Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2000-03-02:
Det er noe som slår meg i denne debatten, og det er at lærere finner vi overalt i lokalpolitikken, i fylkespolitikken, sågar i stort antall i denne debatten i denne sal og som tilhørere. Det slår meg videre at en slik representasjon og påvirkningsmulighet er det neimen ikke mange andre grupper i dette landet som har. Da er det enda underligere at man via fagforeninger, via politisk påvirkning, via deltakelse i nær sagt alle fora ikke er i stand til å løse sitt eget lønnsproblem på et tidligere tidspunkt og på en bedre måte. Jeg har blitt litt kjent for å snakke fotball i denne sal, sammen med representanten Lønning, og det heter når dommeren i en fotballkamp tydelig er med og setter sitt preg på kampen: Ut med dommeren og inn med kua! Nå vil ikke jeg hevde at det er tilfellet her, men føler noen at dette passer, så får de bare ta det til seg. Vi har videre hørt at Arbeiderpartiet ikke vil gå inn i lønnsforhandlingene for lærerne. Nei vel, men at de aldri har gjort det før, er vel neppe sant, vi har vel alle både hørt om og noen har vært med på de berømte Kleppe-pakkene. Når det gjelder kvalitetshevingstiltak i skolen, har Fremskrittspartiet og Høyre stort sett vært enige og er det også i forbindelse med denne meldingen. Det som kjennetegner Fremskrittspartiet, er at vi tenker noe lenger enn Høyre, noe våre forslag klart viser i mange saker som har vært lagt frem. Fremskrittspartiet vil samtidig vise til at vi kontinuerlig behandler en lang rekke saker som alle har elementer av lønn, styring, timetall, med andre ord saker som stort sett dreier seg om organisatoriske forhold – kvalitet snakker vi mye mindre om. Lærere som ikke er gode nok, bør nok ikke sparkes, kom det som en form for erkjennelse fra SV – et underlig argument fra Reikvam. Jeg vil ikke hevde at han viser en svak innsikt i problemfeltet, men han er svært systemtro og lever nok etter Thore Skogmans vise om «medisin med det samma». For Reikvam er medisin for en syk skole synonymt med pengegaloppen. Etter Fremskrittspartiets syn er dette lite konstruktivt. Søkningen til lærerutdanning viser en stor svikt. Det er bekymringsfullt, Fremskrittspartiet erkjenner også det. Men den samme bekymringen er det grunn til å ha i forhold til en lang rekke andre yrker, hvor det offentlige synes å ha monopol på tjenestene. Jeg kan kort nevne sykepleiere, de beveger på seg igjen de også, for ikke å snakke om hjelpepleiere og andre yrkesgrupper som er helt nødvendige for å få det samfunnet vi har valgt, til å fungere. Det som preger alle disse, er svært liten personlig jobbmessig utviklingsmulighet, det er dårlig lønn og meget vanskelige arbeidsforhold, og det de har felles, er arbeidsgiver. De har alle i prinsippet samme arbeidsgiver. Kanskje det bør få noen og enhver til å våkne opp. Differensiert lønn kan forekomme innenfor dagens skoleverk. Man har allerede gått et rimelig langt skritt for å få dette til ved tarifforhandlingene nå i 1999. Problemet er bare at noe underlig skjedde der. Lærerne fikk faktisk en form for vetorett. Hvis de ikke likte det som skjedde i den enkelte kommune, kunne de si nei, og det har jo skjedd i en del tilfeller. Men å ta det innover seg og gå inn i nye diskusjoner håper jeg er mulig, men jeg ser at dette kan være vanskelig. Når så flertallet snakker om lønn, om konkurransedyktig lønn, må spørsmålet være: Er den konkurransedyktige lønnen et forhold lærerne imellom i dette ekstreme mangfoldet som finnes i den norske «einskapsskulen», eller er det et forhold mellom lærere i private skoler og lærere i «einskapsskulen»? I så tilfelle er ikke det stor konkurransedyktighet heller, for i privatskoleloven står det rimelig klart at private skoler ikke har lov til å være lønnsdrivende i denne sammenhengen. De skal holde seg til den samme lønnen. Da står man igjen med hva man da skal sammenligne konkurransedyktighet lønnsmessig sett med. Har det noe med arbeidet som utføres av den enkelte lærer å gjøre, eller har det noe med utdanningsbakgrunnen uavhengig av yrkesutøvelse å gjøre? Man kan jo tenke seg at en dyktig lærer kan bli en meget anerkjent aksjemegler og ha en lønn som ligger på et par millioner i året. Vil det være konkurransedyktig? Dette er i det hele tatt ikke berørt av dem som har skrevet merknader i denne saken. Men det burde være ekstremt interessant for de fleste hvis de mener noe med merknadene sine, å gå inn i nettopp denne problemstillingen. Så til fadderordningen, som etter vår mening er riktig fordi den vil gi nyutdannede en sikkerhet og trygghet som de veldig ofte mangler i dag. Jeg har blitt fortalt, ganske mange steder, at når man skal velge hva man skal gjøre i et nytt skoleår, hvilke klasser man skal ha, hvilke oppgaver den enkelte skal ha etc., foregår dette ut fra en ansiennitetsrekkefølge, dvs. at lærere med lang ansiennitet, ofte med meget god tilleggskompetanse, velger det som er enkelt og lettvint, og de nyutdannede må ta det som er igjen. Nyutdannede kommer da i en del tilfeller i den situasjonen at de blir satt til å betjene problemklassene, som de kanskje ikke har all verdens forutsetninger for å gjøre noe med. Ære være de nyutdannede – men dette har virkelig noe med rekruttering og med å få folk til å bli i yrket å gjøre. Så er Arbeiderpartiet bekymret for forholdene i skolen, hovedsakelig når det gjelder lærerne, lite når det gjelder barna. De har fremmet et forslag, Dokument nr. 8:71, som vi også behandler i dag som Innst. S. nr. 119, hvor de snakker om spesialundervisning, undervisningstimetall og delingstimetall. All undervisning skal være tilrettelagt, individualrettet undervisning. Det sier loven. Undervisningstimetallet fastsettes hvert år for det enkelte alderstrinn. Delingstimene kan man bruke på to måter. Departementet tildeler en pott med timer som kan brukes i gråsonefarvannet, men det som er klart, er at denne potten vil utløse behov for en ekstra lærer i enkelte timer. Man vil også kunne bruke delingstimene til å dele klassen, hvor f.eks. den ene halvparten starter med religion, og den andre halvparten, som kanskje er muslimer, blir fritatt for dette og får noe annet på slutten. Forskjellig tidspunkt å starte på, forskjellig tidspunkt å slutte på – det kan også delingstimene brukes til. Men igjen: Dette har med rammetiltak å gjøre, og svært lite dokumentert kvalitet. Og jeg tror vi må erkjenne at myten om at alle nordmenn er like, tilhører en tid som er forbi.