Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-11-26:
Jeg kunne i likhet med saksordføreren ha startet med å si at dette på mange måter er en omkamp om et vedtak som Stortinget fattet i vår, og jeg synes det er lite som har endret seg siden den gang. Man godt kan fremme forslagene, men det er inngått en treårig avtale som etter det komiteen har fått vite gjennom et svarbrev, ikke har opsjon for oppsigelse, men hvor det uansett, hvis den skulle bli sagt opp, ville ha påløpt – regner jeg med – en rekke kostnader, og det måtte man iallfall ha drøftet. Kristelig Folkepartis standpunkt står fast. Vi har et mål om å bygge opp kapasiteten i Norge, men vi har også et mål om å løse de utfordringene vi ser akkurat nå. Kapasiteten i norske fengsler er blitt betydelig utvidet. Belegget i norske fengsler har gått ned, og det er positivt, så det frigjøres kapasitet. Det som vi drøftet, og brukte som begrunnelse for at vi gjorde det, var f.eks. å frigjøre mer varetektskapasitet. Det er nå blitt gjort. Oppslagene om at personer som burde ha sittet i varetekt, men som ble sluppet fri fordi det var overkapasitet, har iallfall ikke jeg sett i det siste. Det andre gode argumentet som vi brukte, var menneskerettighetsbruddene i forbindelse med glattcelle, å sitte for lenge i politiarrest. Hvis jeg ikke husker helt feil, var det over 4 000 brudd på dette i 2013. Hvis det antallet som er nå – og dette kan kanskje justisministeren si mer om – fortsatt holder seg, vil tallet, tatt på husken, være ca. 500, altså en nedgang fra 4 000 til ca. 500. Det viser at det er tatt grep, og at det frigjøres kapasitet, slik at en kan unngå menneskerettighetsbrudd, og det har vært viktig for Kristelig Folkeparti. Det som kanskje var noe av det viktigste da vi gjorde dette grepet, var at ja, dette løser det kortsiktige, men vi må ha fokus på det langsiktige. Gjennom budsjettforliket mellom samarbeidspartiene har en jo bestemt at det skal bygges ut 200 nye plasser i Norge, ved Eidsberg og Ullersmo. Men vel så viktig er det at vi har pekt på en utfasingsplan og en utbyggingsplan der en skal bygge 1 000 nye plasser i Norge innen 2020. Det er det viktigste vi kan gjøre for å unngå at vi må leie plasser i Nederland, noe som – som jeg har sagt før, og som jeg understreker igjen – selvsagt er en nødløsning, som vi gjerne skulle vært foruten. Jeg vil bare understreke noen andre poenger her. Vi var opptatt av at flest mulig skulle reise frivillig. Ifølge Kriminalomsorgsdirektoratets tall fra 6. november er det 256 personer som det har blitt fattet vedtak om å overføre, og av disse er 32 norske, altså ca. 12 pst. Det vil jeg si er hovedsakelig frivillighet når det gjelder norske statsborgere. Hva er bakgrunnen er for at vi synes det er uheldig å måtte sone i Nederland? Jo, det er avstanden. Det å kunne være nær de pårørende er et viktig prinsipp; nærhetsprinsippet støtter vi opp om. Derfor må frivilligheten ligge til grunn. Jeg vil understreke nok en gang at jeg har forventning om at departementet etterstreber det hele tida – å legge til rette, formidle på en måte som gjør at flest mulig gjør det frivillig slik at en slipper tvang, fordi det er ikke positivt. Og så er det om å gjøre å legge til rette for en best mulig rehabilitering. Vi har sett oppslag om at i oppstarten av soningsoverføringen til Norgerhaven var det en del utfordringer, og de er etter det vi har fått beskjed om nå løst, og det er positivt, for nøkkelen må være god rehabilitering. Så har jeg også behov for å si at det oppleves i debatten som at den innsatte selv velger hvor han har lyst til å sone, at en på en måte kan plukke ut hvilket fengsel i Norge en vil sone i. Sånn er det jo ikke. Om en er fra Agder og plutselig må sone i Bergen, eller må sone enda lenger nord – dette er ikke noe en bestemmer selv, det fattes vedtak om hvor en skal. Jeg vil understreke at det er store avstander i Norge, og for en del er det faktisk kortere avstand til Amsterdam og videre til fengslet Norgerhaven enn det er til noen steder i Norge. Gjennom at en frigjør kapasitet i Norge ved at utenlandske statsborgere hovedsakelig bruker fengslet i Nederland, så frigjør en jo faktisk kapasitet slik at enda flere innsatte i Norge kan sone nærmere sine pårørende, og det er positivt. Dette er i utgangspunktet en treårig avtale, og jeg håper det er ferdig om tre år, men det betyr at vi må ha fokus på det som har vært viktig for samarbeidspartiene, nemlig å bygge opp den kapasiteten i Norge som dessverre ikke har blitt bygd opp tidligere.