Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-03-24:
Vi er egentlig i akkurat den samme situasjonen i denne saken som i forrige sak. Det opposisjonen gjør, er å etterspørre hvorfor Regjeringen på dette området ikke har levert en stortingsmelding, som to tidligere statsråder fra den samme regjeringen har garantert Stortinget tidligere. Jeg synes representanten Torny Pedersen gav en rimelig god forklaring på hvorfor en sånn melding ikke er presentert, om enn ikke helt fyllestgjørende. Men vi får bare ta til etterretning at heller ikke i dette spørsmålet tar man veien om Stortinget. Vi vil utenfor dette hus få rikelig anledning til å diskutere disse spørsmålene de kommende seks måneder. Det er bare å ta til etterretning at den næringen som står for rundt 25 pst. av all verdiskaping i Norge, som er Norges økonomiske lokomotiv, vår største kunnskapsnæring, ikke får en fortjenstfull behandling av næringens fremtid i denne salen. Det ansvaret får dagens regjering selv ta på seg. Og det er i en tid hvor vi er ved en skillevei innenfor norsk energipolitikk, norsk olje- og gasspolitikk, hvor vi vet at mangel på beslutninger nødvendigvis vil få store konsekvenser for fremtiden – konsekvenser for produksjon og også konsekvenser for landets økonomi. Man stiller spørsmål om hvorfor man er for byråkrati, og henviser til at opposisjonen vil ha en stortingsmelding om dette. Det er et helt irrelevant spørsmål for øvrig. Og igjen til saksordføreren: Det spørsmålet må han i så fall rette til sine to partifeller som har vært statsråd i departementet tidligere, og som har lovt, med den største og blankeste selvfølgelighet, at også i denne stortingsperioden, som i de åtte–ni forrige stortingsperiodene, skulle Stortinget – naturlig nok – få en slik stortingsmelding til behandling. Jeg kan ikke unnslå meg å si at dette bærer preg av en slags politisk arroganse, hvor man i disse spørsmålene også velger å fase ut Stortinget som organ. Så blir det stilt spørsmålet med henvisning til forvaltningsplanen: Hva er vitsen med å stille spørsmål om hva slags standpunkt de enkelte partiene skal ha? Det er altså Norges økonomiske lokomotiv, som sysselsetter 150 000–200 000 mennesker, vår største kunnskapsindustri, som forventer et svar på disse spørsmålene. Jeg tror ikke man kan bruke forvaltningsplanen som noe skjold, vel vitende om at det er politiske forskjeller også blant regjeringspartiene. Når man stiller spørsmål til opposisjonen om hvorfor man forventer å skulle få klare svar, må man i hvert fall fra det største posisjonspartiet kunne stille det samme spørsmålet til sine medpartier i regjering, som allerede har konkludert. Og bare for å svare presist fra Høyres side: I spørsmål som går på Nordland VI, Nordland VII og Troms II, sier vi ja til letevirksomhet med mindre forvaltningsplanen i sin konklusjon meget sterkt fraråder at man iverksetter aktivitet. Det tror jeg er et standpunkt som er ryddig og klart, og som også det største regjeringspartiet burde ha mannet seg opp til å innta. Jeg tror hele omverdenen forventer at Norge skal ha en langsiktig politikk på dette området, i alle fall våre venner i Europa, som nok helst hadde sett at de i de neste ti årene kunne ha Norge som en langsiktig og sikker forsyner av energi til Europa. Men her gis det fra Regjeringens side utenfor stortingssalen signaler i hytt og vær som bare mest kan egne seg til å forvirre. Her kommer eksempelvis også et regjeringsoppnevnt utvalg, Utviklingsutvalget, og signaliserer hva de måtte mene om fremtiden på dette området. Det er klart at det gir grunn til bekymring når man ikke vil ha disse spørsmålene i det forum som burde behandle disse spørsmålene, nemlig Stortinget.