Michael Tetzschner (Høyre), 2012-10-16:
Oslo er det politidistriktet i Norge som er klart mest påvirket av tigging. Sentrum politistasjon utarbeidet i mai i år en rapport til Politidirektoratet om omfanget. Ved opptelling av tiggere hovedsakelig i Karl Johans gate og tilliggende gater og plasser ble det på én dag talt 187 tiggere fra Romania. 69 av disse ble kontrollert opp mot identifikasjonspapirer, og 68 av de personene som ble kontrollert, var registrert med straffbare handlinger. Samtlige av rumenerne tjenestepersonene kontrollerte, forklarte at de sov ute eller i bilene sine. Mange forklarte at de var her for sommeren for å tigge, og at de reiste flere turer til Norge årlig. Det er betydelige ordensmessige utfordringer knyttet til de utenlandske tiggerne. Det skyldes at de er mange, og at de til dels ikke har bopel, noe som gjør dem ute av stand til å innrette seg på en tilfredsstillende måte. Politiet mottar mange klager knyttet til monopolisering av offentlig sted, innkreving av uformelle avgifter, forsøpling, aggressive tiggere, pågåenhet, okkupasjon, overnatting i parker og på parkeringsplasser og opprettelse av teltleirer. Det kommer klager på urinering og avføring og klage på støy, og matrester kastes i nærmiljøet og tiltrekker seg både måker og rotter. Det er klager knyttet til skoler og barnehager og beboere som ikke tør slippe ut barna. Oslo kommune anla en volleyballbane og opparbeidet et friområde med utegrill i området Elgsletta ved Akerselva for å gjøre området mer brukbart for familier, og for å fortrenge misbruksmiljøet. Grillene ble imidlertid fjernet da området langt på vei ble monopolisert av tiggere. Hva gjelder tilknytningen mellom tigging og kriminalitet, er det ikke mulig å trekke ut statistikk for kriteriet «tiggere» eller lignende uttrykk. Imidlertid er Oslo politidistrikt av den oppfatning at man har et godt grunnlag for å mene at det er en slik sammenheng. Oslo politidistrikt uttaler: «I perioden 1. januar 2011 til 22. mai 2012 er det i Oslo politidistrikt registrert 1787 straffbare forhold som gjaldt rumenske statsborgere, hvorav 1205 er vinningssaker.» På sin side uttaler Majorstua politistasjon om nye trender og tigging: «Den siste tiden har vi sett en ny trend der lommetyver og litt mer proffe tyver bruker tiggekoppene som alibi for å oppholde seg i sentrum. De kan tigge en dag og begå lommetyveri og annen kriminalitet neste dag. Tiggere fungerer også som «spottere» for lommetyver og de oppbevarer tyvegods for dem.» Flere saker påtalemyndighetene har hatt i retten, viser en klar sammenheng mellom tigging og vinningskriminalitet. I en sak mot fire personer som hadde begått omfattende innbruddstyverier fra privatboliger kombinert med grovt heleri av store verdier, ble det på adressen hvor de hadde tilhold, påtruffet ytterligere tyve personer som livnærte seg av tigging og/eller prostitusjon. Flere av disse ble da straffeforfulgt for besittelse av tyvegods. Ran og tyveri av eldre er også en utvikling som ses, gjerne i forbindelse med at vedkommende selv har gitt penger til tiggeren. I tillegg til dette rapporteres det at det i tiggermiljøet er observert øvrig kriminalitet, som tyveri av sykler og mobiltelefoner, tyveri fra konteinere og gjenbruksstasjoner av tv-er, pc-utstyr, klær, metalltyverier og lommetyverier. Oslo har nå flere lommetyverier i absolutte tall enn Berlin. Disse fenomenene begrenser seg dessverre ikke bare til Oslo. Sør-Trøndelag politidistrikt har identifisert koblinger mellom tigging og kriminalitet, og uttaler: «Vi har etterretningsinformasjon som tyder på at det er sammenheng mellom tigging og annen kriminalitet, spesielt ordensforstyrrelser, vinningskriminalitet og prostitusjon(…) herunder grovt tyveri fra person på offentlig sted, butikktyveri, bensinstikk og lignende.» (…) Rogaland politidistrikt uttaler at de mottar «klager fra publikum som opplever at de blir plaget av tiggere, eller er redde for å bli utsatt for kriminalitet som følge av at de blir oppsøkt av tiggere». Videre: «Etterretningsopplysninger viser at tiggerne er svært mobile og reiser over hele landet. De reiser ofte i følge og gjerne i minibusser. Noen av bilene vi har registrert i vårt distrikt har andre steder i landet vært knyttet til personer som har drevet med narkotikasalg, brudd på våpenloven(…) (…) Kripos har i en rapport om organisert kriminalitet i Norge 2011–2012 uttalt: «Det er urovekkende at mindreårige i større grad ser ut til å bli utnyttet i Norge. Dette gjelder særlig til tvangstjenester og tigging. Kriminelle grupper som driver med menneskehandel, er ofte involvert i annen kriminalitet, særlig narkotika- og vinningskriminalitet.» Videre: «Omfanget av organisert tigging i de største byene er stort, og det forventes ikke å minke i nær fremtid.» Videre: «Det har i debatten om innføring av et eventuelt forbud mot tigging blitt fremholdt at «mange» tiggere er menneskehandlet og at man ved et forbud vil kunne forhindre utnyttelse til tigging, herunder menneskehandel. Politidirektoratet er enig i dette.» Tiggerforbud støttes også av alle politidistrikter som er særlig berørt av denne trafikken. Jeg har ikke registrert at justisministeren – verken den nåværende eller den forrige – har vært særlig opptatt av disse problemene som jeg har reist i denne interpellasjonen. Justisministeren har vært helt fraværende i debatten, og justisministeren har – så langt jeg har registrert – ikke tatt noen initiativer for å skjerpe bestemmelsene. Hvis det er slik at myndighetene viker tilbake for å innføre et landsomfattende forbud, kan man stille seg spørsmålet om det ikke ville være naturlig å gi i hvert fall de byer og de kommuner som i første rekke føler problemene, en anledning til i det minste å skrive inn en hjemmel mot tigging i de lokale politivedtektene. Når justisministeren så langt ikke vil forholde seg aktivt til rådene fra politidistriktene og Politidirektoratet – senest Politidirektoratets brev til Justisdepartementet 4. juni i år – burde man i hvert fall gi de folkevalgte i kommunene, som tydeligvis har noe større nærhet til befolkningen enn Justisdepartementet, en slik hjemmel. Da er det lokaldemokratiet som kan ta stilling til om man vil ha et slikt forbud, og jeg vil også legge vekt på at man i den enkelte kommune og i den enkelte by også har muligheten til å se et eventuelt innskjerpet tiggerforbud i sammenheng med andre sosiale tiltak som kommunen rår over.