trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-12-11:
Internasjonalt opplever vi nå flere farlige sikkerhetspolitiske kriser. Dette kommer på toppen av en finanskrise, som for mange EU-land raskt ble en statsgjeldskrise, som nå utvikler seg til en alvorlig sosial og politisk krise, ikke minst i Sør-Europa. Resesjon truer. Dette er utrolig viktig for norsk næringsliv. Innbyggerne i EU ser etter nye politiske partier, slik som det har skjedd tidligere på 1900-tallet. Økonomisk union uten politisk union fungerer sjølsagt ikke. USA og EU har lenge sett behovet for en bedre balanse mellom produksjon og forbruk innenfor sitt territorium. De ser globaliseringas bakside. Ikke minst har de sett behovet for å bli mindre avhengig av olje- og gassimport. Både USA og Tyskland har investert enormt i henholdsvis skifergass og elektrisitet fra sol- og vindkraft. Det har gitt store, positive resultater for deres økonomi. USA og EU ser nå behovet for å bli mindre avhengig av kinesisk produksjon. Forhandlingene om Transatlantic Trade and Investment Partnership, den såkalte TTIP-avtalen, er således geopolitikk. Videre er det slik at FNs klimapanel, med verdens fremste forskere, inklusive bl.a. våre fagfolk ved Bjerknessenteret i Bergen, nå har vitenskapelig dokumentert, med åpne, etterprøvbare kilder, at det er bedre vitenskapelig bevist at klimaendringene er menneskeskapte enn at sigarettrøyking er helsefarlig. Dette må få som konsekvens at svart karbon må erstattes av både fornybar energi og grønt karbon fra fotosyntesen i hav og på land. Oppi denne situasjonen har Norge utviklet en svært oljeavhengig økonomi, som har gitt et ekstremt høyt kostnadsnivå. Det har også ført til at vi har fått en altfor stor råvareeksport av f.eks. fisk, tømmer og vannkraft. Vi står altså overfor store omstillinger av norsk næringsliv. Vi må få en kraftig økning i lønnsomheten i produksjon og foredling av fornybare naturressurser. Det er kjernen i det grønne næringslivet. Flink ungdom må tjene penger på dette næringslivet. For mange er bioøkonomien et nytt ord, men kjernen er at det er økonomien i biologisk produksjon – et produksjonsliv basert på hva naturen gir gjennom fotosyntesen, det grønne karbonet. Vi må nå stille spørsmålet: Hva vil vi med Norge? Vi har naturressursene, vi har pengene. Norge uten skipsfart er ikke Norge, Norge uten fiskeforedling er ikke Norge, Norge uten treforedling er ikke Norge. Da må vi bruke kraftfulle økonomiske virkemidler mens vi enda har økonomisk handlekraft til omstilling. Det skulle vært startet for lenge siden, men nå må vi.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-12-11:
Det som skjer rundt oss nå, kan vi ikke forstå uten å løfte blikket. Vi er sjølsagt helt avhengig av det som skjer i USA og i EU. Det er helt grunnleggende å forstå de endringene som der skjer, og de store geopolitiske beslutningene som blir tatt. Den utviklingen vi har hatt i Norge, hvor vi har gått i retning av råvaresalg, er jo bare uklokt. Råvaresalg og militærmakt kan man ikke bygge et land på, er det sagt av store politiske ledere, og det gjelder nå som da. Derfor er jeg glad for at vi nå har løftet blikket. Så sier representanten Gundersen at det jeg sier, er en kraftig dom over den rød-grønne regjeringa. Da vil jeg si: Hva så? Hvem er det som går fri? Vi har et felles ansvar for dette, ikke minst Høyre har et stort ansvar. Høyre har vært for ethvert tiltak som har økt oljeavhengigheten. De har ønsket flere økonomiske stimulanser for oljeavhengigheten, sjøl med manglende kapasitet i leverandørindustrien. Vi har hatt en årlig kostnadsvekst i olje- og gassektoren på 25 pst. per år på 2000-tallet. Det har vært en kostnadsvekst som har vært enormt skadelig for hele kostnadsnivået i Norge, og partiet Høyre har vært en av de fremste til å presse fram økte investeringer i bransjer hvor en ikke hadde tilstrekkelig kapasitet, noe som ga kostnadsveksten. Så jeg ber representantene fra Høyre om å være litt mer ydmyke på dette punktet. Det er flere som bør ta sjølkritikk i forhold til hva som har skjedd. Politiske ledere har tenkt for kort, etter min vurdering. Så sier representanten Gundersen at politiske ledere ikke skal plukke ut framtidas vinnere. Nei, sjølsagt skal en ikke plukke ut framtidas vinnerbedrifter, men en skal jo peke på næringer, på bransjer. Enhver leder må tenke strategisk når det gjelder næringer som vi har forutsetninger for å gjøre det godt i. Her snakkes det om bioøkonomi, og det snakkes om grønne næringer. Ja, vi har det, men da må vi få lønnsomhet. Og når representanten Gundersen ikke engang kan stemme for Arbeiderpartiet og Senterpartiets forslag om å utarbeide en bioøkonomistrategi, der «det fremmes overordnede og konkrete tiltak for å styrke bioøkonomien til 2015», er det et utslag på lakmustesten. Det snakkes mye, men en er ikke engang villig til å gå inn på nødvendig felles virkelighetsforståelse og utvikling på et område som en kjenner meget godt sjøl.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-12-11:
Stortinget har ikke hatt noen bioøkonomisk strategi. En har ikke det. En har langt fra en felles forståelse av betydningen av biologiske produkter framover eller av økonomien i de biologiske produksjonene. Men nå kan vi i hvert fall starte, og jeg vil berømme Arbeiderpartiet og Senterpartiet som har kommet sammen om å etablere den felles forståelsen. Det borger godt for Statkraft og Södras satsing på Tofte. Det skal en merke seg. Statsråd Mæland sier at de sterkeste ideene kommer fra de sterkeste næringene. Ja, jeg er helt enig, og der går de store pengene. Men utfordringen nå er å skifte fokus, for en må skifte fokus, en må endre, en må inn i det som er de biologiske produktene på en helt annen måte, for det har vi forutsetninger for. Da må det investeres, og da må vi ha løpende økonomi, og da er det store penger som må skifte fokus.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Eg har lyst til å snakka om og for gründerar, fordi me treng fleire gründerar. Då må me ha gode rammevilkår, sånn at me kan vareta våre konkurransefortrinn, og så må me leggja til rette for eit næringsliv som er både berekraftig og nyskapande, kunnskapsbasert og omstillingsdyktig – ein kultur der det er lov å prøva, men òg å feila. Me må jobba enda meir med å få fleire kvinner til å etablera eiga verksemd, og me må satsa enda meir på entreprenørskap i skulen. Det er ein av dei viktigaste tinga me kan gjera for å skapa ein kultur for entreprenørskap. Tidlegare i debatten sa representanten Rytman at dette var det beste budsjettet for gründerar nokon gong. Så snakka han i resten av innlegget sitt om formuesskatten. Så tenkte eg: Var det så veldig bra for gründerar? Eg ringer ein felles kjenning av oss, som er seriegründer og veldig oppteken av dette. Kva er det viktigaste for ein gründer når me skal leggja budsjettet i dag? Han sa: Det er at gründerar må lov til å jobba med det dei kan. Me må setja inn ei ekstra påskunding sånn at dei får tilgang på kapital, og at dei slepp å bruka eit heilt år på å sitja og skriva søknader osv. For kort å summera opp: tilgang på kapital og forenkling – det var vel det som var det viktigaste. Formuesskatten vart faktisk ikkje nemnd. Berre så det er sagt: Det er veldig mange gründerar som har langt igjen før dei kjem i formuesposisjon. Lenge før det treng dei kapital og kanskje forenkling av reglane. Når det gjeld forenkling: Dei som no er i regjering, var veldig høge og mørke i åtte år, og dei snakka om forenkling. Me er einige der. Me fekk teke bort revisjonsplikta for småselskap i førre periode, noko som eg er veldig glad for, og det trur eg dei fleste er. Men kva er det som har skjedd no? Kva er det eigentleg me har fått til no? For det første skal det lagast eit regelråd, ein skal bruka 7 mill. kr på å setja ned eit råd – enda meir byråkrati. Eg har aldri møtt ein gründer som seier: Eg har så lyst på eit regelråd. Nei, dei har lyst på direkte forenkling, det er det gründerane seier til meg. Då ønskjer og forventar eg at ministeren kjem opp med nokre skikkelege forenklingstiltak – også tiltak for betre kapitaltilgang for gründerar. Derfor er eg veldig fornøgd med det akseratorprogrammet som Arbeidarpartiet har foreslått. Om ikkje de røystar for det i dag – for eg må vurdera det – så kan me diskutera det, og så kunne me teke ein skikkeleg dugnad for å få fleire gründerar i landet.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Representanten Gundersen etterlyste blikkløfting. Det er populært blant flere arbeiderpartirepresentanter, og derfor måtte jeg ta ordet. Hvis man er interessert i å løfte blikket, kan man se på hva som er Norges største konkurransefortrinn. Det er naturressurser – det er det – men det er også tilliten vi har i samfunnet vårt. Den tilliten kan måles på forskjellige måter, bl.a. i at vi stoler på dem vi ikke kjenner fra før. Det gjør at vi f.eks. er best på medarbeiderdrevet innovasjon, det gjør at vi finner nye løsninger i lag, og det gjør at vi unner hverandre å lykkes. Hvor kommer den tilliten fra? Hvordan får man den tilliten? Den får vi hvis vi har et samfunn der vi unner alle å lykkes, der vi har ambisjoner på vegne av alle folk, der ulikheten er liten. Kamp mot store og økende forskjeller er avgjørende for en sterk og bærekraftig vekst, det er jeg enig i. Men det er ikke mitt utsagn, det er generalsekretær Angel Gurria, fra OECD, sitt utsagn da han la fram den nye rapporten i London denne uken. Vi er nødt til å begrense ulikheten, ikke fordi det er mest rettferdig, ikke fordi det er den eneste rettesnoren man kan innrette politikken etter hvis man har ambisjoner på vegne av alle folk, men fordi det er det eneste vi kan gjøre for å sikre vekst i landet. Økonomisk ulikhet har redusert økonomisk vekst i Norge med 9 pst., og den er økende. Jeg ønsker meg næringsministerens kommentar til regjeringens politikk innenfor bekjempelse av ulikheter. Dette er noe som griper rett inn i næringspolitikken. Ofte når dette diskuteres, blir formuesskatten nevnt. Det er greit at julen er miraklenes tid, men når det kommer til politikk, tror jeg kanskje vi skal holde det utenfor. Den dynamiske effekten av formuesskatten har det blitt stilt spørsmål ved flere ganger. Jeg kan igjen henvise til OECD, når de snakker om dette. De sier: «Å bare fokusere på vekst og regne med at effekten av vekst automatisk vil «sive ned» til de ulike lagene av befolkningen, kan undergrave veksten på lang sikt, fordi ulikhetene i virkeligheten øker». Dette er veldig alvorlig, ikke bare for tilliten mellom folk, men også for veksten i landet vårt. Jeg ønsker meg en kommentar fra næringsministeren om regjeringens politikk, som øker forskjellene mellom folk, ikke minsker dem, og som er i ferd med å gå på bekostning av den veksten vi alle sammen ønsker oss i landet.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Jeg tok ordet for å oppklare sitatet som jeg utfordret næringsministeren på, og som hun svarte på. Men før det må jeg bare si at jeg kan ikke noe annet enn å registrere at representanten Halleraker står på Stortingets talerstol og mener at OECD, Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling, ikke har så veldig god greie på økonomisk politikk, i motsetning til han selv. «Økonomisk ulikhet har redusert økonomisk vekst i Norge med 9 pst.» Det er det sitatet som jeg refererte til. Det at ulikhetene har vokst, har bidratt til at den økonomiske veksten har vokst 9 pst. mindre enn det den kunne ha gjort. Så sier Halleraker at vi må fjerne dette bildet om at formuesskatten bare handler om dem som har mest. Det er et bilde jeg skjønner veldig godt at regjeringen er veldig interessert i å ta ned fra veggen. Problemet er bare det at det finnes ikke et eneste håndfast bevis på den dynamiske effekten av den formuesskatten. Hvor er dokumentasjonen man bygger argumentasjonen på? Bekymringsmeldingene fra økonomiprofessorene som gjentatte representanter fra Høyre har lyst til å snakke ned her i dag, og jeg adresserte, var at formuesskatten vil bidra til å øke ulikhetene eller skjevfordele mulighetene eller – for å si det med OECDs ord – hindre veksten enda mer. Jeg er interessert i en bærekraftig økonomisk vekst i Norge. Derfor er jeg også interessert i en aktiv politikk for å hindre forskjeller mellom folk og forskjellene og mulighetene til folk. Denne regjeringen fører en økonomisk politikk som vil hindre veksten gjennom voksende ulikheter. Næringsministerens svar på og kommentar til det i dag er at man tross alt har en skolepolitikk. Det skal vi heldigvis ha en debatt om senere i dag, og det ser jeg fram til.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Kuttet i formuesskatten går til de enkeltmenneskene som har aller mest fra før. Jeg forstår at representanten Halleraker beskriver hvordan han skulle ønske at effekten av det vil bli, men den dynamiske effekten er fortsatt ikke bevist, at dette automatisk vil bli omdannet til arbeidsplasser. OECD ble igjen tatt opp i Hallerakers innlegg, og jeg vil gjenta at OECD viser til at forskjellene mellom folk er problematisk når det kommer til økonomisk vekst. Så mitt enkle spørsmål til representanten Halleraker er: Vil det store kuttet i formuesskatten føre til flere eller til færre forskjeller mellom mulighetene til folk?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2014-12-11:
Jeg har lyttet en del til denne debatten i dag og hører mye om næringsnøytralitet og hvordan denne regjeringen har dreid landet i den retning, og med det etterspill til næringsnøytralitetens fordervelse at næringspolitikk skal være det å tilrettelegge og subsidiere av politikere – altså at det er politikerne som skal vite hvordan det skal tilrettelegges. Det er galt. Næringspolitikk som skaper vekst, er en politikk som gir muligheter, som stimulerer, og som tilrettelegger. Jeg har faktisk vært ganske mye ute i næringsbedrifter. Jeg har også mangeårig erfaring selv som næringsdrivende. Og jeg har til dags dato aldri møtt en næringslivsleder som roper etter regionalmidler til sin bedrift. Men jeg har vært ute i næringsbedrifter og nesten hver eneste gang hørt: Det viktigste dere kan gjøre, er å tilrettelegge for samferdsel. La oss få mobilitet, la oss få varene våre fram, la oss få mobilitet i arbeidskraften. Det er og blir det viktigste for vekst. Så til spørsmålet om formuesskatt, som også har vært oppe – denne særnorske skatten som jeg jammen ikke er sikker på om OECD vet så mye om. Det som har vært referert her i dag, har i alle fall ingenting direkte med formuesskatten å gjøre. Formuesskatt er en skatt på arbeidsplasser, og hvis man ikke vil ta Høyres, Fremskrittspartiets og andres ord for sitt, kan jeg referere Lisbeth Berg-Hansen. Jeg greier ikke å gjøre det hundre prosent korrekt, men jeg tror hun sa noe sånt: Ja, jeg betaler formuesskatt, og det er den skatten jeg betaler på båter, oppdrettsanlegg, sløyemaskiner, mange kilometer med tauverk – ja, 170 arbeidsplasser. Det er det jeg betaler formuesskatt på. Så kunne hun i tillegg ha sagt at fordi jeg ikke har en inntekt som gir meg muligheter til å betale denne formuesskatten, må jeg også ha et utbytte av denne bedriften for å få betalt min formuesskatt. Så det er ikke riktig å si at dette ikke svekker bedriftene. Det er klart det svekker bedriftene. Det er dette spørsmålet om formuesskatt dreier seg om, og nå er det snart på tide at vi får fjernet det bildet at det er noen rike ute i landet som sitter skrevs over en stor pengebinge. Det er ikke det som er tilfellet.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2014-12-11:
Det var Jette Christensen som fikk meg til å ta ordet igjen. Jeg har selvfølgelig aldri sagt at jeg har bedre greie på økonomisk politikk enn OECD, men jeg sa at jeg har ganske god greie på næringspolitikk og ganske god greie på det å drive næringsliv og hva som er viktig for næringslivsbedrifter. Så er det også det med OECD som jeg har lyst til å tilføye, som kanskje Jette Christensen misoppfattet: Jeg har ikke sett at de omtaler formuesskatten spesielt. De omtaler forskjellen mellom folk, og det er det arbeiderpartipolitikere i denne sal i dag har trykket til sitt bryst, i tillegg til – selvfølgelig – å karikere formuesskatten. Men jeg har lyst til å fortsette eksemplet mitt, som var fra en ganske velrenommert og flink arbeiderpartidame, nemlig Lisbeth Berg-Hansen, for ytterligere å understreke hva som er konsekvensene av formuesskatten. Det er nettopp at bedriften ikke kan investere for de pengene man alternativt må betale ut i utbytte for at eierne skal kunne betale sin formuesskatt. Det er det som skjer med formuesskatten for eiere som ikke er veldig formuende selv i sin personlige økonomi. Det svekker bedriften, det svekker derfor arbeidsplassene på lang sikt. Det er en problemstilling som jeg veldig sjelden hører omtalt fra rød-grønne politikere. Når formuesskatten blir omtalt av rød-grønne politikere, høres det ut som om det utelukkende dreier seg om store mengder kontanter som blir anvendt på formål som ikke tjener samfunnet. Dette er helt galt. Det er altså slik at formuesskatt betales på alt fra traktor og sløyemaskiner til industribygg og alle mulige andre ting, og veldig ofte er det små bedriftsledere som sitter uten de helt store personlige inntektene, som må ta ytterligere utbytte fra sin bedrift for å få betalt denne skatten. Det er det på tide at vi får inn i problemforståelsen av hva formuesskatten bidrar til.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Det som fikk meg til å kaste meg inn i debatten – vi sitter og venter på at Kunnskapsdepartementets budsjett skal behandles – var at næringsministeren sa at det var en historisk satsing på grunnskole og videregående skole. Jeg vil anbefale at statsråden blir og lytter til debatten om Kunnskapsdepartementets budsjett, for det hun sa, er rett og slett ikke riktig. På videregående opplæring, i hvert fall på yrkesfag, er det vel reelt sett et kutt i det forslaget som regjeringen la fram. På grunnskole var det en bitte liten vekst, men tar en bort etter- og videreutdanningssatsingen, er det en netto nedgang i regjeringens forslag på grunnskole. Nå er noe rettet opp med Venstre og Kristelig Folkeparti, men når man ser på kommunebudsjettet, som statsråden kjenner godt, ser vi at mange kommuner står overfor kutt i skolebudsjettet, så det er rett og slett feil. Så har jeg lyst til å si at den viktigste næringsministeren i en regjering, er egentlig ikke næringsministeren, det er finansministeren. Jeg tror at vi om et år eller to kommer til å se tilbake på denne debatten og se på regjeringspartienes innlegg nesten med vantro. Vi står overfor et ganske tøft skille i norsk økonomi med den oljeprisen vi nå ser konturene av. Spørsmålet er: Er vi forberedt på å møte den enorme omstillingen som det vil kreve av oss? Blir vi mer forberedt av at regjeringen nå setter ny rekord i å innfase mer oljepenger i budsjettet og dekke mer av løpende utgifter av oljepenger enn noen regjering før, er det å gjøre oss robust og mindre oljeavhengig? Blir vi mer robust av at det meste går til økt forbruk og til skattekutt for de rikeste? Blir vi mer robust av at vi har mindre til omstilling og til innovasjon? Blir vi mer robust av at vi har svekket permisjonsregler, at vi har kuttet i reiselivssatsingen, og at vi gjør kommuneøkonomien svakere? Jeg tror vi blir mindre rustet. Grunnen til at vi lyktes godt i 2009, bedre enn noe land i verden, med å møte finanskrisen – lavest ledighet i Europa, god vekst i sysselsettingen, med formuesskatt vel å merke – var at vi gjorde de riktige tingene på de riktige tidspunktene. Nå gjør vi de gale tingene, og vi gjør dem på galt tidspunkt. Det mener jeg vi kommer til å betale for. Vi kommer til å være mindre robust til å møte denne krisen i 2015, og det tror jeg regjeringspartiene kommer til å måtte betale for. Jeg håper at Kristelig Folkeparti og Venstre er med Arbeiderpartiet i de årene som kommer, i å gjøre oss mer handlekraftig, mer gjennomføringskraftig på å møte det som kommer til å bli tøft for norske arbeidstakere. Det rammer ingen her i salen, det rammer folk ute i industrien, ute i bedriftene, som opplever mer usikre sysselsettingsforhold, mer midlertidighet, større sjanse for oppsigelser og tøffere tider, og det bør vi ta ansvaret for og møte på en god måte.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Det er ganske enkelt slik at det budsjettet vi legger opp til, har 3,5 mrd. kr mer til kommunene, som jo er de som betaler for kulturskoletimen. Også de rød-grønne kulturskoletimepengene var gitt som frie midler til kommunene, de var ikke øremerket. Mange brukte dem på kulturskoletime, noen brukte dem på forsterket undervisning på andre områder, men vi mente at vi hadde råd til å opprettholde den bevilgningen i det budsjettet som vi hadde i 2013, og i år øker vi altså budsjettet for 2015 med 3,5 mrd. kr. Det gir rom ikke bare for kulturskoletime, men det gir rom for tidlig innsats, det gir rom for oppussing av skolebygg, og det gir rom for økt lærertetthet. Det gir også rom for mer etter- og videreutdanning, det gir rom for satsing på skole. Vi tror i bunn og grunn at det er mer tid lærerne trenger, ikke bare mer kunnskap, slik regjeringen later til å tro. Da er kommuneøkonomien det helt avgjørende, og der er det mer enn nok rom, også til kulturskoletimen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
La meg ta det første først, for jeg tror at jeg nesten i hvert eneste innlegg jeg har hatt om skolepolitikk siden vi begynte her, har sagt at den satsingen som nå er på etter- og videreutdanning, og som et enstemmig storting slutter seg til, er bra. Statsministeren rotet litt med tall i en spørretime her tidligere, men det har blitt korrigert. Videreutdanning for lærere ble under vår regjering trappet opp til en halv milliard i støtte fra staten. Nå er vi oppe på den milliarden som vi gikk til valg på, og som Stortinget nå enstemmig slutter seg til. For skolebygg gjelder den rentefrie låneordningen som det faktisk var jeg som statsråd i 2001 som innførte. Her økes rammene for kommunene i budsjettet for 2015. Det skyldes ikke en satsing fra regjeringen. Det skyldes rett og slett at rentenivået har gått ned, slik at den samme summen, eller rettere sagt et kutt i summen, faktisk fører til at det blir flere milliarder til rådighet for kommunene. Det er også bra. Det er en satsing som vi støtter, og som gir rom for de 20 mrd. kr, altså over fireårsperioden, som representanten etterspør.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Det er mulig at vi har vært i bakvendtland og slitt med brøkregning og ikke fått det til, men her er det nok slik at de pengene først og fremst må gå til å utvikle mulige modeller for fysisk aktivitet. Det er flere måter å gjøre dette på. Den dyreste er antakelig å legge inn flere gymtimer og bruke det apparatet for å få mer fysisk aktivitet. Den absolutt billigste er lengre langfriminutt med mulighet for skift. Så finnes det et vell av muligheter mellom der, hvor man kanskje kan bruke dagen mer fleksibelt – både i skolen og i SFO – for å sørge for at ungene kan være fysisk aktive. Der tror jeg vi for det første har et felles mål, men jeg tror også vi må ha en felles oppfatning om at vi ikke trenger å bruke mest mulig penger på det; vi må få mest mulig fysisk aktivitet ut av de pengene vi bruker. Men når det er sagt, er jeg opptatt av at jeg tror både fysisk aktivitet og også sunn skolemat bidrar til konsentrasjon og økt læring i skolen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Jeg deler oppfatningen av og bekymringen om antall lærerårsverk i forhold til antall elever, og sannheten er at etter at SV sammen med Bondevik-regjeringen fjernet klassedelingstallet i 2003 – tror jeg det var – har vi egentlig ingen bunnplanke i ressursene til skolen. Hvorfor SV gjorde det, står for meg fortsatt som en gåte. Arbeiderpartiet stemte imot. At SV nå vil innføre en ressursnorm, er interessant. Jeg er veldig tvilende til at det skal gå på klassenivå, men kanskje skulle det gått på kommunenivå, så man sørget for at det fantes et golv, kanskje ville lærerne være mer villige til å bruke sin arbeidstid mer fleksibelt, for i dag er det egentlig læreravtalene og lesetidsbestemmelsene som gir det golvet som SV fjernet med leseplikten. La oss diskutere det, la oss se på ulike modeller for det. Vi er ikke klar for å stemme på det over bordet i salen i dag, men vi er absolutt åpne for en diskusjon som sikrer akkurat det som vi er enige om, nemlig at lærerne skal ha tid til å se og følge opp hver enkelt elev.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Det er god pedagogikk å begynne med det som er positivt: Forskningsbudsjettet får godkjent og også høyere utdanning. Men når det gjelder grunnopplæringen, er det én eneste satsing. Det er etter- og videreutdanning for lærere, som det er bred enighet om, 143 mill. kr. Nettoøkningen på grunnskole og videregående er på 98 mill. kr. Det betyr at deler av etter- og videreutdanningen betales med kutt på andre sektorer, og at resten av grunnskoleopplæringen og videregående opplæring har et netto kutt. Det er jo interessant at det kan kalles en historisk satsing. Alle kunnskapsministre kjemper for kunnskapsbudsjettet, reiser på budsjettkonferanse, slåss for penger. Men kunnskapsministeren har fått usedvanlig lite igjen: ingenting til tidlig innsats, ingenting til lærertetthet, ingenting til kvalitetsforbedring i grunnskolen utover etter- og videreutdanning. Prøysen sier: Men plutselig så kvakk jeg i, for vet du hva hun sa? – Og det er Siv Jensen. «Nå har jeg ingen penger mer, men jeg er like gla’.» Var det det svaret kunnskapsministeren fikk på budsjettkonferansen da han ba om penger til grunnopplæring?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Jeg mistenker at når budsjettet endte opp med at man bruker én hundredel av det man brukte til skattekutt, til grunnopplæring, gikk kunnskapsministeren hjem og tenkte: Én hundredel – for et gjennomslag, for et enormt beløp jeg har fått med meg på dette kunnskapsbudsjettet, sammenliknet med det man bruker til skattekutt. Det er jo sannheten om prioriteringen. Så til en annen sak som kunnskapsministeren nevnte i sitt innlegg, nemlig denne såkalte langtidsplanen for forskning og høyere utdanning. Det står en del om forskning, og mye av det følger opp forskningsmeldingen, men høyere utdanning er omtalt på side 12 og 13, under punkt 2.2.2 og utgjør nesten én helside. Dette som jeg holder her, derimot, er langtidsplanen for transportsektoren, NTP. Den er på 340 sider, mens denne flisa – langtidsplanen for forskning og høyere utdanning – er på 40 sider. Det står mer om E16 mellom Eggemoen og Jevnaker enn det står om høyere utdanning i langtidsplanen for de neste ti årene. Er det en feil at det står langtidsplan for høyere utdanning her, eller mener man at langtidsplanen – 10 års satsing på høyere utdanning – er én A4-side i en flis av en melding?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Statsråden har varslet en gjennomgang av det som er igjen av statskirkeordningen i tråd med Kirkemøtets ønsker. Jeg har lyst til å understreke at her i salen er det foreløpig ingen bindinger for hva det skal ende i, og at en veldig vesentlig ting for Arbeiderpartiet – i hvert fall – vil være hvordan den framtidige Kirken blir organisert, ikke minst demokratisk. Som statsråden sa, skal det være kirkevalg til neste år. Der har det vært en diskusjon om man skal ha en demokratisk ordning hvor man faktisk direktevelger hele Kirkemøtet, eller i hvert fall alle som er gjennom bispedømmene, eller om man skal ha en kombinert ordning hvor noen velges direkte og andre velges av meningshetsrådene. Igjen: Hvordan ser statsråden på dette? Hvordan vil hun legge til rette for at valgene kan gjennomføres med størst mulig deltakelse og på en mest mulig demokratisk måte, slik som denne sal også velges direkte av folket og ikke via f.eks. kommunestyrene?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Det var et godt sitat. Det handlet om at all skolesatsing hos den nye regjeringen tas fra skolebudsjettet, og det er det som illustrerer poenget: Vi satser offensivt, med friske penger. Det er interessant i denne debatten at det rett og slett ikke er noen som forsvarer skolebudsjettet til regjeringen, det er absolutt ingen som snakker om at det budsjettet som Høyre og Fremskrittspartiet la fram, var godt nok når det gjaldt skole. Det var en trist forestilling for kunnskapsministeren. Ingen forsvarer et budsjett uten noe når det gjelder tidlig innsats. Ingen forsvarer et budsjett uten noe når det gjelder mobbing. Ingen forsvarer et budsjett uten noe når det gjelder lærertetthet. Ingen forsvarer et budsjett uten noe når det gjelder lærerens tid. Ingen forsvarer et budsjett med bare 98 mill. kr i nettoøkning: Det er et netto kutt på andre områder enn etter- og videreutdanning. Nye løsninger og nye ideer er lagt i skuffen. Selv Henrik Asheim bruker mesteparten av sin taletid på Arbeiderpartiets budsjett. Anders Tyvand fra Vestfold har fått dobbelt så stor økning på kunnskapsbudsjettet med sin kampsak om økt lærertetthet på 1.–4. trinn enn det kunnskapsministeren selv har hatt på to budsjettkonferanser og utallige regjeringskonferanser. Det forteller litt om at det en historisk svak kunnskapsminister som legger fram et skolebudsjett i år. Og ikke nok med det: Han får ikke engang igjennom her i salen alle de kuttene han foreslår. Så ikke bare i regjeringen har han historisk svak gjennomslagskraft, også her i Stortinget blir kunnskapsministeren rett og slett satt under administrasjon. Han skal neste år styre etter et kunnskapsbudsjett som er fundamentalt annerledes enn det Høyre i regjering la fram. Så her er det kjerringa mot strømmen. Kunnskapspolitikken legges av et helt annet flertall i denne sal. Bente Thorsen var innom vårt budsjett. Hun mente at vi lå lavere på kunnskapsbudsjettet enn selv forliket gjorde. Henrik Asheim mener forresten at det er så forferdelig at vi «bare» ligger 633 mill. kr over regjeringens budsjett, og det forteller jo litt om hvor dårlig det budsjettet som Høyre og Fremskrittspartiet selv la fram, var. Vel, 50 mill. kr er flyttet på kommunalbudsjettet når det gjelder etter- og videreutdanning, så bare det gjør at vi ligger godt over. I tillegg har vi en formidabel satsing på bl.a. lærlingtilskudd, utstyrspakke for videregående og andre ting – på kommunebudsjettet – så totalt ligger vi 1,3 mrd. kr over regjeringens forslag, og 0,5 mrd. kr over forliket. Til slutt: Kunnskapsministeren har jo markert seg med ting som ikke skaper endring – en mobbelov som ikke endrer loven, karakterkrav uten karakterkrav, kompetansekrav som ikke kommer før i 2029 – mye prat og lite handling. La meg avslutte med å sitere Prøysen: «Nøtteliten gjør så mange rare hopp, ifra tre til tre og stamme ned og opp, glemmer skolen og det hele, han gjør kast og sprett og sprell, plukker mange fine nøtter, han er nøtteknekker selv.»
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-12-11:
Jeg legger merke til at den historisk svake kunnskapsministeren nå mener at også samarbeidsavtalen mellom Kristelig Folkeparti og Venstre og regjeringen er historisk: Det er altså ingen ende på hva som er historisk. Da kunnskapsministeren ba om ordet til et nytt treminutters innlegg, hans andre innlegg for dagen, tenkte jeg at han kom til å snakke om det budsjettforslaget som han hadde lagt fram. Det gjorde han heller ikke nå. Han sa i et tidligere innlegg at budsjettet ikke var ferdig, for nå er prosessen flyttet til Stortinget. Det er riktig, men hans budsjett var ferdig. Kunnskapsministeren hadde avlagt sitt forslag til hvordan kunnskapsbudsjettet skulle se ut i 2015. Regjeringen hadde lagt fram sitt forslag. Den var ferdig med saken. Nå var det regjeringspartiene i Stortinget, sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre, som kom fram til et budsjett. De kom heldigvis fram til noe helt annet enn det kunnskapsministeren hadde lagt fram. Dessverre sier Utdanningsforbundets leder at det er uakseptabelt med et slikt budsjett – ikke minst under en regjering som heiste skole som en av sine viktigste saker under valgkampen. Det er skolen som får blø, for både kommuneopplegget og budsjettet som blir vedtatt.
Henrik Asheim (Høyre), 2014-12-11:
I likhet med i år var representanten Trond Giske også i fjor svært offensiv, bl.a. da han i VG 7. desember 2013 kritiserte kunnskapsministeren for å fjerne kulturskoletimen i skolen. Representanten Giske uttalte den gangen bl.a.: «Vi mener det er galt at elevene skal betale for lærerens videreutdanning.» Han sa videre: «Vi mener veldig sterkt at det er feil og at man bør ha råd til begge deler.» I årets alternative budsjett tilbakefører Arbeiderpartiet ikke denne kulturskoletimen, på tross av skatteøkningene på over 10 mrd. kr utover regjeringens forslag. Hvordan samsvarer representanten Giskes meget sterke mening – for å bruke hans egne ord – om at man bør ha råd til både etter- og videreutdanning og kulturskoletimen, med Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett for neste år?
Henrik Asheim (Høyre), 2014-12-11:
Denne budsjetthøsten har vært både opplysende og forvirrende samtidig, fordi vi har fått se hvordan ting fungerer internt i Arbeiderpartiet. Da kunnskapsministeren la frem forslag til budsjett, foreslo han å behovsprøve borteboerstipendet for elever i videregående skole. Da raste Arbeiderpartiet og var imot. Så la de frem sitt alternative statsbudsjett. Der var de for. Så ble de fire borgerlige samarbeidspartiene enige om ikke å behovsprøve borteboerstipendet. Da var plutselig Arbeiderpartiet imot igjen. Dette er et slags pågående seminar som vi alle har fått lov til å være med på, og dette var et seminar som kun foregikk i Arbeiderpartiet. Det kan være vanskelig å se for seg hvordan det foregikk da de skulle forhandle med to andre partier, i flertall. Representanten Trond Giske gikk også ut på Arbeiderpartiets egen hjemmeside den dagen statsbudsjettet kom, og kritiserte kunnskapsministeren fordi han behovsprøvde grunnstipendet i videregående skole. Det er en behovsprøving som Arbeiderpartiet har videreført både i det første og i det andre alternative statsbudsjettet sitt, så der ser de ut til å ha landet på samme standpunkt som regjeringen. Representanten Martin Henriksen var litt forundret over at man kritiserte dette evigvarende løftet om elleve måneders studiestøtte. Det er verdt å minne om at Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet lovet det i åtte år i regjering, dvs. da de samlet seg på Soria Moria i 2009, var det tre partier som alle var for elleve måneders studiestøtte, men de klarte å komme ut av forhandlingsrommet og ha forhandlet bort det alle tre var for. Frustrasjonen blir jo etter hvert ganske stor hos studentene når man hvert eneste år i opposisjon lover det med ord, men ikke bevilger en eneste krone. Det er kjempelett for både SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet å bevilge til en ekstra måned allerede nå. Det er ikke det å ha den ellevte måneden som er poenget, det er en 10 pst. økning i studiestøtten studentene ønsker seg. Jeg tror studentene setter pris på reelle penger, økt vekst hvert eneste år, i stedet for elleve måneder på taket. Til slutt: Når denne regjeringen bruker 1 mrd. kr på etter- og videreutdanning av lærere, et beløp som har en tendens til alltid å være det samme når Arbeiderpartiet lager sine alternativer – de går aldri foran, de kommer alltid etter – vel, så tar staten en regning som kommunene før ikke prioriterte å ta, fordi de ikke hadde råd. Den store forskjellen med hensyn til Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstres videreutdanningspolitikk er jo nettopp at man tar en regning kommunene ikke tok. På den måten kan de prioritere det. Men igjen: Dette viser Arbeiderpartiets utdanningspolitikk. De kommer alltid godt etter, men de går aldri foran.
Henrik Asheim (Høyre), 2014-12-11:
Det er mottatt! Jeg ble forespurt av Martin Henriksen om å bringe dokumentasjon. Det var så fint at du spurte om det, for jeg har med meg dokumentasjon – sitatet av Trond Giske ligger på Arbeiderpartiets egen nettside! Jeg er helt sikker på at Martin Henriksen også har den adressen, men jeg skal lese sitatet: «I fjor fjernet kunnskapsminister Torbjørn Røe Isaksen elevenes kulturskoletime(…) for å finansiere andre formål.» (…) Det er et kutt de altså i år er med på. Videre: «I år kutter han i stipendet til elever i videregående skole for å betale regningen.» Altså er sitatet egentlig litt bedre enn jeg rakk å fremvise første gang. Og igjen så svarer dere altså ikke på dette med elleve måneders studiestøtte. Det vil si: Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet gjemmer seg bak budsjetteknikk. Hvis dere hadde ment at studentene skulle ha 10 pst. lønnsøkning, så hadde dere jo for det første funnet de pengene i de åtte rød-grønne budsjettene da dere hadde flertall, og så hadde dere funnet dem i det første og det andre alternative budsjettet dere la fram. Det har dere ikke gjort, og da står de løftene ikke til troende!
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Et par uker før valget i fjor var representanten Giske sammen med tidligere statsminister Stoltenberg på Kattem skole i Trondheim for endelig å lansere Arbeiderpartiets skolepolitikk. Der lovet de bl.a. at de i løpet av kommende – altså nåværende – stortingsperiode skulle gi mellom 3 500 og 4 000 lærere tilbud om etter- og videreutdanning. At Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen allerede neste år vil gi tilbud til over 5 000 lærere, regner jeg med får representanten Giske til å gå i taket av jubel. Det som imidlertid er enda mer interessant i valgløftene til Giske og Stoltenberg, er at det ifølge Adresseavisen ble lovet at Arbeiderpartiet skulle sette av hele 20 mrd. kr til renovering av skolebygg. Kan representanten redegjøre for hvor disse pengene er satt av?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Det er alltid med stor iver og entusiasme jeg leser SVs alternative forslag og i særdeleshet deres alternative statsbudsjett. Der er det mange usammenhengende resonnementer som jeg håper representanten Knag Fylkesnes nå kan oppklare for Stortinget. Mine spørsmål handler i hovedsak om SVs nye kongstanke, nemlig heldagsskolen. Mens SV i sitt alternative statsbudsjett skriver at heldagsskolen er vår tids største folkehelsereform, fordi man da får tid til fysisk aktivitet i skolen, skriver man i komitémerknadene at fysisk aktivitet helt fint kan tilrettelegges på den enkelte skole med dagens eksisterende timetall. Jeg vil gjerne vite hvilke av disse alternativene SV egentlig mener stemmer. Så er det også sånn at heldagsskolen krever flere lærere. I 2015 har SV på nøyaktig vis beregnet dette til å være 2 789 lærere. Fra hvilken hatt skal representanten trylle opp disse lærerne?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Noe av det som alltid har forundret meg mest med norsk politisk debatt, er den evigvarende konkurransen mellom de ulike partiene om å bruke mest mulig penger. Vi er altfor lite opptatt av mål og resultater og for opptatt av antallet milliarder bevilget over statsbudsjettet. Penger er ofte viktig, men kroner og øre bør ikke være målet, men heller veien for å nå målet. Om det er en sånn debatt Arbeiderpartiet ønsker, kan de gjerne få det, for det er ikke sånn som representanten Giske sier, at kunnskapsbudsjettet er nedprioritert, underfinansiert eller har tapt i kampen mot andre gode tiltak, f.eks. skattelette for å omstille Norge. Om man tar den rammen vi behandler her i dag, så er det Arbeiderpartiet som bruker mindre penger – 17 mill. kr mindre til kirke, utdanning og forskning – og ikke vi, til tross for at Arbeiderpartiet har 10, 13 eller 16 mrd. kr mer å bruke, alt etter hvilket skatteopplegg de velger seg fra dag til dag. Hvor blir de pengene av? Jo, Arbeiderpartiets kutt på dette viktige feltet går rett inn i det gigantiske oljefondet på 6 200 mrd. kr. Arbeiderpartiets kutt, til f.eks. Forskningsrådet, går til å kjøpe handlegater i London. Det er mulig at man betrakter det som god finanspolitikk, men god kunnskapspolitikk er det ikke. Arbeiderpartiets kritikk på dette området treffer like dårlig som Jeger Bom-Bom skyter. Så til det jeg egentlig skulle snakke om: studentvelferd. Det de fire samarbeidspartiene har blitt enige om i år, er veldig bra på det feltet. Det å satse på studentene handler ikke om å gi seg selv bedre samvittighet, men om å ruste Norge for framtiden. Skal vi få gode kandidater ut fra høyskolene og universitetene, må vi legge forholdene til rette for å få det til. Det studenter har sagt er aller viktigst for å bedre studentøkonomien, slik at flere studenter får mulighet til å studere litt mer og jobbe litt mindre, er bygging av studentboliger. Dette er et kjempegodt kinderegg, for det demper også presset i det ordinære boligmarkedet, noe som ikke bare kommer studenter til gode, men også andre unge som ønsker seg inn på boligmarkedet. 2 000 studentboliger for 2015 er veldig bra. Det er dobbelt så mye som for bare et par år siden. Samskipnadene er fornøyd, og studentene jubler. Det er et godt tegn på kunnskapssatsingen til de fire samarbeidspartiene. Under de rød-grønnes regjeringsperiode ble studiestøtten økt reelt med noen få promille. Vi ligger lagt foran det: I fjor mer enn doblet vi forslaget fra den forrige regjeringen, og vi følger opp i år med et forslag på godt over forventet prisvekst. Det betyr – sammen med bl.a. bedringen av sykestipendordningen og den kommende endringen i samskipnadsloven – at studentene får et litt bedre liv neste år enn hva de har hatt de tidligere årene.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2014-12-11:
Det er et par ting som henger i luften etter denne forholdsvis gode debatten. Først til det med elleve måneders studiestøtte: Det er ikke noe krav fra studentene om at den økningen skal komme i juli. Studentene er opptatt av 10 pst. økning over hele året. Arbeiderpartiet leverte få promiller i løpet av deres åtte år i regjering. Hadde den takten fortsatt, måtte de hadde sittet i 60 år for å ha nådd 10 pst. økning. Til slutt til dette med mindretallsregjering og flertallsregjering: Det virker som om Arbeiderpartiets representanter er indignerte over at vi snakker om forliket. Det er klart man må snakke om forliket, men 98–99 pst. av kunnskapsministerens budsjett ligger jo fast. Det ligger igjen etter forliket. Det er klart at vi må få snakke om forliket, som er det budsjettet som – sammen med det opprinnelige – kommer til å bli vedtatt her i dag.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-12-11:
Jeg tror de aller fleste av oss vet at fysisk aktivitet er viktig. Det har også Arbeiderpartiet tatt tak i i denne budsjettprosessen. De sendte bl.a. et spørsmål for å få vite hvor mye det ville koste å innføre én times fysisk aktivitet om dagen for alle elever i skolen, og svaret var noe sånt som 3,2 mrd. kr. Så har Arbeiderpartiet lagt inn 40 mill. kr til dette tiltaket i sitt alternative budsjett. Nå vil ikke jeg bli beskyldt for å være dårlig i matte, så jeg har fått noen andre til å regne det ut for meg, men det skal visst tilsvare noe sånt som 45 sekunder fysisk aktivitet per elev, altså mindre tid til fysisk aktivitet enn det denne replikken tar. Hvis vi skulle følge Arbeiderpartiets opptrappingsplan, ville det ta noe sånt som 80 år før vi når målet om én times fysisk aktivitet for alle i skolen. Mitt spørsmål er: Har Arbeiderpartiet vært litt vel høye og mørke når de har frontet denne saken?
Iselin Nybø (Venstre), 2014-12-11:
I budsjettet vi vedtar i dag, er det satt av 80 mill. kr til en såkalt elitesatsing. Venstre er ikke imot at vi skal hente internasjonale toppforskere til våre universiteter – tvert imot synes vi det er ganske bra. Men det som bekymrer meg, er hvis det setter seg at det er de fem etablerte universitetene som det hele veien skal satses på, når det gjelder elitetenkningen. Vi har tre universiteter til, som ikke får ta del i denne elitesatsingen, og som gjennom det føler at de blir sett på som et B-lag. Disse universitetene har også sterke, gode, solide og internasjonale toppmiljøer – innenfor ulike miljøer – på hvert universitet. Mitt spørsmål til representanten er: Er ikke representanten bekymret for at vi får et A-lag og et B-lag innenfor høyere utdanning når det er de fem etablerte det skal satses på, på denne måten?
Iselin Nybø (Venstre), 2014-12-11:
Det såkalte lærerløftet er noe jeg vil kalle et borgerlig prosjekt. Men så langt har regjeringen først og fremst hatt fokus på det som går på videre- og etterutdanning, og da mest på realfag. Det er viktig og vel og bra, men for Venstre er det viktig at vi tenker enda bredere og enda videre når vi snakker om det å løfte lærere. Det er viktig for oss at vi ikke bare har videre- og etterutdanning i matte, men at vi også har det i engelsk og i andre fag, det er viktig for oss at vi får andre yrkesgrupper inn i skolen, og det er viktig at vi gjør noe med de såkalt ikke-kvalifiserte, som jeg vet at det er tusenvis av som underviser i norsk skole i dag. Det jeg gjerne vil spørre representanten Thorsen om, er: Hva vil regjeringspartiene gjøre for at vi skal få flere lærere inn i skolen, for at vi skal få beholde de lærerne som er i skolen, og for å løfte de såkalt ikke-kvalifiserte lærerne? Og er ikke representanten veldig glad for de 50 mill. kr Venstre og Kristelig Folkeparti fikk inn i forliket helt på slutten?
Iselin Nybø (Venstre), 2014-12-11:
I likhet med flere andre vil jeg også spørre litt om den økte lærertettheten i 1.–4. klasse. Nå er ikke Venstre uenig i at vi må ha flere lærere i skolen, og vi ønsker også å satse på videre- og etterutdanning. Men så har vi kanskje vært litt uenige om hva som bør komme først. Vi har hatt vårt fokus først og fremst på å styrke de lærerne vi allerede har i skolen i dag, både de som er lærere og – ikke minst – de såkalt ikke-kvalifiserte som jobber i skolen i dag, de som ikke i utgangspunktet er kvalifisert til å utdanne på de trinnene og i de fagene de underviser i. Det som bekymrer oss litt med den innsatsen vi nå skal sette inn i 1.–4. klasse, er at vi får en reform for å få flere ufaglærte inn i skolen. Det er ikke noe Venstre ønsker. Hvordan ser Kristelig Folkeparti for seg at vi skal klare å fylle opp disse stillingene med lærere, og at vi ikke ender opp med en storstilt reform for å få ufaglærte inn i skolen?
Iselin Nybø (Venstre), 2014-12-11:
I Kristelig Folkeparti er de vant til å gå på basar. Jeg er fra Randaberg, så jeg er også vant til å gå på basar. Det som er kjekt med basarer, er at du av og til vinner, og når du har vunnet, er det din gevinst, og da forventer du ikke at du skal måtte levere den tilbake igjen etter ett år. Slik er det også med dette budsjettet. Det er klart at Venstre og Kristelig Folkeparti har fått betydelig gjennomslag og betydelige seirer i forliket med regjeringen, og vi legger til grunn at det ikke blir gjentatte omkamper om det til neste år, for til neste år har vi nye ambisjoner – og store ambisjoner – på vegne av skolene som vi ønsker å få inn. Så jeg ser på dette budsjettet bare som en start på det vi skal få til i de neste budsjettene som kommer.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-12-11:
Først vil jeg takke for spørsmålet, for jeg synes dette er en av de tingene som Venstre og Kristelig Folkeparti virkelig har hatt en diskusjon med regjeringen om, og som jeg er glad for at vi vant igjennom med. Da regjeringens forslag ble lagt fram, var det ganske store reaksjoner fra folkehøgskolene på dette, og vi fikk mange tilbakemeldinger om at dette kuttet, selv om man egentlig hadde tenkt det kunne ramme kortkursene, ville få ganske stor betydning for folkehøgskolene som helhet. En ting er at noen faktisk måtte legge ned, men andre ville også oppleve en dramatisk nedgang rent økonomisk. Så jeg er veldig glad for at vi fikk rettet opp i det. Så har vi nok – Venstre og regjeringspartiene – et litt ulikt kunnskapssyn, for vi ser ikke på kunnskap som noe som bare må være rettet inn mot studiepoeng og formalkompetanse. Den utdanningen, den kunnskapen, som man får gjennom disse kortkursene, har stor betydning for dem det gjelder, og jeg er veldig glad for at vi får opprettholdt det tilbudet.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-12-11:
Man må tåle å høre både fra den ene siden og fra den andre siden når man står i en slik situasjon som det Venstre har gjort i forbindelse med dette budsjettet. Det vi selvfølgelig noterte oss i de åtte årene det var et rød-grønt flertall, var at lysten til å samarbeide med Venstre ikke var særlig stor hos den gangens regjeringspartier. Jeg tror kanskje jeg kan si det slik at jeg lurer på om vi i Venstre i løpet av de åtte årene fikk gjennomslag for ett av de forslagene vi la fram. Alt som kommer fra Venstre, er ikke alltid helt tipp topp – det må vi vel alle innrømme – men at ikke mer enn bare ett forslag skulle være grunn til å bli enig med Venstre den gangen Arbeiderpartiet satt i regjering, synes jeg er litt merkelig. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet er veldig interessert i å samarbeide med Venstre nå. Det forstår jeg godt at de er, men vi er så langt veldig fornøyd med det samarbeidet vi har med regjeringspartiene, og håper at det skal fortsette.