trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-06-13:
Jeg registrerer at en fortsatt diskuterer de prinsipielle sidene for eller mot et påbud. Med unntak av Miljøpartiet De Grønne er vel alle partier for et påbud. Det er omfanget av påbudet som diskuteres nå, slik jeg har forstått det. Så snakkes det om at det, når det er barn i båten, handler om holdninger. Jeg er sterkt mot SVs forslag, fordi jeg synes de holdningene det gir, er feil. Vi skal ha redningsvest når det er barn i båten, fordi redningsvest er noe for unger. På samme måte kan en si at vi må ha sykkelhjelm når vi sykler med ungene, fordi hjelm er noe unger bruker. På samme måte er det viktig for å være synlig at ungene bruker refleks, mens det ikke er så viktig for voksne, fordi voksne lyser i mørket. Det er jo ikke sånn det er, og derfor synes jeg at den holdningen og holdningsdannelsen som ligger i SVs forslag, er feil. Redningsvest er ikke bare noe for barn. Drukningsstatistikken er tydelig på det. Så gjør en også narr av avgrensningene av dette. Jeg tenker at en kan ta et hvilket som helst forbud eller påbud og finne grensetilfeller. Vi hørte en rystende badehistorie her tidligere. Med tanke på bilbelte: Hvis du har bilen i garasjen, kjører den ut av garasjen og lukker garasjeporten, skal du da måtte ha på sele når du kjører ut av garasjen og inn i gårdsrommet? Her vet vi at det blir brukt skjønn. Det vil det også bli gjort i denne saken. Så til forslag nr. 4, og hva det betyr. Nei, vi ønsker ikke å endre det. Det som vi legger i det, er at her ber en om en bred sak. En av de tingene som en skal se på, er påbud om bruk av flyteutstyr – åpent for hvor omfanget ligger. På vegne av de partiene som har lagt fram forslaget, vil jeg si at jeg tror at hovedhensikten er at hvis det ikke blir flertall for det i dag, ønsker vi å ha en ny runde og sette dette inn i en større sammenheng, slik at vi kan gjøre et vedtak, hvis det blir et flertall i Stortinget. Det betyr at dagens flertall må endres, men hvis det blir et flertall, skal en ikke da måtte sette i gang med et lovarbeid, men da skal en ha et grunnlag som gjør at en kan innføre dette med virkning fra neste sommer. Det er tanken bak måten som det er skrevet på her. Så det er altså ingen omkamp. Skal dette få flertall når denne saken kommer fra regjeringen, forutsetter det at det er et flertall, men vi ønsker mer en ideologisk pro/kontra-diskusjon fra regjeringens side i denne saken.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-13:
Representanten Pollestads standpunkt er for meg veldig uklart. Meiner han at ein skal påby sykkelhjelm for alle, heile tida? Det er konsekvensen av resonnementet hans. Det har vore ein blanda debatt, mange gode innlegg, og det har også vore ein beherska debatt. Eg går ut frå at alle her ønskjer å styrkje sikkerheita til sjøs. Eg har ingen innlegg å vise til der det ikkje har vore intensjonen. Saka er at vi må lande noko. Slik som det ser ut no, er det to forslag som er veldig like kvarandre. Det eine er forslaget frå SV, og det andre er forslaget frå Pollestad på vegner av fleire. Pollestads forslag er generelt, men da med den setninga om påbod av redningsvest, som det som blei utheva. SVs forslag har ei understreking av promille og fart. Det som eg synest er litt rart med diskusjonen, når alle her har lese ekspertgruppas forslag, som tar heile breidda av forslag som vil styrkje sikkerheita til sjøs, der promille og fart er heilt sentrale ting, er at dette berre blir ein diskusjon om redningsvest. Den reduksjonen der synest eg ikkje er god. Eg veit det ikkje er intensjonen til dei store organisasjonane, og det er heller ikkje intensjonen til ekspertgruppa som Sjøfartsdirektoratet sette ned – dei ønskjer å sjå dette samla. Derfor er det på sin plass å sende dette tilbake til regjeringa, og be dei kome tilbake med ei større sak, som omfattar alle dei tinga som ekspertgruppa kom med, slik at vi får ein brei diskusjon om det, og slik at vi ikkje tar eitt forslag frå ekspertgruppa, og senkar det ned til åtte meter, med dei prinsipielle problema det har – ekspertgruppa foreslo ikkje ei avgrensing til åtte meter – og så tar vi ikkje med oss resten av breidda i det. Når det gjeld treffsikkerheit, var treffsikkerheit for ekspertgruppa alle desse tiltaka – det var ikkje berre det eine forslaget som vil sørgje for treffsikkerheit. Viss ein tar bort årsakene til at det skjer ulykker til sjøs, og berre ser på kva slags sikkerheitsutstyr ein skal ta i bruk, er det ikkje treffsikkert. Forslaget frå SV, er – slik Stortinget også oppfattar det – eit ønske om å få fart på dette arbeidet, at dette skjer i løpet av året som kjem. I forslaget er det ei brei linje på sikkerheit, og så er det dette med promille og fart. Spørsmålet er: Kor ofte får ein høgresida med på diskusjonen om promillegrense …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-13:
Eg synest det er veldig bra at regjeringspartia ønskjer å røyste for forslaget om barn i båt, og eg må ærleg talt innrømme at eg ikkje klarer å sjå kva som er så gale med det forslaget. Det har vore ein kampanje frå Redningsselskapet i lang, lang tid om korleis ein kan sørgje for at også vaksne som er i båt med barn, skal bruke redningsvest. Det er eit viktig haldningsskapande arbeid i seg sjølv. Eg meiner barn generelt skal ha eit sterkare vern til sjøs. Så har eg fått ei forsikring frå ministeren om at det er slik å forstå at når det gjeld forslag nr. 2, frå SV, om å kome tilbake til Stortinget med eit generelt tiltak og også sjå på promillekøyring og fart og generelle sikkerheitsspørsmål, vil det skje innan utgangen av året. Dermed er det forslaget breiare. Det trekkjer også inn fleire moment enn forslag nr. 4 i denne saka. Då synest eg eigentleg at dette kan løysast enkelt ved at vi alle går inn for forslag nr. 2, frå SV.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-13:
Hvert liv som går tapt på sjøen, er ett for mye. La det derfor ikke være noen tvil om at vi oppfordrer til vestbruk. Men det er vanskelige avveininger som må foretas ved vurdering av påbud og forbud. Jeg har grunnleggende tro på frihet under ansvar. Frihetsfølelse er en viktig del av opplevelsene når vi oppsøker naturen, enten det er å gå turer i fjellet eller i marka, eller det er å være på sjøen. Vi kommer ikke til å påby alt som er fornuftig, eller forby alt som er ufornuftig – eller sågar farlig. Siden slutten av 1970-tallet har antall fritidsbåter i Norge økt betraktelig, fra 430 000 til 800 000 i dag. På samme tid er antall omkomne per år mer enn halvert. Påbud om å ha med redningsvest, krav om gjennomført båtførerprøve, sikrere båter og ikke minst satsing på holdningsskapende arbeid er avgjørende faktorer for nedgangen i antallet fritidsbåtulykker. Tallene viser også at veldig mange tar ansvar for egen sikkerhet. Over 80 pst. opplyser at de alltid eller nesten alltid benytter flytevest i fritidsbåt. Jeg anerkjenner at intensjonene er de beste, men i denne saken mener jeg det riktige er ikke å innføre enda et påbud. Jeg kjenner for øvrig heller ikke til at noe annet land har gjort det. I Sverige er det ikke engang påbudt å ha med flyteutstyr om bord. I Finland og Danmark gjelder de samme reglene som hos oss. Den forrige regjeringen bestilte Rapport om sikkerhet ved bruk av fritidsbåt. I rapporten anbefales det å ta «stilling til» påbud om bruk av flyteutstyr. Etter rapportens ferdigstillelse hadde den forrige regjeringen ca. ett og et halvt år på å ta stilling til vestpåbud. Det er lov å forundre seg litt over hvorfor Arbeiderpartiet og Senterpartiet ikke fremmet dette forslaget da de selv var i posisjon. Departementet har foretatt en lovteknisk gjennomgang av komiteens forslag om påbud. I forslaget er det bl.a. uklart hvem som skal være ansvarlig for å overholde påbudet, og hvem som eventuelt skal straffes/bøtelegges ved overtredelse. Forslaget vurderes å være upresist formulert. Jeg er selvsagt opptatt av å følge Stortingets vedtak til fulle. Jeg har hørt representanten Pollestads forklaring på forslag nr. 4. Jeg oppfatter det da slik – og jeg ber om å bli korrigert hvis det ikke skulle være tilfellet – at det Stortinget ber om, er en sak knyttet til sikkerhet på sjøen og en vurdering av vestpåbud. Jeg oppfatter det ikke slik at Stortinget i dag konkluderer med at det innføres et vestpåbud. Dette er viktig, slik at vi leverer det Stortinget bestiller. Jeg har også lyst til å si at holdningsskapende arbeid virker. Sjøfartsdirektoratet har i år øremerket 1 mill. kr til sjøvettaktiviteter. Det er en ordning alle kan søke på. Sjøfartsdirektoratet bruker også i overkant av 3 mill. kr på sikkerhets- og holdningsskapende arbeid, f.eks. annonserer de på radio, og de bruker sosiale medier. Direktoratet har også, sammen med andre aktører, laget informasjon på seks språk med fisketurister som spesiell målgruppe. Jeg kan fra regjeringens side forsikre om at vi fortsatt kommer til å legge vekt på det viktige holdningsskapende arbeidet.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-13:
Jeg anerkjenner fullt ut faginstansenes anbefalinger og bakgrunnen for det, men helt «in the end» blir det slik at vi må gjøre en vurdering av hva vi tror er det riktige. Jeg kan bare gjenta det jeg har sagt: Jeg tror at holdningsskapende arbeid virker. Det har vi også sett. Jeg tror ikke nødvendigvis at et påbud virker, fordi dette handler om å forhindre at ulykker skjer, og der vil ikke et påbud ha noen som helst hensikt. Når ulykken skjer, er vi avhengige av at noen faktisk følger det påbudet. Jeg ønsker å bruke ressursene på holdningsskapende arbeid. Jeg tror det er riktig. Vi kan ikke forby alt som er farlig eller uklokt, dessverre.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-13:
Mitt innlegg var relatert til det generelle påbudet. Jeg registrerer at det kan bli et flertall for et påbud for barn. Jeg synes det er begrunnet godt at barn ikke kan lastes for voksnes uklokskap. Barn blir voksne, og vokser man opp med sunne holdninger, som f.eks. å bruke vest – hvilket de fleste barn gjør, heldigvis – kan det ha en effekt på sikt.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-13:
Innspillene vi har fått fra høringsinstansene, sier at vestpåbud vil virke. Det er i og for seg ikke det vi diskuterer. Bruker flere vest, vil det virke. Det vi diskuterer, er om vi ønsker en situasjon hvor vi lovregulerer all ferdsel eller ferdsel innenfor gitte rammer – slik forslagsstilleren sier – på sjøen. Jeg tror at holdningsskapende arbeid er den rette veien å gå, men skal man lovfeste, er det igjen gitt en ganske god begrunnelse for hvorfor dette med barn er i en annen kategori enn det med voksne.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-13:
Jeg synes i hvert fall det er bedre enn det opprinnelige forslaget, i den forstand at man her aktivt jobber overfor barn. Barn vil se at man bruker vest, og det er bra, på samme måte som det er bra at når vi sykler med barna våre, bruker vi hjelm. Det er heller ikke påbudt, men det er fornuftig å bruke det. Det blir en avveining av hva man har tro på, og jeg tror at dette forslaget er bedre enn det opprinnelige.
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-13:
Når det gjelder antall båtulykker og dødsfall, er de halvert. De har ikke økt, de er halvert, og det beviser nettopp det vi har sagt: Holdningsskapende arbeid virker. I fjor var det flere som omkom, men gjennomsnittet ligger på ca. 33 hvert år, og det er halvert i løpet av de siste ti årene, samtidig som bruk av båt og antall båter er doblet. Dette handler om flere ting. Det handler om fart, det handler om promille, det handler om båtførerprøver, det handler om kunnskap, og – aller viktigst, mener jeg – det handler om holdningsskapende arbeid. Det er mange ting man kan ta tak i, og det skal vi gjøre basert på rapporten som den forrige regjeringen bestilte, og som de ikke fremmet sak om på halvannet år etter at rapporten var framlagt. Når det gjelder båtens lengde, må jeg innrømme at jeg ikke har noen kvalifisert oppfatning av det. Generelt kan jeg(presidenten klubber) vel si at skal man ha påbud, bør det vel …(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Monica Mæland (Høyre), 2014-06-13:
Nå oppfatter jeg at representantene selv må redegjøre for sine vurderinger i den anledning. Jeg har sagt at jeg mener dette forslaget er bedre enn det opprinnelige, fordi det retter seg direkte mot barn, og så er vi også bedt om å foreta en rekke andre vurderinger. Bare for å være tydelig angående dette: Når det gjelder promillegrense til sjøs, er det justisministerens ansvarsområde.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-06-13:
Først vil jeg takke en av forslagsstillerne, Else-May Botten, for å sette denne viktige saken på dagsordenen. Rundt halvparten av alle dødsfallene på sjøen i fjor kunne vært unngått om alle hadde brukt redningsvest, sier Redningsselskapet. Hvert år dør i gjennomsnitt 33 personer i båtulykker. Basert på opplysningene i en ny rapport fra Sjøfartsdirektoratet anslår Redningsselskapet at rundt 15 personer kunne vært reddet om alle hadde brukt redningsvest. Sjøfartsdirektoratet støtter dette og sier det er et realistisk anslag. 61 pst. av dem som har mistet livet på sjøen de siste ti årene, manglet redningsvest. Tallene er trolig høyere, ettersom man i mange tilfeller ikke har klart å fastslå om vesten var på eller ikke. Som vi har hørt av flere her i dag, omkom det i fjor 34 i ulykker med fritidsbåt – 27 av disse hadde ikke redningsvest på. Dette er en svært høy andel og trolig en grunn til at så mange i befolkningen nå støtter innføring av et påbud. For å få ned dødstallene foreslås det i rapporten å gjennomføre et påbud om å ha redningsvest på i fritidsbåter. I dag er det som kjent kun påbudt å ha vesten tilgjengelig om bord. Jeg registrerer at statsråden og regjeringspartiene Høyre og Fremskrittspartiet mener at man ikke trenger et påbud, men at man skal fortsette satsingen på holdningskampanjer. Jeg mener også at man må fortsette med holdningskampanjene, men etter 20 års intensivt arbeid med å forebygge ser vi at dette ikke er nok. Vi tror i hvert fall at nøkkelen til å få ned antall dødsulykker er å få folk til å bruke vest. Derfor kan det hjelpe med et påbud. Representanten Trellevik fra Høyre mente at man ikke når alle med dette forslaget. Det er sikkert riktig, men når man 50 pst., som Redningsselskapet sier, kan det være snakk om at 15 liv kan reddes. Og om man nå redder bare ett liv, regner jeg med at Høyres representant er enig i at det er verdt et påbud. Ett tapt liv er vi enige om at er ett for mye. Å henge seg opp i 8-metersgrensen mener jeg også er et vikarierende argument for å stemme mot, for den kan justeres. Jeg registrerer også at man ikke er fullt ut konsekvent på påbudslinjen, da man delvis er for påbud når man er villig til å gå inn for SVs forslag. Jeg er bevisst på avveiningen mellom personlig ansvar og samfunnets ansvar, og det må man være i disse spørsmålene. Men her har vi helt klart muligheten til å ta hensyn til sparte liv på sjøen, og det mener jeg må veie tyngst. Derfor bør vi gå inn for dette forslaget, som ligger her i dag, sånn at vi kan få iverksatt det allerede fra kommende sommer.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-06-13:
Jeg er selv i den aldersgruppa som bør føle seg truffet av statistikken: mellom 40 og 60 år, ikke flink til å bruke flytevest. Jeg er faktisk av dem som er flinkest til å bruke flytevest når jeg har ungene med meg i båten. Det betyr at vi ikke når fram med et påbud om at jeg må ta flytevesten på meg når jeg har ungene med meg – det blir ikke noen bedring. Problemet er faktisk oss 40–60-åringer når vi ferdes i båt uten ungene våre – det er da ulykkene skjer. Jeg må si at her bruker vi mye tid på å diskutere noe som vi i hvert fall sekundært er enige om. Det som er beklagelig, er at det ikke ser ut til å være flertall i denne salen, slik at vi kan få et påbud allerede fra denne sommeren. Det betyr at liv som kunne ha vært reddet, ikke blir det på grunn av at vi ikke får plass det påbudet så raskt som mulig. Det må vi dessverre ta inn over oss. For vi vet at påbud virker. Vi ser det når det gjelder bruk av bilbelte, det har hatt en forebyggende effekt at det er et påbud. Man mener at det samme vil skje når det gjelder bruk av flytevest, selv om jeg hører i dag at mange tviler på det. Jeg skal glatt innrømme at jeg er et godt eksempel her – jeg tror jeg vil være enda mer påpasselig med å ta på meg flytevesten om det er et påbud, enn om det ikke er det. Noen av oss er nå bare sånn, og jeg tror ikke det gjelder bare meg. Sekundært er det stort flertall i denne salen for en eller annen form for påbud om bruk av vest, enten det skal gjelde bare når unger er om bord, eller også når det ikke er unger om bord. Da synes vi det er merkelig at man subsidiært ikke kan samle seg om forslag nr. 4, for forslag nr. 4 ville bety at vi får en sak til Stortinget om hva man skal bestemme om påbud eller ikke påbud, og der man også kan komme med andre gode tiltak, som for så vidt står i forslaget fra SV. Omfanget av det som står i forslag nr. 4, ivaretar faktisk alle i denne salen, og det vil komme en sak der man endelig tar stilling til tiltak. Det som er synd med det forslaget, er at det tidligst vil virke fra neste båtsesong.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2014-06-13:
Jeg synes debatten til de grader har vist at man ikke skal drive og hjemmesnekre lovforslag som man egentlig ikke har tenkt godt nok igjennom. Særlig det siste innlegget illustrerer jo det. Jeg synes det er unødvendig å diskutere hvem som har forberedt seg dårligst. SV og Miljøpartiet De Grønne har ikke hatt mulighet til å være med i komitébehandlingen. Jeg vil rose dem for at de faktisk har tatt utfordringen med å lage et regelverk som oppfattes som noenlunde rettferdig, også ute. Det lovforslaget som ligger her, er utrolig lite treffsikkert. Det treffer bare en tredjedel av det vi snakker om, som alle er opptatt av, og det er drukningsulykker. Med dette lovforslaget kan altså en RIB, som går i 50–60 knop, og som i ukyndige hender er rene drapsvåpenet, etter min mening, frese forbi en som sitter i snekka si og putrer av gårde og skal måtte ha redningsvest. Det synes jeg illustrerer at her kunne forslagsstillerne vært såpass åpne at de gikk tilbake og lyttet til bl.a. Kongelig Norsk Båtforbund. Båtforbundet sendte ut en pressemelding, og der står det: «AP hadde således et svært godt grunnlag for å foreslå et brukspåbud for egnet flyteutstyr.» Det lå jo i departementet i ett og et halvt år. Videre står det: «Teksten i forslaget var dessverre dårlig formulert og ga grobunn for diskusjoner i alle båtrelaterte fora.» Og det er før vi har vedtatt den. Det skulle blitt litt av en diskusjon etterpå. Jeg vil be forslagsstiller bak forslag nr. 4 – for det er det dette nå dreier seg om – om et svar. Innebærer forslag nr. 4 et pålegg om at man skal innføre redningsvest, slik jeg leser noen representanter? Jeg leser egentlig forslagsstiller Pollestad fra Senterpartiet sånn at man skal vurdere å innføre redningsvest. Jeg har et forslag som jeg vil ta opp her, så får forslagsstiller ta stilling til det. Hvis man sløyfer den siste delen av det forslaget – altså den delen som heter «herunder påbud om bruk av flyteutstyr» – får man full tilslutning i Stortinget. Det er det samme som Miljøpartiet De Grønne sier. Det er tolkningen av den delen av forslaget som er vanskelig. Alle er opptatt av sikkerhet til sjøs, og da kunne man bare si: Stortinget ber regjeringen innen utgangen av 2014 legge fram sak for Stortinget om bedret sikkerhet på sjøen – punktum. Her har man mye av grunnlaget liggende i departementet, for det har jo de rød-grønne sittet på i ett og et halvt år uten å kunne konkludere. Det burde heller ikke være altfor belastende for departementet. Et sånt forslag er jeg ganske sikker på at man ville få full tilslutning til. Da stiller man faktisk departementet fritt. Man går tilbake til nullpunkt, så får man kanskje et gjennomtenkt forslag – med virkemidler på en rekke områder – som Stortinget da kan ta stilling til. Så jeg ber forslagsstiller om å være villig til å stryke den siste delen. Da tror jeg vi også kommer til å støtte det fra regjeringspartienes side.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2014-06-13:
Høyre og Fremskrittspartiet har gjort det klart at vi stemmer for forslagene nr. 1 og 2, fra SV.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-06-13:
Å vareta liv og helse er noko av det aller viktigaste vi gjer her i det øvste organet i landet. Vi har haldningsskapande kampanjar, og vi har påbod. Det har opp gjennom åra vore ei mengd eksempel på at ein faktisk må gå til eit påbod for å endra haldningane til folk. Eit godt eksempel her er sikkerheitsbelte i bil. Det var veldig mange motførestillingar, men i dag er vi vel samde om at det er naturleg å bruka bilbelte, og det reddar faktisk liv. Redningsvest reddar liv. Eit påbod vil få mange fleire til å bruka vesten – ikkje berre ha han om bord i båten. Difor er eg for eit påbod. Påbod om redningsvest er det enkeltvedtaket som hjelp best, ifølgje ekspertgruppa. Difor er eg for eit generelt påbod. Vi vil ikkje ha ei gjentaking av alle dødsulykkene som var på sjøen i 2013. Redningsvesten må på, og det vil redda liv. Ja, difor er eg for eit påbod. Også SV sitt framlegg viser at dei er opptekne av sjøsikkerheit og av å redda liv. Men etter mitt syn treffer ein ikkje heilt rett målgruppe. Barn og foreldre er jo dei som er flinkast til å bruka vest. Det er vaksne menn som er mest utsette for ulykker, og då må ein koma med tiltak som også omfattar denne gruppa. Det er lita hjelp i å ha redningsvest om bord i båten, viss ein ikkje har han på. Ulykkene skjer så fort, og hamnar ein i sjøen og er slegen i svime, søkk ein som ein stein. I Arendal i førre helg hamna 22 personar i sjøen. Alle vart redda, men ingen brukte redningsvest. Det var heller ikkje barn om bord i båten. Overskrifta kunne fort ha vore: Fleire ungdommar miste livet ved båtkantring i Arendal. Dei brukte ikkje redningsvest. Eg er sikker på at dei fleste her i salen deler intensjonen om meir bruk av redningsvest og er opptekne av sjøsikkerheit. Eg vil òg poengtera at sjølv om påbod ikkje vert innført, og det skjer dødsulykker i sumar, er og vert ansvaret hjå båtførar og dei som opptrer uansvarleg. Kontrollproblematikken har vore trekt fram som ein del av problema med påbod. Til det vil eg seia at det er lettare å kontrollera om vestane er på, enn om dei faktisk ligg i båten. Og sjansen for å verta stoppa er liten. Eg har hatt sertifikat i meir enn 30 år og har vorte stoppa i éin bilbeltekontroll i desse åra, men likevel brukar eg bilbelte. Forslag nr. 4, frå representanten Pollestad ber eg om at alle støttar. Eg viser her til argumentasjonen som kom frå representanten Hjemdal. Det er ingen omkamp om eit generelt påbod om bruk av redningsvest i fritidsbåt. Det vil eg presisera. Det er altså ei vurdering av påbod i forskjellige former – også båtlengde. Dette sa også forslagsstillaren veldig greitt. Framlegget er å setja sjøsikkerheit i eit breitt perspektiv på dagsordenen.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-06-13:
Alle spring opp her og seier dei er så opptekne av sikkerheit til sjøs, og det er dei nok, for vi er alle opptekne av at vi skal få ein heilskapleg gjennomgang når det gjeld både promillegrense og eventuelt sertifikat – og båtlengd og fart, for den saks skuld. Alt dette ligg faktisk i forslag nr. 4. Ministeren har jo fått ei stadfesting av korleis forslaget skal tolkast, ut frå det spørsmålet ein hadde. Så det burde vera mogleg å koma fram til at alle kan stemma for det forslaget. Så vil eg òg nemna at vi tek oss ad notam det som representanten Bastholm sa både om prosess og om inkludering av dei partia som ikkje sit i komiteen, slik at vi har det med oss i handsaminga av nye saker som kjem opp.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-06-13:
Eg voterte, men det står her at eg ikkje gjorde det.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-06-13:
Nå har jo representanten Else-May Botten og flere redegjort for bakgrunnen for forslaget og begrunnet det godt, så jeg skal ikke gå inn i så veldig mye av det. Men jeg vil minne om at dette òg er noe som vanlige folk er opptatt av, og det understøttes av den undersøkelsen som Ipsos MMI gjennomførte for Redningsselskapet i 2013, der 94 pst. av norske kvinner og 71 pst. av mennene svarte ja til dette. I tillegg er det jo flere organisasjoner som har støttet det. Vi er opptatt av at dette blir innført allerede fra denne båtsesongen og mener at det vil bidra til at færre omkommer. Og som representanten Pål Farstad klart og tydelig sa: Det handler om å redde liv. Jeg kommer fra Sørlandet hvor det er et utstrakt fritidsbåtmiljø i sommerhalvåret. 6. juni hadde Fædrelandsvennen et større oppslag om saken, og alle som ble intervjuet der, støttet unisont det påbudet. Jeg ønsker å referere Asbjørn Karlsen og hans bror, som uttrykker følgende til avisen: «Du tror vel vi gamle sjøulkene er mot påbud. Men da må du tro om igjen.» Og videre: «Vi er født på sjøen og har aldri hatt redningsvest på.(…) Dagens båtfolk er helt annerledes enn før. Folk kan(…) sette seg i en småbåt(…) helt uten erfaring. Vest-påbud er helt nødvendig», konkluderer de med. (…) (…) (…) En fornuftig konklusjon av noen sjøulker, etter mitt syn. Så må jeg også si at når det gjelder den kritikken som Trellevik og til dels Gundersen her kommer med – og som Pollestad riktig sa – forholder vi oss til en forretningsorden. Når regjeringen ikke gjør det for å utarbeide en lovtekst, må vi benytte den muligheten som vi har i Stortinget, til å utforme lovteksten, og da sammen med jurister her. Ellers synes jeg både Trellevik og Gundersen synser veldig mye om vårt forslag. Redningsselskapet er tydelig på at vårt forslag er godt og fanger opp det som er utfordringen.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-06-13:
Jeg har en liten undring over Knag Fylkesnes’ forslag. Han nevner spesifikt promille og farten til sjøs, men jeg registrerer at han ikke ønsker å nevne redningsvest.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-13:
For å følge opp der representanten Korsberg sluttet: Så klart man skal bruke redningsvest. Bruk av redningsvest er et spørsmål om sunn fornuft, og man gjør rett i å reagere om folk drar ut, og gjerne utaskjærs også, i små båter med veldig store motorer, uten vest og med en flaske vin. Så hvorfor ikke påby redningsvest? Det er mange grunner til det. Jeg skulle kanskje ønske at vi brukte litt mer tid på prinsippene i denne debatten. For det første er det ikke mulig å regulere bort alt vi anser som uvett. Selv rynker jeg på nesen over basehoppere, men jeg har ikke tenkt å gå inn for et forbud. Det er fordi jeg aksepterer at folk har ulikt syn på risiko og hva som gjør livet verdt å leve. Mange mennesker har familiemedlemmer som drikker, som utsetter andre mennesker for lidelse og til og med fare med sin drikking, og mange tar sitt eget liv ved å drikke. Men jeg har ikke tenkt å forby alkohol heller, og jeg tror ingen andre her i salen har tatt til orde for det. Mange ser med undring på meg. Jeg er en ung og presumtivt frisk mann som røyker. Det er en dødelig aktivitet, og det vet jeg godt. I langt større grad er røyking en dødelig aktivitet enn fritidsbåter. Folk går på fjellet uten tilstrekkelig kart og utstyr, særlig hver påske. Noen forulykker hvert år, men ingen her i salen har foreslått å forby det, og ingen her i salen ville antydet at det ikke å gå inn for å forby det, er å bære et personlig ansvar for at disse menneskene forulykker. Kort sagt er det ikke sånn at alt som er farlig, og alt som er skadelig, selv ikke alt som er dumt, er forbudt. Hvis noen sitter i en robåt og har lyst til å sole seg på hele kroppen, synes jeg faktisk de skal få lov til det. Jeg synes særlig det blir pussig om de som sitter i den nevnte robåten, skal være pålagt ved lov å ha på seg en redningsvest, mens en skjærgårdsjeep på over 8 meter suser forbi i høy fart og med en beruset fører – en mann over 40 – uten at loven sier noe om det, som de praktiske konsekvensene av forslaget fra Arbeiderpartiet ville blitt. Som SV-er er jeg for en sterk offentlig sektor, jeg er for en effektiv og sterk stat, jeg er for lover som ofte er strenge, som beskytter alle, uavhengig av bakgrunn, uavhengig av klasse og uavhengig av kjønn. Men ikke på noe punkt i min ideologiske overbevisning om at fellesskap, det å dele, det å utjevne forskjeller er best, hører det med at folk ikke skal ha ansvar for seg selv. Tvert imot mener jeg at fellesskap, reguleringer og det å dele, er lurt, nettopp fordi det gir folk en større frihet til å leve sine egne liv, større mulighet til å ta vare på seg selv. Den makten vi har på Stortinget, skal ikke brukes til å regulere bort dårskap eller ethvert personlig ansvar. Den skal ikke brukes til å påby alt vi er for, eller forby alt vi er mot.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2014-06-13:
På tampen av en lang debatt, som til tider også har vært god, har jeg lyst til å komme med et par kommentarer. Den har jo vist at alle i salen er opptatt av å styrke sikkerhet på sjøen, med litt forskjellige innfallsvinkler. Men debatten og saksgangen har også vist hvor uheldig det kan være at man driver med lovarbeid i behandlingen av et Dokument 8-forslag. Det skal jeg forsøke å vise et par eksempler på. Det er flere andre som også har påpekt det. Jeg er litt usikker på om det vi har i vårt regelverk når det gjelder dette, kanskje ikke er helt gjennomtenkt, når vi ser hva som kan skje i denne saken. Jeg skal ta et helt konkret eksempel. I det første leddet i forslaget fra bl.a. Arbeiderpartiet står det at dette forbudet bare skal gjelde når båten gjør fart gjennom vannet. Ja vel – jeg har vært på sjøen i alle fall i 50 år, og jeg har opptil flere båter. Jeg startet min karriere med å gå på sjøsikkerhetskurs da jeg var helt ung gutt. En av de tingene vi lærte der, var at aldri skulle mer enn én av gangen reise seg opp i en båt. Sjøsikkerhetsreglene er for mange like viktig som fjellvettreglene, men vi ser at mange ulykker skjer fordi folk reiser seg opp i småbåter. Utlendinger har vært nevnt her tidligere. Sånn som dette lovforslaget nå er utformet, kan åtte tyskere om bord i en 15-fots, liten Askeladden reise ut, ta fiskestengene sine og begynne å egne når båten har lagt seg i ro vest på ei flu utpå havet. De kan sitte der og ta av seg redningsvestene, som er ukomfortable å ha på, reise seg opp, og båten hvelver, og mange av dem omkommer. Det er dette vi ser eksempler på hvert eneste år. Men dette har man i denne lovparagrafen som man her legger opp til, ingen regulering av. Det er bare et eksempel på at det rett og slett er lite gjennomtenkt å komme med lovtekster i en sånn fart som det her er gjort. Jeg har lyst til å si at det eneste rette nå er at man går for det som flere har anmodet om, forslaget fra Geir Pollestad, uten den siste delen av setningen. Da vil man få en grundig vurdering fra departementets side, og Stortinget vil få en ny mulighet til å behandle saken.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2014-06-13:
Mitt innlegg ble ikke først og fremst holdt for å fortelle om en situasjon som lett kan oppstå på sjøen, og som skjer daglig. Det var bare ment som et eksempel på hvordan denne lovteksten ikke dekker det man kanskje ønsker. Til representanten Hjemdal må jeg få si at det er jo litt patetisk, kanskje, at man finner grunn til å gå opp på Stortingets talerstol og fortelle meg som representant om og stille spørsmål ved prosedyrer, først og fremst, i en lovsak – at jo da, man kan lage en forskrift som nøytraliserer teksten i selve lovparagrafen. Denne formen for lovbehandling understreker virkelig mangelen på seriøsitet.
Abid Raja (Venstre), 2014-06-13:
Det står vedtatt.
Trond Helleland (Høyre), 2014-06-13:
Kanskje en stemmeforklaring hadde vært greit her?
Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2014-01-30:
På vegne av representantene Karin Andersen, Johnny Ingebrigtsen, Torgeir Knag Fylkesnes og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om å videreføre det viktige arbeidet for at ansatte i sykehusene skal få tilbud om full jobb.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-01-30:
La meg først få takke statsråden for et fyldig og konkret svar. Jeg er glad for at hun er klar på at hun vil videreutvikle det konkrete og det praktiske samarbeidet, for det er det NORDEFCO dreier seg om. Hun understreker også betydningen av denne NORDEFCO-paraplyen, som jeg vil støtte henne på. Hun nevnte også dette samarbeidet mellom Norge og Danmark nå når det gjelder frakting av kjemiske våpen ut av Syria. Jeg kan bringe en hilsen fra et nordisk partimøte på mandag, der danskene var veldig opptatt av akkurat det samarbeidet med Norge, og var glade for den norske fregatten. Så et par spørsmål – og kanskje noen problemstillinger. Vi har Stoltenberg-rapporten liggende. Noe har man gjennomført, andre ting ligger der, og noe er kanskje vanskelig. Men vil statsråden og regjeringen plukke opp Stoltenberg-rapporten og sørge for gjennomføringskraft når det gjelder akkurat den rapporten? Så er det slik at vi har gjort mye bra – dette understreket jo statsråden – og har lyktes med både utdanning, transportkapasitet og samarbeid om styrkebidrag. Statsråden nevnte nå dette med sanitetsutdanning, som er ganske interessant – at det har latt seg gjøre under den nordiske paraplyen. Så mangler vi kanskje å komme i mål på andre områder, men det går seg sannsynligvis til. Det som jeg, i hvert fall ut fra medieomtale, opplever som vanskelig nå, er kanskje dette med materiellutvikling. Det gjelder først og fremst forholdet mellom Norge og Sverige, og jeg vil be statsråden utdype noe hvordan hun opplever den situasjonen akkurat nå. Et konkret forslag i Stoltenberg-rapporten var det nordiske samarbeidet om luftovervåking over Island. Amerikanerne trakk seg ut av Keflavik-basen på veldig kort varsel, og etterlot seg et tomrom – jeg hadde nær sagt bokstavelig talt et tomrom. Nå har vi fått luftovervåkingen, et NATO-oppdrag under ledelse av Norge, der også Sverige og Finland deltar, etter at daværende utenriksminister Espen Barth Eide undertegnet avtalen om luftovervåkingen med sine kolleger under Nordisk råds sesjon i Helsinki i oktober i 2012. De har en litt annen form for såkalt «surveillance», men de er med. De er der, og det er viktig. Jeg vil spørre om statsråden vil sikre at dette oppdraget blir videreført. I forbindelse med det hun snakket om om Northern Group, som jeg også synes er ganske interessant, kan statsråden tenke seg at f.eks. de baltiske land på et eller annet tidspunkt kan komme inn under NORDEFCO-paraplyen?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-01-30:
Jeg må først takke for en veldig god debatt. Alle er opptatt av dynamikken i det nordiske forsvarssamarbeidet, men også av det praktiske dag-til-dag-samarbeidet mellom de væpnede styrker i de nordiske land. Det var vel Halleraker som sa noe slikt som at nordisk samarbeid er modell for det moderne regionale samarbeidet, og forsvarspolitikken er i økende grad en del av dette. Tybring-Gjedde la til at nordisk samarbeid har bidratt til å bygge robuste samfunn, et verdifellesskap som også er basis for forsvarssamarbeidet. Og jeg synes at konklusjonene til Sverre Myrli var veldig interessante med tanke på framtiden til dette samarbeidet. Igjen: Dette samarbeidet er dynamisk fordi det er praktisk, og fordi det ikke har et ministerråd – det er en drøy påstand, vil mange si. Men jeg synes at avtalen fra 4. desember om å samarbeide om transportfly igjen er et slikt eksempel. Man greier å komme fram til veldig gode og konkrete samarbeidsløsninger. Samarbeidet kan selvfølgelig gi økt operativ effekt til bedre pris som landene kan tilby hverandre – lufttransporttjenester, Airlift, kostnadsdeling for transporter, deltakelse i NATO-samarbeid, FN-operasjoner osv., som vi har vært inne på. Både Andersen Eide og Navarsete tok opp Archer og dette med ord og handling i samarbeidet, særlig mellom Norge og Sverige. Jeg tror statsråden sa at det i dag er 70 samarbeidsprosjekter mellom Sverige og Norge. Vi skal kanskje også se på det som skjer, ut fra at Archer-prosjektet var vanskelig, og at det finnes andre samarbeidsprosjekter. Men den fremste utfordringen er å skape effektive forsvarsløsninger basert på en felles situasjonsforståelse og evnen til å koordinere og levere kapasiteter både hjemme og ute. Det krever fleksibilitet, realisme, fordomsfrihet og et langsiktig perspektiv, og det krever tillit. Det visjonære arbeidet bør føre til enda mer konkrete tiltak – er f.eks. felles forsvarsplanlegging mulig? Det er et litt provokatorisk spørsmål. Men jeg tror det er langt dit i så fall. I mellomtiden fortsetter både forsvarssamarbeidet og det økende utenrikssamarbeidet, også fordi vi deler grunnleggende felles verdier vi skal forsvare. Og hvem vet, på tross av det som Sverre Myrli sa: Kanskje blir det nordiske forsvarssamarbeidet en gang et regionalt samarbeid innenfor NATO.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-01-30:
Jeg skal prøve å få svart på alle spørsmål. Hvis ikke, får jeg komme tilbake til det i det siste treminuttersinnlegget. Det er gode spørsmål. Stoltenberg-rapporten har jo vært noe som skiftende regjeringer har jobbet med tanke på. Jeg tror det største hinderet i Stoltenberg-rapporten i en periode var solidaritetserklæringen og innholdet i den, og det at det skapte en viss usikkerhet om hva det nordiske forsvarssamarbeidet skulle være, relatert til landenes primære sikkerhetspolitiske tilknytninger. Når det nå er ryddet av veien, opplever jeg også at framdriften på de praktiske områdene faktisk er større og sterkere enn den var i en periode. Det er også noen områder som ligger til utenriks, som f.eks. felles utenriksstasjoner osv., der jeg vet at det har vært litt treghet i samarbeidet, men det er i alle fall noen muligheter som utforskes av de ulike landene. Så vi ønsker å gjennomføre de områdene der vi ser det som naturlig, og der det tjener norske interesser, selvfølgelig i en dialog med Stortinget. Så til luftovervåkningen på Island. Der er det en rotasjonsordning, der vi har ledelsen nå dette halvåret, og det vil komme en rotasjon også seinere. Det er jo, etter min oppfatning, et veldig godt eksempel på hvordan det går an å koble litt ulike sikkerhetspolitiske tilknytninger, samtidig som man øver og trener sammen. Svenskene og finnene vil også bidra med fly som øver og trener. Vi håndterer Air Policing-delen. Det er en avklart avtale som fungerer godt for alle land. Så til Northern Group og det å inkludere de baltiske landene i det nordiske samarbeidet. Man kan jo diskutere mye knyttet til det nordisk-baltiske forsvarssamarbeidet. Noen vil framheve at de baltiske landene har litt andre erfaringer med noen av våre naboer enn det vi har, og andre vil framheve at det er godt mulig å ha disse praktiske tilnærmingene som vi allerede har i den nordiske rammen, også med de baltiske landene. Jeg tror det viktige er at man i så fall sørger for å identifisere prosjekter der det er naturlig, men jeg tror nok at man også må ha in mente at NORDEFCO er en organisasjon og en sammenslutning som på veldig kort tid og kort varsel kan løse til dels store utfordringer politisk, og det er det enkelt å gjøre innenfor den nordiske rammen. Nå ble det lite tid til det siste spørsmålet. Jeg kommer gjerne tilbake til det i det siste svaret mitt, men jeg vil bare nevne at jeg opplever særlig et norsk-svensk materiellsamarbeid som godt. Vi har over 70 samarbeidsprosjekter med Sverige. Vi kjøper tre ganger så mye forsvarsmateriell fra Sverige som de kjøper fra oss. Vi har et veldig nært samarbeid på viktige områder. Om kun kort tid, i midten av februar, ruller den første CV90 ut av fabrikken i Örnsköldsvik. Det er den største anskaffelsen i Hærens historie. Den kjøper vi av svensk industri. Alt går etter planen, vi er veldig godt fornøyd med leveransene så langt, og det er et prosjekt til en verdi på 6 mrd. norske kroner.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2014-01-30:
Takk for en veldig god debatt. Jeg slutter meg til alt som er sagt, både om viktigheten av NORDEFCO, det nordiske forsvarssamarbeidet, om NATOs betydning som hjørnesteinen i norsk sikkerhetspolitikk, og de vurderingene som er gjort rundt de regionale samarbeidene. Jeg får ikke tid til å gå nærmere inn på det nå, så jeg vil derfor gå rett over på spørsmålene knyttet til Archer. Representanten Navarsete spurte om når beslutningen ble fattet, og på hvilket grunnlag, og sier at dette er overraskende. Særlig overraskende kan det ikke være, for den regjeringa som Navarsete selv satt i, fremmet altså i to påfølgende budsjettproposisjoner til Stortinget bekymringsmeldinger over forsinkelser og kvalitetsavvik ved Archer-systemet. Senest i proposisjonen for 2014 står det: «På denne bakgrunn er prosjektet til fornyet vurdering fra norsk side. Regjeringen vil i løpet av inneværende høstsesjon komme tilbake til Stortinget på egnet måte om denne saken.» Det var det altså den forrige regjeringa som skrev. Jeg redegjorde for denne saken, i bredde og dybde, for Stortingets utvidede utenriks- og forsvarskomité 5. desember. Jeg skal ikke gjenta det som ble referert der, her, men opplevde full tilslutning til den beslutningen som regjeringa så seg nødt til å fatte. Det var ingen enkel beslutning. Det er en beslutning vi gjerne skulle ønske at vi ikke hadde måttet ta, men på grunn av at det ikke var mulig å levere det vi hadde bestilt, innen den tida som var tilgjengelig, var det, etter et klart råd, det vi var nødt til å gjøre. Så til spørsmålet som Kåre Simensen stiller, om det norsk-svenske samarbeidet er i ferd med å rakne. Nei, jeg opplever på ingen måte det. Tvert imot opplever jeg at vi på 70 ulike områder har et nært samarbeid, både på materiell, på øving, på trening og på andre områder. Mange av dem er innenfor materiellsamarbeid. Vi har jo den saken som Kåre Simensen selv nevnte, om disse lastevognene. Der er nå signering av avtalen utsatt fordi det svenske konkurranseverket ser på dette etter at en av de potensielle leverandørene stevnet både norske og svenske anskaffelsesmyndigheter. Det søksmålet ble trukket, men så ville konkurranseverket i Sverige se på det, og det er der saken nå står. Når det så gjelder det siste spørsmålet, knyttet til offiserer, har Norge ikke trukket seg ut av samarbeidet. Det er heller ingen manglende vilje til å satse på det, svarere tvert imot, vi ønsker å videreutvikle det. Vi har i dag om lag ti offiserer som tjenestegjør ved ulike avdelinger og prosjekter i Sverige. Det som har vært en liten utfordring, er at det ikke er en helt lik måte å gjøre det på i Norge og Sverige. Mens vi, dels på grunn av den integrerte strategiske ledelsen, har svenske offiserer i Forsvarsdepartementet, i langtidsplanavdelingene, på strategisk nivå, har Norge sine offiserer i forsvarskommandoene. Og da blir det ikke det tette samarbeidet. Så vi ønsker å videreutvikle det, men kanskje se på og justere på hvilke områder vi har våre offiserer. For det er også en viktig del av det norsk-svenske samarbeidet.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-01-30:
Jeg skal bare si at komiteen slutter seg enstemmig til de vurderingene som departementet har gjort. Vi foreslår at konvensjonen inkorporeres, og at det gjøres de nødvendige endringer i kjøpsloven og avtaleloven.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-01-30:
Først vil jeg takke for det jeg tolker som svært positive signaler i statsrådens svar, og jeg takker også for den anerkjennelsen han delte når det gjelder det arbeidet jeg har gjort knyttet til barn. Jeg syntes det var veldig positive signaler da statsråden pekte på behovet for godt innhold i fengsler, og at foreldregrupper kan være en måte å istandsette både foreldre til å ivareta foreldreskapet sitt og barna til å ivareta barndommen sin. Det syntes jeg var veldig bra. Det er noen utfordringer knyttet til dette som jeg håper man kan få diskutert i den pågående debatten og også i det videre arbeidet med disse tingene. Jeg tolker statsråden slik at han vurderer en lovendring, eventuelt å hjemle det i en forskriftsform. Jeg mener at en lovendring er det som er viktigst for barna, for når man har en lovendring, har man også flere virkemidler for å følge opp og kontrollere at det faktisk foregår sånn som det er bestemt. Men jeg ser fram til det som kommer fra departementet, med forventning. Jeg tenker også at i det videre arbeidet bør man vurdere også hva slags innhold man skal knytte til barnekontaktene. Det er sånn at fengslene i dag er fulle. Fanger sitter ikke i fengsel der de bor. Det betyr at familie og pårørende og spesielt barna må reise ganske langt for å møte sine foreldre når de skal besøke dem i fengsel. Det er også sånn at den hemmeligheten og det som egentlig skjer i barnas liv, skjer i en kommune der de ikke faktisk er, og der heller ikke foreldrene er. Jeg tenker at i det videre arbeidet vil det bli veldig viktig at kommunene også retter oppmerksomheten mot at det er behov for å ha et tilbud til denne gruppa, og har informasjon om at det går an å søke hjelp ute i kommunene uten at man behøver å vente på at barna eventuelt har fått en diagnose og skal henvises til en eller annen plass – altså forebygging helt på det laveste nivået. Det gleder meg også at statsråden signaliserte at han var enig i fokuseringen. Da regner jeg også med at statsråden vil være en av dem som løfter opp dette behovet i den offentlige debatten.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-01-30:
Takk for en veldig god debatt som jeg synes har favnet bredt. Det går for tida et tv-program – i forbindelse med grunnlovsjubileet vårt – som har vist historien om straffepraksis i Norge. I verdenssammenheng var det først forvisning, så var det lenking, så fikk vi celler, så var det en veldig tro på isolasjon, og nå har vi gått veien videre til elektronisk soning. Alt dette er metoder for å hindre folk i å gjenta kriminalitet. Derfor er jeg veldig fornøyd med at mange – jeg tror nesten samtlige representanter som har vært oppe – har pekt på dette med innhold i fengsler. Det er viktig for å bekjempe kriminalitet at en har et sterkt og kraftfullt fokus på dette med rehabilitering og hva som faktisk virker. Jeg har også lyst å trekke fram representanten Grung som pekte på dette med fagmiljøer. Vågslid var inne på i sitt innlegg, og jeg var også litt inne på det i mitt innlegg, at det er barns beste som skal være i fokus, ikke foreldrenes behov for å se barna. Men det krever at en har fagmiljøer og kunnskap. Skal en klare å forholde seg til den kunnskapen en har, trenger en også personell. Derfor er det viktig at fengslene blir satt i stand og rustes opp sånn at en får nok personell. De må ha tilstrekkelig kunnskap. Og når det gjelder forebyggingsarbeidet, er det utrolig viktig at dette også skjer ute i kommunene, og at disse barna på en måte får en plass i det offentlige rom når en diskuterer forebygging. Representanten Nybø var inne på dette med lov og forskrift og sa at det på en måte er litt det samme hvilken form det kommer i. Jeg har lyst til å si at hvis en skal gi noen sterke signaler ut til samfunnet, tror jeg lov er det som jeg fremdeles heller til. Det betyr at denne salen og de representantene som sitter her, blir ansvarlige for endringer i det lovverket som vi har. Det mener jeg er et veldig kraftfullt signal å gi, og det er kanskje det signalet disse barna faktisk trenger. Forskrifter kan endres uten at man går veien om Stortinget. Helt til slutt: Det er alltid vanskelig å forene to motstridende tanker og forestillinger samtidig. Vi har en forestilling om at de som er kriminelle, er onde og har gjort onde gjerninger, og så har vi samtidig en forestilling om at de er fedre og mødre og veldig lik oss. Jeg håper at den debatten vi skal ha framover om både soningsforhold og dette med barn, kan bidra til at vi kan få forent disse to forestillingene både i den offentlige debatten og i våre egne hoder.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2014-01-30:
Dette er en sak som komiteen slutter seg enstemmig til. Departementet har besluttet å endre navnet på Kriminalomsorgens sentrale forvaltning til Kriminalomsorgsdirektoratet for å tydeliggjøre at forvaltningsorganet er et ordinært direktorat. Årsaken er regjeringens beslutning om å flytte Kriminalomsorgens sentrale forvaltning til Lillestrøm innen 1. juli 2013. Navneendringen innebærer tekniske endringer i de lovene hvor navnet er brukt. Videre foreslås oppretting av en inkurie i straffegjennomføringslovens § 16. Lovendringene som fremmes i denne proposisjonen, er kun tekniske endringer som følge av navneendringen.