mellom ulike virksomheter, men vi mener at Regjeringens forslag ikke har den riktige balanse mellom hensynet til nødvendig informasjonsflyt og hensynet til personvernet. Det forhold at komiteens flertall har gjort noen få innstramminger, endrer etter min mening ikke dette. Ett eksempel er flertallsforslaget om at tilgang til helseopplysninger i behandlingsrettet helseregister på tvers av virksomheter bare kan gis etter uttrykkelig samtykke fra den registrerte. I neste fase gjør man unntak fra samtykkebestemmelsen. Heller ikke forutsetningene for trygg elektronisk informasjonsutveksling er på plass. Derfor føler vi at dette heller ikke er godt nok, når forutsetningene ikke kan la seg gjennomføre før senere. Jeg vil til sist henvise til et annet forslag som komiteen i disse dager har hatt til behandling, representantforslaget fra Venstre om Personvernkommisjonens innstilling, opprettelse av kjernejournal og sikring av sensitive helseopplysninger. Dette forslaget støtter Kristelig Folkeparti fullt ut. Vi mener dette forslaget er et bedre, tryggere og fullgodt alternativ til Regjeringens forslag i denne sak. Vi ønsker en opprettelse av kjernejournal, slik det framkommer i Venstres Dokument nr. 8-forslag, som vi kommer tilbake til.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-06-10:
Jeg reagerer litt på innlegget til statsråden. Det høres ut som om opposisjonen – som ikke er enig med Regjeringen og regjeringspartiene – er uenig i dette med god kommunikasjon og trygg utveksling. Det er vi selvfølgelig ikke. Mange av merknadene til og motforestillingene mot Regjeringens lovforslag er kommet fordi mange av forutsetningene – som også representanten Sjøli var inne på – ikke er på plass. Mye skal forskriftsfestes i ettertid. Når denne loven kan iverksettes, vet vi ikke – hvis alle forutsetningene skal på plass i forkant. Og det nikker statsråden til at de skal. Samtidig sier Regjeringen at loven skal iverksettes straks. Hva menes med det, når vi vet at det vil ta mange år før de enhetlige journalsystemene er på plass? Hva er det som haster så voldsomt? Hvorfor vil man ikke komme tilbake til Stortinget når disse forutsetningene er på plass?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-06-10:
Statsråden begrunnet i sitt innlegg behovet for en lovendring med at helseforetakene allerede har slått seg sammen, og at vi derfor må ha bedre reguleringer – som om det er en innstramming vi snakker om i denne saken. I beste fall må jeg si at da er odelstingsproposisjonen dårlig formulert, og det er rart at det ikke framkommer – slik jeg har lest eller forstått det – at det vi snakker om, kanskje er en type innstramming. I proposisjonen står det bl.a. at det både er «teknologiske og helsefaglige grunner til at det bør vurderes å åpne for nye informasjonssystemer og tilgang til disse for å løse helsefaglige behov». Det er behov for større fleksibilitet, står det videre, «i kommunikasjonsmønsteret og informasjonsutvekslingen enn det regelverket i dag gir adgang til». Det står endog at det synes klart at utformingen av dagens lovverk gir begrensninger som gjør at de teknologiske mulighetene ikke fullt ut kan tas i bruk. Jeg synes på en måte – i alle fall slik mange av oss har lest det – at det er snakk om en større åpenhet og ikke en begrensning og innstramming. Hvis det er det det er – hvorfor er det så mange store og tunge instanser som føler at dette ikke er trygt nok, ikke godt nok for personvernet? Det ble òg sagt tidligere i dag – det var vel representanten fra Fremskrittspartiet – at høringene fra en del av disse tunge instansene var gitt på et annet lovgrunnlag, altså et utkast som nå er endret. Den proposisjonen som Regjeringen legger fram i dag, er veldig annerledes enn høringsnotatet. Det er mulig, men i alle fall – og vi har fått innspill fra flere på komitéens høring – var både Legeforeningen og Datatilsynet slett ikke beroliget i forhold til det lovutkastet som ligger på bordet fra Regjeringen i dag. Det kunne vært interessant å høre hva statsråden svarte på følgende spørsmål, eller kanskje holdt et innlegg til: Med bakgrunn i det som ble sagt, er det slik at f.eks. Helsedirektoratets mange innvendinger er blitt tatt hensyn til, og at Helsedirektoratet, og kanskje også Helsetilsynet, ville kunne ha sagt at slik loven i dag er utformet – i motsetning til høringsnotatet – ville vi kunne gått for den, for dette er bra saker? Det kunne det vært interessant å ha visst mer om.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-06-10:
Helt på tampen av debatten har jeg egentlig lyst til bare å sitere et lite innspill jeg har fått på mail fra en person, som på mange måter sier det som jeg ønsker å avslutte med: «Det er ingen grunn til å vedta nye lovendringer som muliggjør informasjonsdeling på tvers av rettssubjekter, før det er demonstrert løsninger som er betryggende mhp ivaretakelse av personvernet innenfor ett og samme rettssubjekt.» Dette er egentlig klokt sagt, for vi har jo mange anmerkninger fra Datatilsynet overfor flere sykehus som vi ikke vet hvordan er håndtert. Ting tar mye lengre tid enn det vi tror, både i de regionale helseforetakene og når det gjelder hva programvarebransjen lover. Mitt anliggende er å være føre var. For kjappe svinger her kan faktisk få konsekvenser for enkeltmennesker, og det vil vi jo alle unngå.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-06-10:
Kristelig Folkeparti er opptatt av å ikke gjøre alkohol mer tilgjengelig enn nødvendig, også i henhold til EØS-avtalen. Vin av friske druer er ikke omfattet av EØS-avtalen og kan derfor unntas fra forslaget om privat innførsel av alkoholholdig drikk. Derfor foreslår Kristelig Folkeparti at vin av friske druer ikke inkluderes i forslaget om privatimport av alkohol. Jeg har lyst til å påpeke den viktige rolle Vinmonopolet i dag har. Vi er opptatt av at Vinmonopolets rolle ikke må undergraves. Når vi vet at 80 pst. av Vinmonopolets omsetning er knyttet til salg av vin, er jeg bekymret for at Vinmonopolets rolle vil kunne svekkes. Vinmonopolet er et statlig viktig virkemiddel for ansvarlig og regulert salg av alkoholholdige drikkevarer. Allerede dagen etter at komiteen hadde avgitt sin innstilling om positivt å oppheve forbudet mot privat innførsel av alkoholholdig drikk, kunne vi lese om en vinimportør som med spansk hjelp vil sprenge det norske Vinmonopolets monopol på vin. Det lokkes med mye billigere vin enn det Vinmonopolet kan levere, og med framtidige bonusordninger. En bekymring som også Vinmonopolet har uttrykt utad, er hvordan kontroll med utlevering og markedsføring skal skje, slik at ikke mindreårige personer får kjøpe alkohol. Det er høyst usikkert om dette vil kunne ivaretas på en tilfredsstillende måte, slik jeg ser det. Jeg har hørt noen eksempler fra Sverige, at dette er problematisk. Jeg forventer i alle fall at disse forholdene følges opp og ivaretas av de statlige myndighetene på en god måte. Med dette tar jeg opp Kristelig Folkepartis forslag, som ligger utdelt i salen.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-06-10:
Bare en bitte liten kommentar til Senterpartiets representant Trygve Slagsvold Vedum. Med den holdningen som representanten har til EØS-avtalen og til farene knyttet til alkoholbruk, burde nok Senterpartiet stemme for vårt forslag i dag. Regjeringen går jo her lenger enn det som EØS-avtalen tilsier. Så det blir jo ganske pussig ikke å gå med på vårt forslag. Muligheten er ennå til stede.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-06-10:
Først har jeg lyst til å presisere at det å snakke om verdig behandling eller verdighet i alle fall ikke for meg noen gang vil bli å legge til rette for heroininjisering eller for den del å legge til rette for sprøyterom, slik som vi nå gjør. Jeg har lyst til å spørre litt om evalueringen av sprøyteromsforsøket. Statsråden var inne på at brukerne kan motta veiledning. Kun 8 pst. av dem som i hele perioden har vært innom sprøyterom, har mottatt slik veiledning. SIRIUS sier at overdosedødsfallene ikke har blitt redusert. Det er ingen effekt med hensyn til å forebygge infeksjon, ei heller smitte. Det har medført en legalisering. Det sier også Norsk Narkotikapolitiforening. Oslo politidistrikt advarer også. Hva er det da i evalueringsrapporten fra SIRIUS som tilsier en videreføring av sprøyterom på permanent basis, når det foreligger så mange negative eller manglende effekter?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-06-10:
Jeg tror jeg vil si det så enkelt at for en rusmisbruker som kanskje ikke har fått et tilbud, som kanskje står i kø, som er blitt avvist mange ganger, som kanskje har vært til avrusning og har kommet ut igjen og har måttet stille seg i en ny kø, er det klart at det å få lettere tilgang på heroin vil det være vanskelig å si nei til. I særdeleshet vil jeg knytte det opp til LAR-behandling og også eventuell framtidig heroin på resept. Disse menneskene er i en veldig vanskelig situasjon. Hvis vi hadde åpnet armene og sagt at de kunne velge på øverste hylle av alle de tilbud vi har, de skulle få hjelp 24 timer i døgnet, er jeg ikke så sikker på om de da ville gått til et sprøyterom.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2009-06-10:
Jeg vil komme med en kort kommentar. 11 pst. av alle sykehusinnleggelsene i Norge er alkoholrelatert. Så alkohol er en av våre største helsepolitiske utfordringer. Da EØS-avtalen ble vedtatt i sin tid, i 1993, ble vi forsikret om at EØS-avtalen ikke skulle få betydning for norsk alkoholpolitikk. Vi har sett siden da at EØS-avtalen har presset seg inn på område etter område, alt fra differensiert arbeidsgiveravgift og til privat import av alkohol her. EØS-avtalen har en dynamisk form som gjør at den utfordrer norsk politikk og det norske folkestyret på vesentlige felt, og jeg synes det er trist og synd at vi nå igjen ser et resultat av EØS-avtalen som er i strid med det vi selv har ønsket.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2009-06-10:
Det er blitt argumentert med at tilgang på tvers er nødvendig for å redde liv. Det har også representanten Dag Ole Teigen sagt her i dag. Trur statsråden at ein lege set seg ned og les 20 sider med pasientopplysningar i ein akuttsituasjon? Kvifor vil ikkje statsråden heller utvikle allereie eksisterande system, med meldingsutveksling, som fleire instansar, bl.a. Allmennlegeforeningen, har peikt på, enn eit personvernmessig krenkjande og dårleg system?
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2009-06-10:
Eg skal gå litt tilbake til representanten Dag Ole Teigen, som i innlegget sitt rosar Framstegspartiet for eit godt og grundig arbeid i denne saka. Representanten Teigen nemnde ikkje oss andre i komiteen, det kan hende det var god grunn til det. Men eg synest at vi andre som har hatt ordet her i dag – saksordførar Olav Gunnar Ballo, Sonja Sjøli frå Høgre og Laila Dåvøy frå Kristeleg Folkeparti – er fagfolk som eg synest også har vore veldig dyktige og engasjerte i dette arbeidet. For min eigen del trur eg at eg her skal dra fram at eg sjølv har jobba i sjukehus som sjukehusdirektør i elleve år. Eg meiner at eg veit kva vi snakkar om, og kva som er den verkelege verda ute i sjukehusa. Det trur eg òg dei andre representantane som eg nemnde, veit, ut frå deira bakgrunn. Det som òg har vore nemnt er kjernejournalen. Vi får heldigvis ein sjanse i neste veke til å snakke om det i samband med eit representantforslag som Venstre har fremma. Det kan jo hende at vi endåtil kan klare å få eit samla storting bak det, vi får sjå. Elles er det slik at departementet i denne saka eigentleg føreset ei avgrensing og strukturering av pasientjournalen, slik at ein berre skal få tilgang til nødvendige opplysningar, som det heiter. Det vi veit, er jo at dei pasientjournalane som finst i dag på sjukehusa og elles hos dei som har pasientjournalar, ikkje er tilrettelagde for det. Dei er bygde opp på ein heilt annan måte. Etter mitt syn må vi erkjenne, og det har òg m.a. Legeforeningen sagt, at det er eit omfattande arbeid som må til, dersom vi skal få dei strukturerte. Representanten Sonja Sjøli nemnde nokre kjempesvære tal, og eg synest ein skal leggje seg dei tala på minne når ein tenkjer på kor lang tid det vil ta før vi klarer å få strukturerte journalar i dette land. Eg synest at statsråden kunne ha kome med ein prognose for når desse nye lovene kan takast i bruk. Elles må eg òg seie at eg blei litt overraska over representanten Gunn Olsen, som eigentleg serverte mistillit til Datatilsynet. At ein kan vere ueinig med eit statleg tilsyn i ny og ne, synest eg ikkje er så gale, men det som delvis har skjedd med omsyn til Datatilsynet og Helsetilsynet, er at dei blir desavuerte gong på gong. Det er jo alvorleg dersom ein har statlege tilsyn som rett og slett får mistillit i alvorlege saker, ikkje minst når det gjeld personvern, som er noko av det aller viktigaste, iallfall for Venstre.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2009-06-10:
Til Lise Christoffersen vil eg seie at i min alder har eg også pårørande, så den sida kjenner eg veldig godt til. Men det eg skulle si, var at personvern ikkje er beinkløyvd. Spesielt når ein koplar personvern og helse saman, blir det vanskeleg også i det offentlege rommet. Eg trur at når vi snakkar om IT-system som skal snakke saman, er det kanskje lettare å forstå eit billettsystem. Vi har eit i vårt område som heiter Flexus – eit system på tvers i Oslo og Akershus. Alle veit vel beskrivinga av det – i dag seier vi at det var ein skandale. Det er det einaste ordet for det. Elles vil eg naturlegvis seie til alle som er for denne loven, at dette er dei gode hensikters fyrtårn. Men eg vil òg seie, slik erfaringa mi er, at Arbeidarpartiet alltid set systemet framfor det enkelte mennesket. Eg meiner at debatten her har vist at her har ein ikkje forstått kor viktig personvernet er for det enkelte, frie mennesket.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2009-06-10:
Venstre støttar forslaget om å gjere sprøyteromsordninga permanent. Vi meiner at sprøyteromsordninga er ei helseteneste som er både nødvendig og viktig, og at erfaringane så langt absolutt er positive. Elles vil eg seie at formålet med ein lov er sjeldan så godt formulert som i denne § 1, der det m.a. heiter: «Sprøyteromsordningen skal bidra til økt verdighet for mennesker med langvarig narkotikaavhengighet ved å tilby hygieniske rammer for injisering. Videre skal sprøyteromsordningen bidra til økt helsemessig trygghet, herunder forebygge infeksjoner og smitte og gi raskere hjelp ved overdoser, gjennom tilstedeværelse og tilsyn av helsepersonell. Formålet er også å bidra til økt mulighet for kontakt og samtaler mellom den enkelte bruker og hjelpeapparatet med sikte på tverrfaglig oppfølging og behandling.» Eg synest det er veldig godt formulert, og skildrar det som er intensjonen i denne saka. Elles vil eg seie at denne loven for så vidt opnar for sprøyteromsordningar i alle kommunar – det blir altså gjort om til ei nasjonal løysing. Det synest eg er veldig bra, for det ansvarleggjer alle kommunane. Det er ikkje berre slik at ein nær sagt kan eksportere problema sine, som i dag. Så eg trur det er veldig bra at lokale politikarar får denne utfordringa i sitt fang – og i det rette fanget.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Jeg synes representanten Teigen hadde en god begrunnelse for det i sitt innlegg, og jeg kan gjerne gjenta det. Det er helt åpenbart at det må skje både en teknologisk utvikling og en utvikling av programvare. Spørsmålet er: Hvilken standard og hvilket regelverk skal legges til grunn? Det får vi nå presisert gjennom lovverk og forskrift. Disse kravene må oppfylles. Det må maskinprodusenter og programvareprodusenter vite. Hvis man kommer opp med teknologiske løsninger som tilfredsstiller kravene, kan disse tas i bruk. Hvis man ikke kommer opp med teknologiske løsninger som tilfredsstiller kravene, blir det ikke gjennomført. Alternativet synes jeg det er interessant å filosofere over. La oss tenke oss at Stortinget hadde lest at jeg hadde lansert en stor konkurranse om å utvikle programvare for tilgang på tvers i helsetjenesten, uten at denne forsamlingen først hadde behandlet et regelverk for hvordan det skulle skje. Jeg vet ikke om det er parlamentarisk å si baluba, president, men da hadde det i hvert fall blitt baluba – med rette.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Svaret på det er det samme som det jeg gav til representanten Sjøli: Loven trer i kraft. Da vet den bransjen som skal utvikle de teknologiske og softwaremessige løsningene, hva som gjelder, hva som må tilfredsstilles. Men man kan ikke ta i bruk systemet før lovens krav er oppfylt. Alternativet ville være å si: Finn på et eller annet, så skal vi se hvordan loven blir! Det ville vært en veldig vanskelig kommunikasjonsform overfor dem som skal oppfylle disse kravene. Kristelig Folkeparti mener det bør være sånn, Arbeiderpartiet mener det bør være slik – dere må investere noen hundre millioner og lage en programvare, så skal vi etterpå se om vi skal lage en lov som gjør det mulig å ta det i bruk. Hvis vi ønsker dette, må vi lage et regelverk for hva systemene må tilfredsstille for at vi kan si ja eller nei til å ta dem i bruk. Det regelverket fastsetter vi nå, ved først å lage loven og så forskriftene.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Jeg tror det beste svaret jeg kan gi på det spørsmålet, er å gjenta det jeg startet mitt innlegg med, at jeg behøver jo ikke å tro noe om hvorvidt folk som jobber i akuttsituasjoner innenfor helsevesenet, mener dette er en viktig lov eller ikke. Jeg startet mitt innlegg med å sitere hva direktøren og den medisinskfaglige rådgiveren ved Legevakten i Oslo mener om loven. Man kan beskylde dem for mangt, men jeg tror ikke at man kan beskylde dem for at de ikke jobber i akutte, medisinske, utfordrende situasjoner. De ønsker loven velkommen. De mener den er viktig, og de sier: «I dag lider det medisinske tilbudet til befolkningen under en firkantet lov. Helsepersonell tar dårlige avgjørelser fordi de mangler informasjon, og det går ut over pasientene.» Det er en uttalelse fra noen som skal bruke denne loven operativt i den situasjonen som representanten Gunvald Ludvigsen beskriver.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Det er jo derfor det er nødvendig å endre dagens lov. Dagens lov, som representanten Ballo er en sterk forsvarer av, skaper denne situasjonen ved Oslo universitetssykehus. Der er det fokus på virksomheten og ikke på hvordan helsepersonell skal få tilgang på opplysninger. Det er dette som er misforståelsen. Man tror altså at med dagens lov er det bare å endre virksomhetsgrensen, og så får man tilgang på tvers. Man tror at det skaper personvern, mens det vi og flertallet går inn for, ikke skaper personvern. Men det er jo det motsatte som er tilfellet. Vi må regulere hvordan helsepersonell skal få tilgang til opplysninger, hva slags sikkerhetsrutiner som skal gjelde. Det er behovet som skal regulere det, ikke organiseringen av virksomhetene. Derfor trenger vi denne nye loven. Man kan ikke bare omorganisere seg bort fra personverninteresser, men det er altså det Ballo forsvarer gjennom sin stemmegivning i dag.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Jeg tror det er viktig med et tett samarbeid med fagmiljøene, både med Legeforeningen og med de ulike fagmiljøene, om hva slags opplysninger det er viktig at man får samtykke fra pasienten om at man skal ha tilgang til, og om hvordan man skal bygge opp et modulbasert journalsystem som gjør at relevante opplysninger ligger på rett plass, og at det er der man har tilgang. Det er en kombinasjon av en personverndiskusjon og en faglig diskusjon. Man må ha strenge regler for dette, men de skal ikke være strengere enn nødvendig. Jeg har god tro på at det skal være mulig å få til slike gode, faglige diskusjoner. Men man må ha både en datateknisk løsning og en faglig god gjennomgang av hvordan journaler i framtiden må bygges opp for at man skal oppfylle de strenge personvernkravene som ligger her.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Bare noen få merknader fra min side – først til spørsmålet: Hva mener Helsedirektoratet og Helsetilsynet om loven, slik som den nå foreligger? Det er viktig å understreke at denne loven på vesentlige punkter er forsterket og endret av Odelstinget, slik at dersom komiteen ikke har sendt den på høring til Helsetilsynet og Helsedirektoratet, har vi ikke noen uttalelse fra dem om den loven som nå blir vedtatt. Jeg har lyst til å understreke at det er klart at uttalelser fra Helsedirektoratet, Helsetilsynet og Datatilsynet tas på alvor. Vi legger stor vekt på dem, men det er jo ikke slik at dermed oppheves departementet og Stortinget og Odelstinget. Regelen er jo ikke slik at dersom Datatilsynet og Helsetilsynet og Helsedirektoratet mener noe, kommer ikke saken til folkevalgt behandling. Det kalles embetsstyring. Det er derfor vi har denne salen, for å foreta en helhetsvurdering ut fra et sett med råd. Jeg tror også at jeg skulle ha tatt på meg å finne ganske mange saker der både representanten Dåvøy, representanten Sjøli og representanten Ballo har vært uenig i anbefalinger fra f.eks. Helsedirektoratet. Det tror jeg ikke ville ha vært en veldig krevende operasjon. Det har de selvfølgelig full rett til. De uttalelsene skal derfor legges vekt på og tas på alvor, men det er denne salen, demokratiet, som bestemmer – ikke embetsverket. Jeg vil også vise til denne rapporten fra Datatilsynet som viser utfordringer knyttet til hvor mange som har vært inne i journaler, loggføring knyttet til det og muligheten for oppfølging på det. Det har lite med denne lovendringen å gjøre. Det har å gjøre med det lovverket vi har, og respekt for det. Jeg tar det veldig på alvor, og derfor tror jeg at jeg stiller veldig sterke styringskrav til de regionale helseforetakene, f.eks. i forbindelse med å forbedre loggsystemene, forbedre adgangskontrollen, sørge for at færre får adgang – ha gode regler på det – og sørge for å ha en god oppfølging av hvem som har vært inne i journalene. Jeg hilser med glede velkommen det som vi hadde tenkt å forskriftsfeste, nemlig at pasienten skal få innsyn i loggen. Jeg synes det er helt greit at vi forsterker det gjennom å ta det inn i lovteksten. Med all mulig respekt for hverandres motiver – det har jeg absolutt – har mine vurderinger og Regjeringens vurderinger landet annerledes enn det mindretallets har gjort.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Det som får meg til å forlenge debatten, er at det her må være en misforståelse. Det er selvfølgelig ikke slik at da Oslo universitetssykehus ble etablert, fikk vi en situasjon der alt helsepersonell fikk tilgang til alle journalene. Det er kontrollert. Det er regler for hvem som skal kunne gå inn i journaler, også ved Oslo universitetssykehus – faktisk ganske strenge regler. Poenget er nettopp at det er det som er det viktige – ikke hvorvidt opplysningene spres mellom to virksomheter, men at det finnes gode regler for hva slags opplysninger som spres. Det er det vi må lovregulere. Poenget mitt er bare å illustrere at det å ha fokus på virksomhetsgrenser, ikke gir godt personvern. Det er det å ha fokus på personvern, som gir godt personvern. Det illustreres jo gjennom at det dramatiske for pasientene i Oslo ikke var at Aker sykehus og Rikshospitalet ble ett sykehus, det dramatisk viktige for pasientene i Oslo er at det sykehuset har gode rutiner for personvern. Derfor mener jeg at det å ha fokus på organisasjonsgrensene, blir feil. Man må ha fokus på gode rutiner i helsevesenet for hva slags pasientopplysninger som skal utveksles, og hvordan de skal utveksles av hensyn til pasienten. Jeg mener at når man her sier at en del av løsningen er å ha fokus på organisasjonsgrensene, og ikke på organiseringen av hvordan pasientopplysninger spres, så har man et feil fokus. Det er akkurat det samme resonnementet som gjør seg gjeldende innenfor et stort fastlegekontor. Det viser at det å ha fokus på hvordan reglene er for tilgang på pasientopplysninger, er det viktige, ikke om man har kontorfellesskap eller ikke. Der deler vi jo resonnementet. Når man henger seg opp i virksomhetsgrenser, blir det feil – man må henge seg opp i personvern. Der er det viktig å være opphengt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Jeg har bare lyst til å kommentere ett forhold. Jeg er glad for at representanten Nesvik understreket at den delen av journalen som skal gjøres tilgjengelig for tilgang på tvers, skal være en veldig begrenset del, og det skal nå jobbes med sikte på å lage den forskriften som regulerer det. Det skal lovreguleres, det skal være en begrenset del av journalen. Så er det mange i debatten som har påpekt at dette teknologisk er krevende, at løsningene ikke finnes i dag, men at svaret er kjernejournal. Det er jo akkurat den samme tenkningen som ligger til grunn for en kjernejournal, at det er deler av journalen som skal være tilgjengelig for flere. Hvis det finnes en teknologi som gjør det mulig å lage en kjernejournal, må det også finnes en teknologi som gjør det mulig å oppfylle de kravene som flertallet stiller nå, for tilgang på tvers. Det er kjerneopplysninger som skal gjøres tilgjengelig på tvers. Jeg tror at nå skal vi ikke overdrive den uenigheten som ligger her, for jeg har også veldig tro på kjernejournal ut fra akkurat de samme resonnementene som gjør at jeg har tro på tilgang på tvers for deler av journalen, den sentrale delen av journalen, kjernedelen av journalen. Jeg synes debatten går i veldig rett retning.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Bakgrunnen for Regjeringens forslag om å oppheve forbudet mot privat innførsel av alkoholholdig drikk i alkoholloven er at det er stilt spørsmål ved om dette forbudet er i tråd med EØS-avtalens bestemmelser om fritt varebytte. Sveriges forbud, som liknet det norske forbudet, ble av EF-domstolen vurdert å være i strid med reglene om fritt varebytte, og Sverige har nå opphevet sitt forbud. ESA har også vurdert det slik at det norske forbudet er i strid med reglene om fritt varebytte. Dersom det norske forbudet ikke oppheves, må det påregnes en rettssak for EFTA-domstolen. Det er enkelte forskjeller mellom den svenske og den norske ordningen som muligens kunne ført til en annen vurdering for Norges del enn for Sveriges. Resultatet ved en eventuell vurdering av saken i EFTA-domstolen må likevel anses som usikkert. Regjeringen har derfor sett det som mest hensiktsmessig å foreslå opphevelse av forbudet og innføring av alternative kontrollordninger og krav som skal sikre bl.a. alderskontroll og betaling av norske alkoholavgifter – dessuten at det ikke opprettes importordninger i strid med vinmonopolordningen og salgsbevillingssystemet. Det er allerede i dag mulig for private å innføre alkoholholdig drikk som eget reisegods. Den store praktiske endringen som følge av lovforslaget blir derfor at private nå kan innføre alkoholholdig drikk til personlig bruk uten å frakte varene over grensen selv. Det vil si at man kan få en transportør til å føre varen over grensen og få varen utlevert i Norge som en forsendelse. Dette er ikke tillatt i dag. De alkoholpolitiske konsekvensene av å oppheve forbudet mot privatimport antas å bli ubetydelige med de reguleringer som nå er foreslått som alternativ til importforbudet. Det vil ikke bli ukontrollert tilgang på billig alkoholholdig drikk til Norge. Norske alkoholavgifter bør og skal fortsatt betales, og det vil stilles krav ved utlevering av alkoholholdig drikk som innføres av private, f.eks. alderskontroll. Det er heller ingen grunn til å tro at opphevelsen av privatimportforbudet vil påvirke Vinmonopolet i nevneverdig grad. Privat import antas som regel å bli både dyrere og mer tungvint enn å kjøpe den alkoholholdige drikken på Vinmonopolet. Derfor er det sannsynlig at Vinmonopolet fortsatt vil være hovedsalgskilden for sterkere alkoholholdige drikker til private i Norge.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Når Regjeringen foreslår å videreføre sprøyteromsloven på permanent basis, er det etter min mening med utgangspunkt i et solidarisk verdisyn. Alle som har et rusmiddelproblem, har rett til et verdig liv og til å bli møtt med respekt fra samfunnet og hjelpeapparatet. Hovedmålene om behandling og rehabilitering ligger fast, men det må erkjennes at det vil være noen som ikke er motivert for behandling. Disse skal selvfølgelig også ha hjelp. Dette er mennesker med store helsemessige problemer, og mange vil ha flere avbrutte behandlingsforsøk bak seg. Dette framtvinger spørsmål om hva vi kan tilby denne gruppen, i tillegg til tilbud om rehabilitering. Det er denne avgrensede gruppen mennesker som sprøyteromsordningen retter seg mot. Narkotikaproblemer må bekjempes med et mangfold av virkemidler og tiltak. Gjennom Opptrappingsplanen for rusfeltet har vi lagt grunnlaget for en betydelig styrking av tilbudet. Kvaliteten skal heves, kapasiteten økes, og tjenestene skal være tilgjengelige og differensierte, preget av samhandling og gode pasientforløp. Sprøyteromsordningen skal ikke erstatte tiltak som retter seg mot forebygging og rehabilitering, men være et supplement i en helhetlig, kommunal tiltakskjede. Regjeringen har derfor lagt vekt på at det er den enkelte kommune som ut fra lokale behov selv skal kunne få velge om den ønsker å etablere en sprøyteromsordning. Jeg vil understreke at sprøyteromsordningen ikke er et fristed for ulovlig bruk av narkotika. Bruk av narkotika er og vil fortsatt være forbudt. Når det likevel skal være straffritt å injisere én brukerdose heroin i sprøyterommet, gjør vi det for å øke tilgjengeligheten til veiledning, helsehjelp og informasjon om hjelpeapparatet. Erfaringene tilsier at målgruppen vil benytte narkotika uansett om de får tilgang til et sprøyterom eller ikke. Stortinget la til rette for en prøveordning med sprøyterom i 2004. Oslo kommune er den eneste kommunen som har etablert et sprøyterom. Statens institutt for rusmiddelforskning har evaluert tilbudet de to første årene. Den viser at sprøyteromsordningen oppfattes som svært positiv av brukerne, og at personalet når fram med veiledning og helsehjelp. Bruken av sprøyterommet har økt etter at det flyttet til nye lokaler. Det er nå over 900 aktive brukere av sprøyterommet, med mellom 60 og 70 besøk pr. dag. Oslo kommune støtter Regjeringens forslag om å videreføre sprøyteromsloven. Forslaget om en permanent sprøyteromslov inngår i en samlet og langsiktig strategi for å styrke tilbudet til utsatte rusmiddelavhengige. Et sprøyterom kan være et godt og hensiktsmessig tiltak for å bedre helsetilbudet til en avgrenset og marginalisert gruppe, selv om hovedtyngden av innsatsen vil skje i de ordinære helse- og sosialtjenestene med vekt på forebygging, omsorg, behandling og rehabilitering.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Det er et poeng i de perspektivene Fremskrittspartiet her har, men jeg mener at den tenkningen som ligger til grunn for dette forslaget, er veldig rett. Hele Stortinget er enig om at vi hvert år nå skal trappe opp innsatsen på rusfeltet. Så kan vi ha en diskusjon om det går raskt nok, men i år er f.eks. veksten i budsjettet på rusfeltet på over 300 mill. kr. Store deler av de bevilgningene går til kommunene, resten går til spesialisert behandling. Det betyr at kommunene hvert år nå får styrket sine budsjetter med tanke på rusmiddelavhengige. Da er det veldig viktig at man har lokale briller på og ser etter hvor skoen trykker mest for de sterkest rusmiddelavhengige i sin kommune: Er det brede helsetjenester? Er det oppfølgingstjenester? Er det omreisende tjenester? Er det sprøyterom? Den vurderingen er antakeligvis forskjellig i Fredrikstad versus Oslo og versus Trondheim. Og sånn må det være. Så sprøyterom må komme på plass i de kommunene der det prioriteres. Og det vil bli finansiert indirekte av staten.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Jeg tenker at jeg vil forholde meg til det faktum at dersom det er 19-åringer i sprøyterommet, så er det fordi vi har 19-åringer som er tungt heroinavhengige, og da ønsker jeg å hjelpe dem. Det kan jo ikke være sånn at en sier: Nei, du er 19 år, så deg vil jeg ikke hjelpe. Adgangen til sprøyterommet er i så fall da knyttet opp mot det sørgelige faktum at vi har 19-åringer som er i den situasjonen. Jeg mener at man ikke i det hele tatt skal bruke sprøyterommet som en unnskyldning for ikke å gjøre mest mulig for at færrest mulig 19-åringer skal komme i den situasjonen. Men så lenge det er én 19-åring der, vil jeg veldig gjerne skape større verdighet rundt den situasjonen. Og det tror jeg sprøyterommet bidrar til. Jeg har en veldig lite moralsk innfallsvinkel til dette; jeg har veldig fokus på helsehjelp til dem som trenger det. Det er også bakgrunnen for at jeg har tenkt tanker rundt heroinassistert behandling.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Den eneste gruppen som representanten Dåvøy nå ikke nevnte, var de rusmiddelavhengige, og de er godt fornøyd. Det er grunnen til å videreføre det.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Min realistiske vurdering av det spørsmålet er at det i hvert fall så langt ikke er noe land i verden som til enhver tid har greid å fange opp enhver opiatavhengig og kan si at ingen noensinne vil være i en situasjon der hjelpeapparatet er så godt at ingen vil sette en heroindose ulovlig. Det tror jeg også representanten Dåvøy erkjenner er en veldig urealistisk målsetting. Og da vet vi at det vil bli satt heroindoser i denne byen – av unge mennesker, gamle mennesker – i ulike livssituasjoner. Jeg greier bare ikke å se at det er bedre og mer verdig at det skjer i en eller annen skitten garasje eller i et eller annet portrom, der folk sitter under etter min mening totalt uverdige forhold, enn at det skjer innenfor det systemet vi her har. Jeg mener det er mer verdig. Det er lov å være uenig i det, men jeg forstår at brukerne synes det er verdig, og jeg mener det er mer verdig.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Datatilsynet advarer mot fri flyt av pasientopplysninger. Jeg vil dele litt av mine egne erfaringer med det motsatte – ingen flyt overhodet. Kreft er skremmende – særlig når diagnosen rammer en du er glad i. Fra den ene dagen til den andre er det meste snudd på hodet. En aktiv hverdag skifter tvert til rollen som pasient. Det er kaos i følelser, frykt, med altfor mye tid. Som pårørende må du takle egen frykt, være der – støttende når det trengs – mens jobben fortsatt krever sitt. Du får mindre tid enn før. Forutsigbarhet får en ny betydning. Kravet til helsevesenet var: Bli frisk, fortest mulig! Hver dag uten at noe skjer, gir sykdommen litt mer overtak – i hvert fall i eget hode. Behandlingsforløpet var en stafett mellom fastlege, lokalsykehus og radiumhospital. Det eneste forutsigbare var at stafettpinnen gikk i bakken i hver eneste veksling. Det tok tid å få diagnose. Prøver lot vente på seg – lenger enn nødvendig. Første møte med Radiumhospitalet kom endelig. Det var lettelse og frykt på én gang. Jeg tok fri fra jobb, og så kom nedturen: Vi ble sendt hjem! Bilder og prøveresultater forelå ikke – kom igjen om én uke! Da måtte han dra alene. Vekslingen mellom to sykehus gikk aldri greit, ikke engang da vi selv forlangte å få røntgenbildene med i handa. Én gang ble det akutt – høy feber og rask innleggelse lokalt. Omsider kom en turnuskandidat som ikke ante at pasienten fikk cellegift to timer tidligere på det samme sykehuset. Hun ville starte på nytt med å stille en diagnose. Hver gang i et helt år fikk vi det samme provoserende spørsmålet: Har du vært her før? Som pårørende ble du fullstendig skviset ut på grunn av dårlig kommunikasjon, prøveresultater og leger som aldri var der til avtalt tid. Vår historie endte bra – på tross av systemet, som statsråden pleier å si. Vi var to. Hva med dem som er syke og alene, og som er enda mer sårbare? Som leder av det første brukerutvalget ved Radiumhospitalet møtte jeg mange med samme opplevelse. Og det aller første kravet vi som brukerutvalg stilte for mange år siden, var elektronisk journal med tilgang for alle som behandler pasienten. Og når Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre kaller det en trussel mot personvernet, i strid med menneskerettigheter og privatlivets fred, lurer jeg på hvilken verden de befinner seg i – i hvert fall ikke i pasientens eller i de pårørendes. Og når Allmennlegeforeningen spør hvilken nytte behandlerne vil ha av elektronisk tilgang til pasientopplysninger, er det feil spørsmål. Bedre flyt er til pasientens og de pårørendes beste, inklusiv de mulighetene det gir for en bedre styring av legenes arbeidsdag og tidsbruk.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-10:
Jeg har egentlig bare et lite tilsvar til representanten Sonja Sjøli, som mente at jeg forvrengte mindretallets syn. Alt jeg gjorde, var å sitere fra innstillingens side 2, og det er mindretallet selv som har karakterisert Regjeringens forslag som å være «i strid med menneskerettighetene» osv. Videre sa Sonja Sjøli at hun som tidligere ansatt i disse systemene, kjente igjen min historie. Ja, den er dessverre ikke enestående, og jeg er for så vidt helt enig med henne i at dette også handler om manglende faglig oppfølging og mangel på god ledelse i og mellom sykehus. Men det som brukerutvalget ved Radiumhospitalet – den gangen jeg var der – hadde som sitt klare budskap, var at elektronisk behandling og formidling av bilder, prøver osv. mellom sykehus faktisk er et helt nødvendig styringsredskap for den gode leder av et sykehus, for å få til god pasientlogistikk i og mellom sykehus, og, som jeg også nevnte i mitt innlegg, for å få til en bedre styring av legenes tidsbruk. Det er kanskje stygt å si det, men det må bli færre unnskyldninger for å møte uforberedt til time, eller for å sitte i møte når pasienten kommer. Det er ikke alltid legenes egen skyld, men det handler om å utnytte legekompetansen på en effektiv måte, og det handler også om at legene må la pasienten få styre sin hverdag. Mulighetene for det blir bedre når en har en mer effektiv utveksling av informasjon om pasienten. Vi har også vært veldig tydelige på at den gode styringen, som et resultat av elektroniske styringsverktøy, vil bli en fordel for pasientene i form av kortere ventetid før diagnose, kortere ventetid på prøver og resultater, på behandling, på time under behandling, på ny time – kanskje særlig når flere sykehus er involvert – internt i et sykehus når pasienten har time, fordi man ofte vandrer mellom flere avdelinger. Vi har også vært tydelige på at elektronisk informasjon er en forutsetning for å lage individuelle behandlingsplaner, der det kan stilles større krav til alle involverte. Jeg er også overbevist om at det vi snakker om her i dag, er en forutsetning for at statsråden skal lykkes med sin samhandlingsreform. Man greier ikke det uten å ha dette verktøyet tilgjengelig. Og helt til slutt, så vidt innom representanten Ludvigsen: Han sa at han visste hva han snakket om, fordi han hadde en fortid som sykehusdirektør. Som bruker og pårørende føler jeg også at jeg har greie på det jeg snakker om, men kanskje med en litt annen vinkling.