Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-04-27:
Jeg vil, som flere, starte med å takke representanten for å ha løftet dette temaet. Jeg mener at utgangspunktet for debatten må tas i de faktiske forhold. Og de faktiske forhold er at tiltaksnivået i 2011 er høyt. Senterpartiet vil ikke akseptere opposisjonens stadige forsøk på å svartmale alt som regjeringen gjør. Representanten viser til at antall personer med nedsatt arbeidsevne i 2011 er 216 800. I interpellasjonen er det oppgitt et tall på tiltaksplasser på 51 200. Representanten brukte selv i innlegget sitt tallet 51 900 tiltaksplasser i snitt, og statsråden et tall på 71 200. Jeg tror ikke en slik tellepolitikk er fruktbar, og for å bruke ordene til en nyutnevnt statsråd: Det er forskjell på tiltaksplasser og tiltaksplasser. De har ulik kostnad. Jeg registrerer at representanten Ropstad var opptatt av å hjelpe dem som sto lengst fra arbeidsmarkedet, de som en måtte bruke «stige» for å få inn. Og det er de som trenger kostbare tiltak. Legger en til grunn Kristelig Folkepartis alternative budsjett for 2011, ville det i snitt vært 1 000 tiltaksplasser mer. Da er det ganske freidig å snakke som om alle de 216 800 skulle få en tiltaksplass med Kristelig Folkepartis politikk. Jeg vil utfordre representanten Ropstad på følgende spørsmål – han snakket om en dame på 54 år fra Lillesand: Vil representanten Ropstad fra Stortingets talerstol gi denne damen en garanti for at hun med Kristelig Folkepartis alternative budsjett ville hatt en tiltaksplass? Det mener jeg er et betimelig spørsmål å stille, og jeg forventer å få svar. Det er altså snakk om nyanser mellom flertallets bevilgning og det som er Kristelig Folkepartis ønske. Med dette utgangspunktet mener jeg det er grunnlag for en god debatt. For vi må erkjenne at arbeidet med å få økt sysselsettingen, og særlig blant mennesker med nedsatt arbeidsevne, ikke er en enkel oppgave. Som statsråden gjorde rede for i sitt svar, er mye gjort, men det vil også være behov for nye tiltak, og vi må også vurdere tiltaksnivået. Senterpartiet er villig til å ta nye grep for å få flere mennesker med nedsatt funksjonsevne ut i jobb. Dette er viktig for den enkelte, for bedriftene og for samfunnet. Et viktig grep for å skape et arbeidsliv der det er plass til flere, er å bruke lønnstilskudd til virksomheter som ansetter mennesker med nedsatt funksjonsevne. Den politiske plattformen til regjeringspartiene sier følgende: Regjeringen vil «bruke lønnstilskudd som alternativ til trygd for utsatte grupper». Senterpartiet mener dette er et svært viktig tiltak. I dag har vi en ordning som heter tidsubestemt lønnstilskudd – TULT. Denne ordningen må utvides og styrkes. I Danmark har en i flere år hatt en slik ordning og brukt den aktivt. Jeg har selv vært i Danmark og sett på ordningen, som de her kaller «flexjob». Konklusjonen fra denne studiereisen er at ideen er grunnleggende god. Men den danske ordningen er gjennomført på en måte som ikke er bærekraftig. Ordningen er for attraktiv både for arbeidstakere og arbeidsgivere. Dette har ført til et overforbruk. Det har en også innsett, og en har foreslått endringer i ordningen. For det skal være et mål at flest mulig, også mennesker med nedsatt funksjonsevne, skal kunne være en del av arbeidslivet på ordinære vilkår. Jeg er også kjent med at statsråden har vært i Danmark og studert «flexjob»-ordningen, og neste måned skal komiteen på reise til Danmark. Da vil «flexjob» og danskenes erfaringer med ordningen være et viktig tema å gjøre seg bedre kjent med. Arbeidsmarkedet er mangfoldig. Også gruppen med nedsatt funksjonsevne er mangfoldig. Det betyr at vi må bruke en rekke virkemidler for å øke sysselsettingen. For vi er i den gode situasjonen her i landet at hovedutfordringen framover er å skaffe nok arbeidskraft. Et arbeidsliv som trenger arbeidskraften, er en forutsetning for å lykkes. For Senterpartiet er det avgjørende at passive trygdeytelser skal være siste utvei. Vi har et stort ansvar for å gi flest mulig mennesker mulighet til å leve av egen arbeidsinnsats. Mye er gjort, men mye arbeid må også gjøres framover. Kvalifiseringsprogrammet, den varslede sysselsettingsstrategien, økt bruk av lønnstilskudd og ny uføretrygd er sentrale punkt i dette arbeidet.