Ingunn Foss (Høyre), 2014-06-17:
Stortinget skal i dag behandle innstillingen fra næringskomiteen om jordbruksoppgjøret for avtaleperioden 2014–2015, og det er en glede for meg å legge fram komiteens innstilling. Jordbruksoppgjøret 2014 gjelder bevilgninger over kap. 1150 for kalenderåret 2015 og omdisponeringer innenfor vedtatt budsjett for 2014. Videre omfatter oppgjøret målpriser for perioden 1. juli 2014 til 30. juni 2015 og enkelte andre bestemmelser. Det viktigste politiske grunnlaget for oppgjøret er regjeringens politiske plattform, samarbeidsavtalen og Stortingets behandling av kap. 1150 og 4150 til gjennomføring av jordbruksavtalen m.m. i tilleggsproposisjonen for statsbudsjettet 2014. I behandlingen av statsbudsjettet for 2014 viser næringskomiteen også til Meld. St. 9 for 2011–2012 og Innst. 234 S for 2011–2012, som ble behandlet i Stortinget 12. april 2012. Nåværende næringskomité viderefører en rekke felles merknader fra Innst. 234 S for 2011–2012 til Innst. 8 S for 2013–2014 som bredt forankrede føringer for landbrukspolitikken de nærmeste årene. Jordbrukets krav ble lagt fram 25. april 2014. Statens tilbud ble lagt fram 6. mai 2014, og den 13. mai 2014 ble det i plenumsmøte mellom forhandlingsutvalgene konstatert at det var brudd i forhandlingene, og at regjeringen ville gå til Stortinget med et forslag til jordbruksoppgjør basert på statens tilbud. Jordbrukets krav hadde en ramme på 1,5 mrd. kr. Kravet var finansiert med 365 mill. kr i økte målpriser, en økning i bevilgningene over kap. 1150 på 965 mill. kr i ledige midler på avtalen og 110 mill. kr i økt verdi av jordbruksfradraget. Statens forhandlingsutvalg la fram et tilbud med samme gjennomsnittlige inntektsutvikling som andre grupper, 3,5 pst., ifølge SSB. Med prognosene som var lagt til grunn for produktivitetsvekst og prisutvikling på områder utenfor avtalen, hadde tilbudet en ramme på 150 mill. kr. Det ble foreslått målprisøkninger på tilsvarende 340 mill. kr, reduksjon i bevilgningene over kap. 1150 på 250 mill. kr og 60 mill. kr i ledige midler på avtalen. Tilbudet ville gi om lag uendret verdi på jordbruksfradraget. Hovedformålet med landbrukspolitikken skal være en kostnadseffektiv og trygg matproduksjon. Virkemidlene skal innrettes slik at de bidrar til økt produksjon, og det skal arbeides for en høyest mulig selvforsyningsgrad av mat ut fra beredskapshensyn. Vi vil gjøre jordbruket mindre avhengig av statlige overføringer, redusere kostnadsnivået og gi næringen nye og bedre inntektsmuligheter. Budsjettstøtten skal gjøres mer produksjons- og mindre arealavhengig. Vi vil styrke landbruket gjennom forenkling av lover, regler og støtteordninger og oppheve begrensninger som hindrer en effektiv utnyttelse av kapasitet. Vi vil at bondens råderett over egen eiendom skal styrkes. Det bør være det lokale ressursgrunnlaget og bøndenes egen kompetanse og interesse som avgjør tilpasningene i større grad enn offentlige begrensninger og komplekse tilskuddsordninger. I dimensjoneringen av de økonomiske virkemidlene mener vi at det er riktig å prioritere bruk som har ressursgrunnlag til å være heltidsbruk og en arbeidsplass for profesjonelle utøvere. Større handlingsrom for tilpasninger og bedre inntektsmuligheter er viktig for å rekruttere unge mennesker til næringen. Forenkling av strukturprofilen i tilskuddene bidrar til både å legge bedre til rette for gode inntektsmuligheter for heltidsbrukene og å forenkle virkemidlene og redusere mulighetene for tilpasninger i strid med regelverket. Vi vil styrke landbruket gjennom forenkling av lover, regler og støtteordninger og gjennomgå konsesjoner, kvoteordninger og differensieringen av tilskuddssatsene i jordbruket. Forenkling er også vektlagt i Meld. St. 9. Av hensyn til forutsigbarheten må endringer gjennomføres over tid. Gode inntektsmuligheter er det viktigste virkemiddelet for å sikre tilstrekkelig rekruttering og å nå de landbrukspolitiske målene over tid. Inntektsutviklingen har alltid hatt avgjørende betydning for rammen i jordbruksoppgjørene. I flere tiår har utgangspunktet for inntektspolitikken vært å sikre utøverne i landbruket en inntektsutvikling og sosiale vilkår på linje med andre grupper. Det er også grunnlaget for årets jordbruksoppgjør. Jordbrukets brutto inntekter består av inntjening fra markedet og overføringer fra staten. Oppbyggingen av rammen er basert på anslag for utviklingen i jordbrukets produksjon, kostnadsutvikling samt arbeidsforbruk og anslag på lønnsvekst for andre grupper. Når det gjelder prognoser for produksjonsøkning, legger forslaget til jordbruksoppgjør til grunn samme anslag som jordbrukets forhandlingsutvalg gjorde i sitt krav. Avtalen mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre ønsker å legge til rette for et miljøvennlig, bærekraftig og framtidsrettet landbruk, med både store og små bruk i hele landet. Det er et mål at norsk landbrukspolitikk skal stimulere til økt matproduksjon med intensjon om økt selvforsyning, bl.a. av hensyn til norske forbrukere og beredskap. Samarbeidspartiene er også enige om retningen i dette jordbruksoppgjøret. Jordbruket bidrar også til andre viktige samfunnsgoder enn mat, som ivaretakelse av norsk kulturlandskap, reiseliv og spredt bosetting. Vilkårene for drift er forskjellige i ulike deler av landet. Samarbeidspartiene mener derfor at det må opprettholdes en differensiering i virkemidlene, som legger til rette for en variert bruksstruktur og sikrer bærekraftig produksjon på jordbruksarealene i hele landet. For samarbeidspartiene er eiendomsretten og bøndenes rammevilkår for å drive næringsvirksomhet viktig. Samarbeidspartiene er enige om å styrke bruk som har ressursgrunnlag, til å være heltidsbruk, samtidig som variert bruksstruktur i hele landet opprettholdes. Samarbeidspartiene har på denne bakgrunn funnet grunnlag for å foreta visse justeringer av strukturprofilen som lå i proposisjonen. Det legges til rette for et enklere virkemiddelsystem, som opprettholder en variert bruksstruktur. God rekruttering til landbruket er avgjørende for å opprettholde en landbruksnæring i hele landet og for å kunne øke matproduksjonen. Det er viktig for samarbeidspartiene å føre en landbrukspolitikk som gir ungdom framtidstro, lyst og muligheter til å satse på landbruket som yrke. Samarbeidspartiene er enige om at klimaforliket skal styrkes, og at klimagassreduserende tiltak, som bl.a. framkommer i Klimakur i landbruket, følges opp. Samarbeidspartiene viser til at avtalepartene i samarbeidsavtalen var enige om at avtaleinstituttet i landbruket opprettholdes, og at det skal legges vekt på forutsigbarhet og reformer som kan gi økt lønnsomhet. Samarbeidspartiene understreker at forhandlingsinstituttet ligger fast, og at det for kommende oppgjør er avgjørende at instituttet ikke undergraves. Framtidige oppgjør bør følge vanlig praksis ved at Stortinget slutter seg til Landbruks- og matdepartementets proposisjon om jordbruksoppgjøret, og at det ikke er gjenstand for forhandlinger i Stortinget. Samarbeidspartiene er enige om at statens tilbud til framtidige jordbruksoppgjør skal være i tråd med de føringer som ligger til grunn i innstillingen til årets jordbruksoppgjør og Innst. 8 S for 2013–2014. Samarbeidspartiene er enige om at statens tilbud skal sikre landbruket forutsigbare rammevilkår som kan bidra til at næringens samlede lønnsomhet kan bedres i årene som kommer. Det er avgjørende at utøverne i landbruket skal kunne ha en inntektsutvikling på linje med andre grupper. Samarbeidspartiene er enige om at regjeringens forslag til Stortinget sikrer jordbruket en gjennomsnittlig inntektsvekst på linje med andre grupper for 2014–2015, og at det er i tråd med gjeldende inntektsmålsetting. Samarbeidspartiene har funnet grunn til ytterligere forbedringer i inntektsmulighetene for årets jordbruksoppgjør, for bl.a. å styrke grunnlaget for rekruttering til næringen og økt matproduksjon. Samarbeidspartiene anerkjenner at norsk landbruk står overfor utfordringer. Disse må tas på alvor og møtes med kunnskapsbaserte løsninger og ny forskning. Samarbeidspartiene er enige om at følgende partssammensatte utredninger må ferdigstilles i løpet av 2015: – forenkling i landbruket – landbrukets utfordringer i møte med klimaendringene – økt rekruttering Samarbeidspartiene er enige om å legge til rette for omstilling og rekruttering i landbruket og er enige om å bevilge 250 mill. kr over budsjettet, sammenliknet med Prop. 106 S for 2013–2014. Dette gjøres i henhold til den fordeling til tiltak som framkommer i innstillingen.