trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Iselin Nybø (Venstre), 2019-06-04:
Det som har vært viktig for regjeringen, er at alle studenter skal ha tilgang på et studentombud. Det betyr at de må ha tilgang i praksis. Hvis det viser seg at et studentombud har for mange studenter, har de i praksis ikke tilgang på et studentombud. Samtidig mener jeg at det vil være upraktisk om vi skal kreve fysisk tilstedeværelse. De aller fleste studenter vil være på en campus eller i nærheten av en campus der det er studentombud tilgjengelig, også fysisk – så for de aller fleste studenter vil det la seg gjøre. Men det vil være vanskelig for de mindre institusjonene, og der det er geografisk spredning. Vår intensjon med dette har vært tilgangen til studentombud. Jeg mener at med dagens teknologi har vi muligheter til å kommunisere på telefon eller via nett, noe som gjør at man får tilgang selv om noen ikke er der fysisk.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-06-04:
Jeg synes det var et godt innlegg representanten holdt. Engasjementet mot seksuell trakassering synes jeg det er viktig å ha hele veien, ikke bare når det dukker opp på dagsordenen i media, f.eks. Vår sektor har utfordringer på dette området. Det er en sektor som har skjeve maktforhold. Det er en sektor der det til tider er mye alkohol involvert. Det er en sektor som selv erkjenner at de har utfordringer med seksuell trakassering. Og jeg har vært helt tydelig på – der vet jeg at jeg har sektoren bak meg – at vi ikke skal ha det sånn på norske universiteter og høyskoler. Både studenter og ansatte på campus skal ha en hverdag som er fri for seksuell trakassering. Det er en jobb som ikke kan gjøres i rykk og napp, det er en jobb som må gjøres hele veien. Universitetene og høyskolene har selv tatt dette på alvor. De jobber godt med f.eks. fadderukene. Det jobber godt i arbeidsgruppen som de har nedsatt selv. Og nå får vi også studentombud på plass. Men dette er en jobb som må fortsette.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-06-04:
Åpenhet om resultater er et av forskningens store idealer. Åpen tilgang sikrer bedre kunnskapsutvikling og mer bruk av kunnskap gjennom at profesjonelle brukere i arbeids- og næringsliv får ta del i resultatene fra forskningen. Åpen tilgang er en forutsetning for allmenn tilgang til informasjon og en forutsetning for at vitenskap kan forankres i allmennheten. Plan S er en internasjonal harmonisering av kravene om åpen tilgang. Jeg støtter planen, men jeg vil understreke betydningen av å involvere forskningssektoren for å finne gode løsninger som gjør norske forskere i stand til å møte de kravene som følger av Plan S, uten at det går på bekostning av forskningskvaliteten. Derfor vil tett og god dialog være viktig i gjennomføringen av planen. En del forskere har vært bekymret for at tempoet i prosessen har vært for høyt, som også flere representanter har nevnt fra talerstolen. Koalisjonen har lyttet til forskerne. I den endelige veilederen til implementeringen av Plan S er tidsplanen forskjøvet med ett år, dvs. at kravene om umiddelbar åpen tilgang vil gjelde fra 2021. Veilederen spesifiserer også at koalisjonen aksepterer flere typer overgangsordninger. Jeg er opptatt av at Plan S ikke skal være i strid med norsk lovgivning om opphavsrett. Derfor har jeg bedt Unit – Direktoratet for IKT og fellestjenester i høyere utdanning og forskning – om å utrede rettighets- og lisensspørsmål i forbindelse med åpen publisering av vitenskapelige arbeider og datasett i Norge. Utredningen skal også klargjøre spørsmål om forskningsinstitusjonenes ansvar og rettigheter som arbeidsgivere og problemstillinger knyttet til bruk av delingslisenser. Utredningen skal gjøres i samarbeid med Forskningsrådet og Universitets- og høgskolerådet og være ferdigstilt innen 1. september 2019. Det er liten tvil om at Plan S gir støtte i forhandlingene med de store forlagene. Publiser og les-avtalene som Norge har inngått med de store forlagene Wiley og Elsevier, er gode eksempler på at politikken for åpen tilgang er i ferd med å bære frukter. Det er det samlede presset som nå kommer fra flere land, som bidrar til at internasjonale konsern revurderer forretningsmodellene sine. Plan S er noe vi har diskutert mye fram til nå, det er sikkert noe vi skal diskutere i framtiden. Men vi må også løfte blikket og se hva Plan S handler om. Det handler om demokrati. Det handler om tilgang til viktig kunnskap for arbeidslivet vårt, for næringslivet vårt, for enkeltpersoner i dette landet.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-06-04:
Jeg er helt enig med representanten i at norsk som fagspråk er det viktig å fokusere på, for det er viktig for utviklingen av vårt eget språk, at det brukes i akademia. Derfor har også universitetene et særlig ansvar for den delen av språket vårt. Vi jobber på ulike fronter når det kommer til norsk fagspråk, for det er klart at i akademia er det under press. Vi ser at flere og flere mastergradsoppgaver skrives på engelsk, og vi ser at flere og flere doktorgradsavhandlinger skrives på engelsk. Det er en utfordring for det norske språket i møte med den internasjonale forskningen. Kulturdepartementet jobber nå med en språkmelding. Der vil denne problemstillingen bli tatt opp. Etter at humaniorameldingen ble lagt fram, har vi gitt 16 mill. kr i støtte til åpne tidsskrifter. Vi er opptatt av å løfte norsk som fagspråk også i eierdialogen vi har med universitetene og høyskolene. Sammen med kulturministeren arrangerte jeg også et seminar om det i høst.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-06-04:
Den store utfordringen med åpen tilgang har vært – og når vi hører på opposisjonen i dag, er det fortsatt – at det har skjedd veldig lite. Fra 2005 og fram til i dag har et motargument vært at det går for fort. I realiteten har det egentlig skjedd fint lite i prosessen rundt åpen tilgang fram til Forskningsrådet ble med i koalisjonen og Plan S. Nå har vi virkelig fått fortgang i arbeidet som sikrer demokratiet, arbeidsgiveren og næringslivet – og det er viktig forskningsbasert kunnskap. Det er ikke uten utfordringer, men det er internasjonale utfordringer. Nå har vi fått en rekke innspill. Vi ser også at koalisjonen har tatt høyde for de innspillene og innvendingene som har vært, da de la fram veilederen nå nylig. Jeg har sendt ut på høring det som går på publiseringsindikatoren, nettopp fordi jeg vil involvere sektoren i hvordan vi skal forberede oss til Plan S.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-06-04:
Jeg har hørt flere opposisjonspolitikere fra talerstolen i dag omtale Plan S som noe av det viktigste som har skjedd på dette feltet på lang tid. Og det er jeg helt enig i, for det er en stor endring som nå er i ferd med å skje. Vi flytter makten fra de store forlagshusene, de som tjener milliarder av kroner på offentlig finansiert forskning. Vi åpner forskningen, vi gjør den tilgjengelig for folk. Forskjellen på regjeringen og opposisjonen i denne saken er at vi gjør noe på vår vakt. Det er nå det endelig skjer. Vi har snakket om åpen forskning siden 2000-ett-eller-annet. Det har alltid vært et av forskningens store idealer, det har alltid vært et mål vi har vært enige om, men nå skjer det noe. Jeg forstår at det ikke er uten motstand. Jeg forstår at det ikke er uten bekymringer. Jeg er opptatt av at vi skal ha god dialog med sektoren. Jeg gleder meg hver eneste dag over de framskrittene vi har gjort, og det var en kjempeseier da vi landet avtalen med Elsevier relativt nylig.
Iselin Nybø (Venstre), 2019-06-04:
Nå er det en del av sektoren vår som driver prosessen. Det er Forskningsrådet, og det har, sammen med forskningsråd i andre land i Europa og resten av verden, gått sammen i denne koalisjonen. Forskningsrådet kjenner også sektoren godt og er sånn sett en del av den. De har også vært opptatt av å ha dialog med de ulike forskerne rundt omkring på universitetene og høyskolene våre. Representanten etterspør konkrete tiltak. Flere har nevnt den utredningen som Unit nå skal gjøre. I tillegg har vi sendt ut på høring forslag til endringer, som går på publiseringsindikatoren som er en del av finansieringssystemet til universitetene og høyskolene. Vi har lagt opp til en åpen høring, og vi har vært tydelig på at regjeringen ikke har bestemt seg. Vi ønsker å høre sektoren fordi den jobben de skal gjøre, påvirkes av hvordan vi belønner de ulike publiseringene framover.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2019-06-04:
Presidentskapet behandlet i dag tidlig en anmodning fra de partiene som er i flertall i transport- og kommunikasjonskomiteen, om å flytte debatten i to avgitte saker fra 5. juni til 19. juni. Flertallet i presidentskapet fattet en beslutning om at sakene blir å behandle i Stortinget 19. juni, samtidig med Prop. 119 S for 2018–2019. Flertallet i presidentskapet ga støtte til begrunnelsen som et flertallet av partiene i transport- og kommunikasjonskomiteen ga, at det vil være ryddig og hensiktsmessig å behandle samtlige proposisjoner om bompengefinansierte veiprosjekter på samme debattdag. Presidentskapet behandler en rekke anmodninger og søknader om utsatt avgivelsesfrist og endringer av debattdatoer. På samme måte ble også dagens anmodning fra et flertall av partiene i komiteen behandlet i presidentskapet. I henhold til forretningsordenen § 7 tredje ledd er stortingspresidentens stemme utslagsgivende ved stemmelikhet, og som representanten Myrli refererte, endte altså presidentskapets votering med tre mot tre stemmer, og da er min stemme, stortingspresidentens stemme, utslagsgivende.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2019-06-04:
Bakgrunnen for anmodningen fra de partiene som er i flertall i transport- og kommunikasjonskomiteen er blitt belyst av andre talere enn meg. Jeg redegjorde i mitt første innlegg for at flertallet i presidentskapet støttet den begrunnelsen som ble gitt da anmodningen ble fremsatt. Presidentskapet behandlet den i dag tidlig. Jeg har behov for å kommentere de antydningene som kommer om brudd på forretningsordenen, for dette er ikke et brudd på forretningsordenen. Dagsordenen kunngjøres senest 24 timer før stortingsmøtet. Det står i forretningsordenen § 35: «Det kunngjorte ukeprogrammet som er omhandlet i første ledd første og annet punktum, og den dagsordenen som er kunngjort, må ikke fravikes uten at det er nødvendig.» Dagsordenen ble ikke kunngjort før denne beslutningen ble fattet, så det er altså ikke noe brudd på forretningsordenen som her har skjedd. Det ble fattet et vedtak før kl. 10 i dag, og da ble dagsordenen kunngjort. Det er veldig viktig for meg å understreke, fordi jeg mener det ble insinuert at det var et brudd på forretningsordenen, at vi fravek forretningsordenen – det gjorde man altså ikke i denne saken. Det hender det er et mindretall og et flertall også i presidentskapet. Det er sjelden, men det hender. Det har også hendt i lignende saker tidligere. Men jeg mener at flertallet i komiteen har redegjort for – altså partiene som utgjør flertallet i komiteen – hvorfor de begrunnet den anmodningen som de fremmet i går. Så har jeg nok uttalt meg litt unøyaktig i intervjuet med NRK i dag. Jeg skulle sagt at det var flertallet av partiene i komiteen og ikke flertallet i komiteen. Det beklager jeg. Så legger jeg også merke til at i denne debatten har vel komitélederen også nevnt, i hvert fall andre har nevnt, at han har beklaget det i komitémøtet, og at det var en uriktig omtale.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2019-06-04:
Ja, det er riktig at flertallet har bedt om å samordne tre ganske like proposisjoner, som alle tre handler om Nye Veier. Og ja, det er heller ikke unaturlig at det går en liten stund fra man avgir, til man har debatten i salen. Jeg tror også alle representantene i alle komiteene har fått en henstilling fra presidentskapet om å besinne seg litt når det gjelder taletid, for det er mange saker før sommeren. For transport- og kommunikasjonskomiteen har det ikke vært så enkelt. Dette er et godt bidrag til å samle de debattene som handler om tre ganske like proposisjoner, som alle handler om Nye Veier og bompenger. Og ja, jeg tror også at alle representanter i alle partier, særlig i opposisjonen, kjenner til hvordan disse debattene foregår i denne sal. Det er sjelden man faktisk debatterer proposisjonen – hva den handler om, den enkelte strekning og formål – men det blir ofte en debatt som handler om Fremskrittspartiet og hva noen lovte i 2013 og 2009. Det er trist for de sakene det handler om. For Fremskrittspartiet er det viktig å samle dem, og vi tar gjerne debatten den 19. – den ønsker vi hjertelig velkommen. Jeg tror det er mer effektivt og bra – både for Stortinget og for det norske folk.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
100 milliarder er et enormt tall, hentet fra statsbudsjettet. Det dekker kostnadene til politi, forsvar, barnetrygd og kontantstøtte. Men 100 milliarder beskriver også et annet tall, og det er det regjeringen legger opp til å bruke på uføretrygd neste år. Det tallet har økt fra litt over 60 milliarder i 2014, og det passerer altså 100 milliarder nå. Men bak dette tallet skjuler det seg mennesker – 357 000 nordmenn – og det er forventet å øke med 25 000 til neste år. Mange av dem er for syke til å jobbe, de skal ha trygghet for å kunne leve et verdig liv, men mange ønsker å jobbe, og det mange opplever nå, er at det er vanskelig å komme inn, og mange opplever at de skyves ut. Politikken virker ikke for å snu denne utviklingen. Det var en prioritet for Erna Solberg da hun ble statsminister, og vi går i gal retning. I fjor inviterte statsministeren til en inkluderingsdugnad – flere skulle komme i jobb. De som hadde hull i cv-en, skulle få en mulighet. Vel og bra, men avstanden mellom de fagre ordene og utviklingen går i gal retning. Men «nå skal vi i gang med tidligere, bedre og tettere oppfølging fra NAV», sier arbeidsministeren. Hun sier det i 2019 – «nå» skal man i gang med det. Et tydeligere tegn på at dette ikke har vært nok prioritert de siste årene, kan vi vanskelig se. Arbeiderpartiet mener vi trenger en bredere aktivitetsreform for unge uføre, med jobbgaranti, mer ressurser og tilrettelagt kompetanse i Nav, og at vi kan følge opp faglig de som sliter psykisk. Det er opplagt at denne innsatsen fra regjeringen ikke er god nok med den utviklingen vi ser. Mener statsministeren fortsatt at inkluderingsdugnaden som hun har tatt til orde for, har det som trengs for å hjelpe flere inn i arbeid og snu denne trenden som setter så mange nordmenn i en krevende situasjon?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
Nav, den etaten som skal gjøre mye av dette arbeidet, opplever ABE-kutt og effektivisering. Hva skal til for å snu denne utviklingen, med en så kraftig vekst? Jeg husker hva Erna Solberg sa om dette i 2013–2014, da hun tiltrådte som statsminister. Utviklingen går i helt feil retning, med kraftig vekst – 25 000 nye i løpet av utgangen av neste år. Da er spørsmålet: Er den dugnaden som statsministeren inviterer til – dugnad er et fint begrep, og det kan virke – det som trengs for å følge opp disse menneskene, som – mange av dem – vil jobbe? Statsministeren nevner noe innen psykisk helse, men har vi mobilisert det som er av fagkompetanse til å kunne jobbe med dem som har såkalt lettere lidelser, for å kunne komme på sporet og komme i arbeid? Min påstand er at dette er et altfor lite prioritert tema. Det var ikke et tema i finansministerens tale. Dette handler om menneskers liv i Norge. Det handler om folk som skal komme i jobb, og vi trenger folk i jobb. Det vi ser, er skyggesiden av dette. Vi har lav ledighet, men for mange som står utenfor arbeidsmarkedet, som kunne kommet inn. Holder virkemidlene vi ser i dag, for å rette opp dette?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
Det er et positivt signal; vi skal komme med de forslagene. Når det gjelder AAP, arbeidsavklaring, har mange opplevd at de ikke er blitt avklart. De mister støtten midt i perioden, de ramler ned, blir uføre eller kommer på sosialhjelp. Det siste som kommer nå, er forslaget om at AAP-mottakere under 25 år skal miste en tredjedel av inntekten sin. Det følger logikken vi har sett før: De som har lite, skal gjøre en jobb ved å få enda mindre, mens de som har mye, skal bidra ved at de får mer. Det er et prinsipp høyresiden bruker, og vi ser det også her. Jeg orker ikke denne kritikken fra opposisjonen, sier Siv Jensen når hun blir konfrontert med dette, men det må hun tåle, for dette handler ikke om opposisjonen, det handler om mennesker som blir rammet, og som blir sårbare. Det er for kort overgang for dem som blir avklart etter sykdom, til de havner på uføretrygd. De blir for dårlig fulgt opp. Kapasiteten er for dårlig til å gi dem den avklaringen de trenger. Ser ikke statsministeren at veien tilbake til arbeidslivet er lengre fra uføretrygd enn fra arbeidsavklaring? Burde ikke innsatsen vært større der for å hindre at uføretallene fortsetter å vokse som de gjør?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
Det er opplagt, men dette følger en annen logikk fra denne regjeringen, og det er at de som skal betale for tiltak for dem som sliter, er de som sliter. Når det skal bli billigere med barnehage for de fattigste, er det andre barnehageforeldre som skal betale for det –det er ikke spleiselaget som en helhet. Og nå er det unge under 25 år på arbeidsavklaringspenger som skal betale for at de skal hjelpes tilbake. Det er usosialt, det som kommer. I tillegg er det i dette statsbudsjettet – det er viktig å ta det opp her også – en rekke kutt som jeg vil kalle usosiale og smålige, i arbeidsavklaringspenger, bostøtte for utsatte grupper, bilstønadsordning – det har vi sett tidligere – og fri rettshjelp. I neste års budsjett gjelder det nye grupper: unge med nedsatt arbeidsevne, barn som trenger tannregulering, og barn som trenger briller. Dette er urettferdig. Statsministeren sa til meg i Politisk kvarter i går at de fleste har råd til å kjøpe briller til barna sine. Det er en illustrasjon på det mennesker står i. Disse menneskene er egentlig kandidater til å ende opp utenfor arbeidsmarkedet om de ikke får den hjelpen fellesskapet kan gi dem, til å lære, til å bli akseptert, til å være med i det sosiale, til å unngå lettere sosiale lidelser. Hvorfor foretar regjeringen disse smålige kuttene som ikke har noen virkning for å gi mennesker bedre liv?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-10-09:
Min inngang til dette spørsmålet er at vi har en utvikling i samfunnet vårt som er svært alvorlig. Det statsministeren beskrev som en av de største utfordringene for Norge i 2013, har bare fortsatt å øke. Nå må vi ta tak i dette, med tettere oppfølging fra Nav, sier arbeidsministeren. Det er for sent. Jeg hører at statsministeren inviterer til at vi skal ha samarbeid om løsninger. Det er en god invitasjon. Vi har en rekke forslag. Det må komme mer ressurser til de som målrettet hjelper dem som er utenfor. Det må komme mer ressurser til kompetanse. Det må tas tak i utfordringen med psykisk helse, det som kalles «lettere psykiske lidelser». Det handler om hele spekteret av tidlig innsats, fra barnehage til skole til oppfølging. Jeg frykter at dette med inkluderingsdugnaden og tiltakene regjeringen nå har, er for svakt og for lite målrettet. Tallene og prognosene i dette budsjettet tyder på det. Vi er på feil kurs. Det alvorlige med det er ikke at vi passerer 100 mrd. kr – det kan Norge betale – men det er at et stadig økende antall medmennesker kommer i en situasjon som de vanskelig kommer seg ut av. Så her trengs det sterkere lut – en mer håndfast og kraftfull politikk.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Jeg er helt enig med representanten Gahr Støre i at det at vi har så mange som står utenfor arbeidslivet, er en av våre store og vanskeligste utfordringer i årene fremover. Det er mange tunge utviklingstrekk som også trekker i retning av at det kan bli enda flere fremover. Omstillingstakten i næringslivet, kompetansebehovet fremover – alle disse store tingene som vi ofte snakker om som utviklingen i vårt samfunn – er tunge driftere. Noe av det regjeringen derfor jobber hardt med, er å gå inn i mange ulike tiltak for å bidra til å kvalifisere folk til det arbeidsmarkedet vi har, til å gi dem tidlig hjelp til å komme tilbake når de har stått utenfor, og til å hente dem ut – med hjelpetiltak – fra f.eks. det å være avhengig av stønadsordninger. Derfor er det ikke slik at dette er det første budsjettet vi gjør noe i, slik det kunne høres ut i uttalelsene fra spørsmålsstilleren. Vi har f.eks. i budsjetter tidligere i denne perioden økt den tette oppfølgingen av psykisk syke gjennom IPS-ordningen, som bidrar til at vi støtter opp under at folk kan være i behandling og jobbe samtidig. Derfor har vi laget inkluderingsdugnaden, som egentlig retter seg mot én bit av arbeidet, nemlig å få arbeidsgivere med på laget til å ansette folk som har hull i cv-en, som har en funksjonshemning, som har stått utenfor. For veldig mange opplever at selv om de er kvalifisert for arbeid, selv om de har vært igjennom AAP-ordningen, at de er klar for det, så står det ingen arbeidsgivere og tar imot, fordi man har andre man heller vil ansette. Derfor er det en samfunnsoppgave å gjøre disse tingene framover. En av de tingene vi har gjort, er at vi nå i sum har litt færre folk på helserelaterte ytelser enn tidligere – eller det er omtrent på samme nivå. Det betyr at selv om uføretallet øker, klarer vi å bremse rekrutteringen inn mot disse ordningene. Der må vi gjøre enda mer, og derfor er det mange av de tiltakene vi gjør, som har en betydning for dette.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Jeg har aldri trodd at inkluderingsdugnaden er det eneste virkemidlet. Det høres nesten ut som om representanten tror det. Da har han ikke fulgt mye med på hva vi har gjort fra regjeringens side de siste årene. Vi har innført arbeidsplikt for sosialhjelp for unge sosialhjelpsmottakere under 30 år, med tett oppfølging for å få folk raskere tilbake i jobb. Vi har gjort endringer i kvalifiseringsstønadsordningene. Vi gjør det mulig nå å ta et fagbrev innenfor kvalifiseringsstønadssystemet og ordningene i Nav i mye større grad enn det som var tidligere, fordi vi skal få flere tilbake. Det er to utfordringer. Det ene er den utfordringen som dreier seg om helserelaterte spørsmål, det andre er kvalifiseringsutfordringene, og vi har tatt tak i begge spørsmålene. Men det tar lang tid. For lenge ble AAP brukt som en ordning hvor folk ble værende. Noen skulle bli uføretrygdet, men ble holdt på AAP selv om de etter hvert kvalifiserte for uføretrygd. Noen burde vært tatt hånd om mye tidligere. Vi gjør begge deler. Men jeg tar imot alle gode forslag, for dette synes jeg er en felles oppgave for hele det norske samfunnet.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Formålet med de endringene vi gjør i AAP for de unge, er nettopp å sørge for at det blir en tettere oppfølging. Vi bruker den samme summen penger på tettere oppfølging som det vi reduserer inntekten med ved å være på AAP. Samtidig gjør vi det likt for hvilken stønadsform man er på – om man er på AAP, om man er på kvalifiseringsstønad, eller om man er på introduksjonsstønad – slik at ikke én skal fremstå som mer attraktiv, men at de alle er like for dem under 25 år. Det er fordi veldig mange av disse står uten kunnskap og kompetanse og egentlig burde vært på en kvalifiseringsstønad for å kunne få den kunnskapen og kompetansen de trenger for å komme inn i arbeidslivet. Derfor er det nettopp de tiltakene vi gjør, og som Arbeiderpartiet protesterer mot, som bidrar til å hindre at folk blir rekruttert til varig å komme utenfor. Vi har satt i gang tiltakene for å sørge for å følge opp dem som er på sosialhjelp. Vi gjør dette systematisk for unge som kommer inn i AAP og andre ordninger. Vi gjør nettopp disse stegene. Men å tro at det er kortsiktig og lett – det er det ikke. Dette krever arbeid over mange år.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Alle disse kuttene hadde fortjent å bli diskutert separat, f.eks. spørsmålet om briller. Vi har på ti år hatt mer enn en dobling av denne posten, knyttet til én spesiell diagnose. Da har vi sagt at vi må holde litt igjen. Vi må sørge for at vi har en standardisert sats. Alle skal få briller, alle skal få gode briller tilpasset synet sitt, og som hjelper dem med sykdommen sin, men vi må ha en standardisert sats. Det har altså vært mer enn en dobling av denne posten i løpet av de siste ti årene, og da er det grunnlag for å gå inn og se på det. Når det gjelder tannregulering, er regjeringens holdning at vi ikke skal bidra til det kroppspresset som er i dette samfunnet med å pushe på at alle skal ha akkurat like pene tenner, og at det offentlige skal betale for tannregulering. Det er interessant å se på den sosiale fordelingen av hvem som får tannregulering. Det er faktisk barn av folk med høy inntekt og høy utdannelse som tar mest ut av denne potten, hvis man ser på den sosiale fordelingen av det.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Jeg er veldig glad for at Arbeiderpartiet nå ser at dette er en av de store utfordringene. Det opplevde vi ikke før, nå er jeg glad for at vi har blitt enige om det. Vi har jobbet systematisk med dette siden vi kom i regjering, bl.a. med tidlig innsats. Det er derfor det brukes 1,3 mrd. kr mer i norske kommuner – overført fra staten til norske kommuner – for å jobbe med tidlig innsats på mental helse, på helsesøstertjenester og psykologer i alle kommunene. Fra neste år er det pålegg om at det skal være psykologkapasitet i alle kommunene. Det er for å hjelpe til med disse lavterskeltilbudene for å hindre ting. Det er veldig farlig å tro at inkluderingsdugnaden løser alle disse utfordringene. Det er veldig mange andre tiltak som kommer i tillegg, men inkluderingsdugnaden er målrettet mot én ting: samhandlingen med arbeidsgivere og Nav, for å sørge for at vi får frem jobber som gjør at folk som ikke kan jobbe 100 pst. effektivt, og som kanskje har en sykdom og trenger behandling, likevel får en plass i arbeidslivet. Det er det som inkluderingsdugnaden handler om, og det er det vi ser at mange arbeidsgivere nå sier ja til å være med på.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Regjeringen har systematisk flyttet mer av beslutningene nærmere brukerne i Nav siden vi kom inn i regjeringskontorene. Det er bl.a. derfor vi har tett oppfølging av folk med psykiske utfordringer – man får en veileder som er med for å tilrettelegge i arbeidslivet. Det er derfor vi har økt denne ordningen betydelig i løpet av disse årene. Det er derfor vi jobber mer med samarbeidet med arbeidslivet ute og følger opp dem som er ute på arbeidstrening. Det er nettopp den typen ting som lå i de endringene vi gjorde i Nav, for vi opplevde at under den rød-grønne regjeringen ble det som var lagt opp til å være en reform for mer beslutning i førstelinjen, til mer beslutning i kontorene og mindre makt ute, mer et servicekontor utad istedenfor oppfølging og hjelp. Jeg er helt sikker på at vi kan gå enda flere steg med dette, men det langsiktige målet vårt er at alle som har sammensatte utfordringer, som trenger tett oppfølging, skal ha folk som hjelper dem med den tette oppfølgingen i Nav, og det er altså de skrittene vi har gått siden vi kom i regjeringskontorene.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Det var mange enkeltpåstander i det innlegget som det kunne ha vært interessant å ta opp, for jeg mener at de gir et feil bilde. Denne regjeringen bidrar til gode rammebetingelser som gjør at små og mellomstore bedrifter vokser. Vi ser økonomisk utvikling i Distrikts-Norge som skaper tryggere jobber. Vi ser at totalsummen er at det er lav ledighet, at det er mangel på arbeidskraft, og at det faktisk er en balansert vekst i det norske samfunnet for øyeblikket. Men siden spørsmålet dreide seg om kraftverksbeskatning, kan jeg gjenta de svarene jeg ga til representanten i trontaledebatten i forrige uke. Regjeringen nedsatte ikke dette utvalget med henblikk på at vi skulle gjøre forandringer i beskatningen mellom det kommunene får, og det staten får. Grunnen til at dette utvalget ble nedsatt, var at vi ønsket å se på det som ble tatt frem – også i mange diskusjoner i Stortinget og andre steder – om at det var for dårlige incentiver til å gjøre oppdateringer og ta ut kraftutnyttelsen av de vannkraftverkene vi allerede har. Det var det som var formålet. Så er det ikke sikkert at staten går inn og sier at man da må komme med dette svaret. Da hadde vi ikke bedt om en NOU, da hadde vi ikke sagt at det er et ekspertutvalg som skulle gjøre det. Jeg tror heller ikke ekspertene ville ha akseptert at de skulle få et mandat hvor forhåndskonklusjonene var trukket. Nå skal dette høres, så skal vi diskutere, og så skal vi trekke konklusjoner og komme med de politiske anbefalingene. Men jeg kan røpe så mye som at jeg mener akkurat det samme som jeg mente i 1996, da jeg satt her og jobbet med kraftverksbeskatningen. Jeg vet at LVK, Landssamanslutninga av Vasskraftkommunar, har en plansje med bilder av meg fra en konferanse hvor jeg sier at vannkraften er også en viktig lokalressurs, og at beskatningen også skal komme kommunene til gode.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Når man siterer deler av en diskusjon, burde man kanskje sitert påstanden som var før mitt svar om at jeg ikke tror at folk er opptatt av å ha kemneren nær seg. Det var partilederen i Senterpartiets påstand om at dette var å ta nære tjenester fra velgerne. Jeg tror de færreste har så lyst til å ha så mye med kemneren å gjøre, bortsett fra å betale skatten sin. Det som er utgangspunktet for dette, er at vi trenger å ha gode innkrevingsordninger. Vi har et arbeid mot svart arbeid – denne regjeringen har jobbet mye mot arbeidslivskriminalitet og etablert a-krimsentre rundt omkring i landet. Det å kunne inndrive skatter og avgifter er et viktig element i det – å ha bedre kompetanse rundt det. Derfor har vi lagt opp til at dette skal gå sammen med Skattedirektoratet – jobbe sammen med de andre skattekontorene for å sørge for gode tjenester.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Veldig mange av de temaene som Domstolkommisjonen for øvrig skal jobbe med, har veldig liten bæringsvirkning på selve strukturen. Det sier også Domstolkommisjonen selv. Det dreier seg om arbeidsformer internt, det dreier seg i mindre grad om ting som har bæring for selve strukturen. Derfor har det vært naturlig å ha to forskjellige utredninger. Vi er ikke ferdig med vårt arbeid. Denne skal høres, vi vil se på ulike alternativer knyttet til dette, og som sagt er dette et forslag som kommer fra et ekspertutvalg, som er opptatt av hvordan vi skal sikre at vi har god rettssikkerhet, god kvalitet, og kan sikre at dette fungerer godt. De påpeker at det er en utfordring at der det bare er en dommerfullmektig, kan man ikke behandle saker med mer enn seks års potensiell fengselsstraff – altså strafferamme. Det betyr at man uansett må flytte dem, og at det kan være andre måter å organisere det på. Jeg synes de fortjener at vi seriøst går inn og diskuterer disse parameterne som de har lagt til grunn. Så mener jeg at de har gått for langt. Det betyr bare at vi skal jobbe godt og grundig med det og lytte til alle høringsuttalelsene knyttet til det som kommer etter hvert.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Regjeringen satser på Nord-Norge. Det går godt i norsk sjømatsindustri. Noe av det aller viktigste vi gjør, er å sørge for markedsandeler. Det som Senterpartiet ofte glemmer, er at markedsadgang for fisk er helt avgjørende for arbeidsplassene langs hele kysten. Hvis vi ikke får avsetning på fisken vår, og hvis vi ikke har handelsavtaler med andre land, vil det heller ikke være lønnsomhet eller mulighet for utvikling, som vi ser for sjømatnæringen. Vi produserer altså betydelig mer fisk enn det vi spiser selv. Derfor er det så viktig at vi har et aktivt arbeid for å sørge for markedsadgang. Derfor er det også viktig at vi jobber med hele systemet for fordeling av kvoter o.a. – det ligger en kvotemelding i Stortinget – for å sikre at vi har bærekraftig lønnsomhet og robusthet også fremover for næringen. Vi jobber altså med å gjøre det lønnsomt i alle ledd. Jeg mener da at vi i sum har en politikk som er bedre for norsk fiskeri enn det Senterpartiets isolasjonspolitikk er.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Ambulanseflytilbudet som nå er etablert, er et kvalitativt langt bedre tilbud enn det tilbudet vi har hatt tidligere. Det står fast. Det tilbudet vi hadde på anbud, var bedre på kapasitet og kvalitet enn det som var tidligere. Det koster også ca. 100 mill. kr mer enn det gjorde før vi skiftet operatør, fordi det er kvalitetshevinger i tilbudet. Det er bl.a. fordi alle ambulanseflyene er blitt skiftet ut. Det er nye og mer moderne ambulansefly, og det er supplert med et jetfly. I innkjøringsfasen har det vært utfordringer for Babcock, samtidig har man fulgt godt opp ved å ha ekstra tilgjengelighet av andre ressurser. Det ser nå ut som om de utfordringene som Babcock har hatt – og noen av de tekniske problemene – er løst, og at det derfor vil gå mer regulert fremover. Men det er klart at vi følger nøye med på utviklingen og på at de leverer på det anbudet de har. Men anbudet og det det er lagt opp til der, er et bedre tilbud.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Jeg svarte på det spørsmålet tidligere, at Domstolkommisjonen selv mener at den andre delen av arbeidet ikke har noen direkte påvirkning på selve strukturen, og at de mener at dette er riktig å gjøre. Så vil jeg si at jeg er ikke det minste irritert over at Senterpartiet tar opp disse tingene, jeg synes bare det er fascinerende at de tror verden kan stå stille. Når verden forandrer seg, er vi også nødt til å forandre ting. Når kompetansekravene blir høyere, når det er ny kompetanse som gjør at vi kan behandle flere, må vi også sørge for at den kompetansen kommer til pasientene. Når kriminalitetsbildet forandrer seg, må vi sørge for å gjøre noe med den kriminaliteten som faktisk skjer. Jeg er stolt, jeg, av politireformens resultater på området vold og overgrep mot barn. Jeg har sagt det mange ganger fra denne talerstolen, og jeg kommer fortsatt til å si det: Jeg mener at vi nå slår ned på mange av de overgriperne som før har gått fri. Det er viktig for barn i dette samfunnet. Dette er forandringer som vi får til fordi vi gjør en kraftsamling på enkelte områder.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Jeg er litt forbauset over at Arbeiderpartiet, som ofte snakker om utfordringene med kriminalitet og ulovligheter på arbeidsmarkedet, ikke ser at skatt er en viktig del av dette. Det å være kraftsamlet på det er også en viktig bit. Så tenker jeg at med 56 steder rundt omkring i landet, godt fordelt, får man også mye god lokalkunnskap om hva som foregår. Som jeg har sagt før: Når det legges arbeidsplasser til Leira, Tynset og Otta, ville jeg kanskje ikke sagt at det akkurat er sentralisering; det er en god fordeling av kompetansearbeidsplasser, med god kunnskap om områdene, som er større. Det er riktig at vi skal spare 370 mill. kr på dette. Det gjør vi bl.a. ved at vi tar ut den naturlige avgangen som foregår i enkelte andre områder, men alle kommer til å få et tilbud om jobb. Vi regner med at gevinsten kommer til å bli betydelig større, og det er de beregningene vi har lagt til grunn for dette.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Jeg ser veldig godt at det er et behov for at folk bor rundt omkring i hele landet, og at de skal ha gode tjenester. Det er en av grunnene til at vi f.eks. øker antallet rekrutteringsstillinger på sykehusene i Nord-Norge med 22 pst. Vi legger alle de nye rekrutteringsstillingene der for å sikre at det er gode tjenester i helsevesenet. Vi flytter altså over og gjør mye annet enn det som står på den listen. Men la meg bare få si noen få ord om Sandessjøen, for jeg synes det er utrolig at Arbeiderpartiet bruker det som eksempel. Alle kommunene på Helgeland har vært enige om at det skal være ett sykehus der oppe. Helseforetaket – det regionale helseforetaket – har gitt beskjed om at det også skal utredes to, som en parallell utredning til dette, fordi man ikke er sikker på det. Men alle har vært enige om ett, og det er en diskusjon om det skal være i Mo i Rana eller Sandessjøen hvis det blir ett, eventuelt om det skal være begge steder med en annen type kapasitet. Det har jeg ikke hørt at Arbeiderpartiets lokale representanter har vært imot i løpet av denne tiden. At det er en kamp for at Sandessjøen vinner over Mo i Rana, har jeg stor respekt for, men når man fører dette opp hit, må jeg stille spørsmålet: Mener denne representanten at vi skal ha sykehus i Sandessjøen eller i Mo i Rana? Hva er Arbeiderpartiets svar på det?
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Det er mulig at adjektivene sitter løst hos representanten, men jeg synes vi skal ha en saklig diskusjon om hvordan vi leverer gode tjenester alle steder for de fremtidsutfordringene vi har. Det synes jeg Senterpartiet ikke tar med seg når de sier at de er imot enhver ting. Jeg kan selvfølgelig være ironisk og si at de var imot nedlegging av postkontorene, selv om posttjenestene ble bedre for folk flest etterpå, eller jeg kunne kommet med morsomheter om at de var imot innføringen av farge-tv – og alle disse tingene. Men jeg synes dette er ganske alvorlig, for skal vi ha gode tjenester, må vi faktisk også sørge for at vi kan rekruttere til de tjenestene, og sørge for at alle får likeverdige tjenester rundt omkring i landet. Da har kunnskap, kompetanse og bredde en betydning for mange av disse tjenestene. Jeg har registrert at samhandlingsreformen var den eneste reformen representanten Slagsvold Vedum kunne komme på at han hadde vært for av reformer de siste årene. Det er altså den reformen som mange av fastlegene nå påpeker at fastlegekrisen har sitt utspring i.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Da vi forhandlet om klimaforliket, hadde vi noen klare og tydelige forutsetninger for hvordan vi skulle klare å nå de målene. Vi tok den gangen hensyn til at vi skulle bygge det på en blanding av innenlandske utslippskutt, kjøp av kvoter fra prosjekter i utviklingsland og bidrag fra norske bedrifter gjennom det å delta i EUs kvotesystem. Så tok man faktisk også en del forbehold om teknologiutviklingen og kostnadene ved klimatiltak. Da den rød-grønne regjeringen la frem sin perspektivmelding våren 2013, anslo de at utslippene med den politikken, altså den samme type fremskrivinger som nå ligger i statsbudsjettet, i 2020 ville være 54 mill. tonn. De er nå nede i 51 mill. tonn. Det er jeg ikke fornøyd med, vi skulle ha kommet lenger, men vi har altså fått til en betydelig reduksjon i forhold til det som var perspektivene i den rød-grønne regjeringens politikk, fordi vi har innført flere tiltak. Men vi gjennomfører våre forpliktelser. Vi gjør det med de virkemidlene som vi var enige om i klimaforliket, og jeg skulle ønske at vi var kommet enda lenger. Men det er altså ingenting som tyder på at den rød-grønne politikken hjalp oss på vei til å klare dette, tvert imot er det de politikktiltakene som er gjennomført etter den tiden, som bidrar til at vi nå er nede i 51 mill. tonn i stedet for de 54. Vi kjenner ennå ikke fasiten, for regnskapet for 2020 gjøres opp først i 2022. Da har vi sikkerhet for hvor langt vi kom, og for hvor stort avvik det blir fra vår egen ambisjon om å ta to tredjedeler av kuttene hjemme. Som sagt, vi opprettholder og gjennomfører forpliktelsene våre, og vi gjennomfører kuttene totalt sett, men vi gjør litt mer ute enn det vi hadde ønske om i klimaforliket.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Representanten forsøker nå å trekke ulike deler og ulike saker sammen som ikke henger sammen. Men klimapolitikken virker. Den virker fordi regjeringen også setter inn tiltak som ikke var en del av klimaforliket. Så er det viktig å minne om at klimaforliket var fra 2008, ikke fra 2012 – i 2012 var det en videreføring av klimaforliket. Det var i 2008 vi laget ambisjonene, og etter fem år med rød-grønn politikk på klimaforliket var anslaget 54 mill. tonn i 2020. Nå er det 51 mill. tonn, og fasiten får vi i 2022. La meg bare komme med noen eksempler på hvordan dette virker. Hvis vi f.eks. ser på nasjonalbudsjettet for 2015, anslo vi at vi i 2030 kom til å ligge på 51,5 mill. tonn hvis ikke noe mer ble gjort. Nå, for 2020, er vi nede på 45 mill. tonn. Det viser at vi har fått en reduksjon. Det er en liten beregningsendring på metangass her, men det viser at reduksjonen kommer. Hvert eneste år har vi rapportert lavere utslipp fordi politikken virker, men vi trenger flere tiltak – og det setter vi i verk.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Vi har hvert eneste år rapportert hvordan vi ligger an i avstand, og vi har altså senket avstanden til målene. Vi når det som er forpliktelsene våre, men vi når det ikke med helt samme innenlandske ambisjon som vi hadde med hensyn til hvor mye vi tar hjemme, i forhold til hvor mye vi tar ute. Så er det interessant å se på utviklingen i nedgangen de siste årene. Hvis vi begynner med 2013: 52,2 mill. tonn i 2030. Vi er nede på 45, og det er før vi tar med oss alle de tiltakene som ligger i årets statsbudsjett, det som ligger i Granavolden-erklæringen om å øke CO 2 -avgiften med 5 pst. hvert eneste år frem til 2025, de tiltakene som vi er blitt enige med landbruket om å sette i verk for å redusere landbrukets utslipp i løpet av denne tiårsperioden, de tiltakene vi setter i verk når det gjelder innblanding av biodiesel fra neste år, fra 12 til 20 pst., og de tiltakene vi bidrar med for å sikre at vi også får en innenlandsk maritim flåte med mindre utslipp.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Det at vi har rapportert internasjonalt at vi oppfyller Kyoto-avtalen, er helt riktig. Det gjør vi, og det gjennomfører vi. Vi gjennomfører de forpliktelsene vi har i Kyoto-avtalen, det er det ingen tvil om. Det kan også være en sannsynlighet for at vi nesten ligger i overoppfyllelse av det. Men når det gjelder spørsmålet om en forsterket klimapolitikk, er en av de tingene vi gjorde, og som vi nå ser resultater av, selv om alle disse store teknologigrepene tar tid, det representanten Lysbakken som statsråd eller forhandlingspartner ikke ville innrømme opposisjonen den gangen, nemlig en tydelig forpliktende opptrapping av klimafondet, Enova, i forliket. Men det gjorde vi. Det har vi gjort, og gjør at vi nå har penger til et eget CO2-fond for tungtrafikken, som gjør at vi kan jobbe med den delen av transportnæringen. Det betyr at det er penger til havvindsatsingen og penger til å sørge for at bedrift etter bedrift nå får reduksjoner i utslippene gjennom bruk av ny teknologi. De pengene kom på bordet fordi denne regjeringen gjorde det den rød-grønne regjeringen ikke ville innrømme oss i forhandlingene.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Jeg har ikke tenkt å be om en utsettelse. Vi har inngått en avtale med EU om klimaforpliktelsene våre for 2030. Det er ikke bare en avtale for 2030, men for 2021, 2022, 2023, 2024, 2025, 2026, 2027, 2028, 2029 og 2030, for vi skal nå en utslippsbane. Vi har utslippsbaner som vi er enige om i en internasjonal avtale at vi skal nå hvert eneste år fremover. Derfor holder regjeringen på med et sterkt arbeid for å få til de resultatene. Jeg har lyst til å minne representanten om hva som står i klimaforliket. Det står at det – i 2012 – ble understreket at teknologiutviklingen, kostnader ved klimatiltak, folkevekst, økonomisk vekst og utslippsutviklingen innenfor petroleumssektoren vil ha betydning for når ambisjonen blir nådd. Også den gangen var det faktisk et spørsmål om vi klarte å nå alle de innenlandske målene. Men vi når våre utenlandske. Vi har senket utslippene i forhold til det som var de rød-grønnes perspektivmelding. Selv om vi skulle ønske å gjøre enda mer, er jeg glad for at denne regjeringen har en ambisiøs politikk for nettopp å gjøre det.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Sannsynligheten ligger i det vi faktisk har fått til i løpet av disse årene vi har sittet i regjering. Vi har altså gått fra prognosen på ca. 52,2 i utslippstonn i 2030 til 45 nå – før tiltakene som kommer fra Granavolden, og som ligger i dette statsbudsjettet, og de tiltakene vi kommer til å gjennomføre hvert eneste år fremover. Hvert eneste år vi har rapportert på langtidsprognosen for utslippene – på det som historisk har skjedd – har altså tallene gått ned. Vi er i riktig driv; vi er på riktig vei. Så bør kanskje representanten Lysbakken tenke igjennom om han har kommet med tiltak i denne perioden som ville gitt korttidseffekter av det volumet som skal til for å nå målene i 2020. Det tror jeg faktisk ikke har kommet. Vi har gått igjennom ganske mange partiers ulike forslag. Det eneste måtte være å la være å drive oljeproduksjon i Norge. Det synes jeg er en dårlig investering med tanke på vår fremtidige velferd.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Jeg kan ikke komme på noe akkurat i øyeblikket. Jeg skal tenke på det spørsmålet. Jeg skulle på noen områder ønsket at vi kom enda raskere i gang med en del av omleggingen vi har innen maritim sektor, men det har vært nødvendig å bruke tid, og vi kommer mye raskere i gang enn de fleste andre land. Er det noen tegn på at vi skal komme i mål? Ja, for det rapporterer vi på hvert eneste år. Hvert eneste år vi har rapportert, viser fremskrivingene at vi kommer nærmere 2030-målet. Vi har inngått en avtale som forplikter oss til å gjøre det, og vi har mange nye tiltak. Nye bybusser skal være nullutslippskjøretøy eller bruke biogass innen 2025. Innen 2030 skal nye tunge varebiler, 75 pst. av nye langdistansebusser og 50 pst. av nye lastebiler være nullutslippskjøretøy, og vi har laget et eget fond innenfor Enova for å få til disse løsningene på lastebilsiden. Det er utrolig viktige tiltak, og jeg mener altså at vi er på riktig vei. Så tar det litt lengre tid, f.eks. fordi det å kjøpe seg ny bil tar litt tid for en vanlig familie.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
Vi er i full gang med gjennomføringen av klimapolitikken. Det ligger mange forslag i dette statsbudsjettet, som er det viktigste instrumentet fremover. Så jobber vi nå med Klimakur, som kommer til å gi oss nye beregninger på ulike områder for å finne ut hvilke tiltak som kan gjennomføres med lavest tiltakskost. Det er ikke slik at man ikke har forsterket klimaforliket. Klimaforliket sa at elbilfordelene skulle opphøre når vi hadde 50 000 elbiler, eller i 2017. Vi har 250 000 biler. Vi skal fortsatt ha elbilfordelene – frem til 2021. Det betyr jo at vi får til ting som man ikke var enige om at man skulle ha i klimaforliket. Vi har fordoblet bevilgningene til Enova, et spørsmål som var veldig avgjørende for oss, men som vi ikke fikk gjennomslag for da Arbeiderpartiet skulle forhandle med oss om klimaforliket. Men vi sa vi skulle gjennomføre det, og vi gjennomførte det i regjering, noe som gjør at vi har de pengene disponible til all den teknologiutviklingen som er. Så vi har forsterket tiltakene i klimaforliket på en rekke områder.
Erna Solberg (Høyre), 2019-10-09:
For det første er det sånn at grunnen til at vi fremmer et forslag om å oppheve vedtaket, er jo de føringene som kontroll- og konstitusjonskomiteen har lagt på at vi bør avklare denne typen spørsmål. Istedenfor å la dem ligge over år vil vi heller komme med den typen forslag. Det vi har gjort, som arbeidsmetode, noe som også rapporteres i statsbudsjettet, er at vi under Arbeidslivs- og pensjonspolitisk råd har laget en arbeidsgruppe som kommer til å legge frem en sluttrapport høsten 2020. Men fordi vi ikke klarer å følge opp innenfor den tidsrammen som ellers ville vært, har vi foreslått formelt å oppheve vedtaket fra Stortinget. Det opplevde jeg var i tråd med de føringene som er blitt gitt om hvordan Stortinget ønsket at vi skulle håndtere dette, istedenfor å la ting ligge år etter år etter år. For oss er det viktig med et godt organisert arbeidsliv. Trepartssamarbeidet er en grunnplanke i hvordan vi har valgt å organisere vårt arbeidsliv. Jeg mener vi får mye godt ut av dette. Derfor jobber vi med å styrke organisasjonsgraden i arbeidslivet på begge sider. Det å si at det er en stor krise, og at venstresiden nå roper varsko, står ganske klart i kontrast til både tallene og – ikke minst – det LO-sjefen sa i fjor. For litt over ett år siden sa LO-sjefen at det ikke var noen dramatikk i tallene. Gabrielsen sa til NRK 5. februar i fjor: «Tilbake på 1970-tallet var det 51,5 prosent som var organiserte, i dag er vi 49,1. Det er ingen dramatisk og stor nedgang vi snakker om.» Det vi samtidig vet, er at organisasjonsgraden på den andre siden, i næringslivet, har økt i denne perioden. Så det er jo ikke en krise når det gjelder organisasjonsgraden i Norge. Vi jobber sammen med partene om tiltak. Så er det interessant, når skattefradraget ofte trekkes frem, at det ikke var noen synlig økning i organisasjonsgraden i den perioden da den rød-grønne regjeringen økte skattefradraget.