Bent Høie (Høyre), 2013-03-18:
Jeg vil starte med det som er positivt med stortingsmeldingen og innstillingen. En tar opp det som har vært etterlengtet i mange år, nemlig opprettelse av en legespesialitet innenfor rusfeltet. Den har vært klar i lang tid og bare ventet på å bli fremmet i denne meldingen. Jeg håper nå at dette blir gjennomført. Meldingen har også en vektlegging av det å se pårørende, som er bra, og som er tydelig i meldingen. Samtidig tar meldingen opp forslag om forbud mot doping. Det er bra. Meldingen gir også en generell status over feltet. Det er nå snart ti år siden Stortinget vedtok Rusreform II, som innebar at rusavhengige ble pasienter med de samme pasientrettighetene som andre pasienter, og der en var tydelig på at staten skal ha hovedansvaret for behandling og rehabilitering gjennom at den tidens fylkeskommunale institusjoner forankret i sosialtjenesteloven ble spesialisthelsetjenesteinstitusjoner forankret i spesialisthelsetjenesteloven. Det innebar et markert skifte i politikk når det gjaldt rusavhengiges status, gjennomført under sentrum-høyre-regjeringen. Det som en kunne ha opplevd i dag, var at denne stortingsmeldingen hadde vært et nytt, historisk skifte for dette feltet gjennom at en i dag hadde behandlet en opptrappingsplan for rusfeltet som pekte ut veien videre. Det er den dessverre ikke. Innen rusfeltet har en i over ti år ventet på denne meldingen, som kunne vært en markert start på en opptrapping av behandlingstilbudet til denne pasientgruppen. Istedenfor vil dagens melding og behandlingen av den framstå som en parentes. Det er så tydelig at selv den nye helseministeren måtte svare på de første spørsmål på dette feltet med at han og regjeringen hadde behov for mer kunnskap på området om hva som gjaldt, og representanten Wenche Olsen brukte også store deler av sitt innlegg på å beskrive områder der regjeringen hadde behov for å utvikle ny politikk. Da kan en jo lure på hva regjeringen har brukt de siste tre årene på, når det var nettopp disse spørsmålene som skulle vært besvart i denne meldingen. Da vil jeg gå over på å beskrive det utfordringsbildet som meldingen ikke svarer på. Det første er innholdet i tverrfaglig spesialisert behandling, et område som i realiteten ble etablert i forbindelse med Rusreform II, men som allikevel ikke har hatt noen veldig tydelig politisk behandling i forhold til innhold. Det vi nå ser, er at helseforetakene i realiteten er i ferd med å endre innholdet i dette gjennom å redusere behandlingstiden og redusere det sosialfaglige innholdet i behandlingen. Det er stikk i strid med det Stortinget mente i forbindelse med Rusreform II, der Stortinget var tydelig på at institusjonene burde styrke sin helsefaglige kompetanse, men at det ikke skulle gå ut over den tverrfaglige sosiale rehabiliteringen. Men helseforetakene overser det, og en reduserer behandlingstiden og innholdet i behandlingen, uten at regjeringen ser ut til å ville gjøre noe som helst med det. En ser at vi fortsatt har om lag to og et halvt tusen rusavhengige som står i kø for behandling. Samtidig legges gode behandlingsinstitusjoner ned. Høyre mener at en vesentlig forandring er nødvendig å gjennomføre for denne pasientgruppen, og den forandringen handler om å gi fritt behandlingsvalg, slik at disse pasientene faktisk kan ha muligheten til å velge de behandlingsinstitusjonene som de selv har tro på blant dem som er offentlig godkjent, og at en kan bruke den kapasiteten som er. Hvis rusavhengige i dag velger en annen behandlingsinstitusjon enn den de tilbys, rykker de bakerst i køen og risikerer å vente i år. Alle forstår at ved å gi motiverte rusavhengige beskjed om at skal du komme på den institusjonen du er motivert for, må du vente i år, er det stor sannsynlighet for at motivasjonen er vekk før behandlingstilbudet eksisterer, i realiteten. Derfor ser en også av statistikken at det er ingen pasientgrupper der det er så stort frafall fra innvilgelse av rettighet til faktisk oppmøte til behandling som nettopp i denne pasientgruppen. En annen hovedutfordring er selvfølgelig også for disse pasientene overgangen fra spesialisthelsetjenesten til tilbud i kommunene eller gjennom Nav. Det gjelder bolig, det gjelder aktivitetstilbud, det gjelder poliklinisk oppfølging og videre sosialfaglig oppfølging. Men for denne gruppen er manglende kvalitetssikring av overgangen livstruende. Vi ser at hoveddelen av overdosedødsfall i Norge skjer umiddelbart etter utskrivning fra behandlingsinstitusjon eller fengsel. Så den praksisen som føres i dag, er livstruende for denne pasientgruppen. Denne stortingsmeldingen gir ikke noen konkrete svar på de utfordringene, tvert imot. I praksis kuttet regjeringen mens stortingsmeldingen ble lagt fram, 300 mill. kr i øremerkede midler til kommunene for denne pasientgruppen, i en situasjon der kommunene gjennom Samhandlingsreformen har fått økonomiske incentiver til å prioritere andre pasienter. Vi ser også at en utfordring er innholdet i den legemiddelassisterte rehabiliteringen. Veksten i legemiddelassistert rehabilitering var i perioden 2001–2005 hovedforklaringen på at en i den perioden klarte å redusere og halvere antallet overdosedødsfall i Norge. Det var positivt. Siden det har antallet overdosedødsfall igjen økt, og en har ikke lyktes med nye strategier. Men det en ikke klarte i forbindelse med den veksten, var å sørge for å gi et godt nok rehabiliteringsinnhold i den legemiddelassisterte rehabiliteringen. Det positive er at en klarte å oppnå en reduksjon i antallet overdosedødsfall, men det gikk så fort at en ikke klarte å følge det opp med et godt rehabiliteringstilbud. Heller ikke det svarer denne stortingsmeldingen på. I praksis er det mange fine ord i stortingsmeldingen, men i realiteten ser en at en på dette området går i feil retning. Regjeringen har fjernet regelen om at helseforetakene skal prioritere rus og psykiatri mer enn somatikk hvert år i hvert helseforetak. Det ser vi allerede konsekvensene av gjennom nedbygging av tilbud innenfor rus, men ikke minst også nedbygging av tilbud for dem med dobbeltdiagnose gjennom bl.a. nedleggelsen av TEDD her i Oslo. Jeg har aldri møtt noen som klarer å se noen som helst faglig eller annen begrunnelse for denne nedleggelsen. Vi ser nå også i Vestre Viken at tilbud til denne pasientgruppen bygges ned. For kommunene, som en skulle ha satset på, har en fjernet de øremerkede midlene. Regjeringspartiene kommer i dag til å stemme imot Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstres forslag om en opptrappingsplan på dette området. Flere institusjoner er lagt ned. Bare de siste månedene er det planer om nedleggelse av 70 behandlingsplasser. Dagen i dag kunne vært en positiv merkedag for rusfeltet, der en fikk det nødvendige løftet gjennom en opptrappingsplan, som dette feltet har behov for. Istedenfor blir det en parentes i historien. Men jeg har håp om at et regjeringsskifte til høsten kan innebære at en umiddelbart kan starte med det som nå er helt nødvendig på dette området, nemlig en forpliktende opptrappingsplan etter modell fra opptrappingsplanen som man har hatt innenfor psykiatri. Retningen på en sånn opptrappingsplan ser en gjennom alle de fellesforslagene som opposisjonen fremmer i denne saken.