Ketil Kjenseth (Venstre), 2019-10-17:
Først av alt vil jeg slutte meg til delegasjonsleder Martin Kolbergs innlegg. Den norske delegasjonen jobber iherdig for å utvikle det nordiske fellesskapet og også for å få gjennomslag for mange saker som er vedtatt i denne salen. Et grønt Norden er det vi særlig vil fokusere på. Fra høsten 2018 har jeg hatt gleden av å lede Utvalget for et bærekraftig Norden. Det nordiske lavutslippssamfunnet er jo en stor visjon, men også særdeles viktig, og vi har tatt mange viktige grep i det nordiske samarbeidet over lang tid. Det er mulig å skape et bærekraftig Norden, og ambisjonen om å være den regionen i Europa som er best på sirkulærøkonomi, er absolutt mulig å nå. En av sakene vi jobber med i Utvalget for et bærekraftig Norden, er karbonfangst og -lagring. Som vi kjenner til fra debatten her i salen, handler det om mye penger, og det handler om krevende teknologi, men det kan også gjøre stor nytte. Vi har nå gode nordiske prosjekter. Finske Fortum er allerede i Norge og er med på et av prosjektene her, men også i de andre nordiske landene er det helt konkrete prosjekter innenfor Northern Lights-samarbeidet, og dette er i ferd med å etablere Norden som den viktigste regionen, den viktigste klyngen, for å utvikle karbonfangst og -lagringsteknologi og en hel verdikjede i Europa. Det må vi utnytte til vår fordel – både for norske utslipp, for norsk industri og også globalt for å ta i bruk den muligheten som nå finnes for å ta karbon ut av atmosfæren. Vi har også et felles nordisk drivstoffmarked, vil jeg hevde. Svanemerket er en av de nordiske suksessene, etablert for mange tiår siden. Nå har åtte leverandører fått lisens på at de har svanemerket drivstoff. Det er ikke så mange andre regioner i verden som har det. Sju av dem er på biogass, og en av dem er norsk, og det er en på biodiesel. Den politikken må vi utvikle videre i de nordiske landene. Sverige har nå etablert en politikk der de skal innføre en reduksjonsplikt for utslipp fra drivstoff i transportsektoren. I Norge har vi ledet an med omleggingen til elektriske biler. Men vi er avhengige av alle typer drivstoff for å nå målsettingene våre. Vi har store produsenter av fornybart drivstoff i de nordiske landene. Vi må bidra både til å få opp kapasiteten og til å ta i bruk det drivstoffet for å redusere utslippene. En annen del av samarbeidet som er etablert i Norden, handler om finansiering og innovasjon. Nordisk utviklingsfond, NDF, er ett av dem. De har mye kapital. De har en nordisk stemme globalt, og de har et viktig samarbeid med Verdensbanken. Den nordiske investeringsbanken er en viktig institusjon. De har 3 000 låneprosjekter, og de har investert over 278 mill. euro. Norden har allerede kanskje verdens beste bank- og finansstruktur. Vi har stor tillit, og vi har mye ny teknologi på gang som kan brukes i den grønne omstillingen. Det må vi vite å utnytte til felles beste i hvert enkelt land, men sammen er vi enda bedre og kan bistå med enda mer også utenfor våre grenser. Nordic Environment Finance finansierer utelukkende grønne prosjekter, hovedsakelig små prosjekter, utenfor de nordiske landene. De bidro med 124 nye prosjekter bare i 2018. De er med på å ta en betydelig risiko, men det skjer også mye viktig i utviklingen av disse prosjektene. I tillegg har vi Nordic Innovation og flere andre aktører. De er viktige. Men vi må også få med den private kapitalen og pensjonskapitalen. ATP, Danmarks største pensjonskasse, er inne både med eierskap og med å skape møteplasser. De sier at det er nok penger i systemet, men for få prosjekter. Derfor er denne nordiske røsten veldig viktig. Det nordiske samarbeidet er viktig for å få til flere prosjekter og skape det samarbeidet mellom offentlig og privat kapital som må til for å bidra i den grønne omstillingen videre.