trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Man skal av og til på generelt grunnlag være litt forsiktig med å gå god for alle de faktaopplysningene man tror man får i media. Det er ingen tvil om hvilket område regjeringen her foreslår å åpne, og det er for så vidt heller ingen tvil om hva det er som er norsk kontinentalsokkel, og hva det er som ikke er det. Vi åpner nå hele Barentshavet sørøst for leteaktivitet. Det vil være grunnlaget for 23. konsesjonsrunde. Jeg håper og tror at vi i den 23. konsesjonsrunden vil oppleve interesse for tildelinger i disse områdene. Det er i og for seg også en del av poenget. De rammene som legges ved dette stortingsvedtaket, vil gjelde for den 23. konsesjonsrunden. Ved neste oppdatering av forvaltningsplanen vil man ta stilling til rammene for helårlig drift på vanlig vis, sånn som man har gjort det andre steder og ellers på norsk sokkel.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Ja, det er ingen tvil om at områdene ved og i iskanten er sårbare for eventuelle akuttutslipp. Det er derfor forvaltningsplanen fastslår at man i denne perioden ikke skal ha aktivitet i disse områdene, og det er også derfor vi nå foreslår boretidsbegrensninger i det dokumentet som nå ligger på bordet. Jeg skal ikke forskuttere om det er mulig å oppnå en faglig enighet knyttet til hva som er iskanten, men jeg mener at det regjeringen foreslår i dag, er ganske bombesikkert, fordi man tar utgangspunkt i den faktiske/observerte iskanten, altså hvor iskanten er til enhver tid, og så skal man være noen kilometer unna den, som en sikkerhetssone, i tillegg. La det ikke herske noen tvil: Med vedtaket som her fattes, vil det ikke foregå boring i oljeførende lag i eller i umiddelbar nærhet av iskanten.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Dette er rammene som gjelder for neste konsesjonsrunde. La det ikke herske noen tvil om det. Jeg håper og tror at vi skal få stor interesse i hele dette området. Det er flere steder i dette området som er svært prospektive, og hvor jeg tror det er store muligheter. Det er det forestående arbeidet med ny forvaltningsplan som vil avklare rammene rundt helårlig produksjon. Men la meg eksemplifisere: Det er ikke gitt at et funn langt nord, innenfor det man kan si er den flytende definisjonen av iskanten, altså der man kan ha is enkelte deler av året, er nødt å resultere i en oljeplattform som står på sjøbunnen, eller som er fast. Det kan jo også tenkes at man får undervannsinstallasjoner. Får man det siste, kan det – så vidt jeg kan forstå – være så mye is det bare vil. Det spiller i grunnen ingen rolle.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
For å understreke det som skjer her nå og for å være pinlig nøyaktig på det: Det vi nå vedtar, er rammene for neste konsesjonsrunde, for utlysning og rammene rundt eventuell leteboring. Rammene for helårlig aktivitet senere vil bli lagt i neste behandling av forvaltningsplanen. Jeg kan ikke forskuttere hvilke rammer regjeringen og Stortinget i fellesskap vil legge rundt den virksomheten. Men iskanten kan være et problem. Det er et rikt biologisk område, men la meg bare minne om at et felt som Johan Castberg vil måtte bygges og dimensjoneres slik at man enkelte år kan håndtere isproblematikk, rett og slett fordi man statistisk kan få is også i den delen av Barentshavet. Jeg har ikke registrert at det er slik at hvis det er is der, betyr det at man ikke under noen omstendighet kan ha noen form for aktivitet. Det er imidlertid en problemstilling vi skal gå nærmere inn i, med sikte på, på vanlig vis, å ivareta alle de miljøfaglige utfordringene, som vi vet at vi vil møte.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Jan Mayen ligger hos Oljedirektoratet. De har fått mer tid til å vurdere ressursanslagene, for vi mener vi vil ha et mer komplett beslutningsgrunnlag å legge fram for Stortinget ved en eventuell sak om åpning. Regjeringen har selvsagt ikke, som en konsekvens av dette, besluttet å fremme en sak om åpning av områdene rundt Jan Mayen. Da hadde det vært en proposisjon som lå her i Stortinget i dag. Det gjør det ikke, men det er heller ikke fattet noen beslutning om ikke å fremme en proposisjon for Stortinget.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Takk, stortingspresident Andersen. Jeg tok ordet for å kommentere foregående innlegg. Vel kan man si at Venstre har et «litt større perspektiv», men jeg ville vel kanskje mest av alt kalt det et noe mer omtrentlig perspektiv, der man setter store spørsmålstegn ved store deler av det som det har vært bred semje om og tilnærming til i norsk olje- og gasspolitikk. Så trekker man lønnsomhetsbetraktningen i tvil. Man trekker avvenningen i tvil i det hele tatt, men så ender man likevel opp med å stemme for. Bare for å få sagt det: Jeg er glad for at Venstre i dag kommer til å stemme for åpning av Barentshavet sørøst. Forrige gang vi diskuterte en utbyggingssak – Aasta Hansteen – stemte Venstre imot fordi man plutselig hadde helt andre forutsetninger, som man hadde funnet på selv, enn dem som lå til grunn fra selskapene, fra Oljedirektoratet og fra departementet. Grunnen til at jeg påpeker dette, er at jeg synes Venstre fortjener å bli minnet på at hvis man nå har helt andre forutsetninger som ligger til grunn for politikkutviklingen, skylder de å fortelle oss i hvert fall hvilke forutsetninger man ønsker å legge til grunn. Jeg vil gjerne på generelt grunnlag si at jeg synes man ofte betrakter det som er vår styrke, som et stort problem. Vi lever i et land som har lav arbeidsledighet, høy verdiskaping, og som opplever vekst innenfor mange sektorer. Det er ingen tvil om at mye av dette er drevet framover av den optimismen og de framskrittene vi gjør innenfor norsk olje- og gassnæring. Men det er jo ikke et problem. Det er det som gjør oss noe annerledes enn mange av de landene som nå sliter med høy arbeidsledighet, til dels fallende verdiskaping og store strukturelle utfordringer. Jeg tror vi også framover kommer til å se en utvikling i Norge, bygd på rike naturressurser, men også et forvaltningssystem, et næringsliv, folk og kompetanse, som er i stand til å høste disse ressursene og bringe samfunnet videre opp og fram. Dette er ikke verditapping. Dette er høyst kompetente arbeidsplasser, som er i stand til å konkurrere på et internasjonalt marked. For å avslutte med virkelighetsforståelsen: Dette er en av våre største komparative fortrinn. Jeg håper og tror at dette skal vi i fellesskap klare å utvikle videre. Da synes jeg også at Venstre skylder oss å svare på hva det er man mener er riv ruskende galt, og hvilke forutsetninger man eventuelt legger til grunn.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Forrige taler beskyldte regjeringen for å ha en passiv tilnærming til industriell bruk av gass i Norge. Det er jeg ikke enig i. Forutsetningen for det må jo være at det må måles på for å ønske industriell bruk av gass. I så fall må det være at man skal gå inn for dette forslaget og for denne markedsplassen. Omsetning av gass i Norge er et kommersielt ansvar. Det norske gasstransportsystemet Gassled er et oppstrøms system som omfatter landanlegg og et nettverk av rørledninger fra funn til land, mellom funn og til markedene. Dette systemet drives av ressursforvaltningsmessige hensyn, og det er essensielt for å sikre størst mulig verdiskaping på norsk sokkel og dermed for det norske samfunnet. Det vil alltid være sånn at alternativverdien av salg av gass på norsk sokkel vil være den prisen man vil kunne oppnå i Europa. For at en eventuell markedsplass skal kunne fungere må den være pålitelig, det vil si at prisdannelser på markedsplassen oppfattes som korrekt for alle parter. Det som kjennetegner det norske markedet for industriell bruk av gass, er at det er forholdsvis lite, at det – i den grad det skjer – er langsiktige industrielle kontrakter, altså store volum, som selges, og at det er lite hyppige transaksjoner. Det vil trolig ikke bidra til å korrigere for en eventuell markedssvikt i systemet, og gjør dermed også en omsetningsplass langt mindre effektiv. Siden alternativverdien for gass solgt på norsk sokkel fremdeles vil være den prisen man kan oppnå i Europa, er det lite sannsynlig at etablering av en markedsplass vil føre til noen endring i prisen man vil få kjøpt gassen for. Oppsummert er det sånn at skal man få til industriell utvikling på gass i Norge – det håper jeg man får til, det er også en del interessante industrielle prosjekter – må disse prosjektene og disse bedriftene finne seg i å betale for gassen det den er verdt, og som gjør at man kan konkurrere med alternative avsetningsmetoder. Det betyr at det, etter min vurdering, ikke er behov for en sånn markedsplass, og at det heller ikke er hensiktsmessig å bruke ressurser på å utrede dette videre.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Jeg har et sterkt minne om at vi har diskutert dette ved flere anledninger før. Faktum er at vi ikke kommer til å legge fram noen særskilt gassmelding. Det er også varslet fra denne talerstol tidligere. Årsaken til det er at hovedlinjene både i norsk oljepolitikk og i norsk gasspolitikk ikke bare ligger fast, men er også behørig behandlet i oljemeldingen, eller Meld.St. 28 for 2010–2011, En næring for framtida – om petroleumsvirksomheten, som ble behandlet i denne sal i fjor, og da med enstemmig tilslutning inkludert representanten ved min side.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Det må jeg i detalj få komme tilbake til. Noe av dette kan og vil være et forhandlingsspørsmål. Utgangspunktet vil selvsagt være å ivareta norske interesser og norsk verdiskaping på best mulig vis. Der opptrer alltid Olje- og energidepartementet ansvarlig og langsiktig. La meg få tilføye at vi ønsker industriell bruk av gass i Norge. Det ville vært svært gledelig hvis vi kunne ha utviklet flere arbeidsplasser og større verdiskaping med bruk av gass i industrielle prosesser i Norge. Det forutsetter at disse bedriftene og disse prosjektene er i stand til å forsvare den gassprisen som man alternativt vil klare å oppnå i Europa.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Jeg synes alltid vi skal se på landene og verden rundt oss for hele tiden å gjøre systemene våre bedre. I den grad vi kan lære noe, synes jeg vi skal gjøre det. I den grad man har ideer og praksis andre steder som kan være med på å skape en effekt man ønsker, synes jeg det alltid er interessant. Nå kjenner jeg ikke det danske gassmarkedet i detalj. På generelt grunnlag er det sånn at en del land i Europa har en infrastruktur og et forbruksmønster på gass som er annerledes enn vårt eget – nå snakker jeg ikke om Danmark – der man har en infrastruktur som strekker seg inn i den enkelte husholdningen, og man bruker også dette som råstoff i småindustrien og næringsutvikling på en helt annen måte enn vi gjør i Norge. Det skaper selvsagt et helt annet marked, en helt annen etterspørsel og en helt annen dynamikk – med veldig få og store avtak – enn det man kan se i Norge. Det er litt på samme viset som vi har det på strøm, der vi har en markedsplass.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Dette er et svært originalt forslag. En samlet opposisjon går nå til angrep på regjeringen for å få på plass mer vindkraft i Norge, og virkemidlet for å få det på plass er altså å øke skatten. Dette er for det første interessant. For det andre er det snakk om grunnrenteskatt. Definisjonen på grunnrenteskatt er jo skatt på en ekstraavkastning. Vindkraft er jo noe som vi, som kjent, er nødt til å subsidiere hvis vi skal få det på plass, og det er ganske omfattende subsidier. Vi sliter nå med å få på plass tilstrekkelig utbygging av vindkraft i Norge på grunn av lav lønnsomhet. Dermed er det selvsagt heller ikke noen grunnrente til stede, og da blir det kanskje enda merkeligere at man snakker om å skattlegge denne eventuelle grunnrenten. For det tredje er det ikke noe nytt fenomen at man ikke skattlegger naturressurser med grunnrente i Norge; det er jo heller regelen enn unntaket. Vi har grunnrente på to ting i Norge, og det er på vannkraft og på olje- og gassaktivitet – da for å skattlegge det som er en betydelig meravkastning og sørge for at verdiene kommer det norske samfunnet til del. Til virkelighetsforståelser knyttet til at dette er nødvendig for å få flere kommuner til å si ja: Vel, jeg opplever ikke at kommuner rundt omkring i Norge er proppen i systemet når det gjelder å få på plass en økt vindkraftutbygging i Norge. Det foreligger mange rettskraftige konsesjoner. I fjor ga vi konsesjon til Bjerkreim, store konsesjoner sør i Rogaland, og disse er ikke realisert. Det er jo ikke fordi kommunene har sagt nei, men rett og slett fordi at de som sitter med konsesjonene per dato, ikke har vært i stand til å fatte investeringsbeslutning. Jeg håper og tror at før stortingsvalget vil jeg være i stand til å gi nye store konsesjoner til norsk vindkraftutbygging og således gi muligheter for realisering av en utbygging som vi alle ønsker, men utfordringen er altså ikke mangel på skatt; utfordringen er mangel på lønnsomhet. Så snakker man om omfordeling. Prinsipielt er det jo slik at skal man få til en omfordeling fra stat til kommune, er man nødt til å foreta en kortslutning av selskapsskattesystemet, og jeg har ikke opplevd at det er noen stor tilslutning til det i denne sal. Det har snarere vært understreket betydningen av å holde fast på skattereformen, med brede skattegrunnlag og like satser. Så det er nærliggende å tenke at dette er populisme av beste sort i god tid før et stortingsvalg.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Sånn som bildet nå ser ut, foregår det, som representanten var inne på, en noe større utbygging av vindkraft i Sverige, men en desto større utbygging av vannkraft i Norge. Systemet, traktaten, avtalen er utformet sånn at det per definisjon ikke skal spille noen stor rolle om utbyggingene kommer i Norge eller i Sverige. De skal komme der de er billigst, der det lønner seg mest, og der vårt felles elmarked får størst mulig nytte av de investeringene som gjøres, slik at også prisene totalt sett holdes så langt nede som mulig. Det mener jeg er fornuftig. Det er helt uaktuelt for meg og regjeringen å starte noen form for subsidiekonkurranse med Sverige for ytterligere å støtte vindkraft for å få det hit. Vi skal ha gode, stødige rammevilkår i Norge. De er klarlagt gjennom de grønne sertifikatene. Det viktigste vi nå kan gjøre, er å gi gode konsesjoner der det blåser mye vind, og der infrastrukturkostnadene er lave.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Det foreligger ingen planer om å forlenge det norske støttesystemet utover 2020, som vi alle i denne sal har vært enige om. Det er også sånn at dette forhåpentligvis vil lønne seg i framtiden. Men for å rydde opp i begrepsbruken er det sånn at grunnrente per definisjon er en statlig skatt. Det er ingen grunnrente som i noe tilfelle tilfaller kommuner. Når norske vannkraftverk og norske oljeselskap betaler grunnrenteskatt, er mottakeren litt lenger oppe i Akersgata. Jeg har ikke registrert noe intenst ønske, verken fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti eller Venstre om å sørge for at denne adressaten skal endres fra Finansdepartementet til 430 norske kommuner. Jeg vil tilføye at jeg tror det viktigste vi nå kan gjøre for å utløse vindkraft, er å slå ring om stabiliteten og forutsigbarheten. Jeg tror at forslag som dette, selv om man sier at intensjonen er god, vil virke stikk motsatt. Truslene om økt skattlegging vil gi mindre utbygging.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
La meg begynne med å si at jeg ikke oppfatter problemstillingen som noe stort problem. Norske kommuner er dyktige til å stille sine arealer til disposisjon, fordi man opplever at dette betyr investeringer, kraftproduksjon, som man trenger, og aktivitet. Det er heller ikke sånn at denne verdiskapningen ikke kommer lokalsamfunnet til gode. Man har eiendomsskatt, og der vil det være sånn at hvis verdien på vindkraftverkene går opp, vil også eiendomsskatten gå opp. Så det følges ad. I visse høve har man også utbyggingsavtaler mellom utbygger og kommune som ivaretar at lokalsamfunnene skal få en rimelig del av verdiskapingen på dette feltet, som på alle andre felt. Jeg mener at det viktigste jeg kan gjøre, er å sørge for at det nå blir flere konsesjoner som kan klareres ut i et større marked, og at flere utbyggere vil se på Norge som et attraktivt og godt samfunn å bygge ut. Jeg har veldig, veldig vanskelig for å se for meg at svaret for å få mer inn ligger i usikkerhet rundt rammebetingelser og mer skatt.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Med respekt å melde føler jeg at det er en slags sirkelargumentasjon her. Utgangspunktet for debatten er at man vil innføre nye skatter for vindkraftnæringen, og det vil gi redusert utbygging av vindkraft i Norge og mer uforutsigbarhet i rammevilkårene. Jeg mener at norske kommuner gjør en skikkelig jobb knyttet til vurderingene innen vindkraft. Det stilles store arealer til disposisjon. Det er ikke problemet. Så skal man heller ikke underslå at det noen ganger faktisk finnes gode grunner til å si nei. Det finnes gode grunner til å si nei til vindkraftutbygging, og hvis det representanten Ropstad foreslår, er at vi bare skal gi dem enda mer penger så de slutter å si nei, vil det være en tilnærming til politikk som jeg vil stille meg skeptisk til. Norske kommuner vil ta del i verdiskapingen knyttet til vind i takt med en eventuell verdiøkning på vindkraften, i form av de beskatningsmulighetene man allerede har, hovedsakelig eiendomsskatt.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Det var Ropstads ord at lønnsomheten kommer til å forbli dårlig i lang tid framover, og at svaret derfor er grunnrenteskatt. Mitt svar har vært stabile rammevilkår, forutsigbarhet, ingen endringer i skattesystemet og en forutsigbar konsesjonsbehandling som sikrer at et tilstrekkelig antall konsesjoner er tilgjengelig i god nok tid til at vi skal klare å få på plass ønsket utbygging i Norge.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Jeg tenkte rett og slett at jeg skulle komme med fasit, for fakta har makta, og lese høyt fra innstillingen: «Stortinget ber regjeringen nedsette et utvalg som skal utrede hvordan de skatte- og konsesjonsmessige rammebetingelser for vindkraftproduksjon kan utformes slik at berørte lokalsamfunn sikres en andel av grunnrenten fra vindkraftproduksjon og kompensasjon for lokale miljøulemper.» Så sier Astrup to ting som forvirrer meg. Det ene er at det ikke burde stått «grunnrenten». Så han innrømmer da at innstillingen kanskje ikke er fullt så presis og god som den burde ha vært. Er det slik at vi skal stryke «grunnrenten» og late som at det ikke står der, eller er det slik at det er det som står der, og at det er det man foreslår? Det framstår som litt uklart etter representanten Astrups innlegg. Så sa han noe annet interessant, og det var at intensjonen ikke var å legge mer til rette for utbygging av vindkraft rundt omkring i Norge, fordi han var enig i min analyse om at det er manglende lønnsomhet som er proppen i systemet og hovedutfordringen. Det er jo bra. Da er vi iallfall enige om det. Men når man hører debatten og følger det som blir sagt fra denne talerstolen, sier den ene av forslagsstillerne etter den andre at dette er viktig å få på plass for å gi økte incitamenter til kommunene til å godkjenne dette, slik at man skal få på plass mer utbygging av vindkraft. Da er det i beste fall et resonnement som ikke deles av Høyre, og at man ikke er enig i selve forutsetningen for hvorfor man fremmer dette forslaget. Det man står igjen med, ifølge Astrup, er egentlig et forslag som handler om fordeling av skatteinntekter mellom kommune og stat, og at det egentlig er det vi diskuterer. Vel, hvis det er det vi skal diskutere, er mitt klare råd at det finnes klart mer presise formuleringer for å få fram den problemstillingen enn det som er fremmet i dette forslag. Dette er det umulig å lese i dette forslaget. Dette handler om grunnrente og kompensasjon for lokale miljøulemper, ikke om fordeling mellom stat og kommune.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-06-19:
Jeg kunne valgt å fortsette der jeg slapp, og si at forskjellen mellom vindkraft og vannkraft er at det ene lønner seg og at det andre lønner seg ikke – derfor er det mulig å skattlegge det ene og ikke det andre. Den slags teoretiske betraktninger om hva det går å skattlegge eller ikke, skal jeg imidlertid ikke bruke tid på nå på talerstolen. Men jeg tenkte å si at hvis man legger godviljen til, tror jeg det er bred enighet om intensjonene i hva man ønsker framover for Norge. Jeg tror vi har alle et bredt ønske knyttet til å få plass mer vindkraft, og at det skal bygges flere vindmøller i Norge i tiden fram til 2020. Jeg tror det beste svaret vi kan gi aktørene i dette markedet er stabile og forutsigbare rammevilkår, og en tilgang til tillatelse og konsesjoner på de beste stedene i god tid før sertifikatmarkedet utløper i 2020, slik at denne typen realisering er muliggjort og lar seg gjøre å få på plass. Som sagt håper jeg og regjeringen å kunne gi nye store konsesjoner før valget. Så tror jeg vi har et felles ønske om at kommunene skal ha en rimelig andel av verdiskapingen. Det er et viktig prinsipp for Senterpartiet, og det er et prinsipp som mange partier deler. Jeg opplever rundt omkring i norske kommuner et veldig ønske om aktivitet, utvikling, investeringer og verdiskaping. Jeg er også av den oppfatning at vi har en incitamentstruktur som fungerer. I dette tilfellet er det eiendomsskatt eller utbyggingsavtaler som gjelder. Hvis det skulle bli slik at lønnsomheten går betydelig opp, noe jeg håper at den gjør, vil jo også det gjenspeiles i verdien på anleggene. Følgelig vil man få et bredere og større skattegrunnlag og en større verdiskaping, som vil komme norske kommunekasser til gode. Det er veldig bra. Så sa Astrup noe veldig interessant. Han stilte spørsmål om de grønne sertifikatene var en hjertestarter eller en pacemaker. Det tror jeg er en debatt som ennå ikke er avsluttet, men intuitivt håper jeg at dette blir en hjertestarter, og noe som kan bidra til at disse energibærerne blir lønnsomme i kraft av seg selv på noe sikt. Jeg vil gjerne avslutte med å si – også til representanten Astrup – at skulle det være sånn at det går riktig så bra, og at vindkraftproduksjonen i Norge faktisk bærer en grunnrente, har jeg såpass tiltro til skattepolitisk avdeling i Finansdepartementet at jeg tror at den type forslag da vil dukke opp umiddelbart.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2013-06-19:
Det var en befrielse å høre foregående taler, som er en av få som uttrykker begeistring over det store vi faktisk gjør nå. Tenk på den situasjonen som mange av våre naboland befinner seg i, hvor man leter med lys og lykte etter industrier som kan gi sysselsetting, skape verdier og holde samfunnet i gang. Nå åpner vi et havområde for første gang på nærmere 20 år og gjør det mulig å ta ut enda større verdier, skape enda flere arbeidsplasser, utvikle enda mer av landet vårt med kunnskapsbasert industri, som har framtiden foran seg. Jeg har registrert at lederen av Venstre, Trine Skei Grande, mener det er en katastrofe å utdanne folk til å jobbe i denne industrien. Det er jeg dypt uenig i. Jeg mener at det nettopp er den kunnskapsutviklingen vi har fått til gjennom oljevirksomheten på norsk sokkel, som har gjort at vi har klart å utvikle en petroleumsindustri og en leverandørindustri som står helt i første rekke i verden når det gjelder å ta vare på miljøet og å drive petroleumsvirksomhet under miljømessig forsvarlige forhold. Det har sammenheng med at vi har stilt harde krav til denne bransjen opp gjennom tidene. Resultatene i dag er at virksomheten på norsk sokkel har svært lave utslipp. Det blir vist til såkalte avsløringer om 40 utslipp på norsk sokkel som om det var en katastrofe i seg selv. Realiteten er jo at utslippsmengden og oljeinnholdet i vannet er langt under tillatte grenseverdier fra våre gode miljøfaglige etater – nærmere 40 pst. under den totale tillatte mengden, hvis jeg ikke husker helt feil. Dette er et resultat av målrettet arbeid med å skape en mer miljøvennlig produksjon på norsk sokkel, noe som gir ikke bare våre oljeselskaper, men også vår leverandørindustri, store konkurransefortrinn ute i verden, hvor de gjør en god jobb. De er attraktive partnere og attraktive leverandører, nettopp fordi de har erfaring fra vår sokkel. Nå åpner vi ytterligere områder i arktiske farvann. Vi vet at Arktis er rikt på olje- og gassressurser og vil bli et område hvor det blir mye drift i framtiden. Vår industri og norske selskaper på sokkelen, samt vår forvaltning, skal vise vei når det gjelder hvordan disse ressursene kan utvinnes på en forsvarlig måte.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-19:
Nå holdt representanten Ropstad et så godt innlegg at jeg nesten kunne ha trukket meg, for kveldsroens skyld, men jeg har lyst til å kommentere noe som gjelder det store bildet, også fordi feilsiteringa av meg blir gjentatt på talerstolen. Den store utfordringa for Norge i dag handler om at vi har en ekstremt todelt økonomi, der vi har en oljebransje som trekker til seg all kompetanse, investeringsvilje og innovasjon. Denne todelinga av norsk økonomi har noen skremmende perspektiver ved seg. En studie fra BI f.eks. viser oss at om oljeprisen raskt faller til det nivået den var på for bare kort tid sida, kan vi oppleve et fall på Oslo Børs på 30–40 pst. Da har vi en finanskrise. Da har vi et stort problem. Det betyr at vi må ha et litt videre blikk på oljebransjen vår enn bare å juble over felt etter felt. Det betyr at vi må ha et blikk på hvordan dette påvirker norsk økonomi. Den manglende satsinga på forskning, innovasjon og nyskaping som denne regjeringa har stått for, og den stadige utbygginga av oljesektoren er i ferd med å sette sikkerheten i norsk økonomi i fare. Det har ført til at vi i hvert fall må kunne drøfte om det er riktig å åpne felt etter felt. Jeg må bare merke meg at Venstre og Kristelig Folkeparti i den forrige regjeringa, i samarbeid med Høyre, oppnådde en mye større ettertenksomhet med hensyn til hvor det er lurt å åpne, og hvor det er lurt ikke å åpne. Jeg merker meg også at i går fikk vi en rapport som fortalte om antall utslipp fra norsk sokkel. I dag får vi en rapport som forteller at den måten vi driver oljevirksomhet på, i noen henseender er mer skitten enn oljesanddriften. Men det virker ikke som om det gjør noe inntrykk på regjeringspartiene at vi beveger oss nærmere og nærmere iskanten, som er det området der vi har vanskelig for å takle utslipp. Venstre liker å ha et litt større perspektiv på debattene man har. Det betyr ikke at man er imot oljeindustrien. Det betyr bare at man må ha et litt lengre perspektiv for de grepene som blir gjort. Kanskje det som nå blir framstilt som den store distriktspolitiske frelsen, kan bli et kjempestort problem for den regionen dersom det som vi nå har forutsett, skjer. Det syns jeg i hvert fall man skal koste på seg å kunne tenke. Derfor kommer vi til å stemme sammen med Kristelig Folkeparti i dagens sak.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-19:
Det er et spørsmål jeg har lyst til å stille statsråden. For å ta vare på nettopp de tingene som statsråden påpekte i sitt innlegg, opplever jeg som bypolitiker ofte at det kan være eiere som spekulerer i forfall, som spekulerer i at husene nærmest skal rase ned før man tar vare på eller utvikler disse områdene. Vi har ønsket at kommunene, både i plan- og bygningsloven og i de andre lovene, skal ha et større ris bak speilet for å kunne gripe inn overfor spekulativt forfall. Mitt spørsmål er: Hvorfor er det så vanskelig for regjeringa å gi kommunene makt til å stoppe nettopp disse grunneierne?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-19:
Jeg er godt kjent med det, men vi ville nok hatt sterkere virkemidler, for vi ser at kommunene opplever de eierne som er det store grosset som statsråden snakker om – de som virkelig bryr seg – mens noen virkelig boikotter og trenerer. Det vi også ser, f.eks. i mitt nabolag i Gamlebyen i Oslo, er at NSB går inn og skal bygge et parkeringshus, oppdager et middelalderskip og kaster det i søpla, fordi det er mye mer lønnsomt å kaste det i søpla, for da får du 100 000 i bot – i motsetning til å sette seg ned og vente på at arkeologene skal komme og ta det opp. Er ikke statsråden bekymret for det som skjer, spesielt i byene? Dette skjer spesielt i forbindelse med byenes kulturminner, fordi det er så mye penger som står på spill, og det er så mye penger å tjene på både spekulativt forfall og det å kaste arkeologi på dynga – bokstavelig talt.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-19:
Jeg er enig i at dette er en av de største klimautfordringene vi står overfor som klode, men det er også enormt mange muligheter i klimaforliket. Venstre har to ganger tatt initiativ til at vi skal få til et klimaforlik, og to ganger har vi klart å få det til. To ganger har Kristelig Folkeparti, Høyre og Venstre presset regjeringa i en mye grønnere retning enn slik det var i forslaget de la fram. Så er det debatten om hvem som tror på ting, og hvem som gjør ting. Jeg syns det er mye verre hvis man tror at det skjer klimaskapte endringer og ikke vil gjøre noe med det, enn om man ikke tror på dem. Jeg har lyst til å komme med et lite sitat bare for å vise hvordan dette er. Sitatet er som følger: «… ensidige tiltak i bare ett land eller område løser ikke problemet. Ensidige tiltak kan i verste fall føre til flytting av produksjon og økte utslipp i andre land». For meg er det yndlingssitatet fra den såkalte perspektivmeldinga fra denne regjeringa. Dette er politikk som denne regjeringa står for. Jeg må innrømme at jeg sa at Fremskrittspartiet var på en annen klode da de gikk imot Kyoto 2-avtalen. Hva var begrunnelsen til Fremskrittspartiet for å gå imot Kyoto 2-avtalen? De ville ikke være med på en avtale hvor ikke alle land er med, for det mener de kan bety at utslippet bare blir flyttet til et annet land. For meg virker Fremskrittspartiets begrunnelse helt lik perspektivmeldinga fra regjeringa. Jeg syns de høres helt like ut. Derfor ser jeg ikke så stor forskjell. Det jeg vet, er at hvis Venstre får sitte ved bordet, kommer det til å bli andre løsninger. Når Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre har forhandlet klimaavtale her i Stortinget, har det blitt andre løsninger. Vi har klart å presse det i riktig retning. Venstre kommer til å stemme for alle forslagene som ligger her i dag. Vi er glad for alle som gjør det. Vi er lei oss for alle som ikke stemmer for noen av disse forslagene. Men vi må være litt ærlige: Problemet er at denne regjeringa ikke klarer å ha trykk på klimaarbeidet. Poenget er at man må ha noen som virkelig vil gjøre noe. Vi er nå i Oslo: Se hva som er gjort på kollektivtransporten, se hva som er gjort med andre utslipp, se hva som er gjort med hele bilparken i Oslo, se hva som er gjort med energiøkonomiseringstiltak, og se hva som er gjort med oljefyrer – se hvordan man har klart å forandre en hel by. Jeg tror ikke jeg tar munnen for full når jeg sier at Høyre og Fremskrittspartiet ikke alltid har stått og heiet på det. Men vi har fått det til. Vi har fått det til fordi Venstre alltid har hatt en finger med i spillet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-19:
Det vi diskuterer nå, er for det meste offentlige dokumenter. Regjeringa la fram en klimamelding. Venstre la fram sin alternative klimamelding. Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre ble enige om 36 punkter, og regjeringa møtte oss på halvparten. Hadde det vært Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti som skulle lagd den klimameldinga, hadde vi hatt 36 enighetspunkter i bunnen, som ville vært veldig mye lenger. Alt dette er offentlige dokumenter som i hvert fall media har hatt god tilgang til, og det er faktum her. Så må jeg bare understreke at jeg ikke har noe behov for å forsvare Fremskrittspartiet. Jeg bare påpekte et faktum. Poenget er at jeg mener at Fremskrittspartiet er på en annen klode. Problemet er at Arbeiderpartiet har meldt flytting til den samme kloden. Med perspektivmeldinga, med formuleringene og med Finansdepartementets tilnærming til klimautfordringene er den dessverre helt lik. Det betyr at om man skal få til et skille, må man klare å få til et regjeringsskifte til de tre partiene som i hvert fall klarte å få til 36 punkter – sjøl om vi sjølsagt drømmer om at Venstres klimamelding skulle klart å gå igjennom.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-19:
Tidsfristene det opplyses om fra statsråden, bryter så fundamentalt med de tidsfristene som ikke bare de bedriftene jeg har snakket med, forteller om, men også de bedriftene som har som jobb å ta papirarbeid for andre når det gjelder arbeidsinnvandring. De forteller om helt andre bilder og frister enn det som oppgis i statsrådens dokumenter, bl.a. at det tar veldig lang tid å få levert papirer hos politiet, at det er veldig innrammet når og hvordan man kan gjøre det, og at man opplever at det kan gå fram og tilbake i det førsteleddet mange ganger. Mitt spørsmål til statsråden er om hun er helt sikker på at de fristene hun forteller om til Stortinget, er de reelle fristene som folk som begynner å jobbe med en sak, opplever.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-19:
Jeg mistror ikke statsråden, at hun oppgir noe feil når det gjelder UDIs behandlingsprosess eller prosentandel. Spørsmålet mitt er om innlevering, politiets rolle og politiets behandlingsdel er tatt med i de beregningene, eller om de tidsrommene som blir oppgitt, er UDIs behandlingstid av søknaden.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-19:
Det virket som statsråden var så sikker på at hun fikk det siste ordet nå, så jeg måtte benytte sjansen. Vi får ganske mange tilbakemeldinger. Det handler om at det er veldig mange flere som har et ønske om å komme inn, og veldig mange flere norske bedrifter har et veldig internasjonalt miljø, så presset blir stort. Da må jeg spørre om statsråden kan tenke seg å ta et initiativ overfor justisministeren når det gjelder å effektivisere politiets del av dette, for det er der vi får klager. Vi får klager på at det både er byråkratisk, tungvint, og setter store kjepper i hjulene for dem som ønsker å få gjennomført dette.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-19:
Det var beklagelig for statsråden at jeg akkurat hadde slått opp på Poll of polls, der man kan se på hva som kan skje hvis alle målinger gjennomføres. Og hvis det er slik at meningsmålingene i dag, med et klart borgerlig flertall, slår inn, kommer Stortinget til å være sammensatt av rekordmange kvinner – det største antallet siden kvinner fikk stemmerett. Så jeg tror at vi skal klare det rimelig bra. Men det jeg har lyst til å spørre om, handler om den frihetskampen som likestillingskampen egentlig er, om kvinners rett til å velge. Vi har lagt fram ett forslag her i dag som jeg syns er veldig godt, nemlig det som handler om den arbeidsgiverbetalte tida ved sykefravær når man har svangerskapsrelatert sykdom. Hvis vi tar bort den, fjerner vi den siste skansen som gjør at en arbeidsgiver kan si at det er mer risikabelt å ansette en ung kvinne enn å ansette en ung mann. Så mitt spørsmål er: Hvorfor er det så vanskelig for SV å kikke på det forslaget?
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-19:
En viktig frihetskamp i forhold til arbeidslivet, syns jeg, handler om folks rett til å følge sin idé, sin drøm, sin visjon, sine muligheter til å skape en arbeidsplass ut fra det man sjøl har som drivkraft. Da er de sosiale rettighetene veldig viktig. Det jeg tok opp først, handler om arbeidsgiverbetalte tida i sykelønna, men det er veldig viktig å øke de sosiale rettighetene, for det handler om kvinners rett til også å være gründere, på lik linje med menn, uten å ha den risikoen. Vi ser at det er en veldig stor overvekt av menn blant dem som velger å starte sin egen bedrift, å starte for seg sjøl. Det er også en viktig frihetskamp videre å få økt de sosiale rettighetene. Nå er det slik at regjeringa har noen stengsler fordi dette er private, og selvstendig næringsdrivende, og da er man ikke så opptatt av sosiale rettigheter som hvis man er offentlig ansatt.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2013-06-19:
Egentlig hadde jeg ikke trengt å ta ordet, for det synet statsråden la fram fra talerstolen nå, deler jeg fullt og helt. Det er utrolig å høre at det som har brakt velstand til vårt land de siste 40 årene, skulle føre til at vi liksom står og gruer oss for å gå opp mot Nordpolen. Det er klart vi skal det. Men da vi begynte på Ekofisk, skulle man ikke gå nord for 62. breddegrad, for det var så farlig. Dette er en del av utviklingen. Hva er det som gjør at norsk leverandørindustri er så god og er med på alle verdensmarkeder? Det skyldes at olje- og gassutvinningen har generert så stor profitt at man kan bruke mye penger til å utvikle utstyr. Uten det hadde ikke Norge hatt den leverandørindustrien vi har i dag. Derfor er det en gledens dag at Barentshavet sørøst blir åpnet for petroleumsvirksomhet. Når man kommer med noe så dumt som å si at å utdanne oljearbeidere bør man ikke gjøre, skjønner man egentlig ikke hva det hele dreier seg om. De som har kunnskap om olje, realister, kan selvfølgelig også benyttes til å plassere vindmøller på havdyp. Det er det som er utviklingen. Vi er ikke låst fordi om folk blir utdannet til oljesektoren. Når vi kjenner perspektivet – at den kanskje skal vare i 50 år til – er det klart at de som utdanner seg i dag, vil ha jobb resten av livet. Til slutt vil jeg si at man snakker om å la oljen på Nordkalotten ligge. Er det noen som har regnet på hva det betyr for økonomien? Verdenssamfunnet har ikke råd til å la den oljen og gassen ligge der i det hele tatt. Man vil aldri klare å få så mye fornybar kraft i form av vind, vann og sol på kort tid, som det vil gi å få ut olje og gass – petroleumsmengdene – fra Nordkalotten. Derfor må vi stå på. Utviklingen må gå fremover, men det må satses mye. Til det Skei Grande sa: Det er nettopp fordi vi har så god økonomi at vi kan bruke så mye penger på forskning. Vi bør selvfølgelig bruke enda mer i fremtiden, det har vi råd til, og det kommer vi til å gjøre. Dette blir en gledens dag, og det vil bli noen gledens tiår for Nord-Norge.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2013-06-19:
Motstanden mot å gi konsesjon for bygging av vindmøller virker som den øker over hele landet. Fotavtrykkene fra denne produksjonen er i mange tilfeller til dels svært store. I min hjemkommune Farsund ble det for få år siden gitt konsesjon for bygging av 32 vindmøller. For å komme fram til vindmøllene som skulle plasseres oppe på noen av Listas høyeste fjell, måtte det bygges 25 km vei med en planeringsbredde – inklusive skuldrer – på ti meter. Hvis man sammenligner med den nye E39 fra Lyngdal til Flekkefjord, ble den anlagt med 7,3 meters bredde. Møllene rager 120 meter over bakken og består av mølletårn på 80 meter og rotorer på 40 meter. Sammenlignet med de såkalte monstermastene i Hardanger, er dette virkelig dominerende i terrenget. I tillegg har det vist seg at det er en ikke ubetydelig larm fra møllene når de går. Fremskrittspartiet var de eneste som stemte imot reguleringsplanen og dermed bygging av møller i Farsund. Mange grunneiere som fikk møller på sin eiendom, var i førstningen fornøyd med engangserstatningen og det årlige leiebeløpet. Dette ser nå ut til å bli stadig mindre. Kommunepolitikerne i Farsund og andre kommuner er ute etter å skaffe inntekter til kommunen sin. Med dagens ordning tilfaller det bare formuesskatt fra mølleparken. Alle de fire borgerlige partiene står bak representantforslaget Dokument 8: 115 S for 2012–2013, «(…) om å gi berørte lokalsamfunn en større andel av verdiskapingen fra vindkraftproduksjon». Vindkraftkommunene ønsker å få en del av fortjenesten når produksjonen av fornybar kraft fra vindmøller genererer overskudd. En slik ordning kan best gjennomføres ved at det nedsettes et kompetent utvalg. Utvalget skal utrede hvordan de skatte- og konsesjonsmessige rammebetingelser for vindkraftproduksjon kan utformes slik at berørte lokalsamfunn sikres en andel av grunnrenten fra vindkraftproduksjon og kompensasjon for lokale miljøulemper. (…) Fremskrittspartiet er enig i at det er viktig å få en utredning av et regelverk for vertskommunene til vindkraftproduksjonen. Denne utredningen skal handle om fordeling av skattene, ikke om økte skatter. Til slutt tar jeg opp mindretallsforslaget fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2013-06-19:
En leser i Dagens Næringsliv at det er svært store skjevheter mellom vedtatt svensk og norsk vindkraftproduksjon etter at de grønne sertifikatene med Sverige ble gjennomført fra 1. januar 2012. Det nevnte også statsråden. Mitt spørsmål er: Er det mulig for statsråden å gjøre tiltak sånn at vi får opp en betydelig større vindkraftproduksjon på norsk side for å jevne ut den skjevheten? Det viser seg fra artikkelen i Dagens Næringsliv at det kunne være milliardbeløp som vi måtte subsidiere svenske utbyggere med. Kan vi gjøre tiltak?
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2013-06-19:
Statsråden sa om grunnrente at man selvfølgelig først måtte få fortjeneste på vindkraftproduksjonen før man kan dele ut noe. Det forslagsstillerne ønsker å gjøre, er å lage reglene slik at om det skulle bli et overskudd, fordeler man det til vertskommunen osv. Det er vel rimelig å tro at regjeringen og statsråden tenker at en eller annen gang skal disse vindmøllene generere overskudd – eller er det sånn at når subsidiene er slutt, er også produksjonen slutt? Slik kan det ikke være, man må jo tro på at det til slutt genererer fortjeneste.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2013-06-19:
Å ta ordet etter representanten Astrup i dette tilfellet er nesten som å hoppe etter Wirkola, for det han sa, er jeg veldig enig i. Det er klart at når representanten Sande sier at det er et dårlig gjennomarbeidet forslag, skulle jeg likt å vite hva han mener med det. Forslaget er at man skal sette ned et ekspertutvalg. Eksperter er folk som har greie på dette. De skal sitte sammen én gang eller fem ganger eller ti ganger og forsøke å komme fram til en ordning som gjør at vertskommunene skal få litt av kaka. Jeg er klar over at i dag må vindmølleproduksjonen subsidieres. Men – som jeg sa da jeg hadde replikk – etter at subsidiene er slutt, må man jo tro at man én gang kan komme så langt at man kan tjene penger. Da må det være en ordning. Det er sikkert feil å kalle det grunnrente, men det må være et tilskudd som gjør at det er mer rimelig å tro at kommunene vil akseptere vindmølleparker. I min del av verden, i Vest-Agder, er det tre kommuner som har oppe spørsmål om vindmøller. Alle tre kommer til å gå imot det. Det er ikke riktig som statsråden sier, at mange kommuner står og tar imot dette med glede – i hvert fall ikke over heile landet. Formueskatt liker vi ikke i Fremskrittspartiet, men vi liker å ha penger i kommunekassen, så av og til må en faktisk gå på akkord og innføre det også i de kommunene som styres av Fremskrittspartiet.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2013-06-19:
Representanten Egeland sier at det lønner seg for kommunene. Nei, jeg vil absolutt si at det ikke lønner seg for kommunene når man ser inngrepene. Representanten Sande sier at forslagsstillerne ikke vet hva de mener. Jo, vi vet utrolig godt hva vi mener. Det er at vi skal få et utvalg av disse såkalte ekspertene, som skal se på hele systemet rundt vindkraftproduksjonen, og se om man kan sammenligne det med vannkraftproduksjonen, for det er to sider av samme sak: Det som kommer i luften, og det som kommer i bakken – vind og vann. For kommunene er det rimelig å anta at man her kan gjøre noe – det er det hele. Det er ikke snakk om at vi skal endre Grunnloven, men vi skal kanskje komme med et forslag som kan være noe å diskutere videre.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2013-06-19:
Kulturminnevern er viktig, og skal man nå målsettingen som Stortinget vedtok i 2004 om at det innen 2020 ikke skal tapes mer enn 0,5 pst. årlig, må det etter Fremskrittspartiets mening bli gitt mer økonomisk støtte og faglig hjelp fra staten til dem som eier kulturminnene enn i dag. På samme måte som de tre fartøyvernsentrene vi har i dag, mener Fremskrittspartiet at vi i adskillig større omfang bør opprette bygningsvernsentre i hele landet for å bevare de gamle håndverkstradisjonene, som ofte er nødvendig for å bevare kulturminnene. Uten at dette blir satt skikkelig i system, er vi redd for at de skal gå tapt. Er statsråden enig i dette, og vil han starte en utredning for å se på dette med bygningsvernsentre?
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2013-06-19:
Norge har et godt utgangspunkt for utvikling av gassbasert industrivirksomhet med våre store olje- og gassressurser på norsk sokkel. Videre mener komiteen at økt industriell verdiskaping med utgangspunkt i naturgass, forutsatt at slik bruk foregår innenfor våre nasjonale og internasjonale klimapolitiske forpliktelser, kan gi et verdifullt tilskudd til norsk næringsliv. Mesteparten av gassen som eksporteres, er innom land for prosessering før den eksporteres. Komiteen noterer seg derfor at vi har store mengder tilgjengelig gass for petrokjemisk virksomhet i Norge. I dag er det også veletablert petrokjemisk industri i Norge, bl.a. på Tjeldbergodden. I regjeringens petroleumsmelding, En næring for framtida, Meld.St. 28 for 2011–2012, er det gitt en gjennomgang av vilkår og potensial for gassbasert industri i Norge. Videre har man merket seg at regjeringen skriver i meldingen at den vil legge til rette for økt industriell bruk av gass i Norge. Flertallet, Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti, deler ikke representantenes syn på at en markedsplass av den typen som her foreslås, er den riktige måten å angripe denne problemstillingen på. En finner det lite sannsynlig at opprettelsen av en markedsplass vil kompensere for de markedssvikter vi i dag ser i det norske gassmarkedet. Samtidig sier et flertall at det derfor er lite formålstjenlig å be regjeringen fremme et forslag til Stortinget om opprettelse av en slik markedsplass for gass i Norge. Flertallet er også av den oppfatning at spørsmål om markedet for innenlands bruk av gass i Norge hører naturlig hjemme i diskusjonen om hvordan Norge skal implementere EUs tredje gassmarkedsdirektiv, og hvordan Norge skal forholde seg til at Norges unntak fra sentrale bestemmelser i EUs andre gassmarkedsdirektiv for nedstrøms gassvirksomhet går ut i 2014. Jeg anbefaler komiteens flertallsinnstilling.