Trine Skei Grande (Venstre), 2004-11-30:
Venstre slutter seg til utenriksministerens redegjørelse og de perspektiver som der trekkes opp. Situasjonen i Irak er fortsatt meget ustabil. På tross av de betydelige militære ressursene som settes inn, kan situasjonen i deler av landet ikke sies å være under kontroll. Veien mot økt stabilitet går gjennom politiske prosesser basert på demokratiske verdier. Det er en prosess som verdenssamfunnet har et medansvar for skal lykkes. Grunnlaget finnes i Sikkerhetsrådets resolusjon 1546. Jeg er glad for at utenriksministeren redegjorde for Regjeringas klare og entydige holdning til invasjonen i Irak. Regjeringa mente at FN-inspektørene skulle få fortsette sitt arbeid, og Regjeringa mente at det ikke forelå tilstrekkelig folkerettslig grunnlag for å gå til militær aksjon mot Irak. Nå må vi likevel samle oss om de tiltakene som kan bidra til å bygge samfunnet i Irak opp igjen: For det første må vi bidra til bedre sikkerhet og økt stabilitet i alle deler av landet. Vi får ingen positiv utvikling i Irak uten økt sikkerhet. For det andre må vi styrke den demokratiske politiske prosessen – en prosess hvor gjennomføring av valget i januar neste år vil være en milepæl. Vi får ingen brei stabil utvikling i landet uten styrket legitimitet for det irakiske styret. For det tredje er det viktig å legge til rette for og etablere rammebetingelser for den økonomiske utviklinga i landet. Gjenoppbygging og revitalisering av økonomien er også en forutsetning for en positiv utvikling i Irak. Med sine naturressurser har Irak gode forutsetninger for på sikt å klare seg uten internasjonal utviklingsbistand. På den annen side er det forhold som virker destabiliserende i Irak, som må forebygges. Fangebehandlinga i Abu Ghraib var opprørende og ødeleggende. Det samme var TV-bildene fra Fallujah som viste at amerikanske okkupasjonsstyrker skjøt ned og drepte det som framstod som en forsvarsløs iraker. Det må ikke være noen tvil om at Genève-konvensjonen gjelder og må respekteres i Irak. Brudd på den må etterforskes, og de skyldige må stilles til ansvar. De hyppige og ødeleggende angrepene fra opprørsstyrkene virker også destabiliserende. Det internasjonale samfunn må klart ta avstand fra disse angrepene. Til tross for en meget vanskelig sikkerhetssituasjon har man til nå klart å følge framdriftsplanen for etablering av legitime styringsstrukturer. Venstre støtter Regjeringas klare holdning om at også vi må støtte irakerne i deres anstrengelse for å få kontroll og styring over eget land. Ifølge Verdens matvareprogram er en fjerdedel av befolkningen helt avhengig av matrasjoner for å overleve. Skal situasjonen i landet bli stabil, må også innbyggerne i Irak få dekket sine grunnleggende behov. Det er positivt og svært viktig at vestlige land og Russland, gjennom Parisklubben, har blitt enige om 80 pst. gjeldslette for Irak. Det er på sin plass å rose norske frivillige hjelpeorganisasjoner for deres innsats. Humanitær bistand utgjør en vesentlig del av norsk hjelp. Norsk Folkehjelp driver demokratiprosjekt og minerydding. Kirkens Nødhjelp, Redd Barna, Røde Kors og Tromsø Mineskadesenter er blant organisasjoner som har mottatt støtte til prosjekter innen områder som helse, bistand til flyktninger, vannforsyning, sanitære forhold og ikke minst minerydding. Når det gjelder det norske næringslivets engasjement i Irak, er dette et tosidig spørsmål. Det er på den ene side positivt for Norge og for Irak dersom vi med vår kompetanse kan følge oppfordringa fra interimsregjeringa om å bistå med vår kompetanse innen petroleumsområdet. På den annen side har vi sett eksempler på amerikanske bedrifter, særlig på petroleumsområdet, som har skaffet seg kontrakter i Irak som det i ettertid har blitt satt spørsmålstegn ved. Når bedrifter skal operere i et så ustabilt samfunn som Irak, stiller det ekstra store krav til sosialt ansvar og etiske vurderinger. Jeg forutsetter at norske bedrifter som opptrer i Irak, er det ansvaret bevisst. Jeg og Venstre tolker ikke gjenvalget av George Bush i november som et uttrykk for støtte fra den amerikanske befolkningen til en videreføring av den sittende administrasjons Irak-politikk. Her støtter jeg meg på valganalyser som ble gjort knyttet til hvilke spørsmål amerikanske velgere var opptatt av. Men vi i Venstre hadde ønsket oss en ny kurs i USA etter valget i november. Men når valget nå er gjennomført, er det klart at vi fra norsk side må ha som mål å fortsette med et godt og konstruktivt samarbeid over Atlanteren. Nå må vi også håpe at den amerikanske administrasjonen i større grad vil fokusere på internasjonalt samarbeid og dialog, framfor alenegang eller løse allianser fra sak til sak. I den grad Norge kan bidra til å fremme dette, må vi bruke de muligheter vi har, til å gjøre det. Det er nå viktig at man på amerikansk side engasjerer seg sterkere i arbeidet med å finne løsninger på konfliktene i Midtøsten. Fra israelsk og palestinsk side har vi registrert ny vilje til kontakt etter Arafats bortgang. Det er viktig for stabiliteten i regionen at det blir mulig å gjennomføre et legitimt valg i de palestinske sjølstyreområdene. Israel sitter imidlertid med nøkkelen til at det overhodet skal bli mulig å gjennomføre et presidentvalg. Israel må ikke hindre gjennomføring av valget og må ikke legge hindringer i veien for at palestinere i alle områder skal få mulighet til å avgi sin stemme. Venstre er glad for at Regjeringa ønsker å bidra til løsninger her. Til slutt vil jeg si noe om den urolige situasjonen som vi har sett utspille seg i Ukraina de siste dagene. I dette øyeblikk kjemper opposisjonen i Ukraina en kamp for sitt eget demokratis framtid. Det er for oss alle en påminnelse om at sjøl i vår egen verdensdel er ikke kampen for demokrati og frie valg vunnet for alltid. Det må minne oss om at demokrati er noe vi alle må kjempe for, dersom det skal holdes levende og ved like. Jeg er glad for at USA og EU har gitt tydelig uttrykk for sin kritikk av gjennomføringen av valget. Jeg er også glad for at Norge har framført den samme kritikken under møtet i OSSEs råd i Wien bare for noen dager siden. For opposisjonen i Ukraina er det viktig å få den type signaler fra omverdenen. La oss alle håpe at situasjonen i Ukraina løser seg ved hjelp av fredelige virkemidler, og at det snart vil bli mulig å utskrive et nytt valg i landet.