Knut Werner Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-04-01:
Som eneste fisker her i salen i dag synes jeg det er veldig greit å få muligheten til å si noen ord i forbindelse med denne saken, som i hvert fall av mange i næringen oppfattes som viktig, også prinsipielt. La meg først få lov å gratulere både Stortinget og næringskomiteen med at man har lagt bak seg en del politiske kjepphester og legger fram en enstemmig innstilling. Jeg har hatt veldig lyst til å gratulere både SV og Senterpartiet spesielt, men det skal jeg ikke gjøre. Det som har skjedd i denne saken, viser at det nytter å jobbe politisk i Stortinget. Grunnen til at denne saken kommer opp nå, at det skjer som skal skje, skyldes selvfølgelig press fra både politisk og faglig hold. Jeg er blitt gjort oppmerksom på at jeg møter her i dag som stortingsrepresentant, og da fra Troms – det var en presisering fra min side – og ikke som representant for Norges Fiskarlag. Og det er jeg veldig klar over og veldig bevisst på. Det det handler om også i denne saken, er lønnsomhet i næringen og effektivisering – muligheter for effektivisering. Det har vært mange tøffe debatter i næringen og i det politiske Norge om fiskerinæringen og hvordan den skal se ut, hva den skal være, hvordan den skal framstå, og hvilke interesser den skal ivareta. Høringsuttalelsene om Fiskeridepartementets høringsnotat av 7. august 2002, som var grunnlaget for St.meld. nr. 20 for 2002–2003, var langt fra samstemmige, heller ikke når det gjaldt forslaget om driftsordning. Jeg kjenner ikke til stemningen i næringskomiteen under behandlingen av St.meld. nr. 20, men merknadene er i hvert fall preget av ulikt syn på bl.a. driftsordningen. Den tradisjonelle fiskerinæringen har, som sagt, i tiår vært preget av sterk debatt. Det har gått på kvotefordeling mellom grupper og mellom fiskere, på hvem som skal få fiske, og på landsdeler. Og det skal være lov å ha politisk debatt og å være politisk uenig. Men jeg har en liten bønn til Stortinget og til dem som sitter med masse makt: Glem nå ikke at det er noen som skal leve av å fiske! Det er noen som skal ha tro på det å investere, og de skal også ha tro på at de skal kunne forrente driftsmidlene sine. En fiskebåt er en bedrift, om det er sjarken med én mann eller fabrikktråleren med et titalls mann om bord. Eieren/skipperen skal kunne tilby mannskapet sitt en attraktiv, moderne og sikker arbeidsplass, med muligheter til en inntekt som er konkurransedyktig i forhold til andre næringer som man konkurrerer med. Oljenæringen er et helt konkret eksempel. Alle må kunne ha et håp om en inntekt for seg og sine, og når jeg sier håp, er det fordi næringen jo selvfølgelig er slik at vi ikke har en garantert inntekt. Og selv om fiskerne er vant til næringens naturlige usikkerhet, må man kunne kreve at øvrige rammebetingelser er forutsigbare og stabile. Vedtaket i dag er et slikt signal. Driftsordningene er midlertidige og derfor ikke noe varig bidrag til å øke lønnsomheten for dem det gjelder. Og jeg legger til grunn at man kommer tilbake til dette etter dagen i dag, og løser det på et senere tidspunkt. Jeg har gratulert Stortinget og næringskomiteen. Jeg ser ingen grunn til å gratulere statsråden med hans behandling av denne saken. Det er tvert imot all grunn til å være veldig kritisk til hans behandling av den, og det er jeg. Jeg har likevel lyst til bare å begrense meg til å si at det har vært klinkende klart i Stortinget, i hvert fall fra desember i fjor, at det er flertall for å gjøre det som man gjør i dag. Statsråden har ikke tatt signalet, og det har tvunget Stortinget til å taue ham inn her og instruere ham gjennom et vedtak. Det har tatt tid, og det har skapt problemer for dem det gjelder. Det synes jeg burde vært unødvendig. Stortinget er i dag helt klart, man skal etablere en ordning som skal gjelde hele landet, også når fiske på en kvote er påbegynt. Og man skal gjøre det umiddelbart. Jeg forutsetter derfor at statsråden lojalt følger opp vedtaket, og ikke finner på ytterligere problemstillinger av oppsettende karakter. Helt til slutt: «Frihet» og «fritt fiske» er moteord også politisk. Jeg tror vi skal glemme det. De som har kjennskap til hvordan Norge og norske kvoter er delt opp, vet at den tiden er over. Vi er nødt til å forholde oss til at ressursene er slik, og det skal vi leve med.