Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2010-04-19:
Interpellanten tar opp et viktig spørsmål. Jeg mener også at det er viktig å spare både med tanke på det å etablere seg i boligmarkedet og med tanke på alderdommen. Kanskje er det riktig som representanten Sanner sier, at motivasjonen for sparing blir borte uten skattefradragsmuligheten, men jeg er sannelig ikke sikker. Det kan like gjerne være at de aller fleste menneskene i Norge føler økonomisk trygghet, og gjennom det har tro på sin egen evne til å greie seg økonomisk gjennom livet, også i alderdommen, og at de legger pengene i andre investeringer enn i private pensjonsordninger. Som statsråden sa, er det svært gunstig å spare gjennom å eie egen bolig i Norge. Boligbeskatningen er svært lav, og det å investere i bolig er noe av det tryggeste en gjør. Boligen betyr mye for oss, som en ramme rundt familien og dagliglivet, enten det er hjemme eller på hytta. Det betyr en trygg pengeplassering. Mange unge mennesker benytter seg derfor av BSU – Boligsparing for ungdom, som er en gunstig spareform for å ha noe egenkapital når de skal etablere seg i boligmarkedet. Unge mennesker kan spare inntil 20 000 kr og oppnå et skattefradrag på 4 000 kr i året. Det er det mange som benytter seg av, selv om det også er krevende for de fleste ungdommene å sette til side et så stort beløp av egen inntekt når de er i en etableringsfase. Mange har imidlertid foreldre med god råd, og får penger til å fylle opp BSU-kontoen via gaver fra dem. Men for de aller fleste kjennes det nok bedre å kunne spare selv. Når det tas til orde for å heve det skattefrie beløpet innenfor BSU-ordningen, noe vi har sett i media mange ganger i det siste, så handler nok det mest om nettopp de ungdommene som har foreldre eller andre som kunne tenke seg å sette mer penger inn på kontoen enn 20 000 i året. Det er ingen god idé, synes jeg, med tanke på sosial utjevning og like muligheter på boligmarkedet for unge mennesker. Gapet er allerede stort nok, og fellesskapets midler kan nok brukes bedre ved å legge til rette for rimelige førstegangsboliger for unge enn ved å gi ytterligere skattelette gjennom BSU-ordningen. Interpellanten peker på fallet i antallet som sparer til pensjon gjennom individuelle pensjonsordninger, og mener at fallet skyldes fjerningen av skattefordelen ved slike ordninger i 2006. Jeg vil heller si at innføringen av obligatorisk tjenestepensjon for alle fra 1. januar 2006 kan være en like god forklaring. Det var et stort framskritt for alle dem som ikke hadde tjenestepensjonsordning gjennom jobben. For min del har jeg arbeidet i offentlig sektor i mange år, og noe av det som skapte trygghet for framtiden og alderdommen, var medlemskapet i Kommunal Landspensjonskasse. Det å ha en arbeidsgiver som hver måned satte av penger til tjenestepensjon, ga trygghet, og det selv å bidra med 2 pst. av lønnen hver måned med tanke på å trygge økonomien i alderdommen, så både mine kollegaer og jeg på som en god investering. At alle nå har tjenestepensjon, skaper en forutsigbarhet og trygghet for mange flere, og gjør vel at en ikke sparer like mye gjennom ulike private ordninger – ordninger som har vært ulike spareprodukter av ulik kvalitet, vil jeg si. Mange sparer også gjennom ulike aksjefond. Spesielt er det mange kvinner som benytter seg av denne spareformen, og det er jo gledelig. Det er en enkel spareform å etablere, og lett å forstå også for den som ikke er bevandret innenfor økonomisk teori. Det finnes mange muligheter til å spare for dem som ønsker å ta liten risiko og for dem som er mer dristige. En får informasjon om spareproduktet i sin egen bank, og denne spareformen gir også skattefordeler. I og med at den er så lett tilgjengelig og lett å holde kontroll på, er den en populær spareform. I det hele tatt er jeg ikke bekymret for at nordmenn med god inntekt ikke skal ha mulighet til å spare – og de sparer. En kan bare se seg rundt i landet og se at vi tar godt vare på hus og fritidsboliger, som nettopp er gode spareobjekter i Norge. Bekymringen min er større for dem som ikke har inntekter nok til å skaffe seg egen bolig, eller har muligheter til å sikre alderdommen. Med tanke på å styrke fellesskapet for framtidens utfordringer, er det derfor svært viktig at vi sparer og setter til side penger på felleskontoen, noe vi gjør gjennom Statens pensjonsfond utland, og gjennom å investere i velferdsordninger som er til for alle. Det er etter min oppfatning viktigere enn hele tiden å være opptatt av hvordan vi skal finne på ulike former for skattegevinst for dem av oss som tjener godt i Norge.