Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-12-17:
Nysalderinga av statsbudsjettet 2010 er en nyttig gjennomgang av det som er den økonomiske statsfinansielle situasjonen. Finanskomiteen har jo tidligere drøftet budsjettet for 2010 tre ganger – både høsten 2009, i forbindelse med revidert våren 2010 og i oktober 2010 i forbindelse med budsjettet for 2011. Det er, som mange har vært inne på, stadig bedrede tall som viser bedrede statsfinanser. Det er mange som ser hen til Norges tall når det gjelder utviklingen. Nå er det nysalderingen som viser ytterligere bedrede tall. Vi er altså i den situasjonen at fra statsbudsjettet 2010 og til nå er det strukturelle, oljekorrigerte underskuddet redusert med om lag 30 mrd. kr. Som det står i innstillingen, er det ekstraordinære, store endringer, og det gir jo grunn til en del refleksjoner. Det som er hovedårsaken til langt mindre underskudd, er kombinasjonen av liten arbeidsledighet, lavere trygdeutgifter og det som veldig få snakker om, synes jeg, nemlig en stor reallønnsvekst for mange arbeidstakere som har en sterk posisjon i arbeidslivet. Men det er ikke alle som har en sterk posisjon i arbeidslivet. Derfor må ikke minst regjeringa ha en veldig bevågenhet overfor disse gruppene, for nå er endringene så store at også konsekvensene raskt vil bli store med tanke på et økonomisk jambyrdig samfunn. Derfor er det sentralt at regjeringa i sitt arbeid for gjennomføring av den økonomiske politikken i 2011 fokuserer sterkt på bl.a. lønnsoppgjør, inntektsoppgjør og skattepolitikken, slik at en kan sikre at den jambyrdige utviklinga blir forbedret. For øvrig er det krevende når lønns- og inntektsnivået i Norge mer enn tidligere utvikler seg annerledes enn i våre konkurrentland. Det er nå ikke vanskelig å treffe på svensktalende arbeidstakere i Norge, som er et bilde på hva som skjer, nemlig at en søker til Norge fordi det her er både arbeid og godt betalt arbeid. Dette er heller ikke vanskelig å erfare fra bedrifter i Norge, som opplever en stadig tøffere konkurranse med svenske bedrifter, fordi kostnadsnivået i Sverige på få år har endret seg dramatisk i vår disfavør. Den internasjonale finanskrisa snakkes det mye om. Jeg synes at altfor få snakker om den fasen som den internasjonale finanskrisa nå raskt går inn i, nemlig en statsgjeldskrise som er langt, langt mer alvorlig enn finanskrisas første fase, etter Senterpartiets vurdering. Den må i en rekke land sjølsagt møtes med redusert offentlig forbruk og økte skatter og avgifter. Men det som er det mest krevende, er at en nå er i en situasjon hvor stadig flere signaler går ut på at en rekke land med store vanskeligheter, antakeligvis, vil kunne betjene sin gjeld, og at vi vil stå overfor en situasjon hvor en må inn på ulike former for nedskrivning av statenes gjeld. Dette vil være en helt ny situasjon, som lett vil kunne føre til en dramatisk, ustabil situasjon. Jeg vil si det så sterkt: Dette spørsmålet bør snarest diskuteres i Stortinget fordi dette sjølsagt får konsekvenser for vår konkurransesituasjon og for vår egen økonomiske politikk, når vi vet at vi har betydelige investeringer i obligasjoner ute i Europa, bl.a. Til slutt: En konkret post i nysalderinga er «Forskuttering av midler til vegformål». Der står det: «Samferdselsdepartementet har til nå ikke regnet forskuttering med bompenger inn i de samlede forskutteringene som omfattes av fullmaktsgrensen. Samferdselsdepartementet legger opp til å endre denne praksisen, og vil komme tilbake til forslag om heving av fullmaktsgrensen i 2011.» Det er bra og nødvendig. Bevilgninger og forskuttering er det nødvendig å se i sammenheng, slik at behovet for investeringer som gjelder vegformål, ivaretas på en god måte.