André N. Skjelstad (Venstre), 2017-06-12:
Det er ikke alt som bestemmes best lokalt. Alle nordmenn har rett til gode helse- og skoletilbud, våre foreldre og besteforeldre har rett til omsorg som ser dem som de individene de er. Dette kan vi ikke rokke ved. Hvilke løsninger som fungerer best i Steinkjer, Bø eller Granvin, er derimot et annet spørsmål. Som stortingspolitikere er det vårt ansvar å lage en kommunestruktur som gjør det mulig for kommunene å levere de tjenestene staten pålegger dem å levere. Og hvordan kan vi gjøre det? Jo, nettopp gjennom de folkevalgte i Steinkjer, Bø og Granvin og i alle andre kommuner rundt omkring i landet. Derfor har jeg, sammen med flere, fremmet et forslag på Stortinget som puster liv i den kommunale friheten. Vi vet at samfunnet på mange måter tar de beste beslutningene når en er nærmest dem det gjelder. Når jeg snakker med lokale folkevalgte rundt i landet, er tilbakemeldingen alltid det samme: Kommunene har for liten mulighet til å sette egen skattøre, og staten detaljstyrer og overprøver talløse kommunale beslutninger. Mellom to styringsnivå vil det alltid være en viss gnisning, men dette har gått den gale veien. Sammen med regjeringen har vi nå kommet noe på vei ved å begrense statens mulighet til å overprøve kommunale vedtak, men uten stor innflytelse over inntektssiden sitter mange kommuner igjen med eiendomsskatt som eneste mulige virkemiddel. Eiendomsskatt er en trussel mot små familieeide bedrifter, som skaper arbeidsplasser i lokalsamfunnene våre. Vi mener at den er med på å kneble næringsvilkår, men jeg forstår at kommuner – desperate etter å dekke underskudd – tyr til denne skatten. Tenk om de hadde hatt muligheten til å fastsette egen skattøre i stedet. Det hadde gitt lokalsamfunnene våre en rekke nye verktøy i kassa. Skulle noen fremdeles mene at eiendomsskatt er den rette veien å gå, så må lokalsamfunnet selv få bestemme det. Det er kommunal frihet i praksis. Staten har fremdeles en lang finger inn i kommunens daglige virke. Ofte er det slik at alt annet enn det som er viktig, kan håndteres lokalt, men ikke akkurat dette. Det er en setning jeg dessverre hører altfor ofte hører fra forskjellige interesseorganisasjoner. Lokaldemokrati kan være kaotisk, uoversiktlig og sitrende spennende, og det føles nok for mange tryggere å la staten ta hånd om det. Utfordringen er at vi snekrer en nasjonal politisk løsning som skal gjelde så vel i Oslo som i Verran. Derfor ønsker vi at statens muligheter til å overstyre kommunene skal reduseres. Det krever at regjeringen tar en helhetlig vurdering som resulterer i mer kommunalt selvstyre. Det finnes mange eksempler på overstyring som ikke nødvendigvis henger på greip. Hvorfor skal ikke kommunene selv få styre skjenkebevilgningene og åpningstidene? Hvorfor skal vi ikke kunne tillate en håndfull kommuner muligheten til en forsøksordning med alkoholsalg på bensinstasjoner, som på mange måter er som små lokale butikker? Hvis kommunens innbyggere selv ønsker en restriktiv politikk, må de jo få lov til det. Hvis kommunene derimot mener at en også i distriktene skal kunne ta seg en øl på kvelden, må det også være greit. Kommunene bør også få bestemme selv om de ønsker å tillate dobbel bostedsregistrering, og hvordan oppdrettsnæringen skal forvaltes lokalt. I forrige uke bestemte vi i denne sal at vi nå faktisk skulle få prøve ut den såkalte Trøndelagsmodellen når det gjelder tildeling av rettigheter innenfor oppdrett til kommunene. Men da burde vi også fulgt opp med den lokale skattøren for de kommunene som har det, disse midlene. Og er det slik at det ikke går an å finne enkle løsninger, enkle ordninger når du kanskje er halvparten av tiden i en hyttekommune? Hva ville ikke det bety for distriktene? Hvilke vurderinger Ålesund trenger å gjøre, er ikke nødvendigvis de samme som i Kristiansand, for de fleste beslutninger fattes lokalt, og jo større og sterkere kommunene våre vokser seg, desto vanskeligere blir det for interesseorganisasjoner og andre å forsvare nasjonale løsninger. Derfor var det også viktig at regjeringen, Venstre og Kristelig Folkeparti sto løpet ut i kommunereformen. Nå må de kommunene som har slått seg sammen, få se at vi mener alvor med at vi ønsker å rigge et framtidsrettet folkestyre. Derfor har vi nok en gang satt kommunal frihet på dagsordenen. Så fremmer jeg våre forslag, de som vi er alene om, og de som vi står sammen med andre om. Så må jeg si til representanten Lauvås: Det blir altså ikke mer rett – uansett hvor mange ganger man gjentar det – at det er få oppgaver som nå er tilført regionene. Det er faktisk vesentlig flere enn det har vært tidligere.