Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-01-15:
Jeg vil takke min kollega Marit Knutsdatter Strand for en viktig interpellasjon, som gjelder både innlandet og for den saks skyld også kysten. Valdres er nabodalen til Hallingdal, og mange av de utfordringene som er i Valdres, har vi også i Hallingdal og Numedal. Et nærings- og arbeidsliv som gir fast arbeid, med norske lønns- og arbeidsvilkår, er viktig for unge familiers valg av bosted. Om lag 50 pst. av dagens ungdom tar høyere teoretisk utdanning, og i dag er det stor geografisk ubalanse mellom denne ungdommens utdanning og hvor de kan finne arbeid. Distriktene, enten det er Valdres, Hallingdal eller Numedal, har altfor få arbeidsplasser for høyere teoretisk utdannede folk, og det går fra vondt til verre. Flere kommuner i Innlands-Norge er nå nesten helt rensket for statlig ansatte. Derfor må kursen snus – fra sentralisering til desentralisering. Det viktigste med hensyn til staten er at vi får en organisk vekst av statlige arbeidsplasser, slik at en også der kan starte fra et gründernivå og utvikle statlig virksomhet til noe stort i de enkelte bygder rundt i eksempelvis Innlandet. Topp kommunikasjon som tar vekk avstandskostnadene, er avgjørende viktig. Derfor er det avgjørende at vi får fiber, fysisk fiber, fram til alle fastboende, og etter hvert også fram til hytter hvor det er innlagt strøm. Digital allemannsrett har vært en sak for Senterpartiet helt fra 2000-tallet, da Odd Roger Enoksen var statsråd i Kommunaldepartementet. Forslaget om digital allemannsrett gikk ut på at en skulle gå vekk fra et system med etterspørselsstyrt utbygging til tilbudsstyrt utbygging av fiber. For å få tilbudsstyrt utbygging av fiber må en sjølsagt være villig til en kryssubsidiering, og dermed er det bare statlige offentlige instanser som kan makte en sånn oppgave. Det er det samme prinsippet som en i sin tid brukte for å få fram telefon og strøm til folk i Norge. I Kommunal Rapport så tidlig som 4. februar 2000 er det referert en NTB-melding hvor doktor Detlef Eckert ved EUs direktorat for informasjonssamfunnet sier at EU ikke legger prinsippet om lik tilgang til grunn for bygging av bredbåndsnett. Norsk utbygging på et slikt grunnlag kan komme i strid med EUs regelverk for konkurranse i telemarkedet, sa Eckert da. Jan Edvard Thygesen, som var administrerende direktør i Telenors fastnett, mente at det ikke var hensiktsmessig å legge samme reguleringskrav til grunn som for telefonnettet, hvor pris og kvalitet er lik over hele landet. Det var utsagn den gangen, men etter Senterpartiets vurdering har vi en nasjonal handlefrihet for utbygging av vår infrastruktur. Fiber er – som strøm og vei – fysiske monopoler som det offentlige bør eie, men som alle private må bruke, og dermed er det en kombinasjon av et offentlig eierskap og en privat bruk som gir det beste i den norske modellen. Det som er viktig nå, er spørsmålet bl.a. om lokalisering av statlige arbeidsplasser. I statsråd Høies 18 siders lange svarbrev til helse- og omsorgskomiteen i samband med Senterpartiets representantforslag om å hindre sentralisering av kontorstrukturen i helseøkonomiforvaltningen, Helfo, kom regjeringas prinsipielle syn på hvor statlige arbeidsplasser skal lokaliseres, fram, og det er helt sentralt for kommunalministeren, som er her i salen nå. Der heter det: «Ny sammensatt kompetanse med stor andel digital kompetanse forventes å bli særlig etterspurt arbeidskraft fremover, noe som betyr at kvalitetene til omgivelsene vil bli avgjørende.» Det er en formulering som jeg ønsker statsrådens vurdering av. Betyr den formuleringen at steder som Fagernes, Geilo eller Nesbyen i Hallingdal er steder som statsråden mener ikke har de nødvendige forutsetninger for å kunne huse framtidig statlig virksomhet, statlige arbeidsplasser? Her er vi ved kjernen i politikken.