trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Halleraker (Høyre), 2003-03-27:
Det er oppsiktsvekkende at Brustad bruker store deler av sitt innlegg til å kritisere Regjeringen og regjeringsfraksjonen her i denne sal for vegring og mangel på politisk vilje. Jeg må få minne Brustad om at det er denne regjeringen som har lagt fram tidenes første gassmelding, nettopp fordi man ønsker å utvikle framtidsrettede strategier for innenlands bruk av gass. Regjeringsfraksjonen følger opp og tar i dagens innstilling ansvarlige grep som tåler dagslys. Arbeiderpartiregjeringer før oss, som Brustad selv har vært medlem av, har hatt full mulighet til å være like offensive, uten at så skjedde. Men det har skjedd noe med Arbeiderpartiet og deres tidligere statsråder. Omvendt proporsjonalt med partiets oppslutning, øker populismen. Det blir jo aldeles galt, både saklig sett og overfor dem som har seriøs forventning om staten som samarbeidspart, hvis vi skulle synse i milliardklassen om hva eksempelvis gassrør til Grenland skal koste, og gjøre vedtak på et så vagt grunnlag. Har ikke Arbeiderpartiet lært noen ting av politiske næringsprosjekter som Mongstad, Flytoget og nå sist Fornebu? Ikke minst av hensyn til samarbeidsaktørene har staten en forpliktelse til å gå forsvarlig fram og opptre ryddig. Populisme egner seg dårlig i industribygging, og har vist seg å være smertefullt for dem som rammes. Det har verken Grenland eller andre steder i landet fortjent. Konkret er derfor spørsmålet: Er det Hydros kostnadsanslag på gassrør til Grenland på 3,7 milliarder kr eller Statoils anslag på 6–7 milliarder kr som ligger til grunn for Arbeiderpartiets forslag om 3 milliarder kr over bordet?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Etter å ha hørt representanten Brustad kan man stille spørsmål om Arbeiderpartiet vet hva de vil i gass- og energipolitikken. Arbeiderpartiet sparker berettiget til Regjeringen, og ønsker å bygge gasskraftverk umiddelbart. Samtidig må Arbeiderpartiet ta hensyn til sin egen klimapolitikk, som i praksis setter en stopper for gasskraftverk ved krav om CO2-håndtering. Dette følger også Arbeiderpartiets leder, Jens Stoltenberg, opp, når han uttaler til Telemarksavisa den 20. mars at det viktige ikke er hvor mange gasskraftverk som bygges, men at utslippene er innenfor de rammene som Norge er forpliktet til å holde. Med andre ord: Konsekvensen av Arbeiderpartiets politikk er at CO2-utslipp fra gasskraftverk må inngå i dagens kvoteutslipp. Dermed må norsk næringsliv og industri foreta ytterligere utslippsreduksjoner, med betydelige kostnader, dersom det blir bygd gasskraftverk. Samtidig er Arbeiderpartiet en forkjemper for at brorparten av utslippsreduksjonene skal tas i Norge, altså redusere muligheten for å gjøre rimelige utslippsreduksjoner i utlandet. Spørsmålet til representanten Brustad blir derfor: Gjelder fremdeles Arbeiderpartiets klimapolitikk, eller er det bare festtaler Stoltenberg kommer med når det gjelder bygging av gasskraftverk?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Når representanten Bror Yngve Rahm i sitt svar på forrige replikk sier at dette kan være begynnelsen, vil jeg si at det også kan være begynnelsen på slutten for norsk industri. I den prosessen som har vært fra energi- og miljøkomiteen startet sin behandling og fram til i dag, har det vært mange innspill og uttalelser. Det har vært lagt ned mye godt arbeid fra industrien og fra ulike lokalmiljø for å få fram sine prosjekter, og det er mange gode ideer og prosjekter på gang mange steder i landet. Grenland er et slikt område. Det er mange, i industrien og blant lokalbefolkningen – og også mange politikere – som mener dette. I Telemarksavisa 15. februar er overskriften «Bondevik vil betale for gassrør». La meg sitere videre fra artikkelen: «For på pressekonferansen i går gikk Bondevik faktisk lenger enn det som står i regjeringens egen gassmelding, ved å si at staten må være med å ta regninga for gassrørledningen.- Det har jo vært en prosess siden den meldingen ble lagt fram. Blant annet er det komme illevarslende signaler fra industrien. Det har nok også påvirket Bondevik, sier Rahm.» Hvorfor vil ikke Kristelig Folkeparti følge opp de løftene som statsministeren har kommet med? Hvorfor vil ikke Bror Yngve Rahm stå ved de løftene han har kommet med til media i det området jeg refererer til? Og hvorfor vil Kristelig Folkeparti overkjøre norsk industri, norske industriarbeidsplasser og lokal og nasjonal verdiskapning?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Representanten Halleraker nevnte i sitt innlegg at Høyre hadde tatt initiativ til den såkalte gassveien. Det er åpenbart at partiet Høyre har kjørt i grøfta da de skulle kjøre på den veien. Ett av temaene i dagens debatt har vært bruk av gass til strømproduksjon. Det ønsker Fremskrittspartiet og muligens i teorien Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiet vil bygge gasskraftverk, men bare i festtaler. Når Arbeiderpartiet fastholder sin klimapolitikk, medfører det en effektiv stopper for bygging av gasskraftverk. Heller reduksjon eller fjerning av norsk industri og norske industriarbeidsplasser, siden utslippene skal være innenfor de rammer som Norge er forpliktet til å holde. Beregninger som er gjort, tilsier at prosessindustrien kan redusere klimautslipp tilsvarende 1,24 millioner tonn CO2 for en pris under 400 kr pr. tonn CO2, som tilsvarer kostnadene ved dagens CO2-håndteringsteknologi. Stoltenberg og Arbeiderpartiets krav vil medføre utslippstiltak med kostnader langt over 400 kr pr. tonn CO2. Da kan Stoltenberg gjerne like godt kreve CO2-håndtering. Fremskrittspartiet mener ny næringsaktivitet må motta nye kvoter. Når Regjeringen forutsetter at norske utslippsreduksjoner ikke skal foretas ved at norsk industri flytter utenlands, må det motsatte være tilfellet: Dersom utflytting av industri medfører at kvotene inndras, må tilflytting av ny industri medføre at nye kvoter utstedes. Bygging av nye gasskraftverk i Norge framfor i utlandet må ikke straffes. Vi ser her konsekvensene av en dogmatisk miljøpolitikk. Arbeiderpartiet ønsker å slå politisk mynt på klimapolitikken. Ulempen for Arbeiderpartiet er at den går på tvers av Arbeiderpartiets energipolitikk, og da er spørsmålet: Hva velger egentlig Arbeiderpartiet? Her har Arbeiderpartiet et betydelig forklaringsproblem, og det er et problem som Arbeiderpartiet ikke kan stikke under stol, og siden representanten Brustad ikke kunne forklare dette i sitt svar på min replikk til henne, håper jeg iallfall at noen andre i Arbeiderpartiet kan forklare partiets politikk. Norsk gassbasert industri og norske gasskraftverk skal ikke under noen omstendigheter underlegges strengere rammebetingelser enn konkurrentene i EØS-området. Dersom norske myndigheter mot formodning innfører særnorske symbolpolitiske virkemiddel, må det etter min mening være en selvfølge at også myndighetene dekker ekstrakostnadene ved dette. Jeg viser til at energisituasjonen i den siste tiden har vist at det er et stort behov for økt kraftproduksjon i Norge, og at det må legges til rette for at gasskraftverk kan bygges, slik at vi i framtiden kan unngå tilsvarende situasjon i kraftmarkedet som den som har vært denne vinteren. Ved framtidige konsesjoner må det også legges større vekt på de mulighetene vi har til å utnytte spillvarme fra kraftverkene i industriell sammenheng. Men det viktigste for framtiden vil være at Arbeiderpartiet synliggjør sin politikk når det gjelder bygging av gasskraftverk, med tanke på den klimapolitikken som partiet har tatt til ordet for tidligere. Jeg vil igjen gjerne oppfordre Arbeiderpartiet til å komme med en forklaring på hvordan dette henger sammen.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Jeg vil bare benytte anledningen til igjen å få lov til å stille et spørsmål jeg har stilt til Arbeiderpartiet, som jeg ikke har fått svar på ennå, nemlig hvordan man skal få til bygging av gasskraftverk uten å øke CO2-utslippene nasjonalt sett. Representanten Klungland bad meg lese merknadene i innstillingen. Det har jeg gjort før denne debatten, det har jeg gjort under debatten, og jeg er ikke blitt noe særlig klokere, dvs. man registrerer jo at det ikke er alle medlemmer av Arbeiderpartiet i energi- og miljøfraksjonen som er enige i egen politikk. Men det jeg kan anbefale representanten Klungland, er å lese merknadene i forbindelse med klimameldingen. Det er sikkert både interessant og lærerikt å lese sine egne merknader. Og hvis det er slik at Arbeiderpartiet støtter bygging av gasskraftverk, hvorfor kan man ikke da støtte vårt forslag, nr. 10? Det vil jeg gjerne ha et svar på – jeg har ennå ikke fått svar på dette. For å sitere Telemarksavisa 20. mars: «Det viktige er ikke om vi bygger ett, to eller ti gasskraftverk, men at utslippene er innenfor de rammene vi har forpliktet oss til å holde.» Det er Stoltenberg som sier det. Da vil jeg gjerne vite om noen i de forskjellige fraksjonene i Arbeiderpartiet kan forklare meg: Hva slags politikk er det som gjelder for Arbeiderpartiet? Er det klimameldingen, eller er det denne gassmeldingen vi behandler nå? Det tror jeg er viktig å få avklart, så det ikke bare blir et spill for galleriet, et spill for velgerne og festtaler, som Arbeiderpartiet holder på med i denne saken. Jeg vil gjerne vite hva slags politikk Arbeiderpartiet har på dette området.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
Det er den siste svarreplikken fra representanten Sylvia Brustad som egentlig forteller hva dette dreier seg om, for det vil være få som vil være uenig i at det å ta gass i bruk til industriformål er fornuftig. Men det er klart at det finnes ikke økonomi i dette, for volumet av gass, hvis man skal bygge gassrørledninger, er så stort at det overhodet ikke vil være økonomisk rentabelt. Det betyr at i andre enden av et gassrør vil det ligge et gasskraftverk. Når Sylvia Brustad beskylder særlig regjeringspartiene for at de nå inngår et forlik med SV, viser det hvor urimelig dette er. Når Onarheim og andre i Høyre inngår forlik med SV, viser nemlig det balansen og tyngden i det som her vil bli vedtatt, simpelthen fordi jeg tror at de fleste vil forstå at f.eks. representanten Onarheim neppe er spesielt industrifiendtlig – for å bruke et slikt ord. Det betyr at det som ligger i den andre enden av dette gassrøret, som Arbeiderpartiet ønsker at Stortinget skal subsidiere med 3 milliarder kr over bordet uten å ha noen som helst formening om hvor disse pengene skal gå eller hvordan de skal brukes, er selvfølgelig – om det er populisme – uansvarlig. Det man her har gått inn på, er en fornuftig tilnærming til dette problemet: Hvordan kan man bruke gass på en fornuftig måte, og som er innenfor rammen at de klimaforpliktelser som Stortinget har pålagt nasjonen? Det betyr at dette er en balansegang. Det betyr at man må ta hensyn til industri og verdiskaping, men på den annen side må man selvfølgelig ta hensyn til miljøet og de samme forpliktelser som Arbeiderpartiet har godtatt og selvfølgelig også kjemper aktivt for. Det betyr at det som kanskje overrasker oss mest i dagens debatt, er at Arbeiderpartiet har valgt en posisjon som gjør at de overhodet ikke har innflytelse på dette og overhodet ikke har innflytelse på hvordan dette skal gå foran, nemlig det å ha disse to tankene eller denne balansen i hodet samtidig. Ingen kan være overrasket over at SV, eller for den saks skyld Regjeringen, ikke ønsker å bygge et stort gasskraftverk uten CO2-rensing engang, og på toppen av alt med statlige penger i bunnen. Dette er det som burde bekymre Sylvia Brustad. Det er klart at vi er interessert i å gå videre i en dialog med Regjeringen om disse spørsmålene, for å finne fornuftige løsninger. Men det forutsetter selvfølgelig ikke gasskraftverk.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2003-03-27:
Det er interessant å se hvor vi i innstillingen er enig, og hvor er vi uenig. Jeg er helt klar over at det er spørsmål om penger nå eller noe senere, og at det kan være et stort spørsmål for noen. Men når det gjelder hvem vi vil samarbeide med, så er jeg enig i at man skal velge sine venner. På den annen side er det slik at i den politiske verden er det spørsmål om å få flertall. Jeg var raskt ute og forsøkte å invitere Arbeiderpartiet til et samarbeid om disse spørsmålene. Vi kom ikke helt frem, og da måtte vi skaffe et annet flertall, og det har vi lyktes med, og det er jeg glad for. Men det som jeg ikke forstår, det er når representanten Brustad sier at dette er utredet nok. Hvor skal røret gå? Hvor skal våtgassen komme fra? Hvor mye skal røret koste, bare i Grenland? Hva med de andre stedene? Dette er i det hele tatt ikke utredet på en ordentlig måte. Derfor er det nå viktig at vi ikke kommer i en slik situasjon som vi hadde med Flytoget og Gardermoen. Vi må heller ikke komme inn i Mongstad-situasjoner. Det må ikke være slik at vi først får opp et selskap med penger under streken, og så går det noen år og vi må skrive av det hele, og da går det over streken. Vi må være sikker på at vi nå får gjort dette på en måte hvor både de som skal bidra fra industrien, og staten, føler sikkerhet for at disse prosjektene er lønnsomme. Uten det kommer vi ikke videre.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2003-03-27:
Jeg føler meg meget komfortabel med lønnsomme arbeidsplasser. Jeg føler meg meget ukomfortabel hvis vi lurer noen til å investere i noe som ikke viser seg å være lønnsomt. Derfor er det viktig med planlegging. Men la oss bare gå litt tilbake og se på noen av de prosjektene vi har hatt. La meg f. eks. ta FATIMA-prosjektet, som er et av dem, hvor en enstemmig kontrollkomite understreker betydningen av at Stortinget får seg fremlagt gode og gjennomarbeidede prosjekter med realistiske kostnadsrammer. Føler virkelig Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet at det foreligger i denne sak til nå? – Da har i hvert fall ikke det blitt brakt frem til komiteen på en god måte. La meg videre si at i Budsjett-innst. S. nr. 9 for 2000-2001 var det spørsmål om hva man skulle gjøre for å stimulere til naturgass. Da het det: «Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, er positiv til ønsket om økt bruk av gass innenlands.» – Det var den gang! FrP strøk da hele bevilgningen, mens alle de andre gikk inn for en økt bevilgning. Jeg føler meg ganske komfortabel med at hvis departementet klarer å oppfylle de krav som vi nå setter til det, skal de komme tilbake til Stortinget med gode forslag, gode muligheter for å bidra til infrastruktur slik at vi får en god infrastruktur til å ta i bruk gass innenlands.
Leif Frode Onarheim (Høyre), 2003-03-27:
Selv om det er lenge siden jeg var skihopper og tok telemarknedslag, føler jeg ikke at vi her har en buklanding. Tvert om – jeg har gjennom nokså mange år i næringslivet aldri vært med på noe prosjekt hvor man først bevilger pengene, og så ser man etterpå hvordan man skal bruke dem og hva slags prosjekter man har. Vi må ha prosjektene oppe. Vi må se hva det koster. Vi må se på ansvarsdelingen mellom det private og det offentlige. Da får vi se hva vi kan bruke gassen til – på en mest fornuftig måte. Vi må være villig til å ta den runden, og det er klart at det vil også Arbeiderpartiet, det er bare det at de ønsker at man først skal bevilge pengene. Jeg mener det er helt riktig å ta dette i riktig rekkefølge. Hva skal vi gjøre? Hvor mye trenger vi til infrastruktur? Hvor mye skal staten medvirke? Hvor mange industribedrifter kan vi få opp å stå for å få dette til å fungere bra? Vi må gjøre dette i riktig takt og på en riktig måte. For alle store investeringer på mellom 7 og 20 milliarder kr er det viktig at man har en plan før man setter i gang.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Jeg synes det var fornøyelig å lytte til representanten Onarheims innlegg, spesielt der han forsøkte å bortforklare konsekvensen av alliansen med SV. Partiet Høyre har gjennom mange år prøvd å framstille seg selv som et parti som står på næringslivets side. Om dette har vært tilfellet tidligere, vet jeg ikke, men konstaterer i alle fall at så ikke er tilfellet nå. Representanter fra Høyre holder, etter det jeg har hørt, fortsatt festtaler om verdiskaping og industrireising, men stemmer imot i denne sal hver eneste gang det er snakk om konkret handling. Jeg vil derfor spørre representanten Onarheim, som har lang erfaring fra industri- og næringsliv, om han føler seg komfortabel med en situasjon der hans parti Høyre, sammen med SV, nå fremstår som de viktigste bremseklossene for nettopp næringsutvikling, verdiskaping og nye arbeidsplasser.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Jeg er glad for at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet står sammen om å ville bygge infrastruktur for gass. Jeg er selvfølgelig enig med representanten Frøiland i at vi trenger langsiktighet i slikt arbeid. Representanten Frøiland stilte spørsmål om etableringen av Enova, som Fremskrittspartiet helt riktig var imot. Det skyldes at Fremskrittspartiet var og er opptatt av at enøk skal basere seg på den enkeltes økonomiske gevinst, at en ikke skal innføre ekstra avgifter for å opprette nasjonale, offentlige og byråkratiske organ. Så til busser og ferjer. Det er riktig som det ble hevdet, at vi der nok har et litt annet syn. Fremskrittspartiet er opptatt av at vi selvfølgelig skal ta i bruk større gassressurser, men også av at vi i tillegg til det i større grad skal bruke anbud på slike ting. Her må vi veie kostnadene opp mot gevinsten ved å bruke gass.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Jeg skjønner at representanten Langeland og SV vil ha ytterligere utredninger når det gjelder infrastruktur for gass, og ikke vil gå rett på sak. Nå har altså Stortinget ventet i tre år, helt siden vi behandlet energimeldingen, som også representanten Langeland var med på. Vi i Fremskrittspartiet mener at det har vært utredet vegger opp og stolper ned. Nå har vi mer enn nok å forholde oss til. Hvis representanten Langeland hadde lest Dokument nr. 8-forslaget fra Fremskrittspartiet om myndighetsansvar for infrastruktur, hadde han skjønt dette. Når det gjelder budsjettet, er det riktig at Fremskrittspartiet alternativt stemte for et framforhandlet forslag. Det er helt riktig som representanten Langeland sier. Men når det gjelder eksempelvis klimapolitikk, er det SV og Regjeringen som har funnet sammen, og det ser vi også dessverre skjer her i dag. Det betyr at vi dessverre får utsatt enhver utvikling på gassområdet i minimum to år.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Representanten Bror Yngve Rahm mente jeg svartmalte situasjonen en smule i mitt innlegg. Det jeg forsøkte å gjøre, var å gi en mest mulig korrekt virkelighetsbeskrivelse. Når det gjelder det som jeg hevdet fra denne talerstol, vet jeg at i store deler av industrien i Grenland i Rahms eget hjemfylke mener man akkurat det samme som jeg. Så spør han hva konkret jeg baserer meg på. Regjeringen har lagt fram en stortingsmelding som jeg baserer meg på. Fremskrittspartiet har lagt fram et omfattende Dokument nr. 8-forslag. Jeg hadde forventet at komiteens leder iallfall hadde lest disse dokumentene.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Jeg vil først av alt gratulere SV og representanten Vaggen Malvik med seieren. Det står respekt av det politiske håndverk som er gjort, i og med at SV har fått med seg regjeringspartiene med Høyre i spissen på å stoppe all utvikling av bruk av gass i Norge i mange år framover. Dette er god SV-politikk, som vi har sett mange eksempler på de senere år. Vekk med industrien, vekk med olje- og gassvirksomheten og vekk med alt initiativ og all tiltakslyst! Dette er god latin i SV-kretser. Jeg vil imidlertid spørre representanten Vaggen Malvik om hva vi skal leve av i dette landet dersom man ikke skal ha noen form for verdiskaping. Vi kan da ikke leve av å klippe hverandre eller flytte papirer og binders.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-03-27:
Det norske folk har i vinter fått erfare Regjeringens mangel på energipolitikk, noe som også blir vist her i dag både i meldingen og i regjeringspartienes handlemåte, eller rettere sagt mangel på handlemåte. Nå ser vi dessverre at bruk av gass som energikilde stopper opp takket være at Regjeringen har inngått et forlik med Sosialistisk Venstreparti – dette til tross for at statsråden nettopp sa det motsatte fra denne talerstolen. Bruk av våre enorme gassressurser til kraftproduksjon ville ha spart oss for den strømkrisen vi har hatt i vinter. Statsråden sa at Regjeringen er tilhenger av gasskraft, men bare gasskraft med CO2-håndtering, som det så fint heter. Samtidig sier all ekspertise vi har, at det vil ta minst 10–15 år før det finnes en slik teknologi som er kommersielt forsvarlig. Jeg vil derfor spørre statsråden: Hvorfor er man ikke ærlig og sier rett ut at man ikke vil ha gasskraftverk, istedenfor å pakke dette inn i fraser om en teknologi som overhodet ikke finnes?
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2003-03-27:
Etter å ha høyrt innlegget frå representanten Onarheim, i forlenginga av NHO sitt opplegg om å skapa arbeidsplassar, følte eg at det var ei buklanding til slutt. Han vil eigentleg ikkje gjera noko fordi han har slutta seg til eit fleirtal med SV, og heile innstillinga er gjennomsyra av at ein eigentleg ikkje vil ta gassen i bruk. Det kunne vore ein gledesdag i dag om ein fekk til eit fleirtal for bruk av gass. Eg vil tru at dei som bygde ut vassressursane våre for hundre år sidan, ville snudd seg i grava om dei hadde høyrt kva tidlegare NHO-sjef Onarheim sa i sitt innlegg om over og under streken for kva ein kunne investera. Her skulle ein koma til ei semje om at no ville ein gjera noko for industrien. Sjølvsagt skal ein koma tilbake til Stortinget med heilt konkrete prosjekt og med kva kostnader dette vil ha. I dag kunne ein altså sagt ja, vi vil at Stortinget seier til Regjeringa at vi vil vera med og investera i infrastruktur. Tenk for ein ordre det kunne ha vore til Regjeringa om å koma tilbake til Stortinget og seia at så mykje kostar det å leggja det til Grenland, så mykje kostar det om vi skal ha det her. – Så kunne Stortinget gått i gang seinare og vore heilt konkret, slik at ein ikkje skulle koma i den situasjonen som Onarheim og alle vi andre er opptekne av når det gjeld overskridingar. I dag kunne ein altså sagt ja, om ein ikkje hadde slutta seg til eit fleirtal av regjeringspartia og SV, som seier at ein eigentleg ikkje vil ta gassen i bruk. Eg saknar det offensive Høgre i industripolitikken, slik eg har høyrt Onarheim så mange gonger tidlegare, men det offensive Høgre var i dag fråverande, og han måtte buklanda i forhold til kompromisset.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2003-03-27:
Å ta i bruk gass innanlands både til industriføremål, transportføremål og elles andre ting er sjølvsagt grådig viktig, men det krev langsiktig planlegging av dei som skal gjera det, og ikkje minst krev det òg nokre politiske vedtak om at ein ønskjer å gjera det. Det er klårt at i denne saka står Framstegspartiet i lag med Arbeidarpartiet om at staten òg må delta når det gjeld infrastruktur, for det er viktig at staten er med dersom ein skal klara å ta i bruk gass innanlands. Men å vera langsiktig er òg viktig. Difor uroar det meg at Framstegspartiet opptrer litt tilfeldig i ulike saker. Vi skal ikkje meir enn to år tilbake, til då ein skulle laga eit statleg organ utanfor Oslo som skulle forvalta midlar og retta inn tiltak mot omlegging av energibruk og energiproduksjon. Då sa Framstegspartiet: Nei, dette vil vi ikkje vera med og bruka statlege midlar på. Her er det den frie konkurransen mellom dei ulike energikjeldene som skal avgjera kor ein skal satsa. Det er klårt at dersom ein ikkje er villig til å vera langsiktig, er villig til å seia at staten skal vera med, vert det veldig vanskeleg for dei som skal planleggja. Spørsmålet mitt er: Er det slik at Framstegspartiet no heilt har endra haldning, eller kan ein til neste år igjen venta nye forslag om at staten ikkje skal vera med? Heilt til slutt har eg eit spørsmål som gjeld satsing på bussar og ferjer for å redusera utslepp. Eg ser til mi overrasking at Framstegspartiet ikkje ønskjer å gå så langt som Arbeidarpartiet. Dei er i lag med regjeringspartia f.eks. når det gjeld gassferjer og vurdering av tilskotsordningar.(Presidenten klubbar.) Kunne ein ikkje ha vore litt meir konkret og seia: No skal vi(presidenten klubbar) sørgja for at ferjene skal gå på gass? (Presidenten klubbar.) (presidenten klubbar)
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2003-03-27:
Å ta i bruk gassen innanlands dreier seg mykje om infrastruktur. Dei fleste som har snakka om dette, meiner at staten må ta del i den infrastrukturen, ja, til og med statsministeren har sagt det på møtet i Telemark. Då er det at Arbeidarpartiet seier at ja, det må til. Vi vil laga eit selskap der staten skal ta del, og så har vi antyda eit visst tal milliardar kroner som skal til for dette i ei stortingsmelding. Då snakkar vi om eigenkapital i dette selskapet. Og statsråden veit like godt som alle oss andre at det er under streken-pengar vi snakkar om, så å bringa inn handlingsregelen i dette synest eg er å gå for langt. Statsråden må lesa merknadene til Arbeidarpartiet i innstillinga som beskriv korleis dette er. Der seier vi sjølvsagt at når det konkrete vedtaket om eit selskap skal gjerast, når statsråden kjem tilbake igjen til det, skal alle summar og tal vera på plass. Men den jobben treng ein ikkje å gjera i to trinn, slik som det vert gjort her, for dersom regjeringspartia vil seia ja til statleg selskap, ja til infrastruktur, kunne ein berre gått i gang med det arbeidet som statsråden no seier skal gjerast. Eg har to konkrete spørsmål til statsråden. Det er ikkje noko mål å bruka meir gass innanlands, seier SV, og det er det regjeringspartia baserer semja si på. Er statsråden einig i det? Det andre spørsmålet: Statoil held på å greia ut moglegheita for å byggja eit energiverk på Mongstad. Dei vil senda inn søknad om det i juli i år. Eg ber slett ikkje om at statsråden skal sakshandsama denne søknaden her, men eg ber statsråden bekrefta at ein eventuell søknad skal handsamast etter lover og reglar som er vedtekne av Stortinget, og ikkje etter Sem-erklæringa. Det vil eg ha svar på.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
Framstegspartiet hadde ein bra logikk på slutten. Dei sa at dei var einige i det som SV og dei andre bak forliket går inn for når det gjeld eit hydrogenutval. Grunnen til det er at ein ønskjer å få ei utgreiing om dette først, slik at ein ser kva ein skal gjera, ser kor fornuftig det er å satsa på dette, og ser kva slags økonomiske midlar ein treng. Så er spørsmålet: Kvifor brukar dei ikkje den same logikken når det gjeld infrastruktur? Kvifor er det ikkje slik at ein først skal utgreia og f.eks. sjå kva industrien i Grenland treng? Kva skal staten bidra med? Kva skal eventuelt private bidra meg? Kva slags type røyr skal det vera? Skal det vera eit røyr frå Grenland til CO2-deponering? Er det ikkje viktig å få svar på dessa spørsmåla før ein hiv pengar inn i prosjektet? Mitt første spørsmål er: Bør ein ikkje bruka den same logikken heile vegen, nemleg å finna ut i kva retning ein skal gå, og så sjå kor mykje pengar ein treng, og ut frå det gjera eit vedtak? Det andre spørsmålet går på Framstegspartiets raljering med alle andre enn seg sjølv i forhold til bl.a. energiproduksjon. No har rett nok Arbeidarpartiet gjennom utsegner i Grenland tydeleg gjort det klart at dei òg vil byggja gasskraftverk. Men det som forundrar meg, er at Framstegspartiet til kvar tid gløymer kven som faktisk bestemmer i dette landet, kven som faktisk vedtek budsjetta i dette landet. Det er nemleg Framstegspartiet. Kvifor i alle dagar har ikkje Framstegspartiet fått gjennomført alt det dei snakkar om i dag, når dei faktisk har fleirtal saman med med Regjeringa? Og kva vil no skje i forhold til budsjettforliket? Vil Framstegspartiet no få gjennomført noko av den politikken dei snakkar om?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
SV, regjeringspartia og Senterpartiet er positive til videre industriutvikling i Grenland, me er positive til at industrien der skal få tilgang på gass. Dei har tilgang no, men vil eventuelt få auka volum, dersom det i seg sjølv blir eit poeng i nye prosjekt. Så både regjeringspartia, SV og Senterpartiet er altså positive til det. No merkar ein her i dag at enkelte parti køyrer knallhardt på at det Grenland treng, er eit gasskraftverk. Framstegspartiet og representantar frå Arbeidarpartiet legg stor vekt på at det trengst ein infrastruktur til Grenland slik at ein kan byggja eit gasskraftverk der så fort som mogleg. På den måten melder dei seg ut av moglege forlik med oss andre, fordi dei pressar på for ein politikk som er grei å flagga med, men som altså ikkje kjem til å få fleirtal her. Dette synest SV er litt rart. Eg stiller meg òg litt undrande til at Senterpartiet før landsmøtet, og ikkje minst etter landsmøtet, hadde ein debatt om kva partiet eigentleg meiner om gasskraft. Så mitt spørsmål til Senterpartiet er knytt til det røyret som eg oppfattar at ein ønskjer til Grenland: Er det umogleg for Senterpartiet å gå for at det skal vera eit gasskraftverk i andre enden, eller er det ei opning for det etter landsmøtet?
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Representanten Vaksdal startet veldig tungt i sitt innlegg, som om han skulle ha vært med og laget Skjebnesymfonien av Beethoven. Det hørtes nærmest slik ut, for maken til måte å prate negativitet og pessimisme inn i norsk industri på har jeg ikke hørt på svært lenge. Det er et ansvar Fremskrittspartiet selvfølgelig må ta på seg, istedenfor å prøve å prate optimisme inn i industri og næringsliv. Mange har vært inne på spørsmålet om prosedyrer og saksbehandlingsgang her. Vi har forsøkt å utfordre Arbeiderpartiet uten å få svar, og har heller ikke fått svar fra Fremskrittspartiet. Jeg vil reise følgende spørsmål i forhold til utredningen: Hvem konkret har utredet dette? Det må Vaksdal svare på, for han har hatt god tid til å finne ut hvem som konkret har utredet det. Det er det ene. Det andre er: Har statlige myndigheter på noe tidspunkt utredet dette ferdig? Det må han svare ja eller nei på. Og anser Vaksdal det som en soleklar plikt for enhver regjering som skal legge mye penger inn i et prosjekt, å foreta utredninger og analyser på forhånd? Eller skal det gå som det gikk i forbindelse med FATIMA, hvor Fremskrittspartiet vurderte å reise riksrett mot daværende statsråd Opseth for dårlig utredningsarbeid i forbindelse med et prosjekt til 625 mill. kr? Nå legger man 5 milliarder kr over bordet uten at staten i det hele tatt har utredet dette. Er dette forsvarlig saksbehandlingsgang? La meg avslutningsvis igjen få stille spørsmål til Fremskrittspartiet. Er det slik at Fremskrittspartiet har noen nye momenter å legge på bordet, ettersom man har justert summen opp underveis i prosessen – fra 4 milliarder kr til 5 milliarder kr? Hvilke kalkulasjoner legger man i bunnen for den endringen? La meg også spørre: Var egentlig Fremskrittspartiet interessert i et forlik? Jeg tror neppe det. Det var vel først og fremst en partimarkering som var det viktige for Fremskrittspartiet.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Det var jo mye interessant retorikk i dette, men det er ikke mye mer enn retorikk. Jeg har i og for seg vært forberedt på at Gunn Olsen ville delta i denne debatten, ut fra avisomtale om svik og jeg vet ikke hvilke ord man velger å bruke. Hvordan kan Rahm ta ansvar for å føre industrien inn i ny usikkerhet? Det forliket som foreligger, er ikke en utsettelse, det er begynnelsen på en prosess, og den er Arbeiderpartiet ikke med på nå. Når vi snakker om å skape usikkerhet, vil jeg si at Gunn Olsen snakker usikkerhet og pessimisme inn i markedet, i en tid hvor vi trenger det motsatte. Det er et ansvar som ikke jeg kan være med og dele. Jeg vil sende ut til industrien også i Grenland et budskap om at vi ønsker å ta deres situasjon på alvor. Vi avklarer at vi ønsker gass til Grenland og at vi skal medfinansiere det, men vi kan altså ikke gjøre det uten at vi får dette skikkelig utredet. Jeg er glad for at Gunn Olsen nå erkjenner at de utredningene ikke er foretatt, verken av Stoltenberg eller av Jagland. Men når hun henviser til Bondevik-regjeringen, overser hun også det faktum at dette er ingen proposisjon. Det er en stortingsmelding. Og det er en type dokumenter som også Gunn Olsen ser forskjell på. Når det gjelder signalene fra Telemark, registrerer jeg med stor interesse oppslag i avisa Varden, hvor man sier at Telemark Gassforum er tilfreds. Jeg registrerer at ledere for industrien går ut til Varden og sier at dette er et godt grunnlag å jobbe videre på. For som de sier: Utredninger måtte foretas uansett. Men utredninger betyr ikke utsettelse. Det vi nå gjør, er å starte prosessen også til glede for Grenland.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Jeg føler meg svært komfortabel med det forliket som ligger til behandling i dag. Det gjør jeg fordi vi kan stå rakrygget i forhold til at vi er sikre på at vi bringer saken videre. Det har ikke Fremskrittspartiet bidratt til. Derfor blir det altfor mange retoriske poenger fra Fremskrittspartiet, når man på sett og vis gir inntrykk av at de vil være med og skape verdier. De setter seg utenfor ethvert flertall, og sannsynligvis er det en bevisst politikk. Jeg repliserte også til representanten Vaksdal at dette var mer for partimarkeringens egen skyld. Når det gjelder Kjell Magne Bondeviks – statsministerens – uttalelser etter besøket i Grenland, er det som ligger i innstillingen når vi sier at vi skal være med og medfinansiere infrastruktur, en direkte og konkret oppfølging av Bondeviks uttalelse. Det er helt i tråd med det som statsministeren gav uttrykk for i Telemark under sitt besøk der. Men la meg si noe om premissene som Fremskrittspartiet legger inn for det de beskriver som en gledens dag. Fremskrittspartiet har snakket om en gledens dag i Stortinget før, de. De snakket om det i forbindelse med FATIMA, og de snakket om det i forbindelse med IT Fornebu. Nå snakker de om det i forbindelse med Grenland. Verken FATIMA eller IT Fornebu var tilstrekkelig utredet, men det var en gledens dag for Fremskrittspartiet. Og nå ser vi hvordan det går. En gledens dag sett med Kristelig Folkepartis øyne er det – det vil jeg si til Fremskrittspartiet – når vi presenterer for Stortinget, for industrien og for lokalsamfunnene prosjekter som holder vann, og som er solid forankret både økonomisk og organisatorisk. Jeg registrerer at det vil Fremskrittspartiet ikke bidra til. Da kan vi få et nytt IT Fornebu. Det vil ikke vi være med på.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Når Regjeringen legger fram en stortingsmelding, utfordrer den til enhver tid Stortinget til å konkretisere denne og bidra til å omsette stortingsmeldingen i praktisk politikk. Det har ingenting med mistillit til Regjeringen å gjøre. Det har tvert imot med tillit å gjøre. Når regjeringspartiene i forliket, hvor Senterpartiet og SV også stiller opp, viderefører intensjonen i stortingsmeldingen fra Regjeringen, da er det en tillitserklæring til Regjeringen. Rolf Terje Klungland henviser på ny til at dette er ferdig utredet. Jeg håper ikke at vi forlater salen i dag uten at vi faktisk har fått vite hvilke statlige utredninger det er man henviser til. Det kan ikke Arbeiderpartiet svare på. Det kan ikke Fremskrittspartiet svare på. Men staten skal medinvestere, og da må vi vite det. Vi ønsker ikke prosjekter som går galt. Vi ønsker prosjekter som er solid forankret i økonomiske kalkulasjoner. Så henvisningen til Jagland og Stoltenberg hadde som utgangspunkt å få en bekreftelse på at det faktisk ikke finnes utredninger. Det ble ikke foretatt av noen av de to regjeringene. Det er så langt ikke foretatt av Bondevik-regjeringen heller, fordi de ikke har hatt de mandatene de skal ha for å gå videre, men det gir vi nå, slik at vi får dette på plass. Og det er bakgrunnen for at jeg med stor frimodighet kan hevde: Vi er i gang. Men jeg registrerer at Arbeiderpartiet ikke er med, og de var kanskje heller ikke i utgangspunktet innstilt på det. Man hadde tre problempunkter: Man lovte 3 milliarder blanke kroner rett over bordet uten utredninger. Man skulle ha et statlig selskap uten mulighet for å kunne vurdere om det var den rette måten å gjøre det på. I tillegg til det brakte man gasskraftspørsmålet inn i Stortinget på slutten av behandlingen. Man visste at dette utfordret Stortinget og skapte usikkerhet om prosjektene. Det burde man vite. Derfor var Arbeiderpartiets strategi feil. Og regjeringspartiene, i fellesskap med SV og støttet av Senterpartiet, måtte ta ansvar for å få dette på rett kjøl, slik at det fikk flertall i komiteen.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Representanten Gunn Olsen gav, relatert til innlegget til Kari Lise Holmberg, uttrykk for et gammelt ordspråk der det heter at angrep er det beste forsvar. Men jeg må si at Gunn Olsen virkelig bekreftet at det er sannhet i dette, for det er nettopp det jeg føler at Gunn Olsen gjør. Hun går inn i en litt panisk forsvarsposisjon her fordi man ikke er med i et flertall, og har gått litt feil underveis på veien fram mot dette flertallet. Jeg registrerer også relativt sterke ord – det er sjelden vi hører det fra talerstolen her – som er relativt personlig rettet. Jeg kan vanskelig forholde meg til det, fordi det ikke er en del av min terminologi i det politiske landskapet. Det er mulig at det er andre som er mer fortrolig med det. Men jeg kan leve med det, fordi jeg står så oppreist i forhold til det som nå er gjort på vegne av Norge som helhet, men også på vegne av Grenland. Vi har tatt skritt framover. Man kaller det tilbakeskritt av en eller annen merkelig årsak, når faktisk innstillingen og flertallet, innleggene i salen osv. alt sammen er konkretiseringer og forpliktelser i forhold til meldingen – det er steg framover. Det er overraskende at man da på sett og vise velger å se framskrittet som tilbakeskritt. Så registrerer jeg at Ranveig Frøiland har vært oppe på talerstolen noen ganger, og åpenbart snakker som om hun ikke har lest innstillingen, for hun refererer til at regjeringspartiene ikke vil være med og ta medansvar for medfinansiering. Enten snakker hun mot bedre vitende, eller så har hun ikke lest det, eller så er det en form for retorikk som er ment å skulle treffe en eller annen. Poenget her er at regjeringspartiene har vært med på å ta ansvar for ytterligere konkretiseringer. Vi fastslår både i innstillingen og i våre innlegg at staten skal være med og ta medansvar for finansieringen, og vi fastslår også at f.eks. Grenland skal bli tilført tilstrekkelige mengder gass. Allikevel er det altså noen som står opp og sier at så ikke er tilfellet. Avslutningsvis vil jeg si at det er så mye som er trist om dagen. Klungland var inne på at dette var trist, trist, trist – jeg tror han gjentok det tre ganger. Da vil jeg gjerne få lov til å referere til hva jeg tidligere sa i et replikkordskifte: Hvis vi virkelig skal bidra til å så pessimisme i industrien, så snakker vi som representanten Klungland og andre, som nå sier at framtiden er kun mørk, og det finnes ikke lyspunkter. Da snakker man industrien ut av Norge. Det er et stort ansvar, som også disse representantene må ta innover seg.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2003-03-27:
Jeg hadde ikke tenkt å ta ordet mer, men når Carl I. Hagen gjorde det, vil jeg gjerne få lov til å følge opp. Han anklager bl.a. Høyre for ikke å drive industripolitikk og Kristelig Folkeparti for å være trengt opp i et hjørne. Det som jeg kan fastslå, er at de som i dag i alle fall er utenfor enhver påvirkning av energipolitikken og gasspolitikken, er Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet. Og der har de ikke satt seg ved hjelp av regjeringspartiene, men der har de satt seg selv. Man har underveis i prosessen fram mot de konklusjoner som er trukket, distansert seg fra mulighetene for noe forlik – i den grad det var ønskelig – med regjeringspartiene ved å øke den tilfeldig valgte summen fra 4 til 5 milliarder kr. Derved skapte man en distanse, man skapte en egenmarkering, men man skapte ikke industribygging. Det har vi sett før. Når Fremskrittspartiet tilfeldigvis har brukt penger på prosjekter som ikke har vært planlagt, har vi sett at dette ikke nødvendigvis gikk så bra. IT Fornebu er et eksempel på det, og vi har vært inne på FATIMA-prosjektet tidligere, hvor man anklaget daværende statsråd for ikke å ha underbygd sine byggeprosjekter godt nok og muligens vil reise riksrettssak mot Kjell Opseth. Den type industribygging vil ikke vi være med på, vi skal fundere den på en solid basis. Og i dette tilfellet har ikke Fremskrittspartiet bidratt til denne byggingen.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
Det forekommer meg at denne debatten har vi hatt før. SVs syn på gasskraft er det samme nå som tidligere, og det vi mener i forhold til energipolitikken, er at vi skal få til en energiomlegging som gir mer vannbåren varme, som gir mer fleksible energisystemer. Vi har fått flertall i innstillingen for et pliktig grønt sertifikatmarked, som betyr en økning av satsingen på ny fornybar energi. Dette er SVs løsning, og vi skal holde oss innenfor rammene av Kyotoprotokollen og de begrensningene som klimapolitikken faktisk legger på energiforbruket vårt. Samtidig vil jeg si at jeg synes det er litt naivt å tro at en massiv satsing på gassrør og gasskraftverk over natten nærmest vil gi massevis av arbeidsplasser, noe som er en sentral del av retorikken til Arbeiderpartiet. I dag er det over 90 000 som er arbeidsledige, men det er ikke slik at om vi hadde lagt gassrør i morgen, ville vi ha skapt massevis av arbeidsplasser. Tvert imot, vår politikk går ut på – og vi har lagt fram et eget Dokument nr. 8-forslag om det i Stortinget – hvordan vi kan skape arbeidsplasser gjennom å bruke 2 milliarder kr, over 12 000 jobber, bl.a. ved å satse på ny fornybar energi. Dersom vi øker overføringene til Enova med 350 mill. kr, og samtidig innfører, slik som vi gjør i dag, et pliktig grønt sertifikatmarked, kan vi ganske raskt utløse over 1 000 arbeidsplasser. Jeg vil minne om at en satsing på bioenergi vil gi 400 distriktsarbeidsplasser for hver TWh, mens et gasskraftverk bare gir sju arbeidsplasser pr. TWh. EU har dessuten regnet ut at 1 MW installert vindkraftproduksjon skaper 15–19 arbeidsplasser. Dette omfatter både produksjon, salg, installasjon, drift og vedlikehold, og skal Norge nå målet vårt om 3 TWh vindkraft innen 2010, må det bygges ut vindmøller med ca. 1 000 MW installert effekt. Det innebærer 15 000 årsverk.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
Jeg velger å tro at dette beror på at representanten Vaksdal var litt uoppmerksom da jeg svarte på replikken fra representanten Klungland her i stad. Jeg gikk nemlig inn på å forklare hvordan vi ønsker å skape arbeidsplasser gjennom en økt satsing på bl.a. ny fornybar energi. Når det er slik at det å nå målet vårt for vindkraft betyr 15 000 årsverk, er ikke det småtterier. Når det er slik at et gasskraftverk bare gir sju arbeidsplasser pr. TWh, mens bioenergi gir 400 distriktsarbeidsplasser pr. TWh, er det tall som Fremskrittspartiet bør merke seg. SVs energi-, klima- og næringspolitikk henger sammen. Det er en logisk linje her. Vi ønsker å skape framtidsrettede, stabile, trygge arbeidsplasser som vi også kan ha langt inn i framtiden, istedenfor å pøse ut statlige subsidier til f.eks. bygging av gasskraftverk, som etter vår vurdering er kortsiktig politikk.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
Først må jeg si at jeg er glad for at Senterpartiet har sluttet seg til forliket. På spørsmålet om SV vil garantere gass til Grenland, er svaret, som jeg sa i innlegget mitt, at Grenland har gass i dag, men den kommer med båt til Grenland. Når det gjelder utredningen, er hele hovedpoenget vårt at vi må få presentert de ulike kostnadsanslagene for en rørledning og sammenliknet disse med kostnadene for båttransport. Når Gasco opererer med tall mellom 6 og 8 milliarder kr for en slik rørledning og med helt andre tall for miljøet i Grenland, er det grunnlag for å se nærmere på dokumentasjonen av hva som ligger bak disse tallene. Vi trenger å få fakta på bordet før vi tar den endelige beslutningen. Som jeg også sa, er det miljøer på Vestlandet som har påpekt at en båtløsning vil være langt, langt billigere. Hvis man skal tenke kostnadseffektivt, bør også en slik alternativ løsning vurderes i sammenheng med gasstransporten til Grenland. Når Knutsen-rederiet mener at de kan frakte 3 millioner m3 naturgass daglig og dekke behovet i Grenland i alle fall i dag til en mye rimeligere penge, er det en løsning som fortjener en skikkelig utredning. Det må også være en løsning som ikke inkluderer bygging av gasskraftverk. Det er et prinsipp som er veldig viktig for SV. Jeg tror også det er slik at man i denne utredningen i forhold til Grenland-spørsmålet også må se på hva det eventuelt vil bety om man skal vurdere et såkalt gasskraftverk med CO2-håndtering i Grenland i forhold til en rørledning tilbake for å deponere CO2. SV har ikke konkludert ennå i spørsmålet om valg av infrastrukturløsning for Grenland, og vi har ikke konkludert i forhold til statlige subsidier. Først vil vi ha fakta på bordet. Deretter skal vi ta stilling til det økonomiske spørsmålet.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-03-27:
Representanten Brustad hevdet at jeg sa at det var naivt å tro at satsing på naturgass ville gi massevis av arbeidsplasser. Hun burde ha føyd til over natten, for det er en realitet at fornybar energi vil skaffe flere arbeidsplasser pr. TWh enn gasskraft. En del av debatten her i dag har dreid seg om kostnader ved å bygge et gassrør til Grenland, men det er fortsatt ingen som har kunnet legge på bordet en grundig, statlig utredning som konkluderer på hva en slik investering i et rør til Grenland vi koste. Jeg må for øvrig bemerke at det vesentlige er at Grenland får sikret videre tilgang på gass innenfor miljømessig forsvarlige rammer, ikke at den nødvendigvis må transporteres i rør, spesielt ikke i lys av at det er blitt hevdet at gassen kan transporteres til halv pris ved hjelp av Knutsen-rederiets båtløsning. Men la det ikke være noen tvil om at SV er opptatt av å sikre industrien på Grenland fortsatt gassforsyning. Det vi ber om, er at vi får fakta på bordet før vi konkluderer i forhold til valg av infrastrukturløsning og finansiering. Mitt spørsmål er derfor: Har statsråden noen formening om de ulike kostnadene ved de ulike løsningene på gasstransport til Grenland? Sitter statsråden på noe tallmateriale som Stortinget ikke har fått del i?