Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-10-09:
Først vil jeg takke forslagsstillerne for å sette voksnes læring på dagsordenen. Dette er et veldig viktig tema, og det fortjener mye større oppmerksomhet i den politiske debatten enn det har fått så langt, og forslaget er et bidrag til å få opp en slik oppmerksomhet. Nå er det, som flere talere har vært inne på, sånn at voksne er veldig forskjellige. Det er en veldig heterogen gruppe vi snakker om. Det som kjennetegner voksenopplæring, er Matteus-effekten, mer enn på noe annet område innenfor utdanning: De som har, får, og de som intet har, får ikke. Det var kanskje litt fritt oversatt fra Matteus, men Dagrun Eriksen tar det med godt humør, president, så da regner jeg med at den passerer! Det er altså veldig stor forskjell – de som har mye utdanning fra før, er de som i stor grad etterspør etter- og videreutdanning. 90 000 av studentene på universiteter og høyskoler som er voksne, tar fag i tillegg til det de har fra før. Det er det store bildet. Derfor er det ganske krevende å lage en felles oversikt som vi til enhver tid skal ha oppdatert, sånn at den faktisk stemmer med det som er bildet, som skal treffe en så mangfoldig gruppe. Jeg er mest opptatt av de voksne som ikke har fått noen særlig del i utdanningsgodet fra før. Det er ganske mange voksne som har dårlige erfaringer fra sin egen skolegang, og som selvfølgelig ikke får basunmusikk i brystkassa av tanken på å sette seg på skolebenken igjen. Mange av dem har stort behov for å få formalisert den realkompetansen de har, og for å ha muligheten til å få mer. Vi har i regi av Utdanningsdirektoratet satt i gang et informasjonsarbeid overfor kommunene om voksnes rettigheter. I den sammenhengen påpekes det også hva slags informasjonsbehov det er for brukerne. Vi har tydeliggjort voksnes rett til grunnskoleopplæring. Vi har slått fast at en voksen kan velge enten å ta full grunnskoleopplæring, deler av fag eller kun opplæring i grunnleggende ferdigheter. Kunnskapsdepartementet stimulerer til voksenopplæring gjennom betydelige midler til nettskoler og studieforbund, som i hovedsak gir ulike typer kurs og uformell opplæring til voksne. For å stimulere til opplæring i grunnleggende ferdigheter for voksne har vi satset sterkt på Program for basiskompetanse i arbeidslivet – BKA – som flere talere har vært inne på. I denne regjeringsperioden har programmet blitt styrket fra 14,5 mill. kr i 2006 til 90 mill. kr for inneværende år. Det er gjort en analyse av dette tilbudet fra Proba samfunnsanalyse, og selv om vi skal ta noen av konklusjonene litt lite – hva skal en si – bombastisk og ikke generalisere for mye, ser vi at arbeidsgiverne melder tilbake at de ansatte gjør en bedre jobb skriver og leser mer og bedre har fått større selvtillit, som jo er et veldig viktig punkt har større mulighet til å ta fagbrev eller annen opplæring får nye arbeidsoppgaver 60 pst. av de virksomhetene som er med, sier at de ville ikke ha satt i gang dette uten at man hadde fått støtte gjennom BKA. Jeg har truffet mange av de voksne som har benyttet seg av disse tilbudene, og som av ulike grunner kan ha behov for å oppdatere ungdomsskolekunnskapene sine og de grunnleggende ferdighetene. Det er veldig modige mennesker, de er kanskje noen av det modigste vi har i utdanningssystemet, fordi de i utgangspunktet må innrømme for seg selv og andre at de leser, skriver og regner for dårlig. Men det er også veldig fantastiske historier, fordi det nå fins andre metoder til å lære dyslektikere å lese, f.eks., eller dem som strever med matematikk, til å få orden på det, om hvordan voksne som har følt seg dumme mens de gikk på skolen, nå gjennom andre metoder har kunnet bevise at de har like gode evner som de fleste andre. Arbeidssøkere har i dag begrensede muligheter til å ta formell videregående opplæring når de er arbeidsløse. Dette er et tankekors når ca. halvparten av de arbeidsløse ikke har videregående opplæring. Samtidig er det et stort behov for faglært arbeidskraft i det norske samfunnet. Beregninger som HELSEMOD har gjort, viser bl.a. at det vil være stor mangel på helsefagarbeidere i perioden fram til 2030. Underdekningen er beregnet til å bli mellom 28 000 og 52 000 årsverk. Tallene viser at man er langt unna å nå det målet. Vi har derfor satt i gang to forsøk, som jeg helt sikker kan komme tilbake til i replikkordskiftet, hvis jeg tør å utfordre presidenten.