Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-11-05:
Det går ikke fram av representantens spørsmål hvilke tiltak det siktes til, så jeg må svare generelt, men jeg skal prøve å eksemplifisere mitt svar. Det har i lang tid vært igangsatt tiltak for å skape større og mer robuste fagmiljøer innenfor foretakene. Eksempelvis har man i Helse Midt-Norge på flere fagområder etablert felles klinikkledelse for sykehusene innen samme foretak. Det vil være viktige tiltak for å etablere bedre faglige nettverk, for å sikre kompetansespredning og dermed heve kvaliteten i det faglige arbeidet. I noen sammenhenger kan det også være viktig og riktig å samle fagspesialister på ett sted for derved å heve kvaliteten på tilbudet. Som jeg antydet i mitt svar til representanten Skjælaaen, iverksettes det, i henhold til Stortingets overordnede føringer, nå en rekke tiltak for å heve kvaliteten på behandlingen innen visse fagområder. Jeg nevnte eksemplet brystkirurgi. På flere områder er det en positiv sammenheng mellom volum og kvalitet, og det er en viktig dimensjon ved et kvalitetsmessig godt sykehustilbud at behandlingen gir gode, og helst optimale medisinske resultater. Jeg mottar f.eks. ikke mange protester fra pasienter som må dra lang vei til Rikshospitalet eller til Radiumhospitalet – når de vet at de der tilbys behandling av en spesiell sykdomstilstand, eller der må gjennomgå en særlig krevende behandling – fordi de erkjenner at den høyspesialiserte kompetansen ikke kan være tilgjengelig over hele landet. Når det gjelder organiseringen av akuttberedskapen ved små sykehus, er det et svært viktig spørsmål, der man må avveie ulike dimensjoner ved kvalitet, som jeg har vært inne på i flere av svarene i dagens spørretime. Det er avveiningen mellom den kvaliteten man faktisk kan få med et spesialisert tilbud med et lite pasientvolum, der det lokale fagmiljøet ikke får praktisk erfaring, vurdert opp mot den tryggheten et sykehus med et bredt tilbud gir befolkningen, som er avgjørende. Samtidig er nærhet en viktig kvalitets- og trygghetsdimensjon. Det er påkrevd å definere klarere hvilke akuttfunksjoner som et lokalsykehus skal kunne dekke, ikke minst innen de kirurgiske fagområdene. Departementet vil arbeide videre med dette framover, i samarbeid med bl.a. Den norske lægeforening. Samhandlingskjedene mellom ulike institusjoner og nivåer vil bli ivaretatt gjennom andre mekanismer enn det som er mulig gjennom å gå inn for status quo. Derfor oppnevnte vi nylig et eget utvalg som går gjennom ansvarsforhold omkring samhandling mellom primær- og spesialisthelsetjenesten, bl.a. med tanke på å understøtte de mest effektive tiltakene for god samhandling for å få bedre rammebetingelser mellom tjenestenivåene. Når det gjelder budsjettforslaget for 2004, vil jeg gjerne markere at å gjennomføre strukturendringer ikke er den eneste måten man kan realisere et effektiviseringskrav på. Det jeg legger opp til i budsjettet, er i første rekke å sette i fokus en bedre og mer bevisst prioritering. De pasientene som trenger det mest, skal tilbys behandling først. Forslaget om å redusere ISF-satsen fra 60 pst. til 40 pst. reflekterer dette. Debatten som Senterpartiet her inviterer til, der man gjør strukturtiltak og krav til effektivisering til en og samme sak, er etter min oppfatning et blindspor som ikke bør følges.