Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2010-06-15:
Jeg har lyst til å starte et annet sted enn på Hamar, nemlig på Øvre Romerike. Under overskriften «Vannverkssakens lærdommer» kommenterer Aftenposten søndag, på lederplass, den endelige dommen mot tidligere vannverkssjef på Romerike på følgende måte: «Selv om det dermed er satt juridisk sluttstrek for norgeshistoriens største korrupsjonssak, må lærdommene ikke glemmes. Dette er historien om hvordan en driftig vannverkssjef gjennom tiår neglisjerte alt anskaffelsesregelverk og ga oppdrag til et nettverk av private selskaper som han selv, slektninger eller samarbeidspartnere kontrollerte.» Og videre: «Det er den elleville historien om hvordan samrøret mellom private og offentlige selskaper gjorde det mulig å svindle til seg enorme beløp som vannverkssjefen saltet ned i sitt jaktparadis i Sør-Afrika.» Så langt Aftenposten. Uten sammenligning for øvrig og i en helt annen målestokk – selvfølgelig mye mindre – er det visse strukturer som vi kan nikke gjenkjennende til når vi går gjennom den utvidede revisjonen av Norsk Tipping, og som gjør at det er veldig viktig at vi trekker lærdommer av slike saker som dette. Her har vi altså å gjøre med en administrerende direktør som ble en slags konge på haugen – med lettere stormannsgalskap – som i økende grad blandet sin private økonomi med selskapets økonomi. Den mye omtalte gartnersaken er bare en liten del av det som avdekkes. Vi ser det vi har kalt en ukultur. Vi ser manglende sporbarhet og manglende åpenhet. Vi snakker her om et særlovsselskap med garanterte inntekter – uten skikkelig internkontroll. Alt som kunne gå galt, gikk galt: internkontrollen sviktet, styret sviktet, revisor sviktet, og eier sviktet. Det måtte altså en varsler til, en «whistleblower», for at tingene skulle komme fram og opp i lyset – og ære være vedkommende for det. Det skal, som saksordføreren sa, Stortinget være glad for. Men hvordan kunne dette skje – og hvorfor skjedde det? En ting var, tror jeg, at styret var forblindet. Her hadde man et selskap der pengene strømmet inn. Norsk Tipping var vellykket som spillselskap – og er vellykket som spillselskap, la meg understreke det. Men dermed lukket også styret øynene for de økonomiske mislighetene som ble begått. Vi skal huske på at Norsk Tipping bare i perioden 1997–2007 hadde en økning i spilleinntektene på 35 pst. Da kan man lett bli beruset. Bakrusen burde imidlertid ha kommet da det viste seg at kostnadsøkningen var på 79 pst. i samme periode. I den utvidede forvaltningsrevisjonen som Riksrevisjonen har foretatt, mener Riksrevisjonen at departementets oppfølging av Norsk Tipping har vært for fokusert på reglene for pengespill, og i mye mindre grad har fulgt opp forretningsdriften – dvs. vært for lite opptatt av eierstyring. Dette var også saksordføreren inne på i sitt innlegg. Jeg er derfor veldig glad for at statsråd Anniken Huitfeldt i den åpne høringen som komiteen har hatt, understreket at Riksrevisjonens rapport har ført til vesentlige endringer. Det er blitt utarbeidet nye etiske retningslinjer, og det er kommet nye rutiner ved årlig gjennomgang av de etiske retningslinjene. Det er også viktig, synes jeg, at statsråden nå foretar en intern gjennomgang av departementets eierstyring, og at hun vil komme tilbake til Stortinget på et senere tidspunkt når den endelige faktagjennomgangen er ferdig. Så: Norsk Tipping er et særlovsselskap, det er ikke en del av forvaltningen, og det er heller ikke en del av statsregnskapet. Store verdier går ut og inn hver eneste dag. Derfor mener komiteen at dette selskapet kanskje bør ha en vanlig, ekstern bedriftsrevisor som kan følge den daglige driften, og som styret kan forholde seg til fortløpende, og som også departementet kan forholde seg til, uten at det blir dobbeltkjør. Det betyr selvfølgelig ikke at Riksrevisjonen ikke skal drive forvaltningsrevisjon, men det dreier seg om den daglige revisjonen. Komiteens flertall – alle unntatt Fremskrittspartiet – ber derfor departementet vurdere om det for framtiden ikke bør være slik at Norsk Tipping bør få en ekstern bedriftsrevisor, en profesjonell revisor, slik alle andre statlig eide selskaper har.