Svein Flåtten (Høyre), 2010-11-25:
De rød-grønne har i løpet av denne debatten konstruert et fiendebilde av hvilke ulykker som kommer til å vederfares landet ved et regjeringsskifte kanskje tre år frem i tid. Finanskomiteens leder brukte mesteparten av sitt innlegg i formiddag til å snakke om hva som kunne skje i 2013. Det blir mer og mer forståelig at man får lite energi til å holde på med egen politikk når man bruker så mye på andres. For å mane frem dette skremmebildet leser man utvalgte kapitler i Høyres alternative budsjett, særlig skattekapitlet. Hvis vi skal opprettholde velferdssamfunnet og bygge det videre, trenger vi arbeidsplasser. Vi trenger noen som investerer i arbeidsplassene, og vi trenger å stimulere dem. Jeg synes finansministerens bilde i dag tidlig var godt. «Det er arbeid som bærer velferden på ryggen», sa han. Det er et godt bilde. Men når vi hører f.eks. representanten Heikki Holmås snakke her, høres det ut som om arbeidsplasser blir vedtatt ute i kommunene, i hvert fall i de kommunene som han besøker. Men det er jo ikke slik. Det er jo sånn at vi må ha noen som investerer. For å få råd og for å kunne finansiere de offentlige arbeidsplassene som skal produsere velferden, må vi ha en stadig økning av skatteinntekter som sluses inn til samfunnet og ut igjen. Da må noen faktisk investere i disse arbeidsplassene. I Høyres alternative budsjett bruker vi store beløp på å øke minstefradragene for å få folk ut i jobb, sånn at de skal velge det i stedet for passivitet og trygd, og vi reduserer formuesskatten for å stimulere både sparing og investering i arbeidsplasser. Jeg er glad for at Senterpartiet i en replikkveksling tidligere i dag nå synes å være enig i dette, i hvert fall et stykke på vei. Det er å ta velferdsproblematikken på ryggen, for det er nødvendig hvis vi skal kunne hjelpe rusmiddelmisbrukere, øke innsatsen i barnevernet, redusere helsekøer, øke all annen sosial innsats og ikke minst avhjelpe fattigdom. Til dette trengs at vi stimulerer til investeringer. Når det gjelder fattigdom – to linjer om det: Situasjonen er jo nå slik at fattigdommen øker. Resultatet av arbeidet har vært nedslående. Det må være vanskelig for de partiene som var opptatt av dette, å se de fattige i øynene samtidig som de kjemper av alle krefter her i Stortinget mot alt som smaker av investeringer i arbeidsplasser for å stimulere til å lage nettopp de arbeidsplassene som skal bære den fremtidige velferden. Jeg leste akkurat oppe på plassen min finanskomiteens innstilling til arbeids- og sosialbudsjettet, hvor Høyre, tror jeg etter hukommelsen, prioriterer å øke med rundt 200 mill. kr, mens de fattiges organisasjoner avspises med et par linjer og et par millioner fra de rød-grønne. Så litt om landbruket som mange har vært opptatt av her i dag, at norsk landbruks fremtid er truet ved et eventuelt regjeringsskifte. Men næringen selv er ikke så bekymret for et regjeringsskifte i 2013. De er bekymret nå, for det er nå situasjonen er vanskelig. Jeg er helt enig med representanten Lundteigen som i en debatt forleden sa at man ikke vet hvor man er i norsk landbrukspolitikk. Det er helt riktig. Da kan man heller ikke vite hvor man kommer hen. Dette møter vi på mange vis, særlig i forbindelse med investeringer. Vi har en betydelig investeringspakke i vårt alternativ på 500 mill. kr, ekstra avskrivninger, investeringspakke, skattelettelser. Det ville vært 5 mrd. kr over ti år. Tar man med formuesskatten på landbrukseiendommer, som er 1,3 mrd. kr i året, er man langt over den investeringspakken som Norges Bondelag ønsker på 13 mrd. kr i året. Det er den andre siden av vår landbrukspolitikk. Men her har man valgt å se på det negative. De kapitlene som regjeringspartienes representanter ikke leser, men som jeg håper næringslivet i Norge leser, er våre forslag til økte investeringer i veibudsjettet, kollektivsatsing og økning i satsing på miljøteknologi og innovasjon, slik at vi kan være i første rekke på de nye områdene. Derfor øker vi også innsatsen til forskning nok en gang, et område som synes å være et evig stebarn for denne regjeringen. For oss er det ikke bare velferden i dag og i morgen; det er fremtidens velferd vi snakker om. Vi må gjøre det lettere å starte, drive og investere i bedrifter i Norge. Vi må beholde privatkapitalen, og vi må tiltrekke oss ny privatkapital for å gjøre det som finansministeren sa i dag morges: bære velferden på ryggen.