Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2014-10-16:
Dette er en veldig viktig debatt om en av mange sektorer i det offentlige som er kompliserte og vanskelige å lede. Det finnes en rik mengde med ledelseslitteratur, bøker, blader og kurs, og jeg er ikke sikker på om det bringer oss så veldig mye lenger fremover. Den firestjerners amerikanske generalen Norman Schwarzkopf ledet den vellykkede operasjonen Desert Storm og ble etterpå spurt av journalister hvilken ledelsesfilosofi han bekjente seg til. Han sa at han skjønte ikke spørsmålet – han visste ikke hva god ledelse var, men han kjente det igjen når han så det. Det er også min erfaring – etter å ha levd et relativt langt liv i offentlig sektor, vært leder, sett veldig mange ledere: Jeg kjenner igjen gode ledere når jeg ser dem, og de er veldig forskjellige. Hvis jeg på en uvitenskapelig måte, men kanskje likevel riktig, kan få lov til å trekke fram noen som jeg synes kjennetegner det jeg har sett av gode ledere – og jeg tror dette gjelder enten det er i politiet, en krevende sektor, i Forsvaret, en krevende sektor, i universitetene, som er krevende å lede, et teater som er krevende å lede – er det tre ting som jeg har lagt merke til: For det første arbeider de veldig hardt. De står tidlig opp om morgenen og har lange dager og lange uker. For det andre følger de opp de sakene de har ansvar for – prosjekter, ting som skal gjøres, ofte ukentlig, i hvert fall månedlig, hvis det er viktige deler av det arbeidet de har påtatt seg. For å si det på en slik måte at det kanskje blir lettere å huske, blir de aldri intervjuet i lørdagsutgaven av Dagens Næringsliv. Der intervjues fotogene menn og kvinner som ofte ikke har stått i lederjobben så lenge, men som har suksess på det tidspunkt. Ofte blir de ikke i den jobben så veldig lenge. Men det som er typisk for disse lederne, er at de alltid sier at deres suksess skyldes punkt 1: De delegerer masse, og punkt 2: De tar seg av det strategiske. Det er ikke min erfaring at ledere med suksess i offentlig sektor kan unne seg den luksusen. De lederne som får det til, klarer å finne balansen mellom både strategi og operativ drift – det å være i hverdagen, være i «puddingen», drive på med oppfølgingen. Jeg er enig i det som er sagt om at også i politiet, som i mange andre vanskelige og krevende sektorer i det norske samfunn, skjer det veldig mye god ledelse. Hvis det er to områder jeg tror vi burde ha interesse for å arbeide videre med, er det det usynlige tannhjulet mellom politikk og gjennomføringsapparatet. Hvis vi kan få det tannhjulet til å virke enda bedre, vil vi få enda bedre ledelse og enda bedre effekt. Det andre punktet, som jeg var inne på tidligere, er oppfølgingen av det man bestemmer seg for at man vil ha gjort, og det gjelder både fra politisk nivå til gjennomføringsapparatet og ned gjennom hele apparatet. Et siste poeng jeg har lyst til å ta opp, er at vi trenger jo så mange ledere. I politiet, i Forsvaret og de fleste andre steder er det én viktig leder for kanskje hver tiende person, og når vi trenger så mange, så må og skal disse lederne være veldig forskjellige. Hvis jeg får gå tilbake til Norman Schwarzkopf igjen, sa han: Jeg kjenner god ledelse når jeg ser det. Og hvis vi tenker oss om, tror jeg vi alle sammen følger en leder som er seg selv, og som får lov til å være seg selv, med de feil og mangler som vi alle sammen selvfølgelig har.