Ingjerd Schou (Høyre), 2013-06-18:
Jeg så i Aftenposten her forleden at den svenske jernbanedirektøren sa noe slikt som at bare den som eier en jernbane, kan elske et monopol. Der er vi i Norge. Men det er også slik at Høyre vil ha en jernbane på skinner – og ikke bare på skinner, men også en som skinner – og vi vil ha en sterk og velfungerende jernbane i Norge. Jeg har også lyst til å gi ros til NSB som tenker nytt innenfor svært krevende og vanskelige rammer. Det er viktig at vi har et kollektivt tilbud, og at NSB er forutsigbare, også på gods, og at vi får mer gods over fra vei til bane, for det er nødvendig for å utvikle tilbudet både for folk og for næringslivet. Det er helt nødvendig, sett fra Høyres side, at vi reduserer de problemene som samfunnet vårt har når det gjelder klima, miljø, trafikksikkerhet og det å få til en effektiv trafikkavvikling. Dette er særlig påtrengende i de store byområdene. Det er særlig der det er nødvendig å satse. Folk skal raskt og effektivt komme seg til og fra arbeid og studier i byområdene, og det å få flere til å ta toget, til å reise kollektivt, og få næringslivet til å benytte dette, er viktig også for å redusere alvorlige trafikkulykker. Problemet i norsk samferdsel er et resultat av en manglende planmessig, helhetlig statlig investering i moderne infrastruktur og manglende vedlikehold finansiert av staten. Dette gjelder for jernbanesektoren så vel som for veisektoren, og reflekterer sånn sett en mangelfull samferdselspolitikk under mange regjeringer. Men jernbanen står for det meste av det som går på å legge til rette for miljøvennlige reisemåter. Når det gjelder Høyres syn på toget og NSBs situasjon for fremtiden, mener vi at monopolet bør avvikles, og at flere enn NSB og Flytoget bør få lov til å frakte norske passasjerer. Jeg har ikke noe imot at Statens Järnvägar eller Flytoget trafikkerer Østfoldbanen på både østre og vestre linje. Det er fremsatt et krav fra EU i Jernbanepakke IV, som skal bidra både til bedre styring og til lavere kostnader innenfor jernbanesektoren. Vi vet ikke helt utfallet av det, og jeg registrerer med undring at regjeringspartiene allerede har konkludert med at alt som kommer fra Brussel, må være ondt for jernbanen. Høyre vil ha flere jernbanestrekninger konkurranseutsatt, vi vil ha det gradvis – gjerne alle, om det skulle bli aktuelt. Men vi ønsker selvfølgelig ikke å gå så langt som New Zealand har gått, nemlig å gå fra ett monopol til et annet, til et privat monopol. Vi er opptatt av å ha en sunn konkurranse, hvor kvalitet for reisende og næringsliv er det aller viktigste. Det er det sentrale. I dag er det bare Gjøvikbanen som er konkurranseutsatt i Norge, men det viser med all tydelighet, da dette ble gjort under Bondevik II-regjeringen, at NSB er fullt ut i stand til å være med på å konkurrere. Flere jernbanestrekninger bør konkurranseutsettes. Erfaringene fra nettopp Gjøvikbanen og fra andre land har vist at det gir bedre effektivitet, bedre regularitet og også et bedre tilbud for de reisende. Vi har flere strekninger som er aktuelle for dette. Jeg undrer meg nok noe over den fleksibiliteten som representanten Kjernli skryter av, når det var så fullt på toget til Kongsvinger at man besvimte. Hvis det var slik, var det ganske mange strekninger der man burde ha satt inn mer togkapasitet, men man har ikke kapasitet i sporet til det. Jeg tror at private aktører vil være opptatt av både kvalitet og kapasitet når man skal konkurrere på strekningene. Til slutt har jeg lyst til å ta opp det problematiske med at et statlig togselskap er i ferd med å få en såpass dominerende markedsposisjon innenfor bussmarkedet. Det er viktig at statlige virksomheter er med på å legge til rette for en sunn konkurranse innenfor denne sektoren, både på lokale, regionale og landsdekkende strekninger. Men sett fra vår side mener vi det er nødvendig at NSB selger ut en stor del av sitt busselskap.