Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 1999-10-13:
Som nevnt i debatten i går, ble innholdet i det å ha et rikt liv beskrevet. Det ble her bl.a. lagt vekt på det å kunne ferdes trygt i sine omgivelser uten frykt for overgrep. Ingen stor nyhet, men for Arbeiderpartiet står dette sentralt i arbeidet med å bekjempe vold og kriminalitet. De fleste blir heldigvis ikke utsatt for kriminelle handlinger. Men for den som blir det, er det en tragedie, og det skaper utrygghet hos langt flere. Vi skal ta på alvor frykten mange har, begrunnet eller ikke, for å bli offer for kriminalitet. Alt arbeid og alle tiltak som rettes inn mot vold og kriminalitet, må dypest sett gjøres for å beskytte og gi støtte til ofrene eller for å unngå at noen blir offer for overgrep mot egen person eller eiendom. Det er Arbeiderpartiets ønske for en kriminalpolitikk inn i et nytt århundre: offeret i sentrum. Det kan bidra til en dreining, hvor bekjempelse av kriminalitet ikke bare blir satt på dagsordenen når det skjer alvorlige kriminelle handlinger og det kun fokuseres på den kriminelle og straffen. For ikke å bli misforstått – Arbeiderpartiets utgangspunkt er at vold og kriminalitet er uakseptabelt og skal reageres på. Og her er mye ugjort. Både politi, domstoler og kriminalomsorgen må sikres penger og bidra til en raskere straffesaksgang. Det er ikke holdbart at saker blir liggende uten politietterforskning, og det er ikke holdbart at dømte går fri i lang tid fordi det somles med gjennomføring av soningen. Jeg er overbevist om at det her ikke bare er snakk om flere midler, men effektivitet og nye rutiner. Mitt poeng med offeret i fokus, eller det å unngå at noen blir offer, krever imidlertid at vi setter søkelys på forhold som bidrar til utvikling av kriminalitet. Gode oppvekstvilkår for barn og unge er også god kriminalpolitikk. Rettferdig fordeling skaper et samfunn med mindre levekårsforskjeller, hindrer sosiale spenninger og utestengning med fare for vold og kriminalitet. Dårlige levekår skal aldri bli en unnskyldning for å skade andre, men et samfunn som er inkluderende med like muligheter, sosial trygghet og små forskjeller mellom folk, gir bedre grunnlag for å hindre kriminalitet. Det er denne helheten i kriminalpolitikken jeg etterlyser, og hvor jeg tror at Arbeiderpartiet og regjeringspartiene har felles interesser. All kriminalitet skal slås ned på. Å sette offeret i sentrum betyr også å fokusere der problemet er størst. Jeg vil her trekke fram vold mot kvinner og seksualisert vold, former for overgrep som dessverre altfor lenge har vært mer eller mindre tabubelagt og neglisjert. Tall fra politiet viser at vold i privat bopel utgjør den største gruppen av anmeldte voldstilfeller. Vi vet at det er store mørketall. Dette kan også knyttes til den aktuelle saken om overgrep mot kvinner med annen etnisk bakgrunn. Krisesentrene opplever urovekkende økning i antallet innvandrerkvinner som søker ly og hjelp. Både seksuelle overgrep og annen hjemmevold kan være vanskelig å dokumentere, etterforske og føre for retten. Mens voldtektsanmeldelser øker, synker antallet saker som resulterer i tiltale og iretteføring. Det synes vanskelig å nå fram i rettsapparatet med voldtektsanmeldelser. Dette er en trussel mot rettssikkerheten. Ut fra voldtektssakenes karakter mener Arbeiderpartiet det bør være særlig aktuelt å vurdere frister på dette området for tiden mellom anmeldelse til saken kommer opp for domstolene, tilsvarende en prøveordning i Sverige. På trappene til et nytt århundre står vi overfor et samfunn preget av en stadig sterkere grad av internasjonalisering. Grenser viskes ut, og mennesker og kunnskap blir stadig mer mobile. I dette samfunnet finner vi også et nytt kriminalitetsbilde. Kriminaliteten blir stadig mer internasjonal, mer organisert og til dels også mer brutal. Landegrenser er ikke lenger noe hinder for kriminelle. Snarere er det et hinder for pågripelse og etterforskning. Det nye kriminalitetsbildet vi står overfor, krever en omstilling og modernisering av våre virkemidler. Justiskomiteen behandler i disse dager saker vedrørende økte muligheter for politiet til å ta i bruk nye etterforskningsmetoder i kampen mot den organiserte kriminaliteten. Det er skritt i riktig retning. Men internasjonaliseringen skaper også muligheter for økt samarbeid mellom landene. Vi oppnår mer ved å inngå forpliktende samarbeid med andre. Dette er politi- og justissamarbeidet i EU et godt eksempel på, med Schengen- og Europol-samarbeidet. Europol er nøkkelen til et mer effektivt politisamarbeid for bekjempelse av organisert kriminalitet. Jeg er fornøyd med at Regjeringen nå endelig ser ut til å ha innsett det samme. Vi vet det meste om kriminaliteten og dens årsaker. Vi vet også mye om hva som skal til for å møte den. Nå må vi ta konsekvensen av denne kunnskapen. Vi skal reagere raskt når kriminelle handlinger begås, og vi skal hindre at folk blir ofre for vold og kriminalitet.