Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-03-31:
Jeg vil starte med å si at det selvfølgelig er utmerket at det kommer en stortingsmelding om innovasjonspolitikk, men innovasjonsmeldingen må likevel beskrives som et næringspolitisk antiklimaks. Sjelden har en stortingsmelding om næringspolitikk blitt møtt med så øredøvende taushet fra næringslivet og fra næringslivspressen. En journalist sa rett ut at han ikke orket å gå på pressekonferansen da det var åpenbart at det ikke fantes en eneste nyhet av særlig relevans for bedriftene i årene framover. Han fikk dessverre rett. Slik sett er det åpenbart at innovasjonsmeldingen i liten grad setter innovasjon tydeligere på dagsordenen, hvilket jeg ser er oppgitt som en ambisjon for arbeidet med meldingen. Det er også en kjensgjerning at stortingsmeldingen om innovasjon kommer helt på tampen av stortingsperioden. Eventuelle tiltak som måtte komme ut av de prosesser og utredninger som meldingen varsler, vil først bli gjennomført etter valget. Meldingen inneholder likevel en grei oversikt over næringslivet i Norge og en fullt ut akseptabel omtale av vårt nåværende næringspolitiske virkemiddelapparat. Meldingen varsler en evaluering av Innovasjon Norge, hvilket er på høy tid. Vi får ulike reaksjoner på kvaliteten og tilgjengeligheten i virkemiddelapparatet. Riksrevisjonen har vært kritisk, hvilket vi har diskutert tidligere i denne sesjonen. Det brukes mye økonomiske ressurser på næringspolitiske tiltak, og det er viktig at disse har god effekt. Det er viktig at det sett av tiltak som tilbys næringslivet, oppleves som lett tilgjengelig, ubyråkratisk og ryddig. Her vil jeg oppfordre Regjeringen til å tenke nytt, være åpen for nye måter å gjøre ting på. Meldingen varsler en del utvalg, råd, utredninger og vurderinger. Det er positivt at Regjeringen har brukt mye tid på næringslivets organisasjoner i arbeidet med meldingen, og at det har vært gjennomført mange seminarer og konferanser. Det er fint. Dialog er i seg selv positivt, og det har vært en mangelvare på mange områder innenfor denne regjeringens næringspolitikk. Dialog skaper imidlertid ikke i seg selv nye arbeidsplasser og sterkere bedrifter. Slik sett er det lett å slutte seg til kritikken fra Forskningsrådet, som i høringsinnspill av 12. februar peker på at meldingen er svak på konkrete tiltak, og at flere konkrete tiltak savnes, ikke minst i lys av finanskrisen. Det store bildet når det gjelder innovasjonsevnen i næringslivet, er at denne henger sammen med bedriftenes rammebetingelser. Regjeringen kom til makten i 2005, mens det var betydelig oppgang i økonomien. I stedet for å bruke muligheten til å styrke bedriftenes evne til å møte framtiden gjorde Regjeringen det motsatte: Den svekket rammebetingelsene. Det har Regjeringen fortsatt med hvert eneste år siden den overtok. Regjeringens reelle bidrag til bedriftenes innovasjonsevne er at denne er blitt svekket mens Stoltenberg II-regjeringen har sittet ved makten. Et åpenbart eksempel på det er innskjerpingen av SkatteFUNN-ordningen i budsjettet for 2007, hvor det kom inn lave maksimalgrenser for timesats og tidsbruk innenfor ordningen. Dette svekket SkatteFUNN-ordningen som innovasjonspolitisk tiltak. Om bakgrunnen for dette var å dekke inn utgifter på budsjettet, eller om det var et slags ideologisk angrep på skatt som tiltak innenfor innovasjonspolitikken, er ikke godt å si. Uansett svekket det innovasjonen i bedriftene, og bruken av SkatteFUNN-ordningen gikk ned. Regjeringen har heller ikke fulgt handlingsregelen når det gjelder bruken av oljeinntektene. Da vi vedtok handlingsregelen, sa et samlet storting seg enig i målet om å bruke inntektene på vekstfremmende tiltak som kunnskap, innovasjon og forskning, på veibygging og på vekstfremmende skattelettelser. Sentrum–Høyre-regjeringen brukte 85 pst. av oljeinntektene til slike formål og jobbet aktivt for å legge grunnlaget for framtidens næringsliv og framtidens arbeidsplasser. Da Stoltenberg II-regjeringen kom på banen, ble det derimot en næringspolitisk dumpingplassering med bare 15 pst. av oljeinntektene brukt til denne type vekstfremmende tiltak. Bak dette svake resultatet ligger det svære skatteøkninger og et klart fravær av satsing på forskning og infrastrukturbygging selv i en tid med enorme offentlige budsjettinntekter. Slik sett er det kanskje ikke rart at innovasjonsmeldingen blir lagt fram, i all stillhet, på slutten av perioden. Jeg vil berøre et par konkrete tema for bedriftenes innovasjonsevne. Et aktivt og engasjert privat eierskap og tilgang på egenkapital er en klar forutsetning for å få til god innovasjon. Eiere som har et aktivt forhold til bedriftenes strategier og muligheter for å stille opp med egenkapital, er en klar betingelse for å lykkes med å få et framtidsrettet næringsliv. Her er dessverre realiteten den at Regjeringen gjør hva den kan for å svekke det norske private eierskapet. Fordelingspolitikken til denne regjeringen handler i stor grad om å ta ut mest mulig av egenkapitalen fra bedriftene og fra bedriftenes eiere gjennom økning av formuesskatt og økning av arveavgift for familieeide bedrifter. Vi skal senere i dag ha en debatt om Regjeringens skattlegging av rederinæringen, som er utsatt for akkurat den samme politikken. Regjeringens politikk i forhold til privat eierskap er dermed ikke forenlig med en satsing på innovasjon. Den er det motsatte, den svekker bedriftenes utviklingsmuligheter. Det er en klar og tydelig front mellom opposisjonen og regjeringspartiene når det gjelder skattespørsmål. Jeg synes det er helt opplagt at skatt har en betydning for innovasjonsevnen, og det holder ikke å henvise til meningsmålinger hvor ulike formål er satt opp mot hverandre, for å avvise at skatt ikke er viktig for innovasjonen. Ser man på reaksjonene fra næringslivet i forhold til SkatteFUNN-ordningen og reaksjonene på statsbudsjettet, er det åpenbart at dette er svært viktig. Jeg synes det er underlig at Regjeringen ikke en gang under finanskrisen ser behovet for å styrke bedriftenes egenkapital, men tvert imot tar ut økt formuesskatt og økt arveavgift fra familiebedrifter. I sum er skattene økt med 11 milliarder kr for bedriftene målt mot Bondevik II-regjeringens siste statsbudsjett. Det blir mer og mer tydelig at Regjeringen ikke ser sammenhengen mellom trygge arbeidsplasser og sterke bedrifter. Innovasjonsmeldingen representerer ikke akkurat noen stor innovasjon når det gjelder selve næringspolitikken. Nye tiltak er det få av. Jeg hadde håpet at vi kanskje kunne få en debatt rundt nye virkemidler innenfor innovasjonspolitikken. Høyre har for egen del sett nærmere på hva andre land bruker av tiltak for å styrke innovasjonen i bedriftene. Vi fremmer derfor sammen med resten av opposisjonen forslag om å styrke egenkapitalen i oppstartsvirksomheter gjennom å utrede en såkornordning for private investorer som går inn og investerer i oppstartsvirksomheter. Oppstartsvirksomheter er ofte basert på innovasjon og har betydelig kapitalbehov. Samtidig er det i en risikabel fase veldig vanskelig å skaffe kapital, særlig nå i en nedgangskonjunktur. Andre land har gode erfaringer, særlig gjelder det Storbritannia, med skattefradrag for private eiere som går inn i oppstartsvirksomhet og underlegger seg visse begrensninger knyttet til bl.a. tidsbegrensning i eierskapet. Derfor burde det være relevant også for posisjonen å få utredet dette som et nytt næringspolitisk tiltak, og jeg synes det er underlig av posisjonspartiene stemmer imot forslaget. Konkurranse er en fundamental drivkraft for innovasjon. Gjennom å ligge i forkant når det gjelder produktutvikling, markedskonsept, produksjonsprosesser og andre kommersielle strategier, skaffer bedriftene seg fortrinn i konkurranse med andre bedrifter. En politikk som sørger for god konkurranse, er derfor svært viktig for innovasjonsevnen. Høyre er derfor med på forslag i innstillingen som fjerner konkurransehindringer mellom offentlige og private aktører. Konkurranse på like vilkår er et godt utgangspunkt for å få til en dynamikk som gir innovasjon. Det er i den sammenheng viktig at man innfører en momskompensasjonsordning som likestiller offentlige og private aktører på en slik måte at en oppnår reell konkurranse om offentlige anbud. Jeg vil i den anledning varsle at Høyre også vil støtte forslag nr. 11, fra Fremskrittspartiet, om en styrking av Konkurransetilsynets uavhengighet. Dette er i tråd med flere forslag fra Høyre tidligere i perioden. Økt uavhengighet for Konkurransetilsynet er en forutsetning for å gjenopprette tilliten til tilsynet etter flere år med rød-grønn uklarhet i konkurransepolitikken. Å gi bedriftene en mulighet til å bruke tid og ressurser på innovasjon og verdiskaping betinger at ledelsen ikke kaster bort all tiden på offentlig rapportering og skjemavelde og etterlevelse av unødvendig regelverk. Det er slik at Regjeringen har forenkling på agendaen, men også her er det få og relativt lave ambisjoner når det gjelder konkrete tiltak og konkrete effekter av politikken. Høyre er derfor med på flere forslag i innstillingen knyttet til forenkling for små og mellomstore bedrifter både når det gjelder kravet til aksjekapital og til revisjonsplikt. Det er en klar internasjonal trend i disse dager at land gjør livet enklere for næringslivet, særlig for små og mellomstore bedrifter. Det er også slik at nedgangstidene utløser omstilling i bedriftene. Dyktige folk får behov for å starte opp ny virksomhet, skape nye arbeidsplasser. Da er det sentralt at myndighetene legger forholdene til rette. Så langt jeg har registrert, er den rød-grønne regjeringen i Norge kanskje den regjeringen som har det laveste ambisjonsnivået og den høyeste motstanden mot tiltak som duger, innenfor forenklingsområdet. De økonomiske nedgangstider vil ha konsekvenser for innovasjonsomfanget i næringslivet. Forskning og utvikling i bedriftene har gått opp de siste årene. Som vi var inne på i debatten tidligere, er det sikkert at det er en sammenheng mellom lønnsomhet i bedriftene og bedriftenes forskningsinnsats. Men nå er det slik at forskning og innovasjon er lett tilgjengelige kostnadskutt å ty til når man sliter med å få endene til å gå i hop i en nedgangstid. Høyre registrerer at innovasjonsmeldingen legges fram i en tid med store utfordringer uten å varsle nye tiltak som gir bedriftene grunnlag for mer utvikling. I den anledning vil jeg bare peke på at det er et potensial for å komme styrket ut av finanskrisen, men det betinger en aktiv næringspolitikk og en klar vilje til å bruke hele verktøykassen. Avslutningsvis vil jeg ta opp forslag nr. 15, fra Høyre og Kristelig Folkeparti.