trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Jeg legger merke til at mens helseforetaket veldig sterkt har argumentert med de EØS-rettslige dimensjonene ved en sånn type sak, gjør ikke helseminister Bent Høie det. Han argumenterer heller langs det mer prinsipielt økonomiske sporet, og derfor mener jeg det er greit å få avklart et par forhold. Det ene er: Er det slik at det er helseministerens standpunkt – og også da regjeringens standpunkt – at det aller viktigste for helseforetaket, Sykehuset Telemark, er å få solgt det til markedspris, og at det da nærmest er helt ubetydelig hva som eventuelt skal drives i nåværende bygg? Vil det f.eks. være slik at det er greit at det drives hotell, kjøpesenter eller andre typer kommersielle aktiviteter, bare kjøpesummen er til den prisen som er lagt på finn.no?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Jeg takker for svaret, og jeg synes dette var litt mer oppløftende enn de svarene som både statsråden og til dels også regjeringspartienes representanter har argumentert med så langt, og også representanten Bård Hoksrud, som til de grader har klart å lære seg talepunktene fra Finansdepartementet på svært kort tid, etter at han ble medlem av helsekomiteen. For denne saken er ikke svart-hvitt. Statsråd Høie kan helt sikkert bekrefte i replikkordskiftet her etterpå at det har vært saker før der det i utgangspunktet foreligger en såkalt markedsverdi, men det er – som med alt annet, mange steder i Norge – vanskelig å anslå hva som skal være riktig markedspris. Derfor foreslår heller ikke Arbeiderpartiet at vi skal støtte forslag som gir bort sykehuset i gave, eller bidra til å gi en eksakt pris. Men jeg vil gjenta spørsmålet på en litt annen måte: Hva vil statsråd Bent Høie aktivt bidra til for å finne en minnelig løsning i saken, i stedet for bare å skyve alle prinsipielle sider foran seg?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-05-18:
Aller først vil jeg takke Senterpartiet for å ha belyst en viktig sak. Som også diskusjonen rundt forslaget demonstrerer, handler helsetjenester til befolkningen om noe langt mer grunnleggende enn kjøp og salg. Et godt og tilgjengelig helsetilbud er viktig for folks helse og trygghet. Det er også verdifullt at en nyetablering i Tinn kommune bidrar til å styrke og videreutvikle det helhetlige tjenestetilbudet til Telemarks innbyggere. I 1971 solgte Hydro sykehusbygget på Rjukan til det offentlige for én krone. Nå er Rjukan sykehus lagt ut for salg på det åpne markedet for 43,2 mill. kr. Salget ble godkjent av helseministeren i et foretaksmøte 7. oktober 2015, hvor det også ble lagt inn føringer om at eiendommen først skulle tilbys kommunen, i tråd med intensjonen i samhandlingsreformen. Tinn kommune ønsker å benytte bygget til helsetjenester i et samarbeid med spesialisthelsetjenesten og eventuelle private helsetilbydere. Kristelig Folkeparti mener det er verdifullt og viktig at det tilrettelegges for en slik løsning. Det er avgjørende med en tett og god dialog mellom spesialisthelsetjenesten og kommunen for å sikre et optimalt tilbud som tilrettelegger for et godt fagmiljø, og et godt tilbud til pasientene. Løsningen vil kunne bidra til en utvikling og styrking av tjenestetilbudet til Telemarks innbyggere både i kommunehelsetjenesten og i spesialisthelsetjenesten. Jeg har forstått det sånn at diskusjonen i særlig grad har dreid seg om hvorvidt EØS-regelverket utfordres, om det åpnes for at Tinn kommune får overta Rjukan sykehus vederlagsfritt. Kristelig Folkeparti ønsker at det skal legges til rette for at Tinn kommune kan kjøpe Rjukan sykehus, men er selvfølgelig samtidig opptatt av at det må legges til rette for en ryddig prosess som ikke er i strid EØS-regelverket. Derfor gir vi vår tilslutning i dag til forslaget om å finne en minnelig løsning innenfor EØS-regelverket for salg av Rjukan sykehus fra Sykehuset Telemark til Tinn kommune.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-05-18:
I dag leier Tinn kommune 1 070 m2 av sykehusbygget til legevakt og andre kommunale tjenester, som f.eks. rehabilitering. Statsråden godkjente utviklingsplanen for Sykehuset Telemark HF i et foretaksmøte 5. juni 2014. Ifølge godkjent utviklingsplan skal det fortsatt være sykehustilbud på Rjukan etter at akutt- og døgntilbudet ble lagt ned. Blant annet ble det i utviklingsplanen lagt opp til dagtilbud som dialyse, cellegiftbehandling, spesialistpoliklinikker og røntgen- og laboratorietjenester på Rjukan. Ut ifra at denne utviklingsplanen fremdeles gjelder, er det ganske oppsiktsvekkende at statsråden godkjenner salg av Rjukan sykehus, der det fortsatt skal drives offentlige spesialisthelsetilbud framover. I og med at salg av sykehuset ikke var en del av utviklingsplanen for 2014–2016, må jeg få lov til å spørre helseministeren: Er det slik at de premissene som lå til grunn for denne utviklingsplanen, nå er endret?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2016-05-18:
Jeg vil også understreke på det sterkeste at dette ikke må endre de premissene som lå til grunn for utviklingsplanen når det gjelder Sykehuset Telemark. De premissene var viktige den gangen vi behandlet denne saken i Stortinget 17. juni 2014, slik det redegjøres for. Så jeg håper at statsråden følger nøye med på dette, og at han også følger opp det han har vært inne på i sine svar her, at man prøver å få til en minnelig løsning med Tinn kommune, slik at det fortsatt kan være sykehusdrift på sykehuset, og at det ikke blir et kjøpesenter eller noe helt annet. En av grunnene til at jeg tok ordet, var at Kjenseth setter spørsmålstegn ved hvorfor Kristelig Folkeparti gjør det de gjør i dag. Jeg bare minner litt om historien her: Kristelig Folkeparti tok ikke noen aktiv del i eller noe aktivt ansvar for å legge ned akuttmottaket. Det Kristelig Folkeparti ikke gjorde, var å overprøve statsrådens beslutning. Kristelig Folkeparti er opptatt av at det skal tilrettelegges for et tilgjengelig og sterkt akuttilbud i hele landet, og dette kjempet vi også for i forbindelse med den nylig avgitte Nasjonal helse- og sykehusplan. Det kjenner en til. Akutt- og døgnfunksjoner ved Rjukan sykehus ble avviklet med begrunnelse i at pasientsikkerheten ikke lenger var ivaretatt. Det var en viktig begrunnelse. Kristelig Folkeparti mener et trygt tilbud er en forutsetning for opprettholdelse av enhver sykehusfunksjon, ikke bare akuttfunksjoner. Så vil jeg også påpeke at Kristelig Folkeparti har tatt til orde for å sikre tilstrekkelig med omstillingsmidler til Tinn kommune som følge av endringene som ble vedtatt i 2014. I budsjettet for 2015, og dette kjenner kanskje representanten Kjenseth til, kjempet vi for 30 mill. kr i omstillingsmidler til Tinn. Vi fikk gjennomslag for 10 mill. kr. Dette er viktige midler for å sikre videreutvikling og etablering av nye tilbud i Tinn kommune, og vi kommer til å fortsette å kjempe for det også i budsjettforhandlingene framover.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-18:
Eg synest det er litt oppsiktsvekkjande at helseministeren meinte at forslaget til Arbeidarpartiet var det same som var utgangspunktet for forhandlingane som regjeringa og helseføretaka no har med Tinn kommune. Det blei sagt at det var ei prinsipiell haldning her. Eit prinsipp er når ein anvender den same tenkinga på dei same tilfella. Det er utgangspunktet. Det betyr at dersom ein har eit heilt identisk eller tilsvarande tilfelle, skal ein anvende same prinsippet på tilsvarande eksempel. Kan helseministeren kome opp med eitt eksempel frå Helse-Noreg der historikken er lik den som har vore rundt Rjukan sykehus, der ein har blitt overdratt sjukehuset for ei krone frå Hydro?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Regjeringa har lovet å legge fram en nasjonal opptrappingsplan for rehabiliterings- og habiliteringsfeltet. Mange pasientorganisasjoner og fagprofesjoner har etterlyst planen og uttrykt en viss utålmodighet over at den har uteblitt, så langt. Statsråden og regjeringspartiene framholder betydningen av lovfesting av ulike fagprofesjoner og deres tilstedeværelse i kommunal pleie og omsorg, men mange av de samme fagprofesjonene advarer mot å bruke lovfesting som sovepute, fordi det ikke sier noe om kvalitet og dimensjonering av de samme tjenestene, og mange sier at det jo godt kan tenkes at man går inn for minimumsstillinger på f.eks. 20 pst. Regjeringspartiene støtter ikke forslaget fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti om at det må komme konkrete tiltak i opptrappingsplanen for rehabilitering og habilitering i sykehjem. Mener statsråden fremdeles at lovfesting av fagprofesjoner er et tilstrekkelig virkemiddel, eller kan han komme tilbake til mer konkrete tiltak som går på kvalitet og dimensjonering?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Jeg vil bare opplyse statsråden om at det kom både en habiliterings- og en rehabiliteringsplan, mange viktige dokumenter og mer penger til rehabilitering på forrige regjeringsvakt, så la nå det være sagt. Men jeg glemte et konkret spørsmål: Vil regjeringa legge fram denne planen i forbindelse med statsbudsjettet, eller kan det tenkes at opptrappingsplanen kommer mot slutten av året – hvis det går an å stille et så konkret spørsmål?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Bare en liten korreksjon til representanten Hoksrud: Å ta vekk lovfesting av enkeltprofesjoner til forkleinelse for andre, som ikke er lovfestet, er ikke det samme som å fjerne profesjoner. Det jeg var opptatt av i mitt innlegg i stad, var at lovfesting av profesjoner sier ingenting om kvalitet og dimensjonering. Som enkelte representanter for fagprofesjonene har sagt flere ganger til oss: Lovfesting av en profesjon kan bety at det er en minimumsstilling det er snakk om, som ikke gjør noen ting fra eller til. Lovfesting er altså ikke en tilstrekkelig premiss, kanskje ikke heller en nødvendig premiss, slik vi ser det. Så igjen til statsråden og opptrappingsplanen for habilitering og rehabilitering: Vi laget en nasjonal strategi og en opptrappingsplan for ungdomshabilitering. En nasjonal strategi med penger som satser på habilitering og rehabilitering, kan jo ses på som en opptrapping i alle fall – en opptrapping med en nasjonal strategi. Så la oss nå bli enige om det, sjøl om vi kan bruke litt ulike ord på det. Når det er sagt, ser jeg veldig fram til at statsråden skal komme med en opptrappingsplan, som jeg forsto skulle skje dette året – hvis jeg oppfattet ham riktig. Da regner jeg med at den kommer en eller annen gang til høsten, før årsskiftet. Det ser jeg fram til. Men det er ingenting i lovfesting av enkeltprofesjoner som garanterer at man får god pleie og omsorg, heller ikke god rehabilitering eller habilitering. Det må også beskrives noe med hensyn til dimensjonering og ikke minst til kvalitet. Jeg håper at statsråden vil komme tilbake og si noe mer konkret enn det han nå gjorde i svaret på spørsmålet jeg stilte ham.
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-05-18:
Eg har lyst til å takka statsråden for innlegget hans, som hadde veldig mange viktige, gode refleksjonar og tiltak som no blir varsla for rehabiliteringsfeltet. Det ser vi verkeleg fram til. Eg har lyst til å leggja til at ved fysisk aktivitet og med all type rehabilitering er det avgjerande at det er eit felles ansvar mellom dei ulike profesjonane, og at det er eit naturleg tilbod gjennom heile dagen. Anten det er rehabilitering på ei sjukeheimsavdeling, på ei korttidsavdeling eller ein kjem inn for å få det på dagtid frå heimetenesta, så er det viktig at det tverrfaglege teamet er skrudd saman slik at brukaren får dekt det behovet som ein har til kvar tid. Det gjeld om ein bur heime eller om ein bur i institusjon, i ulike butilbod der. Alle brukarar eller bebuarar er ulike og treng ulik oppfølging. Det er viktig når ein snakkar om rehabilitering. Når den varsla planen om rehabilitering no kjem frå regjeringa, er han veldig velkomen. Eg tenkjer at det er både viktig, heilt riktig og nødvendig at vi får ein sånn type opptrappingsplan.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-18:
Hvis man skal lovfeste krav om kompetanse, må man jo gå inn på de ulike faggruppene, og da kan man jo bli litt urolig når statsråden sier at det å si noe konkret om at det skal være fysioterapeuter og ergoterapeuter, er en detalj. Det kan umulig være en detalj i en rehabiliteringsplan. Jeg vil spørre statsråden om noe annet, for hvis man skal få til dette, må man enten få nye ansatte eller frigjøre ressurser, og da må man lete etter tidstyver. I kommuneproposisjonen står det at man skal opprette et nytt kommunalt bruker- og pasientregister. Da er jo spørsmålet: Hva skal det fange opp som i dag ikke fanges opp av alle de registreringene som gjøres, f.eks. gjennom IPLOS-registrering? Kan statsråden si noe konkret om hva dette er, og vil man i så fall kunne fjerne noen av de andre registreringene som i dag tar tid og ressurser, som kunne vært brukt til rehabilitering?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-18:
Hvordan vi fordeler ressursene mellom stat og kommune, handler vel nettopp om hvorvidt kommunesektoren skal ha en større del av totaløkonomien enn den har i dag – nettopp for å løse disse oppgavene og kunne ha tilstrekkelig mange ansatte for å sikre at omsorgen også omfatter det som dette forslaget handler om, og det regjeringen skal legge fram i sin rehabiliteringsplan. Det er nok ikke slik at det nødvendigvis er størrelsen på kommunen som avgjør om kvalitet og dimensjonering er riktig. Det handler jo om hvorvidt det er penger til å ansette nok folk til å gjøre jobben, og at ressursene ikke bare blir brukt til å administrere seg selv, men til faktisk å bistå dem som trenger bistand på ulike områder – at man har mulighet til å gjøre jobben ordentlig. Da synes jeg det blir litt usaklig å snakke om 700 kommuner og slikt, for det er det vel ingen som har ment. Diskusjonen om fysioterapi og ergoterapi er en detalj. Grunnen til at jeg spurte om det, var at statsråden sa nettopp det han sa nå, i replikkordskiftet – at man ikke ville ta stilling til dette nå, men komme tilbake til detaljene. Jeg oppfatter at han rettet opp det i sitt svar, slik at han tok vekk inntrykket av at statsråden mente at om man skal ha ulike fagprofesjoner inn i dette, er en detalj, for det kan det umulig være. Det må nødvendigvis være noen som kan rehabilitering – hvis man skal heve nivået på og volumet av rehabiliteringen. Da er disse fagprofesjonene helt nødvendige. Selv mener jeg også at man bør se på aktivitører, for det er en viktig bit som er uvurderlig for mange, og også samarbeidet med frivillig sektor. Det er viktig. Når det gjelder dette med tidstyver og det å få fjernet en del av rapporteringsrutinene som er nå, svarte ikke statsråden direkte på mitt spørsmål, som var knyttet til IPLOS-registreringen, som det var mye strid om da den ble gjennomført. Hva nytten av den har vært til nå, er jeg i tvil om. Den er veldig detaljert, og det er svært mange rapporteringsrutiner som de ansatte nå må forholde seg til. Noe av det er nødvendig, men jeg tror det er helt nødvendig å gå gjennom alt dette og få standardisert det til noen viktige indikatorer som kan si noe helt substansielt om kvaliteten på det som gjøres, og at man kan bruke indikatorene til noe som får konsekvenser, både for den kommunale driften og for den statlige finansieringen av den kommunale driften videre.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-05-18:
Til representanten Hoksrud: SV har slåss for bemanningsreform hele tida, også da vi var i regjering. Men hvis man hører på innleggene her nå, skjønner man at det var en sak som SV ikke vant i regjering. Men vi har vært for det hele tida. Det er riktig som representanten Knutsen nå sier, at en bemanningsnorm ikke løser alt. Man må ha med dette med kvalitet og omfang i tillegg. De to viktige tingene for oss når vi mener at vi må ha bemanningsnormer, er nettopp at man sikrer at man har riktig kompetanse på plass – for det må være på plass – og det andre er at når man stiller slike krav, er det ikke bare kommunene de kravene stilles til. De stilles også til staten, som skal finansiere det. Det er uhyre viktig, for man har veldig lett for å vedta veldig mye som kommunene skal drive med. Men til det å vedta at de faktisk har gode nok økonomiske rammer til å kunne realisere alle kravene, er det et stykke igjen.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2016-05-18:
Kvalitet, pasientsikkerhet og ledelse henger nøye sammen. Det må uansett rettes en mye større oppmerksomhet mot helhetlig pasientforløp på tvers av profesjoner og på tvers av sykehus. God ledelse handler om kommunikasjon og det å kunne bygge opp tillit og samarbeid. Stedlig ledelse er ett virkemiddel som kan bidra til at medarbeidere får dekket sitt behov for nødvendige avklaringer på stedet, oppfølging og god koordinering av oppgaver og tjenester. God ledelse er noe man ikke kan vedta – det må arbeides fram over lang tid. Og stedlig ledelse er ikke noe trylleformular, hvis noen trodde det. God ledelse handler imidlertid ikke bare om stedlig ledelse. Alle ansatte i sykehus skal vite hvem som er den nærmeste leder, og utfordringene varierer fra sted til sted. Det er vi som storting som skal legge de ytre rammene til rette for godt lederskap, og for at lederne faktisk gis anledning til å lede og utøve sitt skjønn innenfor disse rammene. Det har ingen hensikt at Stortinget skal detaljregulere hvordan ledelse skal fungere. Vi er verken styrer eller direktører. Helseforetakene er nødt til å ha en fleksibilitet til å utforme ledelsesmodeller ut fra lokale behov, og der har Stortinget sagt at stedlig ledelse er ett virkemiddel. Stedlig ledelse henger nøye sammen med fullmakter til å lede, og det er avgjørende for å kunne utvikle god ledelse at det er klart definert. Det er en prosess som er startet nå. En leder må ha nødvendige fullmakter til å kunne lede ansatte. Helhetlig pasientforløp forutsetter tett samarbeid mellom både faglige og organisatoriske nettverksfunksjoner, noe vi snakket om i Nasjonal helse- og sykehusplan. Organisasjonen bør understøtte dette. Sykehusene må arbeide mer i team og ikke fokusere på konkurranse om hvem som kan behandle flest pasienter og ha flest spesialiteter. Vi trenger ikke direktører som småkonger på hvert sitt sykehus, men vi trenger ledere som utfyller hverandre, og som klarer å utnytte fleksibiliteten i organisasjonen. Det kommer pasientene til gode. Ledelse foregår på mange nivåer i foretakene, og ledelse er dynamisk, slik som utvikling i helsesektoren er. Vi ønsker ikke en styringsmodell som blir sementert. Vi ønsker også en ny styringsmodell for foretakene. Departementet har nedsatt Kvinnsland-utvalget, som skal utrede alternative modeller, slik at det regionale nivået ikke er som det er i dag. Vi har mange ledelsesnivåer i dag. En ny modell, når den kommer, vil også påvirke styring og ledelse i foretakene. Til slutt: Jeg står fortsatt ved at direktørene har godt av å lese Stortingets behandling av Nasjonal helse- og sykehusplan, ikke bare det som gjelder ledelse, men også det vi har skrevet om andre ting, bl.a. kvalitet, som henger sammen med ledelse.
Are Helseth (Arbeiderpartiet), 2016-05-18:
Tusen takk til interpellanten for initiativet til denne debatten. Vi diskuterer sykehusledelse ganske ofte, også i Stortinget. Det er nødvendig. Men jeg synes det kunne være greit å minne om at sykehusledelse ikke er ekstremt spesielt. Det er ikke mer spesielt enn ledelse av andre kunnskapsvirksomheter, f.eks. mediebedrifter, universiteter, teatrene, ja kanskje til og med Den norske kirke. Først til interpellantens hovedtema: stedlig ledelse. I løpet av mange debatter om stedlig ledelse har jeg ikke fanget opp at noen av debattantene/sidene påberoper seg at det finnes forskning med etterprøvbare metoder for eller mot stedlig ledelse. Jeg mener det heller ikke er nødvendig. Jeg mener det følger av all vanlig, folkelig og klok ledelsesforståelse at det smarteste er at folk vet hvem sjefen er, at sjefen er til stede, og at sjef og ansatt slik kan kommunisere. Så enkelt er det. Ferdig med det. Kompliserte spørsmål, f.eks. i en sykehushverdag, løses oftest best i felles refleksjon mellom kolleger eller mellom ansatt og leder når man står skulder ved skulder. Men så er det også slik at noen ganger er det rett og slett ikke mulig å få til stedlig ledelse. Det er jeg helt sikker på at alle aksepterer og forstår. Det som er problemet, er de gangene toppledere velger å konstruere modeller for å komme seg bort fra et vedtak om stedlig ledelse og så forsvarer grepet med nytale. Det er kort og godt ikke smart. Jeg mener det er dårlig ledelse, og det kommer over tid til å gi dårligere resultater. Interpellasjonen inviterer også til en litt bredere debatt om ledelse. Hva er gode ledere? Gir forskningen svaret? I en undersøkelse jeg så for mange år siden, studerte man felles karakteristika hos ledere. Det var skuffende få fellestrekk. De to trekkene som slo signifikant ut, var for det første at ledere som gruppe gjennomsnittlig er litt høyere i centimeter enn de som ikke er ledere, og det andre karakteristikumet som slo gjennom, var at det var stort flertall av menn. Så jeg føler at det ikke er så lett å få svarene ut fra forskning. Mine egne erfaringer om god sykehusledelse etter å ha blitt ledet og selv vært leder i tre tiår, er bl.a. dette: Min opplevelse er at gode ledere har lært mer om ledelse av foreldrene sine enn de har lært av å gå på kurs. Gode ledere er seg selv, de er mer opptatt av å være gode rollemodeller enn store festtalere. Gode ledere følger lojalt strukturer og regler, men vet når de unntakene som er helt magiske, må gjøres. Og i vår forståelse av ledelse – undertegnede kjenner sykehus best – mener jeg at det store avdelingslederlaget er viktigere enn det lille topplederlaget. Når alle avdelinger i et stort sykehus går bra, så går også sykehuset bra. Sykehusene våre har over 100 000 medarbeidere. Det vil si at det trengs tusenvis av ledere på forskjellige nivåer. Våre debatter og forventninger må ikke gjøre det uovervinnelig for vanlige flinke folk som har lyst til å lede, å bli ledere. Så la oss ikke dyrke problemer i ledelse. Ledelse er også givende, spennende, og det å få ha en lederstilling er et privilegium.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-02-03:
Jeg har gleden av å legge fram et representantforslag på vegne av Ketil Kjenseth og meg selv om mikroplast.
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-02-03:
«NVE mottok nylig en rapport som vurderte kvaliteten av biologiske undersøkelser ved småkraftsøknader. Basert på undersøkelser av 20 vassdrag kom det fram store avvik. Antall rødlistede lav og moser var 12,8 ganger så høyt i etterundersøkelsene i forhold til de biologiske undersøkelsene som fulgte konsesjonssøknadene. Hva vil statsråden gjøre for at vi får skikkelige utredninger av naturverdiene i kraftutbyggingssaker?»
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-02-03:
Jeg takker for svaret. Jeg er helt enig i at NVE har mye fagkunnskap, og det er viktig at man har en tidlig høringsrunde. Men – og der er jeg nok ikke enig – i høringsrunden kommer det ikke nok opplysninger fram, for denne undersøkelsen viser jo nettopp at man får ikke fram nok om de rødlistede artene gjennom de prosessene vi har nå. All ære til NVE som selv har satt i gang prosessen og bestilt rapporten, men nå blir spørsmålet: Hva gjør vi i etterkant når vi har fått avdekket at man trenger mer kunnskap når NVE skal foreta den avveiningen som de skal? De skal gjøre en avveining av om fordelene ved inngrepet er større enn ulempene ved de naturendringene som kommer. Da blir spørsmålet: Er man innstilt på ikke bare å lage en ny veileder, men på å lage et helt nytt kvalitetssikringssystem?
Ola Elvestuen (Venstre), 2016-02-03:
Jeg er enig i det, det er bra, og vi skal være best i verden på dette. Men problemet er at akkurat kunnskapen om biologisk mangfold er en veldig spesifikk kunnskap, som det er noen personer som har, og denne undersøkelsen viser at med de systemene vi nå har, klarer man ikke å fange opp naturverdiene godt nok. Det gjør man ikke gjennom de prosessene som utbygger selv har, og man gjør det heller ikke gjennom høringsrundene, for høringsrundene blir ofte en påpekning av at kunnskapen ikke er god nok. Man sitter heller ikke på den fagkompetansen man må ha for å kunne gå inn i et område og vurdere det biologiske mangfoldet. Så er da spørsmålet: Kan man ta steget videre for å se på hele kvalitetssikringssystemet? Er det behov f.eks. for en sertifiseringsordning når det gjelder hvem som kan foreta denne vurderingen, slik at man kan være trygg på at kunnskapsgrunnlaget er godt nok når NVE skal foreta sine vurderinger, og man slipper å be om tilleggsutredning?
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2016-02-03:
På vegne av representantene Line Henriette Hjemdal, Olaug V. Bollestad, Geir Sigbjørn Toskedal, Rigmor Andersen Eide og meg selv har jeg gleden av å fremme et forslag om en nærskipsfartstrategi for å styrke nærskipsfartens rammevilkår.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2016-02-03:
På vegne av representantene Olaug V. Bollestad, Hans Fredrik Grøvan, Line Henriette Hjemdal og meg selv har jeg gleden av å framsette et forslag om å innføre prosjektet «Livsmestring i skolen» på skolens ungdomstrinn.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2016-02-03:
Jeg har et spørsmål til kunnskapsministeren. «Sykt perfekt» er en programserie på TV 2 som gir et innblikk i hvordan noen unge jenter i dagens Norge opplever hverdagen sin. Norske jenter bruker mindre rusmidler enn før, de får bedre skolekarakterer enn før, men mange opplever et enormt forventningspress på mange ulike områder, et prestasjonsjag både på skolen og ellers, og flere enn før sliter med dårlig selvbilde og får psykiske plager. Også i Djupedal-utvalgets rapport kan vi lese at presset for mange unge blir for stort. Flere barn og ungdommer er misfornøyd med måten de lever livet sitt på. Flere barn enn tidligere er skuffet over seg selv. Halvparten av jentene opplever at de bekymrer seg for mye, og de siste dagene har vi kunnet lese at bruken av antidepressiva blant unge jenter har doblet seg i løpet av ti år. Skolen er en viktig arena i barns og unges liv. I skolens formålsparagraf står det bl.a. at elevene skal utvikle kunnskap, ferdigheter og holdninger for å kunne mestre livene sine, men altfor mange barn og unge opplever at de ikke mestrer livet sitt. I dag har Kristelig Folkeparti fremmet forslag om å innføre et undervisningsopplegg på skolens ungdomstrinn som vi har kalt «Livsmestring i skolen». Dette er ikke tenkt som et nytt skolefag, men som en kompetanseressurs etter modell av Den kulturelle skolesekken, i tråd med skolens formålsparagraf, men samtidig løsrevet fra karakterpress og prestasjonsjag. Mitt spørsmål er om statsråden mener det er behov for å ta grep i norsk skole for å styrke arbeidet med å forebygge psykiske lidelser blant barn og unge, og for at skolen i større grad skal oppfylle formålsparagrafens mål om at elevene skal være i stand til å mestre eget liv.
Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2016-02-03:
Jeg er enig med statsråden i at dette er en utfordring som gjelder hele samfunnet vårt og ikke bare skolen, men jeg tror at skolen likevel spiller en avgjørende rolle i det forebyggende arbeidet med disse utfordringene. Det kan godt hende at vi kan gjøre mye med skolen, med kompetansemålene, med læreplanene, for å styrke dette arbeidet. Men samtidig er det sånn at den kompetansen som en ungdom trenger for å mestre livet sitt, ikke nødvendigvis er veldig enkel å definere som et kompetansemål i en læreplan og sette karakter på i et vitnemål. Kanskje, når samfunnet endrer seg, må vi våge å tenke nytt om skolen. Kanskje vi trenger å invitere også annen fagkompetanse inn i skolen i større grad enn det vi gjør i dag, for å gi elevene undervisning og kompetanse som er relevant, for rett og slett å takle hverdagen sin. I Den kulturelle skolesekken inviterer vi inn profesjonelle kulturaktører. Kanskje vi kan invitere aktører fra andre sektorer inn i skolen for å gi relevant undervisning til elevene. Hva tenker statsråden om en sånn tilnærming?
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-02-03:
På vegne av representantene Karin Andersen, Heikki Eidsvoll Holmås, Audun Lysbakken og meg selv vil jeg fremme et representantforslag om tiltak for et anstendig arbeidsliv og mot sosial dumping.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-02-03:
På vegne av representantene Siv Elin Hansen, Heikki Eidsvoll Holmås og meg selv har jeg gleden av å sette fram forslag om konsekvenser for norsk oljepolitikk av klimaavtalen i Paris.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-02-03:
I sprøyterommet i Oslo er det et rom som jeg synes burde vært døpt «Bent Høie-rommet». Det er altså landets dyreste telefonkiosk: Statsrådens egne partifeller i det forrige byrådet i Oslo brukte 250 000 kr på å bygge et røykerom for røyking av heroin, som statsråden stoppet. Der er det i dag isteden en mulighet til å ringe i en telefon som står der. Når statsråden skryter av at han nå satser på å lære opp heroinavhengige til å røyke istedenfor å injisere, har han selv skapt den situasjonen på et offentlig sted for brukerne i Oslo at man, etter først å ha fått beskjed om at det er lurere å røyke, får beskjed av de samme offentlige myndighetene om at man får kun lov til å injisere, ikke røyke. Det er absurd. Det er på høy tid at statsråden tenker nytt. Her har vi ideologistyring istedenfor medisinsk-faglig styring av metode. Vil statsråden fortsatt ikke tenke nytt når det gjelder å tillate røykerom?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-02-03:
Jeg er glad for Kristelig Folkepartis forslag. SkoleProffene i Forandringsfabrikken, som statsråden helt sikkert har møtt, er også opptatt av denne problemstillingen og har kommet med et forslag om en time om livet i skolen. Det er det jo ikke rom for innenfor dagens organisering av skoledagene. Jeg mener statsråden har rett når han sier at vi må passe oss veldig for hvor mye vi legger inn innenfor de rammene som dagens skole opererer med. Det er derfor SV har gått inn for en utvidelse av skoledagen, sånn at det blir et større rom for å bygge en helhetlig skoledag rundt lærerens undervisning. Jeg er litt lei meg for at Høyre og statsråden så ofte skaper en motsetning mellom den typen helhetlig tankegang og det å være opptatt av læring. For jeg er helt sikker på – og dette forslaget minner oss om det – at det å skape en skole der alle barn har det bra, er en forutsetning for læring. Derfor lurer jeg egentlig på hva statsråden tenker om Proffenes forslag, det å skape rom for en diskusjonsarena om livet og psykisk helse i skolen.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-02-03:
En særlig bekymringsfull tendens som vi merker særlig på Vestlandet akkurat nå, er den økende ungdomsarbeidsløsheten. Som vi alle vet, er det særskilt alvorlige med ungdomsarbeidsløshet at for mange av dem som blir arbeidsløse i ung alder, ikke kommer inn i yrkeslivet igjen. Derfor har SV foreslått en ny og forbedret ungdomsgaranti der arbeidsløse under 25 år skal ha rett til arbeid, tiltak eller utdanning innen tre måneder. Mitt spørsmål går egentlig på det. Dette er selvfølgelig et ansvar som statsråden deler med flere andre statsråder, men: Vurderer regjeringen nå forbedringer i ungdomsgarantien? Og: Er Kunnskapsdepartementet klar til å bidra til det i så fall?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-02-03:
Det kan statsråd Røe Isaksen også! Statsråden har i grunnen oppsummert min hovedkritikk av ham selv allerede, så jeg trenger ikke å bruke tid på det. Men jeg vil gjerne spørre statsråden om det lekseopprøret som nå brer seg rundt om i landet. Vi ser en rekke foreldreaksjoner, både lokale og nasjonale, der foreldre ønsker seg forsøk med andre måter å organisere øvingsarbeidet på, både fordi for mange barn ikke får hjelp med øvingsarbeidet sånn som dagens hjemmelekser fungerer, og fordi barnefamilier i tidsklemmen opplever veldig mye stress og mas rundt leksene. Vi ser også at stadig flere lærere engasjerer seg for å prøve nye måter å organisere øvingsarbeidet på, fordi de forsøkene som har vært rundt om i landet, bl.a. viser at det å gjøre lekser på skolen med lærere til stede gir en bedre mulighet til å følge opp de elevene som sliter mest, men også de elevene som gjør det best – og dermed bedre muligheter til tilpasset opplæring. Derfor er en sentral del av SVs plan for en heldagsskole, som statsråden er imot, at det skal være rom for å legge hjemmeleksene inn i skoledagen, sånn at det i stedet blir skolelekser med lærer til stede. Det er SV alene om. Men rundt om i landet foregår det jo nå forsøk. Min gamle barneskole, Møhlenpris i Bergen, fikk støtte fra Røe Isaksens partifeller i det avgåtte byrådet i Bergen til å prøve dette i høst, og Tromsø kommune har varslet omfattende forsøk. Derfor er mitt spørsmål om lekseopprøret gjør inntrykk på statsråden, og om han er positiv til forsøk med skole uten hjemmelekser.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2016-02-03:
Også jeg er for lekser. Dette er ikke en diskusjon om for eller mot øvingsarbeid, det er en diskusjon om hvordan vi organiserer øvingsarbeidet – om det skal gjøres hjemme, der det er foreldrene som skal følge opp, eller om det skal gjøres på skolen, slik at alle får den samme muligheten til oppfølging fra en kvalifisert lærer. Vi er ikke for en skole uten lekser, vi er for en skole med skolelekser istedenfor hjemmelekser. Jeg tror statsråden undervurderer styrken i det engasjementet som er ute blant folk. Det er en enorm oppslutning om en rekke ulike aksjoner for dette. Infact gjorde en meningsmåling i juni som viste at 65 pst. støttet forslaget om å utvide skoledagen med 1 time for at hjemmeleksene kan gjøres på skolen med lærer til stede. Jeg tenker at det å være konservativ kan ikke bety at man er mot forandring. Mitt enkle spørsmål er om statsråden – jeg skjønner at han ikke vil endre dagens system – vil vurdere å ta initiativ til forsøk(presidenten klubber) med en annen måte(presidenten avbryter) å gjøre leksene på. (presidenten klubber) (presidenten avbryter)
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-02-03:
På vegne av meg selv vil jeg framsette et representantforslag om en internasjonal konvensjon for å redusere utslipp, ressursbruk, forsøpling og miljøskade fra plast.
Siv Elin Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-02-03:
På vegne av Kirsti Bergstø, Heikki Eidsvoll Holmås og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om oppfølging av klimaavtalen fra Paris fram mot 2020.
Siv Elin Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-02-03:
Forsker ved Statistisk sentralbyrå, Marte Rønning, analyserte matematikk- og naturfagresultatene til over 8 000 norske fjerdeklassinger. Hun fant ut at elever med lav sosioøkonomisk bakgrunn som får mye lekser, gjør det dårligere enn elever med tilsvarende bakgrunn som får mindre lekser. Også andre studier har lignende funn. Utenfor skolen er det stor forskjell på hvor god hjelp elevene får med øvingsarbeidet. Det har også statsråden sagt tidligere i dag. Jeg lurer på hvilke konkrete grep kunnskapsministeren vil gjøre for å hindre at organiseringen av øvingsarbeidet forsterker sosiale forskjeller – og til og med gir lavere læringsutbytte for en betydelig gruppe elever.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-02-03:
Jeg har et spørsmål til helse- og omsorgsminister Bent Høie. I høst var det mange som fulgte serieskaper Petter Nyquist som uteligger i Oslo. Det ga på nytt oppmerksomhet til en ubehagelig side ved norsk rusomsorg. Mennesker som lever uten bolig, på gaten, med for lite mat og varme, har som fellestrekk i all hovedsak at de bakser med en rusavhengighet som er sterkere enn det meste. Fellesnevneren er i tillegg at de mange ganger har prøvd behandling, vært inn og ut av behandling, men klarer ikke å følge opp den akutte behandlingen i livet som følger etterpå. Heldigvis er det mange som hjelper denne gruppen på gaten, men jeg mener at nå må også vi politikere manne oss opp til å komme et skritt videre i denne debatten. I forrige uke kom det nye overdosetall for Norge. De er dystre. De økte med 16 pst. fra 2013 til 2014. I 2014 hadde vi 266 narkotikautløste dødsfall i Norge – 218 var overdoser. Studier fra Oslo viser at veldig mange av dem som dør, har vært i kontakt med hjelpeapparatet, og de har hatt kontakt med hjelpetjenesten. Derfor er det store spørsmålet om vi skal komme oss et skritt videre, fra at ulike partier på Stortinget konkurrerer om hvor mange rusbehandlingsplasser vi kan vedta her på Stortinget, til at man går over til kunnskapsbaserte, forebyggende tiltak som vi vet vil forebygge død. Helseministeren har lagt fram flere forslag rundt dette, fellesnevneren er dessverre at det er fint lite nytt, at det dekkes over av ulike ideologiske overbevisninger for ikke å gjøre nok, og da er spørsmålet: Vil helseministeren på nytt tilby nye, konkrete kunnskapsbaserte forslag for å forebygge overdoser i Norge?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2016-02-03:
Midlene i denne opptrappingsplanen, 2,4 mrd. kr over fem år, skal smøres tynt utover, er ikke øremerket og er en del av mange tiltak som allerede har finansiering, så det er ikke veldig imponerende. Jeg er enig i at dette er et komplisert spørsmål, men det jeg synes er utrolig, er at vi nå har en regjering som med åpne øyne sier nei til at sterkt rusavhengige mennesker som f.eks. er avhengig av heroin, kan få tilbud om å røyke heroin på brukerrom, sprøyterom. Vi vet det forebygger død. De sier på ideologisk grunnlag nei til at leger etter en klinisk vurdering kan tilby heroinassistert behandling, noe vi vet vil bidra til å redde liv, og er i stedet veldig opptatt av å skryte av en plan som veldig få foreløpig har tatt bølgen for. Vi er innstilt på å forsterke planen i Stortinget og samarbeide med regjeringen om det, men da hadde det vært veldig fint om også statsråden nå kunne manne seg opp og gjøre noe med de kunnskapsbaserte forslagene, som faktisk ligger på bordet.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
Jeg er helt enig i at serien som gikk på TV 2, viste den sosiale ulikheten som rusavhengighet og psykiske helseutfordringer representerer i Norge. Mennesker med rusavhengighet og psykiske helseutfordringer over tid har en forventet levealder som er 20 år kortere enn resten av befolkningen. Det er altså den største sosiale ulikheten blant oss – naboer, venner, familie, kolleger, som har en forventet levetid som er 20 år kortere enn dem som ikke har en rusavhengighet eller en psykisk helseutfordring. Det er også bakgrunnen for at regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre har vært så tydelige på at dette er et område som skal bygges opp systematisk. Og det som vi ser – det viser også representantens spørsmål – er at dette er et sammensatt og komplisert spørsmål som det ikke finnes lettvinte løsninger på. Det vil si at jeg er helt enig i at her gjelder det å manne seg opp og gjøre den tunge jobben som handler om å prioritere alle de større og mindre tiltakene på dette området som bedrer situasjonen for rusavhengige. Og det handler ikke bare om behandling, selv om behandling også er viktig, det handler ikke minst om tidlig innsats, det handler om å gi helsetilbud til dem som er rusavhengige, det handler om å gi bolig etter behandling kombinert med arbeid og aktivitet. Veldig mye av dette vil foregå i regi av kommunene og i regi av Nav. Det handler også om å gi behandling istedenfor straff. Alt dette vil representanten finne i den opptrappingsplanen for rusfeltet som Stortinget nå har til behandling, en historisk opptrapping der vi skal bruke 2,4 mrd. kr mer de neste fem årene nettopp for å løfte helheten i tilbudet til denne gruppen.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
Beskrivelsen som en gir av opptrappingsplanen for rusfeltet, er feil. For det første smører en ikke tynt utover, en har valgt ut de områdene som ikke minst de rusavhengige selv i møtene vi har hatt med dem i arbeidet med planen, har pekt på som de største utfordringene. Det er også de utfordringene som kommer tydeligst fram i brukerplanundersøkelsen, som nå omfatter et så stort antall kommuner at vi faktisk vet noe – kunnskapsbasert – om hva som er situasjonen for de rusavhengige i Norge i dag. Det som er gjennomgående, er at det er mangel på oppfølging etter behandling når det gjelder bolig, arbeid og aktivitet. Det er derfor hovedprioriteringen i planen. Den andre hovedmangelen er tidlig oppfølging. Derfor følger vi opp – i motsetning til forrige regjering – Stoltenberg-utvalgets rapport om etableringen av mottakssentre i flere kommuner, bl.a. for å tilby opplæring i det å røyke heroin i stedet for å injisere heroin.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
For det første har rusavhengige i dag fullverdige pasientrettigheter etter pasientrettighetsloven. Det var en endring som ble gjennomført forrige gang Høyre satt i regjering, i samarbeid med Kristelig Folkeparti, Venstre og Fremskrittspartiet, og var et helt avgjørende juridisk steg. Før kom rusavhengige inn under sosialtjenesteloven – de ble ikke sett på som pasienter. Det var den juridiske endringen. Det reelle innholdet i rettigheten handlet om faktisk å gi tilbudet. Det er det den prioriteringen av behandling som denne regjeringen har gjennnomført, innebærer. Rusavhengige kan i dag velge mellom 156 behandlingssteder, flere av dem har én ukes ventetid. Samtidig er det store mangler i kommunene. Det er det opptrappingsplanen for rusfeltet handler om.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
Det skal vi gjøre gjennom å følge opp den opptrappingsplanen som vi har blitt enige med Kristelig Folkeparti og Venstre om, der vi jo nå i 2016 bevilger over en halv milliard kroner som start på opptrappingsplanen det første året, og der en vesentlig del av dette går til denne typen tilbud i kommunene – og da er dette også et veldig forsterket signal fra Stortinget til etableringen av gatehospital. For det er helt riktig at det også er viktig å gi et godt lavterskelhelsetilbud til mennesker som er i en situasjon der en ruser seg, og der en har store somatiske helseutfordringer. Når jeg snakker om forskjellen i forventet levetid for rusavhengige i forhold til resten av befolkningen, handler det i veldig stor grad om at en har andre, vanlige somatiske sykdommer som blir oversett og ikke behandlet – rett og slett fordi at en i møte med rusavhengige ser bare rusen og ikke hele mennesket. Det er nettopp den endringen som ligger i denne opptrappingsplanen.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
Det er et veldig viktig spørsmål representanten her tar opp – hvordan vi bidrar til at kvinner i LAR kan planlegge sin graviditet bedre, forberede seg på det og unngå å utsette barnet for skader. Samtidig er det også viktig at vi ikke etablerer systemer som innebærer at kvinner ikke oppsøker behandling eller går ut av behandling når de er gravide, for det kan gi mye større negative konsekvenser både for kvinnen og ikke minst for barnet og dets videre liv. Men jeg er helt enig i at selv om det i dag er en veldig tydelig retningslinje om at kvinner i LAR skal tilbys prevensjon, er dagens regelverk litt ulikt oppfattet og praktiseres ulikt. I mitt svar på det spørsmålet som representanten har i den ordinære spørretimen, kommer jeg til å svare at jeg kommer til å gi Helsedirektoratet i oppdrag å få klargjort dette sånn at vi får ryddet opp i den usikkerheten som er på området.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
Jeg mener ikke at russektoren i Norge har havarert. Det jeg mener, er at den over lang tid ikke har fått den prioriteringen som området hadde fortjent. Det er nettopp grunnen til at vi nå bygger opp de tilbudene som vi vet virker. Når det gjelder antall overdoser, er det et stort samfunnsproblem. Det er en av grunnene til at vi har laget en nasjonal overdosestrategi som inneholder en rekke nye virkemidler, som nå har fått virke et knapt år, nettopp for å redusere antall overdosedødsfall. Av de 266 overdosedødsfallene som var i 2014, var det 67 som skyldtes overdose av heroin. Dette er et ganske stort og sammensatt problem. Vi har introdusert f.eks. dette med å utstyre de rusavhengige med nesespray for at de selv kan drive livreddende behandling. Vi har innført en SWITCH-kampanje, som handler om å lære injiserende heroinister å røyke heroin istedenfor å sette sprøyter, og vi bygger ut tilbud i samarbeid med de syv kommunene som har de høyeste overdosetallene.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
Arbeiderpartiet og SV har i denne diskusjonen en lang tradisjon når det handler om å gi tilbud til rusavhengige: Det er – hver gang situasjonen kommer opp i den offentlige diskusjonen – å ha et sterkt engasjement for veldig smale tiltak som ikke vil utgjøre noen forskjell. Men den tunge jobben, den virkelige jobben, det som virkelig handler om å manne seg opp, nemlig å være villig til å prioritere – økonomisk og politisk – å bygge ut det helhetlige tilbudet til rusavhengige, har aldri SV eller Arbeiderpartiet noen gang engasjert seg i. Det ser en også i resultatene av den politikken som de selv førte i regjering. De la fram en stortingsmelding som hadde navnet «Se meg!», men som i realiteten ikke var basert på at de hadde hørt på de rusavhengiges egne ønsker og behov. Det er nettopp det denne regjeringen gjør, i samarbeid med Kristelig Folkeparti og Venstre. Vi tar den tunge jobben, vi bygger ut det helhetlige tilbudet. Sprøyterommet i Oslo når en svært liten del av de heroinavhengige i Norge.(Presidenten klubber.) SWITCH-kampanjen når fram til de fleste i de store byene. (Presidenten klubber.)
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
La meg være helt tydelig: Medikamenter skal aldri være førstevalget i behandlingen av barn og unge med psykiske helseutfordringer. Det er også veldig klare faglige retningslinjer for det. Men dessverre ser man at det for ofte blir tatt i bruk. Det er jeg bekymret for. Jeg er også bekymret for at mange barn og unge ofte kan få psykiske diagnoser i situasjoner der de har helt normale reaksjoner på en unormal livssituasjon. Det er hjemmesituasjonen, det er mobbing på skolen, der omgivelsene rundt barnet bidrar til at de har helt vanlige reaksjoner på en livssituasjon som ingen av oss hadde tålt. De får en diagnose i stedet for at man griper fatt i det som er det grunnleggende problemet – barnets situasjon hjemme eller på skolen. Derfor er det viktig å bygge ut skolehelsetjenesten. Derfor er det viktig, det vi gjør nå, at vi får flere psykologer ute i kommunene. 150 nye årsverk har vi lagt til rette for og øremerket midler til i 2016, slik at det som møter barnet først, er et annet tilbud enn medikamenter.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
Da holder jeg meg også til manuset når jeg svarer på spørsmålet: Jeg har fått opplyst at Nordic Minings heleide datterselskap Nordic Rutile har til hensikt å starte et boreprogram i februar og mars 2016, for å oppgradere ressursestimatene for Engebøfjellet. Nordic Rutile har utvinningsrett etter mineralloven til forekomsten i Engebøfjellet. Utvinningsretten innebærer at selskapet kan gjennomføre boringer og ta ut mindre mengder masse for å gjennomføre undersøkelser som inngår i en forberedende fase til drift. Det er ikke nødvendig med tillatelse etter forurensningsloven for å gjennomføre undersøkelsesarbeider, som f.eks. boring. For øvrig kan det bemerkes at vedtak om tillatelse etter forurensningsloven til gruvevirksomhet i Engebøfjellet ikke har blitt gitt utsatt iverksettelse på grunn av klagene. Det betyr at Nordic Mining har anledning til å ta i bruk tillatelsen sin, selv om klagene ikke er avgjort. At det er klaget til ESA, endrer ikke på selskapets utvinningsrett og heller ikke vår vurdering av utsatt iverksettelse.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
Jeg får håpe på forståelse fra representanten for at det er et spørsmål som jeg som statsråd ikke kan svare på, når det er et spørsmål som går på en annen statsråds ansvarsområde og på et sånt detaljnivå at jeg ikke har oversikt over det her og nå.
Bent Høie (Høyre), 2016-02-03:
Dette er en sak som avgjøres av regjeringen, og Klima- og miljødepartementet ga 5. juni 2015 etter søknad fra Nordic Mining tillatelse etter forurensningsloven til gruvevirksomhet i Engebøfjellet, og tillatelse med vilkår ble gitt på grunnlag av anbefalingene fra Miljødirektoratet av 13. februar 2015. Alle de spørsmålene som representanten her tar opp, har selvfølgelig vært grundig vurdert i forkant av dette, og regjeringens oppfatning er at dette er en næringsvirksomhet som det går an å drive innenfor det regelverket som vi har i Norge knyttet til forurensningsloven. Så er også arbeidsplasser på Vestlandet helt avgjørende. Dette er også noe som har sterk støtte i lokalmiljøet. Som helseminister er jeg i hvert fall veldig trygg på at det å ha en jobb å gå til er veldig viktig for helsen.