Erna Solberg (Høyre), 2004-02-10:
Det er riktig som representanten Heikki Holmås sa, at flere av de tingene som er lagt inn i meldingen, faktisk er avklart ved ulike stortingsbehandlinger, nettopp fordi vi synes det er viktigere med handling enn med handlingsplaner. Derfor gjør vi tingene istedenfor å legge nye planer for det, og vi gjør tingene på de ulike sektorområdene hvor nettopp storbyspørsmålene er inne. Så kan man heller stille spørsmål om hvorfor – hvis det ikke stod noe i denne meldingen som var viktig, som noen har gitt uttrykk for – man brukte ti måneder i Stortinget på å behandle den. Man kunne ha vært i forkant og lagt premisser for en enhetlig diskusjon om oppgavedifferensiering før Stortinget fattet vedtak om f.eks. Rusreform II, slik som utviklingen ble. Jeg tror det er ganske viktig å se at man trenger en overordnet diskusjon om slike prinsipper for å grunnfeste selve tanken. Så er det slik at jeg ser f.eks. ikke noen grunn til at Oslo skal være annerledes på det området enn de andre større byene på lang sikt. Skal man først tilbakeføre oppgaver av den typen, er det like sannsynlig at både Trondheim, Bergen og Stavanger bør ha den samme typen oppgaver. Det jeg synes er mest trist ved Rusreform II, er at man – fordi de små kommunene i Norge gav uttrykk for at de syntes det var vanskelig å tenke seg, fordi man ikke kan kjøpe tjenester av hverandre – for å finne løsninger valgte å plassere alt hos staten. Jeg tror at det nettopp viser det dilemmaet som oppstår i oppgavedifferensieringssammenheng. Det som ble problemet, var valget mellom to helt forskjellige lovverk hvis det skulle legges innenfor sosialomsorgen eller innenfor helselovgivningen. Det krevde faktisk et arbeid hvis man skulle få ryddige forhold knyttet akkurat til det spørsmålet. Så har jeg lyst til å si at jeg er like opptatt av spørsmål knyttet til integreringspolitikk, som representanten Nybakk er. Det er Regjeringen som helhet. Derfor la Regjeringen, ved Utdannings- og forskningsdepartementet, rett før jul frem en strategi for likeverdig utdanning for språklige minoriteter. Det var et stort dokument, for nettopp å sørge for å bedre språklige prestasjoner og deltakelse for minoritetsgrupper, hvor bl.a. leksehjelp og bedre samarbeid mellom hjem og skole var et tema. Poenget mitt er at det er viktig at dette ikke bare er et spørsmål for innvandrerbarna i storbyene. Det er like viktig for de innvandrerbarna som måtte bo andre steder enn i storbyene, at man sørger for å ha den typen stimulanser. Det er et særpreg ved storbyene at de må ha mulighet til å løse en del mer av integreringsproblematikken, men vi kan ikke lage et handlingsprogram bare for storbyene, som på en måte skal ta opp alle disse temaene, for her er det faktisk mange kommuner i landet som har en utfordring. La meg si til sist at jeg forstår det slik at når det gjelder hovedstadsmeldingen, er det et flertall, som består av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet, som er for den generelle merknaden som står i innstillingen. Når Fremskrittspartiet ikke er med på det som går på fylkesoverskridende planlegging, er det fordi de har gjort et bevisst valg, og at det ikke er det som er deres svar.