Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2009-05-29:
Jeg må bare si at det er få debatter jeg har gledet meg slik til som den vi skal ha nå, for endelig kan vi få opposisjonens standpunkter ut i det åpne og prøve å se om vi klarer å få en logisk sammenheng i dem. Det er to spørsmål som behandles samtidig. Det ene er spørsmålet om politisk tv-reklame skal tillates i Norge. Jeg konstaterer med glede at det er et flertall i Stortinget, og bredere enn de rød-grønne partiene, som ønsker å opprettholde forbudet mot politisk tv-reklame i Norge. De rød-grønne partiene sammen med Kristelig Folkeparti står på det det har vært flertall for i Stortinget i alle år, nemlig at dette ikke skal tillates, med den begrunnelsen vi alltid har hatt, at dette vil føre til en stor kostnadsspiral i politikken og gjøre at de med de største pengeressursene får størst ytringsfrihet på bekostning av dem med de små, gjøre at politikken blir mer pengeavhengig og gjøre at vi som politikere må bruke mye mer av tida vår på å samle penger i stedet for å gjøre vår viktigste jobb, nemlig å ivareta velgernes interesse og bygge samfunnet bedre. Dette har vi stått på hele tiden. I Stortinget i dag får vi fastslått at dette står fast. Det vil selvsagt ligge til grunn for Regjeringens videre arbeid, og det vil helt sikkert også, antar jeg, ligge til grunn for Medietilsynets videre arbeid at Stortinget nok en gang slår fast at loven står. Så har vi fått en dom i Den europeiske menneskerettighetsdomstol som konkluderer med – la oss ta med det også – at den forrige regjering i 2003 ikke hadde ivaretatt ytringsfriheten i Norge godt nok, fordi Medietilsynet grep inn mot en reklame som Pensjonistpartiet sendte på TV Vest i valgkampen 2003. Vår motpart i denne saken argumenterte systematisk med – akkurat som Venstre, og andre, var inne på fra talerstolen – at det var selve prinsippet om å forby politisk tv-reklame som var galt. Man burde ikke forskjellsbehandle reklame mellom de ulike medieformene; tv, avis, Internett osv. burde sidestilles. Det vant man ikke gjennom med. Man tapte i alle norske rettsinstanser, inkludert Høyesterett. Så hvor Olemic Thommessen har det fra at alle juridiske eksperter er uenig med Regjeringen, vet ikke jeg. Man tapte også i Den europeiske menneskerettighetsdomstol, fordi man i dommen ikke slår fast at prinsippet om at reklame skal være likebehandlet i alle plattformer, blir akseptert. Tvert imot sier man at staten – Norge – har gode argumenter for hvorfor man skal opprettholde et slikt forbud. Og for å gå videre: Den norske dommeren i Den europeiske menneskerettighetsdomstol – hvis man skal ha juridisk ekspertise på dette, skulle man tro at det var en meget nærstående person å sitere – skriver i sin utdypning, helt ordrett, at det er ikke forbudet mot politisk reklame som sådan som er problematisk i denne saken, men at Pensjonistpartiet i 2003 ikke slapp til på redaksjonell plass, og derfor måtte bruke politisk tv-reklame som sin eneste mulighet for å komme til orde på tv. Dette er sånn sett kanskje vel så mye en dom over pressen som en dom over staten, fordi medier som faktisk har som sin fantastiske publisistiske plattform å bidra til ytringsfrihet i Norge, får en konklusjon i Menneskerettighetsdomstolen i Strasbourg om at ytringsfriheten i Rogaland i 2003 var så dårlig at man faktisk måtte slippe til Pensjonistpartiet med politisk tv-reklame. Så argumenterer man flott fra TV Aftenbladet og andre med at dette handler om ytringsfrihet. Vel, de kan jo på ett sekund løse denne saken ved å slippe Pensjonistpartiet til på redaksjonell plass. Men den løsningen har liksom ikke vært en aktuell problemstilling. Derimot skal man løse ytringsfriheten ved å slippe Pensjonistpartiet til mot betaling. Det er en rørende omtanke for ytringsfriheten. Staten gjør mye for ytringsfriheten. Vi har lovfestet den i Grunnloven. Vi har lovfestet redaksjonell frihet. Vi gir milliardstøtte til pressen, og vi bruker over 4 milliarder kr hvert år på NRK. Dette er for å sikre ytringsfriheten. Så må vi ta konsekvensen av at ytringsfriheten ikke er god nok. Det gjør vi på to måter. Det er ikke slik som Skei Grande sier, at dette har vi kommet på i ettertid. Alt står i meldingen. Vi styrker NRK-plakaten og dermed NRKs ansvar for å slippe til små partier. Det vi skriver i NRK-plakaten, er ordrett i tråd med NRKs egne planer, så noe særlig overgrep mot den redaksjonelle friheten i NRK kan jeg knapt nok se at det er. Så sier noen at da forandrer det jo ingenting. Nei, det forandrer ingenting av planene for 2009, men det forandrer det som skjedde i 2003. Det andre vi gjør, er å sikre at små partier slipper til på Frikanalen. Det burde være i alles interesse at ytringsfriheten for små partier sikres på den måten.