trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2017-11-22:
Statsråden må gjerne bli ståande. På fredag er det Black Friday. Eg veit ikkje heilt kva det seier om norsk kultur at vi har importert den dagen og ikkje Thanksgiving. Uansett seier hovudorganisasjonen Virke at vi kjem til å handle for 3,4 mrd. kr den dagen åleine. Det er meir enn nokosinne før. Det materielle forbruket vårt er ikkje berekraftig. Det skapar enorme mengder avfall. Det er eit klimaproblem, og det er òg eit ressursproblem, noko som regjeringa har løfta fram når ho har sett sirkulær økonomi på agendaen med ei stortingsmelding om avfall og sirkulær økonomi. Målet vårt må vere at vi brukar tinga våre lenger, og at vi brukar tinga våre om att. I meldinga peiker regjeringa på korleis reparasjon kan vere med på å førebyggje avfall, men at det er mange eksempel på at det er mykje billegare å kjøpe nytt enn å reparere. Sju av ti nordmenn svarar at dei ville reparert mobilen sin viss det lønte seg. Då er spørsmålet: Kva meiner statsråden vi kan og bør gjere for å sørgje for at reparasjon blir billigare samanlikna med nykjøp, slik at fleire vel å reparere framfor berre å kjøpe nytt?
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2017-11-22:
Eg takkar statsråden for svaret. Han har heilt rett i mykje av det han seier. Blant anna ser vi at i privat sektor er det store aktørar som no jobbar fram klarare forretningsstrategiar, fordi dei er nøydde til å omstille seg til ein sirkulærøkonomi. Så seier statsråden at vi ikkje skal bruke peikefingeren til å vere moraliserande. Då kan eg heller føreslå at vi kan bruke den peikefingeren til å peike på at kanskje det offentlege er nøydt til å spele litt tydelegare på lag med dei krava som vi kan stille. Det er eit stort behov for å auke kompetansen om kva ei omstilling til ein sirkulærøkonomi vil bety i Noreg. Vi ser heilt tydeleg i dag at det er ein del ting som blir forbruksvare oftare, og vi byter dei oftare, enn vi gjorde før. For eksempel kjøper vi kjøleskåp dobbelt så ofte som vi gjorde i 1988, og vaskemaskinane våre skiftar vi 50 pst. oftare enn før. Dette er ting som EU-kommisjonen prøver å gjere noko med når dei prøver å harmonisere reklamasjonsretten. Viss Noreg får medhald i EU for å behalde fem års reklamasjonsrett, vil regjeringa då vere med og styrkje desse ordningane, slik at reklamasjonsretten kan gjelde i fem år for fleire varegrupper enn i dag?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2017-11-22:
Det er mange avfallsinteresser her, og det er mange problemer å ta tak i, men spesielt når det gjelder marin forsøpling, mener jeg at det er utrolig viktig at vi løfter oss og går i front, ikke minst på sirkulærøkonomisk bakgrunn. Norge er en havnasjon med stor kompetanse på både marin og maritim næring, energi osv., men vi bør også bli det flinkeste laget til å håndtere marin forsøpling. Da tenker jeg ikke bare på å forhindre at det skjer eller rydde opp eller samle ting, men at vi også ser på hvordan vi kan håndtere det søplet som vi finner. Statsråden har tidligere nevnt at EU og FN har et stort ansvar her, men jeg ønsker å få et mer offensivt svar fra statsråden på hvordan vi, Norge, tar på oss ledertrøya. Hva gjør vi i Norge for faktisk å bedre dette, både nasjonalt og internasjonalt?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2017-11-22:
Jeg har et spørsmål til landbruks- og matministeren. Stortinget mener at hovedmålet for den norske jordbrukspolitikken skal være økt norsk matproduksjon på norske ressurser. I et land hvor vi har en knapp jordressurs, som ligger spredt ved våre fjell og fjorder, er vi derfor helt avhengig av å ha gårdsbruk av variert størrelse i hele landet. Det er bare slik vi kan utnytte gras- og beiteressursene våre til å produsere og øke matproduksjonen på de norske ressursene. Melkeproduksjon i distriktene er derfor avgjørende for å nå de målene som er vedtatt i denne sal. Det krever at vi bruker den positive kraften i demokratiet vårt, tar aktive, bevisste valg og ikke minst har en tydelig og klar holdning til fordeling av arbeidsplasser, produksjon og verdier. Den praktiske politikken som Stortinget ønsker seg, står dermed i sterk kontrast til politikken til landbruksministerens eget parti, Fremskrittspartiet, som presser fram markedsliberalisme når det gjelder mat. Spørsmålet vi trenger svar på i denne salen, er derfor: Kan landbruksministeren garantere at regjeringen vil føre en politikk i tråd med Stortingets vilje og mål for den norske matpolitikken?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2017-11-22:
I spørsmålet lå nettopp forskjellen mellom stortingsflertallet og landbruksministerens eget parti, Fremskrittspartiet. Og det er riktig at vi i Norge med den norske modellen har tatt et aktivt valg ved å bruke politikken, ergo står det i kontrast til nettopp Fremskrittspartiets markedsliberalisme. Men det avgjørende for dagens debatt er om landbruksministeren kan garantere at han vil følge opp vedtak gjort i denne sal. I juni ble følgende vedtatt: «Stortinget ber regjeringen i forslaget til statsbudsjett for 2018 fremme kompenserende tiltak for det tap produsenter får ved bortfall av markedsandeler i forbindelse med avtale etter EØS-avtalens artikkel 19 og utfasing av eksportsubsidier.» Dette har vi ikke sett noe til i statsbudsjettet, og hvorfor har ikke landbruksministeren fulgt opp vedtaket gjort i denne sal?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-11-22:
Ein kan nok skulde norsk jordbruk for forskjellig, men at det er spesielt marknadsliberalistisk orientert, trur eg er ein påstand som få vil kjenne seg igjen i. Norsk jordbruk er grundig regulert. Gjennom jordbruksavtalen styrer ein eit sett av verkemiddel som bidreg til både distriktsutjamning, utjamning i størrelse av produksjonen og utjamning mellom ulike geografiske område. Det er med på å bidra til at ein får eit jordbruk som er realitetsorientert mot støtteordningane for jordbruket, men det bidreg på den andre sida også til at vi har eit landbruk i heile landet. Regjeringa la før valet fram ei stortingsmelding om norsk jordbrukspolitikk. Stortinget har behandla meldinga, inngått kompromiss, og det vil naturlegvis regjeringa følgje opp. Men det er grunn til å minne Arbeidarpartiet om at matproduksjonen er høgare no enn då Arbeidarpartiet styrte sist. Færre bønder sluttar no enn då Arbeidarpartiet styrte. Matproduksjonen er høgare enn nokon gong. Investeringane i norsk jordbruk går opp – og ikkje ned. Mindre areal går ut av drift enn då Arbeidarpartiet styrte. Så eg trur nok retninga som regjeringa har ført i lag med samarbeidspartia i den førre perioden, gjennomgåande har vore god for norsk jordbruk.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-11-22:
Det har eg gjort. Dersom ein les budsjettdokumentet frå Landbruksdepartementet, vil ein sjå at vi peikar på fleire tiltak vi har gjort på regulatorisk side for å bringe f.eks. mjølkeproduksjonen meir i tråd med dei prognosane vi har for korleis mjølkeproduksjonen vil sjå ut ved utfasing av eksportstøtte i 2020. Men å kompensere for inntekter som jordbruket enno ikkje har tapt, er ei ganske spesiell tilnærming til politikken. Det er det eg opplever at representanten no tek til orde for. Det er ikkje slik oppmodingsvedtaket kan forståast. Det handlar om kva ein skal gjere i 2020. Hovudmålsetjinga mi er i alle fall at vi ikkje skal tape marknadsdelar, at vi ikkje skal tape produksjonsmoglegheiter, i norsk jordbruk. Eg har nemleg tenkt å følgje opp hovudmålet til Arbeidarpartiet, nemleg å sørgje for at det skal vere produksjonsmoglegheiter. Då må vi konkurranseorientere norsk jordbruk vidare, og vi må styrkje konkurransekrafta. Då kan vi, når vi kjem til 2020, vurdere korleis situasjonen er. Men å kompensere for bortfall av ordningar som ein ikkje har tapt, er ei spesiell tilnærming.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-11-22:
Vi kan ikkje kompensere for bortfall av marknadsdelar ein ikkje har tapt. Det er jo det som er heile utgangspunktet til regjeringa her. Og eg legg til grunn at også Stortinget meiner at når ein har sagt at hovudmålet med norsk matproduksjon er auka produksjon, bør vi først sjå om vi kan uttømme den moglegheita og styrkje vår eiga produksjonsmoglegheit også i åra framover. Så er det slik at artikkel 19-avtalen, som oppmodingsvedtaket retta seg til, ikkje er ratifisert i EU. Det er ikkje auka import, det er ikkje bortfall av moglegheiter for produksjon basert på artikkel 19-avtalen i 2018. Og når det gjeld eksportstøtta, vert ho fasa ut i 2020. Så oppmodingsvedtaket er oppfylt gjennom regulatoriske grep og meldt til Stortinget i budsjettdokumentet. At Arbeidarpartiet no skulle ønskje ei anna oppfølging, er lov, men å hevde at det ikkje er oppfylt, er det ikkje grunnlag for.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2017-11-22:
Dette er heilt innanfor – det viser berre kva slags opposisjon regjeringa har med å gjere, for det første spørsmålet gjeld kva eg skal gjere for å følgje opp Stortingets vedtak, og oppfølgingsspørsmålet gjeld kva eg skal gjere for ikkje å følgje opp Stortingets vedtak. For det er jo Stortinget som har bestilt eit forbod mot nydyrking av myr. Dette viser at nokon samla opposisjon slepp vi iallfall å ha med å gjere. Forslaget om forbod mot nydyrking av myr vil ha konsekvensar for norsk jordbruk. Difor er også dette sendt på høyring, og det er lagt opp til at det skal kunne vere ein unntaksheimel i spesielle tilfelle. Vi går no gjennom høyringsuttalar og vil kome tilbake igjen, basert på det. Men dette er nok eit godt eksempel på at statsråden faktisk følgjer opp dei pålegga Stortinget gjev.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2017-11-22:
Hvorvidt statsråden har til hensikt å følge opp Stortingets vilje og uttrykk i landbrukspolitikken, er vesentlig å få avklart. Derfor var – skal vi si – analysene og svaret på dette med å bruke egne ressurser i oppfølgingen av matproduksjonen et ganske vesentlig spørsmål, som statsråden ikke svarte på. Men for å være tydelig med hensyn til det siste spørsmålet: Etter at Stortinget i juni veldig tydelig ba regjeringen i forslaget til statsbudsjett for 2018 fremme kompenserende tiltak for de tap produsentene får, er det ikke fremmet noen tiltak i statsbudsjettet for 2018. Vedtaket er ikke fulgt opp, så det å snakke om 2020 i denne sammenhengen blir for dumt – det blir useriøst – med tanke på det pålegget regjeringen og statsråden faktisk har fått av Stortinget. Derfor spør jeg nå veldig tydelig: På hvilken måte – og når – vil regjeringen følge opp det Stortinget påla regjeringen i juni 2017 om å fremme kompenserende tiltak for det tap produsentene får ved bortfall av markedsandeler, osv.?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2017-11-22:
Når eg høyrer statsråden si skryteliste, tenkjer eg: Her er det ugler i mosen. Som statsråden kanskje veit, er dette eit uttrykk me har importert frå Danmark, der den opphavlege betydinga er: ulvar i myra. Me har tidlegare i spørjetimen høyrt at regjeringa er veldig oppteken av å ha ulv i Noreg. No skal eg ta opp temaet myr, for statsråden lèt som om han er veldig oppteken av å leggja til rette for bønder som ønskjer å satsa og utvikla garden, men det er altså frå statsråden sendt på høyring eit forslag om eit generelt forbod mot nydyrking av myr, som kraftig vil avgrensa moglegheitene til å utvikla norske gardsbruk. Då er mitt spørsmål: Meiner statsråden at det er ein god idé å ha eit generelt forbod mot nydyrking av myr, når målet er auka norsk matproduksjon?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-11-22:
Det regjeringen jobber med, er å bygge en bedre jernbane. Det betyr mange steder at det er dobbeltspor som er det nødvendige, fordi trafikken er så tett og frekvensen så høy at noe annet ville vært ufornuftig. Andre steder kan lange krysningsspor være løsningen. Jo bedre eller jo billigere en klarer å innfri de overordnete målsettingene, jo større sjanse er det for å få gjort det raskt. Det er noe av den tilnærmingen vi har. Når en utreder dobbeltspor, betyr ikke det nødvendigvis at det er det en ender opp med, for målsettingen for hele intercitysatsingen må være å se på hvilken frekvens vi ønsker å oppnå – hvilke togavganger, hvor hyppig. Det er det publikum er opptatt av. Om togene fysisk går på dobbeltspor eller på enkeltspor, tror jeg ikke vi som passasjerer er opptatt av. Det handler om hva som er mulig for dem som planlegger jernbanen, altså Jernbanedirektoratets arbeid. I det arbeidet Bane NOR har, er det ikke nødvendigvis sånn at man ender opp med dobbeltspor, men det er noe av det man utreder. Og så blir det å gjøre de beste praktiske tilnærmingene til det. Jeg tror egentlig ikke at vi er så veldig uenig, selv om debatten gir inntrykk av det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-11-22:
Vår tilnærming til utbygging av jernbanen er at vi skal bygge innenfra og ut. Da klarer man raskt å få et best mulig tilbud til flest mulig. Innen 2024 vil det med intercityutbyggingen til Vestfoldbanen også være dobbeltspor til Gulskogen. I forbindelse med det kommunedelplanarbeidet som Bane NOR gjør, vil en finne ut hva som må til av tiltak for å få to tog i timen til Hokksund. Hvis det betyr at en må ha dobbeltspor, er det det en jobber videre med. Hvis det betyr at en heller kan bruke enkeltspor, men med lange krysningsspor, er det det vi ender opp med. Jeg er opptatt av å få høy frekvens og god forutsigbarhet, men også å fikse mest mulig. Det betyr at vi må ha kostnadene under kontroll. Selv om vi under dagens regjering har et jernbanebudsjett for 2018 som er over 9 mrd. kr høyere enn da vi overtok, betyr ikke det at vi har så mye penger at vi kan bygge dyrere løsninger enn det vi strengt tatt trenger. Jeg er veldig glad for det jeg her oppfatter som SVs tilnærming, at det er funksjonalitet en er opptatt av, ikke hvilket navn infrastrukturen i seg selv har. Dobbeltspor bygger vi ikke, med mindre en trenger det. Men vi skal ha et langsiktig perspektiv på hva som er det faktiske behovet.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-11-22:
«Det gjelder tilskuddsordningen for konfliktdempende tiltak i kommuner med ulverevir. I tilskuddsregelverk av 27. juni fremgår det at kommunene står fritt til å disponere tilskuddet og selv skal velge tiltak. Trysil kommune søkte om tilskudd til å undersøke ulvens genetiske og geografiske opphav, blant annet fordi kunnskap og forskning anses som konfliktdempende, men fikk avslag. Mener statsråden at han er bedre kvalifisert til å vurdere hva som vil virke konfliktdempende i Trysil, enn kommunestyret i Trysil?»
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-11-22:
Jeg takker for statsrådens svar. Men nå har det seg slik at kommunene forholdt seg til et tilskuddsregelverk som er datert 27. juni 2017 og trådte i kraft 1. juli 2017. Ordlyden i det tilskuddsregelverket var: «Kommunene skal selv beslutte hvilke konfliktreduserende tiltak som skal finansieres. Kommunen står fritt til å disponere tilskuddet og velge tiltak.» Søknadsfristen var 1. oktober 2017, og Trysil kommune – og andre kommuner også – sendte inn søknaden sin før fristen. De retningslinjene som statsråden her viser til, er retningslinjer som kom i et brev til Miljødirektoratet fra Klima- og miljødepartementet 10. oktober 2017, altså etter at fristen hadde gått ut. Er det slik at statsråden har ombestemt seg etter at han så hvilke tiltak det ble søkt tilskudd om? Og er det sånn å forstå at statsråden frykter for utfallet av en slik undersøkelse som Trysil ønsker å gjennomføre, og derfor valgte å innføre innskrenkende retningslinjer etter søknadsfristen?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2017-11-22:
Det er mange kommuner som valgte ikke å søke på ordningen i det hele tatt fordi man fant selve ordningen så konfliktskapende. Men noen kommuner kom fram til at det eneste man kunne se som konfliktdempende, var en sånn undersøkelse, og valgte derfor å søke på ordningen. Her ser det ut som om statsråden først rekker ut en hånd og tilbyr penger til konfliktreduserende tiltak, for så i neste vending si: Vent nå litt, dere får bare penger hvis dere går med på våre premisser, nemlig hvis dere finner dere i permanent tapte jaktinntekter, hvis dere aksepterer redusert bruk av skog og mark, hvis dere aksepterer at det er mindre trygt i lokalsamfunnet med ulven rekende rundt husveggen. Jeg synes det er kritikkverdig at statsråden forsøker å kjøpe ut kommuner berørt av ulv på denne måten, og i hvert fall når han ikke kan gi dem den friheten til å bestemme tiltak som de ønsker selv. Mitt spørsmål er: Er det slik at statsråden kun vil finansiere tiltak hvis søkerne aksepterer premisset for ulveforvaltningen i Norge, nemlig at man må finne seg i en uforholdsmessig stor belastning som følge av ulvesoneforvaltningen og manglende uttak av ulv i ulvesonen?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-11-22:
«Frå 2018 føreslår regjeringa endringar i folketrygdas stønadsordning til tannbehandling etter innslagspunkt 14. Det skal ikkje lenger vere mogleg å få dekka kostnader ved tannbehandling til pasientar med tannskrekk/odontofobi. Dette er ei svært sårbar og utsatt gruppe pasientar, som frå nyttår står utan eit reelt behandlingstilbod. Kvifor blei ikkje denne store endringa sendt på høyring, og vil statsråden reversere denne innstramminga for pasientar med alvorleg tannbehandlingsangst?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-11-22:
Takk for svaret. Det kan diskuterast om det er ei styrking av tilbodet til denne gruppa når ein fjernar anledninga til å få dette delvis betalt gjennom innslagspunkt 14 i stønadsordninga til folketrygda, og når regjeringa sjølv budsjetterer med at dette skal ha ei innsparing på 30 mill. kr. Dette er ekstremt sårbare pasientar, og det er feil å tru at alle desse vil makta å reisa inn til eit kompetansesenter når dei vert nekta å få ei behandling betalt hos den lokale tannlegen sin, som dei har oppnådd ein kontakt med. Eg synest det er spesielt at ein hevdar at tannlegar misbruker stønadssystemet, og svarer med å ta vekk heile ordninga. Har ikkje statsråden vurdert å gjera presiseringar i kva som skal til for at stønaden vert tatt vekk, i staden for å ta vekk heile ordninga?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2017-11-22:
Det er jo ei svekking når ein argumenterer med at det vert brukt for mykje pengar på ei ordning det er stort behov for, og ein kuttar 30 mill. kr. Da hjelper det ikkje å gi 10 mill. kr til kompetansesenter for å ta seg av alle desse pasientane. Eg les no på Helfos sider at det for odontofobi i dag er ei ordning som ein kan få stønad for innanfor innslagspunkt 14, så det er rart at statsråden framstiller det som om dette er ei ordning som ikkje finst. Ordninga gjeld i dag, og ho vert no tatt vekk av denne regjeringa. Odontofobi er ein diagnose. Etter det eg forstår, kan han stillast av lege eller psykolog. Det er klart at desse personane har ein sjukdom som er langvarig inntil han vert behandla, som mange andre, og dei klarer ikkje dagleg å få til tilfredsstillande munnpleie og tannpleie. Vil statsråden revurdera si innstilling til dette i Stortinget?
Bent Høie (Høyre), 2017-11-22:
Jeg vil først slå fast at pasienter med sterk angst for tannbehandling eller odontofobi ikke vil få et svakere tilbud fra nyttår. I et anmodningsvedtak fra mars 2008 – i forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 35 for 2006–2007, Framtidas tannhelsetjenester – ble regjeringen bedt om å etablere et tilbud til denne pasientgruppen. Et slikt tilbud er nå etablert i regi av fylkeskommunene, og dette tilbudet svekkes ikke i statsbudsjettet. Tvert imot foreslår vi at tilbudet styrkes med 10 mill. kr. Folketrygdens stønadsordning for personer med sterkt nedsatt egenomsorg – innslagspunkt 14 – har en annen målgruppe enn personer med angst for tannbehandling eller odontofobi. Målgruppen er personer med varig sykdom og funksjonsnedsettelser som trenger bistand for å gjennomføre daglig munnpleie. Både psykisk og somatisk sykdom er omfattet. Det skal foreligge erklæring fra lege eller psykolog om varig sykdom, dvs. at sykdommen også varer langt utover gjennomføringen av tannbehandlingen. Endringene som ble gjort i stønadsordningen fra 2008, var at tannlege og pasient ikke lenger skulle sende søknad til trygdeetaten på eget skjema og få forhåndsgodkjenning av behandlingsforslaget. Private tannlegers bruk av innslagspunkt 14 er firedoblet på tre år – fra 58 mill. kr i 2013 til 197 mill. kr i 2016. Helfos kontroll har avdekket at det ofte mangler erklæring fra lege eller psykolog, og at tannlegen selv angir tannlegeangst/odontofobi som varig sykdom. Det er jeg ikke fornøyd med. Det er nødvendig å ha kontroll med ordningen. Helfos analyse og kontroller tyder klart på at tannlegene tøyer vilkårene langt utover Stortingets formål med denne ordningen. Det er derfor, etter mitt syn, en riktig og nødvendig justering vi nå foretar. Hensikten er å bringe tannlegenes praksis i samsvar med intensjonene i regelverket. Det er også grunnen til at endringene ikke har vært sendt på høring. For pasienter med sterk angst for tannbehandling eller odontofobi har vi i dag et spesialtilbud gjennom et samarbeid mellom de odontologiske kompetansesentrene og fylkeskommunene. Disse pasientene trenger som oftest psykologbehandling for å bli kvitt odontofobien før tannbehandlingen kan begynne. De trenger også tannlege med spesialkompetanse i odontofobi. Jeg vil følge nøye med på utviklingen av konsekvensene av de presiseringer vi nå gjør. Skal en utvide tilbudet til pasienter med tannlegeskrekk som ikke har en bakenforliggende sykdom, er dette bl.a. en diskusjon som hører hjemme i det utvalget som nå jobber med prioriteringer i de kommunale helse- og omsorgstjenestene.
Bent Høie (Høyre), 2017-11-22:
Representantens framstilling er ikke riktig. Den ordningen som en presiserer regelverket for, var ikke ment som en ordning for pasienter med odontofobi. Det er en utvikling som en har tatt seg til i tjenesten, og som ikke er noen påstand fra meg, men som er et resultat av en gjennomgang som Helfo har gjort. Det er helt åpenbart at det heller ikke var Stortingets intensjon at denne ordningen skulle omhandle pasienter med odontofobi, fordi den endringen – som ble gjort i 2008 – at dette var noe tannlegene kunne sette i gang selv, ble gjort samtidig som Stortinget i et anmodningsvedtak ba om at det ble etablert et eget tilbud i fylkeskommunene til pasienter med odontofobi. Det tilbudet er nå etablert, og det styrkes i dette statsbudsjettet. Dette er en veldig tydelig oppklaring av slik hele ordningen var tenkt. Disse pasientene vil få et tilbud i de fylkeskommunale sentrene.
Bent Høie (Høyre), 2017-11-22:
Det er helt klart at odontofobi er en sykdom, men for å få støtte etter den ordningen som er innenfor innslagspunkt 14, er en avhengig av at en også har en bakenforliggende langvarig sykdom som varer etter at tannbehandlingen er gjennomført. Tilbudet til pasienter med odontofobi – også der det ikke er det – skal gis i de tilbudene som nå styrkes. Representanten må være klar over at dette også er en styrking av skjermingen av tilbudet, for hvis pasienter med odontofobi i dag får behandling hos private aktører etter punkt 14-ordningen, betaler de betydelige egenandeler, mens tilbudet er gratis der tilbudet var ment å bli gitt – det som nå styrkes – nemlig gjennom fylkeskommunene. Det vil faktisk gi et bedre og billigere tilbud for disse pasientene.
Bent Høie (Høyre), 2017-11-22:
Helse Sør-Øst har informert Helse- og omsorgsdepartementet om at regionalt radiologiprosjekt ble satt i gang i regionen våren 2013. Målet er å innføre et felles radiologisystem for alle helseforetak i Helse Sør-Øst. Et felles system vil gjøre det mulig å dele bilder og tilhørende informasjon mellom helseforetakene. Det betyr at behandlende helsepersonell kan samarbeide på tvers av helseforetakene, og pasienten vil ofte slippe å ta den samme undersøkelsen flere ganger. Sykehuset Innlandet ble valgt som første helseforetak for den nye løsningen. Piloteringen har imidlertid vist seg å være langt mer krevende enn forutsatt. Spesielt utfordrende har det vært å etablere den administrative delen av systemet, fordi denne delen krever omfattende tilpasninger til det enkelte helseforetakets øvrige systemer. Dette gjelder bl.a. systemer for timebestilling, logistikk, bildebeskrivelser, koding for aktivitetsrapportering m.m. Her er det avdekket feil ved selve løsningen, men også ved hvordan den fungerer sammen med de andre systemene som benyttes ved Sykehuset Innlandet. Helse Sør-Øst skal gjennomgå IKT-prosjektene sine. De vil da vurdere tidsplaner og ressursbruk for å sikre at den samlede IKT-porteføljen kan gjennomføres og realiseres innenfor et akseptabelt risikonivå. Det er viktig at regionen lykkes med å etablere felles løsninger på tvers av helseforetakene. Departementet har fått informasjon om at Helse Sør-Øst og Sykehuset Innlandet er i dialog om de økonomiske forholdene. Helse Sør-Øst legger til grunn at det skal gjøres en helhetlig vurdering basert på de ulemper merarbeidet i prosjektet har påført helseforetaket. Jeg oppfatter med dette at Helse Sør-Øst nå er åpne for at helseforetaket skal kompenseres for ekstrautgifter.
Bent Høie (Høyre), 2017-11-22:
Jeg har den generelle holdningen at Riksrevisjonens undersøkelser opp mot helsetjenesten alltid er velkomne, for de gir oss ny kunnskap og innblikk i områder som kan forbedres. Det har vi også fulgt opp, i og med at vi har hatt flere andre riksrevisjonsrapporter knyttet til ulike IKT-prosjekter. Jeg opplever ikke at Helse Sør-Øst har valgt en egen vei når det gjelder denne typen spørsmål, men Helse Sør-Øst har en annen historie knyttet til IKT enn de tre andre helseregionene. Det baserer seg i all hovedsak på at Helse Sør-Øst startet opp som to helseregioner – Helse Øst og Helse Sør – som i sin tid valgte veldig ulike strategier på dette området. Det betyr at den ryddejobben som på dette området ble gjort i bl.a. Helse Nord og Helse Vest, kom Helse Sør-Øst i gang med på et betydelig senere tidspunkt.
Bent Høie (Høyre), 2017-11-22:
For det første er Helse Sør-Øst på ingen måte ferdig med ryddejobben. De er midt i den. En del av arbeidet de var i gang med i forbindelse med outsourcingen av det en kan kalle IKT-infrastruktur, er en vesentlig del av dette. Det prosjektet er stilt i bero, i påvente av det arbeidet som nå gjøres i forbindelse med vurderingen av hvilke strategier som skal velges, etter at en avdekket at en i forberedelsen til outsourcingen hadde gitt tilgang for personell som ikke skulle hatt tilgang. Det viser også betydningen av å komme videre og få løsninger på plass, for dette er fundamentet for mye av det andre. Helse Sør-Øst har behov for å gjøre store investeringer på dette området. Hva som blir konsekvensene hvis eventuelle avtaler ikke kan gjennomføres, må en komme tilbake til når styret i Helse Sør-Øst eventuelt har vurdert de spørsmålene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-11-22:
«Helse Sør-Øst RHF inngikk i 2013 en avtale med den amerikanske leverandøren Carestream om å installere et røntgendatasystem ved alle de 35 sykehusene i regionen innen utgangen av 2016. Sykehuset Innlandet HF ble valgt som pilotsykehus, og etter gjentatte forsinkelser ble deler av røntgendatasystemet implementert i 2016. De samlede årlige ekstrautgiftene ved SI beløper seg til om lag 15 millioner kroner. Er det Helse Sør-Øst RHF eller Sykehuset Innlandet som må dekke ekstrautgiftene?»
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-11-22:
Jeg oppfatter at intensjonen i anskaffelsen er god, men det har ført til betydelige utfordringer i implementeringen av det nye røntgendatasystemet. Det reiser mange flere spørsmål i lys av saken vi har hatt om outsourcing og anskaffelse av et større IKT-system, som Helse Sør-Øst har vært gjennom, og som for så vidt har noe med mandatet mellom Sykehuspartner og Helse Sør-Øst å gjøre – det er ett spørsmål som reiser seg. Et annet spørsmål er knyttet til at vi ser ut til å ha et Helse-Norge som er delt i fire når det gjelder digitalisering, og hvor Helse Sør-Øst ser ut til å gå en helt egen vei i forhold til de tre andre regionale helseforetakene. Det er også en stor utfordring. Men konkret til røntgenanskaffelsen: Riksrevisjonen varslet en gransking av anskaffelsen. Har statsråden noen tanker om hva det vil bringe?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-11-22:
Takk for svaret. Den ryddejobben er viktig, men en kan jo stille spørsmål ved om den egentlig er gjort i Helse Sør-Øst, all den tid en fortsatt bl.a. forholder seg til 830 databaser, mens Helse Vest fra 2018 skal over på en i hvert fall samlet databasestruktur. Det sier noe om en betydelig forskjell i tilnærmingen og utviklingen. Tilbake til det opprinnelige spørsmålet: Fordelingen av utgiftene er jo én del. Arbeidsbelastningen har vært betydelig for dem som har gått gjennom implementeringen. Men hvis det nå blir sånn at Helse Sør-Øst må si opp en kontrakt om både røntgensystem og IKT-systemer, vil det kanskje også måtte føre til noen økonomiske omprioriteringer og kan hende utsette noen investeringer. Kan dette få noen følger for framdriften av noen investeringsprosjekter i Helse Sør-Øst?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-11-22:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kulturministeren: «I debattene om sosial kontroll har «skamløse jenter» tatt opp at når et par er skilt etter norsk lov, er det en del moskeer som fortsatt anser dem som gift, og som følger egne regler for å oppheve ekteskap som er inngått både hos dem og norske myndigheter. Disse egne reglene gir bl.a. mannen mye større mulighet til å stoppe og trenere en skilsmisse. Vil statsråden gå inn for å stille krav til alle trossamfunn som mottar statsstøtte, om at skilsmisse etter norsk lov også automatisk skal anerkjennes av trossamfunnet?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-11-22:
Jeg takker for svaret. Dette er en problemstilling som blir stadig mer aktuell. Gjennom den debatten som bl.a. «de skamløse jentene» har reist, er det synliggjort at stadig flere muslimske kvinner tar tunge og krevende avgjørelser om å gå ut av ekteskap som er arrangert, og som er inngått under sterkt press. Når de skal ut av det religiøse ekteskapet, er det definert av sharia-lover, og ifølge dem gis mannen egentlig all makt, makt til å kunne nekte skilsmisse – altså den religiøse skilsmissen i moskeene – rett til å kunne gifte seg på nytt, selv om han ikke er skilt religiøst, mulighet til å inngå flere ekteskap osv. Hvis mannen ikke godtar det, er det svært vanskelig for kvinnen å komme ut av det religiøse ekteskapet, og det gir henne store problemer i livet hvis hun fortsatt er muslim. Så spørsmålet mitt er: Er det en vanskelig vurdering å si at sharia-lover ikke skal gjelde i Norge, og at man må rette seg etter norsk lov – også i moskeene?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-11-22:
Jeg takker for tilleggssvaret. Sharia-lovene som definerer de muslimske ekteskapene, gir mennene sterk makt over kvinnene og fører ofte til utmattende prosesser for dem. De må reise til religiøse domstoler i hjemlandet for å få opphevet ekteskapet, så de fortsetter å leve i ekteskap som kan være voldelige, og som kan sette kvinnene i veldig vanskelige situasjoner. Den bosniske moskeen i Oslo har gjennomført en praksis, slik at ved en skilsmisse etter norsk lov er det automatikk, og et religiøst ekteskap er avhengig av at det er godkjent etter norsk lov – at det også er inngått etter norske myndigheters lov. Det er faktisk gjennomført reformer i flere muslimske land, men i moskeer i Norge er det uten tvil slik som det dokumenteres av «de skamløse jentene», at mange følger de gamle sharia-lovene for muslimske ekteskap og hvordan de kan oppheves. Som statsråden er inne på, er ikke dette noe som må undersøkes. Det er et faktum. Det finnes.(Presidenten klubber.) Så å ta standpunkt til dette burde være greit – synes jeg. (Presidenten klubber.)
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-11-22:
Eg vil stille følgjande spørsmål til forsvarsministeren: «Under debatt i NRK 13. oktober i år kritiserte hovudtillitsvald i Hæren, Pål B. Nygaard, regjeringa sin landmaktproposisjon. Nygaard viste til at regjeringa gjer lite anna enn å flytte rundt på soldatar og materiell. Han meiner det korkje vert tilført nye stillingar eller stridsvogner. I debatten uttala forsvarsministeren at Nygaard måtte gå tilbake og lese proposisjonen. Kan statsråden klargjere om regjeringa i Prop. 2 S(2017–2018) foreslår 200 nye stillingar i Hæren, og kor i proposisjonen dette står?» (2017–2018)
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-11-22:
Eg takkar for svaret. Eg vil nok hevde at det er sterkt kritikkverdig av ein statsråd i ein direktesend debatt rett og slett å avspore debatten gjennom å framstille det at det står 200 nye stillingar i Hæren som eit faktum, for det er ingen gitt i Stortinget å få lese det som ligg bak proposisjonen. Det er sjølvsagt ikkje noko me har tilgang til, og me i Stortinget er heilt avhengige av i vårt arbeid – og det gjeld òg dei som er i Forsvaret sine organisasjonar – å få korrekt informasjon. Så er statsråden samd i at det er sterkt kritikkverdig av ein statsråd å framstille rett og slett feil fakta i ein så viktig debatt?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2017-11-22:
Eg vil be statsråden kome til Stortinget og synleggjere dei tala som han no seier ligg der, og som ingen her kan finne. Det synest eg me har krav på. Det er jo ikkje berre for Hæren at ein diskuterer tal. Det gjer ein òg for Heimevernet. Heimevernet sjølv har gjentekne gonger gjort det klart at HV no har om lag 40 500 soldatar. Dåverande sjef for Heimevernet, Tor Rune Raabye, sa 9. august at HV hadde 40 583 soldatar. Kan statsråden no stadfeste at det ikkje er meir enn 40 000 soldatar i Heimevernet i dag? Og då snakkar eg ikkje om lureaktige omgrep, «besatte stillinger», men om ekte soldatar med ekte våpen og ekte utstyr, trente for og villige til å slåst for å beskytte landet sitt. Kan statsråden no stadfeste at Heimevernet har feil tal, at det ikkje er meir enn 40 000, og at dei no må til å levere frå seg utstyr? Regjeringa har jo sagt noko anna, dei har sagt at det berre er ei tilpassing til dagens tal.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-11-22:
I Prop. 2 S, landmaktproposisjonen, legges det opp til en økning av årsverkene i Hæren, særlig gjennom en styrking av spesialistkorpset. Det foreligger forholdsvis detaljerte beskrivelser av de enkelte avdelingene i det arbeidet som har blitt utført av arbeidsgruppa som utreder landmakten. Regjeringen har imidlertid ikke bedt Stortinget om å ta stilling til detaljerte stillingsrammer for de ulike avdelingene, da dette løses best innenfor forsvarssjefens fullmakter. Derfor er ikke stillingsrammen for den enkelte enhet beskrevet i landmaktproposisjonen. Planene innebærer en netto økning av antallet årsverk i Hæren på om lag 200. Denne økningen er det tatt høyde for i de økonomiske rammene for landmakten i perioden. De foreslåtte endringene i landmaktproposisjonen vil videreutvikle Hærens organisasjon på flere områder, særlig knyttet til etablering av den nye luftvernkapasiteten i artilleribataljonen, etablering av ny ordning for rekrutt- og fagutdanning og etableringen av kavaleribataljonen i Finnmark. Det er altså slik at det ikke eksplisitt står 200 stillinger i proposisjonen, men i beregninger som ligger til grunn for proposisjonen, og i de endringene regjeringen foreslår for landmakten, vil vi øke antallet årsverk i Hæren med over 200.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-11-22:
Både jeg og representanten Navarsete har vært i mange debatter – mange radiodebatter og mange debatter på torg og i salen her. At man i en debatt kan uttale seg unøyaktig, det vet vi. Så er det selvfølgelig beklagelig hvis det blir oppfattet som en form for hersketeknikk e.l. Men det som er viktig for meg i denne saken, er at framstillingen fra motdebattant Pål B. Nygaard er feil, for det er faktisk slik at vi øker antall årsverk. Det ligger eksplisitt i de endringene vi gjør i Hæren, det ligger på de vurderingene som ligger bak det, det vises i de økonomiske beregningene, og det vises i de budsjettforslagene vi legger fram i henhold til landmaktproposisjonen. Så for meg er den viktige delen av denne debatten at vi nå presenterer en endring og en løsning for landmakten som gjør at vi øker vår forsvarskraft og øker bærekraften til det norske forsvaret.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-11-22:
Landmaktproposisjonen ligger nå til behandling i komiteen, og vi får rikelig anledning til å diskutere tallene bak og effekten av proposisjonen vi har fremmet. Representanten Navarsete får også muligheten til å jobbe i komiteen med de tingene. Vi har levert en proposisjon som styrker landmakten, som styrker forsvarskraften til Norge, som styrker bærekraften til Forsvaret, også ved de innretningene og de finansieringsmodellene vi har levert. Så til den andre delen av spørsmålet, som egentlig relaterer seg til et skriftlig spørsmål jeg har fått fra representanten Navarsete. Det svaret er levert, så det svaret vil Navarsete få fra meg skriftlig. Da jeg ble innrullert i Heimevernet, i 1988, fikk jeg ikke våpen, ikke klær. Det fikk jeg først i 1992. Alle de fire årene før det var jeg med i tallene til sjef Heimevernet den gangen. Jeg fikk ikke sko, ikke trøye, ikke lue og ikke gevær, men jeg ble telt med. Det vi har levert på, er de soldatene som er oppkledd og levert fra Heimevernet.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-11-22:
Mannskapsmessen ved Fredriksvern fikk betydelige skader, som det sies, som følge av lynnedslag i 2014. Bygget brant ikke ned, men skadene gjorde bygget ubrukelig til videre drift for Justissektorens kurs- og øvingssenter. Som selvassurandør må staten selv bekoste en eventuell reparasjon av skadene. Det ble etter brannen søkt å finne midler til å rehabilitere det brannskadde messebygget. På grunn av en streng prioritering av investeringsmidler til nødvendige tiltak i Forsvaret ble det ikke funnet rom for å avsette midler til rehabilitering av messebygg. Justissektorens kurs- og øvingssenter har etter brannen disponert andre bygg på festningen for å løse et midlertidig behov for bespisning for ansatte, studenter og kursdeltakere. De har inngått en avtale med en sivil leverandør for etablering av messefasiliteter til erstatning for messebygget. Å rehabilitere messebygget som messefasilitet for justissektoren er, etter det jeg kjenner til, derfor ikke aktuelt. Forsvarssektoren har ikke lenger aktivitet i Stavern, og vi har ikke behov for å rehabilitere bygget til eget bruk. Dersom justissektoren får behov for mer bygningsareal til andre formål på området, kan det vurderes å sette bygget i stand for å kunne dekke et framtidig behov. Hva en eventuell rehabilitering av bygget for andre formål vil koste, og hvordan rehabiliteringen skal finansieres, er ennå ikke vurdert. Jeg er enig i at det kan ikke være ønskelig at et sånt bygg skal stå ubrukt. Jeg vil derfor varsle nå at jeg tar et nytt initiativ for å se på mulighetene til å finne en løsning som gjør at bygget igjen kan brukes.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-11-22:
Nei, hvis vi ser det i den store sammenhengen, med hensyn til de investeringsmidlene vi har, og de behovene vi har for nye bygg og nye anlegg i Forsvaret, vil jeg nok ikke omtale det som lemfeldig, heller som stram prioritering av begrensede midler. Jeg er vel heller ikke av dem som synes det er forferdelig at folk i en etat som politi- og justissektoren må gå noen hundre meter for å spise lunsj en annen plass. Det forutsetter jeg vel skal gå helt greit. Men som sagt er det ikke ønskelig at vi har bygg tilhørende etaten som står og råtner ned, forsarves, så derfor skal jeg ta et initiativ for å se på en mulig løsning for det bygget.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-11-22:
Jeg har ikke lyst til å forskuttere dette. Det kunne jo være fristende bare å overlate byrden til justisministeren, men han sitter nå såpass nært her i salen at da ville antagelig protestene bli høylytte. Så det jeg varsler her, er at vi skal gå inn i saken, vi skal se på å finne en løsning. Jeg vil ikke forhåndsprosedere eller gi noen forhåndsløfter i så måte nå.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-11-22:
Beslutningen om å videreføre Kystjegerkommandoen er reflektert i departementets strukturutviklingsplaner, og Sjøforsvaret har i løpet av inneværende år oppdatert det konseptuelle grunnlaget for Kystjegerkommandoen som en operativ avdeling i Sjøforsvaret. Den videre utviklingen av avdelingen vil bli utredet nærmere. Mandat for utredning er under utforming. Mulige alternative lokaliseringer og organisatoriske tilknytninger, herunder forholdet til Forsvarets spesialstyrker, slik stortingsflertallet la til grunn, vil være en del av utredningen. Jeg vil komme tilbake til Stortinget på en egnet måte når det gjelder den videre utviklingen av Kystjegerkommandoen på et senere tidspunkt.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-11-22:
Det kunne jo vært interessant å ta en debatt på akkurat det med respekten for Stortinget. Kanskje man skal ha såpass respekt for motdebattantene at man hører på hva som blir sagt i en debatt. Jeg sa at en videre utvikling av avdelingen vil bli utredet nærmere. Mandatet for utredningen er  under utforming. Det er faktisk ikke slik, som representanten hevder, at jeg sa at jeg skulle begynne  med mandatet. Arbeidet er i gang. Mandatet er under utredning, utviklingen skal bli utredet nærmere, og jeg skal komme tilbake til Stortinget på egnet måte når vi har en løsning på dette.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2017-11-22:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Mannskapsmessen ved Fredriksvern i Stavern har stått nedbrent siden et lynnedslag i 2014. Den ble inntil da benyttet av Justissektorens kurs- og øvingssenter. Forsvarsbygg er eier av messen og av området for øvrig. Akter statsråden å skjære igjennom og restaurere bygget for å sikre framtidig bruk til glede for studentene ved Politihøgskolen, UP og kursdeltakere ved Justissektorens kurs- og øvingssenter?»
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2017-11-22:
Jeg takker for svaret. Det var også noe positivt å høre her. Fredriksvern er et av de mest besøkte turiststedene i Norge. Anslagsvis 250 000 mennesker besøker dette vakre området hvert år, og midt i dette området står det altså nå et nedbrent karakteristisk sekskantet bygg, der det har vært en fryd å innta et måltid eller fem. Studentene ved Politihøgskolen, Utrykningspolitiets mannskaper og kurselever må nå gå ut av porten i leiren og et par hundre meter unna for å spise i en provisorisk kantine innleid av private, som det ble nevnt. Syns ikke statsråden at dette er en noe lemfeldig omgang med statens ansvar som selvassurandør?
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2017-11-22:
Jeg har et kort oppfølgingsspørsmål. Statsråden skisserer jo en løsning her. Kan en slik løsning være at eierskapet til området nå overføres til de som har bruksretten til området, med andre ord at justissektoren overtar som eiere, i alle fall for deler av Fredriksvern?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2017-11-22:
«Stortinget vedtok høsten 2016 å stanse regjeringens foreslåtte nedlegging av Kystjegerkommandoen(KJK) utenfor Harstad. Stortingsflertallet la til grunn at KJK skulle videreføres med tilholdssted i Nord-Norge, og at en i videreutviklingen av KJK skulle vurdere tettere tilknytning til andre forsvarsavdelinger, herunder Forsvarets spesialstyrker, både med hensyn til konseptuell utvikling og lokalisering. (KJK) Hva har blitt gjort siden november 2016 for å videreutvikle Kystjegerkommandoen?»
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2017-11-22:
Dette vedtaket gjorde Stortinget for ett år siden, og det statsråden kommer med nå, er at de skal sette i gang en utredning – ett år etter at Stortinget har fattet et vedtak. Det var slik at regjeringen ville legge ned Kystjegerkommandoen. Jeg var klar til å gå for en samlokalisering på Ramsund, som mange ønsket. Jeg fikk en del advarsler – det ble for dyrt, og det er kanskje vanskelig å ta den typen beslutninger over bordet i et møterom på Stortinget. Derfor var jeg tilbakeholden med det. Men jeg forutsatte jo at Forsvarsdepartementet skulle utrede dette, både lokalisering og en nærmere tilknytning til Forsvarets spesialstyrker. Hva slags respekt er det for Stortinget å holde dette gående ett år og sette i gang en utredning nå? Det kalles ikke oppfølging, det kalles ikke respekt for Stortinget, det har bare ett ord: trenering.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2017-11-22:
Det finnes bare ett ord om dette. Når mandatet er under utredning, da har man ikke  startet en utredning. Stortinget ba om at dette skulle komme på plass. Jeg var forsiktig for ikke å fatte beslutninger for fort. Heldigvis fikk vi reddet Kystjegerkommandoen – Høyre ville jo legge ned hele den – og så sa vi: Dette må ses i sammenheng med Forsvarets spesialstyrker – kan vi flytte til Ramsund? Så kommer altså statsråden til Stortinget ett år etterpå og «utreder» fortsatt mandatet. Det kalles ikke respekt for Stortinget. Her må statsråden rett og slett få opp farta.
Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-11-22:
Jeg registrerer at vi har delte meninger om hva som er respekt for Stortinget. Jeg har også veldig stor respekt for de mannskapene vi har i Forsvaret, og jeg mener at en slik jobb som dette skal gjøres skikkelig. Vi tar det arbeidet på alvor. Det arbeidet er underveis, og vi kommer tilbake til Stortinget på egnet måte når vi har den saken klar.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2017-11-22:
«Flere steder i landet meldes det om at forslaget til statsbudsjett for 2018 vil medføre bemanningskutt i politidistriktene, og tillitsvalgte i politiet advarer mot at forebyggende arbeid, lokal beredskap og innbyggernes sikkerhet ikke blir ivaretatt på en god nok måte. Hvorfor mener regjeringen det er riktig å legge frem et politibudsjett der nesten alle nye midler går til politiets planlagte beredskapssenter og nye politihelikoptre, mens lokal beredskap og forebyggende arbeid i politidistriktene blir skadelidende?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2017-11-22:
Jeg takker for svaret, som går langs kjente linjer. Justisministeren har ansvar for å sørge for en best mulig beredskap i landet. Justisministeren har også ansvar for å fremme de tiltakene som vil ha best effekt, sørge for tilstrekkelige bevilgninger og prioritere det viktigste først. Den øverste embetsmannen i det departementet som statsråden leder, karakteriserte på et åpent seminar i Oslo 26. oktober i år regjeringens prioriteringer som symboltiltak. Videre sa departementsråden at det ikke er gjort en kost–nytte-vurdering av hvilke tiltak som har best effekt, og som gir oss mest for pengene. Han sa sågar om beredskapen i Norge at kanskje kunne pengene vært brukt på helt andre områder i et mer forebyggende perspektiv, gjennom andre typer tiltak. Hvorfor har ikke Justis- og beredskapsdepartementet foretatt en kost–nytte-vurdering av hvilke tiltak som bør prioriteres for å styrke beredskapen i Norge mest mulig?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2017-11-22:
Jeg takker igjen for svaret. Senterpartiet støttet planene om et nasjonalt beredskapssenter. Vi har også inne i vårt alternative budsjett for neste år en like stor bevilgning til beredskapssenter som det regjeringen har i sitt opplegg. Men vi har stilt spørsmål ved både innretning, omfang og lokale konsekvenser av prosjektet, på samme måte som svært mange andre. Ikke minst setter vi i fokus hva som kan bidra til å styrke beredskapen i hele landet. I motsetning til statsråden tar vi på alvor alle bekymringsmeldinger som kommer fra Politi-Norge om nedskjæringer og bemanningskutt. I mitt eget fylke, Akershus, går antall henleggelser opp og antall pågripelser ned. Vi tar også på alvor de bekymringene som statsrådens egen departementsråd tydeligvis har. Derfor har jeg følgende spørsmål: Mener statsråden at faglige vurderinger av hvilke tiltak som gir mest beredskap for pengene, er relevant informasjon for Stortinget? Og hvorfor har ikke statsråden sørget for å gi Stortinget denne informasjonen?