Svein Flåtten (Høyre), 2011-03-10:
Jeg vil gi honnør til interpellanten, som tar opp et viktig tema. Men det er jo riktig som det blir sagt her, at dette er et tema som stadig kommer til Stortinget. Jeg tror en av grunnene er kanskje ikke så mye hva som ligger på stat og kommune, men at dette først og fremst er en sak for 2,8 millioner brukere hvert eneste år. En god del av de brukerne havner som henvendelser på enkeltrepresentanters skrivebord, uansett hvilken komité en sitter i. Det kan jeg understreke. Jeg tror at det er i særklasse de som mest henvender seg. Nå behøver ikke det bety at omorganisering og reform ikke fungerer. Jeg skal være den første til å være enig i at dette har vært meget krevende. Det skjønner jo alle, med alt som etter hvert skal implementeres. Men det er også slik at vi først og fremst må tenke på dem som bruker dette, som er ute i førstelinjen. Da må jeg nok si at jeg har hørt flere ganger i denne typen debatter fra forskjellige statsråder – mange har jo forsøkt seg på dette området – at det trengs ro. Det avsluttet jo også statsråden sitt innlegg med. Jeg tror ikke hun sa: La meg være i fred. Jeg tror mer hun sa at systemet trenger ro. Men jeg tror ikke systemet trenger for mye ro. De som bruker det, håper på litt mer uro. De håper nok på å få øye på at det kommer en styring og noen tiltak som kan rette opp en del av de skjevhetene vi har sett. Jeg skal gi statsråden honnør for å ha en rekke gode intensjoner, det har hun hatt i mange sammenhenger. Men jeg synes det blir litt for tilbakeskuende å skrive hele historien gang på gang. Vi må etter hvert bli, tror jeg, mer fremoverlent på dette, for det er helt opplagte problemer. Statsråden sier at partnerskap er krevende. Selvsagt er det krevende – med alle typer partnerskap. Men partnerskap er jo også i sin natur noe som skal virke positivt. Kontroll- og konstitusjonskomiteen og Riksrevisjonen har gjentatte ganger kommet med til dels sterke bemerkninger om dette. Forrige gang de behandlet det, var vel for et års tid siden. Da lovet statsråden å komme tilbake med analyser som skulle forelegges Stortinget. Jeg vet ikke hvor langt man er kommet med dette, jeg kjenner ikke dette arbeidet i detalj. Men jeg tror at uansett hva statsråden måtte ha lovet kontroll- og konstitusjonskomiteen eller Stortinget på et tidligere tidspunkt, så har kanskje tiden kommet til på nytt å få en gjennomgang av dette, og av en som ser litt mer fremover på hva som kan gjøres for brukerne. Vi kan egentlig ikke ha det på denne måten, ikke fordi representanter ikke skal bli plaget med dette – det er jo så sin sak – men hele Stortinget var enige om reformen, og vi føler også et ansvar for at den som er statsråd, fører dette videre med en litt mer dynamisk progresjon enn det jeg synes at vi hittil har sett. Så har jeg lyst til å avslutte med et tema som representanten Forsberg tar opp, når han sier at Nav ikke kan gjøre denne jobben alene. Nei, det er helt umulig fordi de menneskene dette gjelder – en stor del av dem – skal ut i arbeid. De kommer ikke ut i arbeid uten arbeidsgivere. Nettopp derfor tror jeg også Nav bør se på og bruke næringslivet på en annen måte, stimulere næringslivet – jeg vet jo de er med – enda sterkere til å bidra, for å se hva begge parter kan gjøre; rett og slett trekke dem nærmere i det arbeidet som Stortinget har vært enige om, nemlig å få flere mennesker ut av passivitet og inn i arbeid.