Siri Frost Sterri (Høyre), 2001-03-28:
På FN-møtet for de minst utviklede landene som ble holdt i Oslo i slutten av januar i år, uttalte Bangladesh" industriminister Tofail Ahmed: «Uten at de rike land åpner sine markeder for varer fra de fattigste landene, vil det aldri bli etablert noe bærekraftig næringsliv i våre land.» Bangladesh er et av de minst utviklede landene i verden og en av hovedmottakerne av norsk bistand i Asia. Det er antatt at minst 50 millioner bangladeshere lever under det FN har definert som en fattigdomsgrense. Og det er altså økt adgang til de rike landenes markeder som står øverst på myndighetenes agenda. Det er på tide at Norge tar dette på alvor og setter dette spørsmålet høyere på sin utviklingspolitiske dagsorden. Høyre har gjennom mange år vært pådriver for økt vekt på handel og liberalisering av internasjonale markeder som utviklingsstrategi. Vi har hevdet at det kan synes meningsløst å yte økonomisk utviklingsbistand samtidig som mottakerlandenes inntektsmuligheter begrenses gjennom handelsrestriksjoner. Nord-Sør/Bistandskommisjonen av 1995 gav oss støtte i dette synet, men vi har møtt sterk skepsis fra partiene til venstre for oss i Stortinget. Fokus har i for stor grad vært rettet mot hvor stor andel av BNI Norge er villig til å gi i bistandsoverføringer. Sett i lys av disse partienes manglende engasjement for å åpne grensene våre for landbruksvarer fra u-land, bør kritikken mot Høyre når det gjelder bistandsnivå, gi disse partiene en flau smak i munnen. Arbeiderpartiet og sentrumspartiene uttrykte i innstillingen om bistandsmeldingen i 1996 skepsis til å integrere de fattigste landene i verdensøkonomien. De uttalte bl.a. at en globalisert økonomi kan «bidra til sementering av urettferdighet». Men det er jo nettopp det å sementere et handelssystem som gir industrilandene fordelene av å kunne beskytte sine markeder, som skaper urettferdighet. Det bidrar ikke minst til at mange utviklingsland forblir råvareleverandører uten mulighet til å utvikle sin egen foredlingsindustri. Derfor bør handelsliberalisering være en sentral del av en strategi for økt vekst og utvikling i de fattigste landene. I rettferdighetens navn vil jeg legge til at vi har kommet et stykke på vei siden behandlingen av bistandsmeldingen i 1996. Økonomisk utvikling og næringsutvikling i u-landene er blitt et viktigere satsingsområde for norsk utviklingspolitikk. 23 pst. av den samlede bilaterale bistanden gikk i 1999 til tiltak for å fremme produksjon og annen næringsvirksomhet i utviklingslandene. «Strategi for støtte til næringsutvikling i Sør» som Bondevik-regjeringen la frem, fikk bred støtte i Stortinget og er videreført av den nåværende regjeringen. Den bygger på erkjennelsen av at det er ved å utvikle et næringsliv med egen inntjeningsevne landene på lang sikt kan utvikle seg selvstendig. «Strategi for støtte til næringsutvikling i Sør» fokuserer på ulike virkemidler, ikke minst innebærer gjeldsletteplanen et betydelig løft for å forbedre investeringsklimaet i gjeldstyngede utviklingsland. Regjeringen har også videreført samarbeidet med norsk næringsliv for å utnytte deres kompetanse og erfaring i arbeidet med å utvikle næringsutviklingsprogrammer for spesifikke land. Likevel mangler Norge etter Høyres mening en troverdig og aktiv strategi for å bedre u-landenes adgang til internasjonale markeder. Det gjelder en strategi for både en friere og en mer rettferdig verdenshandel. I-landenes tollsatser mot utviklingslandene er 30 pst. høyere enn de gjennomsnittlige tollsatsene i verdenshandelen. Den rike verdens toll mot utviklingslandenes foredlede produkter er fire ganger så høy som toll mot samme varer fra i-land. Det er med andre ord langt igjen til fri handel. Det finnes nok dokumentasjon som viser en positiv sammenheng mellom handel og fattigdomsreduksjon. Norsk Utenrikspolitisk Institutt, NUPI, har i en rapport som ble publisert i fjor, som heter «Globalisering og ulikhet – verdens inntektsfordeling og levestandard 1960-1998», presentert resultater som viser at inntektsforskjellene mellom land faktisk har minket kontinuerlig siden slutten av 1960-tallet, og særlig raskt i årene 1993-98, da globaliseringen skjøt fart over hele verden. Disse norske undersøkelsene støttes av en studie utført av Harvard universitet, som viste at u-land med åpen handelspolitikk i perioden 1970-90 hadde en økonomisk vekst på 4,5 pst. i året. Land med stengte grenser hadde til sammenligning en vekst på bare 1 pst. Den samme tendens finnes også for i-land, og viser at frihandel ikke er et nullsumspill der noen vinner og andre taper. Ettersom varehandelen dominerer den internasjonale økonomien, kan senking av allerede lave tollsatser gi store gevinster. En undersøkelse fra EU-kommisjonen fra 1999 viser at en halvering av verdens handelshindre vil føre til økonomiske gevinster på opp til 400 milliarder euro pr. år. Det er som å legge en økonomi av Nederlands eller Sør-Koreas størrelse til verdensøkonomien – hvert år. Men u-landene rammes også av andre u-lands proteksjonisme, siden handel oftest foregår mellom naboland, og siden det ofte er høyere tollsatser her enn mellom industrilandene. Derfor kan argumentet om at fattige land må beskytte sine markeder for å bygge opp sin industri, være like skadelig for utviklingen som den manglende markedsadgangen på våre markeder. Selv om Norge aldri har gitt flere kroner i bistand enn nå, synker vår vareimport fra verdens fattigste land. I 1999 gikk u-landsimporten ned med 10 pst. Under 12 pst. av den norske vareimporten kommer fra u-landene, men denne importen fra de fattigste landene står ifølge Finansdepartementet likevel for 44 pst. av tollinntektene våre. Toll på klær fra utviklingslandene står alene for 22 pst. av de samlede tollinntektene. Den gjennomsnittlige tollsatsen på importen fra utviklingslandene var på 4 pst. Tollbelastningen varierer mye mellom varegrupper. Gjennomsnittlig effektiv tollsats på f.eks. klær er på 14 pst., som er betydelig høyere enn gjennomsnittlig tollbelastning på varer fra Japan eller USA. Norge gir tollfrihet for en lang rekke varer gjennom tollpreferansesystemet for de minst utviklede landene. Men vi har også en lang liste med unntak av varer, hvor de fattigste landene må betale 70 pst. av tollsatsen for å komme inn på det norske markedet. Og vi unntar bl.a. varer som korn, mel og fôrstoffer. Dessuten er ikke nulltoll iverksatt for alle MUL-land som eksporterer til Norge. Så vidt jeg har brakt på det rene, er nulltoll kun iverksatt for et 20-tall av de 48 MUL-landene. Hvordan vil statsråden forklare dette? Høyre mener dette ikke er godt nok. Selv om vi har tollfrihet for en rekke varer fra de 48 fattigste landene, har vi høye tollsatser på viktige varegrupper fra andre utviklingsland. Høyre mener vi nå må gå videre og vurdere å utvide antallet land som kan nyte godt av tollpreferansesystemet. Det mest oppløftende initiativet på lenge når det gjelder u-landenes markedsadgang, er kommet fra EU, som den 26. februar i år vedtok å innføre full tollfrihet for verdens 48 fattigste land for alle varer unntatt våpen. EUs vedtak gir verdens fattigste land økt markedsadgang på de europeiske markedene. Selv om ordningen vil innebære lange overgangsordninger for bananer fram til 2006 og for ris og sukker fram til 2009, skal tollfritaket iverksettes umiddelbart for samtlige andre varer. Et viktig poeng er at EU for første gang har brukt utviklingspolitiske argumenter for ensidig å fjerne tollbarrierer. Nøkterne vurderinger av egeninteressen er blitt satt til side. Det er et stort fremskritt og gir håp til de fattigste landene i forkant av neste forhandlingsrunde i WTO. Høyre fremmet i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet at Norge skulle gjøre det samme, nemlig å fjerne all toll for varer fra MUL-landene og fjerne sikkerhetsmekanismer som stopper importen fra u-landene dersom den blir for høy. Forslaget fikk dessverre kun støtte fra Fremskrittspartiet og Venstre. Derfor utfordrer Høyre nå Regjeringen og statsråden. Vil Norge følge EU og gi fri markedsadgang for alle varer fra MUL-landene? EUs tiltak er blitt møtt med gratulasjoner fra generaldirektøren i WTO, men foreløpig med taushet fra norske myndigheter.