Morten Lund (Senterpartiet), 1999-01-28:
Det gikk slett ikke slik ja-siden spådde før folkeavstemningen i 1994. Både i Norge og i EU-landene har utviklingen gått slik som nei-siden påstod. Folkets nei til EU-medlemskap har ikke isolert oss i det internasjonale samarbeid. Vi deltar, og vi har en sentral rolle fordi vi har stor politisk handlefrihet. Folkets nei til medlemskap i unionen førte ikke til utflagging av bedrifter, nedlegging av arbeidsplasser og problemer for eksportindustrien. Tvert imot. Vår arbeidsledighet har blitt halvert til 3 pst., mens EU-landene i gjennomsnitt har 11 pst. ledighet. 77 pst. av Norges befolkning i alderen 15 – 64 år var sysselsatt i 1997. I EU var det tilsvarende tallet 60 pst. De mangler om lag 20 millioner arbeidsplasser for å komme ned i 5 pst. ledighet. Hos oss har eksportnæringen hatt gode år. Vi har fått nye bevis på at de naturbaserte råstoffene er gull verdt. Det har ikke vært avsetningsproblemer for fiskeriene. Det er råstofftilgangen og råstoffkontrollen som sikrer velstanden og bosettingen langs kysten. Vi har som nasjon tjent enormt på å få ledigheten ned. Vi har greid det uten å redusere velferdsordningene og faglige rettigheter, slik oppskriften har vært i mange EU-land. I det totale økonomiske bildet for nasjonen er det verdt å nevne at folkets nei sparer oss for en EU-kontingent som kunne vært på 15 milliarder kr i år. Jeg er glad for Regjeringens understreking av ønsket om informasjon, åpenhet og debatt om det løpende EØS-arbeidet. Jeg regner med at dette også gjelder de negative virkningene av avtalen, som bl.a. Senterpartiet har pekt på. Etter fem års funksjonstid må det være rett å vie de betenkelige sidene av avtalen oppmerksomhet, og jeg regner med at det blir gjort i den stortingsmeldingen som er varslet. Der regner jeg med at det også blir sortert ut hvilke samarbeidsordninger med EU som er en følge av EØS, og hvilke vi ville hatt i henhold til frihandelsavtalen. Jeg viser da til den avtalen som Sveits har forhandlet fram med EU nettopp nå. Den viktigste betenkeligheten med EØS-avtalen er at den fører til en rask tilpasning til det medlemskapet folket sa nei til. Tilpasningen skjer også på områder som EØS-tilhengerne garanterte ikke ville bli omfattet av avtalen. Her kan nevnes alkoholpolitiske virkemidler, grensekontroll av matvarer og husdyr, lovgivningen på viktige samferdselsområder. De som vil fjerne Husbanken som et boligpolitisk virkemiddel, bruker EØS-avtalen som våpen. Vårt viktigste distriktspolitiske virkemiddel, den differensierte arbeidsgiveravgiften, kan bli fratatt oss, fordi vi har kalt den det den er, og ikke en normal skatt. Vi får ikke lov å gi ekstra næringsstøtte i Askvoll og fire nabokommuner i Sogn og Fjordane fordi EU krever at de da måtte grense mot andre som hadde samme støttesats før EØS-avtalen. Det handler også om overstyring av vår distriktspolitikk når EØS-reglene fører med seg så mange nye hygieniske krav til bygninger at et stort antall små fiskemottak må legges ned. Nedleggingen av Rena Karton ble til sist en direkte følge av at støttevedtaket i SND kunne bli underkjent i Brussel. Det er dramatisk når det viser seg at EØS-avtalen har fratatt oss muligheten til å berge slike hjørnesteinsbedrifter, og at vi i så stor grad på så mange områder må spørre Brussel om lov. Jeg håper og tror at en av de positive følgene av EU-utvidelsen som kommer, blir at nærhetsprinsippet vil bli vektlagt på en annen måte enn nå. Det vil ikke bli mulig å fortsette med så detaljerte og strenge krav med så mange fattige land under fellesskapet – tror jeg. La meg nevne en opplevelse fra kommunalkomiteens besøk i Estland. I en landkommune fikk vi se deres store stolthet. Det var et meieri som var bygd opp av gammelt utstyr fra Norge. Der laget man alle slags melkeprodukter i det samme rommet, og resultatene var flotte. De som viste fram dette, nektet å tro at et EU-medlemskap ville kunne få noen som helst innvirkning på dette anlegget. Jeg tror neppe de ville ha godtatt at noen påla dem å stenge det eller bygge nytt. Jeg håper Norge kan arbeide for at EU og andre internasjonale organer nøyer seg med overordnede regler som sikrer helse og miljø i tillegg til kjøreregler for konkurranse, men som overlater detaljene til lokale myndigheter. Jeg synes f.eks. ikke det er behov for å få bestemmelser om daglig fritid for arbeidsfolk og aldersgrense for avisbud fastsatt utenfor landets grenser. Den parlamentariske medvirkningen som er bygd opp omkring EØS-avtalen, må vurderes og utvikles fortløpende i takt med endringene i EU-organene. Jeg ser behov for et tidligere og nærmere samarbeid med EU-parlamentet når dets innflytelse styrkes, men også med dem i Norge som blir berørt av de reglene som lages i Brussel. Det er positivt at Regjeringen vektlegger denne kontakten så sterkt. Samtidig vil jeg stille spørsmålet hvordan vi kan lykkes med å skape og holde ved like engasjement i prosesser som foregår over så lang tid så langt borte, og som det er så komplisert å få innsikt i. Ambisjonene våre bør uansett gå lenger enn til å få medvirkning fra et lite antall eksperter i ditto arbeidsgrupper.