Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2013-05-23:
Arbeiderpartiets visjon for Europa er den samme som vi har for Norge. Vårt utgangspunkt er ønsket om rettferdig fordeling, frihet, trygghet og aksept for mangfold. Arbeiderbevegelsens grunntanke om å skape og dele er det som ligger i bunnen. Norsk europapolitikk skal ivareta norske interesser og bidra til solidaritet og vekst i Europa i en tid som er preget av massearbeidsledighet – 46 millioner arbeidsledige – en aldrende befolkning og økende forskjeller mellom folk. Vi ser også større sosiale spenninger i kjølvannet av den økonomiske og sosiale krisen. Dette gjør at den norske modellen med små forskjeller, like muligheter, arbeid for nesten alle og et nært samarbeid mellom arbeidslivets parter og staten får internasjonal oppmerksomhet. Den norske modellen er i et europeisk perspektiv en fleksibel økonomisk modell som har gjort oss i stand til å takle krisen godt. I Sverige valgte de løsningen Høyre og Fremskrittspartiet ville ha i Norge. De møtte finanskrisen med store skattekutt. Det gjorde de rike rikere, men det ga ikke flere jobber. I vårt naboland busses det nå ungdommer til Norge for å få jobb. Svensk er snart som en egen dialekt å regne i Norge. De er selvfølgelig hjertelig velkommen, for alternativet er at enda flere mister framtidstroen. Dette viser egentlig mitt poeng, for jeg synes det er viktig å konstatere fra denne talerstolen at Europa og de ulike europeiske landene styres av et politisk flertall som må ta ansvar for de løsningene som landene velger. Det betyr at også jeg, som EU-tilhenger og sosialdemokrat, ikke alltid er enig i det som vedtas i Brussel. Representanten Eriksen Søreide sa i sitt innlegg at EØS-avtalen har et «uutnyttet handlingsrom», men nok engang sier Høyre ingenting om hva de vil bruke handlingsrommet til. Vi så det i saken om hjemfallsretten: De rød-grønne partiene sikret i 2008 at rettighetene ved avtalens utløp fortsatt skal tilfalle staten. Det skjedde etter at EFTA-domstolen slo fast at de norske hjemfallsreglene var i strid med EØS-avtalen. Høyre og Fremskrittspartiet stemte imot regjeringspartienes opplegg og ønsket i stedet en løsning der private aktører kunne eie kraftverk uten at de hjemfalt til staten. Til gjengjeld skulle staten ha forkjøpsrett hvis kraftverkene skulle selges videre. Konsekvensen av denne politikken ble beskrevet godt av Kristelig Folkepartis Kjell Ingolf Ropstad, og jeg har lyst til å sitere ham: «Konsekvensen av det Frp og Høyre foreslår, vil i praksis være et bidrag til et sterkt salgspress i kraftsektoren. Den betydelige kapital som trengs for oppkjøp vil først og fremst være å finne i store utenlandske foretak,» sier Ropstad til Nationen. Kombinert med et ønske om å selge ut store deler av Statkraft viser dette hva Høyre og Fremskrittspartiet egentlig vil bruke handlingsrommet til. Vi så det også i saken om differensiert arbeidsgiveravgift – et viktig disktrikspolitisk virkemiddel i Norge. Mens Erna Solberg som kommunalminister og Per-Kristian Foss som finansminister ga opp overfor Brussel i sin regjeringsperiode, fikk vi gjeninnført ordningen fra 1. januar 2007. Vi brukte handlingsrommet. Og vi ser det nå, i saken om endringer i tollsatser på enkelte landbruksvarer. Høyre og Fremskrittspartiet har vært mer opptatt av å fremme EUs sak, til tross for at det vi gjør, verken er i strid med EØS-avtalen eller WTO-avtalen. Signalene fra EU er også at de ikke har tenkt å forfølge saken videre, som Peter N. Myhre var inne på i sitt innlegg. Det er legitimt at Høyre og Fremskrittspartiet ikke liker ostetollen, men spørsmålet nå er om de ikke bør erkjenne at det har vært litt opp som en bjørn og ned som skinnfell, og legge saken død, og akseptere at den svartmalingen som har vært framført gjentatte ganger fra denne talerstolen, ikke har slått til. Eller mener Fremskrittspartiet og Høyre at EU bør innføre sanksjoner mot Norge med bakgrunn i ostetollsaken? Og med hvilken juridisk begrunnelse mener de i tilfellet det? Jeg ønsker en avklaring på det spørsmålet her i dag. En undersøkelse fra Euro-LO dokumenterer at faglige rettigheter er under press under finanskrisen. Vi har et utstrakt samarbeid med Euro-LO – sammen med våre venner i LO – for å bidra til at økende arbeidsinnvandring til Norge ikke gir sosial dumping.