Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-10:
Borettslag har alltid vært en eierform som er ment å sikre boliger til alle, uavhengig av økonomiske muligheter. Og fordi gode og trygge boliger for alle har vært et overordnet politisk mål her i landet, har også borettslagene spilt en viktig rolle i norsk boligpolitikk. Det gjenspeiles også i utbredelsen – ca. 14 pst. av alle norske boliger, eller 345 000 boliger, er borettslagsboliger. Grunnlaget for boformen er en solidaritetstanke. Det er en gjensidig solidarisk forpliktelse mellom borettshaverne om å svare for borettslagets samlede forpliktelser. I senere tid har vi også sett eksempler på at en eller flere beboere ikke har klart å svare for sine forpliktelser, og i noen tilfeller har det også medført at borettslaget som helhet ikke har klart å svare for sine forpliktelser, f.eks. ved ikke å betale sine renter og avdrag. I sin ytterste konsekvens har dette ført til konkurser i borettslag. Heldigvis er det sjelden at borettslag går konkurs. I forbindelse med finanskrisen i 2008 og 2009 har imidlertid antallet konkurser økt. Totalt har det vært åpnet sju konkurser siden 2002, selv om de fleste kom i perioden 2008–2009. Selv om dette ikke er veldig mange konkurser, kan det ha store konsekvenser for dem som blir berørt. En sikringsordning kan forhindre økonomiske tap og risiko som følge av manglende betaling av felleskostnader, og vil dermed også kunne være en sikkerhet for den enkelte borettshaver. I dag finnes det flere ulike sikringsordninger, men området er lite regulert. Departementet foreslår derfor på bakgrunn av NOU 2009:17 Sikring mot tap av felleskostnader i borettslag nye lovbestemmelser for å regulere sikringsordningene og gi borettslagene et minimum av rettigheter. Videre foreslås det å stille krav til et minimum av kapital, slik at sikringsordningene kan dekke eventuelle tap som måtte oppstå. Det er viktig å understreke at det å inngå en avtale om sikringsordning vil være frivillig for borettslagene. De nye bestemmelsene vil i så måte ikke påføre borettslagene unødvendige utgifter uten at de selv aksepterer det. Lovbestemmelsen som foreslås om at de som skal tilby sikring, må ha tillatelse til å drive skadeforsikrings- eller finansieringsvirksomhet, vil sørge for at det er nødvendig kapital hos tilbyderne til å dekke opp de tapene som måtte oppstå. Det vil også bidra til en alminneliggjøring av sikring i forhold til andre forsikringsordninger. Dette lovforslaget vil gi trygghet for økonomien til borettslag som tegner sikring mot tap av felleskostnader, og derigjennom større trygghet for den enkelte borettshaver. I tillegg er det grunnlag for å anta at tegning av sikring kan gi bedre lånebetingelser hos banker, da sikringsordningen reduserer også bankens risiko ved utlån. Det er derfor med glede man registrerer at en enstemmig komité slutter seg til forslagene om sikringsordningen for dekning av tap som oppstår som følge av mislighold av felleskostnadene. Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti framholder i sin merknad til saken at en del lovbestemmelser inneholder skjønn, og dermed vil partenes utgifter til juridisk rådgivning øke. Enhver lovbestemmelse inneholder et større eller mindre rom for skjønn, som det i sin ytterste konsekvens er domstolenes ansvar å avklare. Det vil alltid være slik at det er en avveining mellom kompleksitet i lovbestemmelser og behovet for å sikre partene gjennom lovgivning. Jeg vil minne om at vi berører spørsmål som kan medføre tap av egen bolig, noe som for de aller fleste vil være dramatisk. Hensynet taler derfor klart i retning av å vektlegge et bedre regelverk, selv om dette kan medføre noe økte utgifter for borettslagene til juridisk rådgivning. For meg er det i hvert fall klart at konsekvensene ved tap av egen bolig veier tyngst i dette tilfellet. Så registrerer jeg at representanten Skei Grande utviser en rørende omsorg for den friheten den enkelte skal ha til å påta seg låneforpliktelser. Det gir meg grunn til å minne om at det i forbindelse med høringen her var en lang rekke høringsuttalelser, bl.a. fra Forbrukerombudet, Forbrukerrådet, Huseiernes Landsforbund m.fl., som støttet forslaget om begrensning på låneopptak, nettopp for å beskytte den enkelte borettshaver.