Kent Gudmundsen (Høyre), 2021-05-18:
Gjennom våre snart åtte år i regjering har kunnskap og forskning vært en av Høyres og regjeringens hovedprioriteter, og det går godt i sektoren. De siste fem årene har midler til FoU over statsbudsjettet ligget over 1 pst. av bruttonasjonalprodukt. Norge henter mer og mer penger hjem fra internasjonale forskningsprogram, og i tillegg har universiteter og høyskoler hatt en realvekst på over 20,5 pst., altså om lag 6,9 mrd. kr. Vi har høye ambisjoner for sektoren, og vi har gjennom store løft, med bl.a. strukturreformen, kvalitetsreformen og kompetansereformen osv., tatt viktige grep for å fremme kvalitet, egenart og ikke minst god dimensjonering. Jeg vil berømme innsatsen og engasjementet i utdanningsinstitusjonene blant de ansatte og studentene det siste året. Alle, men kanskje særlig studentene, har stått i en krevende situasjon. Samtidig som mange nå er trøtte og leie av pandemien, er det mange læringspunkter vi må ta med oss videre, og behovet for raskt å kunne omstille seg har blitt enda mer aktualisert under pandemien. Vår evne til å møte framtiden og det ukjente henger mye sammen med hvor sterke utdannings- og forskningsmiljøer vi har i Norge, og vi trenger derfor en styringspolitikk som tar høyde for endringer i sektoren, som vi har sett de siste årene, og ikke minst å ruste den for kortsiktige og langsiktige trusler i framtiden – trusler mot samfunn, mot helse og mot velferd. Regjeringen har lagt fram en plan for styring av universiteter og høyskoler, som skal styres mer i det store og mindre i det små. Vi er alle avhengige av å ha en utdanningssektor som driver med god og samfunnsrelevant forskning og høyere utdanning. Styringspolitikken må både legge de lange linjene og sørge for at sektoren klarer å innfri bredden av politiske mål, og samtidig være målrettet og tilpasset den enkelte institusjon. I behandlingen av denne meldingen har vi fått et godt samarbeid med sektoren, og det har kommet mange gode innspill. Flere av høringsinnspillene peker på at utdanningstilbudet må speile studentenes ønske og arbeidslivets behov, og dette er en viktig balanse som regjeringen sørger for å ivareta i denne meldingen. En god dimensjonering av utdanningstilbud er viktig for at studentene skal ha et mangfold av studier og studiesteder å velge mellom, samtidig som det skal svare til hvilke utdanninger samfunnet trenger i framtiden. Deler av det svaret ligger i endringer, bl.a. av gradsforskriften, slik at flere utdanningsinstitusjoner med gode fagmiljøer skal kunne tilby utdanninger som samfunnet etterspør. For meg er det viktig å understreke at selv om vi har en endring i gradsforskriften, endrer man ikke kvalitet eller innhold, tvert imot. NOKUTs rolle vil være enda viktigere, slik at det stilles høye krav til kvalitet og innhold ved den enkelte utdanningsinstitusjon. For høyreregjeringen har det vært viktig å få til en styringspolitikk som understøtter at målet vårt er å løfte fram og utvikle fremragende fagmiljøer i Norge. Innenfor rammene av NOKUTs kvalitetsstyringssystem vil vi dermed legge grunnlaget for flere gode utdanningstilbud for kommende studenter, som er i tråd med samfunnets og næringslivets behov. I et lite land som Norge er det viktig med god arbeidsdeling, og det er viktig at vi i det videre arbeidet styrker våre kunnskapsinstitusjoner gjennom målrettet satsing og opptrapping i tråd med ambisjonene i langtidsplanen for forskning og høyere utdanning. Selv om vi har våre klare ambisjoner og har fått til økt utveksling og at flere tar grader i utlandet, vil det være et selvstendig poeng at ulike studieretninger har en balanse opp mot nasjonale behov. En utredning av medisinutdanningen vil bl.a. bidra til et godt grunnlag for hvordan man best kan ivareta økt antall studieplasser innenfor medisin og de miljøene vi har. I spørsmålet om opptrappingsplaner for flere studieplasser er det verdt å nevne at det er i statsbudsjettene vi behandler finansiering av studieplasser. Det er mye man kunne ha tatt tak i en stor styringsmelding. Det viktigste er å kunne si at det har vært en melding som i all hovedsak har blitt svært godt mottatt av sektoren, og som har hatt en god forankring i prosessen. Når man da diskuterer tillit til sektoren i en styringsdialog, synes jeg det er på sin plass å bemerke at det er et paradoks når man fra venstresiden i norsk politikk kritiserer bl.a. ABE-reformen, en ordning som nettopp er tuftet på tillit, og som har bidratt til å stille krav til statlig omstilling i sin helhet. Det har slått svært positivt ut for UH-sektoren, som har fått store økonomiske satsinger siden regjeringsskiftet. Det har bl.a. gjort at vi har fått en historisk satsing på studieplasser og forskning, og ikke minst vært med på å øke rammen til sektoren som helhet. Svaret til venstresiden er i stedet målrettede kutt, og dermed mangel på tillit. Det kan være et tankekors når vi har en styringsmelding til behandling.