Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2001-12-10:
Det er jo hyggelig å bli kalt ytterpunkt i norsk forsvarspolitikk for et parti som er villig til å betale det flertallet i Stortinget vedtok i juni. Den 13. juni i år vedtok vi altså Innst. S. nr. 342 for 2000-2001 – eller St.prp. nr. 45 for 2000-2001, som omhandlet Omleggingen av Forsvaret i perioden 2002-2005, også kalt langtidsproposisjonen. Med de forandringer som ble gjort under behandlingen i Stortinget den dagen, fikk Forsvaret en mer kostbar struktur enn forutsatt, en struktur som etter departementets og statsråd Godals beregning den gang ville koste 30,4 milliarder kr pr. år, eller 121,6 milliarder kr i perioden. Til tross for det fremla arbeiderpartiregjeringen et budsjett som lå langt under forutsetningene deres egen statsråd hadde lagt til grunn. I valgkampen foran dette stortingsvalget var Høyre ute med høy sigarføring og store løfter i forhold til Forsvaret. Forsvaret er pri. nr. 1, sa Høyre-formannen. Likeledes har forsvarsministeren vært ute i senere tid og lovet mer penger til Forsvaret, mer penger til innkjøp av nye kampfly osv. Så kom tilleggsproposisjonen, og forhåpningene var store. Men til stor skuffelse for mange, ikke minst blant Forsvarets egne ansatte, inneholdt tilleggsproposisjonen ingenting til Forsvaret annet enn lovnader om at en skal komme tilbake til saken. De lovnadene har vi hørt mange, mange ganger tidligere, uten at det har skjedd noen ting. Snarere har vi i en årrekke vedtatt forsvarsstrukturer, men hvor pengene aldri kommer, noe som er den direkte årsak til ubalansen i Forsvaret mellom mål og midler, som dessverre den sittende regjering nå følger opp. «Regjeringen … vil sørge for at den forsvarsstruktur som Stortinget har vedtatt, blir finansiert», står det å lese blant de få linjene i tilleggsproposisjonen som omhandler forsvar. Da må jeg spørre: Når da? Jeg må gjenta det jeg allerede i min frustrasjon har sagt: Den har vi hørt før. Regjeringen sier at den vil videreføre det den tidligere regjering allerede har gjort – og det skulle ikke være vanskelig. Denne regjering mener nøyaktig det samme som den forrige regjering, dessverre for Forsvaret og Forsvarets personell. I og med at man stort sett mener det samme, er det ikke noe merkelig at Arbeiderpartiet og Regjeringen omfavner hverandre i enigheten om ikke å tilføre Forsvaret økonomi for å få gjennomført den struktur de selv tidligere har stemt for. Det er derfor heller ikke merkelig at Arbeiderpartiet og regjeringspartiene har flere felles merknader i innstillingen. Fremskrittspartiet har i alle budsjettinnstillinger forutsatt at det skal være samsvar mellom mål og midler, så også denne gang. I Fremskrittspartiets alternative budsjett har vi foreslått ca. ½ milliard kr mer enn Arbeiderpartiet og regjeringspartiene. Utover dette viser vi til Budsjett-innst. S. nr. 1 for 2001-2002, der Fremskrittspartiet foreslo å etablere et fond til materiellinvesteringer på 3,4 milliarder kr. Dette ville gitt Forsvaret den handlefrihet de trenger for å få gjennomført nødvendige materiellinvesteringer og for å etablere vedtatt struktur, uten at dette skulle gå ut over innenlandsbudsjettet. Fremskrittspartiet mener det er naturlig at store materiellanskaffelser finansieres utenfor rammen gjennom et slikt fond. Proposisjonens innhold, høringer og korrespondanse med Forsvarsdepartementet har vist at lager av ammunisjon, reservedeler og drivstoff i dag befinner seg på et svært kritisk nivå. Denne situasjonen vil naturligvis over tid få stor betydning for Forsvarets operative evne. Departementet viser til at dette vil innebære at det er et presserende behov for å redusere volumet på forsvarsstrukturen. Fremskrittspartiet vil derfor på det kraftigste understreke at det ikke må være flertallets underbudsjettering over mange år som skal føre til reduserte lagerbeholdninger, og som skal styre forsvarsstrukturen. Det må være landets behov for et forsvar basert på sikkerhetspolitiske og forsvarspolitiske realiteter som skal dimensjonere en struktur som er troverdig, og ikke en tilfeldig frembrakt situasjon på grunn av sviktende vilje til å ta langsiktige og forutsigbare økonomiske beslutninger. Forsvaret er i en omstillingsfase, og Forsvaret sier selv at de er i en tøff tid med store omlegginger og stramme budsjetter. I den situasjonen vi nå er i, hvor det ikke er samsvar mellom mål og midler, har vi satt Forsvaret i en situasjon de ikke kan leve med. Fremskrittspartiet mener det er bekymringsfullt at det i dag ikke er politisk vilje i Norge til å opprettholde et troverdig forsvar. Det internasjonale samfunn er i en stadig utvikling og forandring, og dette gir seg utslag i nye maktkonsentrasjoner og nye trusselbilder. Denne utviklingen bringer med seg nye allianser mellom parter som tidligere har hatt større avstand ideologisk. Forandringen har også i større grad enn tidligere ført til at konflikter søkes løst ved at det gjennom allianser, direkte eller indirekte med støtte fra flere land, gjennomføres væpnede aksjoner mot den part som er årsak til konflikten. På den måten er det nå mer eller mindre akseptert at man i fellesskap stanser elementer som truer felles interesser, også på tvers av forsvarsallianser. Forsvarets oppgave har tradisjonelt vært å forberede et invasjonsforsvar av Norge. Det har også i begrenset omfang vært øvd for innsats i internasjonale oppdrag. Hvorvidt Norge i dag har et reelt invasjonsforsvar, er svært tvilsomt. Hvorvidt vi i en begrenset periode er i stand til å forsinke en invasjon eller øve begrenset motstand mot en uønsket inntrenger, er også svært tvilsomt og er en problemstilling som må belyses med dagens underbudsjettering. Det har i den senere tid vært snakket mye om at det nå er en ny sikkerhetssituasjon i verden. Fienden er nå mer usynlig og vanskelig å forutse, og dermed vanskelig å beskytte seg mot. Det er derfor for meg svært vanskelig å forstå at vi i Norge i dag nedprioriterer Forsvaret i den grad vi nå gjør. Det er nødvendig å bevare et forsvar av en viss størrelse, og denne størrelsen er vedtatt i Stortinget og beskrevet i Forsvarsstudien 2000. De oppgaver og den situasjon som lå til grunn for denne studien, og det vedtaket som ble lagt til grunn for Forsvarets utvikling, er i dag i noen grad endret som følge av den internasjonale utvikling. Et argument om at vi ikke har behov for større styrker, men små fleksible enheter, mener jeg er en misforstått problemstilling. Vi har selvsagt behov for små fleksible enheter, men vi har også behov for å kunne stille større, koordinerte styrker dersom en situasjon skulle kreve det. Det er altså ikke snakk om et enten – eller. Det er derfor viktig at vi nå ser på Forsvarets oppgaver og utfordringer i et nytt lys. Det er viktig at det nå utdannes og øves med henblikk på den nye situasjonen, hvor Norge i større grad må være forberedt på å delta i internasjonale oppdrag. Den generelle forsvarsstruktur må også ses i forhold til den nye trusselen. Dette innebærer antakelig at en må vurdere andre trusselbilder mot mer urbane strøk, infrastruktur samt oljeinstallasjoner osv. Dette vil stille krav til Forsvaret om at det må være forberedt på å flytte enheter på kort tid til områder som utsettes for trusler eller aksjoner. Dette stiller store krav til forflytningskapasitet og fleksibilitet i organisasjonen. Sett i lys av dette har derfor Fremskrittspartiet innenfor den vedtatte rammen omdisponert mer økonomiske midler til den spisse enden av Forsvaret. Pengene er i vårt forslag omdisponert fra posten «Større utstyrsanskaffelser», som vi mener eventuelt skal tilføres via tilleggsbevilgninger. Jeg vil her henvise til vårt forslag til V, Bestillingsfullmakter, hvor vi samtykker i å overskride bevilgningene over kap. 1760, post 45, Større utstyrsanskaffelser og vedlikehold med inntil 3 milliarder kr for utstyr som anskaffes i utlandet. Sett i forhold til det jeg tidligere har nevnt om vår evne til bl.a. å kunne flytte enheter på kort tid, henviser jeg til vårt forslag, nr. 3, om snarest å anskaffe nye transportfly, og henviser videre til at det foreligger et meget godt tilbud fra USA, som dog betinger en hurtig reaksjon fra norske myndigheter. Til slutt vil jeg fremsette de forslag fra Fremskrittspartiet som er inntatt i innstillingen.