Arve Kambe (Høyre), 2010-06-17:
Behandlingen av Finansmarkedsmeldingen for 2009 viser, som komitélederen og saksordføreren sier, et rimelig bredt politisk kompromiss, som lå bak de kriseløsningene som Norge innførte, og som har vært der siden. Høyre har vært med på dem, og Høyre har fulgt dem opp både i forbindelse med vårt alternative statsbudsjett og i forhold til revidert statsbudsjett. I Høyre mener vi det er nødvendig å legge om politikken for å skape trygghet for jobbene og velferden i årene som kommer. Flere europeiske land ser man nå sliter med en svært alvorlig gjeldskrise, den økonomiske veksten er lav og arbeidsledigheten høy i Europa og USA. Japan fortsetter med lav vekst, og det er ulike signaler om utviklingen i Kina. Den svake økonomiske utviklingen internasjonalt vil også få konsekvenser for Norge – for norsk industri, for norske arbeidsplasser og ikke minst for norsk import og eksport. Men Norge er allikevel godt stilt. Som den forrige saken viste, har vi et betydelig pensjonsfond, som jo har gjort at Norge i stor grad har sluppet å ta opp lån for å finansiere krisetiltak under finanskrisen. Tiltakene rettet mot bank- og finansmarkedet har virket raskt i Norge. Med en stor offentlig sektor er det mange som i liten grad blir berørt av den økonomiske nedgangen – i hvert fall i første omgang. Samtidig er mange bedrifter avhengig av eksport. Med fallende markeder, et særnorsk høyt kostnadsnivå og rød-grønne skatteøkninger kan mange arbeidsplasser være utsatt. Sentralbanksjefen uttalte i høringen med Stortingets finanskomité den 18. mai da han tegnet et bilde for deler av de konkurranseutsatte bedriftene: «Den økonomiske geografien i Norge vil endre seg de neste 10–15 årene. Vårt kostnadsnivå og lav vekst i Europa vil sette arbeidsplasser og næringslivet i industrisamfunn under press. Tap av arbeidsplasser vil ramme hardest der industrien veier tyngst. Hele industrigrener kan gå tapt.» Det er ganske alvorlige signaler sentralbanksjefen sender. Én ting er pengepolitikken, som er et av de viktige elementene. Der vi kan gjøre noe fra denne sal, er jo i finanspolitikken. Den advarselen som sentralbanksjefen kommer med, må tas alvorlig. Både sentralbanksjefen og OECD har gjentatte ganger påpekt at Norge må stramme inn på statsbudsjettet for å unngå en for sterk kostnadsvekst og økt press på kronekursen. Vi er glad for at regjeringen erkjenner utfordringen, men vi er ganske skuffet og relativt overrasket også over at regjeringen Stoltenberg ikke klarer å nå de målene som finansministeren selv satte seg om redusert oljepengebruk. Bedriftenes utfordringer forsterkes av at næringslivets konkurranseevne har blitt klart svekket under rød-grønt styre, og innovasjonsevnen er ifølge den europeiske innovasjonsrapporten tydelig svekket i Norge. Framfor å stramme inn på budsjettene og prioritere vekstskapende politikk ser det ut til at regjeringen dessverre nok en gang velger å skyve problemene foran seg, til tross for at man har skapt forventninger om at man skulle gjøre noe med det. Det kan gjøre omstillings- og innstrammingsbehovet enda større. Høyre mener at politikken må legges om, slik at utgiftsveksten over statsbudsjettet går ned, og omstillingsevnen både i offentlig sektor og næringslivet går opp. Norske banker har stort sett gått bra, men markedet ser ut til å respondere lite grann. Finanskrisen har avdekket at noen bedrifter og banker er så viktige at de tilsynelatende «ikke kan gå konkurs». Noen banker blir dermed så viktige at markedet regner med at staten vil redde dem, særlig hvis staten allerede er stor eier i banken, og dermed vil disse bankene få billigere finansiering til tross for at de har lavere egenkapital og eventuelt mindre sikkerhet. Sentralbanksjefen sa under høringen at dette kan man faktisk se klare spor av i bankenes regnskap. Høyre har merket seg dette, og det er noe vi ser på videre. Regjeringen har uttalt at oljepengebruken skal ned. Høyre legger til grunn at regjeringen klarer å få det til allerede i 2011-budsjettet, slik at vi raskest mulig kommer ned på rentebanen, med tanke på å komme ned på 4 pst.-målet. Høyre har i forbindelse med revidert budsjett, som vi vedtar i morgen, et kutt i offentlige utgifter, kutt i statsbudsjettet, i revidert, på over 2,5 mrd. kr, som regjeringen burde kunne være med på. Vi mener at dette vil bidra til at næringslivet får en mer stabil rente og valutakurs, og rammebetingelser som er så like som mulig våre konkurrenters. Det gjør inntrykk når vi nå ser rapporter fra næringslivet, som sliter med kronekursen. Vi har en reiselivsnæring som er bekymret for utviklingen. Vi har verft, skipsverft, vi har eksportindustri langs hele Kyst-Norge som er bekymret for valutasvingninger og kronekurs. Man ser da også at Norge er et av de landene som har startet renteoppgangen. Selv om den riktignok er liten, er den i hvert fall større enn i andre land. Og nå er vi i ferd med å avslutte et lønnsoppgjør, som de europeiske landene – jeg vil ikke si at de rister på hodet av det der, men de tenker vel bare at Norge må være heldig. Når vi ser tilsvarende debatter i andre parlamenter, i andre valgkamper – som det har vært en god del av nå – handler finansministerens jobb om å ta ned budsjettene, gjennomføre smertelige kutt, strukturkutt, se på nye måter å drive offentlig sektor på. Det har vi altså sluppet i Norge på grunn av oljepengene, men av hensyn til det private næringslivets konkurranseevne må vi fortsette den jobben. Vi opplever at finansministeren er enig i målsettingen om det, men det ser ut til at når budsjettene hans kommer, har han glemt det. Dette er noe som vi mener i større grad må tas på alvor. Så en merknad som jeg vil vise lite grann til, og som betyr noe. Det gjelder innskuddsgarantiordningen. For Høyre er det en svært viktig del som er med på å trygge bankene, den er med på å trygge oss enkeltmennesker og trygge små og mellomstore bedrifter. Den har 2 mill. kr i sikkerhet per bank per kunde. Der har regjeringen en god jobb å gjøre i forhandlingene med EU. Jeg kunne tenkt meg at finansministeren svarte på hvordan statusen er der. Det er satt ned et finanskriseutvalg som har frist ut desember med å jobbe med dette, og det er hel haug med endringer både i Norge og internasjonalt som fremmes for å gjøre markedet bedre. Et fritt marked trenger sterke reguleringer som gjør at alle får muligheten til å konkurrere på like vilkår, og at man avdekker problemer, som markedssvikt. Et av de diskusjonstemaer som har vært til stede i norsk politikk, der regjeringen allerede har konkludert til tross for at man skal ha denne debatten på nyåret, gjelder altså regjeringens lovforslag om å forby shortsalg. Kunnskapen om shortsalg og virkningene er relativt liten i Norge, og uten en bred kunnskapsbasert gjennomgang av temaet er det enkelt å tillegge shorthandelen skylden for utslag i markedet som har helt andre årsaker. Vi vet bl.a. at Statens pensjonsfond utland driver med bl.a. shorting selv, og det er det mange andre som også har gjort. Dermed kan det være et hint til markedet om at noe ikke helt stemmer. Vi i Høyre mener at vi heller skulle tatt oss tid til en grundigere og mer forskningsbasert gjennomgang av disse erfaringene før man presenterer de lovendringene som statsråden nå har gjort, særlig i lys av at vi avventer Finanskriseutvalgets arbeid. Et plutselig forbud mot norsk shortsalg kan føre til en innlåsningseffekt over lengre tid for aktørene og kan skape unormale markedsmekanismer. At myndighetene gis slike hjemler, kan også svekke tilliten til at markedet skal fortsette å fungere. Høyre mener en felles tilnærming er fornuftig. Det pågår nå diskusjoner både i EU og i USA som ikke er fullført, i forbindelse med vurderinger av shortsalg. Derfor burde Norge avvente dette istedenfor å ha bråhast. Jeg vil gi ros til saksordføreren og komitélederen for en god gjennomgang av saken. Jeg vil også gi ros til finansministeren og sentralbanksjefen, som var på høringen. De ga oss et godt innblikk i saken.