trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Representanten tar opp et særdeles viktig tema. Det er riktig at narkotikamisbruket i landet vårt er økende. Statens institutt for alkohol- og narkotikaforskning har nylig anslått at antallet sprøytemisbrukere er fordoblet i løpet av 1990-tallet, og at det nå er mellom 9 000 og 12 000 personer som tar narkotika med sprøyte på regelmessig basis. Vi har også en urovekkende økning i antallet overdosedødsfall. I 2000 døde flere av overdose enn noe tidligere år – 327 mennesker mistet livet på denne måten. Vi står i dag overfor en situasjon hvor den internasjonale, ulovlige produksjonen av og handelen med narkotika er større enn noensinne. Heroin er tilgjengelig over hele landet. Stoffet er renere og billigere. Dette er en farlig kombinasjon når vi samtidig vet at mange av sprøytemisbrukerne er sterkt nedslitte og forkomne både fysisk og psykisk. Det fikk jeg ved selvsyn bekreftet forrige onsdag da jeg var med Uropatruljen ved Oslo politikammer ut i de mest belastede misbrukermiljøene. Oslo kommune melder at ca. 80 pst. av de narkotikarelaterte dødsfallene skjer utenfor det offentlige rom – i private hjem eller på hospits. Mange av de avdøde er ikke kjent for hjelpeapparatet. Dette er enda en ny utfordring. I tillegg til heroin og andre stoffer er det trolig 327 enkeltårsaker til at disse menneskene døde som følge av sitt narkotikamisbruk. Misbrukerne er ingen homogen gruppe. Det er vanskelig å trekke generelle konklusjoner. Vi må selvsagt gjøre alt som står i vår makt for å forebygge og hindre dødsfall. Det er, slik som representanten Kaland påpeker, gjort mye allerede for å motarbeide utviklingen. Likevel ser vi at det går som det gjør. Det peker mot behovet for ny satsing. Vi trenger mer kunnskap på alle felt. Vi må få bedre grep om forebygging og behandling. Vi må i enda større grad få tak i stoffet og finne de kyniske bakmennene. Arbeiderpartiets landsmøte vedtok at det skal utarbeides en handlingsplan mot rus. Dette arbeidet er vi nå i gang med, og vi skal komme sterkt tilbake i forhold til det.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Jeg er meget bekymret når det gjelder dette. Jeg har sagt det mange ganger, og jeg kan gjenta det her: Det drives nesten ikke noen krig i dag som ikke er finansiert gjennom narkotikasalg. Det er slik at vår ungdom nærmest faller på krigens mark langt unna der konflikten er. Vi ser også at ecstasy og den type stoffer er i ferd med å ta for seg av en del av ungdommen som tidligere ikke har vært narkotikamisbrukere, som kanskje mer har eksperimentert med alkohol. Det synes å tilby en type spenning som vi ikke har sett maken til tidligere. Samtidig ser vi at langvarig og stort forbruk av denne typen narkotika fører til nye psykiske lidelser, og det er grunnen til den økningen vi nå ser i psykiatrien. Derfor gjentar jeg: Vi trenger mer kunnskap, vi skal hente inn mer kunnskap, og vi skal bli bedre når det gjelder både forebygging og behandling.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Ecstasy er, som jeg sa, et stoff vi ennå ikke vet alt om. Når det gjelder hvor mye som skal til for å bli avhengig, er det nok med ecstasy som med andre stoffer, at det er individavhengig. Jeg har planer – nesten klare – som jeg skal legge fram om noen spesielle tiltak i forhold til ecstasy, særlig for å få ut kunnskap til foreldrene, for jeg tror at vi kommer ingen vei videre hvis vi ikke har foreldrene med i det arbeidet som nå skal gjøres.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Jeg er meget uenig med representanten i at det var «lite konkret å hente». Det var tvert imot relativt mye, med en omorganisering som omplasserer ansvaret, og som lager færre ansvarshavende og dermed legger muligheten bedre til rette for å få til samarbeid. Samarbeid er ikke enkelt noe sted, verken innenfor det kommunale apparatet, mellom forvaltningsnivå uansett om det går over to eller tre nivå, om det skal skje i departementene, eller om det skal skje i denne sal. Det er likevel mulig, og det skal vi legge til rette for å få til. Når det så gjelder den konkrete saken, viser jeg til selve spørsmålet, der den ikke er nevnt. Jeg finner det helt uriktig av meg å saksbehandle fra Stortingets talerstol. Det som er helt klart, er at vi er opptatt av spesielt de barna som interpellasjonen handler om. Vi er også opptatt av hvordan de skal klare seg i sin familie. Det er et faglig svært utfordrende felt. Det er ingen som får det veldig godt til, men jeg kan love at vi skal legge det slik til rette at det som er mulig, også skal kunne gjøres.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Evne og vilje er vel knapt mer konkret enn det jeg har sagt før, men jeg kan forsikre interpellanten om at det ikke skal stå på verken evne, vilje eller forståelse for dette feltet. Jeg besøkte en såkalt dobbeltdiagnosepasient for noen få dager siden. Han hadde levd i meget uverdige kår i lang tid og hadde fått et verdig og godt tilbud. På veggen hans hang det et bilde av et barn. Det barnet ble fosterhjemsplassert fire år gammelt og var nå relativt stort. Jeg tenkte at det beste som kunne skje det barnet, når verden er som den er, er faktisk at far fikk et verdig tilbud, slik at han ikke risikerte å møte en sterkt ruset far – hvor det nå måtte være. Det er mange og kompliserte avveininger mellom rusmiddelmisbrukere og deres barn. Det skal vi la fagfolkene gjøre i det enkelte tilfelle. Som sosialminister er det min oppgave å ivareta organisering av omsorgen. Det skal jeg gjøre. Tidligere sosialminister Meltveit Kleppa har lagt grunnlaget og latt Nesvåg-gruppa jobbe gjennom det de gjorde, slik at vi har et godt grunnlag å gå videre på. Det skal vi gjøre videre. Det ble sagt at vi har gått ned på bevilgningene. Ja, vi har omorganisert. Vi har latt en del av de pengene som vi har brukt i rusomsorg, gå over i kommunenes frie midler for å gjøre kommunene i stand til å utøve sine lovpålagte oppgaver. Det tror jeg er langt bedre enn å ha småprosjekter gående rundt i kommunene som staten betaler en del inn i, og som legges ned så snart staten trekker seg ut. Da får vi enda flere brutte håp og brutte relasjoner. Tryggheten til barn er vi helt klart enige om, og hvor ligger så den? Lojaliteten til et barn ligger alltid hos foreldrene, nesten uansett hvor ille det er. For barn som ikke har det fullt så greit, må vi også se på nærmiljøet. Det er i nærmiljøet de skal bo og leve. Det er der bestemor er. Det er der naboene er. Det er der skolen og barnehagen er. Derfor er det svært viktig at vi også klarer å legge til rette i lokalmiljøet. Når det gjelder de medikamentassisterte rehabiliteringstiltakene, har jeg redegjort for dem grundig i denne sal mange ganger, så jeg henviser interpellanten til de redegjørelsene som er gitt.
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Eg vil stille følgjande spørsmål til sosialministeren: «Narkotikamisbruket i Noreg er aukande og talet på dei som døyr av overdose er skremmande høgt. Dette skjer til tross for meir opplysning, auka ressursar og informasjon om faren ved desse stoffa. Kva tiltak meinar statsråden må gjerast for å forhindre denne uheldige utviklinga?»
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Eg er glad for det som statsråden sa her, at det skal kome ein handlingsplan mot rus. Det trur eg trengst. Når vi ser på alderen til dei som brukar narkotika, blir den stadig lågare. Det er registrert misbrukarar heilt ned til 14-15 år. Årsakene er, som statsråden peika på, mange, men det er også at dei sterkare narkotikastoffa er blitt billegare, og så blandar dei piller med alkohol, som dei ofte brukar, og så er det mange unge som prøver narkotika rett og slett ut frå det at det er spennande. Dei trur heller ikkje sjølve at dei blir avhengige av stoffet. Eg ser også at talet på klientar på dei psykiatriske avdelingane har vore sterkt aukande det siste året. Eg trur auken var på 25 pst. på ein del institusjonar, og her var det ein auke av yngre klientar. Eg trur dette er eit veldig vanskeleg område, og at heile samfunnet må syne ansvar for dette. Vi har ikkje råd til å vere likegyldige overfor det store problemet som narkotika- og anna rusmisbruk er. Det er rett, som statsråden seier, at vi må drive eit aktivt førebyggjande arbeid, men også dette med ettervernet må kome sterkt inn i handlingsplanen.
Laila Kaland (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Berre nokre få kommentarar til slutt. Eg må seie at dette med narkotika skremmer meg i dag. Eg synest det er eit svært alvorleg problem, og eg kunne ha tenkt meg at statsråden, som kjenner dette området, fekk fram ei vurdering av korleis dette med ecstasy verkar, om kanskje ein eller to eller tre gongers bruk er medverkande årsak til at dei unge blir totalt avhengige. Det har eg nemleg lese i forskingsrapportar frå Amerika. Når eg går ned til Østbanen og skal ta flytoget heim igjen og ser ungdommar som er i drift, som står openlyst og tar sprøyte, eller som står i heroinsjokk, så får eg lyst til å grine, for eg synest det er så skremmande. Eg meiner at vi ikkje må bli likegyldige overfor dette problemet. Derfor ser eg med forventing fram til den handlingsrapporten som skal kome.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-02-14:
«En del turbiloperatører har klaget kompensasjonsordningen for autodieselavgift inn for ESA. Bakgrunnen for dette er de ulike konkurranseforhold som gjør seg gjeldene mellom disse operatørene. ESA har nå besluttet å starte en formell undersøkelsesprosedyre, som sannsynligvis vil føre til at Norge blir dømt for ulovlig subsidiering. Vil statsråden ta initiativ til at kompensasjonsordningen for autodiesel likestilles mellom ekspressbusser og turbusser?»
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-02-14:
Det beklager jeg selvfølgelig. Som ministeren sikkert vet, var Fremskrittspartiet sterk motstander av at det skulle innføres avgift for busser. Innføring av en urettferdig kompensasjonsordning ville føre til forskjellsbehandling, hevdet Fremskrittspartiet. Resultatet ser vi her. Jeg har lyst til å sitere fra et dokument fra Norges delegasjon til Den europeiske union, som bekrefter dette. Det går på offentlig støtte når det gjelder ekspressbussoperatører, og ESAs beslutning om å åpne formell undersøkelsesprosedyre. Der står det: «For ordens skyld bemerkes at ESA normalt ikke vil gå til det skritt de nå har foretatt uten at de mener alvor. Reverseres ikke forholdene i Norge, skal det derfor meget til å unngå en beslutning om ulovlighet. Slik saken da vil stå, kan det vel ikke sees helt bort fra at ESA vil gjøre bruk av sin rett til å kreve støtteutbetalingene tilbakebetalt.» Jeg vil gjerne ha kommentarer fra ministeren på det.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2001-02-14:
Jeg vil bare si at selv om flertallet gjør et galt vedtak, gjør ikke det vedtaket mer riktig. Fremskrittspartiet var på det tidspunktet dette ble innført, helt klar på at dette ville føre til forskjellsbehandling. Det viser resultatet. Vi har nå fått startet en formell undersøkelse. Om man her hadde behandlet turbiloperatørene annerledes, ville vi ha fått to stevninger istedenfor én, sa ministeren. Det beste hadde vært, som vi sa da, og som vi sier i dag, at man hadde hatt avgiftsfri diesel for alle selskapene. Det ville ha gitt likebehandling. Jeg håper ministeren tar tak i dette og kommer tilbake til Stortinget med forslag om noe slikt.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Det er riktig at ESA har startet en formell undersøkelsesprosedyre om kompensasjonsordningen for autodieselavgift for ekspressbusser, dvs. bussruter som ligger utenfor den fylkeskommunale tilskuddsordningen for bussruter. Det er for tidlig i prosessen til at jeg har noen formening om Norge vil bli dømt for ulovlig subsidiering eller ikke. Fritaket for autodieselavgift for busser ble opphevet i forbindelse med behandlingen av stortingsproposisjonen om grønne skatter. Samtidig ble det innført to kompensasjonsordninger for rutebusser med virkning fra og med 1999. Den ene gjaldt for bussruter innenfor den fylkeskommunale tilskuddsordningen. Den andre gjaldt for ekspressbusser, og det er denne som er innklaget for ESA. Hensikten med opphevingen av avgiftsfritaket var at busselskapene i sine beslutninger om investeringer og drift skulle ta hensyn til de eksterne kostnadene ved vegbruk. For å hindre at konkurransesituasjonen for denne delen av kollektivtrafikken skulle svekkes overfor privatbilismen, ønsket Stortinget at de to nevnte kompensasjonsordningene skulle innføres. Rutegående busser er pålagt forpliktelser til å utføre regelmessige transporter i henhold til kunngjort ruteplan og takster for å dekke allmenne behov. Jeg kan ikke se at turbussene har de samme forpliktelser og dermed tilsvarende funksjon. Det ble derfor ikke etablert noen kompensasjonsordning for turbusser i forbindelse med opphevingen av fritaket for autodieselavgift. På bakgrunn av de nevnte vurderinger ser jeg det ikke som riktig å ta noe initiativ for å etablere en kompensasjonsordning for autodieselavgift for turbusser.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Representanten Svendsen legger dette fram som om det hadde det vært i orden for ESA hvis også turbilnæringen hadde hatt slik støtte. For det første vet vi intet om det. For det andre er det all grunn til å tro at vi da kanskje hadde hatt to saker på nakken og ikke én. Her står vi for øvrig ved et av de punktene i norsk politikk der Fremskrittspartiet helt klart skiller seg ut, nemlig i spørsmål om avgifter. Det er bred tilslutning for øvrig i Stortinget om at man skal ha et avgiftsnivå som skal svare til de kostnader aktiviteten man utfører, påfører samfunnet. Fremskrittspartiet mener noe annet. Flertallet har da lagt opp til et avgiftssystem som skal gjøre dette mulig. Min tilnærming til dette problemet blir da: Når et slikt avgiftssystem fører til uheldige virkninger for kollektivtransporten, bør staten støtte. Det gjør vi da også i forhold til både rutebusser og ekspressbusser. Det samme hensyn gjelder altså ikke i forhold til turbiltransporten.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Fremskrittspartiet ønsker dramatiske reduksjoner i avgiftene. Det er ingen nyhet. Fra Regjeringens side mener vi det er riktig å ha et avgiftsregime der det er brukeren – i dette tilfellet ruteselskaper og busser – som gjennom avgiftene betaler for de kostnader de påfører samfunnet. Så går vi inn med støtteordninger der det er nødvendig, bl.a. på kollektivtransportsiden. Det er en ordning vi ønsker å videreføre i framtida, og så får vi se hvorledes saken går i forhold til ESA. Jeg håper at vi av hensyn til at dette er rutegående transport, vil kunne overbevise om at det fortsatt er mulig å støtte dette på den måten vi hittil har gjort.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
I brev til Riksadvokaten i forbindelse med etterforskningen av Åsta-ulykken refererer Jernbaneverket bl.a. til en risikoanalyse som man har fått utført for den avgangsprosedyre som er benyttet ved togdrift i Norge siden 1997. Analysen viser at denne gir et noe lavere sikkerhetsnivå enn den som ble benyttet tidligere på fjernstyrte strekninger uten automatisk togstopp. Statens Jernbanetilsyn har imidlertid i forbindelse med gjenåpning av Rørosbanen i brev av 11. februar 2000 til Jernbaneverket satt vilkår som kompenserer for dette. Tilsynet har opplyst at med de vilkår som er satt, vil sikkerhetsnivået med dagens driftsform på Rørosbanen ikke være dårligere enn det var med den gamle avgangsprosedyren, som ble benyttet før 1997. Tilsynet mener at den driftsform som er iverksatt etter Åsta-ulykken, gir en bedre sikkerhet enn før ulykken, ved at én enkeltfeil alene ikke kan forårsake en ulykke. Jeg forholder meg derfor til tilsynets vurdering i denne saken. Når det gjelder representantens kommentar om at «Rørosbanen er i dårligere forfatning enn før», kan jeg opplyse at Jernbaneverket har anført at standarden på banelegeme, spor og det øvrige tekniske anlegg på denne strekningen er høyere i dag enn noen gang tidligere, og fullt på høyde med tilsvarende anlegg på andre deler av det statlige jernbanenettet.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
I slike spørsmål vil jeg selvsagt i første rekke holde meg til Jernbaneverkets og tilsynets vurderinger. Når det gjelder spørsmål om sikkerhet, sikkerhetsnivå og godkjenninger, vil jeg legge helt avgjørende vekt på tilsynets vurderinger, ikke minst i forhold til spørsmålet om hvorvidt trafikken må opphøre dersom tilsynet kommer til at det ikke er sikkerhetsmessig forsvarlig å videreføre den. Jeg refererer igjen til det jeg sa vedrørende tilsynets vurderinger av Rørosbanen etter gjenåpningen av trafikken i brev av 11. februar i fjor. Det ble altså satt inn kompenserende tiltak slik at driftsformen etter tilsynets vurdering nå er på et tilfredsstillende nivå. Jeg har heller ikke blitt meddelt fra tilsynet at det er en uforsvarlig risiko vedrørende andre baner, men jeg vil selvsagt ta enda en runde med tilsynet med basis i det representanten her framfører.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Jeg forholder meg til tilsynets vurderinger, og jeg forutsetter at tilsynet sørger for at både de vilkår som skal settes, settes, og at det skjer en oppfølging som går ut på at de pålagte tiltak er iverksatt.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Bevilgningen er brukt til å øke rabatten for kjøretøy som betales med såkalt verdikort, fra 30 til 40 pst. Prisen på månedskort for person er gjennomsnittlig redusert med 10 pst. For avtalt skolebarntransport er rabattsatsen økt fra 17 til 25 pst. Endringene gjaldt fra 1. februar i år. Det gir en vesentlig bedre rabattordning til flertallet av de rabattreisende, og dette mener jeg er i overensstemmelse med samferdselskomiteens ønske om å bedre rabattordningene for dem som reiser mest.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Jeg vil si det så enkelt som at med vel 52 mill. kr til rådighet var det det man hadde til rådighet, og adresselappen var næringsliv og pendlere. Dette har altså gått til økt rabatt på verdikort. Og verdikort brukes, etter det jeg har fått opplyst, naturligvis av storbrukerne og ikke minst av næringslivet, men også av pendlerne, og månedskort brukes nærmest utelukkende av pendlere. Etter hva jeg forstår, er dette en treffsikker måte å bruke disse pengene på. Jeg må nok si at jeg oppfatter at den kritikk som har vært rettet mot dette, kanskje mer går i retning av at det burde vært ytterligere rabatter. Men det sier seg selv at med ytterligere rabatter måtte man også hatt ytterligere bevilgninger. Jeg føler at man her har brukt bevilgningene på en riktig måte i forhold til de målsettinger som framkom under stortingsbehandlingen.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Det er slik at de storbrukerrabattene som var før denne endringen, i all hovedsak var på 30 pst., enten som verdikort eller såkalt storkundekort. Ved å løfte verdikortet til 40 pst. vil man også ha en mulighet til for så vidt å bruke det for alle brukertyper. Dette vil variere noe etter hvor mye man må innbetale på forhånd. Jeg kan ikke med min beste vilje se det annerledes enn at enhver storbruker vil ha mulighet til å oppnå 40 pst. rabatt, mot tidligere 30 pst. Kanskje man da må legge om noen av sine billettrutiner hva angår brukeren, men det kan også være hensiktsmessig sett i forhold til selskapene. For det er tross alt slik at vi alle er interessert i at f.eks. billettinnkrevingen er mest mulig effektiv, og at kostnadene ikke tar den retningen. Jeg må nok si at jeg her føler meg rimelig sikker på at dette havner – bokstavelig talt – i riktige lommer, forutsatt at man i rimelig grad er villig til å tilpasse seg på rutinesiden. Det har man altså rimelig god betaling for, og det regner jeg også med at man gjør.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-02-14:
Jeg har følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Oljevernberedskapen langs kysten er meget mangelfull. Signaler kan nå tyde på at Regjeringen tar dette delvis på alvor, og at det legges opp til ekstra bevilgninger til dette i budsjettet for 2002. Mener statsråden at dette er tilfredsstillende, eller kan man forvente tilleggsbevilgninger allerede i inneværende år?»
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-02-14:
Jeg takker for svaret. Jeg ser jo at Regjeringen i hvert fall har prioritert dette problemområdet. Statsråden er også så vidt inne på at enkelte områder er mer utsatt enn andre langs den lange kysten vi har. Ett av disse områdene er utenfor Rørvik i Nord-Trøndelag, også kalt Nærøysundet, der ca. 30 000 fartøy passerer årlig. Rørvik havn har 2 700 anløp i året og er Nord-Trøndelags viktigste fiskerihavn. Faktisk ilandføres nesten 90 pst. av all villfanget fisk i Nord-Trøndelag i dette området. Oppdrettsnæringen i dette området har en forhåndsverdi på over 350 mill. kr, eller 15 000 tonn laks pr. år. Da sier det seg selv at et skipshavari utenfor dette området ville fått katastrofale følger. Mitt spørsmål er da: Er dette et område som statsråden ønsker å prioritere spesielt i forhold til de katastrofene som kan skje i et slikt område som dette?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-02-14:
Kan jeg forstå statsråden slik at det området som jeg viser til, allerede er prioritert og under vurdering i Regjeringen? Statsråden viste til noen havari som har vært, der det tidsmessig har gått greit med hensyn til å komme fram med beredskapen, men situasjonen er slik at når det gjelder dette området, er det en avstand fra Sandnessjøen på 77,8 nautiske mil, og fra Rørvik til Ørlandet er det 98,2 nautiske mil, dvs. at det tar 12–16 timer å nå fram med beredskapen. Vi vet også at det i dette området, som består av 6 000 øyer, holmer og skjær, er flerfoldige tusen mål som legges tørt to ganger i døgnet på grunn av flo og fjære, og ved et skipshavari i dette området vil det bare ta en times tid før oljeutslippet eventuelt vil nå selve området hvor oppdrettsanleggene finnes. Mitt spørsmål igjen til statsråden er: Er det mulig å få konkrete bevilgninger nå til det aktuelle området, når vi også vet at Vikna og Rørvik har et regulert område klart for et oljevernberedskapsdepot?
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Operasjoner som tømming av skip og effektiv oppsamling av olje som kommer på havet, er ofte vanskelige og risikofylte. Aksjonene ved de siste havariene har vist at vi har en beredskap som klarer å håndtere slike vanskelige operasjoner. Ved forlisene av «Green Ålesund» og «John R» var den interkommunale beredskapen og statens beredskap raskt på plass med lenser og utstyr. Oljen på sjøen og i strandsonen ble raskt samlet opp, og begge båtene ble tømt for olje. Aksjonene har samtidig vist at det er forbedringspunkter av både forebyggende og beredskapsmessig karakter, og det er dette Regjeringen nå har grepet tak i. Statens forurensningstilsyn har nylig gjennomført en omfattende miljørisiko- og beredskapsanalyse av statens oljevernberedskap. Hensikten med analysen har vært å klargjøre hvordan den statlige beredskapen overfor større tilfeller av akutt forurensning kan bli enda bedre ut fra den miljørisiko som oljesøl fra skipsfarten representerer. Miljøverndepartementet mottok rapporten i midten av januar i år. Statens forurensningstilsyn kommer her med forslag til hvordan statens beredskap mot akutt oljeforurensning bør utvikles i årene framover basert på analysene som nå er gjennomført. Forslagene fra Statens forurensningstilsyn går både på mer oljevernutstyr, opplæring og øvelser og en endret organisering. Departementet har bedt SFT sende forslagene ut på høring, og vi vil gå grundig gjennom rapporten og uttalelsene til denne før det tas en beslutning om hvilke tiltak som bør gjennomføres. Jeg vil likevel presisere at en styrking av oljevernberedskapen må fokusere på mer enn behovet for mekanisk oljevernutstyr. En styrking av beredskapen må derfor omfatte både forebyggende tiltak for å hindre ulykker og tiltak som iverksettes for å begrense skadeomfanget etter at ulykker har inntruffet. Forslaget fra SFT vil ses i sammenheng med den systematiske gjennomgangen Regjeringen nå gjør av både forebyggende og beredskapsmessige tiltak. Jeg vil komme tilbake utover året med forslag til hvordan dagens beredskap kan forbedres. Dette vil også innebære forslag av budsjettmessig karakter, uten at jeg i dag kan foregripe dette noe nærmere.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Regjeringen arbeider, som jeg redegjorde for, på et bredt grunnlag både med de forebyggende tiltakene og med å se på hvordan selve beredskapen kan bedres. I forslaget fra Statens forurensningstilsyn til bedret beredskap inngår en grundig vurdering av både hva slags utstyr det er hensiktsmessig og riktig å anskaffe, samt hvor dette bør plasseres. Det er i høy grad tatt hensyn til spesielt sårbare områder langs kysten i denne vurderingen, og det vil ligge til grunn når Regjeringen foretar vurderinger og kommer med forslag om hvor oljevernberedskapen skal plasseres, hvor øvelser skal legges og hvor det skal avholdes ytterligere kurs og opplæring av interkommunale beredskapsstyrker.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Jeg syntes det var naturlig å trekke fram de konkrete eksemplene vi nettopp har fra hvordan oljevernberedskapen har fungert, fordi det viser at vi har et godt grunnlag å bygge på når vi skal styrke den ytterligere. Så dette ligger opplagt til grunn sammen med vurderingen av at det er et potensial for bedring. Vi har mange sårbare områder langs kysten vår, og hensikten er at vi skal få en bedre beredskap langs hele kysten. Forebygging er kanskje det aller viktigste tiltaket vi kan sette i gang, og her går vi ut med bedre merking, vi går inn for å bruke Forsvarets radardata på en mer hensiktsmessig måte til den sivile skipsfarten, og det må gjøres vurdering av hvor oljevernberedskapen skal plasseres for å få maksimal effekt av det utstyret vi har i dag, og det utstyret vi skal plassere i framtiden.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-02-14:
«Norge har fått kritikk av internasjonale overvåkingsorganer for vår varetektsbruk. I Handlingsplanen for menneskerettigheter vektlegges redusert varetektsbruk og begrensning av opphold i politiarrest. I et høringsnotat foreslår justisministeren å åpne for at politiet skal kunne holde en person fengslet i 3 døgn før fremstillelse for dommer. Mener statsråden at dette er i tråd med handlingsplanen og Stortingets ønske om bedre å ivareta Den europeiske menneskerettighetskonvensjon?»
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-02-14:
Det var betryggende at en vil avvente resten av høringsuttalelsene før en endelig bestemmer seg, for jeg tror det er av stor verdi at de innspill som kommer, tillegges vekt. Jeg kan vise til at Advokatforeningens leder har kalt justisministerens forslag et forslag som er mer opptatt av det praktiske enn av rettssikkerhet. Og den bekymring som er bakgrunnen for det spørsmålet som er stilt i dag, deles altså i høg grad av andre. Mitt utgangspunkt er at ingen bør utsettes for den belastning tre døgns isolering er før de framstilles for en dommer som skal vurdere grunnlaget for frihetsberøvelsen. Jeg har en sterk frykt for at en slik mulighet vil bli brukt og dermed bli en tilleggsbelastning for dem som er involvert. Og mitt spørsmål er: I lys av den debatten som har vært om Norges politikk på dette området, ser en ikke at det vil bli oppfattet som et signal om å gå i feil retning etter at problemet med lange opphold i politiarrest og belastningen ved det er blitt mindre?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2001-02-14:
Kan statsråden, i den vurdering som nå skal foretas, tenke seg å se på om det er andre praktiske forhold det er mulig å gjøre noe med, slik at en bøter på de ulempene som måtte være i dag? En mulighet er da å lette tilgangen på dommere og ha døgnåpne domstoler, som gjør at politiet får lettere tilgang til å framstille folk for en dommer. Kan det være en alternativ løsning istedenfor å utvide anledningen til å holde folk i politiarrest? Og så har jeg lyst til å stille et spørsmål i forlengelsen av det. Det har vært stilt mange kritiske spørsmål til rammevilkårene for folk som sitter i politiarrest. Spørsmålet er om det ikke burde være et minimum av verdighet også overfor dem som er i en slik situasjon – belastningene blir i alle fall forsterket hvis folk skal oppholde seg i en politiarrest i inntil tre døgn – så de kan ha et pledd og en madrass og ha mulighet til å dusje før de blir framstilt for en dommer. Er det ikke naturlig å se på disse spørsmålene uansett om det blir ett eller tre døgn?
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Jeg viser til det jeg sa i svaret. Hvis det ender med at Regjeringen fremmer dette forslaget, er det fordi vi mener at dette til sammen vil redusere den totale bruken av varetektsfengsling og dermed øke rettssikkerheten for dem som eventuelt ender i varetekt. Det vil være begrunnelsen. Jeg kan ikke se at det er i strid med menneskerettighetene, da ville vi ikke ha fremmet et slikt forslag. Vi har sendt det på høring fordi vi genuint ønsker å høre hva høringsinstansene sier. Og jeg minner om at forslaget i første omgang ble fremsatt av en enstemmig arbeidsgruppe, bredt sammensatt, som et forslag som kunne bidra til både å redusere saksbehandlingstiden i straffesaker og redusere den totale fengslingstiden. Jeg minner også om at sammen med dette forslaget er det sendt på høring en rekke andre forslag som nettopp også skal bidra i riktig retning når det gjelder bruken av varetekt, bl.a. med en kortere normalfengslingsfrist og større restriksjoner ved bruk av brev- og besøksforbud.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Ja, jeg er villig til å vurdere alle mulige praktiske løsninger som kan bidra til å gjøre situasjonen bedre for dem som sitter enten i politiarrest eller i varetekt. Det står klart i høringsnotatet at selv om man utvider fremstillingsfristen til tre dager, så skal man ikke sitte i politiarrest lenger enn det som er fristene i dag. Så hvis man skal fremme forslaget, vil det være kombinert med at man må overføres til alminnelig fengsel i løpet av tredagersperioden, og ikke sitte i politiarrest. Jeg er ikke så sikker på om døgnåpen dommervirksomhet vil bidra til å løse det problemet vi her diskuterer, for formålet når man foreslår utvidet fremstillingsfrist, er nettopp å gi politiet tid til eventuelt å redusere mistanken, slik at det er grunnlag for løslatelse, altså enten redusere mistanken eller redusere bevisforspillelsesfaren. Og det løser man ikke ved å ha døgnåpen dommervirksomhet. Det er ikke det som er problemet. Problemet er at politiet på en måte tvinges til å fremstille for fengsling fordi de ikke har rukket å ta de skrittene som eventuelt kunne avvikle en mistanke eller en bevisforspillelsesfare. Og det er en av de tingene man ønsker å oppnå med forslaget, og som har vært hensynene bak det forslaget som er sendt på høring.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Representanten Stangs spørsmål berører i høy grad forsvarsministerens ansvarsområde. Jeg har derfor funnet det riktig å samordne svaret med ham. Etter både forsvarsministerens og min vurdering vil den grenseovervåkingen som Forsvaret står for på land og til sjøs, bli vel ivaretatt når Schengen-avtalen iverksettes neste måned. Når det gjelder sjøgrenseoppsynet, som er utgangspunkt for spørsmålet, skal det opplyses at Forsvarets overkommando og Forsvarsdepartementet, med utgangspunkt i de krav som stilles til grenseoppsynet i Schengenkonvensjonen og Schengen-håndboka, har vurdert de sju fartøyene som til daglig patruljerer langs kysten og i indre kystfarvann, «indre kystvakt», som tilstrekkelig for å ivareta det mobile tilsynet mellom de faste grenseovergangsstedene. Det er blitt lagt vekt på at det er naturlig å benytte de fartøyene som er best egnet til å patruljere nære kystfarvann, til grenseoppsyn. Fartøyene i «indre kystvakt» opererer langs hele kysten. I Sør-Norge og i Nord-Norge er det henholdsvis tre og fire fartøyer som patruljerer. Forsvarsministeren understreker at dette er basert på dagens vurdering av faren for uhjemlet grensepassering. Forsvaret vil kunne sette inn ytterligere kystvaktfartøyer for å styrke grenseoppsynet ved behov. Verken jeg eller forsvarsministeren kan si oss enige i påstanden om at det ikke finnes tilstrekkelige ressurser for kystovervåking i Sør-Norge. Forsvaret har flere ressurser til dette, bl.a. fartøyer fra hele Sjøforsvaret, Luftforsvarets maritime patruljefly og innleide sivile fly. Videre får de respektive forsvarskommandoene viktig informasjon fra radaranlegg og satellittbilder. Det kan også nevnes at Forsvaret får et helikopterbærende kystvaktfartøy i Sør-Norge når det nye KV «Svalbard» settes inn i operativ tjeneste til neste år. I tillegg til disse virkemidlene har Forsvaret mer passiv overvåking gjennom kystovervåkingssystemet COSS. Dette systemet baserer seg på meldinger fra fartøyer og annen egenrapportering. Til sammen bidrar disse kildene til å gi et overvåkingsbilde av aktiviteten på kysten. Dagens kystradarkjede i Sør-Norge nærmer seg slutten av sin levetid. En utredning av Forsvarets behov for denne ligger nå til vurdering i Forsvarsdepartementet. Jeg vil understreke at kystradarkjeden bare er ett av mange elementer i Forsvarets maritime overvåking. Når det gjelder antall utenlandske fartøyer som årlig anløper norsk indre farvann, opplyser representanten Stang at dette utgjør ca. 100 000. Jeg vil for ordens skyld opplyse at det i 1998 ble registrert ca. 32 000 anløp av fremmede ikke-militære fartøyer til norsk havn.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Jeg viser til det jeg sa i mitt svar, for det første at kystradarkjeden bare er ett av mange elementer i Forsvarets maritime overvåking, videre at den nærmer seg slutten av sin levetid, og at utredning av Forsvarets behov for denne nå ligger til vurdering i Forsvarsdepartementet. Jeg har også lyst til å vise til at den vurderingen vi har gjort i forbindelse med Schengen-implementeringen når det gjelder trusselvurdering av den aktuelle og fremtidige risiko for illegal innvandring og grenseoverskridende kriminalitet over våre maritime grenser, er meddelt EU. I forbindelse med evalueringen av våre forberedende tiltak har EU også fått en detaljert redegjørelse for vår kvantitative og kvalitative maritime grenseovervåking, og den er av EU fullt ut godkjent som ledd i vår Schengen-deltakelse.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Jeg kan egentlig ikke annet enn å vise til det jeg har svart. Vi har gjort en vurdering av hvilket behov man mener er til stede, og på bakgrunn av dagens vurdering av faren for uhjemlet grensepassering er den overvåkingen jeg har redegjort for i mitt hovedsvar, den man mener er tilstrekkelig. Jeg viser for så vidt også til at jeg sa at Forsvaret vil kunne sette inn ytterligere kystvaktfartøyer for å styrke grenseoppsynet ved behov. Med andre ord er vurderingen fra min side at på bakgrunn av den trusselvurdering som er gjort, er den overvåkingen som vi har, god nok i forbindelse med Schengen-implementeringen.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-02-14:
Jeg har følgende spørsmål: «Justisministeren uttalte tidligere at grenseovervåkingen er vel ivaretatt i sammenheng med Schengen-implementeringen. Etter dette har det blitt klart at det ikke finnes tilstrekkelige ressurser for kystovervåking i Sør-Norge, og at grenseovervåkingen kun ivaretas av 3 mindre fartøyer fra Halden til Rørvik. Antall utenlandske fartøyer anslås til over 100 000 årlig. Hva har statsråden, som ansvarlig ministerer for å ivareta Schengen-implementeringen, tenkt å gjøre med dette?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-02-14:
Jeg må takke for et utførlig og ganske grundig svar, og for de opplysningene som kom frem. Justisministeren har tidligere uttalt at hun føler seg trygg på at det man har lagt til rette for når det gjelder grensekontroll og grenseovervåking, er tilstrekkelig ivaretatt. I de to siste budsjettproposisjonene vurderes kystradarkjedene som vesentlige bidrag i denne forbindelse. Stortinget er imidlertid informert om at det ikke er mulig å utnytte kystradarene, og at de som dekker de mest trafikkerte områder i Sør-Norge, sågar ikke er i drift mer enn 15 timer pr. uke. Jeg har videre klart å spore opp at den maritime overvåkingssentralen, som skal sikre nødvendig koordinering av de eksisterende overvåkingsressurser, og som omtales å være på plass i inneværende år av hensyn til Schengen-implementeringen, nå faktisk er utsatt til neste år. Dette tilsier vel at det statsråden selv har uttalt at man har lagt til rette for, ikke er ivaretatt allikevel. Kan ministeren gi en forklaring på dette?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2001-02-14:
Statsråden har tidligere uttalt at hun ikke kan se at utfordringen med grenseoppsyn og norsk suverenitetssettelse ved den maritime yttergrense generelt sett blir vesentlig annerledes nå enn tidligere. Nå som vi har hørt om status for kystradarene, vet vi at overvåkingen av en kystlinje som tilsvarer strekningen Bergen-Tromsø, ivaretas av tre små kystvaktfartøyer, ja, det er faktisk slik at det ikke finnes andre ressurser i Sør-Norge. Dette bekreftes bl.a. i innstillingen fra Forsvarspolitisk utvalg. Det indikerer at kystovervåkingen i Sør-Norge kan sammenlignes med å gjennomføre en stor trafikkontroll eksempelvis på strekningen Oslo-Tromsø ved hjelp av tre UP-patruljer i løpet av 24 timer syv dager i uken. Kan statsråden forstå at utfordringene er større i og med at grenseovervåkingen tidligere ikke er ivaretatt, og at den ikke synes å være prioritert av Forsvaret i fremtiden?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-14:
Jeg vil stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Et flertall i kirke-, utdannings- og forskningskomiteen bad i Budsjett-innst. S. nr. 12 for 1998-1999 Regjeringen legge til rette for at Norges forskningsråd allerede i 1999 kunne starte arbeidet med å utvide informatikkbygget i Gaustaddalen. Det er forutsatt at Forskningsrådet skal eie bygget. Det er gitt anledning til låneopptak. Stortinget har vedtatt å øke kapasiteten innenfor IT-utdanning. Det haster derfor med å få bygget på plass. Hvor står saken, og vil statsråden påse at det blir fortgang i arbeidet?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-14:
Det var jo et greit svar på den første delen av spørsmålet, om hvor saken står. Om statsråden vil påse at man får fortgang i arbeidet, var mindre klart. Jeg forstod svaret slik at Statsbygg var ferdig med sine vurderinger i april 2000, dvs. for knapt et år siden. Siden den tiden har dette prosjektet tydeligvis ligget i departementet. Det er en ganske lang tid, og jeg hadde forventet at departementet var kommet noe lenger enn til å vurdere. Det har nå hatt ett år til å vurdere, så jeg hadde regnet med at de hadde kommet noe lenger. Det som er saken, er at IT er et satsingsområde. I forskningsmeldingen har en sagt at IT skal være ett av de fire tematiske satsingsområdene. Vi vet at Universitetet trenger større lokaler. Vi vet at de må ha det om de skal kunne greie å påta seg å utdanne flere med den type kompetanse, om de skal kunne ta imot flere stipendiater. Et nybygg i tilknytning til nåværende informatikkbygg er helt nødvendig, så jeg vil be statsråden svare på om han vil få fortgang i dette arbeidet, slik at dette bygget kan bli realisert om ikke altfor lang tid.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-14:
Jeg lurer på om det er misforståelser her, fordi Stortinget har vært klar på at dette bygget skal ikke Statsbygg eller departementet stå ansvarlig for, dette er et bygg som Norges forskningsråd skal bygge. Og poenget er nettopp at det er Forskningsrådet som skal stå som eier, Forskningsrådet som skal stå som låntaker – det er Forskningsrådet som har ansvaret for dette bygget. Hva det er man må komme tilbake til Stortinget med, er derfor litt uklart. Jeg går ut fra at hvis Forskningsrådet får en fullmakt, vil de være i stand til å gjøre det Stortinget forutsatte da Stortinget gjorde sitt vedtak om at Forskningsrådet skulle stå som eier, stå som låntaker for å finansiere dette bygget. Dette trenger derfor ikke vurderes i forbindelse med andre byggeprosjekter som vi har innenfor høyskole- og universitetssektoren. Jeg tror det er viktig at en har klart for seg at dette var Stortingets forutsetning, og av den grunn burde det gått kjappere. Dette burde kunne la seg gjøre utenom tur, slik disse prioriteringene er satt opp. Jeg vil gjerne at statsråden bekrefter at han har samme oppfatningen av dette.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Kirke-, utdannings- og forskningskomiteen anmodet i Budsjett-innst. S. nr. 12 for 1998-99 Regjeringen om å legge forholdene til rette for en utvidelse av Informatikkbygget i Gaustadbekkdalen. På bakgrunn av komiteens merknad bad departementet i januar 1999 Universitetet i Oslo om å legge fram et romprogram i tråd med komiteens merknader. I juni 1999 sendte departementet en forespørsel til Norges forskningsråd om å se det foreslåtte romprogrammet i sammenheng med andre forslag om utbygging i området. Forskningsrådet har i samarbeid med Universitetet i Oslo, Statsbygg og andre interessenter forsøkt å utvikle en samordnet helhetsplan for utviklingen av den aktuelle del av Gaustadbekkdalen hvor plasseringen av nybygg, trafikkløsninger mv. inngår. Forslaget, som ble oversendt i april 2000, innebærer bl.a. en utveksling av lokaler mellom det opprinnelige informatikkbygget og det foreslåtte, ved at Institutt for informatikk i det alt vesentlige blir plassert i et nybygg. Det gamle informatikkbygget er foreslått disponert til å samle Universitets senter for informasjonsteknologi og ved å gi Norsk Regnesentral mer lokaler. Statsbygg har beregnet kostnadene til det samlede prosjektet til om lag 560 mill. kr på prinsnivå april 2000. Dette er et foreløpig materiale og derfor knytter det seg en viss usikkerhet til kostnadsoverslaget. De samlede økte husleiekostnader for Universitetet i Oslo kan beløpe seg til mellom 40 og 50 mill. kr pr. år. Departementet vurderer nå det materialet som er lagt fram, og på grunnlag av denne vurderingen vil jeg komme tilbake til den videre oppfølging av prosjektet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Vi jobber nå kontinuerlig med å se på det materialet som er lagt fram, og gjør en vurdering. Men jeg tror ikke vi kan gå over til en behandlingsform hvor vi tar enkeltbygg gjennom spørretimen og avklarer når de skal bli bygd – det har vi en budsjettprosess til. Det er også mange andre bygg innenfor universitets- og høyskolesektoren som har stor betydning for forsknings- og IT-virksomhet, som står i kø. Vi har et realfagsbygg i Trondheim som ennå ikke har blitt fullført, og vi har høyskoler som sårt trenger nybygg. Så dette må inn i en budsjettsammenheng og ses i den forbindelse. Men jeg skal love at jeg skal være oppmerksom på denne saken i tiden framover, og komme tilbake til Stortinget ved en dertil egnet anledning med en vurdering av saken.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Det er riktig som representanten Reikvam sier, at i anmodningene fra Stortinget er det forutsatt at Forskningsrådet skal eie bygget. Det betyr ikke at det ikke har budsjettmessige konsekvenser for bl.a. Universitetet i Oslo. Jeg sa i mitt første svar at dette kan innebære en økt husleiekostnad for Universitetet i Oslo på mellom 40 og 50 mill. kr pr. år. Sånn sett er dette helt klart en budsjettsak, og må ses også i den sammenheng. Men jeg skal gjøre mitt til at vi kommer tilbake til den videre oppfølgingen av prosjektet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
For det første lurer jeg på om representanten Lønning mistet en del av det lange svaret – kanskje var det for langt. Jeg sa i mitt første svar at jeg også vil vurdere å innføre obligatoriske lesetester på 3. eller 4. klassetrinn. Dermed vil vi oppnå den evalueringen over tid og på forskjellige trinn som representanten Lønning etterlyser. Det kan være en like hensiktsmessig måte å få den kontinuiteten og undersøkelsen på som å delta i en annen undersøkelse, som internasjonale organisasjoner gjennomfører. Så vi får fortløpende vurdere hvilke typer undersøkelser vi skal gjennomføre. Jeg mener det er et langt og viktig steg denne regjeringen har gjennomført ved at vi for første gang har innført obligatorisk kartlegging av leseferdighetene for 2. og 7. klassetrinn. Men jeg tror vi skal gå lenger i den retningen for å ha gode verktøy for å måle kvaliteten på lese- og skriveferdighetene, og ikke minst kunne hjelpe dem som har lese- og skrivevansker.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-02-14:
Det er mulig at representanten Lønning sitter inne med mer informasjon om dette enn det jeg gjør. Ifølge den informasjonen som jeg har, er det bare Island og Sverige av våre nordiske naboland som skal delta. Finland, Danmark og Norge har ikke planer om å delta. Det foretas mange internasjonale undersøkelser av skolekvalitet. Jeg har selv vært med på å gå inn i et samarbeid hvor Norge deltar aktivt i et felles arbeid for å utvikle gode indikatorer for kvalitet. Jeg tror vi kan lære mye av internasjonale undersøkelser og internasjonalt arbeid når det gjelder kvalitet både på lesing og på andre sider ved skolen, men det kan ikke være slik at målestokken på om vi tar dette arbeidet alvorlig, blir om vi deltar i alle slike undersøkelser. Andre naboland har vurdert det annerledes, noen har vurdert det slik som oss. Men fokuseringen på leseferdigheter og målbare måter å sjekke kvaliteten på skal vi jobbe med uavhengig av det.
Helge Bjørnsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-14:
Statsråden er opptatt av å ivareta barnets interesser, og jeg registrerer at utover det er det lite konkret å hente. Men hun antyder at en muligens bør forankre tiltakene i barnevernsloven. Problemet her, slik jeg ser det, er at da fylkesmannen fikk denne saken som ankesak, hadde fylkesmannen på selvstendig grunnlag ansvar for å vurdere helheten her også – om tiltak skulle være bestemt etter lov om barnevern, og ikke bare opp mot lov om sosiale tjenester. Fylkeskommunen konkluderer med å si at barnet ikke har noen annen rett etter lov om barnevern enn det fylkeskommunens økonomi tilsier. Vi kan vel da konkludere med at rusmiddelmisbrukeres og barns rettstilstand kan måles i fylkeskommunens økonomi, og at det er Stortinget gjennom å styre inntektssiden i fylkeskommunens økonomi som til enhver tid bestemmer hvorvidt disse grupper skal ha rett til hjelp. Jeg registrerer – slik jeg opplever situasjonen – at disse rettighetene er sterkt begrenset. Jeg mener nok at statsråden bør gå litt mer offensivt til verks i arbeidet med planen med tanke på situasjonen for disse menneskene, som har veldig sammensatte og vanskelige problemer å håndtere, og også utfordre hjelpeapparatet veldig, for det utfordrer til et samarbeid som ikke alltid er lett. Det er ofte slik fra denne talerstol at dette samarbeidet blir vurdert som sviktende i kommunen. Jeg oppfatter det nok slik at det er i departementet og i denne sal at dette problemet er størst. Det er i denne sal og i departementet en greier å legge strukturelle hindringer i veien for samarbeid. Jeg synes at denne saken viser at slik er det, og jeg undres om statsråden har til hensikt å ta tak i den problemstillingen.