Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2014-06-17:
Det er en annen politisk hverdag i Stortinget enn den vi har vært vitne til de siste åtte årene. Gjennom merknader til statsbudsjettet, merknader til årets oppgjør og merknader til en framtidig landbrukspolitikk ligger føringen for politikken i Stortinget. Det er i denne sal og via det forutgående stortingsarbeidet politikk skapes og vedtas. Dette er et ansvar næringskomiteen må være seg bevisst under behandlingen av jordbruksoppgjøret, særlig etter et brudd mellom faglagene og staten. Den nye politiske virkeligheten må forvaltes på en måte som ivaretar forhandlingsinstituttet, samtidig som politikk vedtas i denne sal. Kristelig Folkeparti har noen pilarer som ligger fast for vår landbrukspolitikk. Vi vil legge til rette for aktive bønder i hele landet. Vi vil ha et virkemiddelapparat som sikrer variert bruksstruktur for utnyttelse av de arealer vi har tilgjengelig. Vi ønsker å øke framtidstroen både for aktører som vil inn i næringen, og for dem som er der og vil investere i bruk. Vi ønsker å øke matproduksjonen basert på norske ressurser, med intensjon om å øke selvforsyningsgraden. Verdikjeden fra jord til bord er viktig. Matindustrien vår er avhengig av norske råvarer også. For at vi skulle få til alt dette, måtte økonomien bedres i forhold til statens tilbud, særlig for små og mellomstore bruk og kornøkonomi. Dette gjorde vi bl.a. gjennom å styrke husdyrtilskuddet for sau, øke driftstilskuddet for melk og bedre satsene på arealtilskudd for korn. Denne avtalen har dermed flyttet politikken nærmere Kristelig Folkepartis primærstandpunkt, som er at bønder som selvstendig næringsdrivende skal settes i stand til selv å redusere inntektsgapet til andre grupper. Jeg registrerer også at Senterpartiet nå, etter at de er ute av regjering, støtter Kristelig Folkepartis standpunkt. Det er bra. Bondelaget sier følgende om avtalen: «Avtalen mellom Krf, Venstre og regjeringen er en klar forbedring av det tilbudet staten la fram i jordbruksforhandlingene(…) (…) Men Per Harald Grue, tidligere departementsråd i Landbruksdepartementet gjennom flere tiår og trolig Norges fremste ekspert på landbrukspolitikk, sa i et intervju med NRK i går at resultatet av årets oppgjør er et steg i riktig retning, og at produksjonen trolig vil øke som følge av dette. Videre sa han: «Så har det jo skjedd noe viktig i Stortinget i år. For første gang, så har jo Stortinget grepet inn i et jordbruksoppgjør ganske betydelig. Historisk sett har det aldri skjedd så store forandringer i Stortinget som det som da skjedde gjennom avtalen mellom KrF, Venstre og regjeringspartiene. Så jeg mener jo at på mange måter, så er det en noe annen landbrukspolitikk som stortingsflertallet nå står for, enn det som regjeringen gikk til Stortinget med. Og det viktigste er jo at man nå, kan du si, bevilger 250 mill. kr mer i året. Over en fireårsperiode slår jo det ut med en milliard. Og det betyr at for mange melkeprodusenter, så blir det et vesentlig bedre økonomisk resultat, særlig for de mindre og middelsstore. Og jeg tror at effekten av det som nå er lagt fram, vil være at det vil være flere av de 10 000 som vil vurdere å fortsette produksjonen og investere(…) (…) Dette er en viktig og god attest for det arbeidet Venstre og Kristelig Folkeparti har gjort her i Stortinget. Det viser at vi lyktes på særlig to områder der vi ønsket å bedre tilbudet. Det ene var å styrke dem som kom dårligst ut av tilbudet, nemlig små og mellomstore gårdsbruk og kornøkonomien. Det andre var å legge klare føringer for neste jordbruksoppgjør for å unngå en tilsvarende situasjon igjen. Men fra Kristelig Folkepartis side er det viktig å understreke at forhandlingsinstituttet ligger fast som den beste ordningen for å fastsette bøndenes lønnsutvikling. Gjennom forliket ble de små og mellomstore brukene styrket, særlig når det gjelder sau, melk og korn. Vi økte tilskuddet til en besetning på 0–100 sauer, styrket driftstilskuddet for alle melkebruk og økte tilskuddet per dekar korn i sone 1–4. Dette stimulerer til mer produksjon på kornarealer, som har en nøkkelfunksjon i produksjonen av mat- og fôrkorn. I tillegg ble velferdsordningene styrket og tidligpensjonsordningen videreført. Vi fikk også begrenset frislippet av både melkekvoter og subsidietak. I føringene for de neste årene har vi slått fast at landbruk på små og mellomstore bruk i hele landet skal være en av pilarene i jordbruksoppgjøret, men det skal også være lov å være eller å bli stor i 2015. I tillegg skal vi sikre økt matproduksjon av norske ressurser, økt selvforsyningsgrad og økt lønnsomhet. Jeg ivrer for å sikre framtidslyst i næringen. Det gjøres ved å sikre en konkurransedyktig inntekt, sikre fleksible og gode arbeidsvilkår samt sikre at næringen er framtidsrettet og innovativ. Det har skjedd mye på innovasjonssiden de siste årene. Fjøsene har flere tekniske «duppeditter» enn det en gjennomsnittlig 16-åring kanskje har. Melkeroboter og andre tekniske innretninger frigjør mer tid og gir bonden større fleksibilitet. I tillegg er det store framskritt på avlsiden, noe som gir økt produktivitet. Dette er områder hvor vi er gode, men hvor vi kan bli enda bedre. Forskning og utvikling er et område hvor vi bør satse enda mer og bli enda bedre. Det vil gjøre landbruket enda mer produktivt. Selv med et landbruk som de siste årene har hatt en produktivitetsvekst på det dobbelte av annen fastlandsindustri, kan vi hele tiden bli bedre. Den betydelige produktivitetsveksten i landbruket de siste årene reflekterer et innovativt landbruk med omstillingsevne, som evner å bruke nyskaping og teknologi til å fremme økt verdiskaping. Flertallet – Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti – ønsker en stortingsmelding om landbruk og skogbruk. Det har blitt reist spørsmål fra noen om hvorfor den kommer så tidlig – etter den forrige landbruksmeldingen. Jeg har heller lyst til å stille et annet spørsmål, kanskje litt omvendt. Hvorfor har den ikke kommet før? Kanskje mye av den usikkerheten og uroen som vi har opplevd det siste året, hadde vært unngått hvis en stortingsmelding – der et tydelig flertall lå til grunn – hadde foreligget før årets jordbruksoppgjør. En stortingsmelding blir regjeringens mulighet til å legge fram en helhetlig landbrukspolitikk. Vi sier noe om dette i innstillingen. Vi ønsker en landbrukspolitikk som stimulerer «til økt matproduksjon». Vi ønsker «en differensiering i virkemidlene, som legger til rette for en variert bruksstruktur». Vi ønsker «økt verdiskaping» og en «bærekraftig næring». Det sier flertallet noe om i innstillingen. Så har vi fra Stortingets side mulighet til, når regjeringen har levert en stortingsmelding, å gi vår respons på den. Slik blir det et viktig dokument, som gir oss anledning til å se helheten og å stake ut kursen. La meg avslutte med å si at oppgjøret ikke helt ble slik som Kristelig Folkeparti og Venstre ville, og heller ikke helt slik som Fremskrittspartiet og Høyre ville. Men kompromisser er politikkens natur. Det letteste for oss i Kristelig Folkeparti hadde vært å kaste alt, melde oss av og stå på primærstandpunktene våre i opposisjon. Men vi tok ansvar – vi tok det ansvaret vi påtok oss sist høst, om å være et konstruktivt opposisjonsparti. Vi tok ansvar og sikret et jordbruksoppgjør som er betydelig bedre for små og mellomstore bruk. Vi styrket kornøkonomien. Vi styrket velferdsordningene og miljøprofilen mer enn det man gjorde fra regjeringens side. Vi har hatt en spennende vår. Vi har lært mye. Det har ikke vært lett, men det har vært nødvendig for landbruket og for matindustrien – men først og fremst for dem som ønsker å gå inn i landbruket og ha det som sin framtidige næring.