Raymond Robertsen (Høyre), 2002-11-21:
Arbeidet med stortingsmeldingen om høyere samisk utdanning og forskning har stimulert til en debatt om hva slags rolle og hvilken hensikt høyere utdanning og forskning har for samfunnet generelt. Har alle mennesker og kulturer i verden behov for den samme kunnskap? Har alle behov for den samme viten for å utvikle sitt samfunn og sin egenart? Svaret som komiteen gir, er nei. Alle nasjoner, stater, geografiske områder og kulturer har behov for ulik kunnskap. Og utdanning og forskning skjer på disse premissene. Opprettelsen av Universitetet i Oslo var i sin tid – og er fremdeles – viktig for Norge både kulturelt og næringsmessig, og uten norske akademikere både da og nå hadde utviklingen i Norge vært annerledes. Dette er perspektiver vi må ta med oss i arbeidet når det gjelder fremtiden for høyere samisk utdanning og forskning. De fleste partier i Stortinget har gjennom sitt arbeid med stortingsmeldingen hatt dette in mente. Utdanning og forskning er på mange felt svært internasjonalt, og det gjenspeiles også ved våre institusjoner. Men det er også et tema som i høyeste grad kan sies å være særegent. Og det er det man behandler i dag. Utvikling av samisk språk, reindrift og kunnskap om urfolk er områder som har særlig interesse for det samiske. Professor Ole Henrik Magga uttalte under komiteens høringer at gjennom samisk utdanning og forskning utvikles det samiske fra det tradisjonelle til det moderne. Dette arbeidet tar regjering og storting alvorlig, og resultatet foreligger til behandling i dag. Komiteen har under behandlingen av St.meld. nr. 34 for 2001-2002 tematisert dette i tre ordpilarer. Det ene er rekruttering til utdanning og forskning, det andre er de involverte institusjonene, og det tredje er forskningen og organiseringen av den. Når det gjelder rekruttering, er det spesielt det begrensede grunnlaget som er temaet. Det er et relativt lite antall mennesker som i utgangspunktet har samisk bakgrunn og kan samisk. Komiteen peker på en rekke tiltak, som f.eks. fjernundervisning, studentvelferd, rekrutteringsstillinger og stipend, bare for å nevne noen. Det som komiteen spesielt vektlegger, er at rekruttering til samisk utdanning og forskning ikke bare må ses innenfor Norges grenser. Samene som en urbefolkning er bosatt på hele Nordkalotten i fire forskjellige land. Rekrutteringen bør derfor ses i sammenheng i alle disse landene for derigjennom å øke tilfanget og bedre tilbudet for samer i alle disse landene. Her har alle de involverte miljøene og institusjonene en viktig oppgave i fremtida. De samiske utdannings- og forskningsinstitusjonene har på svært kort tid kommet langt. Opprettelsen av Universitetet i Tromsø samt Nordisk Samisk Institutt tidlig på 1970-tallet var starten på en stor satsing innenfor området. Senere har Samisk høgskole kommet til, i tillegg til at en rekke andre høyskoler har forskjellige ansvarsområder. Denne stortingsmeldingen skal peke ut retningen for den videre satsing innenfor høyere samisk utdanning og forskning, og det er en veldig offensiv linje Regjeringen og Stortinget legger opp til. Universitetet i Tromsø med sin faglige bredde og satsing på samiske og urfolksrelaterte tema er et viktig lokomotiv. Derfor ønsker komiteen at universitetets strategiplan for samisk utdanning og forskning gjennomføres. Universitetet i Tromsø tar sin rolle som et universitet i et urfolksområde alvorlig, og det er kanskje en av verdens ledende institusjoner innenfor urfolksforskning. Det er et meget godt grunnlag å bygge videre på. Samisk høgskole i Kautokeino er den yngste institusjonen innenfor samisk utdanning og forskning. Med bare 13 år bak seg har man kommet langt, og komiteen er opptatt av at denne utviklingen skal fortsette. Både Regjeringen og Stortinget åpner for at Samisk høgskole kan bli en vitenskapelig høyskole med nasjonalt ansvar på en rekke fagområder. Komiteen er av den oppfatning at dette vil kreve et godt finansielt grunnlag for at høyskolen skal kunne utvikle den dybden som en vitenskapelig høyskole krever. Komiteen påpeker også særlig ønsket om at Samisk høgskole bør ha en større rolle innenfor nordsamisk språk og utvikling av samisk som et vitenskapelig språk. Samisk høgskole er i dag den eneste institusjonen der samisk er arbeidsspråk innenfor både administrasjon og utdanning og forskning. Høgskolen i Bodø og Høgskolen i Nord-Trøndelag har i dag et særlig ansvar for henholdsvis lulesamisk og sørsamisk. Det er viktig at disse områdene får en særlig oppmerksomhet, for dette er en minoritet i minoriteten. Dette vil kreve en finansieringsordning som gjør det mulig å holde et høyt faglig nivå innenfor både lule- og sørsamisk. Nordisk Samisk Institutt i Kautokeino er ikke en institusjon som direkte sorterer under norsk ansvar og kontroll. Institusjonen er eid av Nordisk ministerråd og er et felles nordisk prosjekt. Komiteen er likevel opptatt av at Nordisk Samisk Institutt og Samisk høgskole må samlokaliseres og samorganiseres, dette for å utnytte de akademiske ressursene som er i Kautokeino, bedre, og integrere to miljøer til det beste for samer på hele Nordkalotten. Komiteen mener derfor at det er viktig å få på plass et nytt vitenskapsbygg i Kautokeino. Samisk forskning står overfor flere utfordringer. Regjeringen har varslet en omorganisering av Norges forskningsråd, og komiteen er opptatt av at det spesielt blir tatt hensyn til samiske interesser i denne omorganiseringen. Komiteen er spesielt opptatt av et sterkt samarbeid og en sterk samordning mellom de ulike samiske forskningsmiljøene både nasjonalt og internasjonalt. Selv om forskning og vitenskapelig arbeid i utgangspunktet ikke begrenses av landegrenser, er komiteen opptatt av at mer samisk forskning gjøres og publiseres på originalspråket. Derfor er rekruttering av forskere med høy faglig kompetanse som behersker samisk, svært viktig. Reindriftsforskning og reinforskning er vesentlig både for samisk livsgrunnlag og samisk kultur. Derfor skiller komiteen mellom den naturvitenskapelige forskning og den samfunnsvitenskapelige. Komiteen sier i sine merknader at man i størst mulig grad bør forankre slik forskning i miljøer som har best kjennskap til de ulike sidene ved dette. Tromsø, med sitt sterke arktiske naturvitenskapelige miljø, har en viktig rolle, og Kautokeino, gjennom sin nærhet til reindriften, bør ha en større rolle innenfor den samfunnsvitenskapelige forskningen. Det er stor konsensus i Stortinget for veien videre innenfor samisk høyere utdanning og forskning. Debatten har vært preget av vilje til satsing og til å finne gode løsninger. Regjeringen la frem en god stortingsmelding som også inspirerte til en konstruktiv debatt. Gjennom det arbeidet som komiteen har gjort i denne saken, har man vært i kontakt med de ulike miljøene i Norge. Man har møtt mange pionerer, og det er ingenting som tyder på at utviklingen innenfor samisk høyere utdanning og forskning vil stoppe opp. Miljøene er små, men holder høy internasjonal kvalitet i sitt arbeid. Dette er et godt grunnlag å bygge fremtida på.