trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Svaret på det spørsmålet er ja. Jeg er opptatt av hele tiden å se på målrettede tiltak for å bidra til at mennesker som har dårlig økonomi, får bedre økonomi. Ett målrettet tiltak er å se på hvorfor de som er langvarige mottakere av sosialhjelp, er det. Da får vi veldig ulike svar. Vi snakker ofte om mennesker som har en veldig vanskelig livssituasjon, og som er ganske slitne. Men vi vet at ett hovedproblem er f.eks. at de ikke er i stand til å ha et arbeid. Da har vi laget kvalifiseringsprogrammene, som er egne programmer. Man lager en avtale med den som går på sosialhjelp, og sier: Du skal fortsatt få sosialhjelp, du skal faktisk få litt i tillegg hvis du er villig til å gå på dette kurset, gå på dette arbeidsmarkedstiltaket, eller kanskje ta den utdanningen. Det har vi altså fått på plass. Vi kan se om vi kan styrke det, men det er det mest målrettede tiltaket jeg så langt har hørt om – bygge en bro ut av fattigdom, ut av sosialhjelpstilværelse, til arbeid. Vi har så lagt om uføretrygden, slik at man lettere skal kunne være ufør og kunne jobbe ved siden av.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
For det første er det riktig at regjeringen har sagt at den skal holde samme skattenivå som i 2004. Det er ikke et tilfeldig valgt år, som noen har fått inntrykk av: Det er det året det ble inngått et bredt skatteforlik om et nytt skattesystem her i landet. Da sa Arbeiderpartiet at de ønsket å ha et skattesystem som videreførte dagens skattenivå, altså i 2004, mens Høyre og Fremskrittspartiet lovet titalls milliarder i lavere skatt. Vi advarer fortsatt mot det, fordi vi mener at det å love titalls milliarder i lavere skatt innebærer at det blir mindre penger til skole, til barnehager, til det fellesskapet som vi trenger for å bygge ut velferden her i landet. Det er den store forskjellen i norsk politikk. Høyre og Fremskrittspartiet er altså fortsatt pådrivere for at vi skal gi betydelige skattelettelser, og da blir det nødvendigvis mindre til f.eks. kunnskap og til f.eks. veibygging. Det er punkt én. Punkt to: Vi har redegjort i et utall av statsbudsjetter for at det som handler om skattenivå, er en videreføring av det regelverket vi hadde da – det skattenivået det ville gi. De tallene som brukes, er litt spesielle, for det er åpenbart at når vi blir noen hundre tusen flere mennesker, eller f.eks. når nasjonalproduktet øker med ganske mange prosent, er det klart at det med det samme skattesystemet blir økte skatteinntekter. Det er jo ikke slik at hvis det flytter 100 000 inn i landet, skal vi redusere skatteprosenten. Vi skal jo ha samme skatteprosent, men det blir flere mennesker, ergo økte skatteinntekter. Det at vi har fått 300 000 flere i jobb siden vi overtok, betyr at det med samme skatteprosent blir økte skatteinntekter. Man skal være ganske vanskelig for ikke å forstå at det vi sa i 2004 og 2005, handlet om det skattenivået som fulgte av de skattereglene vi da hadde, og ikke av at hvis vi ble flere nordmenn, eller vi fikk flere i jobb, skulle vi redusere skatteprosenten.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Vi vil stå for det vi sa før valget i 2005, som vi gjentok før valget i 2009. Der har f.eks. bompenger aldri vært inkludert i det samlede skattenivået i Norge. Det betyr at hvis en kommune, hvis man lokalt, velger å redusere bompengene, er det ikke slik at vi regner det som skattelette, like lite som at vi regner det som skatteøkning hvis man et sted øker bompengene. Tilsvarende gjelder eiendomsskatten. Den har aldri vært regnet med i de skattene vi beregnet da vi tok stilling til skattenivået i 2004, simpelthen fordi det er en frivillig kommunal skatt. Hvis en kommune velger å sette ned eiendomsskatten, regner vi det ikke som statlig skattelettelse. Men heller ikke omvendt: Hvis en kommune velger å sette opp eiendomsskatten, vil vi heller ikke regne det som skatteøkning fra statens side, for det er en frivillig kommunal skatt. Det at mange fremskrittspartikommuner nå går for eiendomsskatt, får være Fremskrittspartiets problem. Det er iallfall ikke mitt problem at Fremskrittspartiet rundt omkring i kommunene er for både bompenger og eiendomsskatt. Det er noe man bør ta på kammerset i Fremskrittspartiet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Jeg mener at vi alltid kan lære av historien. Jeg mener at vi har lært det at vi bør innrette den økonomiske politikken på en måte som gjør at vi får de resultatene vi nå får. De resultatene vi nå får, er at vi har hatt rekordvekst i norsk økonomi. Vi ble rammet av finanskrisen, men vi ser at etter et fall i privat sysselsetting er vi igjen på god vei opp med sysselsettingen i privat sektor. Jeg er bekymret for kostnadsnivået i deler av den konkurranseutsatte industrien, men jeg tror ikke generelle, alminnelige skattelettelser bidrar til å bedre deres kostnadsnivå. Tvert imot vil en mer ekspansiv finanspolitikk bidra til økt lønnsvekst i skjermet sektor og dermed også presse lønningene i konkurranseutsatt sektor. Så jeg tror ikke på det som et generelt virkemiddel. Jeg mener vi må fortsette en politikk som handler om en ansvarlig oljepengebruk, som handler om et inntektspolitisk samarbeid, og så advare mot store skattelettelser.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
I dette innlegget er det minst to ting som er fullstendig feil. Det ene er at folk betaler hundre milliarder kroner mer i skatt. Det er en helt fullstendig meningsløs måte å regne på. Det er slik at f.eks. momsen er 25 pst. Det var den under Bondevik, og det er den under meg. Når forbruket går opp, blir det selvfølgelig økte skatteinntekter, fordi folk kjøper mer i butikkene. Man skal være ganske spesielt innrettet hvis man mener at det er en skatteøkning. Det at folk går og kjøper vesentlig mer i butikkene nå enn i 2005, gjør at vi får økte skatteinntekter, men det betyr ikke at folk betaler mer i skatt når de går i butikken og handler klær eller hva de måtte handle der. Så hvis man i Høyre trodde at jeg skulle redusere momsen med et par prosentpoeng hver gang forbruket gikk opp et par prosentpoeng, er jeg mer bekymret for Høyres økonomiske kompetanse enn egentlig noe annet. Selvsagt går de samlede skatteinntektene opp når aktiviteten i økonomien går opp, men skattenivået går ikke opp. Det er to helt forskjellige ting.(Presidenten klubber.) Det var punkt én. (Presidenten klubber.)
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
For det første er jeg glad for at Kristelig Folkeparti advarer mot store skattelettelser, som Høyre og Fremskrittspartiet går inn for. Det å gå inn for titalls milliarder i lavere skatt, som disse partiene gjør, innebærer nødvendigvis at man får mindre penger i felleskassa til å løse viktig oppgaver. Jeg oppfatter at Kristelig Folkeparti egentlig deler den tilnærmingen Arbeiderpartiet har til samlet skattenivå – det at vi bør videreføre det skattenivået vi har i dag. Det er ikke Bondevik-regjeringens skattenivå, for de som måtte tro det, det er det skattenivået vi hadde da vi laget skatteforliket i 2004. Det betyr at vi økte skattene med rundt 12 mrd. kr sammenlignet med det Bondevik-regjeringen hadde og la opp til – det er punkt én. Punkt to: Nettopp fordi vi trenger en balanse, og trenger forutsigbarhet, mener jeg det gir norsk økonomi – norske bedrifter – en forutsigbarhet at vi sier at vi viderefører dagens skattenivå, som er et høyt skattenivå, og som gir oss penger til å løse viktige velferdsoppgaver. Jeg advarer derfor mot skattekutt, men mener at vi kan videreføre dagens nivå.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Fremskrittspartiet har i 23 år arbeidet for å få fjernet avkortingen for gifte og samboende pensjonister. Statsministeren viste i sitt svar til den nye pensjonsreformen, det nye pensjonssystemet, som trådte i kraft 1. januar 2011, der man nå får regnet ut pensjonen sin i folketrygden basert på en inntektspensjonsbeholdning og en garantipensjonsbeholdning. Videre har man i pensjonssystemet som statsministeren har fått gjennom i Stortinget, opprettholdt avkortingen for gifte og samboende pensjonister, men den skal avkortes i forhold til garantipensjonen. Det betyr at de med lav inntekt får full avkorting, mens de med høy inntekt ikke får noen avkorting ut fra sivilstand. Kan statsministeren forklare Fremskrittspartiet og norske pensjonister hvorfor det er rettferdig fordelingspolitikk å avkorte pensjonen for gifte og samboende med lav inntekt, mens det er fornuftig ikke å avkorte for dem med høy inntekt?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Fremskrittspartiet er helt enig med statsministeren i at det er viktig å bidra til at folk kan leve av egen inntekt. Derfor mener også Fremskrittspartiet at det er helt avgjørende at man klarer å skape et trygt og fleksibelt arbeidsliv med plass til alle. Så vet vi at det er mange som detter utenfor arbeidslivet. Vi vet at det er mange barn som lever i familier med lav inntekt og i fattigdom. Vi vet at det er 6 500 flere barn som nå lever i fattigdom med foreldre med lav inntekt, sammenlignet med tall under den forrige regjeringen. En del barn går ut og tar seg sommerjobber og tjener inntil f.eks. det skattefrie beløpet for å kunne delta i fritidsaktiviteter. I dag er det sånn at de barna må bli med og finansiere livsoppholdet til sine foreldre ved at sosialhjelpssatsene til foreldrene blir redusert tilsvarende. Hvorfor mener statsministeren det er fornuftig at barn som går ut i arbeidslivet, skal finansiere sine foreldre fremfor at man motiverer dem til å delta i arbeidslivet?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Det var befriende å høre statsministeren si til representanten Trine Skei Grande at fattigdom ikke kan avskaffes, og vi kan jo konkludere med at den i alle fall ikke kan avskaffes «med et pennestrøk», slik regjeringen gikk til valg på i 2005. Selv om statsministeren sier at han ikke kan beregningssatsene for sosialhjelp, har jeg lyst til å utfordre ham litt videre – litt mer ut fra prinsippet. Vi tenker oss en 16-åring som aldri har hatt råd til å delta på fotballturneringer fordi foreldrene lever med varig lav inntekt, lever på sosialen, at foreldrene er rusmisbrukere: Når den 16-åringen tar seg en sommerjobb og tjener inntil det skattefrie beløpet – fribeløpsgrensen på rundt 40 000 kr – for å kunne delta på den fotballturneringen, mener statsministeren at det da er prinsipielt riktig at den 16-åringen skal forsørge sine foreldre, slik man gjør i dag?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-04-18:
Det er riktig at pensjonsforliket ligger fast, men pensjonistskatten kommer ikke til å ligge fast. I disse dager har mer enn 100 000 pensjonister mottatt sitt skatteoppgjør; mange sitter og jobber med selvangivelsen. Og det er riktig som statsministeren sier, at mange med lav pensjon har fått lavere skatt. Samtidig har mange med helt vanlige, ordinære pensjoner opplevd en ganske kraftig skatteskjerpelse. Høyre har i sine alternative budsjetter foreslått lettelser for pensjonister, og det er vi beredt til å fortsette å gjøre. Mitt spørsmål til statsministeren er om han mener det er rimelig at folk med helt vanlige pensjoner har fått en kraftig skatteskjerpelse av regjeringen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-04-18:
Trine Skei Grande har rett i at denne diskusjonen handler om mennesker. Det er altfor mange som står i kø for å få rusbehandling – ja, det er flere i dag enn det var i 2005. Det er altfor mange som skyves ut av arbeidslivet. Statsministeren sa i sitt hovedsvar at det viktigste er arbeid. Det er jeg enig i. Men realiteten er at andelen som har arbeid, altså sysselsettingsprosenten, er den samme i dag som den var i 2005. Man har med andre ord ikke lyktes med å øke andelen som er i arbeid. Høyre har tatt opp et konkret forslag, knyttet til arbeidsplikt for sosialhjelpsmottakere, nemlig at de som kan arbeide, skal arbeide, for å redusere barrieren for å komme inn i arbeidslivet. Hvorfor er Arbeiderpartiet så skeptisk?
Erna Solberg (Høyre), 2012-04-18:
I forrige måned feiret vi gladelig at vi i Norge ble fem millioner innbyggere. Vi klarte å gå fra fire til fem millioner på ca. 30 år. Estimatet tilsier at vi med den veksten vi har hatt de senere årene, vil nå seks millioner om 16 år. Men det er noen sider ved den befolkningsveksten som kanskje er underfokusert. Det faktum at vi de siste fem årene hvert eneste år har bygget i overkant av 10 000 færre boliger i Norge enn det som trengs for å holde tritt med befolkningsveksten, gjør at vi styrer mot en boligkrise, en mangel på boliger i Norge. De første tegnene på dette ser vi når boligprisene øker særlig mye i de store byene. Det gjør det vanskeligere for ungdom å komme inn på boligmarkedet. Det gjør at det etter hvert blir vanskelig i en del områder å tiltrekke seg arbeidskraft, fordi man ikke får folk til å bli boende der. Det betyr at dette er en vekstbrems de luxe, og det er en velferdsutfordring hvis ikke utbyggingstakten økes. Mitt første spørsmål til statsministeren er om regjeringen har sett denne utviklingen, for det er egentlig ikke nevnt et eneste sted i statsbudsjettet at vi er på vei inn i en boligmangelkrise. Det står ingenting om utfordringene i de urbane strøkene eller vekstproblemene det medfører. Regjeringen har ingen strategi. Denne regjeringen har ingen strategi – i motsetning til den forrige regjeringen – for hvordan vi takler utviklingen i de store byene i Norge. Så spørsmålet til statsministeren er: Hva har regjeringen tenkt å gjøre for å få opp boligbyggingen? Har regjeringen med åpne øyne sett at vi er på vei inn i en boligmangelkrise? Og har regjeringen valgt ikke å informere Stortinget om den utviklingen?
Erna Solberg (Høyre), 2012-04-18:
Likevel bygget vi altså i 2011 10 000 færre boliger enn det befolkningsveksten tilsa, og estimatet for 2012 er også at vi bygger 10 000 færre. Så selv om Høyre-byrådet gjør en bra jobb med planlegging og utvikling i Oslo, så hjelper ikke det. En av grunnene til at det ikke hjelper, er at de til stadighet opplever at staten som motpart bremser utviklingen. Det tar for lang tid å få igjennom planer, det tar for lang tid å bygge nytt. Eksempelet som er størst når det gjelder dette, er i Sandnes. I Jens Stoltenbergs første regjeringsperiode var han med på en kgl. resolusjon som vedtok en stor arealplan for dette området, og som skulle føre til at man i fremtiden fikk bygget 40 000 boliger. I dag er man ikke kommet i gang med de første boligene etter denne planen, fordi det er kommet nye innsigelser basert på nye lover, regler og retningslinjer gitt av denne regjeringen. Vil statsministeren være med på å tenke helt nytt når det gjelder plansamarbeid – avvikle mange av innsigelsesordningene og lage et nytt planinstrument for de store byenes utbygginger?
Michael Tetzschner (Høyre), 2012-04-18:
Jeg går litt videre på tilbudssiden i boligbyggingen, for en viktig årsak til både boligmangel og prispress er nettopp at det ikke er nok tomter klare, så man kan stikke spaden i jorden og reise bygg. Fra land og strand kommer meldinger fra kommunene, som jo er sentral reguleringsmyndighet i vårt system, og de sier at de forsinkes og får spolert boligprosjekter, rett og slett fordi de 22 offentlige instansene som har innsigelsesrett, blokkerer. En del av disse statlige innsigelsene er også dårlig koordinert. Det må også regjeringen ta et visst ansvar for. Så mitt spørsmål til statsministeren er: Kan han nevne ett av disse innsigelsesinstituttene som burde vært fjernet? Likeledes: Er det én paragraf han kunne tenke seg å endre for å gjøre motkreftene mot boligbygging mindre?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-04-18:
Boligprisene har firedoblet seg siden 1993 og er nå høyere enn noen gang. Det skyldes bl.a. høy befolkningsvekst, høy økonomisk vekst og lave renter, men også mangelen på en bevisst nasjonal boligpolitikk bidrar til disse høye prisene. Boligprisene kunne vært 10–20 pst. lavere dersom regjeringen hadde ført en aktiv boligpolitikk, sier administrerende direktør Baard Schumann i Selvaag Bygg i Finansavisen 5. mars. Vi bygger rundt 30 000 boliger i året. Behovet er nærmere 40 000. Bjørn Erik Øye i Prognosesenteret kaller i samme artikkel regjeringens krav til 15 pst. egenkapital ved kjøp av bolig for «visjonsløs, og styrt av eldre menn som trekker opp stigen etter seg». «Unge og innvandrere er de store taperne med dagens boligpolitikk», sier Øye til avisen. Mitt spørsmål til statsministeren er: Vil regjeringen redusere egenkapitalkravet, forbedre BSU-ordningen eller treffe andre tiltak som kan hjelpe unge inn på boligmarkedet?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-04-18:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «I februar 2012 ble en ny straffelov vedtatt i Iran. Ifølge ulike menneskerettighetsorganisasjoner er den utformet slik at det vil bli langt enklere for iranske myndigheter å utstede dødsstraff overfor mennesker som har konvertert fra islam til annen tro. Til tross for dette har konverterte iranere likevel den siste tiden opplevd å bli returnert fra Norge til Iran eller lever med varsel om retur. På hvilken måte får opplysningene om ny iransk straffelov betydning for norsk returpraksis av konvertitter til Iran?»
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-04-18:
Det sies altså at konvertering i seg selv ikke nødvendigvis gir konvertitter som kommer fra Iran, et beskyttelsesbehov. Men hvis den nye straffeloven blir praktisert, strammes lovverket i Iran enda mer til. Som jeg sa i mitt innledningsspørsmål, sier menneskerettighetsorganisasjoner at loven er utformet slik at det vil bli enklere for iranske myndigheter å utstede dødsstraff overfor mennesker. Vil ikke dette bety at man må tenke annerledes med hensyn til å tvangsreturnere konvertitter til Iran, hvis denne loven blir iverksatt?
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-04-18:
Jeg er takknemlig for det svaret justisministeren gir meg. Jeg har lest mange saker om konvertitter og sett på begrunnelser for avslag, og ser bl.a. at flere får avslag fordi konverteringen ikke blir trodd. Dette er meget alvorlig. På hvilken måte vil justisministeren sikre seg at alle opplysninger om konverteringen kommer på bordet? Det jeg er opptatt av, er at utlendingsmyndighetene også lytter til prester, diakoner og andre som har god kunnskap om konvertittenes omvendelseshistorie når vedkommendes troverdighet blir vurdert. Vil statsråden sørge for at også disse blir lyttet til når man gjør en vurdering av om konverteringen er reell eller ikke?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-04-18:
Eg er einig med statsministeren i at me skal ikkje overprøve den type etatar som Finanstilsynet, men når Finanstilsynet da kjem med slike føringar, treng me kanskje andre tiltak for å føre ein god heilskap. Men eg vil utfordre statsministeren på ei anna viktig problemstilling i vårt samfunn – dessverre ei problemstilling som veks i omfang. Det er altså 74 000 norske barn som veks opp i familiar med vedvarande låg inntekt. Me opplevde på 1990-talet at barnefattigdomen gjekk ned, og ei rekkje støtteordningar blei innførte. På heile 2000-talet har utviklinga gått i motsett retning. Me har òg opplevd at velferdsordningar er blitt lagde ned. For eksempel ser me at ytingar til barnefamiliane ikkje følgjer lønnsutviklinga. Ein rapport som er finansiert av Arbeids- og velferdsdirektoratet, slår fast at talet på barnefamiliar har auka. Fattigdom rammar enkeltmenneske ofte uventa og tilfeldig – ikkje alltid ufortent. Men for dei barna som blir ramma, er det alltid ufortent, og ein er heilt uskuldig i den situasjonen ein står i. Derfor har Kristeleg Folkeparti ved fleire anledningar foreslått tiltak. No seinast hadde me fordelingsmeldinga til behandling her i Stortinget. Me har foreslått auka eingongsstøtte og billegare barnehagar for fattige familiar. Me har sagt at kontantstøtte og barnetrygd må haldast utanfor når me utmåler sosialhjelp. Mitt spørsmål til statsministeren er: Når no regjeringa går inn i sitt sjuande år, er han fornøgd med dei resultata ein ser på dette området?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-04-18:
Eg kan vere einig i veldig mykje av det som statsministeren her seier. Eg er heilt einig i at arbeid er det viktigaste. Eg er òg einig i at når me ser utviklinga, har ho no vore jamt aukande dei siste ti åra. Problemet blir altså jamt over større og større. Må me ikkje da sjå på meir målretta tiltak? Da statsminister Bondevik gjekk av i 2005, sa han at dette var eit av dei områda han hadde ønskt at han var komen lenger på. Eg opplever eigentleg at det er akkurat dei same orda statsminister Stoltenberg seier i denne salen no. Er da statsministeren villig til å få til ein felles dugnad på dette området og sjå på konkrete tiltak? Eg tenkjer f.eks. på sosialhjelpa, som me veit i dag blir avkorta mot både barnetrygd og kontantstøtte. Er det noko statsministeren er villig til å sjå på?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2012-04-18:
Eg hører at statsministeren seier at dei barna som mister kontantstøtta, skal få barnehageplass. Men det statsbudsjettet slår fast, er at det blir bygd nye barnehageplassar for berre 20 pst., og at 80 pst. av dei som mister kontantstøtta, ikkje vil få barnehageplass – ifølgje tala i statsbudsjettet. Det einaste dei står att med, er 3 000 kr mindre. Så til talbruken som statsministeren tek opp. Det vi kan slå fast om denne talbruken, er at dette er eit stort problem. Eg er einig med statsministeren i at dette ikkje er enkelt. Men har vi som samfunn ein sterk nok innsats og sterke nok målretta verkemiddel for dette? Og kvifor kjem vi bl.a. attende til sosialhjelpssatsane? Jo, fordi det er nettopp det som pregar veldig mange barn som lever i fattige familiar, det er det som påverkar dei. Vil statsministeren sjå meir på målretta tiltak?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-04-18:
Vi vet at kontantstøtten betyr svært mye for økonomien til familier med lav inntekt. Inkluderingsutvalget påpekte at det for disse familiene er behov for overgangsordninger. Et annet regjeringsoppnevnt utvalg, Fordelingsutvalget, sa at på kort sikt vil en avvikling av kontantstøtten føre til økte økonomiske forskjeller, siden en del av disse familiene som i dag mottar kontantstøtte, vil ha problem med å skaffe seg inntekt. Kristelig Folkeparti er for kontantstøtten fordi vi vil øke familienes valgfrihet. Men Kristelig Folkeparti er nå bekymret over at regjeringen i årets budsjett fjerner kontantstøtten for toåringer – uten å kompensere for inntektstapet for disse familiene og uten å bygge nok barnehageplasser. Mitt spørsmål til statsministeren er da: Hvordan vil statsministeren sikre at det ikke blir flere fattige barn, nå når kontantstøtten for toåringer faller bort?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-04-18:
Høyre og Arbeiderpartiet er vel enige om at den viktigste måten å løfte folk ut av fattigdommen på er jobb. Jeg synes også det er veldig bra at statsministeren sier at en av de grunnleggende årsakene til fattigdom i Norge er rusproblemer og psykiatriproblemer. Samtidig er det påfallende at helt siden Ansgar Gabrielsens tid som helseminister har det vært et pålegg fra sentralt hold til helseforetakene om at man skal ha en større vekst i rus- og psykiatribehandlingen enn i den øvrige virksomheten. I inneværende års budsjett er det første gang den prioriteringen blir borte. Jeg synes også det er paradoksalt at samtidig som man snakker om å gjøre det bedre for fattige barn, er det slik at kommuner i Norge opplever at fattigdomspotten som skal gå til tiltak som f.eks. utlån av idrettsutstyr og sponsing av fritidsaktiviteter, er tom halvveis i året. Vil statsministeren bidra til å gjeninnføre en streng prioritering for rusomsorg og øke fattigdomspotten til lokal(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-04-18:
Jeg vil gjerne følge opp den runden som har vært her nå, for dette var tema også i forrige valgkamp. Da innrømte de fleste at dette er ikke bare lett, det er ikke sånn at man bare fjerner fattigdommen med et pennestrøk. Allerede første dag etter forrige valgkamp leverte Venstre en rekke forslag for å bekjempe fattigdom. Anette Trettebergstuen sa da de forslagene ble behandlet i salen, at det var en rekke gode forslag. Men hun ønsket en bredere tilnærming og sa at det skulle komme en melding, men forslagene som Venstre hadde lagt fram, forpliktet regjeringspartiene når man skulle levere meldinga. Så kom meldinga. Det var en oppramsing av det som regjeringa hadde gjort for lenge siden. Det mest konkrete vi kan finne, er følgende to setninger: «Regjeringen vil i forbindelse med de årlige statsbudsjettene vurdere behovet for kortsiktige og mer målrettede tiltak overfor særlig utsatte grupper.» Og: «Regjeringen vil derfor utrede disse spørsmålene videre og vurdere behovet for eventuelle tiltak.» Det er det mest konkrete, nye vi finner i fordelingsmeldinga. Så vet vi at det har blitt 6 500 flere barn som lever i fattige familier under denne regjeringa. Hvorfor tror statsministeren at alt det som har vært gjort før, plutselig skal begynne å funke nå, når vi stadig ser at det blir flere fattige barn? Hvorfor er det da bare de gamle oppskriftene som leveres? Hvorfor leveres ingen nye forslag for å nå akkurat denne gruppa for å bekjempe den fattigdommen som føles mest urettferdig, nemlig den som barn opplever, for barn har aldri valgt sin barndom? Barn har aldri valgt å vokse opp i fattige familier. Barn får en dårlig start. Det er en viktig frihetsreform i Norge at faktisk disse barna får en lik start som alle andre barn. Da må vi ikke ha flere fattige barn, da må vi ha færre fattige barn.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-04-18:
Jeg er ikke så opptatt av tall, jeg er mest opptatt av mennesker. Disse barna fins, disse barna lever i disse familiene, og vi har – mener jeg – en moralsk forpliktelse for å kjempe for at de skal komme ut av det. Venstre la fram 25 forslag i fordelingsmeldinga: om minstenorm i sosialhjelp, omfordeling når det gjelder barnetrygd, barnehage, SFO-satser, boligtiltak, barnevern, rus, skolehelsetjeneste, helsetiltak for dem under 18 år, psykisk lavterskeltilbud, frafallstiltak og gjeldstiltak. Vi kom altså med mange forslag. Jeg er ikke sikker på at alle var de beste for å komme i mål, men vi var villige til å snakke med alle for å få det til. Regjeringa stemte ned alle de 25 forslagene. Når man ikke har noen nye forslag sjøl, kunne man i hvert fall lukte på noen av de andre forslagene som ble lagt fram, så kunne man i hvert fall være med og drøfte noen av de andre forslagene som ble lagt fram, så kunne man prøve å ha en dialog med andre partier. Men regjeringa stemte ned alle de 25 forslagene.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-04-18:
Når regjeringen utfordres på fattigdom, sier de veldig ofte at de har lyktes med å ta de rikeste, at de rikeste betaler mer skatt. Det er vel og bra, men tankegangen om fordeling mellom fattige og rike burde, etter Venstres syn, gjelde på flere områder enn akkurat skatt – f.eks. barnetrygden, som også representanten Trine Skei Grande nevnte. Venstre mener at dagens ordning, der alle får det samme beløpet uansett om de har behov for det eller ikke, bør endres, slik at de med lave inntekter får mer, og de med høye inntekter får mindre. Det ville skapt en utjevning. Er dette noe statsministeren vil vurdere?
Borghild Tenden (Venstre), 2012-04-18:
«I media har vi kunnet lese at helse- og omsorgsministeren har vært i Sveits for å lære om rusomsorg. Venstre er opptatt av en helhetlig rusomsorg som også åpner for nyorientering innenfor rusbehandling. Kom statsråden hjem fra Sveits med noen gode forslag som kan bedre den norske rusomsorgen?»
Borghild Tenden (Venstre), 2012-04-18:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg hører nå at hun vil komme tilbake til saken. Venstre er veldig opptatt av å få til endringer i rusomsorgen. Senest i dag, i spontanspørretimen, var nettopp det med barnefattigdom, der rett og slett rus er en av hovedårsakene, ett av temaene. Vi har hatt mange forslag her i Stortinget. Vi ønsker flere akuttavrusningsplasser og har foreslått 24 timers behandlingsgaranti etter avrusning. Venstre har også foreslått å godkjenne rusmedisin som egen legespesialitet for å høyne statusen og rekruttere bedre til fagområdene. Venstre ønsker også å igangsette et forsøksprosjekt der fastleger med spesiell kompetanse og interesse for rusmedisin kan gis anledning til å foreskrive medikamentell behandling. Er dette noe statsråden vil ta med seg i sin melding?
Borghild Tenden (Venstre), 2012-04-18:
Jeg takker igjen for svaret. Vi venter i spenning til meldingen kommer før sommeren. Venstre er også opptatt av at rusavhengige som har psykiske plager i tillegg til sin rusavhengighet, må få en optimal psykiatrisk behandling. Statsråden har tidligere blitt konfrontert med at Tverrfaglig enhet for dobbeltdiagnose, TEDD, skal legges ned. Statsråden har forsikret Stortinget om at disse pasientene skal og må få et godt tilbud i fremtiden. I januar i år kunne hun imidlertid ikke svare på hvordan. Spørsmålet mitt er derfor om statsråden har noen forståelse for den tiden og de kreftene det tar å bygge opp et godt fagmiljø på en avdeling, og om hun har gjort seg noen tanker siden sist om hvordan eventuelle nye behandlingstilbud kan integreres i dem som allerede eksisterer.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Vi har i media de siste ukene fått flere eksempler på bedrifter som legger ned i Norge, som bl.a. viser til at skatte- og avgiftsnivået i Norge gjør det vanskelig å konkurrere fordi marginene blir presset i norsk næringsliv, norsk industri, sammenliknet med konkurrentene. I den sammenheng er det greit å se på at staten har rekordhøye inntekter. I 2012 er inntektene anslått til å bli 1 238 mrd. kr. Det er nesten halvparten av BNP. En del av de inntektene kommer fra oljen, men mye kommer fra lommebøkene til norsk næringsliv og til folk flest. Statens inntekter utenom oljeinntektene var 557 mrd. kr i 2005. I 2012 var de hele 860 mrd. kr. Det er altså en økning på over 300 mrd. kr i skatter og avgifter. Samtidig vet alle at regjeringen lovte å holde seg til det skatte- og avgiftsnivået som var i 2004. Da de i 2006 og 2007 begynte å heve skattene, ga de inntrykk av å være på det nivået. Men i god stoltenbergsk ånd skjer det mye i gråsonen for deres løfte. Regjeringen har f.eks. valgt å holde en rekke skatter og avgifter utenfor beregningsgrunnlaget når de skal si hva slags skattenivå Norge har. Eiendomsskatten har økt fra 4,3 mrd. kr til 7,1 mrd. kr, bompengeinnkrevingen har økt fra 3,4 mrd. kr opp til 9,3 mrd. kr i denne regjeringens periode. Nå sist har man innført grønne sertifikater, men har likevel opprettholdt de avgiftene som en før påla, for å finansiere de samme tingene. Bare disse tre eksemplene viser at skattebetalernes belastning med statlige skatter og avgifter er økt med 10 mrd. kr. Men regjeringen gir inntrykk av at skattetrykket er uendret. Jeg er ikke enig i at 2004-nivået for skatt er det beste, men det ville ha vært en fordel, etter Fremskrittspartiets syn, om regjeringen prøvde å holde seg til 2004-nivået. Kan vi forvente at det vil skje ved neste statsbudsjett?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
La meg prøve å oppklare for en litt forvirret statsminister. Mitt poeng var ikke at hvis det blir færre folk i Norge, så skal vi redusere skattene. Poenget var at mange av de skattene som regjeringen pålegger det norske folk å betale, velger de bevisst å holde utenfor når de beregner skattenivået. Jeg brukte tre konkrete eksempler. Jeg kan godt gjenta de to største, nemlig eiendomsskatt og bompenger. Bare de to utgjør nesten 10 mrd. kr i økte inntekter til det offentlige, sammenliknet med da regjeringen overtok. Da har man klart å gi et inntrykk av at skattenivået er det samme. Men man har hevet de skattene som står på utsiden av beregningsgrunnlaget. Det er å jukse i forhold til det løftet som man ga. Da er mitt spørsmål, for å prøve å få dette enda klarere: Vil man i det kommende statsbudsjettet sørge for at man inkluderer alle skatter og avgifter som pålegges norske skattebetalere for ting som man altså alltid før har betalt gjennom skatt, men som man nå gjerne må betale gjennom eiendomsskatt og bompenger, så vi får et reelt bilde av skattenivået i Norge?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Det vet du er løgn.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
«I debatten om dynamiske effekter i skattepolitikken har regjeringen hevdet at lavere gjennomsnittsskatt reduserer arbeidstilbudet på grunn av «inntektsvirkningen». Derimot viser Aftenposten 31. mars 2012 at reallønnsveksten siste 30 år kunne forsvart at folk jobbet tre dager i uken, noe de ikke har gjort. Folk har i stor grad opprettholdt arbeidstilbudet til tross for økt realinntekt. Vil statsråden ta initiativ til en faglig utredning om dynamiske effekter ved skatteendringer med utgangspunkt i dagens skattesystem?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Det er en mer moderat finansminister jeg hører nå enn det vi har opplevd i en del skriftlige spørsmål vi har fått svar på fra den samme finansministeren. Det viser at regjeringen er litt i bevegelse på dette punktet, og det er veldig bra. Vi ser også at regjeringen er mer positiv til å gjøre beregninger av dynamiske effekter ved skatteendringer i 2012-budsjettet enn det de var da opposisjonen stilte spørsmål om det samme i forbindelse med 2011-budsjettet. Men jeg er ikke fornøyd med at en bare sier at en følger med på hva som skjer når det gjelder forskning internasjonalt, fordi en vet at den statssekretæren som i media er mest engasjert i dette, SVs Roger Schjerva, mer eller mindre avviser at skatt påvirker folks lyst til noe som helst, at det er bare å øke skattene hvis en ønsker å øke statens inntekter. Derfor har det også veldig mye med hvordan en fortolker ulike rapporter å gjøre, og det er derfor jeg ønsker at vi skal få dette i et mer formalisert format som en utredning vil være. Jeg tror det vil være til glede for alle at vi får en utredning som legger en sterkere premiss for den offentlige debatten, framfor bare fortolkninger fra spesielt statssekretæren fra SV, som jeg ikke har stor tillit til.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Jeg vil fortsatt opprettholde mitt ønske om at regjeringen tar initiativ til en utredning, fordi det gir et mer faglig dokument enn bare å stole på vurderingene til dem som leser andres utredninger. Jeg mener også at den artikkelen som sto i Aftenposten, motbeviser litt av de tilnærmingene som statsrådens departement har hatt. Når de har svart på våre spørsmål tidligere om dynamiske effekter på skatt, har de hele veien lagt til grunn at en primært hvis en får mer i lønningsposen, vil jobbe mindre – en prioriterer primært fritidstilnærmingen. Den artikkelen i Aftenposten indikerte det motsatte. Selv om en ikke skal si at intervju med enkeltpersoner skal likestilles med vitenskapelig forskning, er det likevel makrotallene her at selv om du har redusert arbeidsuken litt, har du langt fra gått ned til tredagers uke, som den økonomiske veksten kunne tilsvare, nettopp fordi folk er – om en liker det eller ikke – materialistiske. De shopper når finansministeren oppfordrer til det, og det påvirker helheten.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2012-04-18:
Det var interessant å høre statsministerens rimelig enkle økonomiske filosofi, at skattelettelser er automatisk mindre til skoler og barnehager, men vi har hørt det før. Jeg skal stille statsministeren et annet spørsmål. Statsministeren gir ofte uttrykk for at han er opptatt av å opprettholde konkurransekraften i norsk eksportindustri. Konkurransekraft utvikles i en kombinasjon av produktivitet, kreativitet, design, kvalitet og ikke minst pris. På 1970-tallet inngikk daværende regjering og Norges største arbeidstakerorganisasjoner inntektspolitisk samarbeid. Det innebar at lønnstakere aksepterte lavere nominelle lønnstillegg, mot at staten til gjengjeld ga skattelette. Det ble referert til som Kleppe-pakka, som statsministeren sikkert kjenner til. Dette gjorde man for å sikre sunn økonomi og norsk industris konkurransekraft. I dag ser vi tendenser til at høyere lønnskostnader bidrar til å prise norsk eksportindustri ut av det internasjonale markedet. Dette skjer samtidig som at staten blir stadig rikere. Mener statsministeren at Kleppe-pakka på 1970-tallet var et godt tiltak? Er statsministeren rede til å gjøre det samme igjen for å sikre konkurransekraften i norsk eksportindustri?
Arve Kambe (Høyre), 2012-04-18:
Fra Høyres side synes vi det tenderer til en gedigen skattebløff, som har vart i snart åtte år, og som kanskje vil fullføres. Man startet en regjeringsperiode med å si at skattenivået skulle være likt som under Bondevik II-regjeringen, som fjernet 25 mrd. kr, og regjeringen styrer på grunnlag av det. I praksis er det ingen endring, påstår de selv. Men faktum er at aldri har nordmenn betalt mer i skatter og avgifter enn nå under Stoltenberg-regjeringen. Det er flere hundre milliarder kroner hvert eneste år. Regjeringen har ganske stor oppfinnsomhet når det gjelder å finne nye skatter og avgifter. Et eksempel på det er at regjeringen, ved takseringsreglene som regjeringen nå innfører for å øke likningsverdien og dermed eiendomsskatten, den statlige delen av eiendomsskatten, ønsker å gjøre det enklere for kommunene å øke, innføre og omtaksere eiendomsskatt. Vil statsministeren stoppe det for kommunene?
Arve Kambe (Høyre), 2012-04-18:
Først av alt vil jeg få benytte anledningen til å gratulere statsråden med jobben, og ikke minst med hennes debut i spørretimen i dag, som jeg håper skal gå bra. Spørsmålet til barne-, likestillings- og inkluderingsministeren er egentlig rimelig enkelt: «Flere hundre fedre har mistet sine rettigheter til å ta ut fedrekvote fordi Nav har laget et regelverk som er vanskelig å sette seg inn i for foreldre, og departementet har ikke vært i stand til å endre regelverket når konsekvensene har gått opp for dem. Jeg har flere ganger etterlyst et enklere regelverk som baserer seg på valgfrihet innen 3-årsregelen. Dette vil gjøre det enkelt for familiene og enkelt for Nav. Vil statsråden endre regelverket før sommeren, eller foretrekkes det Høyre-forslag i Stortinget?»
Arve Kambe (Høyre), 2012-04-18:
Det får vi eventuelt komme tilbake til, for det er fortsatt nødvendig, til tross for de gode tiltakene fra departementet. Jeg har lest noen av brevene som departementet har sendt til Nav, og jeg har lest noen brev fra Nav til departementet. Jeg har også sett noen retningslinjer som jeg ikke fant noen dato på, men som det er grunn til å tro er av relativt ny dato. Det som er min utfordring til statsråden, er egentlig: Er hun villig til å gjøre regelverket enklere, slik at Nav slipper å bruke så mye arbeidsinnsats på å saksbehandle en rettighet som foreldrene har, slik at foreldrene slipper den usikkerheten rundt 3-årsregelen, som jeg har spurt om? Det kunne jeg tenke meg et svar på. Dessuten har mange av disse fedrene allerede fått sluttbehandlet sin klage, enten hos Nav Klageinstans, og dermed gitt seg, eller faktisk tatt saken til Trygderetten og tapt, til tross for at statsråden nå forhåpentligvis åpner opp for ny praksis. Vil statsråden også se på om dette kan få tilbakevirkende kraft, slik at de enten kan få pengene eller dagene sine tilbake igjen?
Arve Kambe (Høyre), 2012-04-18:
Jeg er fortsatt ikke beroliget, for dette problemet har oppstått for flere hundre familier, som nå belaster trygdesystemet. De belaster sin egen privatøkonomi med advokatkostnader og usikkerhet. Jeg kunne tenkt meg at statsråden klart skar igjennom og sa at dette skal Nav ordne for dem som har tapt sin rett i Trygderetten, og som åpenbart har en rettighet på pappaperm. Så er da spørsmålet: Synes statsråden dette er en akseptabel reaksjonsform om man glemmer å krysse av på et skjema for å få være sammen med barna sine – fordi livet endrer seg underveis, eller på grunn av påskeferie og sommerferie, slik at man dermed ikke tar permisjonen sammenhengende? Kan statsråden leve med at reglene da er sånn at glemmer man det, mister man pappapermen sin?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-04-18:
Kristelig Folkeparti ser ikke noe behov for de store endringene i skattenivået, verken opp eller ned. For Kristelig Folkeparti er skattenivå et spørsmål om balansert forvaltning. Vi undrer oss av og til over en forenklet framstilling både på høyresiden og venstresiden i denne debatten. Statsministeren – som ett eksempel – har jo tydeligvis den enkle analysen at det er direkte sammenheng mellom skattenivået – dersom man må redusere skattene – og velferdsnivået. Nå har vi hatt sju år med rød-grønn regjering, og vi ser køene i helsevesenet, alvorlig svikt i eldreomsorgen og – jeg vet ikke hva slags ord jeg skal bruke – situasjonen i barnevernet. Jeg blir litt indignert på vegne av norske barnevernsbarn som får høre, indirekte, gjennom statsministerens resonnement: Du skjønner, vi har bare tusen milliarder kroner på statsbudsjettet til disposisjon, så vi kan ikke gi deg et skikkelig tilbud. Det holder ikke. Hvis sammenhengen mellom skattenivået og velferdsnivået er så enkel, er mitt spørsmål til statsministeren: Hvorfor øker ikke den rød-grønne regjeringen skattene, slik at man får løst disse problemene?
Anders B. Werp (Høyre), 2012-04-18:
«To svært anerkjente forskere har søkt om å se informasjon som stammer fra det tidligere Stasi, som er arkivert hos PST. Søknaden ble sendt i oktober 2011, den er ikke besvart. I kjølvannet av Lund-kommisjonen vedtok Stortinget en åpenhetslinje i reglene for behandling av overvåkningsmateriale fra den kalde krigen. Dette prinsippet må fortsatt følges, og det er også i tråd med det såkalte Gotland-manifestet underskrevet av flere forskere. Når får forskerne svar, og hvilken grad av åpenhet legger departementet til grunn?»
Anders B. Werp (Høyre), 2012-04-18:
Jeg har full forståelse for at man trenger en forsvarlig tid til å behandle en søknad, så jeg har ingen grunn til å kritisere verken PST eller statsråden for akkurat det forholdet. Regler og rutiner skal naturligvis følges. Men jeg blir litt urolig når jeg hører statsråden henvise til en nordisk tilnærming til Rosenholz-materialet – Rosenholz-kartotekkortene. Det som er viktig å understreke, etter Høyres mening, er at regjeringen må ta et selvstendig ansvar for å henvende seg til amerikanske myndigheter for derigjennom å få det samlede norske materialet som CIA sitter på i dag, overlevert til Norge. Så kan Norge derfra overlevere dette videre til Stasi-arkivet i Berlin for videre forsvarlig dokumentasjon og arkivering. Hvordan ser statsråden på det å henvende seg til CIA og få det samlede materialet hit til Norge først, for deretter å overlevere det til Berlin?
Anders B. Werp (Høyre), 2012-04-18:
Jeg er tilfreds med tilnærmingen fra statsrådens side når det gjelder vår henvendelse til amerikanske myndigheter og det norske Rosenholz-materialet. Jeg vil avslutningsvis spørre statsråden om tilgjengeligheten til dette materialet – jeg forutsetter at det samlede materialet kommer til Norge fra USA. Lund-kommisjonens rapport, som ble behandlet med bred politisk tilslutning i Stortinget, la opp til en åpenhetslinje med hensyn til overvåkningsmaterialet fra den kalde krigen. Nettopp i disse dager er det jo viktig å høste de erfaringene som den kalde krigen ga oss, i tilnærmingen til ekstremistiske ideologier – for å si det på den måten. I hvilken grad ser statsråden overføringsverdier fra den åpenhetslinjen som Lund-kommisjonen la til grunn, ved behandlingen av forskeres tilgang til spesielt PSTs opplysninger fra den kalde krigen?
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
De såkalte Rosenholz-filene var gjenstand for interpellasjon 6. desember i fjor. Jeg ga da uttrykk for at dette er historisk materiale som kan gi viktig innsyn i en interessant epoke. Justisdepartementet ser nå på mulighetene for å hente relevant materiale til Norge. Som et ledd i oppfølgingen av interpellasjonen har departementet undersøkt hvordan man forholder seg til Rosenholz-materialet i Danmark og Sverige. Slik jeg forstår det, har begge landene kommet i besittelse av kopier av Rosenholz-materialet som ledd i strafferettslig etterforsking. I Danmark skal materialet være tilgjengelig for forskere gjennom Dansk Institut for Internationale Studier. I en hvitbok som ble presentert 9. februar i år, foreslår den svenske regjeringen at det ikke skal foretas noe vis-à-vis amerikanske myndigheter hva angår materialet om svenske statsborgere. Det ble ikke foreslått endringer i lovgivningen som regulerer forskeres tilgang til denne type materiale. Både tidligere justisminister Knut Storberget og jeg har tidligere presisert overfor Stortinget at Politiets sikkerhetstjeneste, PST, ikke har de såkalte Rosenholz-filene i sitt arkiv. I et begrenset antall saker finnes det imidlertid, som tidligere nevnt, kopi av dokumenter som stammer fra arkivet til Stasi, herunder Rosenholz-filer. De to forskerne Thomas Wegener Friis og Helmut Müller-Enberg søkte i brev av 26. oktober 2011 PST om innsyn i to typer materiale. Det dreier seg for det første om kopier av kartotekkort fra det såkalte Rosenholz-arkivet, i det omfang dette finnes i Norge. Dernest ble det søkt om innsyn i eventuelle undersøkelser som kaster lys over DDRs statssikkerhetstjenestes spionasje i Norge, uten at dette var avgrenset tids- eller temamessig. Begrunnelsen for søknaden er angitt til forskning i den østtyske spionasjen mot de nordiske landene under den kalde krigen, uten at dette er nærmere konkretisert. Politiets sikkerhetstjeneste oversendte først 28. mars i år sin vurdering til departementet. Ved oversendelsen fra PST medfulgte ikke søknaden fra forskerne. Denne ble ettersendt i midten av forrige uke. Etter min vurdering burde PST videresendt søknaden med sine vurderinger raskere enn tilfellet er. Informasjonen som er i politiets besittelse, er generelt underlagt taushetsplikt etter ulike regelsett avhengig av om det dreier seg om opplysninger i straffesak eller opplysninger som knytter seg til politiets øvrige virksomhet. Sentralt i denne sammenheng vil være hensynet til personvern og politiets operative virksomhet og samarbeidsrelasjoner. Videre vil sikkerhetslovens bestemmelser få anvendelse dersom informasjon må beskyttes av sikkerhetsmessige grunner. Det vil være behov for å foreta nærmere klargjøringer og vurderinger før det konkluderes. Når dette er sagt, vil jeg understreke at vi tar sikte på å ta stilling til søknaden så raskt som mulig. Jeg ber samtidig om forståelse for at jeg her og nå dessverre ikke kan gi noen anvisning på en eksakt dato.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Dette var det sentrale temaet i interpellasjonsdebatten. La meg her og nå raskt avkrefte at det er snakk om en nordisk tilnærming, men vi fant det riktig og interessant å kartlegge hvordan våre naboland har forholdt seg til denne saken. Slik det også ble gjennomgått under interpellasjonen, ser vi for oss at dette bør søkes gjennomført – uten at det beslaglegger stor arbeidskraft i PST, og hvor forskningsmiljøer bør stå sentralt. Uavhengig av dette har vi nå til behandling en søknad fra to utenlandske forskere som vi vil søke å behandle på riktig, korrekt og grundig måte, og svare på begge dimensjonene i den henvendelsen som har kommet.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-04-18:
Dette er, som jeg nevnte, materiale som jeg tror kan ha stor interesse, og hvor det er viktig å ha en åpenhetslinje, slik at dette også kan gjøres tilgjengelig for dem som måtte ha interesse av saken. Samtidig er det viktig å si at dette kan være materiale som er utarbeidet i tilknytning til straffesaker. Det kan være sikkerhetsmessige forhold og personmessige forhold som tilsier tilbakeholdenhet med opplysninger. Det er disse avveiningene vi og, ikke minst, forskere – når den tid kommer – må gjøre. Men, som sagt, åpenhet må være utgangspunktet.