Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2009-02-24:
Vi behandler i dag representantlovforslag fra Karin S. Woldseth, Øyvind Korsberg og meg selv om endringer i lov 24. februar 1995 nr. 12 om helligdager og helligdagsfred. Vi mener det nå er på tide å avvikle siste rest av åpningstidsbestemmelsene i Norge, herunder avskaffe den såkalte Brustad-bua. Da jeg og mange andre av Stortingets medlemmer som er til stede her i dag, vokste opp, stengte samfunnet kl. 16 på hverdager og kl. 13 på lørdager. I byene hadde man ofte langdag på torsdag til kl. 17, eller i beste fall til kl. 19. Jeg husker ikke så mye av denne tiden annet enn at det var et veldig stress for å få dagligvarene i hus for dem som var i jobb, og at bysentrum var folketomt på ettermiddager og på tidlig kveld. I løpet av 1980-tallet fikk vi et åpnere samfunn. Fremskrittspartiet stod i front i denne utviklingen, sammen med også Høyre, for frihet, åpenhet, fleksibilitet og forbrukervalg. Den nærmest endelige seieren for dem som ønsket frihet, ble vunnet som følge av vedtaket som ble fattet ved behandlingen av Innst. O. nr. 56 for 2002–2003, da åpningstidsreguleringene i Norge i praksis ble borte alle dager unntatt på helligdager og på 1. mai og 17. mai. På disse dagene ble det gjort et unntak for bl.a. å opprettholde den såkalte Brustad-bua. Det opprettholdes også et unntak for bensinstasjoner på under 150 m2, salgssteder på campingplasser osv. Jeg bor i en bydel med to slike Brustad-buer og også med to store bensinstasjoner, så jeg har det greit med søndagshandelen. Men jeg synes likevel det er et meningsløst regime vi har i loven: Du kan handle, men fy om du gjør det i en butikk som er på mer enn 99 m2, f.eks. en som er på 102 m2. Fremskrittspartiet mener at man må tilnærme seg temaet åpningstider fra en prinsipiell side. Vi mener at tilbud og etterspørsel egner seg bedre enn lovverk til å regulere åpningstiden, og at dette syn bør legges til grunn for lovgivningen på området. Det er hensiktsløst at offentlig ansatte kontrollører ustyrt med målebånd skal foreta åpningstidstidskontroller i helger og på helligdager. Det forhold at man har beholdt slike spesialregler for spesielt kristne helligdager og for 1. og 17. mai, vil medføre at man må beholde et byråkratisk system for å kontrollere at reglene etterleves. Vi har merket oss at komiteens flertall som hovedbegrunnelse for å opprettholde dagens regler trekker frem ønsket om å skjerme én dag i uken for kommersielt press, og det er her den mentale kortslutning er komplett. Jeg kan nemlig ikke se at det kommersielle presset skal være vesentlig større i en butikk på 102 m2 enn det er i en på 99 m2. Erfaringene med oppheving av begrensningene på ukedager dokumenterer klart at det er et forsvinnende lite antall norske forbrukere som f.eks. ønsker å handle klær, biler eller matvarer kl. 23 eller kl. 03 om natten. Med denne erfaringen må man kunne føle seg trygg på at det er svært få norske forbrukere som ønsker å foreta store innkjøp på søndager, julekvelden, i påsken og på 1. og 17. mai. Behovet for å holde åpent på disse dager vil derfor være minimalt, og det vil være unødvendig å ha spesielle regler på dette området. Avslutningsvis skal jeg ta et eksempel fra min egen bydel på hvor galt det kan bære av sted med disse reglene. I min bydel i Drammen har man en Kiwi-butikk som er på noe rundt 160 m2, altså en forholdsvis liten dagligvarebutikk. De har sett at det er et behov for å selge på søndager, og de har altså da måttet leie nabolokalene som er på under 100 m2 og lage en egen søndagsbutikk for å tilfredsstille det behovet hos kjøperne. Slike tilpasninger er dårlig økonomi, dårlig næringspolitikk og er også i strid med all mulig sunn fornuft. Med dette tar jeg opp våre forslag i innstillingen.