Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-02-20:
I helgen så vi millioner av kvinner og menn over hele verden si klart ifra: nei til krig, ja til fredelig avvæpning av Irak. For tre uker siden beskrev den norske statsministeren denne meningsytringen som krigsfremmende her i Stortinget. La meg sitere fra spørretimen 29. januar: «Mitt syn er at Åslaug Hagas linje øker faren for krig.» Jeg er sannelig glad for at Regjeringa nå høres ut til å se annerledes på den saken. Det synes også å være tilfellet for Arbeiderpartiet. Verdenssamfunnet har omsider gitt seg sjøl frist til å tenke seg om. Det synes å være bred enighet om å gi våpeninspektørene mer tid. De bør ikke bare få litt mer tid, de bør få all den tid de trenger. Hvorfor bør de det? Fordi våpeninspeksjonene virker. Det nåværende og det tidligere inspeksjonsregimet har avdekket og uskadeliggjort ulovlige våpen i Irak. Derfor er Irak nå en mindre militær trussel enn før inspeksjonene startet tidlig på 1990-tallet. Det er verdt å merke seg at dette har skjedd uten tap av menneskeliv, uten materielle ødeleggelser og uten at den regionale stabiliteten er blitt satt i fare. Avvæpning av Irak må fortsette på grunnlag av intensiverte våpeninspeksjoner, og Norge må støtte alle konstruktive forslag til å styrke UNMOVICs arbeid. Så til sanksjonene mot Irak. Norge har administrert FNs sanksjoner mot Irak de siste to årene. Norge har kunnskap som kan omsettes til konstruktive innspill i de bestrebelser som må gjøres for å bygge en slagkraftig strategi til en fredelig avvæpning av Irak. Sanksjonene har ikke fungert godt nok. Grunnene er mange. Sanksjonene har vært sabotert av mange av FNs medlemsland. Iraks grenser har ikke vært kontrollert effektivt nok. Pengestrømmene inn i Irak har ikke vært kontrollert i tilstrekkelig grad. Man har ikke greid å gi sivilbefolkningen tilstrekkelig humanitær hjelp. Dette er nedslående. Man kan ikke se bort fra at forutsetningene for en mer effektiv gjennomføring av sanksjonene, for direkte og utelukkende å ramme Saddam Hussein, er betydelig endret i dag sammenliknet med situasjonen før vedtakelsen av sikkerhetsrådsresolusjon 1441. Jeg mener ikke å si at det finnes enkle tiltak. Det jeg sier, er at det finnes tenkning på ulikt hold som må kunne settes sammen til en samlet strategi, slik at vi unngår en katastrofal krig. Vi er rett og slett i en svært vanskelig situasjon. Jeg savner engasjement fra Regjeringas side. Alle må erkjenne at uten alternativer vil vi ende opp i en krigssituasjon. Derfor mener Senterpartiet at alle land har et ansvar for å støtte opp under de alternativer som er framlagt, og sjøl bruke sin kunnskap og kapasitet til å bidra kreativt for å finne alternativer. Jeg syns det er trist at Norge i stor grad har valgt å innta en tilskuerrolle. Det er den manglende viljen til å søke alternativer til krig som gjør at folk tar til gatene, både i Norge og internasjonalt. Folk er urolige over det de opplever som en deterministisk aksept av krig som eneste løsning. La meg så ønske president Bush velkommen til Norge. Senterpartiet er uenig i den linja som Bush-administrasjonen legger seg på når det gjelder Irak-spørsmålet og hvordan Irak skal håndteres. Vi er også uenige om andre saker, men det er en ærlig sak. Men vi må ikke nå demonisere USA. Vi trenger sjølsagt heller ikke å godta aggressiv polemikk fra amerikansk side. Dette er en heving av konfliktnivået mellom USA og Norge, mellom USA og Europa, som vi i fornuftens navn må unngå. Norge har alltid hatt et meget godt forhold til USA, og vi skal bruke den nærheten til å gå i dialog med USA. Det er viktig at vi ikke isolerer amerikanerne, men inkluderer dem i hvordan vi oppfatter at deres utenrikspolitiske linje virker. Det er bare gjennom dialog vi kan komme videre i forhold til å løse de store utfordringene vi står overfor globalt. I den siste tida har vi hatt en debatt i Norge om hvem som er mest FN-vennlig. Det er en utmerket debatt. Jeg håper at ønsket om et styrket FN vil gi seg utslag i praktisk politikk også etter at vi har håndtert Irak-krisa. Senterpartiet ønsker et styrket FN som kan spille en langt større rolle i verdenssamfunnet framover enn hva som har vært tilfellet. For at vi skal oppnå det, for at vi reelt sett skal greie å styrke FN, må vi for all del unngå at FN blir misbrukt av noe land. I den aktuelle situasjonen må vi ikke tillate at USA bruker FN som et virkemiddel for å nå sine politiske mål – mål som ikke bare innebærer avvæpning av Irak, slik FN har krevd, men som også innebærer et krav om regimeskifte, noe som FN aldri har krevd. Dersom land lar seg presse til enighet i FN til tross for at de er grunnleggende uenige, vil dette undergrave FNs autoritet – så enkelt og så vanskelig er det. Senterpartiet mener sjølsagt at det irakiske folk fortjener bedre enn Saddam Hussein. Vi tror imidlertid at Saddam Hussein må felles av sitt eget folk. Dersom vi internasjonalt skulle innlede en strategi hvor vi kvitter oss med regimer som vi ikke liker, vil vi ende opp med en meget ustabil og farlig verden. I forhold til utenriksministerens redegjørelse hadde Senterpartiet forventet at vi hadde fått en viss utdyping om EØS-forhandlingene. Det fikk vi ikke. Vi regner med og forventer sjølsagt at Regjeringa gjør det som er mulig for å sikre norske interesser når det gjelder EØS-forhandlingene, og tar også for gitt og regner med at Stortinget orienteres om utviklingen i den viktige prosessen på egnet måte. Så til slutt bare en liten sving innom Verdens Handelsorganisasjon og de forhandlingene som finner sted der. WTOs framlagte forslag vedrørende landbruk vil, dersom det gjennomføres, føre til nedlegging av store deler av norsk landbruk. Dette er sjølsagt meget dramatisk. Det må ikke være noen tvil om at Stortinget trenger å bli orientert om situasjonen og om Regjeringas strategi for å følge opp landbruksspørsmål i den kommende WTO-runden. Vi trenger en grundig runde på det. Vi vet også at det foregår forhandlinger innenfor tjenestesektoren – forhandlinger som også vil kunne få store konsekvenser for viktige sektorer i Norge. Det er ikke tid til å gå dypt inn i disse problemstillingene nå. Senterpartiet vil derfor be utenriksministeren komme tilbake med en egen WTO-redegjørelse, både om landbruk og om tjenester, og at man kommer tilbake til den redegjørelsen i Stortinget før påske.