Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2012-04-12:
Først må jeg få lov til å takke interpellanten for å sette et viktig tema på dagsordenen og også for et godt innlegg. Vi har alle sett de sakene som gang på gang har vært i media, og mange har også møtt flere foreldre med funksjonshemmede barn som opplever store utfordringer når det gjelder økonomi. I tillegg har det, etter det jeg har registrert i hvert fall, framkommet en del negative holdninger mot dem som velger å bære fram barn som er alvorlig syke eller har nedsatt funksjonsevne. Etter min og Kristelig Folkepartis mening blir det å snu debatten på hodet. Derfor vil jeg begynne innlegget mitt med å slå fast noe som jeg mener er avgjørende, og som er viktig å presisere gang på gang. Det er at alle mennesker har like stor verdi og en like unik egenverdi. For Kristelig Folkeparti har kampen mot et sorteringssamfunn både før fødselen og også etter fødselen alltid vært viktig. Derfor trenger vi gode ordninger som kan tilrettelegge for at foreldre kan ta vare på barna sine på en god måte. Barn som har nedsatt funksjonsevne, eller som er alvorlig syke, og deres familier, må som alle andre få lov til å leve slik de selv ønsker. Kristelig Folkeparti ønsker et mangfoldig samfunn der vi har plass til alle. Da påligger det oss også et stort ansvar som samfunn å tilby nok hjelp og støtte til de foreldrene som får barn med nedsatt funksjonsevne eller på andre måter krever litt ekstra. Dette er et tema som vi har diskutert opptil flere ganger. Som representanten Graham viste til i sitt innlegg, var det et felles representantforslag som omhandlet pleiepenger i 2010. Jeg synes hun sa det veldig godt, og jeg synes også debatten viser det veldig godt: Stortingets intensjoner bak ordningen blir ikke fulgt. Derfor vil jeg nok en gang understreke, som også flere andre har vært opptatt av, at Kaasa-utvalget, som jeg skal komme tilbake til litt senere, har høringsfrist 15. august, som statsråden pekte på, men det er mange mennesker – mange barn og deres familier – som trenger hjelpen nå. ME-syke barn får ikke lenger pleiepenger. Vi har Hjernebarna Norge, som flere har pekt på. Utfordringen er ikke bare hvordan ordningen skal være i framtiden, utfordringen er alle de som sliter akkurat nå. Det handler egentlig bare om at helseministeren og arbeidsministeren setter seg ned og tar et grep og sikrer en trygghet for disse familiene. Det vil jeg nok en gang fra Kristelig Folkepartis side oppfordre til at ministrene gjør. Kristelig Folkeparti er glad for at Kaasa-utvalget ønsker å styrke familiens rettigheter hvor det er barn med alvorlige varige lidelser og pårørende med særlig krevende omsorgsoppgaver. Det viser et tydelig signal om at denne gruppen er viktig for oss som samfunn, og det er et godt signal. Det må derfor gis bedre informasjon om hva det innebærer å få barn som trenger spesiell tilrettelegging, og hvilke tilbud som foreligger fra det offentlige. Kristelig Folkeparti synes også det er gledelig at Kaasa-utvalget presiserer barns tilknytning til foreldrene, og at dette er begrunnelsen for at de ønsker gode ordninger for dem. Barn trenger trygge omgivelser, og foreldre kjenner sine barns behov best. Det er derfor viktig at ordningene blir tilrettelagt for den enkelte familie. Likevel vil de kutte tilskudd for dem som per dags dato får en lav kontantytelse. Kristelig Folkeparti mener at man ikke kan prioritere på den måten innad i gruppen. Utvidelse av ordningen for deler av gruppen kan ikke gå på bekostning av andre som også trenger hjelp. Det hadde vært interessant å høre hva statsråden tenker å gjøre for å sikre at den delen av gruppen ikke mister ytelsene sine. Kristelig Folkeparti har ved gjentatte anledninger tatt opp eget representantforslag om de funksjonshemmede og de pårørendes situasjon ved at de må forholde seg til ulike instanser. Jeg ser at tiden går fort, så jeg kan bare vise til forslaget som ligger der, og skulle gjerne omtalt også BPA-ordningen, som er en viktig ordning når det gjelder familier med funksjonshemmede barn, og at dette kan planlegges tidlig for å sikre et best mulig løp videre. På det siste halve minuttet ønsker jeg å ta opp en annen sak. Det gjelder yrkesaktive foreldre som har behov for at litt større barn skal få en mulighet til å kunne bruke SFO. I 2007 ba et flertall i helse- og omsorgskomiteen – regjeringspartiene var også med – «(…) regjeringen komme tilbake til Stortinget med forslag til løsninger for hvordan et tilfredsstillende skolefritidstilbud for barn med funksjonshemninger kan sikres i hele utdanningsforløpet». (…) Så langt jeg kan se, har ikke det vært fulgt opp. Jeg har fått et par henvendelser i det siste som gjelder denne saken, og oppfordrer statsråden til å se mer på akkurat det feltet.