trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2017-02-21:
Vi setter selvfølgelig pris på at statsråden nå opplyser om at det jobbes med et mandat, og at det skal settes ned et utvalg for å se på advokaters taushetsplikt, skatterådgiveres taushetsplikt og også på opplysningsplikten i disse situasjonene. Vi er spent på å se det arbeidet. Så vil jeg bare henlede oppmerksomheten på statsråden og departementet, for det har blitt gjort mye godt arbeid, på problemstillinger der, f.eks. i rapporter laget av Tax Justice Network og andre organisasjoner i sivilsamfunnene. Hvis jeg skulle gitt statsråden et råd, tror jeg det kunne være lurt, også med tanke på å unngå mye kritikk, å sørge for å ta opp de spørsmålene som et ganske spredt spekter av organisasjoner har vært opptatt av. Når det så kommer til den andre delen av interpellasjonen, nemlig å få en gjennomgang av hvordan norsk lovverk er rustet i møte med kompliserte selskapsstrukturer, opplever jeg at statsråden går igjennom en del andre ting, som jeg jo er glad for at hun jobber med, men som ikke er direkte koblet til det. Dette er tross alt et enighetspunkt i skatteforliket, og da er det altså litt rart å henlede oppmerksomheten på skattemeldingen. Hadde Stortinget vært fornøyd med det som tas opp der, hadde det vel neppe vært et behov for å ha det som et eget punkt. Jeg var inne på en av problemstillingene her knyttet til derivater, hvordan man styrer store internasjonale konsern. Det er utviklet egne dataprogrammer for å gjøre dette på en rask og effektiv måte over landegrensene, og det kan være grunn til å tro at vi ikke alltid vet hvem som styrer, hvem som har kontroll over de ulike selskapene. Så dette er ikke noe forsøk på å ta statsråden, der statsråden trenger å si at jo, vi jobber allerede med andre viktige saker. Her tror jeg det rett og slett er behov for å ta en prat med en av de fremste ekspertene vi har i Norge på dette, Linn Anker-Sørensen og andre, for å få dem til å beskrive for departementet: Hva er det seneste innen forskningen på dette området? Hva er det vi ikke vet? Og hvorfor beskriver disse forskningsmiljøene at det er et så stort gap mellom det som er virkelighetens praksis og det som er realiteten i lovverket? Det tror jeg vi alle har en interesse av at vi kommer til bunns i.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2017-02-21:
Tusen takk for deltakelsen i interpellasjonen. Det er hyggelig at så mange uttrykker sitt engasjement for og sin iver etter at det skal skje noe her. Vi tar f.eks. opp at rentebegrensningsregelen også skal gjelde for eksterne. Det er jeg for, og det synes jeg er bra, men dette er jo regler som gjelder inni konsern og på utsiden av konsern, og som konsern også bruker i flere forskjellige sammenhenger. Ikke å ha en gammeldags, lineær forståelse av hva et konsern er, vil være veldig viktig for å forstå hvordan en slik regel burde settes opp og fungere. Kanskje er det slik, som det pekes på av enkelte, at dette er en type regel som på en måte kan ramme vanlige norske konsern i stor grad, mens man ved hjelp av andre typer konsernarrangementer – som er så avanserte at det ikke tilligger vanlige selskaper å organisere seg slik – kan unngå mye av det samme som vi prøver å oppnå. Nettopp derfor er det så viktig å se på: Hva er det som nå skjer ute i verden, hva har utviklingen gjort, hva er mulig å unngå av lover, regler og skatter for selskap som ønsker å gjøre det? Da er vi tilbake til en debatt vi har hatt tidligere. Vi kan ha veldig mange lover og regler, og det vil alltid være noen som på en måte prøver å sno seg unna dem, og da er dette med åpenhet – det at vi i hvert fall vet hva som foregår, forstår hva som foregår – utrolig viktig for å klare å ta tak i det og kanskje også for å lage nye lover og regler. Jeg frykter jo litt at man som myndighet her alltid vil løpe etter kreative krefter som prøver å sno seg unna, for å si det slik. Helt til slutt: Jeg håper – i likhet med alle andre – at vi snart ser det utvalget, snart ser det mandatet. Jeg håper det er et utvalg hvor det sitter mange fagfolk, gjerne mange av dem som har deltatt sterkest i denne debatten gjennom de siste årene, og at det ikke bare er skatteadvokater fra de største revisjons- og skattejusselskapene, men at det også er akademisk kompetanse, kompetanse fra sivilsamfunn, den type ting. Ellers tror jeg lett det er et utvalg som vil kritiseres for å være skjevt sammensatt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-02-21:
Jeg tar gjerne imot gode råd fra representanten Wickholm. La meg også si at jeg er veldig klar over de enighetspunktene som kom i Stortingets behandling av skattemeldingen. Derfor var det viktig for meg da jeg besvarte denne interpellasjonen, å prøve å gi en løypemelding om alt det pågående arbeidet med mange ulike spørsmål knyttet til dette med overskuddsflytting. Dette er jo kompliserte ting, men det er også slik at det er veldig bred politisk enighet i Stortinget om å ha stor innsats på dette området, og jeg kan forsikre om at det har vi. Jeg oppfattet det heller ikke slik at representanten Wickholm på noen som helst måte prøvde å ta statsråden. Jeg har hatt mange gode diskusjoner med representanten om disse spørsmålene. Det er ingen tvil om at han har et ektefølt engasjement for disse spørsmålene, og det deler jeg. Jeg merker meg derfor også alle innspillene – med henvisning til både kilder og referanser – i interpellantens innlegg. Jeg kan forsikre om at vi har trykk på å følge opp de enighetspunktene som kom i forbindelse med skattemeldingen, også fordi det er viktig å få på plass regelverksforbedringer på dette området, nettopp for å unngå skatteplanlegging av en karakter som egentlig fører til at man mister skatteinntekter i hjemmehørende land.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2017-02-21:
Takk for debatten. Jeg har egentlig bare behov for å kommentere én ting, og det er innlegget til representanten Serigstad Valen, hvor regjeringen ble beskyldt for å ha en «tilbakelent» holdning i disse spørsmål. Det er med respekt å melde feil. Regjeringen har vært svært aktiv både her hjemme og ikke minst ute i ulike internasjonale fora nettopp for å holde trykket oppe og få fremdrift på disse tingene. Jeg har lyst til å minne om at det har skjedd utrolig mye på disse områdene i løpet av de siste par årene, som gjør det mindre lønnsomt å være skatteparadis, eller som gjør det mindre attraktivt å være det, rett og slett fordi når så mange land nå har knyttet seg til internasjonale avtaler, blir man ganske isolert når man av ymse grunner velger å la være. Så jeg mener at mye av det avtaleverket som har kommet på plass, sakte, men sikkert stikker hull på en del av disse byllene og trekker oss i riktig retning. Når det er sagt: Vi skal jo ikke hvile på våre laurbær av den grunn, for det er fortsatt mange lovendringer og forbedringer i regelverket som må på plass. Jeg har nevnt flere av dem i mitt hovedinnlegg i dag. Vi jobber med full kraft for å få disse på plass, men det er tidvis kompliserte spørsmål å finne svar på. Den ene siden av dette er hva vi kan gjøre innenfor egen nasjonal lovgivning, og det andre er hvordan vi skal få på plass et bedre internasjonalt regelverk. Det er i hvert fall hevet over tvil at når dette omhandler flernasjonale selskaper, må også mye av avtaleverket komme på plass gjennom internasjonale regler og avtaler.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-02-02:
Sametinget er opptatt av å få en bedre samordning av statlige bevilgninger, og de viser i årsrapporten til at bevilgningene i dag er spredt på sju departement. Det er gjennomført en utredning for å vurdere fordeler og ulemper med å samle de fleste av dem eller alle under ett budsjettkapittel. En kan kanskje se for seg en todeling, hvor f.eks. reindriftsnæringen ligger under Landbruks- og matdepartementet og resten er under Kommunal- og moderniseringsdepartementet. I Kommunal- og moderniseringsdepartementets budsjett for 2017 vises det til at en vil vurdere innføring av en ny budsjettmodell etter konsultasjoner med Sametinget. Da lurer jeg på hvor langt dette arbeidet er kommet, og hvilken modell for samordning av statlige bevilgninger som ser ut til å bli valgt.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-02-02:
Som statsråden selv var inne på i innlegget, er en av de viktigste kulturbærerne språket. Det som bekymrer meg mest, er kanskje minoritetsspråkene i minoritetsspråket: lulesamisk og sørsamisk. De er ekstra sårbare fordi de har få språkbrukere, de har et lite læremiljø, og det er krevende å ivareta disse minoritetsspråkene. Har statsråden ekstra oppmerksomhet på minoritetsspråkene i det samiske språket, og hva er eventuelt tiltakene for å sørge for at disse blir bedre ivaretatt?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-02-02:
Representanten Lødemels voldsomme kritikk av rød-grønn rovviltpolitikk kan ikke stå uimotsagt. Jeg innrømmer glatt at Senterpartiet er lei seg for at vi ikke kom langt nok med å redusere rovviltpresset og kom ned på et akseptabelt nivå, heller ikke i de samiske områdene, men situasjonen etter snart fem år med blå-blå regjering er betraktelig verre. Ulvestammen har ikke blitt mindre; den har blitt større. Derfor var de faglige anbefalingene at man skulle ta ut 47 ulv i sonen for å prøve å bøte litt på dette. Miljøministeren, fra Høyre, trenerer Stortingets vedtak, og uttaket blir ikke gjennomført, et helt nødvendig uttak for bl.a. å ivareta den sørsamiske reindriften. Når bestanden innenfor sonen blir for stor, blir det flere som blir presset ut av sonen. Konsekvensen er at det blir et mye større problem med streifulv i beiteområder i det sørsamiske området, f.eks. rundt Femunden og Riast/Hylling. Vi vet at kongeørn er en annen stor predator, særlig i kalvingsperioden. Det er et stort og økende problem, spesielt på Fosen. Rovviltforliket sier at ørnebestanden skal registreres, og da skulle en kanskje forvente at regjeringen ville komme med forslag til tiltak, men nei da! Tap til jerv er et annet stort problem. Hvis vi ikke får gjort noe med dette, er jeg redd for at rovviltsituasjonen vil gjøre at den sørsamiske reindriftsnæringen vil være sterkt truet.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2017-02-02:
Det er betimelig å starte med å gratulere den samiske befolkningen, fire dager på forskudd, med jubileet for det vi kan kalle en forløper for Sametinget, for det første samiske landsmøtet ble holdt i Metodistkirken i Trondheim i 1917. Det var første gangen samene var samlet for å arbeide for felles samiske saker over nasjonalstatsgrensene. Denne dagen markeres årlig som Samefolkets dag, og i år kan de markere 100-årsjubileum. Det har skjedd mye på disse hundre årene, og mye burde ha vært løst annerledes. Men det er med tilfredshet vi kan merke oss i dag at vi har et aktivt sameting, med en bred portefølje av saker og engasjement, og vi har fått en omfattende melding som gir en god oversikt over virksomheten. Men vi har også fått med oss at det har blåst på toppene i Sametinget den siste tiden, og må få uttrykke både forventning og tillit til at uenighetene løses på en god og demokratisk måte, slik at Sametinget kan konsentrere seg om de viktige oppgavene som de står i. Vi ser fram til oppfølgingene av de føringer som ligger i budsjettarbeidet i Stortinget om Sametingets virksomhet. Sametinget har fått sine bevilgninger over flere poster og fra flere departement. Kristelig Folkeparti er glad for at det nå skal startes et arbeid med å samle alle bevilgningene under én post, slik at Sametinget – for å si det litt populært – kan bli herre i eget hus. Dette har vært viktig for Kristelig Folkeparti lenge, og vi vil være en pådriver og bidra til at dette kan skje. Mange spørsmål knyttet til vårt urfolks rettigheter og hverdagsutfordringer vekker fremdeles debatt i Norge, men Kristelig Folkeparti er glad for at Sametinget ble opprettet, og ønsker at det skal spille en viktig rolle i det norske demokratiet.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-02-02:
Jeg er opptatt av å stille spørsmål om det statlige ansvaret for samisk undervisning. Normalt er det sånn at når det er et statlig ansvar, er det en forventning om at finansieringen er ganske sikker. Men vi hadde diskusjonen i fjor om skolen i Hattfjelldal. Da ble vi heldigvis enige om å videreføre den viktige skolen for sørsamisk undervisning og språkutvikling. Vi har stadig en diskusjon om at det er for få midler til samiske læremidler. Så har vi også – som jeg nevnte i mitt innlegg – situasjonen for den samiske videregående skolen og reindriftsskolen i Kautokeino, hvor det har tatt veldig lang tid å få på plass et prosjekt. Det endres stadig, enten det er gymsaler som forsvinner ut, eller det er slaktearealer som blir mindre. I en nasjonal sammenheng og for en representant for Oslo er dette en mindre skole, og det burde være enkelt for staten å gå inn og skjære gjennom. Jeg forventer ikke at statsråden kjenner alle detaljer, men kan han bekrefte at staten vil ta sitt ansvar og sørge for at vi får gjennomført også disse prosjektene med den nødvendige kvaliteten, slik at staten oppfyller sitt ansvar?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-02-02:
Statsrådens svar til Venstre nå gjorde meg urolig, for han sier at det er Venstres engasjement som har reddet skolen i Hattfjelldal, og Hattfjelldal ivaretar noen av de mest sårbare sørsamiske språkene. Da må det bety at regjeringen og statsråden ikke har den samme forståelsen for hvor viktig dette er, for det lå ikke inne fra regjeringen, og statsråden sier at det er Venstre som har båret dette fram. Det gjør mitt spørsmål enda viktigere, tror jeg. Jeg tok opp i mitt innlegg at vi planlegger å be om at det blir utarbeidet en egen stortingsmelding om sørsamisk språk, kultur og næring, nettopp fordi det er så sårbare miljøer, også i samisk sammenheng, fordi de er så små. Det kan være nødvendig med en slik helhetlig gjennomgang, også fordi det virker som om statsråden og departementet ikke har den forståelsen.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2017-02-02:
Dette er en melding om hva som skjedde i 2015, og da må nok Høyre finne seg i å ha ansvaret for det som skjedde i 2015 og deretter. Grunnen til at jeg tok ordet, var replikkvekslingen med statsråden, for jeg synes ikke statsråden legger særlig godvilje til når han setter opp en motsetning mellom det å gjennomføre Hjertespråket og det å lage en stortingsmelding for helhetlig å se på språk, kultur og næring. Det finnes ingen motsetning mellom det – det er ingen av oss som har sagt at Hjertespråket ikke skal gjennomføres. Tvert imot har vi lagt penger på bordet for at man skal kunne gjennomføre dette, at man skal kunne få bedre læremidler, at man skal kunne få etterutdanning av lærere også i samisk. Vi er sterkt tilhenger av det, men det blir viktig også der at man tar vare på de små, lokale språkene. Hjertespråket kan være et godt redskap som man viser til i en slik stortingsmelding, men poenget er at man må få en helthetlig gjennomgang av totalen av dette, fordi det sørsamiske miljøet er så sårbart og lite. Når regjeringen foreslår å legge ned den samiske skolen i Hattfjelldal og argumenterer med at det er greit, viser det en mangel på forståelse for sårbarheten til disse språkene, for det var ikke sånn at Sametinget og de samiske miljøene var enig i det forslaget som regjeringen hadde. Tvert imot var de dypt uenig, og hele opposisjonen på Stortinget gikk også imot det. Så den usikkerheten som jeg spurte statsråden om i mitt innlegg, blir nok stående, for det er Stortinget som har tvunget regjeringen til å ta disse hensynene, og ikke regjeringen sjøl.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-02-02:
Budsjettet for 2017 ble behandlet i Stortinget i fjor høst, så det budsjettet ligger fast for dette året. Så har regjeringen nå startet vurderingen av budsjettet for 2018. Men jeg er enig i representantens utgangspunkt, nemlig at vi skal sikre likebehandling, og at språk og læremidler er svært viktig for å oppnå dette. Derfor er jeg glad for at vi nå har fått rapporten om Hjertespråket, med veldig mange konkrete oppfølgingspunkter – jeg har gitt tydelig beskjed om at vi må starte arbeidet med gjennomføringen av de tiltak som er enkle å gjennomføre, og så er det noe som vil ta lengre tid – og den er nå ute til høring. Også oppfølgingen av Samerettsutvalget, som vil omhandle konsultasjoner på kommunalt nivå, vil legge et grunnlag for en bedre dialog om de viktige spørsmålene som knytter seg til barnehage og skole, mellom de samiske interesser og kommunen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-02-02:
Jeg er litt overrasket over tonen i innlegget. Når det gjelder bevilgningene til samiske formål, er de i all hovedsak videreført. Det er også slik at da jeg overtok som kommunal- og moderniseringsminister, sto forhandlingene om nordisk samekonvensjon i stampe. Det var vår regjering som sørget for å få fortgang igjen i de forhandlingene, og nå er forhandlingene i mål. Kan vi ikke på tvers av de politiske skillelinjene glede oss over de fremskrittene som gjøres? Jeg mener at nordisk samekonvensjon er viktig, både for samene og for de nordiske land. Det har en samisk dimensjon, og det har en nordisk dimensjon. Så har vi også hatt en diskusjon om skolen i Hattfjelldal. Vi arbeider nå videre med de premissene som er lagt fra Stortinget, og mener at den kan ha en viktig rolle i årene som kommer. Man jobber nå med å få det på plass. Og ja, jeg har ambisjon om å bidra til at de sentrale tiltakene i Hjertespråket gjennomføres – både gjennom dagens regjering og gjennom det som jeg håper blir en fremtidig borgerlig regjering.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-02-02:
Jeg har over lang tid hatt dialog med Sametinget om en fremtidig budsjettordning, og vi har i fellesskap vurdert både fordeler og ulemper med sterkere samordning. Vi er enige om at en samordning har mange fordeler, men vi er også opptatt av å ivareta – det gjelder også på samisk side – fagdepartementenes dialog og ansvar på de ulike områdene. Det er viktig at kunnskapsministeren er engasjert i samiske språk. Det er viktig at kulturministeren er engasjert i samisk kultur. Så vi har nå utarbeidet en rapport som er oversendt Sametinget, og vi venter på en vurdering fra deres side. Det er min ambisjon at vi skal redegjøre for dette i revidert nasjonalbudsjett, slik at Stortinget får en god mulighet til også å være med i drøftingen av en fremtidig budsjettordning.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-02-02:
Svaret på det spørsmålet er ja. Det var bakgrunnen for at Sametinget og regjeringen ble enige om å sette ned et utvalg som nettopp skulle jobbe med de samiske språkene. I oktober i fjor fikk sametingspresidenten og jeg overlevert rapporten Hjertespråket, som har mange konkrete forslag. Den er nå ute på bred høring. Jeg er innstilt på at vi skal starte gjennomføringen av denne viktige rapporten for å styrke de samiske språk.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-02-02:
Det er viktige spørsmål representanten Elvestuen tar opp. Sameskolen for Midt-Norge i Hattfjelldal blir drevet videre, og man diskuterer nå hvordan, ikke minst med bakgrunn i Venstres engasjement. Det er jeg vel kjent med, og det var også utslagsgivende for at man fant en løsning. Vi ser frem til den rollen skolen i Hattfjelldal kan spille fremover. Sametinget, som har ansvaret for utvikling av samiske læremidler, mottar 42 mill. kr fra Kunnskapsdepartementet til dette arbeidet. Vi har nå også – som jeg har vært inne på i flere runder – oppfølgingen av rapporten Hjertespråket, som også vil kunne bidra til å styrke de samiske språk. Det er en dialog mellom Kunnskapsdepartementet og Sametinget når det gjelder den videregående skolen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2017-02-02:
Gjennom et langt politisk liv har jeg lært meg at den skal æres den som æres bør, og jeg er litt overrasket over at man da kritiserer at en statsråd gir honnør til et parti – Venstre – som har hatt et veldig sterkt engasjement for skolen i Hattfjelldal. Det er ikke slik at regjeringen ikke har hatt den forståelsen, men vi hadde tenkt oss en annen løsning, som vi mente også ville bidra til en god løsning for Hattfjelldal. Men nå har vi, i samarbeid med Venstre, kommet frem til en annen løsning. Det mener jeg man må kunne si i en slik debatt. Jeg registrerer SVs engasjement også for det sørsamiske miljøet. Da vil jeg vise til oppfølgingen av rapporten Hjertespråket, som jeg mener er det helt sentrale. Jeg mener det ville være uheldig hvis vi nå skulle ha en tosporet prosess – ett utvalg som skal se på det sørsamiske, og et annet for de samiske språkene. Nå har vi rapporten Hjertespråket, som vil bidra til at vi styrker alle de samiske språkene, også sørsamisk. Det ligger mange konkrete forslag i den, og vi er innstilt på å følge opp viktige tiltak som ligger i den rapporten.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2017-02-02:
2017 er det store samiske jubileumsåret, det gir en anledning til å se bakover. Jeg deler statsrådens oppfatning av det betydelige arbeidet som er lagt ned i løpet av de siste 30 årene for å styrke samisk språk og kultur og gi det samiske folket den anerkjennelsen man har krav på gjennom lovverk, ILO-konvensjonen og statlig politikk. Likevel er det betydelige utfordringer å ta tak i. Hverdagen for mange samer i dag er at man ikke får barnehageplass med samisk språk til barnet sitt mange steder, og at det er en skrikende mangel på læremidler og på lærere for de elevene som skal ha opplæring i og på samisk. Derfor er mitt spørsmål: Vil regjeringen benytte anledningen i jubileumsåret 2017 til å sikre reell likebehandling av norskspråklige og samiskspråklige barn, eller vil man fortsette å kutte i samiske bevilgninger?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2017-02-02:
Da vil jeg bare replisere at regjeringen har ganske mye å ta igjen, for etter at Høyre og Fremskrittspartiet kom inn i regjering, har man kuttet i bevilgningene til samiske formål, og man har gjort utgangspunktet verre for dem som hver dag jobber med å styrke språket. Det er veldig bra at vi har fått Hjertespråk-rapporten på bordet. Det som gjenstår å se, er om regjeringen vil kvittere ut de gode forslagene som ligger der, eller om man vil overlate den jobben til neste regjering. Det er utrolig viktig at man i 2017 ikke bare nøyer seg med å slå fast det som skjedde i fjor og for 20 år siden, at man ikke lener seg tilbake, men kommer på plass med aktive, konkrete tiltak for å styrke språk og kultur. Da er situasjonen særlig alvorlig for sørsamisk språk. Regjeringen forsøkte å legge ned sørsameskolen i Hattfjelldal. Jeg spør: Vi må prøve å gjøre det godt igjen, vil statsråden aktivt foreslå politikk for å styrke sørsamenes situasjon?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2017-02-02:
Samisk språk og kultur representerer en rikdom for Norge og en stor ressurs, og grunnleggende sett handler det om å ta vare på samisk språk og kultur, om å gi enkeltmennesket muligheten til å leve det livet man selv ønsker. Så har jeg registrert at statsråden var nesten litt snurt fordi han ikke får den ros og anerkjennelse han fortjener, og da skal jeg gi statsråden anerkjennelse for to ting: Det ene er at det er kommet en avklaring på Nussir-prosjektet, og det er bra, for uansett om man er for eller imot det prosjektet, er det viktig at det kommer en avklaring. Jeg synes selvfølgelig også det er bra at Nordisk samekonvensjon nå er framforhandlet, men jeg vil samtidig legge til, i forlengelsen av Nordisk samekonvensjon: Norge har…(presidenten hoster) og i verden hatt en pådriverrolle i å utarbeide moderne urfolkspolitikk og hele tiden utvikle den statlige samepolitikken videre og ikke minst gjennomføre den gjennom konkrete tiltak. Der er vi ikke lenger nå. Det er riktig nok at Fremskrittspartiet ikke lyktes med å få lagt ned Sametinget, slik som de skulle, men det er stillstand og passivitet fra regjeringens side på dette området, og det må samestatsråden tåle å høre. Det har vært kutt i bevilgninger til Sametinget og til samiske formål med denne regjeringen. I skolen er det skrikende mangel på nok kvalifiserte lærere, og det er skrikende mangel på læremidler på papir. Det er ikke en selvfølge at en samiskspråklig elev får lærebøker i de fagene det skal undervises i, og mens norske barn tar Salaby og andre digitale læremidler som en selvfølge, finnes det ikke på samisk, og det mener jeg faktisk regjeringen må tåle å høre. (presidenten hoster) Jeg la merke til at Høyres representant her brukte hele sitt innlegg på åtte rød-grønne år – det kan vi gjerne ha seminar om – men det er klart at den samiske befolkningen også er interessert i å høre: Hva tenker dagens regjering om framtiden – ikke om det som skjedde for 10 og 30 år siden? Det er behov for en ny politikk og mer politikk innenfor skole, næringsliv og kultur. La meg ta et eksempel: Nå skal museene flyttes i Oslo, og flere titalls millioner kroner skal brukes på å flytte museumsgjenstander. Men det å flytte samiske kulturgjenstander tilbake fra Oslo og ut til seks samiske museer har ikke regjeringen funnet det verdt å bruke én krone på. Det er klart at det oppfattes som den forskjellsbehandlingen det faktisk er. Når det gjelder konsultasjoner, har regjeringen nå prøvd å endre kongekrabbepolitikken, som er av stor betydning for fjordene i Finnmark, gjennom et Dokument 8-forslag i Stortinget, uten konsultasjoner. Den uforutsigbarheten det medfører for fiskere og lokalsamfunn, tenker jeg ikke er noe for regjeringen å skryte av. Det er på sin plass med festtaler i jubileumsuken til neste uke og i jubileumsåret, men vi kan ikke bare drive med festtaler, vi må også benytte anledningen til å diskutere framtiden.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-02-02:
Sametingets virksomhet er omfattende, og arbeidet som gjøres, er avgjørende. Derfor skulle jeg ønske at det fantes rom for mer. Jeg registrerer at det er litt delte virkelighetsoppfatninger, at det fra norsk side ofte framheves at konsultasjonsordningene fungerer veldig bra, mens det gjerne fra samisk side framheves at de kunne fungert bedre. Da velger jeg å tenke at minoritetsperspektivet burde nå fram til majoritetsstemmen. Jeg registrerer at Sametinget oppsummerer budsjettet med at det er samiske kutt, og det merkes i den samiske hverdagen og i den samiske virkeligheten. Det merkes når det kuttes i midler til næringsutvikling, til språk, og når midler til kultur mangler. SV vil ha en samisk satsing på språk, på næring, på kultur, på samiske samfunn, og det krever et løft. Det krever politisk vilje, og det krever en felles forståelse. Derfor er det en skam at vi har et samisk nasjonalteater som har helsefarlige forhold. Samiske kulturuttrykk skal ikke og kan ikke utvikles under forhold man aldri hadde akseptert for andre nasjonale institusjoner. Derfor haster det med å realisere et nytt bygg for Beaivváš. Vi kan ikke leve med doble standarder i vårt land. Det er et spesielt år vi er inne i, med 100-årsjubileum for det første samiske stormøtet, og det gir god grojord for samisk stolthet og et løft. SV ønsker å bruke dette jubileumsåret til fest og feiring, men også til å gjøre opp status. Derfor har SV foreslått at Stortinget skal sette ned en sannhetskommisjon for fornorskningspolitikk, der man med forsoning som mål gir en samlet framstilling av fornorskningspolitikken som har blitt ført, hva slags konsekvenser det har hatt både på samfunnsnivå og på individnivå, og ikke minst hvor man skal gå videre. Hensikten med å se tilbake er å kunne se framover med et klokere og klarere blikk, og for å finne den beste veien er det ofte klokt å se på sporene av tidligere steg som man har lagt bak seg som samfunn. Summen av oss er fortid og nåtid og det at vi er en felles framtid, og jeg håper at framtiden skal bringe en økt satsing på levende språk og kultur – og samisk satsing. Vi skal ikke behandle forslag i dag, men jeg oppfordrer alle til å ta det med i diskusjonene i den kommende festuken og behandle det nøye. Så vil jeg avslutte med å ønske alle en god og fin 6. februar: Lihkku beivviin!
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2017-02-02:
Det er slik at selv presiseringer i denne sal har konsekvenser for noen. Derfor synes jeg det er naturlig å kommentere også denne saken, selv om det er en samlet komité som står bak. I denne saken foreslås det endringer i finansforetaksloven som har til hensikt å oppklare uklarheter og dermed gi bedre forutsigbarhet og tryggere pensjoner for kunder med fripoliser. Det foreslås en presisering i finansforetaksloven § 21-20 om offentlig administrasjon av forsikringsforetak, slik at det framgår tydeligere at administrasjonsstyret kan foreslå at fripoliser skal konverteres til investeringsvalg som ledd i en overdragelse til annet livsforsikringsforetak. Det foreslås også en regel om at risikoforsikringer i livsforsikring som gir utbetaling ved død eller uførhet, skal opphøre å gjelde tre måneder etter at foretaket er satt under offentlig administrasjon. En slik opphørsfrist vil gi samme regel som gjelder for skadeforsikringer. Disse endringene er begrunnet i forsikringstakernes interesser av økonomisk gode løsninger og av en effektiv administrasjonsprosess. En samlet komité har merket seg at flere høringsinstanser støtter forslaget om å presisere at fripoliser skal kunne konverteres til investeringsvalg som ledd i en overdragelse til annet livsforsikringsforetak. Til tross for at loven i dag ikke er til hinder for dette, mener vi det er hensiktsmessig at dette framgår tydeligere av loven. Forslaget om at risikoforsikringer i livsforsikring som gir utbetaling ved død eller uførhet, skal opphøre å gjelde tre måneder etter at foretaket er satt under offentlig administrasjon, innebærer en klargjøring av rettstilstanden for disse forsikringene ved en offentlig administrasjon. Komiteen mener at endringene presiserer gjeldende rett og oppklarer uklarheter og dermed gir en bedre forutsigbarhet og tryggere pensjoner for kunder med fripoliser, og slutter seg med dette til forslaget. Og jeg er sikker på at komiteen også ønsker presidenten god bedring!
Erling Sande (Senterpartiet), 2009-06-09:
Det siste Tord Lien sa, kan eg vere heilt einig i. Noko av tanken bak dette lovverket er at ein skal følgje opp dei områda ein vernar, både når det gjeld utvalde naturtypar og prioriterte artar, og ein skal følgje opp i samarbeid med dei lokale innbyggjarane, dei som driv næring, dei som brukar områda, og finne gode løysingar. Dei kan variere frå plass til plass, men dei kan verkeleg vere dei rette for å nå den overordna målsetjinga, nemleg å ta vare på mangfaldet i naturen. Eg har lyst til berre å kommentere det fyrste innlegget til representanten Tord Lien på to område. Av innlegget hans kunne ein få inntrykk av at dagens praksis når det gjeld SNO og fjellstyras oppgåve, blir endra gjennom arbeidet med naturmangfaldlova. Det er viktig å hugse at fleirtalet legg til grunn at det vi gjer i dag når det gjeld naturmangfaldlova, ikkje medfører noka endring i forholdet mellom desse to. Vi ber jo òg Regjeringa om å trekkje opp nødvendige grenselinjer på dette området. Heller ikkje når det gjeld erstatning utbetalt som følgje av beitenekt eller reguleringar som følgje av beiting i område med mykje rovdyr, blir det noka endring av dagens praksis. Når det gjeld både naudverje og lokal forvaltning – som representanten Lien var inne på i sitt siste innlegg – viser eg til prosessane i Regjeringa om desse spørsmåla. Vi får vonleg sjansen til å kome tilbake til denne sal og drøfte dei nærare.
Erling Sande (Senterpartiet), 2009-06-09:
Senterpartiet ynskjer styrkt lokal styring over motorferdsle i utmark. Kommunar må bl.a. få høve til å opprette avgrensa løyper for fritids- og rekreasjonskøyring med snøscooter, gjennom prosessar heimla i plan- og bygningslova. Regjeringa har starta arbeidet med eit nytt forslag til motorferdslelov i utmark og vassdrag, og tek sikte på å fremme ein proposisjon om dette i løpet av inneverande år. Senterpartiet vil difor ikkje gje tilslutning til forslaga som vi behandlar i dag. Men eg skal bruke innlegget til å seie litt om kva Senterpartiet meiner bør vere ramma og stolpane i det arbeidet, ut frå vårt synspunkt – altså kva som er Senterpartiet sin vedtekne politikk på området. Senterpartiet meiner at motorferdslelova må ta omsyn til den næringsverksemda som skjer i utmark. Forvaltninga av dette området må vere så ubyråkratisk som mogeleg. I Senterpartiet har vi tillit til at kommunane i neste omgang klarar å handheve lovverket slik at ein får ein lokalt forankra praksis, som kan vere forskjellig frå kommune til kommune. Dagens lov blir praktisert svært ulikt i dei forskjellige kommunane i landet. For Senterpartiet er dette eit teikn på at det er nødvendig med geografisk differensiering. Lokal handlefridom må vektleggast. Kommunane må få høve til å regulere motorferdsle i utmark gjennom planar med heimel i plan- og bygningslova, som å opprette løyper for rekreasjonskøyring, organisere leigekøyring eller vurdere andre løysingar dersom forholda tilseier det, samt planleggje for løysingar for nyttetransport med helikopter og utøving av luftsport. Senterpartiet meiner det bør bli gjeve ein generell rett til næringskøyring for landbruk og utmarksnæring, med unntak av reiselivet, og at det blir opna for at reiselivet kan få fleirårig løyve av kommunen. Snødekt innmark bør ikkje omfattast av lovverket, og kontrollen med barmarkkøyringa må styrkjast. Senterpartiet er samd i at motorferdsla i utmark og vassdrag må avgrensast og regulerast av omsyn til miljø og naturopplevingar. Men det er sentralt at lovverket har legitimitet i befolkninga. Vi meiner difor at ein må endre lovverket slik at det i større grad blir i tråd med den alminnelige rettsoppfatninga folk har. Motorferdsla i utmark og vassdrag bør så avgrensast gjennom ein reell og effektiv handheving av lova. Det må leggjast større vekt på å komme den ulovlege køyringa til livs, framfor å gjere fleire til lovbrytarar. Lat meg til slutt seie at det er gledeleg at representantane frå Framstegspartiet og Høgre ser ut til å støtte opp under Senterpartiet sitt utgangspunkt i denne saka, og at dei viser til våre politikarar i eigne Dokument nr. 8-forslag. Vi har ingen tradisjon for å lage så omfattande lover direkte gjennom representantforslag i Stortinget. Slike lover må, i likskap med andre, ha ei skikkeleg handsaming. Men vi kjem gjerne att i denne salen og debatterer motorferdsle i utmark, når Regjeringa har lagt fram det arbeidet som er varsla.
Erling Sande (Senterpartiet), 2009-06-09:
Eg skjønar at representanten Lien har eit håp om å vidareføre denne debatten. Eg kan ikkje dy meg for å kommentere det samansurium av saker som representanten tok opp her, og viser til det eg har sagt. Senterpartiet sine posisjonar er klare. Vi behandlar no mange av desse sakene i prosessar i Regjeringa der Senterpartiet sine posisjonar er klare. Den dagen Senterpartiet sine distriktsveljarar forlèt oss til fordel for Framstegspartiet, har dei heller ikkje sett seg inn i Framstegspartiet sin totale distriktspolitikk, som vil få heilt andre konsekvensar enn dei konsekvensane det får at Regjeringa brukar ein del tid på å jobbe fram saker, t.d. dei sakene vi diskuterer i dag.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2009-06-09:
Den som fikk meg til å ta ordet – jeg skal prøve ikke å forlenge debatten – var Ivar Kristiansen. Jeg synes vi må gå litt tilbake og se på hva det var vi behandlet i 2008 når det gjelder utleiesaken. Det var jo slik at vi fikk en dom mot oss i EFTA-domstolen. Vi måtte rydde opp, vi måtte likebehandle offentlige, private, utenlandske osv. Vi måtte ha et likt utgangspunkt. Det tok vi til etterretning og laget konsolideringsmodellen, nemlig at fortsatt offentlig eierskap skulle være bærebjelken i norsk kraftproduksjon. Vi kan altså ikke bestemme oss for å bestemme prisene på kraften i denne salen. Den tiden er forbi, Ivar Kristiansen! Hva gjorde den forrige regjeringen med denne saken? Svaret fra den siste industri- og energiministeren fra Høyre var: Ingenting skal gjøres! Dette får seile sin egen sjø. Vi har kommet tilbake til Stortinget med denne saken. Vi har satt tingene på plass. Vi har til og med tilbudt en tredjedel privat eierskap i kraftproduksjonen. Industrien kan gå inn og eie en tredjedel, hvis de vil. Det ligger åpent. Og så påstår Ivar Kristiansen at denne regjeringen ikke har gjort noen ting. Vi har gjort en masse. Hvis Ivar Kristiansen leser bl.a. revidert budsjett, står det at vi har sikret en god kraftbalanse, vi tilrettelegger for kommersielle, langsiktige avtaler med industrien, vi sier noe om nettleien og fritak for eller reduksjon av elavgiften, og vi har solide støtteordninger gjennom Enova. Jeg kan nevne Yara Porsgrunn, jeg kan nevne bedriftene i Troms osv., som får store tilskudd til energieffektivisering. Jeg tar også med det siste – konsortiet. Med konsortiet tilrettelegger vi nettopp for at industrien skal gå sammen med produsentene for å lage en kraftpool. Er dette ingenting? Jeg synes vitterlig at dette er mye innenfor det vi har rom for innenfor EØS-avtalen. Da kan man ikke påstå – om man har samvittighet, man burde ha det i alle fall – at den forrige regjeringen gjorde så forferdelig mye på dette området. Ingenting! Så vil jeg avslutte – også til Ivar Kristiansen. Vi må jo likebehandle norsk industri. Jeg må si at det er få industribedrifter som klager på at de ikke har tilgang på kraft i Norge. Det de klager på, er finanssituasjonen ellers i verden. Verken den sittende regjering eller Det norske Arbeiderparti kan kjøpe alle felgene som nå ligger på lager i de store bedriftene. Det er internasjonal økonomi og etterspørsel som avgjør dette.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Hvis statsråden er på jakt etter en ny statssekretær, bør han nok lete andre steder enn i Fremskrittspartiet, men ellers var det rosende ord. Vi må fortsette med å legge til rette for aktivitet, sier statsråden. Det opplever jeg for så vidt at loven på en del områder gjør. Men når vi kommer til § 34, forskrifter om verneområder, som er et av forslagene fra Regjeringen, har det vært noe polemikk mellom komité og departement. Det står at man skal «videreføre bærekraftig bruk». Jeg tolker det slik at det ikke vil muliggjøre nytt bruk, som også positivt kan bidra til å ivareta kvaliteten i verneområdet. Helen Bjørnøy brukte ofte et annet begrep, «å tillate bruk som ikke truer verneformålet.» Da hadde man kunnet åpne for nye typer bruk som kan opprettholde kulturlandskapet slik det er i dag. Hvilken begrunnelse ligger bak denne vurderingen?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Før pausen ble jeg nærmest utsatt for en trussel. Jeg ble definert som en introdusert art – og slike har jo alle til hensikt å skyte. Jeg synes det er å gå litt over kanten i en debatt. Jeg ser at presidenten er skeptisk, men det var et forsøk på å være morsom, noe komiteens medlemmer forhåpentligvis skjønte! La meg begynne med det jeg stilte statsråden spørsmål om. Jeg synes svaret han gav, gir håp om at vi kan få til noe fornuftig. Så lenge statsråden og hans etterfølgere i statsrådsposisjonen passer på at det som blir liggende til grunn for forvaltningen av § 34, er – som statsråden selv sier – at vi fokuserer på det som fremmer og det som hemmer verneformålet, kan dette bli veldig bra. Men det fordrer at statsråden følger det opp. Jeg gjetter på at det er et ikke ubetydelig antall byråkrater som med stor entusiasme vil motsette seg det målet. Men jeg kan love at vi fra Stortingets side følger det opp. Så nevnte jeg i mitt første innlegg Soria Moria-erklæringen. Der og i gjentatte saker i denne salen – og for så vidt også i media – har man sagt at lokal forvaltning skal ligge til grunn når det gjelder de store verneområdene i Norge. Jeg noterer meg at det er signaler fra regjeringshold om at man når man etablerer vern, i hvert fall prøver å legge lokal forvaltning til grunn. Jeg mener imidlertid at det burde ha vært lovfestet i dag. Vi fremmer forslag om slik lovfesting når det gjelder store nasjonalparkområder i tilknytning til landskapsverneområdene. Det er forsøkt. Den såkalte Dovrefjell-modellen har vist seg å være meget tilfredsstillende, den fungerer på alle måter. Det er ikke slik at man har overlatt hele forvaltningen til lokalpolitikerne. Den nasjonale forskriften for verneområder må selvfølgelig utarbeides i Oslo og av statsråden og regjeringskollegiet, men forvaltningen og oppfølgingen burde kunne gjøres av lokale politikere og lokalt byråkrati – ikke av Fylkesmannen, ikke av Direktoratet for naturforvaltning og ikke av statsråd Solheim, men av politikere lokalt, som jeg forutsetter vet mer om hva som skal til for å ivareta fjellreven, orkideen og villreinen lokalt. Så må jeg bare få lov til å sparke litt til Bondevik-regjeringen. Jeg tror ikke man helt har forstått hva vi gjør i dag. Børge Brende vasset rundt i hele Norges land, fra fjelltopp til fjelltopp, tegnet en rød strek på et kart og forlot åstedet – uten at så mye mer enn det ble gjort. Det vi gjør i dag, er å legge grunnlaget for en helt ny måte å etablere og forvalte verneområder på, som jeg mener er langt bedre enn den måten Bondevik og Børge Brende gjorde det på.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Jeg tar i hvert fall ingen selvkritikk på at jeg har gitt inntrykk av at dette handler om to grupper som står mot hverandre. Jeg er helt enig i at et stort flertall ønsker et kompromiss. Når en statsråd kommer til Stortinget for å diskutere en sak som er fremmet som et lovforslag av undertegnede og resten av mitt parti, er det oppsiktsvekkende at statsråden overhodet ikke kommenterer det forslaget i sitt innlegg. Jeg registrerer at han bruker mesteparten av tiden til å kommentere en forskrift som Stortinget ikke har noe som helst med å gjøre. Representanten Sande sa at han ønsket og forventet et lovforslag som også åpner for at kommunen kan åpne isfiskeløype og løype for rekreasjonskjøring. Er det også statsrådens intensjon å legge fram et lovforslag som åpner for isfiskeløype og løype for rekreasjonskjøring?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Jeg takker for muligheten til å stille et spørsmål til. Vi har holdt på med dette i tre og et halvt år, og det er den andre miljøvernministeren som står her. Statsråden har også skriftlig lovet oss at denne saken skal være ferdig utredet før sesjonen er slutt. Hva er det som har endret seg, og som gjør at vi nå skal ha tillit til at Regjeringen faktisk kommer til å levere i denne saken, når man tidligere har sagt at man skal levere uten å gjøre det?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Scooteren er kommet for å bli, sier statsråden. Jeg håper han har rett i det. Når det gjelder forskriften, er det et uttrykk der jeg kommer fra som gjelder den type ordninger, og det er flisespikkeri. Samtidig har jeg lyst til å følge opp det min kollega Torbjørn Andersen sa, for det er slik at vi kan kjøre speedbåter med flere hundre hestekrefter i 100 km i timen med 0,8 i promille overalt i den norske skjærgården, men snøscooter kan man ikke kjøre noe sted med loven i hånd. Det er et paradoks. Så vil jeg takke Kristelig Folkeparti, for jeg og Fremskrittspartiets stortingsgruppe har brukt mye tid på å lage dette lovforslaget, og da er det godt å høre at det faktisk er ett parti som tar stilling til det politiske innholdet vi foreslår her, og som kommenterer det politiske innholdet i saken, slik at debatten faktisk handler om det og ikke om formaliteter. Det synes jeg er veldig bra. Jeg tror også representanten Tørresdal sa noe viktig, nemlig at alle ikke vil bli fornøyde. Nei, det er vel slik på en hel rekke områder når det gjelder nasjonal, overordnet politikk, at det er mange som er misfornøyde. Men da må vi spørre om hvilke prinsipper vi skal legge til grunn. Skal vi legge det prinsippet til grunn at statsråd Solheim skal sitte i Oslo og bestemme hvor og når det skal være lov å kjøre snøscooter, hvilke bestemødre som skal bli kjørt opp på fjellet, og hvilke bestemødre som ikke skal bli kjørt opp på fjellet? Jeg mener at den oppgaven tilligger lokalpolitikere rundt om i Norge. De er best i stand til å ivareta det. De er best i stand til å finne balansegangen mellom hensynet til naturmangfoldet, hensynet til fred og ro i naturen og hensynet til dem som ønsker å bevege seg i norsk natur med snøscooter. Jeg synes det er morsomt når representanten Sande sier det er bra at Fremskrittspartiet og Høyre støtter opp om Senterpartiets politikk. Det er jo bra at noen i denne salen forsvarer Senterpartiets politikk, for Senterpartiet gjør ikke det. Vi har i dag til behandling nødvergeparagrafen, lokal forvaltning av nasjonalparkene, motorferdsel i utmark og småkraftregimet, og Senterpartiet selv har forlatt skuta. Utmarkspolitikken er i dag overtatt av Fremskrittspartiet. Det er en rolle jeg er veldig fortrolig med, og jeg håper også at Senterpartiets velgere nå ser at det partiet som forvalter tradisjonelle lokale utmarkspolitiske spørsmål, er Fremskrittspartiet. Det er jeg veldig glad for at representanten Sande i stad bekreftet.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Jeg hadde den store glede å være komitékollega med en annen representant fra Senterpartiet, Ola Borten Moe. Når han var misfornøyd med noe daværende statsråd Helen Bjørnøy gjorde, gikk han på talerstolen i Stortinget og sa klart fra: Dette liker jeg veldig dårlig. Han ringte gjerne også Nationen og et par andre norske riksmedier og sa det samme. Jeg tror Senterpartiet og Erling Sande hadde stått seg på å være klar og tydelig på at det lovforslaget Fremskrittspartiet i dag fremmer, er noe Erling Sande egentlig har fryktelig lyst til å stemme for, men mest sannsynlig ikke vil gjøre. Vi har i løpet av dagens debatt skremt hverandre med diverse poster rundt omkring. Men det er altså slik at en stemme på Erling Sande er en stemme på Erik Solheim som miljøvernminister til høsten. Og den samme statsråden har i dag sagt at han ikke kan konkludere med om rekreasjonsløype og isfiskeløype er noe som vil komme i en ny lov. Det mener jeg er et klart signal å ta med seg videre i denne debatten.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
President! Jeg skulle nok stemt for mitt eget forslag!
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
President! Hadde det vært mulig å ta voteringen over forslag nr. 11, fra Høyre, en gang til? Jeg har grunn til å tro at den ikke er riktig.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2009-06-09:
For ordens skyld: Jeg har ikke ønsket å rakke ned på loven. Jeg har ønsket å være med på å forbedre loven. Jeg opplever at Regjeringen nå har skapt et kunstig skille mellom arter som er i havet, over havet og ikke minst innenfor og utenfor 12 nautiske mil. Spørsmålet til statsråden må jo være om statsråden mener at arter utenfor tolvmilsgrensen fortjener et dårligere vern enn arter innenfor. Ikke minst når man ser på prioriterte arter og naturtyper og ser på de tall som har vært presentert så langt i debatten, har tall fra tre til fem årlig innen denne prioriteringsordningen, kommet opp. Når man da har anslagsvis 4 000 arter på rødlisten, vil ting ta fryktelig lang tid. Jeg er glad for at statsråden i sitt svar tok opp at han ønsker å speede opp, og det må gjøres vesentlig raskere enn i dag. Jeg håper at statsråden kan gi to konkrete svar på mine to utfordringer.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2009-06-09:
Det er en selvfølge at Høyre forholder seg til de avtaler som er inngått i komiteen. Og jeg misliker sterkt insinueringen fra saksordføreren. Vi kan ikke i denne sal avskjære mennesker fra å delta i en debatt kun fordi de sitter i Lagtinget og ikke i Odelstinget. Det var tilfellet for vår representant, som selvsagt har en demokratisk rett til å bruke denne talerstolen til å ytre sine meninger. Det burde saksordføreren vite. La meg bare kort utover det henvise til det som ble sagt fra Høyres side under behandlingen av Dokument nr. 8:63 for 2008–2009, og samtidig legge til at når det gjelder tidsaspektet her, er jo dette igjen ett av de tilfellene der vi gang på gang gjennom hele fireårsperioden, ikke minst mot slutten, har diskutert hvordan intern uenighet i Regjeringen har medført at saker enten ikke er blitt lagt fram, eller er blitt lagt fram svært sent, slik at man bryter egne løfter, noe som medfører at Stortinget får en behandling som ikke er hensiktsmessig eller tidsmessig, som i den foregående debatten om naturmangfoldloven. Jeg tar herved opp det forslag som Høyre står alene om.