Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2019-06-12:
Saken vi har til behandling nå, omhandler godkjenning av kostnadsramme for åtte nye investeringsprosjekter i Forsvaret samt noen orienteringssaker. Jeg vil først ta saksordførerhatten på, takke komiteen for godt samarbeid og så gå gjennom hvilke prosjekter det er snakk om. Det skal anskaffes åtte nye radarer til militær luftromsovervåking som dels skal erstatte gamle radarer, dels plasseres på nye steder, fordi truslene i luftrommet over tid har endret seg. Den militære luftromsovervåkingen inngår som en del av NATOs strategiske luftovervåking. To av de nye radarene vil være flyttbare. Det er en anskaffelse som er nødvendig på grunn av høy alder på eksisterende materiell, og dermed et økende vedlikeholds- og reparasjonsbehov. Her skal det bli stilt krav om en avtale om forsvarsindustrielt samarbeid med leverandøren før kontrakten blir signert. Det neste investeringsprosjektet handler om kryptografi. Vi kan i grunnen være stolte av at Norge til nå har vært så langt framme på utvikling av kryptoløsninger som det vi har vært. Vår teknologi har blitt eksportert til NATO og til andre allierte land, men der vi er nå, trengs det allikevel nye løsninger. I løpet av noen få år tror de fleste at kvantedatamaskiner vil være en realitet, og det betyr i så fall et helt annet trusselbilde. Jeg vil understreke at hele komiteen stiller seg bak ambisjonen om at dette er et område hvor vi skal ha nasjonal kontroll og nasjonal kompetanse, og vi er enig i at innkjøpet av nye høygraderte kryptoløsninger gjennomføres som en direkteanskaffelse hos en norsk industripartner. I proposisjonen ligger det også investeringsprosjekter på Evenes – ett for å understøtte operasjoner med de nye maritime patruljeflyene og ett knyttet til kampflyene, bl.a. oppgradering av fire kampflyhangarer. Beslutningen om å etablere Evenes som framskutt operasjonsbase for F-35 og den senere beslutningen om at Evenes skal være base for MPA-ene, ble tatt av et bredt stortingsflertall. Det er også et bredt flertall som står bak anbefalingen om at Stortinget godkjenner å sette i gang disse to investeringsprosjektene. Samtidig, og dette vil jeg understreke, er det umulig å ikke komme inn på de mange og lange rundene vi har hatt rundt tallgrunnlaget for disse beslutningene, og ikke minst rundt plassbehov og hvilke framtidige investeringsbehov det vil utløse. Et aspekt som er kommet opp de siste dagene knyttet til MPA-ene og bygging av ny hangar, og som igjen skaper uro, er et brev fra Avinor til Forsvarsbygg av 8. mai, hvor de ber om at hangaren ikke bygges der den er planlagt, fordi den vil føre til uakseptabelt høy turbulens i innflygingsfasen for både militær og sivil luftfart. Jeg vil be om at forsvarsministeren etterpå, i sitt innlegg i salen, kommenterer denne henvendelsen fra Avinor, for vi trenger klarhet i om dette kommer til å medføre at byggeplanene blir endret, og om det kommer til å få kostnadsmessige konsekvenser. Jeg vil understreke at når Stortinget gir sin tilslutning til dette byggeprosjektet, er det under forutsetning av at kostnadsrammen er reell, og at de operative forutsetningene som lå til grunn for Evenes’ egnethet til å ta imot MPA-ene, fortsatt er fullt og helt til stede. Jeg gjentar: Det er nødvendig at forsvarsministeren svarer på dette i salen i dag, for det er regjeringens ansvar å sørge for at når vedtakene i Stortinget følges opp, skjer det i tråd med Stortingets forutsetninger. Så til ubåtene: I proposisjonen ligger det noen investeringer knyttet til ubåtanskaffelsen og vedlikeholdskapasiteten, og dem stiller komiteen seg bak. Men vi ber også om at det totale kostnadsbildet for EBA-investeringer i forbindelse med de nye ubåtene avklares så raskt som mulig. Mer overordnet knyttet til ubåtene vil jeg også si at det gir grunn til en viss bekymring når det rapporteres i diverse internasjonale medier at det fremdeles er usikkerhet rundt hvorvidt Tyskland til syvende og sist kommer til å prioritere Marinen og anskaffelse av nye ubåter i sine forsvarsbudsjetter. Det er det mulig at vi ikke får noen avklaring på i forbundsdagen før i 2020, og det ville være nyttig å høre forsvarsministerens vurdering av hva som er situasjonen. Jeg håper at han også kommer inn på dette i sitt innlegg. Det er uansett viktig at statsråden merker seg at det er en enstemmig komité som skriver i innstillingen at vi forutsetter at Tyskland inngår kontrakt på to ubåter samtidig som vi inngår kontrakt på våre fire, og at det parallelt inngås avtaler om industrisamarbeid. De andre investeringene og orienteringene er det godt redegjort for i både proposisjonen og innstillingen, og det er ikke noe behov for at jeg går veldig nøye inn på dem fra talerstolen. Jeg nevner kort at det dreier seg om behov for å oppgradere utrustningskaia på Haakonsvern på grunn av skader og slitasje på anlegget og to EBA-prosjekter på Ørlandet: tilpasning av Hårberg skole og bygging av en ny idrettshall for å bedre velferdsfasilitetene samt et forsyningsbygg som samler den totale forsyningsvirksomheten ved flystasjonen. Komiteen ser også, i likhet med regjeringen, at det tar tid å avklare behovet for EBA for personell i indre Troms, og støtter at mannskapsforlegningene blir opprettholdt inntil videre. Komiteen slutter seg også til vurderingene som gjøres rundt organiseringen av Forsvarets operasjoner i cyberdomenet. Når det gjelder orienteringen om kostnadsbildet for kampflybasen på Ørland knyttet til støyreduserende tiltak og etablering av en ny beskyttet hangarløsning, bør forsvarsministeren merke seg at det er en enstemmig komité som understreker behovet for raskt å redusere gjenstående usikkerhet rundt prosjektet, og som gir beskjed om at Stortinget skal holdes løpende orientert om kostnadsutviklingen. Nå tar jeg saksordførerhatten av og snakker på vegne av Arbeiderpartiet. Selv om det totale kostnadsbildet for anskaffelse av kampflyene ikke er tema for denne proposisjonen, er det allikevel naturlig å komme inn på den bekymringen som har spredt seg, etter at det viser seg at Stortinget ikke er blitt gjort skikkelig oppmerksom på hvordan kostnadene utvikler seg, både for selve kampflyprogrammet og for basene. Det har nå blitt en sak som kontrollkomiteen har tatt tak i, og vi får se hva som kommer ut av det. Grunnen til at jeg tar det opp her, i en debatt rundt investeringer i Forsvaret, er selvfølgelig faren for at kostnadsutviklingen vil gå ut over andre nødvendige investeringer i Forsvaret. Jeg vil understreke at usikkerhetsavsetningen er ment å være nettopp det, en usikkerhetsavsetning, men det er ikke noen faktisk avsetning av midler, og det er et vidåpent spørsmål hvorvidt det å bruke av usikkerhetsavsetningen skal dekkes av Forsvaret selv, over deres ordinære budsjetter, eller om det da må komme en økning, en tilleggsbevilgning, slik Stortinget allerede har vedtatt. Nettopp derfor er det ikke irrelevant informasjon for Stortinget å få vite at det er lite sannsynlig at styringsmålet nås. Tvert imot er det svært relevant, og det er lett å mistenke at statsråden valgte å ikke informere Stortinget om dette i forbindelse med budsjettbehandlingen for å slippe ubehagelige spørsmål. Det er i så fall alt annet enn greit. En annen F-35-relatert sak jeg også vil ta opp fra talerstolen, er spørsmålet om tilskuddsordning for norsk industriell deltakelse i F-35-programmet. Et bredt flertall har ved flere anledninger bedt regjeringen om å vurdere å gjenoppta denne tilskuddsordningen, og vi kan ikke se at det har skjedd noe som helst. I februar ble det kunngjort at norsk forsvarsindustri har blitt tildelt et europeisk ansvar for komponentvedlikehold for flere teknologigrupper knyttet til F-35-samarbeidet, og det er selvfølgelig veldig gledelig. Men tildeling av oppdrag forutsetter naturlig nok at bedriftene er i stand til å møte en del krav til kost og leveringstid, som igjen forutsetter og krever en del investeringer som innebærer risiko. Vi er bekymret for signalene vi får om at norsk industri – og det gjelder særlig de mindre og mellomstore bedriftene som også regjeringen har vært opptatt av – ikke kommer til å klare å møte kravene uten at det settes i gang risikoavlastende tiltak i en innledende fase. Derfor gjentar vi nok en gang anmodningen om at regjeringen gjenopptar tilskuddsordningen for norske industriaktørers deltakelse i F-35-programmet. Helt avslutningsvis vil jeg nevne en sak som overhodet ikke er omtalt i proposisjonen, men som vi må ta opp når Stortinget har en debatt om investeringer i Forsvaret. Det dreier seg om den prekære situasjonen vi har rundt Hæren og dens tilgang til stridsvogner. Da vi behandlet landmaktproposisjonen, ble det bestemt at det skal anskaffes en ny, moderne stridsvognkapasitet til Hæren, og det er Stortinget i bredt enige om. Den vil tidligst være på plass i 2025, ble det sagt da. Nå er det en del som tyder på at det kan bli enda senere. Samtidig ble den planlagte oppgraderingen av Leo 2A4 stanset. For å sikre en raskest mulig oppgradering av stridsvognkapasiteten vedtok en enstemmig komité å be regjeringen legge fram en sak om lån eller leasing av stridsvogner som kunne være på plass allerede fra 2019, altså i år. Så kom revidert i 2018, og regjeringen ga beskjed om at det ikke lot seg gjøre. Nesten samtidig fremmet Forsvarsmateriell en framskaffelsesløsning for nye stridsvogner. Den løsningen hadde en kostnadsramme som nå er høyere enn den økonomiske planrammen for anskaffelsen, og da fikk vi beskjed om at det var behov for å gå en ekstra runde for å finne en akseptabel løsning for anskaffelse av nye stridsvogner. Nå er det et og et halvt år siden landmaktproposisjonen ble lagt fram, og usikkerheten rundt når Hæren vil ha en tilfredsstillende stridsvognkapasitet, er større enn noen gang. I opposisjonen er vi dypt bekymret over at Leopard 2A4-vogner allerede står lenge på lager på grunn av vanskeligheter med å få tak i reservedeler til så gammelt materiell. Offisersforbundet sier at antallet operative vogner allerede er for lavt til at Panserbataljonen og Telemark bataljon blir fullt oppsatt. Til tross for denne situasjonen har regjeringen ikke lagt fram noen plan for å sikre en rask bedring i stridsvognkapasiteten. Da vi behandlet landmaktproposisjonen, var to av de partiene som nå sitter i regjering, Kristelig Folkeparti og Venstre, med på å skrive: «Landmaktproposisjonens omtale av Hærens stridsvognkapasitet viser på sin side at regjeringen fortsatt mangler evne til å ta stilling og legge fram konkrete forslag, men i stedet fortsetter å utrede og utsette viktige beslutninger for landmakten.» Nå har disse to partiene gått inn i regjering og er ikke lenger med på den beskrivelsen, men den er i aller høyeste grad fortsatt gyldig.