Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-03:
La meg først si at det er et betimelig tema Riksrevisjonen har satt søkelyset på, forholdet mellom Stortingets målsetting om en betydelig andel av investeringene fra Norfund til de minst utviklede landene og måloppnåelsen på dette punkt. Før jeg kommer til det, la meg også si at jeg, som saksordføreren, er veldig glad for den positive prosessen som har skjedd i Norfund, der kontrollkomiteen gjennom brevveksling med meg og på andre måter har spilt en veldig konstruktiv rolle. Jeg føler at dette nå har kommet inn i et godt spor. Norfund har fått et godt styre, ledet av Kristin Clemet. De har fått en ny daglig leder, som har tatt tak i utfordringene. Min følelse er at selve organisasjonen Norfund nå er inne på rett spor. Jeg skal selvsagt, som saksordføreren sa, holde et våkent øye med dette, og se til at det som jeg er enig i burde være en selvfølge, fortsetter å være på plass. Men det er all mulig grunn til å ha tillit nå både til styreleder og daglig leder for at de har tatt tak i utfordringene. De fortjener honnør, og jeg vil bruke denne anledningen til å gi dem det. Vi er inne i en intensivert dialog med Norfund for å se på hvordan Norfund på en bedre måte kan følge opp Stortingets intensjon om at en større del av investeringene skal foretas i de minst utviklede landene. Det gjelder både investeringsfondet Aureos og satsingen på ren energi. Det er satt av ekstra ressurser til satsing på ren energi i Afrika i året som kommer. Vi håper at det kan bidra til å få opp andelen til de minst utviklede landene. Det er riktig at den andelen har økt i det siste, men den har ikke økt nok. La meg til slutt påpeke de vanskelighetene vi står overfor på dette området. Jeg tror Stortinget her vil dele mitt syn. Det som er dilemmaet, er jo at Statkraft, som er den ene parten i SN Power, som kommersiell aktør, naturlig nok ser at det er lettere å investere i mellominntektslandene enn i de aller fattigste landene. Derfor har vi ikke bare sett direkte investeringer fra Statkraft, men også investeringer gjennom SN Power i land som Filippinene, Peru, Chile og andre. Nå skal vi ikke glemme at dette er land som hver for seg har mange flere fattige enn det store flertallet av land i Afrika. Det er veldig få land i Afrika som har så mange fattige som Filippinene. Det store flertallet av Afrikas land har heller ikke så mange fattige som Peru. Kommersielle investeringer som kan gi ren energi til land som Peru og Filippinene, må være et gode. Jeg antar at Stortinget er enig i det. Norfunds oppgave er selvsagt å bidra til å få en ekstra kraft i land som Mosambik eller Uganda, for å ta to eksempler. Dette er land som har et stort vannkraftpotensial, og ikke noe av det potensialet har blitt utløst i den senere tid. Min utfordring til både Norfund og Statkraft har vært: La oss se hvordan vi kan finne et system som kan utløse flest mulig kommersielle investeringer i lavinntektsland, som vil bringe ren energi til fattige mennesker, og et ekstra trykk i land som det er veldig mye vanskeligere å få til investeringer i, som Mosambik og Uganda. Det er nå en dialog mellom Statkraft og Norfund for å se om man kan få til så mye som mulig av begge deler. Jeg er også helt sikker på at Stortingets intensjon ikke er å gjøre noe som begrenser investeringene i mellominntektslandene. Det er nok til sjuende og sist – uten at jeg kan si tallet på strak arm – en større andel av verdens fattige som lever i mellominntektslandene, enn i de minst utviklede landene, så vi trenger investering i ren energi begge steder. Men vi skal selvfølgelig fullt ut følge opp Stortingets påpeking om mer Norfund-satsing i de minst utviklede landene.