trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Margret Hagerup (Høyre), 2018-01-31:
Stadig flere i Arbeiderpartiet er rørende bekymret for den norske modellen, den lave organisasjonsgraden og hva regjeringen vil gjøre med dette. Samtidig angriper Arbeiderpartiet regjeringen for å anerkjenne at en del velger ikke å være medlem i en fagforening. Det er mye lek med ord i denne salen. Det er også interessant å lese stortingsmeldinger, som f.eks. St. meld 29 for 2010–2011, som ble avlevert av de rødgrønne 26. august 2011. Jeg leser: «Eit tillitsbasert og effektivt partssamarbeid med høg legitimitet føreset oppslutning om organisasjonane. Likeins er det ei viktig side ved demokratiet vårt at arbeidstakarar og arbeidsgivarar skal stå fritt til å stifte og drive organisasjonar, og fritt kunne slutte seg til den organisasjonen dei ønskjer, eller la vere å organisere seg. Styresmaktene har ansvar for å leggje til rette for eit godt arbeidsliv for alle arbeidstakarar og arbeidsgivarar – både organiserte og uorganiserte.» I Jeløya-plattformen leser vi følgende om arbeidslivet: «Regjeringens mål er et norsk arbeidsliv med både trygghet og fleksibilitet for arbeidstakere, seriøse arbeidsgivere og et velfungerende og effektivt trepartssamarbeid. Gjennom samarbeidet mellom arbeidsgivere, arbeidstakere og myndigheter har Norge skapt et av verdens mest moderne og omstillingsdyktige arbeidsmarkeder. Regjeringen vil videreutvikle(…) den norske modellen og mener det er en konkurransefordel for Norge med et likestilt og inkluderende arbeidsliv med høy organisasjonsgrad.» (…) I en tid da vi egentlig burde snakke mer om hvordan vi kan inkludere flere, fortsetter Arbeiderpartiet å polarisere debatten. Det er ikke arbeidstakerne tjent med, heller ikke de som står utenfor. Samfunnet vårt taper bærekraft. Trepartssamarbeidet har tjent Norge godt. Dette er et rammeverk som gjør at vi kan utføre politikk og moderniseringer som står seg over tid. Det er derfor bekymringsfullt at organisasjonsgraden er fallende, men det er fremdeles et tankekors at YS i sitt arbeidslivsbarometer for 2017 finner at 40 pst. av de fagorganiserte er enig i påstanden: «Fagforeninger er for tett koplet til politiske partier.» Fagforeningene må gjøre seg relevante for dagens arbeidstakere, og de må kanskje løsrive seg fra partiavhengigheten. Samtidig kan ikke Arbeiderpartiet bare skylde på Høyre, de bør også se på om LO oppleves relevant nok for det moderne arbeidslivet. Da kan kanskje organisasjonsgraden gå opp hos flere, og vi vil få flere stemmer som kan bidra i samtalene om nødvendige moderniseringer for å bevare et bærekraftig velferdssamfunn. Det har de neste generasjonene fortjent, også de som står utenfor arbeidslivet og vil ha en jobb å gå til.
Zaineb Al-Samarai (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg vil starte med å rose representanten Moxnes for å være opptatt av å snakke om Forskjells-Norge. Han ga en god beskrivelse av hvordan regjeringen har økt og vil fortsette å øke forskjellene i Norge. Økende forskjeller er ikke bare urettferdig. Det er en trussel mot stabiliteten og tryggheten i det norske samfunnet. Makten til å motvirke en slik utvikling ligger imidlertid i denne sal. Stortingsflertallet kan selv sette ned foten og tvinge gjennom tiltak som sikrer mer rettferdige løsninger. Som største opposisjonsparti er det naturlig for Arbeiderpartiet å ta utgangspunkt i våre forslag og vår politikk. Mitt spørsmål til representanten Moxnes er: Hvilke tiltak for å redusere forskjellene i Norge ser representanten for seg at det kan bli flertall for i Stortinget?
Zaineb Al-Samarai (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg takker Moxnes for svaret. Når vi hører innleggene i denne debatten, både fra regjeringspartiene og fra opposisjonen, er det rørende å høre hvor mange partier som nå er opptatt av forskjellene – fra representanten Moxnes på den ene siden til regjeringspartiene på den andre siden. Det gleder naturligvis oss i Arbeiderpartiet, fordi hele vår bevegelse er bygget på å redusere forskjellene mellom folk og gi flere folk mer frihet. Men det holder ikke å bare snakke om forskjeller. Vi trenger handling. Regjeringspartiene har forstått at det er klokt å si «forskjeller» så ofte som mulig, men det er lang vei mellom det å si det og faktisk gjøre noe. Jeg vil derfor spørre representanten Moxnes om han selv, selv om Arbeiderpartiet og Rødt har litt ulike virkemidler, vil medvirke til at opposisjonen i fellesskap bidrar til å trekke politikken i en retning som vil gi mindre forskjeller og mer rettferdighet.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
For å få til en bærekraftig velferdsstat med bærekraftige velferdsordninger, som denne regjeringen ønsker, er det nødvendig å ha kontroll på hvor mange som kommer inn til Norge. Integrering er også helt avgjørende. Å lære dem som skal være her, om det norske samfunnet og det norske språket, er en forutsetning for at de skal kunne ta del i fellesskapet. Rødt derimot ønsker å gå en helt annen vei. I arbeidsprogrammet deres står det at de ønsker å ta imot 20 000 kvoteflyktninger i året. Det står også at de vil fjerne en rekke krav som fremmer integrering, f.eks. krav om norsk og samfunnskunnskap og krav om selvforsørgelse for å få statsborgerskap. Mitt spørsmål blir da: Tror representanten Moxnes at 20 000 kvoteflyktninger i året som møter færre krav enn i dag, vil styrke eller svekke velferdssamfunnets bærekraft i årene som kommer?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Opptakten til denne debatten begynte akkurat som alle andre debatter i forrige periode. Nå har landet fått en ny, utvidet regjering, med et nytt parti, med en ny erklæring og en ny plattform. Det opposisjonslederen i Stortinget er mest opptatt av, er om regjeringen skal kalles blå-grønn eller blå-blå-blå. Mangelen på politiske løsninger er påfallende, og svartmalingen som jeg tror var en sterk bidragsyter til den ikke-sosialistiske valgseieren i høst, fortsetter i samme takt og med samme tone. Videre i sitt innlegg sa representanten Gahr Støre at regjeringserklæringen bærer preg av mange honnørord som det er lett å slutte seg til, men som ikke følges opp med handling. Vel, én dag etter at statsministeren holdt redegjørelsen for Stortinget, er det kanskje ikke så rart at ikke hele erklæringen er fulgt opp med konkrete handlinger. Noen av de honnørordene som Gahr Støre angrep for å være honnørord, var at hver elev skal møte en kvalifisert lærer. Jeg mener oppriktig det er viktig at hver enkelt elev møter en lærer som har og har hatt de samme kravene til fordypning i de fagene han eller hun underviser i. Jeg tror rett og slett skolen blir bedre av det. Det var også Arbeiderpartiet enig i i forrige periode. Det var de enig i helt til 15. januar i år. Da snudde Arbeiderpartiet, og de ønsker ikke lenger at lærere skal oppfylle kompetansekrav, som effektivt hadde ført til at hver enkelt elev skal møte en kvalifisert lærer. Det er synd. Det viser en populistisk vingling, og det fører i verste fall til større forskjeller mellom elever rundt omkring i landet. Jonas Gahr Støre sa videre i sitt innlegg at han var enig med Kristelig Folkeparti i at det manglet noe om vår nasjonale kulturarv i erklæringen. Hva som manglet, sa han imidlertid ikke noe om. Var det flere honnørord som han i minuttet før anklaget regjeringen for å ha for mange av, eller var det noe konkret, som det å fjerne K-en i KRLE-faget, som Arbeiderpartiet gikk til valg på? Jeg tror politikk er viktigere enn semantikk, og hva man faktisk gjør, er viktigere enn hva som blir skrevet. Jeg er helt sikker på at denne regjeringen kommer til å følge opp vår stolte humanistiske arv på en god måte. Arbeiderpartiet har nesten like stor tro på skatteletter som regjeringspartiene, men bare når det kommer til en gruppe i samfunnet, nemlig de fagorganiserte. Arbeiderpartiet mener skatteletter bør forbeholdes dem som betaler kontingent, som igjen føres over til Arbeiderpartiet før hvert valg. Vi ønsker å gi skattelette til alle, også de fagorganiserte, slik at de selv kan beholde mer av sin inntekt, til sparing, investeringer eller det de selv ønsker.
Grunde Almeland (Venstre), 2018-01-31:
Jeløya-plattformen legger opp til en inkluderingsdugnad. Den går rett inn i kjernen av en av de største utfordringene vi – spesielt i Oslo – har, og som jeg opplever at representanten Moxnes også er opptatt av. Bare i min egen bydel, Gamle Oslo, er det områder hvor opp mot 60 pst. av barna må vokse opp i fattigdom. Dette fører til alt fra dårligere helse og mindre sosial deltakelse til at barna deltar mindre i barnehage, SFO og fritidsaktiviteter. Styrken i Jeløya-plattformen ligger i at man ikke tror at det er ett enkelt tiltak som vil løse de omfattende utfordringene. Tiltakene som ligger i plattformen, spenner fra å gi folk verktøy til å kunne skape sin egen arbeidsplass til å gi flere adgang til barnehage og SFO, uavhengig av hvilken adresse man bor på. Mitt spørsmål til representanten Moxnes er: Vil Rødt bidra i en felles dugnad for å sørge for at færre barn må leve i fattigdom?
Grunde Almeland (Venstre), 2018-01-31:
Jeg vil gjerne trekke fram en av de aller viktigste sakene som adresseres i Jeløya-erklæringen, og det er barnefattigdom. 10 pst. av barna i landet vårt bor i familier som har hatt lav inntekt over lang tid. Det er to–tre barn i hvert klasserom. I min egen bydel, Gamle Oslo, er det områder hvor over halvparten av barna har det slik. Der har det rett og slett blitt det vanligste. Derfor er jeg glad for at regjeringen skal gjennomføre en inkluderingsdugnad, og at det er et hovedmål at vi skal redusere fattigdommen. Barn som lever i fattige familier, deltar i mindre grad enn andre i barnehage, SFO og på fritidsaktiviteter. Når vi vet at 28,5 pst. av innvandrerne eller norskfødte med innvandrerbakgrunn er i denne kategorien, er det grunn til bekymring, ettersom vi vet at barnehagen er en av de viktigste arenaene for tidlig språkopplæring og for å utvikle sosiale ferdigheter. Slike ferdigheter er viktige for at barna skal få det godt på skolen. Vi vet nemlig at en god start har mye å si, for den som faller av tidlig, har mye større risiko for å slite senere. Det er grunnen til at Venstre kjempet inn gratis kjernetid i barnehagen for tre–femåringer fra lavinntektsfamilier i forrige stortingsperiode. Selv om nesten alle femåringer går i barnehage i dag, er det de få prosentene som ikke gjør det, som trenger det mest. Da er det vårt ansvar å senke terskelen så lavt som mulig. Økonomi skal ikke lenger kunne være et argument for at barn ikke skal få gå i barnehage. Det gir også mor og far bedre mulighet til å delta i arbeidslivet, og slik har det en dobbel inkluderings- og integreringseffekt for familien. Dersom alle barn som fødes inn i familier med lav inntekt, virkelig skal få utvikle sitt potensial, gjøre seg nytte av mulighetene som finnes i samfunnet vårt, og bli aktive borgere, må vi sette inn innsatsen tidlig. Derfor er jeg glad for at Jeløya-erklæringen sier at det skal legges til rette for at barn får mulighet til å gå i barnehage. Spesielt er det viktig at barn i integreringsmottak skal få gratis barnehageplass. Det er et godt tiltak for barnets beste og en samfunnsinvestering. Arbeidet mot fattigdom og for muligheter krever likevel at vi jobber på flere områder samtidig. Barnehage, SFO og skole er helt sentralt fordi de gir barna kunnskapene og ferdighetene som skal til for å skape seg et bedre liv enn foreldrene hadde. Å sørge for at alle barn kommer seg gjennom skolen, er viktig for å sikre sosial mobilitet. Derfor slår Jeløya-plattformen også fast at vi skal støtte frivillighetssentralenes arbeid med bl.a. leksehjelp og støtte- og inkluderingstiltak for utsatte barn og unge. Vi skal også styrke helsestasjonene og skolehelsetjenesten, slik at de er enda bedre rustet til å ta imot barna og ungdommene våre når de har det vanskelig.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Jeg er glad for at representanten Aasrud er opptatt av dette. Det er et bredt flertall i Stortinget som lenge har jobbet sammen for å få på plass nye og forbedrede virkemidler på tvers av landegrensene for å redusere mulighetene for overskuddsflytting, for mer åpenhet, mer gjennomsiktighet, og ikke minst hvordan vi skal skattlegge selskaper som er multinasjonale. Dette er utfordringer som mange ulike internasjonale fora er opptatt av. Norge har hatt en pådriverrolle i disse spørsmålene gjennom mange år. Vi har fått på plass mange regelverksendringer. Det undertegnes internasjonale skatteavtaler. Stadig flere land slutter seg til dette, og det er jo hele fundamentet for både å kunne bekjempe overskuddsflytting og legge forholdene bedre til rette for at selskapet ikke unndrar seg beskatning. Da må dette regelverket implementeres i flere land, og derfor er det viktig at ikke bare Norge alene har på plass godt regelverk, men at flere land slutter seg til det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Først og fremst ved å la utvalget få gjøre jobben sin, og med utgangspunkt i det vil jo regjeringen komme tilbake til Stortinget. Jeg vil bare minne representanten Aasrud på at det vi diskuterer i dag, er regjeringens erklæring, de ambisjonene denne regjeringen har på ulike politikkområder for de neste fire årene. Jeg kan forsikre representanten Aasrud om at vi kommer til å følge opp alle de ambisjonene som ligger i erklæringen, også på dette området. Det har vært gjort mye, og vi kommer til å gjøre mer, også internasjonalt, for å legge til rette for at selskaper blir riktig beskattet og i de landene de skal beskattes.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Det som er aller viktigst for det norske forsvaret og vår forsvarsevne fremover, er at vi styrker Forsvarets økonomi. Det har denne regjeringen gjort, og det kommer også den utvidete regjeringen til å fortsette med gjennom å følge opp langtidsplanen for Forsvaret og andre ambisjoner og vedtak som et bredt flertall i Stortinget har stilt seg bak. Jeg tror kanskje jeg ville gått litt stille i dørene hvis jeg var representanten Slagsvold Vedum. Han satt selv i en regjering som aldri prioriterte Forsvaret, og som bidro til en kraftig nedbygging av Forsvaret gjennom mange år. Den utviklingen har nå snudd. Det er fordi noen av oss erkjenner behovet for å styrke Forsvaret. Da handler det ikke bare om å vurdere dette i prosent, da handler det om faktisk å vurdere den reelle veksten i budsjettene fra det ene året til det andre – som gir Forsvaret evne til å investere, som gir Forsvaret evne til å ruste bemanningen sin, og som gir Forsvaret forsterket kampkraft i forhold til hva man hadde da Trygve Slagsvold Vedum var statsråd.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Jeg kan forsikre representanten Slagsvold Vedum om at Fremskrittspartiets ambisjoner når det gjelder å nå 2- prosentmålet, ligger fast. Regjeringen har også klart og tydelig gitt uttrykk for det, også i internasjonale fora, at ambisjonen om å nå 2- prosentmålet er der. Jeg er enig i at det mange steder i det ganske land er betydelige utfordringer på forsvarssiden. Det skyldes jo mange år med manglende investeringer, mange år med manglende prioriteringer av det norske forsvar. Det var Senterpartiet hærfører for, for å si det litt forsiktig, gjennom åtte år i regjering. Nå har den utviklingen snudd. Nå styrker vi Forsvarets budsjetter hvert eneste år. Det tar tid å snu en nedbygging som varte i åtte år, men vi er jammen i god gang. Det handler om å trygge forsvarsevnen vår. Det gjør vi bare gjennom å ha en forutsigbar opptrapping av investeringene til Forsvaret. Det har denne regjeringen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Jeg er glad for at det er bred enighet i Stortinget om at vi må redusere barnefattigdommen, eller antallet barn som vokser opp i fattige familier. Det er en sammensatt utfordring. Det handler f.eks. om mange familier hvor foreldrene ikke har inntektsbringende arbeid. Det handler f.eks. om mange familier som er veldig dårlig integrert, noe som også bidrar til å holde foreldrene utenfor arbeidslivet. Derfor er det så viktig når regjeringen har som ambisjon å iverksette en inkluderingsdugnad som skal legge til rette for at flere kommer i arbeid, og ikke minst legge til rette for et integreringsløft som bidrar til at flere lærer seg det norske språket og kan delta i det norske samfunnet. Dette er helt avgjørende forutsetninger. Så var de fire samarbeidspartiene gjennom hele forrige periode enige om å gjøre grep som gjorde det mulig for barn i lavinntektsfamilier å kunne delta i barnehage til en lav kostnad eller gratis. Dette er tiltak som vi nå har sagt at vi skal forsterke i plattformen og utvide til å gjelde flere områder – viktige målrettede tiltak.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Det regjeringen har lagt opp til i plattformen, er å la det være opp til hver enkelt kommune å gjøre endringer i åpningstidsbestemmelsene, f.eks. for vinmonopol- og ølutsalget. Jeg har lyst til å minne representanten om at det er et personlig ansvar både det å konsumere alkohol og det å la være å konsumere alkohol og hvordan man oppfører seg på arbeidsplassen og i møte med andre mennesker. Det er det ikke mulig å regulere seg ut av. Så er det fortsatt slik – også i denne regjeringens plattform – at vi legger til grunn den alkoholpolitikken som har vært ført i samforståelse med Kristelig Folkeparti i de siste fire årene. Den er ikke endret som følge av endringene i regjeringens plattform.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Det statsråd Skei Grande har sagt – og som for så vidt også klima- og miljøministeren har sagt – er at vi skal avvente klimarisikoutvalgets vurderinger for så å se på hvordan vi skal følge det opp på egnet måte. Det er dette det har vært gitt uttrykk for. Det står ingenting i regjeringens plattform om skatteregimet for norsk sokkel. Det som derimot er viktig, er at vi klarer å legge til rette for forutsigbarhet for alle næringer som skal operere i Norge. Det å være langsiktig og forutsigbar betyr noe for om man tør å gjøre investeringer, eller om man sender den investeringen et annet sted. Vi kommer til å fortsette å være en betydelig produsent av olje og gass i mange tiår fremover. Det kommer til å være en næring som sysselsetter mange, også i de kommende tiårene, men det kommer til å være en næring som gir mindre til det norske samfunnet enn det vi har vent oss til. Derfor er vi så opptatt av å legge til rette for omstilling, få flere ben å stå på, sikre at det er interessant og lønnsomt å investere i annen type næringsvirksomhet i Norge i årene som kommer.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Ja, det mener regjeringen. Jeg tror Bjørnar Moxnes må heve blikket litt når han skal sammenligne små forskjeller i Norge med de utviklingstrekk vi ser i mange andre deler av verden. En av årsakene til at vi er et land med små forskjeller, er at vi har skattefinansierte velferdsordninger, at vi har et samfunn hvor vi mener at alle skal bidra gjennom skatteseddelen for å få rettigheter og ytelser og bli tatt hånd om i ulike situasjoner i livet. Det er en styrke for Norge, og det er, tror jeg, et system som de aller fleste av oss er enig i. Så det er ingen grunn til, mener jeg, å skape et inntrykk av at Norge er et land med store og økende forskjeller. Nei, vi er et land med små forskjeller, men vi skal hele tiden være opptatt av å ta vare på det gjennom å sikre at vi har gode velferdsordninger, gjennom å sikre at vi har et godt sikkerhetsnett som ivaretar alle mennesker som kommer i ulike vanskeligheter gjennom livet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Det skal lønne seg å skape arbeidsplasser i Norge, sier statsråden. Det er jeg enig i, for skal vi ha penger nok til å opprettholde velferden, er det jo viktig at vi beskatter inntekter der verdiskapingen skjer. Men i en god del selskaper flytter man overskuddet rundt omkring, det havner i skatteparadiser og blir ikke beskattet. I regjeringserklæringen står det at man skal «forebygge overskuddsflytting». Jeg vil be statsråden redegjøre for hvilke konkrete nye tiltak hun tenker å sette i verk for å hindre at overskudd flyttes til andre land enn Norge for beskatning.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Analysen til statsråden er bra, men det kom ingen nye tiltak, så spørsmålet er jo fortsatt relevant: Hvordan skal man forebygge mer? Jeg hadde trodd at statsråden hadde kommet til å kvittere ut det som et enstemmig storting vedtok før jul, at det skulle settes ned et offentlig utvalg som «skal kartlegge pengestrømmer i offentlig finansierte velferdstjenester, herunder handel mellom nærstående, bruk av skatteparadis, tynnkapitalisering og utbytte. Utvalget skal foreslå løsninger som kan sørge for at offentlige midler i størst mulig grad går til produksjon av faktisk velferd, og hvordan man kan hindre uønsket skattetilpasning i selskap som i all hovedsak er finansiert av offentlige midler». Jeg hadde forventet at statsråden hadde husket på dette forslaget da hun skulle kvittere ut hvilke tiltak som kan tas i bruk for å hindre at disse pengene blir flyttet. Så jeg vil utfordre statsråden igjen: Hvordan har man tenkt å følge opp det enstemmige vedtaket som var i Stortinget?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-01-31:
De siste månedene har mediebildet vært preget av saken «grenseoverskridende atferd av seksuell karakter i sosiale sammenhenger». Omfanget av dette problemet har vist seg å være svært stort, og det er dessverre en kjensgjerning at alkoholinntak er en utløsende faktor når slike situasjoner oppstår. I en undersøkelse som Folkehelseinstituttet gjennomførte i 2016 om alkoholbruk i arbeidslivet, oppga 29 pst. av de spurte at de i løpet av det siste året hadde opplevd kollegaer som plagsomme på grunn av beruselse, og 7 pst. svarte at de hadde opplevd uønsket seksuell oppmerksomhet fra berusede kollegaer. I den politiske plattformen til den nye, utvidede, regjeringen blir det fastslått at den vil utvide tidsrammen for salg av alkohol både i dagligvarebutikker og i vinmonopolutsalg til kl. 21 seks dager i uken. Sett i lys av den oppmerksomheten som alkoholrelatert, grenseoverskridende atferd har fått de siste månedene, og forskning som viser omfanget av dette problemet, opplever ikke statsråden at timingen er usedvanlig dårlig når regjeringen nå ønsker å gjennomføre en liberalisering av bestemmelsene for salg av alkohol?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-01-31:
Trygge og konkurransedyktige arbeidsplasser er grunnlaget for velferden i Norge. Det er verdiskapingen som skjer i bedriftene, som danner grunnlaget for at vi har råd til å ha en raus velferdsstat som skaper et sikkerhetsnett for alle innbyggere i landet. Norge er ikke billigst, og vi skal heller ikke være det. Vi skal levere på kvalitet og innovasjon på en slik måte at vi fortsatt kan være konkurransedyktige opp mot våre handelspartnere. Kan du ikke være billigst, må du være best. Kompetanse og innovasjon henger tett sammen. Kompetanse gir evnen til å se nye muligheter og gir evnen til å utvikle ideer til et produkt. Kompetanseutvikling i virksomheter gir grunnlag for nye arbeidsplasser og vekst, samtidig som det er med på å skape tryggere arbeidsplasser gjennom opprettholdelse av konkurransekraft. Norge er kjent for å ha dyktige og kunnskapsrike arbeidstakere, og dette er et konkurransefortrinn som vi må videreutvikle. I går sa statsminister Solberg at ingen skal gå ut på dato i det norske arbeidslivet. Regjeringen vil derfor utvikle en ny kompetansepolitikk som svarer på vår tids utfordringer. Dette er Kristelig Folkeparti helt enig i. Våren 2016 fremmet Kristelig Folkeparti et representantforslag om innføring av en KompetanseFUNN-ordning etter modell av SkatteFUNN-ordningen. Dette forslaget fikk ikke tilslutning av andre partier. I den nye regjeringserklæringen ser en nå at KompetanseFUNN-ordningen er nevnt. Det er bra, og jeg ser med forventning fram til at regjeringen kommer til Stortinget med et slikt forslag. I mitt hjemfylke Møre og Romsdal har vi en verdensledende maritim klynge. Denne klyngen kunne aldri ha overlevd i et høykostland hvis de ikke lå i front kompetansemessig. Dette er et eksempel på bedrifter som ville kunne nyte godt av en KompetanseFUNN-ordning, som gir et ekstra insentiv til å investere verdifulle arbeidstimer i kompetanseheving. Ikke minst er det viktig i næringer som går gjennom krevende tider, og når det å investere i kompetanseheving kan virke vanskelig. En slik ordning må innrettes slik at den treffer i alle ledd i bedriften. Både fagarbeidere, ingeniører, ledere og mange flere må få kunne nyte godt av en slik ordning. En kompetansereform er å ruste Norge for framtiden. I en tid da automatisering og digitalisering gjør at utviklingen går raskere enn før og kravene til kompetanse blir stadig høyere, har vi ikke råd til at noens kompetanse går ut på dato. Dette må være et fellesprosjekt, der både den enkelte, partene i arbeidslivet og staten er med. Dette er i god tradisjon i Norge, der den norske modellen er meislet ut av et velfungerende trepartssamarbeid.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-01-31:
Jeg kan forsikre representanten Henriksen om at likestilling er noe denne regjeringen absolutt vil prioritere. Derfor er jeg veldig glad for at vi også i Jeløya-plattformen er tydelig på at vi ønsker å tredele foreldrepermisjonen fordi vi mener det er viktig med bedre likestilling i arbeidslivet, at vi knytter mors muligheter sterkere til arbeidslivet, men også at vi får likestilling i hjemmet, og at far får lov til å være sjefen der. Det de siste månedenes debatt har vist oss med tanke på metoo, handler om maktmisbruk. Det handler også dypest sett om hvordan vi mennesker forholder oss til hverandre, om likeverd og om likestilling. Derfor er et av tiltakene som jeg vil jobbe videre med, nettopp å bedre kjønnsbalansen i ledelsen i arbeidslivet, for det vil være viktig for likestillingen.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-01-31:
For denne regjeringen er det én ting som er viktig, og det er å gi et best mulig tilbud til det enkelte barn. Derfor er vi opptatt av at vi har et mangfold av tjenester fordi hvert enkelt barn har forskjellige behov. Vi ønsker et mangfold av tilbud i nærheten av der barnet bor. Vi ønsker et mangfold av tilbud knyttet til de ulike utfordringene og diagnosene som det enkelte barn har. Derfor ønsker vi å få på plass systemer der man kan skreddersy en løsning som er rett for det enkelte barn. Da er ikke vi så opptatt av hvem som gir det tilbudet. Men det jeg kommer til å jobbe mye med, er at vi har systemer som sikrer åpenhet, som sikrer at det ikke er noen mulighet for at noen skal kunne bestille oppdrag til seg selv – det er helt uakseptabelt – men systemer som gjør at hovedprinsippet i barnevernet ligger til grunn, nemlig at barnets beste skal være det førende for alt.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-01-31:
Jeg trodde at også Arbeiderpartiet ønsket et mangfold av tjenester, særlig når vi ser tilbake på hva som skjedde under de rød-grønne. Da de hadde ansvaret for barnevernet, var det – så vidt jeg husker og med alle forbehold – en sjelden økning av private aktører i barnevernet. Det vi har sett under denne regjeringen, er at man har tatt grep. Min forgjenger Solveig Horne sendte ut et veldig tydelig signal i fjor høst, hvor hun ønsket klart å definere de privates rolle – hva de private skal kunne gjøre, hva de har lov til å gjøre – og tydeliggjøre rollefordelingen mellom det offentlige og private. Men jeg håper at også Arbeiderpartiet er mer opptatt av hvordan vi gir tilbudet til det enkelte barn – at det er bra – framfor å være mest opptatt av hvem som tilbyr tjenesten.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-01-31:
Jeg er veldig glad for spørsmålet fra representanten Øvstegård. Jeg er også glad for at statsministeren da hun la frem regjeringserklæringen i går, spesielt nevnte at arbeidet mot seksuell trakassering skal styrkes, og at regjeringen er opptatt av å styrke likestillingsarbeidet. Jeg kom nå nettopp fra et møte i Barne- og likestillingsdepartementet, der jeg hadde invitert over 60 ulike aktører som gikk opp på talerstolen og fortalte hvilke tiltak regjeringen bør ta initiativ til i kjølvannet av metoo. Regjeringen er opptatt av varige endringer. Vi er ikke bare opptatt av et blaff nå, når medias og samfunnets søkelys er ekstra sterkt på seksuell trakassering. Vi erkjenner at dette er et samfunnsproblem. Dette er maktmisbruk, og det handler om likeverd og respekt mellom mennesker. Da er vi nødt til å få på plass gode tiltak som sikrer varige endringer: Det er ikke noen quick-fix som løser det over natten, for her er det snakk om holdningsendringer først og fremst.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-01-31:
På det spørsmålet vil jeg svare ja. Nå kjenner jeg til at partilederne hadde et møte i Stortinget om denne saken i går, og som en oppfølging av det og som et ønske om å finne frem til løsninger på tvers av alle partier sendte jeg i går en invitasjon til alle partiene på Stortinget. Jeg håper representanten Øvstegård vil komme på et møte der vi kan finne frem til enighet om veien videre. Jeg er glad for alle forslagene jeg fikk fra de over 60 aktørene som var på møte i Barne- og likestillingsdepartementet i dag tidlig, og jeg håper at vi sammen kan se på hvilke tiltak vi nå kan jobbe videre med knyttet til forebygging, håndtering og oppfølging. Det handler om f.eks. å få på plass i Elevundersøkelsen spørsmål om hvor utbredt seksuell trakassering er. Det handler om å øke kunnskapen hos elevene, men også om kompetansen hos dem som jobber i skoleverket og helsetjenesten. Det handler om å sørge for gode varslingsrutiner, veiledning og håndheving, og det handler om å løfte likestillingsperspektivet.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-01-31:
Først og fremst har jeg lyst til å takke representanten Bekkevold og Kristelig Folkeparti for at de sammen med Venstre og den tidligere regjeringen i de fire årene som vi har lagt bak oss, har vært med og styrket bevilgningene til forebygging og til å følge opp også det som ligger i handlingsplanen mot vold og overgrep mot barn. Så kan man tenke når vi så den statistikken som politiet la frem, at vi i hvert fall skal være glade for at flere anmelder – det er et godt tegn. Men det er svært urovekkende nå å se for seg det omfanget vi snakker om. Dette er noe som både justisministeren og helseministeren også er veldig opptatt av, sammen med meg, og vi har allerede vært i kontakt om hvordan vi kan jobbe på tvers for å følge opp det som ligger i planverket og strategien allerede, og hvordan vi sammen kan øke kunnskapen om å forebygge at det skjer, for det er det som er målet vårt.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-01-31:
Departementet er i full gang med bl.a. å følge opp anmodningsvedtaket som Kristelig Folkeparti var med på, knyttet til det å få en oversikt og en rapport over de økonomiske behovene som er nødvendige for å bekjempe vold og overgrep. Regjeringen er godt i gang med dette arbeidet, og rapporten vil være viktig når vi skal vurdere satsingen på de ulike tiltakene i opptrappingsplanen i kommende budsjetter. Så er jeg glad for at det i hvert fall har skjedd mye på dette feltet siden jeg jobbet med det. Vi ser bare styrkingen av barnehusene, vi ser hvordan man tilrettelegger for avhør av barn og offer for vold og overgrep. Jeg mener vi fortsatt har en lang vei å gå i det forebyggende arbeidet, men også for å hjelpe dem som utsetter barna for dette. Vi må se på hvilken behandling og hvilke tiltak som gjør at barn ikke skal utsettes for dette. Og så må vi også spre kunnskap i storsamfunnet, slik at folk melder fra når det er mistanke om at slike ting foregår.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Først vil jeg gratulere statsråden med nye arbeidsoppgaver. Det blir hyggelig å møte henne i en annen sammenheng. Jeg har et spørsmål knyttet til noe av det statsråden var inne på i innlegget sitt, nemlig likestilling. I forrige periode la regjeringa fram en likestillingsmelding som var full av rike beskrivelser av utfordringene, men akk så tom for vedtak. Det førte til at Stortinget fremmet mange forslag. 14 ble vedtatt, og de skulle instruere regjeringa i å føre en bedre likestillingspolitikk. Når statsråden nå i innlegget sitt er opptatt av å modernisere velferdsstaten, modernisere politikken, lurer jeg på om vi kan vente en tydeligere og mer moderne likestillingspolitikk fra regjeringa, og ikke en likestillingspolitikk som trekker oss tilbake til det forrige århundre, slik vi så i forrige periode.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg takker for svaret. Dette var jo et av punktene bl.a. fra de 14 vedtakene som Stortinget påla regjeringa å følge opp, så det er bra at de i hvert fall blir fulgt opp på ett punkt. Jeg skal over til en annen ting, som er barnevernet. Statsråden var inne på at det var viktig at de mest sårbare av oss får rettssikkerhet, god behandling og gode tiltak. Vi ser at regjeringa ikke engang har kompensert det kommunale barnevernet for lønns- og prisveksten, og vi ser Aftenposten fortelle at det blir økt byråkrativekst under denne regjeringa. Mener statsråden at kommersielle tilbydere i barnevernet – som altså er for de mest sårbare barna blant oss, og som fellesskapet har et stort ansvar for å forvalte tiltak overfor – er de som bør prioriteres, og at de skal gi den beste faglige kvaliteten og økt rettssikkerhet? Betyr det samtidig at de ideelle, som denne regjeringa faser ut, ikke leverer god kvalitet eller rettssikkerhet?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Mangfold høres ut som et honnørord som regjeringa bruker i tide og utide. Når det gjelder sårbare barn, lurer jeg på om regjeringa og staten har problemer, innenfor det offentlige rammeverk, med å gi tilstrekkelig rettssikkerhet og skreddersydde tiltak til barn, siden de må bruke fellesskapets penger og la private og kommersielle aktører hente penger ut av fellesskapet for å drive den type virksomhet. Hvorfor kan ikke staten og regjeringa selv sørge for at det offentlige faktisk leverer de tjenestene som barnet skal ha? Jeg mener at det statsråden her har sagt, kan minne om en liten fallitterklæring for hvordan denne regjeringa styrer offentlige tjenester.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Nettopp økende forfall på infrastruktur var en viktig del av den valgkampen jeg drev i 2013, for å snu utviklingen. Vi hadde sett åtte år der forfallet økte, både på riksveier og fylkesveier. Slik kunne vi ikke ha det. Den regjeringen som styrte fra 2013 til 2017, sørget sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti for at vi snudde utviklingen i forfallet. Den regjeringsplattformen vi nå har, viderefører dette. Vi har sett en kraftig reduksjon i forfallet på riksveinettet. Vi har også økt betydelig bevilgningene til fylkesveier, langt utover det som lå i opptrappingsplanen fra Stoltenberg-regjeringen. Men det er ikke nok. Det vet vi. God fylkesøkonomi har vi bidratt til, og det gir større handlingsrom, men vi ser også at det er store forskjeller mellom fylkene i hvordan de gjør dette. Noen fylker har prioritert reduserte kollektivsatser i stedet for å asfaltere veiene sine. Det er en prioritering de gjør, og da kan de ikke skylde på regjeringen etterpå. Men vi skal bidra til at en kan gjøre et enda større løft på fylkesveiene framover, akkurat slik vi har gjort på riksveiene.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Her har det skjedd mye siden det spørsmålet ble skrevet. I går terminerte Bane NOR kontrakten med Condotte. Det gjør at en har håndtert dette. Det betyr at Bane NOR vil overta byggherreansvaret overfor disse underentreprenørene, nettopp for å sikre at de får betalt, og nettopp for å sikre at det er framdrift i prosjektet. Det er selvsagt uheldig når en som har fått en kontrakt, sliter økonomisk og må legge inn årene eller ikke klarer å levere det en skal. Det skjer av og til, både med norske og utenlandske selskaper, men dette er altså – som spørreren nevner – så stort at det blir veldig godt lagt merke til. Når vi har styrt, har vi vært opptatt av at vi nettopp skal legge til rette for at en har seriøse og langsiktige tilnærminger med god kontroll på de aktørene som er. Derfor har Nye Veier drevet prekvalifisering av alle de store kontraktene de har, og alle kontraktene har gått nettopp til norske selskaper. 97 pst. i 2016 og 96 pst. i 2017 av Vegvesenets kontrakter gikk til norske aktører. Jeg mener vi de siste årene har sett en helt annen utvikling enn tidligere.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Hvis vi skal ha en god debatt om regjeringens plattform, tror jeg det er viktig å forholde seg til det som står i regjeringsplattformen. Det står ikke at vi ikke skal ha streknings-ATK, men det står at man skal begrense bruken til der det er svært nyttig. Det har også vært tilnærmingen til Statens vegvesen i mange år. Det er ikke noe man bruker alle steder, men der man ikke har andre kontrollmuligheter, skal man ta det i bruk. Derfor har det vært spesielt i tuneller og på smale veier at man gjør det – der politiet ikke kan føre kontroll. Så minner jeg om at når det gjelder antallet ulykker, går det kraftig ned. Når representanten Juvik gir inntrykk av at vi ikke bryr oss, at det ikke skjer noe, så er faktum det motsatte. Innsatsen for bedre trafikksikkerhet er i førersetet i det vi holder på med. Det er mye av hovedgrunnen til at vi både bygger mer god vei og vedlikeholder mer av det som finnes. Det er derfor det er flere trafikkontroller mot tungbiler nå enn det noen gang var da representanten Juviks parti satt i regjering. Og det blir satt opp noen nye streknings-ATK-er, men det skal ikke være bare for å fylle statskassen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Jeg svarte på det i mitt forrige svar, at vi viderefører den politikken som har vært. Det foreligger ingen politikkendring, så det å lage en svær diskusjon om noe som ikke er et problem, synes jeg er ganske rart. Men jeg kjenner igjen debatten fra de fire foregående årene, der vi diskuterte teoretiske problemstillinger istedenfor å gripe fatt i de konkrete tingene der vi gjerne er uenige. Det er riktig at vi i forrige plattform skulle evaluere ordningen med streknings-ATK. Det skapte debatt, for noen ville ha det uansett. Vi ville se at det var virkningsfullt, og konklusjonen var: Vi skal bruke det der det er virkningsfullt – og det nevnte jeg nettopp – på svært ulykkesbelastede strekninger og i tunneler. Så her tror jeg vi er enige. Det å prøve å skape en motforestilling når motforestillingen ikke finnes, gir ingen mening. Vi har vært mer opptatt av at hvis en har en ulykkestrekning, er det bedre å utbedre veien enn bare å sette opp en fotoboks. Det kritiserte vi ofte i opposisjon, og det har vi nå gjort noe med, og derfor står det også nevnt i plattformen. Vi skal ikke velge de enkle løsningene, vi skal velge bedre veier.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Dette er en veldig typisk senterpartipåstand – en tar én avgiftssats uten å se på helheten. Hvis vi går inn og ser på det Stortinget vedtok av bilavgifter i fjor, var det lavere enn det Senterpartiet foreslo i sitt alternative budsjett som totale bilavgifter. Det er totalkostnaden for bilistene her som er viktig, for det Senterpartiet gjør, er at de øker ikke dieselavgiften, men de øker årsavgiften istedenfor – mer enn det de eventuelt ikke øker dieselavgiften med. Det er det som er poenget. Det jeg kan love, er at denne regjeringen kommer til å ha lavere bilavgifter enn det Senterpartiet har pleid å foreslå. I tillegg har vi hatt høyere veginvesteringer enn det rød-grønn side noen gang har hatt. Det er riktig at Fremskrittspartiets politikk alene ikke har fått flertall, da hadde vi vært vekk fra bompengene igjen, men vi har altså klart å redusere bompengenivået kraftig. De siste årene Senterpartiet styrte, utgjorde bompengefinansieringen over 40 pst. av alle veginvesteringer. Nå er vi på 30-tallet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Dette er – med all respekt å melde – mye feil. For det første: Hvis en tenker på distriktene, er det Vestlandet og Nord-Norge som får de største investeringene i samferdselsbudsjettet i 2018. Det er stikk motsatt politikk av det Senterpartiet førte, som virkelig sentraliserte investeringene i infrastruktur – se på tallene. Når det gjelder avgiftsnivået på bil, har Senterpartiets alternative budsjetter hatt høyere avgiftsnivå på bil totalt sett enn det regjeringen har vedtatt. Så det å prøve å gi et motsatt inntrykk er bare tull. Det siste, dieselavgiften: Regjeringen varsler ikke økt dieselavgift i plattformen. Det en varsler, er en kamp for å redusere utslippene. Hvis avgiftsøkning må til, står det at da skal hver krone i avgiftsøkning gå til å redusere årsavgiften. Dette er den første regjeringsplattformen som sier at de totale bilavgiftene ikke skal gå opp. En skal ikke kunne bruke bilen som en melkeku for å finansiere andre gode formål. Det er faktisk bra for bilistene, selv om Senterpartiet ikke har oppdaget det ennå.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Dette er forskning som har veldig mange forutsetninger. Min erfaring er at når jeg de siste ti årene har kjørt til Holmestrand, hvor jeg har min svigerfamilie, sto jeg veldig mye i kø da det var to felt. Jeg har ikke ennå stått i kø når det har vært fire felt. Så den er ikke riktig, den forskningen som er. Så er det riktig at den forskningen ser på at hvis en kun gjør noe på vei og ikke gjør noe med noe som helst annet – ingenting med tog, ingenting med sykkelveier, ingenting med buss – vil en sannsynligvis få den effekten, for en gjør det mer attraktivt å opprette næringsliv og å flytte til en region. Da sprenger en igjen kapasiteten. Det er derfor denne regjeringen ikke fører en sånn tåpelig politikk som en nærmest blir tillagt her, men sørger for at det er en kraftig utbygging både av kollektivnett, av jernbane og av sykkelvei, samtidig som en bygger bedre veier. Det er riktig at jeg er veldig glad i motorveier – og i landeveier og i fylkesveier. Men hvis kampen her også handler om jernbane, har regjeringspartiet Venstre knust SV ned i støvlene for lenge siden. Vi bruker 10 mrd. kr mer på jernbane nå enn sist SV hadde hånden på rattet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-31:
Jeg er enig i at vi ikke skal ha et påtrengende taxfree-salg når folk ankommer flyplassene. Derfor har det under dagens regjering vært gjort endringer, spesielt det som en gjerne ser på Gardermoen, der den banen som en har for å gå fra gatene til ankomsthallen, er blitt mye bredere der det ikke er taxfree-salg. Vi har også vært mye mer opptatt av at en skal profilere Norge framfor å profilere sprit og tobakk når en kommer dit. Når det gjelder hvem som er best egnet til å selge dette, for det er egentlig det dette handler om: Uavhengig av om det blir Vinmonopolet, eller om det blir noen andre, tror jeg ikke en vil oppleve butikken som veldig annerledes. Spørsmålet er hvordan en kanaliserer pengene. Her mener jeg det er viktig at den jobben som nå gjøres for å se på hvilke muligheter som finnes, gjøres på en god måte. Jeg er opptatt av at taxfree er en del av det som finansierer det å ha et godt flyplasstilbud i distriktene. Det ønsker jeg å opprettholde, men samtidig å sørge for at en har butikker som ikke oppleves som påtrengende – ja, den visjonen deler jeg. Så får hvem som drifter det, være noe vi kommer tilbake til. Det har vi lovt.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
47 pst. av veinettet vårt består av fylkesveier. De fleste norske bedrifter og arbeidsplasser er knyttet til en fylkesvei. Når vi ikke skjøtter disse veiene, får det naturligvis store konsekvenser. Næringslivet og transportnæringen fortviler over forfallet som nå skjer. Maskinentreprenørenes Forbund, MEF, har vurdert de samfunnsøkonomiske gevinstene ved å trappe opp vedlikeholdet på veidekke og veifundament på nettopp fylkesveiene. Den rapporten viser at etterslepet øker med 2,4 mrd. kr hvert eneste år. Det er ikke samsvar mellom fylkeskommunens økonomiske handlingsrom og ansvaret for halvparten av veiene våre. Når MEF påpeker dette, avviser samferdselsministeren det som en bekymringsstrategi. Ifølge analysen vil det å øke vedlikeholdsinnsatsen gi en samfunnsøkonomisk nettonytte. Kan statsråden dele sine tanker med Stortinget om hvordan fylkeskommunen kan bli en bedre veieier?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Jeg kommer tilbake til fylkesveiene ved en annen anledning. Utenlandske selskaper har fått store hovedkontrakter for byggingen av Follobanen, et byggeprosjekt som har en kostnadsramme på 25 mrd. kr og er det største enkeltprosjektet i norsk samferdsel noensinne. Prosjektet er ikke en del av regnestykket når samferdselsministeren beregner prosentvis andel av våre byggeprosjekter som går til utenlandske entreprenører. Norsk byggebransje er bekymret. Et italiensk selskap har sikret seg to store kontrakter på bygging av Follobanen. Nettopp det selskapet trues nå av konkurs. Hvordan mener statsråden de nær 100 norske underleverandørene som har penger utestående i det konkurstruede selskapet, kan følges opp best mulig? Hvilke konsekvenser får en eventuell konkurs? Og hvordan kan denne erfaringen opp mot andre store prosjekter som nå lyses ut, vurderes?
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
For Arbeiderpartiet er det skuffende å se at regjeringsplattformen gir en videreføring av et samfunn med økende forskjeller og et mer utrygt arbeidsliv, og at en ikke tar tak i de store utfordringene vi står overfor. Vi er alvorlig bekymret for økende sosial dumping, for at stadig flere står utenfor arbeidslivet, samtidig som flere bedrifter er bekymret for manglende rekruttering. Arbeidslivet preges av rask teknologisk utvikling og økt globalisering. Det gir endringer i næringssammensetning, i arbeidsoppgaver og økt krav til kompetanse. Bransjer og virksomheter i privat og offentlig sektor beskriver behov for flere fagarbeidere og unge som vil gjøre yrkesfaglig karriere. Ifølge framskrivninger fra SSB kan det bli en underdekning på 90 000 fagarbeidere i 2035. I år, i 2018, er det yrkesfagenes år. Da skulle en tro at ønsket var å høyne statusen til yrkesfagene. Det er ikke noe vi bare kan vedta. Vi må gjøre ord til handling. Da må vi styrke arbeidstakernes rettigheter, ikke svekke dem. Vi må øke fagforeningsgraden, ikke redusere den. Vi må høyne statusen til yrkesfaglærerne, ikke styre inn i en økende lærermangel. Vi må øke gjennomføringen i yrkesfaglig opplæring og sikre arbeidslivet etterspurt kompetanse i årene som kommer. Vi må løfte statusen gjennom at yrkesfag som attraktiv karrierevei videreutvikles. Allmennfagene i yrkesfaglig utdanningsprogram må formidles mer yrkesrettet. Det må satses mer på lærernes og elevenes tilgang til rådgivning og karriereveiledningstjenester. Vi må øke innsatsen for et seriøst og organisert arbeidsliv og bedre muligheten for kompetanseutvikling og språkopplæring, fordi attraktive arbeidsplasser hever statusen og kan øke motivasjonen til gjennomføring og til å velge yrkesfaglig utdanning. Svaret er ikke økt konkurranse med utenlandske bedrifter, mer midlertidighet og reduserte fagforeningsfradrag. Det er ikke ett enkelt tiltak som virker, men summen av flere i tett samarbeid med aktørene i arbeidslivet. Men da må man først erkjenne den virkeligheten ungdommene våre står i. Statusen til yrkesfagene må økes.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2018-01-31:
Regjeringen sier de vil redusere innsatsen når det gjelder fartskontroller på veiene våre, og de sier at de nå vil gå inn for å begrense bruken av streknings-ATK. Dette er en omkamp fra statsråd Solvik-Olsen. Han forsøkte seg på dette i forrige periode også, men ble stoppet av et flertall i Stortinget. Det er oppsiktsvekkende at vi har en regjering som ikke vil ta i bruk et virkemiddel som gir færre hardt skadde og drepte i trafikken. TØI konkluderte med at streknings-ATK ga en reduksjon på ca. 50 pst. av hardt skadde og drepte. En strekning som statsråden stoppet, var Kompveien i Akershus, som var omtalt som dødsmila. Der var det 13 personer som omkom i perioden 2000–2015. Etter at det ble montert streknings-ATK der, har det ikke vært dødsulykker på denne strekningen. Hva er begrunnelsen for at statsråden på nytt setter seg over faglige råd, statistikk og et flertall i Stortinget?