Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-04-30:
Jeg må erkjenne at jeg blir fristet til å bruke mesteparten av innlegget mitt på å tilbakevise påstandene fra representanten Andersen, som har en virkelighetsbeskrivelse – som også for så vidt delvis er støttet opp under av både Arbeiderpartiet og Senterpartiet i dag – som etter min oppfatning er svært langt unna det som er fakta. Det skal behandles en sak i mai basert på en innstilling fra kontroll- og konstitusjonskomiteen, og jeg skal heller tilbakevise påstandene fra de tre nevnte partiene der, og forholde meg til hva dette forslaget dreier seg om i mitt innlegg her i dag. Jeg vil vise til samarbeidsavtalen mellom regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre om utlendingsfeltet, hvor vi bl.a. ble enige om å innføre to regelendringer for lengeværende barn. Den såkalte engangsløsningen trådte i kraft allerede 1. juli 2014, mens endringer i utlendingsforskriften som innebærer en sterkere vektlegging av barns situasjon ved vurderingen av om det skal gis oppholdstillatelse, trådte i kraft 8. desember i fjor. Mange barn har allerede fått opphold i Norge som følge av disse tiltakene. Jeg minner også om at gjennomføringsavtalen mellom de fire partiene ble inngått 28. februar 2014, og det er det som på en måte er startpunktet for det videre arbeidet med de to endringene. Representantene foreslår at lengeværende barn som har blitt uttransportert, skal få muligheten til å få behandlet sakene sine etter nytt regelverk. Den tilleggsavtalen som er inngått mellom regjeringspartiene og Venstre og Kristelig Folkeparti, slår bl.a. fast at barn som hadde en oppholdstid på fire år eller mer, og som ble uttransportert i perioden 1. juli 2014–18. mars 2015 skal få anledning til å få sakene sine behandlet etter nytt regelverk ved fremsetting av omgjøringsanmodning fra utlandet. Denne delen av forslaget anses således som ivaretatt, selv om det er andre datoer i SVs forslag enn det som ble avtaleteksten. I tilleggsavtalen fant vi også frem til fornuftige og hensiktsmessige avgrensninger for en slik ordning, og ved å sette grensen ved at barna må ha hatt fire års oppholdstid i Norge før uttransportering, mener jeg vi fanger opp dem som etter Utlendingsnemndas praksis vil ha en tilknytning til Norge som kan gi grunnlag for oppholdstillatelse. Regjeringen jobber for at denne ordningen skal komme på plass så raskt som overhodet mulig. Det vil bli iverksatt tiltak for å forsøke å nå ut med informasjon om ordningen til alle familiene i målgruppen. Jeg mener derfor tilleggsavtalen også ivaretar interessene til de uttransporterte barna på en tilfredsstillende måte. Forslagsstillerne etterlyser også en mulighet for utlendingsmyndighetene til å kunne omgjøre vedtak av eget tiltak. Dette er en mulighet utlendingsmyndighetene allerede har i dag, og det følger av forvaltningsloven. Forslagsstillerne ber videre om at rettshjelpsordningen for asylsøkere utvides med hensyn til lengeværende barn, og at det sikres god informasjon om regelverket. Regjeringen, Venstre og Kristelig Folkeparti er blitt enige om å innføre en tilskuddsordning til frivillige organisasjoner som bidrar til å ivareta lengeværende barns interesser, herunder gjennom å gi informasjon og eventuelt yte rettshjelp. Endringen i regelverket er gjort godt kjent for offentligheten. Komiteens mindretall ønsker å innføre en bestemmelse om at det skal foretas en oppdatert vurdering før utsendelse dersom det er gått mer enn ett år siden saken sist ble vurdert. Jeg minner om at alle som har fått avslag på søknad om opphold, har plikt til å forlate landet innen utreisefristens utløp. Avslag gis etter en grundig vurdering av utlendingsmyndighetene, og alle som søker opphold i Norge, har rett til en toinstansbehandling. Jeg mener det vil være uheldig å innføre et system, eller en regel, som gir inntrykk av at utlendingsforvaltningens vedtak ikke er endelig. For øvrig viser jeg til at utlendingsmyndighetene fortløpende vurderer om den generelle sikkerhetssituasjonen i et land tilsier at utreiseplikten bør suspenderes. Så synes jeg med respekt å melde at representanten fra SV, som da delvis har fått gjennomslag for disse forslagene allerede gjennom en iherdig innsats fra Kristelig Folkeparti og Venstre, burde være litt mer begeistret enn det vi har fått illustrert fra talerstolen. Jeg tror det er svært klart at disse endringene – på tross av at representanten i replikkordskiftet her ikke ville spekulere i hvordan ting ville ha vært hvis det samme flertallet hadde fortsatt etter valget i 2013 – basert på de åtte årene med erfaring, viser at Kristelig Folkeparti og Venstre i alle fall har hatt et betydelig større gjennomslag enn det SV hadde de foregående åtte årene.