Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-12-08:
Bevilgningene til forskning og innovasjon utgjør en tredel av budsjettrammen til Fiskeri- og kystdepartementet i 2012. Det er ikke uten grunn. Forskning er grunnmuren i forvaltningen av havets og kystens ressurser. I innstillingen til denne budsjettbehandlingen understreker kirke-, utdannings- og forskningskomiteen hvor viktig det er at all produksjon og alle produkter utvikles innenfor akseptable rammer for bærekraft, miljø, dyrevelferd og trygg mat. Jeg er glad for at komiteen løfter fram dette, for vi snakker om tyngdepunktet i Fiskeri- og kystdepartementets forskningsinnsats. Miljømessig bærekraft er en ufravikelig forutsetning for en sjømatnasjon. Oppfølgingen av bærekraftstrategien for havbruksnæringen er fortsatt høyt prioritert i 2012. Sentrale problemstillinger er forskning på genetisk påvirkning mellom oppdrettsfisk og villfisk, og på sykdom og smittespredning. Ikke minst arbeider forskningsmiljøene med å utvikle målenheter for akseptabel miljøpåvirkning. Det er derfor en glede å kunne fortelle at Forskningsrådet i disse dager bevilger 20 mill. kr til et samarbeidsprosjekt som skal kvantifisere genetiske effekter av rømt oppdrettslaks på ville laksebestander. Jeg har store forventninger til at denne betydelige stasingen, og samarbeidet, vil gi oss bedre kunnskap om forholdet mellom villaks og oppdrettslaks. Det er gjennom mer innsats fra våre fremste kunnskapsmiljøer at vi kan sikre en bærekraftig oppdrettsnæring som bidrar til verdiskaping og arbeidsplasser langs kysten. La meg trekke fram tre andre eksempler på prosjekter jeg har stor tro på skal ta oss inn i framtiden på en god måte: Det første er MAREANO-programmet, som faktisk er et eventyr. Gjennom flere års målrettet og tverrfaglig samarbeid har vi kartlagt havbunn og naturressurser i viktige norske havområder. MAREANO gir oss data og produserer et kartmateriale som er unikt selv i global sammenheng, og kunnskapen blir brukt. MAREANO-kunnskapen ligger til grunn for de helhetlige forvaltningsplanene for havområdene, for fiskeriforvaltningen og for beslutninger om hvor man kan åpne for ny petroleumsvirksomhet. MAREANO-programmet er foreslått styrket med til sammen 36 mill. kr i budsjettet for 2012 for å kartlegge havbunnen i det tidligere omstridte området vest for avgrensningslinjen mot Russland. Det andre eksemplet er HAV 21. Vi forsker nå marint for nærmere 3 mrd. kr årlig i dette landet. Det er bra, men vi må også våge å spørre grunnleggende spørsmål, som: Bruker vi ressursene rett? Hva slags kunnskap trenger vi i årene framover? Fins det områder der vi trenger å styrke innsatsen? Framtiden skapes av nåtiden, og det er nå vi bygger den kompetansen vi trenger om 10–20 år. Derfor har jeg satt i gang en strategiprosess, kalt HAV 21, ledet av en styringsgruppe med representanter fra næring, forvaltning og forskning. Men mange av utfordringene er så store at vi ikke kan ta mål av oss til å finne svarene alene. Det gjelder ikke minst klimaendringene og det økende ressursbehovet som veksten i verdens befolkning stiller oss overfor. Dette er også bakgrunnen for at norske myndigheter har tatt initiativ til å etablere et felles europeisk marint forskningsprogram, det såkalte JPI Oceans, som er det tredje eksempelet. JPI Oceans er nå i støpeskjeen og fikk sin offisielle støtte fra EUs konkurranseevneråd i denne uken. Hele 16 europeiske land deltar i JPI Oceans og skal koordinere forskningsinnsatsen sin for å finne svar på felles utfordringer. Forskningen under Fiskeri- og kystdepartementet er omfattende og viktig. Den skal legge grunnlaget for at vi kan leve av havets ressurser i dag og i generasjonene som kommer, og for at vi skal kunne oppfylle visjonen: Norge, verdens fremste sjømatnasjon.