Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Det går bedre i norsk økonomi. Det investeres mer, antallet konkurser går sakte nedover, det er lysglimt i deler av industrien, og vi hører at optimismen i store deler av næringslivet øker. Kanskje kan deler av dette skyldes budsjettforliket med Arbeiderpartiet i fjor høst, hvor vi fikk fylt på den tomme verktøykassa med midler til nyskaping og etablering av arbeidsplasser. Men bildet er ikke entydig. Til tross for at arbeidsledigheten sist måned viste tegn til bedring, har ledigheten bitt seg fast på et uakseptabelt høgt nivå. Ved utgangen av november i år var det registrert 84 000 helt ledige. Men antall deltakere på ordinære arbeidsmarkedstiltak har økt. Derfor kan vi slå fast at de siste seks månedene har det bare vært små endringer i arbeidsledigheten. Så mange ledige bekymrer komiteen og vil kreve aktiv handling. I tillegg ser vi at norske bedrifter flytter sine investeringer utenlands. Vi så det senest mandag, da vi kunne lese i avisene at Norsk Hydro skal investere 20 milliarder kr i Saudi-Arabia, samtidig med at flere hundre ansatte ved aluminiumsverkene i Høyanger og Årdal mister jobben. Næringskomiteen møtte også en bedrift fra Bergen som hadde flyttet eksportproduksjon til Praha, og som nå ønsket slike vilkår at varene til det norske markedet også kunne produseres fra Praha. Arbeiderpartiet mener det er bekymringsfullt at så mange bedrifter flytter produksjonen ut av Norge. Det må ikke få etablere seg en sannhet om at produksjon ikke lønner seg i Norge. Næringspolitikk er noe av det viktigste vi jobber med. Det handler om å skape verdier og å skape arbeidsplasser, som igjen er med og finansierer velferdssamfunnet vårt. Her må vi tørre å være aktive innenfor de begrensninger det internasjonale regelverk setter. Jo sterkere og mer åpen den internasjonale konkurransen er, desto viktigere er det at vi bruker de virkemidlene vi har. World Economic Forum har nylig kåret de nordiske velferdsstatene til de beste land for næringslivet. Det betyr at Norge har verdens sjette mest konkurransedyktige økonomi. Jeg mener dette beviser at det ikke er skattelette som er den eneste drivfaktoren i økonomien. Vi ser at land med gode velferdsordninger kommer best ut. De land som er gode til å dele, er også gode til å skape. På ett punkt er Arbeiderpartiets og Regjeringas næringspolitikk sammenfallende. Vi mener begge at en viktig grunnpilar for en bærekraftig næringspolitikk er orden i økonomien. En stabil kronekurs, lav inflasjon, lave renter og forsvarlig budsjettpolitikk er avgjørende for lønnsomheten i norske bedrifter. Men Arbeiderpartiet ønsker noe i tillegg til orden i økonomien. Vi ønsker en aktiv næringspolitikk – vekk med næringsnøytralitet og skattelette, vekk fra et markedsstyrt samfunn. Derfor er arbeid til alle et hovedsatsingsområde for Arbeiderpartiet i vårt alternative budsjett for neste år. Vi sier nei til skattelette. Vi vil heller ha en sterkere innsats for å trygge og skape nye arbeidsplasser. Arbeiderpartiet ønsker at myndighetene skal delta aktivt i nærings- og distriktsutviklingen sammen med bransjen og bransjens organisasjoner. Arbeiderpartiets næringspolitikk handler om svært mye. Vi vil ha det som kalles en aktiv næringspolitikk – at staten skal engasjere seg og ikke bare lene seg tilbake og overlate mest mulig til markedet. Vi er helt avhengige av at næringslivet går godt. Det er som sagt det som må til for at vårt velferdssamfunn skal inkludere alle. For en tid siden kom meldinga om at 350 norske sjøfolk får sparken. Regjeringa får det som den vil. Fjord Line må flagge ut som følge av Regjeringas politikk. Color Line vurderer å følge etter. Ved å fjerne nettolønnsordningen for norske sjøfolk på utenlandsfergene i NOR har det politiske flertallet tatt fra dem muligheten til å hevde seg i konkurranse med sjøfolk fra land rundt oss. Regjeringa har fått gjennomslag for å forverre rammevilkårene, slik at våre sjøfolk blir 40 pst. dyrere over natta. EU fører en aktiv politikk på dette området og legger opp til gode vilkår for sine sjøfolk. Arbeiderpartiet vil ta vare på og videreutvikle den maritime sektoren. Derfor ønsker vi også å føre videre de ordningene vi har hatt på dette området, og utvide dem til andre fartøygrupper i NOR som er i direkte konkurranse. Vi følger opp våre lovnader til denne bransjen. Regjeringspartiene gjør det motsatte. Arbeiderpartiet vil øke bevilgningene til Innovasjon Norge for å sikre nyskaping, vekst og sysselsetting. Det er mangel på nok risikovillig kapital i norsk næringsliv. For å skape vekst og nye arbeidsplasser må staten være med, særlig i oppstartingsfasen. Gjennom det offentlige virkemiddelapparatet kan gründere og andre med gode ideer få sette disse ut i livet. Undersøkelser viser at slik satsing gir både bedriftsøkonomiske og samfunnsøkonomiske gevinster. Derfor var det riktig for oss i Arbeiderpartiet å øke bevilgningene på dette området. Arbeiderpartiet ønsker å føre en aktiv politikk for økt verdiskaping, omstilling og bevaring av arbeidsplassene i fiskerisektoren og i foredlingsindustrien. I vår påpekte Arbeiderpartiet hvor vanskelig situasjonen i Finnmark er. Med det som bakteppe foreslår vi å øke bevilgningen til marint innovasjonsprogram utover Regjeringas forslag. Vi ser også at for å sikre små og store kystsamfunn må en øke tilskuddet til føring av fisk, fordi føringstilskuddet er en så klar forutsetning for å nå disse målene. Med den vanskelige situasjonen som fiskerinæringa er i, mener vi det er feil å pålegge næringa nye avgifter. Kontrollavgiften er vi derfor imot. Når det gjelder rammeområde 11, Landbruks- og matdepartementet, kommer det klart til uttrykk både i budsjettinnstillinga fra finanskomiteen, Budsjett-innst. S. I, og i budsjettinnstillinga fra næringskomiteen, Budsjett-innst. S. nr. 8, at det er vesentlig forskjell på Regjeringas politikk og opposisjonens politikk. Det gjelder de foreslåtte skatteskjerpelsene, endringene av gevinstbeskatningen og gjennomsnittsbeskatningen ved inntekt fra skogbruk. Det er etter min mening noe overraskende at Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet blir i mindretall når det gjelder en merknad om en mer langsiktig skogpolitikk. Dette mindretallet mener det er behov for en mer helhetlig og langsiktig skogpolitikk. Vi mener at markedet alene ikke kan være langsiktig nok for verdier som skal tas ut om 70–80 år. Det vil også ha stor betydning for alle som er avhengige av skognæringa, skogeiere, entreprenører, trevareindustri og annen industri. Hvorfor det er så vanskelig å ta en runde for å se på helheten i skogpolitikken, er for meg litt uforståelig. Vi ser imidlertid at regjeringspartiene Høyre og Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet er enige om at det er behov for en større gjennomgang av landbrukets situasjon etter at WTO-forhandlingene er ferdige. Vi har litt forskjellige formuleringer, men intensjonene er like, og det er bra. Arbeiderpartiet er også glad for at det fortsatt skal være en nasjonal landbrukspolitikk, og at det skal sikres «bosetting, verdiskaping og levedyktige lokalsamfunn over hele landet», som det heter i hovedprioriteringene fra Høyre og Kristelig Folkeparti. Arbeiderpartiet mener at de vedtatte rammene ikke er akseptable i forhold til de tiltak som er nødvendige for å føre en aktiv nærings- og distriktspolitikk. Vi viser til vårt alternative budsjett i finanskomiteen, og fremmer derfor ikke egne bevilgningsforslag innenfor vedtatte rammer. Jeg tar opp de forslag som Arbeiderpartiet har sammen med andre.