Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Venstre og SV er prinsipielt for et skille mellom stat og kirke, og de to partiene har ved komiteens behandling også fått støtte fra Miljøpartiet De Grønne for det standpunktet. Det gjelder §§ 2, 4 og 16 i Grunnloven. Bakgrunnen for forslagene i dag fra SV og Venstre, er deres historiske standpunkt, videreført gjennom det som er sagt i forbindelse med kirkeforliket av 10. april 2008 og senere stortingsbehandling, en stortingsbehandling hvor utnevning av biskoper ble overført til kirkelige organer fra det kirkelige statsråd. Dette skjedde etter at det hadde vært en bred høring, og i den høringa var det overveldende bred støtte til å beholde statskirkeordningen slik den var. Det er ikke korrekt som foregående taler sa, at beslutninga i Stortinget var enstemmig. Det var tre stemmer mot at utnevning av biskoper skulle overføres fra kirkelig statsråd til kirkelige organer, og jeg var en av dem, og det er jeg stolt av. Det var også to andre fra Senterpartiet som stemte på tilsvarende måte. Det var da, som nå, ikke mulig å argumentere prinsipielt for statskirkeordningen, sjølsagt, men det var et veldig godt grunnlag for å argumentere ut fra de faktiske forhold, nemlig at Den norske kirke skal være en åpen folkekirke, en folkekirke også for den tause majoritet i samfunnet, som er medlem av det kirkesamfunnet. Det er noe jeg vil understreke, fordi denne tause majoritet, som ikke ytrer seg så sterkt i sånne spørsmål, er en utrolig verdifull juvel i det norske samfunnet. Den er med på å legge normer og inspirerer til dannelse i det norske samfunn når det gjelder de vanskelige etiske valgene en mange ganger kommer oppi. Jeg er derfor glad for at det er et bredt flertall for ikke å gå videre med å skille Den norske kirke fra staten, og at Den norske kirke fremdeles skal ha en særskilt forankring i Grunnloven § 16, at Den norske kirke fortsatt skal reguleres ved en egen kirkelov og være et eget rettssubjekt, at staten fortsatt skal sørge for at kommunene har en lovbestemt plikt til å finansiere Den norske kirkes lokale virksomhet, og at staten fortsatt skal lønne og ivareta arbeidsgiveransvaret for biskoper, proster, prester og andre kirkelig ansatte som ikke lønnes av kommunene. Det er vesentlig for Senterpartiets syn på den norske folkekirke at det er en økonomisk likebehandling av alle trossamfunn, og at for den store majoritet, som sokner til Den norske kirke, skal det ikke innføres økonomiske egenandeler ved handlinger som f.eks. dåp, bryllup og dødsfall. Dette er for oss vesentlig for å beholde de tradisjoner vi har og det verdifulle kulturfundamentet, på et religiøst grunnlag, som vi her snakker om. Det er mange som snakker om en folkekirke med svært dype røtter her i landet, og det er korrekt. Senterpartiet mener at Den norske kirke skal ha en klar samfunnsstemme framover i krevende stridsspørsmål av etisk art, og at den samtidig skal være basert ikke bare på røtter, men også på vinger, i den forstand at den på trossamfunnets grunn – og jeg vil understreke det: på trossamfunnets grunn – skal være levende i den samtid som vi lever i. Det er en vesentlig styrke for en levende folkekirke. Så vil jeg avslutningsvis si at jeg er glad for at et bredt flertall ønsker at Den norske kirke fremdeles skal ha en særskilt forankring i Grunnloven, og at det skal medvirke til at alle innbyggere i landet skal sikres en lik og rettferdig behandling uavhengig av tros- og livssyn. Det er et prinsipielt standpunkt som Senterpartiet har.