Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-02-10:
Det er ikke hverdagskost at Stortinget setter storbyenes muligheter og utfordringer i fokus. Regjeringen fortjener ros for å ville utforme en politikk for den store delen av landets befolkning som bor i storby- og byregioner. Det er en styrke at Regjeringens storbymelding er utarbeidet i samarbeid og dialog med landets største byer. Responsen fra disse byene er da også positiv. Regjeringen får ros for å ville utvikle en storbypolitikk, og for at meldingen tegner et bredt bilde av norske byer og storbyregioner. Også storbyenes rolle i et globalt perspektiv er tema. Meldingen framhever at det er av nasjonal interesse å få utviklet en politikk for storbyene og storbyregionene. Det er likeledes en intensjon i meldingen om å sikre balansen mellom landsdeler og regioner i forhold til befolkningsvekst og velferdsutvikling. Storbyene tillegges rollen som motorer i den regionale utvikling. Stortingsmeldingen trekker opp perspektiver for en langsiktig storbypolitikk, og den inviterer til dialog om de lange perspektivene. Ut fra denne dialogen vil Regjeringen utarbeide mer konkrete forslag. Arbeiderpartiet har faktisk hele tiden vært kritisk og kommet med anfektelser mot storbymeldingen. Partiet krever mer aktiv handling, ifølge Karl Eirik Schjøtt-Pedersen. Tidligere byråd for Arbeiderpartiet i Oslo, Kaare Sandegren, sier i Dagsavisen den 30. januar følgende: «Regjeringen tar i liten grad opp storbyenes betydning for den totale nasjonale funksjonen og for landet samlet.» Begge deler er like feil. Arbeiderpartiets krav til handling henspeiler på utidig detaljstyring overfor kommunene, og Kaare Sandegrens påstand faller på sin egen urimelighet. Meldingen tar nettopp utgangspunkt i at storbyene er svært viktige for utviklingen i de ulike landsdelene. Selv om det er sårt for opposisjonen å innrømme det, er det faktisk første gang det er fremmet en stortingsmelding som tar opp storbypolitikken i sin fulle bredde. Meldingen er en god oppfølging av Sem-erklæringens løfte om en aktiv og positiv storbypolitikk. Det er ingen motsetning mellom gode vilkår for byene og vekstkraftige regioner; tvert imot er også regionene avhengige av fungerende byer og regionsentre. Høyre legger stor vekt på at meldingen er presis på at det skal være et godt fungerende samarbeid mellom storbyene og regionene. Storbyene spiller en sentral rolle for vårt mål om å videreutvikle vekstkraftige regioner i alle deler av landet, nettopp for å sikre en balansert utvikling. Alle skal ha frihet til å bosette seg der de ønsker. Det er av stor betydning at nettopp byene kan gi sine innbyggere mulighet til et godt liv. Det forutsetter attraktive, funksjonelle og miljøvennlige storbyer. Vi ønsker velkommen meldingens fokusering på bedre samordning av statlig politikk overfor storbyen. Meldingen følger slik sett opp prinsippene for Regjeringens moderniseringsarbeid. Det er kommunene selv som skal prioritere ressursbruken. De har hovedansvaret for sin egen utvikling og sin egen framtid. Vi ser at kommunene, avhengig av størrelse, vil være i ulik stand til å utføre oppgaver. Store kommuner eller kommuner i interkommunalt samarbeid vil ha bedre forutsetninger for å ta på seg flere oppgaver enn det små kommuner har. For Høyre er det viktig å understreke at oppgaver bør løses nærmest mulig brukerne. Det hersker liten tvil om at storbyene er i stand til å ta hånd om flere oppgaver på egen hånd, og at byene dermed kan gis et større helhetsansvar for tjenestetilbudet. Vi støtter helhjertet opp om arbeidet for å desentralisere økt ansvar og myndighet til kommunesektoren, slik at kommunene selv kan utforme tjenestetilbudet i forhold til lokale utfordringer. Storbyene skal ifølge meldingen få større handlingsrom. Høyre ønsker å gi storbyene bedre muligheter og større ansvar gjennom økt rammefinansiering, redusert detaljstyring og kommunal oppgavedifferensiering. Dette er et arbeid som pågår kontinuerlig og på tvers av ulike departement, og som vil bidra til erfaringer om hvordan en kan videreutvikle oppgavefordelingen, og til å vurdere kommunenes videre ansvar med tanke på bedre tjenestetilbud for innbyggerne. De forsøkene Regjeringen har iverksatt, og som beskrives i storbymeldingen, er spennende og vil bidra til å kunne bedre tjenestetilbudet for innbyggerne. Storbyene har en rekke utfordringer, men de har også kompetanse og muligheter til å løse dem. Økt myndighetsansvar til byene på enkeltområder vil derfor kunne bidra til å utvikle tjenestetilbudet, særlig til de svakest stilte innbyggerne. I Høyre følger vi nå nøye og spent med på de forsøk som er iverksatt i forhold til ulike former for kommunal oppgavedifferensiering. Dette gjelder barnevernet i Trondheim og Drammen, familievernet i Oslo, kulturminner i Bergen, Kristiansand, Stavanger og Tromsø, og SATS i Tromsø og Stavanger, for bare å nevne noe. Det er nyttig å høste erfaringer gjennom forsøk, særlig fordi en differensiering av oppgavene, bl.a. ved at de største byene tillegges andre funksjoner enn mindre, også virker inn på hvilke funksjoner som skal ligge i de ulike fylkeskommunene. Dette er helt klart spørsmål som vil bli drøftet på bredere basis i tilknytning til spørsmålet om oppgavefordelingen mellom forvaltningsnivåene. I den forbindelse vil jeg bare minne om varslingen av evalueringen av den nye fylkeskommunen der vi ganske sikkert kommer tilbake til en bred strukturdebatt. Regjeringen ønsker en bedre koordinering av statlig politikk, og vil etablere en ny ordning for bedre samordning av statlig politikk i storbyregionene. Som kommunepolitiker gjennom mange år kan jeg underskrive på at det finnes mange konfliktområder og hindringsfaktorer i samspillet mellom stat og kommune. Det er bra at Kommunal- og regionaldepartementet nå får ansvar for samordning av statlig politikk overfor storbyene, og at departementet gis ansvar for å finne løsninger på konflikter som er knyttet til økonomiske rammebetingelser for planlegging og gjennomføring av byutviklingprosjekter. Det må dog nevnes at konflikter som gjelder areal- og lokaliseringsspørsmål, fortsatt skal løses gjennom plansystemet. Vi støtter for øvrig at Samarbeidsforum for storbyutvikling fortsatt skal være forum for diskusjon om rammebetingelser og prinsipper for byutvikling, og at man vurderer hvordan dette forumet for byutviklingsspørsmål og andre ordninger for dialog mellom storbyene og staten skal videreutvikles. Vi støtter også Regjeringens forslag om å utvikle en modell for helhetlig statlig styring overfor storbyene og viser til at ordingen som er foreslått i storbymeldingen, ikke erstatter dette plansystemet, men sikrer at vedtatte planer kan gjennomføres. Fremskrittspartiets bekymring og anklage om fylkeskommunen som overkommune er grunnløs. Fylkeskommunen har ikke overkommunal myndighet. Dette var en viktig premiss i St.meld. nr. 19 for 2001-2002, om oppgavefordelingen, bare så det er sagt. Alle partiene er enige om at statlige myndigheter må se til at storbyene har handlingsrom til å kunne utføre sine oppgaver, og for å kunne gjennomføre de mål de selv har trukket opp for utviklingen i regionen. Det er ingen uenighet i komiteen om at tilstrekkelige økonomiske ressurser er helt avgjørende for at storbykommunene så vel som andre kommuner skal kunne løse sine oppgaver. Nettopp derfor foreslo Regjeringen i statsbudsjettet for 2004 den kraftigste veksten i kommuneøkonomien på flere år, og da særlig i de frie inntektene. Kommunesektoren ble ytterligere tilgodesett i budsjettforliket mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet. Økt bruk av rammefinansiering framfor øremerkede statlige bevilgninger vil dessuten bidra til å gi storbykommunene og andre kommuner større frihet til å prioritere mellom midler til ulike formål. Det er helt utrolig at enkelte partier – og jeg har særlig Senterpartiet i tankene – ikke kan se at kommunenes handlingsrom er mer enn bare kroner. Ikke alt er økonomi. Viktig er også handlingsrommet til selv å disponere de pengene man faktisk har til rådighet. I kommuneproposisjonen for 2004 la Regjeringen fram en samlet plan for å redusere detaljstyringen gjennom øremerking av midler, men opposisjonspartiene gikk mot mange av forslagene i planen. I motsetning til opposisjonen vektlegger vi å følge opp i praktisk politikk troen på kommunens egenverdi som lokalt og demokratisk valgt fellesorgan. Til tross for at mange partier kan mene at kommunens handlingsfrihet er svært viktig, kommer det dessverre stadig ønsker fra de ulike opposisjonspartiene om sentrale standarder, statlige stykkprisordninger og øremerking av midler. Jeg håper at vi framover kan få mer enn festtaler og lar det lokale nivået, kommunene, få større selvråderett.