Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-02-12:
Jeg er tilfreds med å komme til tidlig i debatten. Forslaget fra Sosialistisk Venstreparti om et generelt unntak fra regelverket om offentlige anskaffelser for kjøp av helse- og sosialtjenester vil ikke vinne gehør i Stortinget. Selv om EØS-regelverket, inkludert tjenestedirektivet, ikke pålegger avtalelandene å konkurranseutsette helse- og sosialtjenester, motsetter næringskomiteen seg at disse tjenestene i sin helhet skal unntas fra reglene om offentlige anskaffelser. En samlet komite støtter derimot et midlertidig unntak fra prosedyrekravene i innkjøpsforskriften angående kjøp av helse- og sosialtjenester fra frivillige organisasjoner. Endringen i forskriften er allerede innført med umiddelbar virkning. Regjeringens begrunnelse er at det er viktig å få vurdert humanitære organisasjoners viktige rolle og hvordan den skal ivaretas, ved å unngå negative følger av konkurranseutsetting der rent kommersielle virksomheter deltar. Kristne og ideelle organisasjoner har selvfølgelig reagert positivt på unntaket. De kaller det en seier for fornuften og håper det vil bli permanent. Nå slipper de en del av sine engasjementer og konsentrerer seg like mye om økonomi. På den andre siden står Servicebedriftenes Landsforening, som organiserer virksomheter som driver private omsorgsbedrifter, hvor man er i harnisk. Foreningens direktør Petter Furulund vurderer aksjoner for å få stoppet unntaksbestemmelsen. Han uttaler til Kommunal Rapport at hvis statsråden mener at ideelle organisasjoner skal leve et vernet liv på den ene siden og i neste omgang være med på anbud og konkurrere med Landsforeningens medlemmer, f.eks. om drift av sykehjem, så skjønner alle at dette er prinsippløst. Fremskrittspartiet støtter det midlertidige unntaket for frivillige organisasjoner, men vi er usikre på om det skal gjøres til et varig unntak. Det er også viktig å ha en god ressursutnyttelse. Når offentlig sektor velger en dyrere leverandør enn nødvendig, betyr det større utgifter for skattebetalerne, et redusert tjenestetilbud eller en kombinasjon av begge deler. Stat, fylker og kommuner handler årlig for ca. 220 milliarder kr. Selv uten det midlertidige unntaket som nå er innført, viser undersøkelser at offentlige etater og politikere ofte ikke følger lovverket ved anskaffelser. Det er indikasjoner på at kartellvirksomhet og kameraderi fortsatt praktiseres, og at makelighetsfaktoren og manglende lokal kompetanse florerer. Det ville være uheldig om det unntaket som er innført, skulle resultere i at langt færre innbyggere kan få helse- og omsorgstjenester til riktig tid og til en fornuftig kostnad. Vi har i dag anslagsvis 380 syke- og aldershjem og rusinstitusjoner drevet av kristne og humanitære organisasjoner. De gjør en viktig innsats. Samtidig er det mange av disse organisasjonene som er profesjonelle og erfarne aktører, og som har gode muligheter til å hevde seg i en sunn konkurranse. Likevel er det viktig å få vurdert humanitære organisasjoners betydelige innsats. Alt kan ikke vurderes ut fra et konkurransegrunnlag. Man må også se på mulige samfunnsmessige konsekvenser og særskilte forhold knyttet til frivillige organisasjoners rolle som tjenesteleverandører for å unngå mulige negative virkninger av innkjøpsreglene. I vurderingene som gjøres, bør man også drøfte mulighetene for alternativ støtte til ovennevnte organisasjoner. Helt avslutningsvis: Det arbeidet Regjeringen nå har fått utført i tilknytning til evalueringen og revisjonen av innkjøpsregelverket, må også bety at ideelle organisasjoners stilling blir helhetlig vurdert, inklusiv mulige langsiktige konsekvenser og virkninger av unntak. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag, referert i innstillingen.