Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-12-19:
Problemstillingen knyttet til fremtidig organisering av matforvaltningen har tidligere blitt forelagt Stortinget. Hovedkonklusjoner samt en oppsummering og vurdering av innspill ble deretter lagt frem for Stortinget gjennom St.prp. nr. 63 for 2001-2002 om revidert nasjonalbudsjett for 2002. Stortingets vurdering av saken fremgår av Innst. S. nr. 255 for 2001-2002. Flertallet, bestående av regjeringspartiene og Fremskrittspartiet, gikk her inn for en modell med et samlet tilsyn for landbasert og sjøbasert matproduksjon. Dette grunnet seg bl.a. i at de aller fleste høringsinstansene gikk inn for en modell med et samlet tilsyn. Man tok også hensyn til høringsinstansenes synspunkter om at næringslivet skulle kunne oppleve tilsynet som effektivt og samordnet. Enkelte bedrifter opplever at dagens system kan føre til dobbelt tilsyn. Flertallet viste også til at man står overfor en reform av stor betydning og av stort omfang, og til viktigheten av at det blir holdt en god fremdrift i gjennomføringen av hele programmet for å sikre at reformen blir mest mulig vellykket. Det dreier seg om intet mindre enn å forbedre det norske systemet for mattrygghet og matkvalitet for å beskytte norske forbrukere parallelt med tilsvarende forbedringer i Europa. Flertallet sluttet seg også til at laboratoriene skulle fristilles. Staten bør her ha et ansvar for å bidra til å sikre at det etableres likeverdige konkurransevilkår for tilbydere i laboratoriemarkedet. Fremskrittspartiet har hele tiden hatt den oppfatning at det er en god løsning for landet med ett mattilsyn som får tre forvaltningsnivåer, og at sentralleddet plasseres i Oslo. Det betyr ett felles mattilsyn for sjøbasert og landbasert matproduksjon. Statens næringsmiddeltilsyn, Statens landbrukstilsyn og Statens dyrehelsetilsyn, samt Fiskeridirektoratets tilsyn med sjømat og Næringsmiddeltilsynet, hvis oppgaver i dag blir utført av de kommunale og interkommunale næringsmiddeltilsynene, vil bli samordnet i ett nytt statlig tilsyn. Hovedformålet med dette er å sikre tryggere matvarer, god plante- og dyrehelse og godt dyrevern. Oppgavene omfatter offentlig ansvar knyttet til helse, kvalitet og dyrevelferd langs hele produksjonskjeden fra fjord til bord, eller fra jord til bord. Når det gjelder sentralleddet, har Regjeringen slått fast at hovedkontoret skal ha en bemanning i størrelsesorden 100–120 årsverk. Vi vil fra vår side understreke at dette er gjort til tross for at særskilt utredning om temaet har konkludert med at fag- og forvaltningsoppgavene i hovedkontoret vil kreve 180 årsverk. Regjeringens føringer for sentralleddets størrelse og nevnte utredning ble gjort før ansvaret for sjømat og drikkevannsforvaltning ble tillagt det nye mattilsynet. Fremskrittspartiet er enig i at sentralleddets størrelse bør begrenses, men på en slik måte at den nødvendige styrke, kapasitet og kompetanse til å utøve strategisk ledelse av etaten, samordne risikohåndteringen, samordne regelverksutviklingen, samordne tilsynsarbeidet på nasjonalt plan, og samordne det internasjonale arbeid hvor det er behov for å påvirke regelverksutviklingen, skal sikres. Regjeringen foreslår også at regionalleddet, under ledelse av sentralleddet, kan få ansvaret for betydelige operasjonelle deler av nasjonale oppgaver. Dette er en utfordring i forhold til målsettingen om at sentralleddet skal være en sterk, kompetent og slagkraftig enhet. Derfor må det være et krav at delegering av oppgaver av nasjonal karakter kun kan forekomme når det skjer som følge av interne prioriteringer og under ledelse av sentralleddet. Under disse forutsetninger vil målsettingen om et slankt sentralledd kunne gjennomføres uten at målsettingen om sentralleddets kvaliteter undergraves. Regjeringen har gitt uttrykk for at den ønsker å ivareta hensynet til eksisterende kompetansemiljøer ved valg av lokaliseringssted. Det har vært ønskelig å lokalisere regionkontorene på steder hvor man kan rekruttere og beholde nøkkelpersonell, samtidig som man ønsker å styrke eksisterende fag- og forvaltningskompetanse i regionene. Fremskrittspartiet mener forutsetningene er noenlunde tilfredsstillende ivaretatt når det gjelder plasseringen av regionkontoret for Sogn og Fjordane og Hordaland i Bergen, for Rogaland og Agder-fylkene i Sandnes, for Hedmark og Oppland i Ringsaker, for Oslo, Akershus og Østfold til Ås, samt Nordland til Sortland. Men vi er uenig i Regjeringens plassering av regionkontorer i Kautokeino, Steinkjer og Bø i Telemark fordi disse valgene synes å være preget av andre hensyn enn å sikre slagkraftige og kostnadseffektive tilsyn. Det dreier seg om steder som kommunikasjonsmessig ikke har lett tilgjengelighet, og som ikke har et etablert miljø i dag. Etablering av helt nye regionkontorer kan dessuten bli unødvendig kostbart. Fremskrittspartiet har derfor lagt inn et forslag i innstillingen om at regionkontoret for Troms og Finnmark plasseres i Harstad, regionkontoret for Nord-Trøndelag, Sør-Trøndelag og Møre og Romsdal plasseres i Trondheim, samt at regionkontoret for Telemark, Vestfold og Buskerud plasseres i Drammen. Når det gjelder de lokale enhetene, støtter vi Regjeringens syn. Den videre inndelingen av de lokale enhetene og den påfølgende lokaliseringen er en oppgave som bør løses innenfor det nye tilsynet. Der er også enighet når det gjelder opprettelsen av en uavhengig vitenskapskomite. Risikoanalyse vil være et helt sentralt verktøy i Mattilsynets forvaltning og ikke minst den helt klare ansvarsdelingen mellom Mattilsynets risikohåndtering og vitenskapskomiteens risikovurdering. Vi har merket oss at flere høringsinstanser har påpekt at den arbeidsgruppen som har utredet ulike sider ved etableringen av vitenskapskomiteen, ikke er like klar når det gjelder skillet i ansvarsdelingen mellom Mattilsynet og vitenskapskomiteen. Vi vil derfor understreke at Regjeringens beskrivelse av bruk av risikoanalyse og rollefordelingen i denne sammenheng må legges til grunn for det videre arbeid med å etablere vitenskapskomiteen, selv om dette arbeidet i hovedsak skal bygge på arbeidsgruppens konklusjoner. På bakgrunn av at tilsynet med sjømat og kvalitetskontrollen skal overføres til det nye mattilsynet, foreslår Regjeringen en ny struktur i Fiskeridirektoratet. Fremskrittspartiet er enig i at delingen av Fiskeridirektoratet er en god anledning for Regjeringen til å styrke ressurstildelingen til direktoratets tilsynsoppgaver innen ressurskontroll og tilsyn. Bakgrunnen er at Stortinget ved minst to anledninger, i 2001 og 2002, har understreket at matforvaltningen må styrkes. Fremskrittspartiet vil likevel ikke støtte Regjeringens forslag til ny struktur i Fiskeridirektoratet. Vi inngår i det flertall som foreslår at regionkontorene for Fiskeridirektoratet i Trondheim og Vadsø opprettholdes, slik at hensiktsmessigheten og kompetansen gis bedre utviklingsmuligheter. I Trondheim er det bygd opp en solid kompetanse i havbruksforvaltningen, og det har vist seg meget nyttig for oppdrettsnæringen, med praktisk gode resultater av dette arbeid. Videre er det viktig at fiskeriforvaltningen er til stede i Finnmark, som er landets mest fiskeriavhengige fylke. Vi må ikke glemme at i Fiskeridirektoratet ligger den formelle vedtakskompetansen i regionkontorene, ikke i lokalkontorene. Det er viktig at de som har spisskompetanse og har formelt ansvar for den type forvaltning de er ment å inneha spisskompetanse på, får dette til å fungere godt og også for å utvikle miljøene. Jeg vil ta opp Fremskrittspartiets forslag, inntatt i innstillingen.