Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-12:
Først vil jeg si at friheten til å kunne flytte på seg og søke arbeid, også i dårlige tider, er noe av det aller viktigste vi har. Det har nordmenn benyttet seg av, og det skal vi være glade for at eksisterer, og vi har, som flere har sagt, hatt stor nytte av det. Nå har vi en eksplosjon i arbeidsledighet i Europa. Det er unge folk, de er velutdannet, og de er mobile. Jeg tror det er helt riktig at vi må ha mye fokus på hvordan dette skal fungere framover. Jeg tror vi kommer til å se ganske store mobilitetsendringer framover på godt og vondt, men jeg tror vi skal holde veldig hardt fast i at disse som nå må flytte på seg, ikke har skapt disse problemene sjøl. Det tror jeg er viktig også å si. Dette er folk som trenger jobb. De har vært ofre for en manglende økonomisk styring og en politikk der man har sendt regningen for festen til vanlige folk, som vanlig. Nå er det mange av dem som må prøve seg i andre land, og det forstår jeg godt at de gjør. Rett før jul besøkte jeg Robin Hood Huset i Bergen. Det er et senter for vanskeligstilte. Der var det nå et flertall av spanjoler og mennesker fra Øst-Europa stort sett. Dette var ikke folk som hadde hatt jobb før de kom, for å si det sånn. Dette var folk som ikke har krav på noe som helst når de er her, annet enn at de får lov til å være her for å søke jobb, punktum – det er det de har rett til – og akutt helsehjelp. Det er ganske alvorlig, for de hadde altså ikke noe annet sted å henvende seg enn et tiltak for sosialt vanskeligstilte. Jeg tror ikke jeg spår for sterkt hvis jeg sier at det kan øke noen sosiale konflikter i Norge hvis vi ikke greier å adressere noe av det problemet som oppstår blant vanskeligstilte folk når de skal greie seg her. De har altså ikke noe rett til dagpenger. Jeg ser ikke for meg at noen spanjoler, italienere eller folk fra Hellas som har fast jobb, i dag sier opp den og reiser til Norge for å spekulere i det norske velferdssystemet. Sånn er det altså ikke. Det vi forholder oss til, er nok folk som ikke har noen rettigheter, og som får problemer når de kommer til Norge. Da er det sånn: Skal vi bare se på velferdsytelsene og se at det er noen problemer med det? Ja, det er det. Der har vi Brochmann-utvalget, og vi skal se på hva vi kan gjøre innenfor likebehandlings- og rettferdighetsprinsippet. Det aller viktigste vi kan gjøre, handler om arbeidsmarkedet. Hvis vi blir kjent i Europa for å ha et arbeidsmarked som er regulert og seriøst, der det ikke nytter å trikse, er vi mye bedre stilt. Kampen mot svart arbeid og sosial dumping er det aller viktigste i denne saken. Der må Fremskrittspartiet revurdere sin politikk, for de er imot de viktigste tiltakene. Dette mener jeg også er lakmustesten på om vi som samfunn og enkeltmennesker forstår at svart arbeid er tyveri fra fellesskapet, og at det er det som kommer til å true velferdsstaten. Når det gjelder de landene som nå opplever en økonomisk katastrofe, f.eks. Hellas: Problemet der har ikke vært at folk er late og ikke jobber. Problemet har jo vært at man ikke har hatt et system der folk har betalt skatt eller hatt orden på finansene og arbeidslivet sånn at de hadde hatt en bærekraft for velferdssamfunnet og fellesskapet. Hvis Norge ikke passer på nå og sørger for at det norske arbeidslivet er seriøst, risikerer vi å ende opp som Hellas, fordi noen da kanskje – for å si det sånn – har lyst til å spekulere i å utnytte noen av dem som kommer hit, til svart arbeid. Jeg vil ta til orde for ett tiltak: Vi har noe som heter Servicesenter for utenlandske arbeidstakere. Det er Arbeidstilsynet, politiet, skatteetaten og Utlendingsdirektoratet som har etablert flere servicesentre for utenlandske arbeidstakere i Norge. Der kan arbeidsgivere og arbeidstakere få veiledning og rask behandling av søknader. Slike sentre finnes det noen steder, men det mangler flere steder. Det er et sted som folk kan henvende seg til og få seriøs veiledning og ikke bli lurt, slik som noen blir nå, der de på flyplassen i Spania får en lapp i hånden som sier: Gå til Robin Hood Huset i Bergen, så får du kanskje litt mat. Jeg vil oppfordre statsråden til å se på om ikke dette vil være et av de aller viktigste virkemidlene vi har framover, for å sikre at arbeidsinnvandringen foregår på en ordentlig måte til gagn både for landet og for den enkelte.