Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Arbeidet med ny straffelov har vært langt, og det er god grunn til å rose alle dem som har jobbet fram den nye straffeloven – om det så er tidligere justiskomité, ministre eller departement. Straffeloven av 1902 bar preg av å være utformet av og for menn, og det er ingen tvil om, som også saksordføreren har vært inne på, at straffenivået for volds- og seksuallovbrudd ikke stemmer overens med den alminnelige rettsoppfatningen. I gjennomgangen Justisdepartementet gjorde i forbindelse med den nye straffeloven, viser domsbeslutninger at til tross for skjerpet straffenivå lå straffenivået for volds- og seksuallovbrudd i nedre sjikt av strafferammen. Våren 2009 ble det derfor gjort viktige endringer for å styrke barns beskyttelse mot overgrep og for å heve straffenivået for seksuallovbrudd. Da saken om skjerpet straffenivå ble behandlet i Stortinget, uttalte bl.a. saksordfører Anne Marit Bjørnflaten følgende: «Vi ønsker at den betydelige straffeskjerpelsen vi legger opp til når det gjelder den individkrenkende alvorlige kriminaliteten, skal ta til å gjelde straks. Dette må politi, påtalemyndigheter og domstoler merke seg.» Dette var tydelige og sterke signaler fra lovgiver, men da Høyesterett avsa dom i to forente saker om seksual- og voldslovbrudd i fjor, ble resultatet noe litt annet. Men det er viktig å merke seg at dommene gir god støtte til arbeidet med å heve straffenivået i den type saker, og Høyesterett slår fast at etter at den nye straffeloven er satt i kraft, plikter domstolene å endre straffenivået. Det er positivt. Men samtidig uttaler Høyesterett at fram til ikraftsettingen av den nye straffeloven vil det i en mellomperiode være en gradvis opptrapping av straffenivået. Jeg er derfor glad for at en samlet komité nå er utålmodig og ønsker straffeskjerpelser raskere enn det domstolene legger opp til. Og det er gledelig at Justisdepartementet og justisministeren deler det synet og har ambisjoner om å legge fram en proposisjon som Stortinget kan behandle før sommeren. For det er ved å endre straffeloven av 1902 at vi sikrer oss at de ønskede straffeskjerpelsene blir en realitet raskere enn det domstolene legger opp til. For Arbeiderpartiet har det vært viktig å få et strengere rettsvern for flere sårbare grupper, og jeg er særlig glad for at vi sikrer at kvinner og barn får sterkere beskyttelse i den nye straffeloven. Men jeg har lyst til å understreke at straff alene ikke løser de utfordringene. Voldtekt og seksuelle overgrep er et alvorlig samfunnsproblem. Det skaper frykt, og for dem det rammer, har det store konsekvenser. Tidligere i år var jeg på besøk på et støttesenter mot incest og seksuelle overgrep på Gjøvik, og det var en sterk opplevelse. De fortalte hvordan psykiske problemer styrer mye av livet: Angst, depresjoner og konsentrasjonsvansker er bare noen av de senvirkningene mange ofre sliter med. Jeg har derfor lyst til å understreke viktigheten av at også ofrene for overgrep får den hjelpen og støtten de har behov for og krav på. Samtidig er det også viktig at vi ikke glemmer det faktum at mange voldtektssaker aldri blir anmeldt, og altfor mange saker blir henlagt hos politiet. Derfor har det vært viktig for den rød-grønne regjeringen å styrke kompetansen hos politiet, og at den som anmelder, blir tatt på alvor. Derfor er det et godt skritt i riktig retning når det nå er på plass familievoldskoordinatorer i alle politidistrikt og egne team som skal jobbe med seksuelle overgrep i de store byene, for det er gjennom en helhetlig politikk – også det vi gjør utenom å heve straffenivået – vi kan være med og bekjempe den type kriminalitet og hjelpe ofrene.