Oddvard Nilsen (Høyre), 1999-12-09:
Totalt er årets samferdselsbudsjett netto på vel ca. 15,2 milliarder kr. Utviklingen i nettobevilgningen til samferdsel har vært sterkt fallende gjennom de siste tre årene. Det er faktisk slik at den totale reduksjonen er på 23 pst. i løpet av disse årene. Tallene for de kapitler under Fiskeridepartementet som ligger under samferdselskomiteen, har også hatt en negativ utvikling, men man kan vel kanskje si at der har man stabilisert bevilgningene. Når det gjelder selve Fiskeridepartementets budsjett, er det faktisk en enstemmig komite som har økt bevilgningene til dette i årets budsjett. Høyre har økt bevilgningen til fiskerihavner i forhold til budsjettforliket mellom sentrum og Arbeiderpartiet. Det er en del av den hundre millioner satsingen som Høyre har lagt opp til i denne sektoren. Høyre tror det er nødvendig med en sterkt økt innsats for å få fortgang i utbyggingen av våre fiskerihavner. Høyre mener en slik økt satsing vil ha stor økonomisk betydning for verdiskapingen i fiskerisektoren, som både nå og på lang sikt vil være meget viktig for Norge. Høyre vil i denne sammenheng peke på dokumentet «Økt kystsatsing i Finnmark», som bl.a. Finnmark fylkeskommune har utarbeidet. Andre representanter fra Høyre vil utdype ytterligere dette med fiskerihavner. Det gjelder også den saken vi har til behandling om hurtigruta. Det er videre åpenbart at det må settes inn større ressurser i sektoren farleder, fyr og merker. Jeg regner med at Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med forslag om nødvendige midler når forholdene rundt «Sleipner»-ulykken er klarlagt. I forbindelse med nye anbud innenfor luftfarten er det blitt en ikke ubetydelig økning i bevilgning til kjøp av tjenester. Det har vært mye støy rundt anbudsrunden, ikke minst knyttet til ruter og flytyper. Høyre har sammen med flertallet en kritisk merknad til noe av det som ble konsekvensene av den nye anbudsrunden, spesielt gjelder dette Vardø og Værøy. Høyre regner med at vi ved gjennomgangen av Nasjonal transportplan også vil få en drøfting av norsk luftfart i et lengre perspektiv. Hele ideen med Nasjonal transportplan er at den skal være sektoroverskridende og fokusere på sammenhengene mellom transportsystemene. Av den grunn er det viktig at infrastrukturen i lufthavnene – som en del av luftfartspolitikken – blir drøftet i den helhet som den er en del av, og da er det naturlig å gjøre dette i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan våren 2000. Noen vil sikkert hevde at årsakene til nedgangen i budsjettene for samferdselssektoren er ferdigstillelsen av Gardermobanen og flyplassen. Det er også delvis riktig. Men ser en på oppnådde måltall i forhold til de tall Stortinget la til grunn ved behandlingen av f.eks. Norsk veg- og vegtrafikkplan våren 1997, er situasjonen langt fra lys. Vi har ikke maktet å nå et eneste av disse målene. På flere områder er det en negativ utvikling. Det er åpenbart at det nå er et misforhold mellom de mål vi har satt og de ressurser vi setter inn. Det er et faktum at det forliket som sentrum inngikk med Høyre våren 1997, hadde en ramme som – om løftene var blitt holdt av sentrumspartiene – ville gitt en måloppnåelse som vi alle kunne vært bekjent av. Men dessverre har ikke samferdsel vært et satsingsområde for sentrumsregjeringen, til tross for alle løftene våren 1997. Sentrumspartiene må derfor påta seg et betydelig ansvar for den utviklingen vi nå ser. Det finnes to grafer i årets budsjettproposisjon som flere enn medlemmene av samferdselskomiteen burde lese. De står på side 71 og 72 i proposisjonen. Den ene grafen viser forholdet mellom trafikkarbeid – les trafikk på veien – og statlige bevilgninger. Kort fortalt viser den at trafikken øker betydelig, mens statens bevilgninger avtar. Holder man denne grafen opp mot en annen graf på side 72, som viser en ulykkesindikator, ser man at antall ulykker har steget sterkt i det tidsrommet hvor de statlige bevilgningene har gått ned. Det er rett og slett blitt farligere på veien fordi trafikken har økt uten at veistandarden er blitt forbedret tilsvarende. Sikkerhetsmarginen mellom bilene er blitt mindre – det er farligere å kjøre på norske veier. Denne utviklingen kan ikke løses ene og alene ved å redusere fartsgrensene på alle veiene våre. Det er nemlig ikke slik at norske veier fremstår som eksemplariske i standard, og at ulykkesstatistikken utelukkende kan føres tilbake til uansvarlige norske bilførere. Myndighetene må også ta sitt ansvar for å bedre ressurstilgangen i norsk samferdsel med sikte på å bedre standarden på norske veier. Her hviler det et betydelig ansvar på den sittende regjering. Høyre har også pekt på hvor stor betydning samferdselssektoren har for næringsutvikling i dette landet. Alle de henvendelser som kommer til komiteen fra ulike næringsorganisasjoner, viser dette med full tyngde. Må det også være tillatt å minne sentrumsregjeringen, som titt og ofte flagger distriksvennlighet, om at måltallet for samfunnets kostnader for distriktene bare er på 52 pst.. Den lave måloppnåelsen er åpenbart en av grunnene til utallige henvendelser som kommer fra distriktene knyttet til samferdselssektoren. Det er mange i Distrikts-Norge som hadde forventet noe annet av en sentrumsregjering. I så måte har læringskurven vært rimelig bratt. Det blir nok ikke så mange som tror på eventuelle samferdselsløfter fra sentrums side ved neste korsvei. I så måte har sentrumspartiene klarlagt sine prioriteringer. Det er gledelig at det nå ser ut som det går fremover både med NSB BA og med Jernbaneverket. Det er veldig bra at mange mennesker reiser med Gardermobanen. Her har åpenbart ledelsen gjort en aldeles utmerket jobb. Den nye ledelsen skal selvsagt ikke innestå for de økonomiske beregninger som dette huset i sin tid – med god hjelp fra andre – foretok, og som kalkulerte med at dette ville bli Norges mest lønnsomme jernbaneprosjekt. Ettertiden har vist at det var så langt unna det mulige som det var mulig å komme. La meg understreke at det er sannheten selv om en trekker fra de utgifter som fadesen i Romeriksporten påførte prosjektet. Dersom en legger Mydske-rapporten til grunn, vil selskapet på langt nær være i stand til å betjene den gjeld som selskapet har. Men alt dette vil vi komme tilbake til på et senere tidspunkt. Det gleder meg for øvrig at departementet mener den øvrige satsingen på jernbaneprosjekter i form av utbygging av infrastruktur og nytt materiell vil bli en suksess også økonomisk. En ting kan jeg i hvert fall være ubetinget enig i: Det nye materiellet er meget komfortabelt og meget pent. Det er også positivt at en nå nærmer seg et tidspunkt hvor også sentrumspartiene ser behov for økt konkurranse på jernbanesporet. Sentrumsregjeringen skal ha honnør for at de i årets budsjett tar opp tanken rundt konkurranseutsetting. Det er å gå lenger enn Arbeiderpartiet noen gang har vist vilje til. Høyre har i en årrekke påpekt at en slik konkurranseutsetting innen jernbanesektoren burde tas i bruk, bl.a. med sikte på økt tempo i effektiviseringen og et bedre tilbud til forbrukerne. Erfaringene fra dette hus tilsier at man kanskje ikke bør være den største optimist når det gjelder hastigheten i denne omstillingen, men som vi vestlendinger sier: Det er von i hangande snøre. Ved siden av anbudsrunden på flyrutene, har kvaliteten i Postens tjenester vært en gjenganger i media. Mange mennesker rundt om i landet har gitt til kjenne kritikk mot Postens evne til å oppfylle sine konsesjonsforpliktelser. I flere år har en brukt ulike argumenter for at en ikke har nådd målkravet om at 93 pst. av A-posten skal være hos adressaten dagen etter postleggingen. En stund var det sorteringsmaskinene som var grunnen, i neste omgang var det Gardermoen, den nye flyplassen, som var grunnen. Nå velger en å senke kvalitetskravet. Det er ikke gode signaler når en statlig monopolbedrift for å oppnå sine målkrav senker kravene. Det er å gi signaler som er svært uheldige. Det er åpenbart at det ikke blir bedre kvalitet på posttjenestene av å senke kravene. Forbrukerne får heller ingen bedret posttjeneste ved en slik ordning. Den eneste vinneren – ja, er det nå i virkeligheten det? – er statsbedriften Posten. Det er grunn til å understreke at hensikten eller målet med posttjenestene i Norge ikke er å opprettholde Posten som bedrift, men å gi innbyggerne best mulig posttjenester. Høyre tror det vil være fornuftig å åpne for konkurranse på alle postale tjenester. Vi er overbevist om at Posten i en slik konkurransesituasjon vil greie seg aldeles utmerket, til og med bedre enn i dag, nettopp fordi konkurransen ville medføre økt konsentrasjon om forbrukernes ønsker og behov. La meg så få peke på at sentrumsregjeringen denne gangen har økt summen for kjøp av posttjenester. Det er mulig at det er nødvendig, men det virker litt underlig å øke summen og samtidig redusere målkravene. Forslaget kan ha en sammenheng med sentrumspartienes ønske om å fastlåse deler av strukturen i postnettet. Jeg tror det ville være langt bedre å konsentrere seg om kvaliteten på posttjenestene gjennom målkrav og ikke på selve strukturen. Det er ikke gitt at det i og for seg vil gi en bedre kvalitet til syvende og sist. Til slutt vil jeg ta opp de forslag i innstillingen som Høyre står alene om, og de vi står sammen med andre om.