Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2013-06-04:
Særreglene for dagpengemottakere over 64 år ble avviklet 1. januar 2011. Personer som hadde fylt 63 år på det tidspunkt, kunne likevel heve dagpenger i en overgangsperiode som senere ble forlenget fram til 1. juli 2012. Mindre enn et år etter at særreglene ble opphevet, mot Fremskrittspartiets stemmer, fremmer Fremskrittspartiet forslag om at særreglene skal gjeninnføres, slik at alle arbeidsledige som mottar dagpenger etter fylte 64 år, skal kunne fortsette med det inntil fylte 67 år. I praksis betyr det at eldre arbeidsledige kan gå sammenhengende på dagpenger fra fylte 62 år til 67 år. Det var denne muligheten et tverrpolitisk flertall i Stortinget ønsket å lukke da vi avviklet særreglene for eldre arbeidstakere. Jeg ser naturligvis at Fremskrittspartiet fremmer sitt forslag fordi vi avholder stortingsvalg 9. september, og jeg antar at vi skal møte dette igjen i løpet av valgkampen. Medregnet i dag er det også andre gang alle andre partier avviser Fremskrittspartiets forslag, dels med begrunnelse i pensjonsreformen, som Fremskrittspartiet også er imot, dels fordi særreglene var en form for omvendt aldersdiskriminering. Slik er det også med en rekke andre representantforslag fra Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet har aldri latt seg sjenere av politisk ensomhet. Tvert om synes partiet å trives best når de kjører solo. Men når partiet sammen med Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre stadig proklamerer at de skal regjere sammen dersom velgerne gir dem mandat til det, må vi spørre om dette blir forhandlingstema når partiene mot formodning skal sette seg ned og drøfte et regjeringsprogram etter valget. Det er bred politisk enighet om at arbeidstakerne skal oppmuntres til å stå i arbeid så lenge som mulig. Slik sett ser pensjonsreformen ut til å virke etter sin hensikt. Da vi avviklet særreglene for arbeidsledige over 64 år, var det fordi vi ble oppmerksom på særreglenes innlåsingseffekt. Vi så at særreglene i realiteten var en gunstig førtidspensjoneringsordning, simpelthen fordi det i gitte tilfeller var fordelaktig å heve dagpenger og bygge nye pensjonspoeng framfor å hente ut alderspensjon, AFP, etter fylte 62 år. Eldre arbeidstakere skal ha samme rett og samme muligheter som andre arbeidstakere, også om de skulle bli arbeidsledige mot slutten av arbeidslivet. Jeg oppfatter selvfølgelig at det gjennomgående er mer krevende å formidle eldre arbeidstakere tilbake til arbeidslivet enn yngre, men slett ikke alltid. Tidlig og kvalifisert oppfølging er like viktig for eldre som for yngre arbeidstakere, og jeg aksepterer ikke at eldre arbeidsledige nedprioriteres i tiltaksarbeidet. Flertallet i arbeids- og sosialkomiteen ber tvert om at Nav skal ha særlig fokus på eldre arbeidsledige som ikke har rett til pensjon før fylte 67 år. Som regel er dette kvinner som i en lang periode i livet ikke har vært i arbeid utenfor hjemmet, og som ikke har rukket å bygge opp rettigheter utover minstepensjon. Når alle partier unntatt Fremskrittspartiet insisterer på at eldre arbeidssøkere uten pensjonsrettigheter skal ha tilbud om jobb eller tiltaksplass, er det selvfølgelig også fordi økonomisk sosialhjelp normalt ikke er noen egnet inntektssikring for eldre mennesker som er på vei ut av arbeidslivet. Da har jeg lyst til å legge til: Hvis Nav ikke klarer den oppgaven, og det viser seg at vi etter hvert får en gruppe eldre arbeidssøkere som ikke har rett til verken dagpenger eller fleksibel alderspensjon på tross av oppnådd alder, må vi se på deres økonomiske situasjon med nye øyne.