trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Kjernefysisk nedrustning er en av de viktigste oppgavene på den internasjonale politiske dagsorden, og derfor en høyt prioritert oppgave for Regjeringen. Vi nedla på norsk side et betydelig arbeid under forberedelsene av den sjette tilsynskonferansen for NPT-avtalen i april/mai i år. Jeg viser her til den redegjørelse som jeg gav til Stortinget. Det var med stor glede vi kunne konstatere at utfallet av Tilsynskonferansen ble langt mer vellykket enn ventet. Sluttdokumentet inneholder bl.a. et handlingsprogram for nedrustning, noe som vi på norsk side har arbeidet for. Jeg vil imidlertid spesielt peke på at kjernevåpenstatene gjennom sin tilslutning til sluttdokumentet påtar seg utvetydig forpliktelse til fullstendig eliminering av sine kjernevåpenarsenaler. Jeg ser dette som et nytt skritt og et viktig signal fra atommaktene. Norge bidro aktivt til det vellykkede sluttresultatet gjennom å lede forhandlingene i konferansens sluttfase mellom de fem kjernevåpenstatene og de sju Ny Agenda-landene – Brasil, Egypt, Irland, Mexico, New Zealand, Sverige og Sør-Afrika. En hovedmålsetting for oss i arbeidet med nedrustningsspørsmål under høstens sesjon i FNs 55. generalforsamling var å konsolidere og forsterke enigheten fra Tilsynskonferansen. Det er derfor gledelig at årets versjon av Ny Agenda-landenes resolusjon i det vesentligste bygger på vedtakene fra årets tilsynskonferanse i New York. Dette er i tråd med vår oppfordring i høst til Ny Agenda-landene. Jeg er derfor glad for å kunne meddele Stortinget at Norge i år vil stemme for resolusjonen. Tidligere har Norge som kjent valgt å avstå, fordi teksten har inneholdt enkelte problematiske elementer og forslag. Vi har imidlertid alltid delt Ny Agenda-landenes målsetting om en kjernevåpenfri verden, og støttet initiativer som kan bidra til å redusere kjernevåpnenes rolle i internasjonal politikk. Vi arbeider nå for en bred tilslutning til årets resolusjon – også fra våre allierte i NATO. Ny Agenda-landenes konstruktive oppfølging av NPT-konferansen styrker våre forventninger om at det vellykkede resultatet fra Tilsynskonferansen vil skape ny giv i det internasjonale nedrustnings- og ikke-spredningsarbeidet. Utfordringene er imidlertid mange. Vi må først av alt bidra til å skape en ny bevegelse i forhandlingene under Nedrustningskonferansen i Genève. Dette er en forutsetning for å kunne iverksette det ambisiøse arbeidsprogrammet som man ble enig om under Tilsynskonferansen i New York.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Det er et interessant og omfattende spørsmål representanten Langeland her reiser. Vi er klar over at det er ulike syn i EU på dette spørsmålet, som er gjenstand for behandling forut for og forhåpentligvis skal opp til endelig behandling på toppmøtet i Nice om ikke så lang tid, nemlig i desember. Det er derfor klokest nå å vente på utfallet av det møtet før man gir seg inn i en diskusjon om hva eventuelle utfall av dette møtet vil ha å si for Norge. Det er ikke på noen måte gitt at utfallet blir det som antydes i spørsmålet. Og som jeg sier, er det stor uenighet om dette, men jeg vil gjerne komme tilbake til en vurdering av Nice-toppmøtet når det er avsluttet og resultatet foreligger.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Jeg lurte et øyeblikk på om vi står overfor det gledelige faktum at Langeland nå ønsker en debatt om hvordan vi skal forholde oss i EU. Jeg tror vi vil tjene på å ta en slik debatt i full bredde, og ikke i en spørretime i Stortinget. Hvis man skal diskutere demokratisk innflytelse i EU, er det svært mange spørsmål som må reises og ses i sammenheng, og ikke bare spørsmålet om hvor mange kommisjonærer som skal være i EU-systemet. Langeland har helt rett i at vi har mange tanker rundt dette. Vi vil legge fram en europamelding for Stortinget i løpet av året, og i den forbindelse vil det bli muligheter for å diskutere dette spørsmålet i full bredde. Det ser jeg fram til.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-11-01:
Jeg har et spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Regjeringen foreslo i revidert nasjonalbudsjett å selge 49 pst. av aksjene i AS Olivin. I august 2000 ble Fondsfinans ASA satt til å forestå nedsalget, og prospektet var ferdig utarbeidet i september. Hverken Nærings- og handelsdepartementet eller styret i AS Olivin har til dags dato godkjent prospektet, slik at forhandlingene med potensielle kjøpere trekker ut i tid. Hva skjer med fremdriften i saken?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-11-01:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg finner utdypende, fyllestgjørende og så konsist som mulig. Så får vi bare avvente prosessen og håpe at den tempoplanen som er lagt fra Regjeringens side, vil holde.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Stortinget gav 16. juni i år sin tilslutning til Regjeringens forslag om at Nærings- og handelsdepartementet gis fullmakt til å gjennomføre en delprivatisering av AS Olivin med sikte på å redusere statens eierandel i selskapet ned mot 51 pst. Departementet engasjerte deretter meglerfirmaet Fondsfinans ASA som finansiell rådgiver og tilrettelegger i saken. Skriftlig avtale om dette ble inngått med Fondsfinans i begynnelsen av september. Utkast til prospekt ble så oversendt departementet og styret i Olivin 20. oktober. Endelig utgave av prospektet – eller «informasjons memorandumet», som Fondsfinans kaller det – er godkjent og ferdig trykt og blir distribuert til potensielle investorer i disse dager. Når det gjelder den videre fremdriften i denne saken, vil jeg understreke at departementet – og meglerfirmaet som bistår oss – søker å holde et så høyt tempo som mulig, hensyn tatt til de krav som stilles til en forsvarlig og ryddig behandling i slike saker. Det statlige nedsalget vil bli gjennomført som en strukturert salgsprosess med to budrunder. Frist for foreløpige bud er satt til 29. november, hvoretter det vil bli gjennomført samtaler og forhandlinger med de mest aktuelle tilbyderne. Frist for endelige bud er 15. desember. Vår arbeidsplan er at salgsprosessen skal være ferdig gjennomført innen utgangen av 2000. Jeg kan imidlertid ikke gi noen garanti i slike sammenhenger, idet vi først og fremst må finne en kommersiell løsning som kan sikre både statens og selskapets interesser. Da vil det kunne oppstå situasjoner hvor vi ikke kan sette endelige tidsfrister.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Først vil jeg påpeke at Sjøfartsdirektoratet aldri har hatt en generell adgang til å utstede midlertidige sertifikat. Direktoratet utsteder sertifikater til sjøfolk i henhold til forskrift av 29. april 1998 om kvalifikasjonskrav, utstedelse av sertifikater og om sertifikatrettigheter for personell på norske skip. En som søker om navigatørsertifikat med utdannelse fra teknisk fagskole, må dokumentere bestått vitnemål i henhold til kravet i § 16 nr. 4.2 om «fullført godkjent utdanning og bestått godkjent eksamen». I norskfaget, som i alle andre allmennfag, kreves karakteren 2 for å få bestått vitnemål. I de nautiske fagene er kravet karakteren 3 for å få bestått. I forhold til regelverket kan Sjøfartsdirektoratet gi dispensasjon fra sertifikatkravene for en begrenset periode til en bestemt person. Denne unntaksbestemmelsen er en meget snever unntaksregel og benyttes ikke til å gi en generell dispensasjon frem til f.eks. kontinuasjonseksamen for kandidater som har strøket. Forskriften har i tillegg en generell bestemmelse hvor det i enkelttilfeller kan gjøres fravik fra forskriften. Her ligger listen svært høyt, og det må foreligge helt spesielle grunner som gjør dette unntaket nødvendig. Det kreves også at det må være sikkerhetsmessig forsvarlig. Jeg kan ikke se at utstedelse av midlertidige sertifikater til kandidater uten bestått vitnemål skal være spesielle grunner i forhold til forskriften. Etter min oppfatning vil en ordning hvor det automatisk skal utstedes midlertidige sertifikater undergrave hele prinsippet om bestått vitnemål slik det er nedfelt i Reform 94 – vedtatt i Stortinget – og den kvalifikasjonsforskriften som her er fulgt som en naturlig følge av det. Det er et stort ansvar å være navigatør på et skip, for slike stillinger krever at man har både en god allmennutdanning og en fagutdanning. Jeg vil ikke gå inn for å svekke kravet til allmennutdanning i forhold til det som ellers gjelder for utdanningspolitikken.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Det som er helt klart, er at det ikke har vært gitt en generell adgang til unntak, og jeg fastholder at det fortsatt heller ikke kommer til å bli gitt. Om det å ha en allmenn utdanning er viktig også for å navigere en båt, er svaret på det faktisk ja. Jeg tror at det å være allment oppdatert på mange områder – og det skader heller ikke med diktlesing innimellom – vil gjøre at man er hele mennesker. Og når man er navigatør på en båt, skal man ha hele den menneskelige siden inne, ikke bare den tekniske.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Representanten Leif Helge Kongshaug tillegger meg gjennom å referere til Bergens Tidende av 7. oktober i år, som omtalte mitt foredrag i Reiselivsbedriftenes Landsforening, ytringer som ikke stemmer. Jeg la i mitt foredrag vesentlig vekt på bakgrunnen for Regjeringens forslag om moms på tjenester og konjunkturavgiften. Regjeringen har lagt frem et budsjett med økt vekt på fellesgodene og mer rettferdig fordeling, som gir trygghet for arbeid og personlig økonomi. Politikk handler om å velge, og vi har foretatt noen tøffe prioriteringer. Det var mye av det foredraget også dreide seg om. Budsjettet legger opp til å satse på økonomisk stabilitet og forutsigbarhet, vi satser på forskning og nyskaping for å bygge ut velferdstjenestene. Jeg fremholdt at ingen kan løsrive seg fra fellesskapet. Det er gjennom felles bidrag vi bygger ut velferd og fremtidens Norge. Dette gjelder også for næringslivet og reiselivsnæringen. Jeg fant det riktig å sette reiselivsnæringen inn i en slik helhetlig ramme. Stortingsmeldingen om lønnsomme og konkurransedyktige reiselivsnæringer som Stortinget behandlet i sommer, og som det i store trekk var enighet om, behandlet bl.a. arbeidsmarkedet og tilgang på arbeidskraft. Vi er inne i en situasjon med tiltagende knapphet på arbeidstakere. Eldrebølgen, lavere pensjonsalder og kortere arbeidstid gir store utfordringer i alle næringer når det gjelder å bruke den tilgjengelige arbeidskraften mest mulig effektivt. Reiselivsnæringene er arbeidsintensive, og reiselivsbedriftene må i fremtiden være forberedt på å måtte konkurrere stadig hardere om arbeidskraften. Deler av reiselivsnæringene opplever allerede i dag betydelige rekrutteringsproblemer. Næringene har dessuten høy turnover av arbeidstakere. Det å beholde arbeidskraften er en betydelig utfordring. Selv om 1990-årene har vist en betydelig volumvekst i norsk reiselivsnæring, har den ikke klart å ta dette ut i bedre økonomi og lønnsomhet sett under ett. Dette er den store utfordringen for norsk reiselivsnæring – større verdiskaping og bedre lønnsomhet. Og det er en utfordring som i hovedsak næringen selv må takle. Reiselivsnæringene står overfor betydelige utfordringer. Jeg har imidlertid god tro på at vi skal mestre disse utfordringene på en god måte ved en offensiv og målrettet felles innsats fra næringene og de berørte myndigheter. Sentrale innsatsområder vil her være målrettet satsing på produkt- og reisemålsutvikling og profilering og markedsføring av Norge og norske bedrifter. Her gjør myndighetene en innsats ved å bygge videre på det eksisterende virkemiddelapparatet. SND skal fortsatt rette sin aktivitet mot bedriftene, Norges Turistråd mot internasjonal markedsføring og profilering av Norge, mens kommunene og det regionale nivået sammen med bedriftene må ha hovedgrepet om den lokale tilrettelegging. Klarer vi å se dette i sammenheng, har vi lagt et godt grunnlag for fremtidsrettede og lønnsomme reiselivsnæringer.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
På samme måte som den tidligere regjeringen skisserte, har også Regjeringen foreslått redusert moms på reiselivet, og så kan man alltids, i eventuelle prosesser, diskutere dosering. Men her var det altså skissert fra den forrige regjeringen redusert moms for reiselivsbedrifter, noe som Regjeringen faktisk har foreslått. Men det jeg sa under møtet, var at hvis man her gjorde en gjennomgang og kom til at det var bedrifter som på grunn av momsen – når man hadde regnet inn både inngående og utgående – var i en ytterst vanskelig situasjon selv om alle rundt dem vurderte det til at de hadde livets rett, ønsket jeg å diskutere det med deres bransjeorganisasjoner. Og en del av dem har faktisk tatt kontakt med meg.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Jeg vil gjenta at Regjeringen har fulgt opp den reduserte reiselivsmomsen som den forrige regjeringen bebudet. Den forrige regjeringen og det nåværende regjeringspartiet var jo enige om den felles strategien for reiselivsnæringen, som man faktisk la opp til her i vår, og som regjeringspartiet fortsatt står bak. Vi må nok ta med her at det har vært til dels liten lønnsomhet de senere årene, og at det er en god del overkapasitet, som også kom frem i forbindelse med næringens landsmøte. Men vi går igjennom dette med både Turistrådet, våre ambassader og Eksportrådet og ser på hvordan man skal profilere Norge i utlandet. IT-portalen som vil bli åpnet om kort tid, vil også være et bidrag i så måte, selv om det vil være et lite bidrag i den store sammenhengen.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
SND Invest ble opprettet i 1998 som en videreføring av den tidligere egenkapitaldivisjonen i SND. Det er et eget aksjeselskap med SND som morselskap. Bakgrunnen for denne omdanningen var ønsket om et klarere skille mellom SNDs låne- og tilskuddsordninger og egenkapitalvirksomheten. SND Invest skal gjennom aktivt eierskap bidra til vekst og utvikling i norsk næringsliv gjennom forretningsmessige investeringer i lovende bedrifter over hele landet. Investeringene skal foretas på forretningsmessig grunnlag, og ordningen skal ha en småbedrifts- og distriktsprofil. SND har bidratt til å bygge opp Stadt Automasjon A/S som en lønnsom bedrift, som er i ferd med å ekspandere og satse internasjonalt. SND Invest har i år investert 8 mill. kr i denne bedriften og sitter med 34,8 pst. av aksjene og har ett styremedlem. Bedriften står nå overfor en kapitalutvidelse. Når de nye eierne er på plass, skal det tas stilling til forskjellige alternativer hva angår fremtidig lokalisering av bedriften. Som aksjonær har SND Invest som oppgave, sammen med de øvrige aksjonærene – og i styret er en ikke alene, men man kjører sammen i og med at man har ett styremedlem – å vurdere hvilke tiltak som kan gi bedriften størst verdiskaping totalt og derigjennom en best mulig verdi for samfunnet og for bedriftens eiere. Når lokaliseringsspørsmålet skal avgjøres, forventer jeg at SND Invests styrerepresentant tar både forretningsmessige og distriktsmessige hensyn. Rent generelt vil jeg understreke at vi er opptatt av å legge forholdene til rette for å stimulere til næringsutvikling i distriktene. Gjerdsvika i Sande kommune er et prioritert område for støtte innenfor SND. Styret i Stadt Automasjon A/S vil i sin behandling av lokaliseringsspørsmålet også måtte ta i betraktning at støtte fra SND ikke kan påregnes om bedriften flyttes til Ulsteinvik, siden den kommunen ikke kvalifiserer for støtte i like stor grad som den kommunen der bedriften nå er lokalisert. Eierne vil naturligvis også måtte ta hensyn til øvrige ulemper med å flytte bedriften bort fra det miljøet den nå er etablert i, og som lokalsamfunnet så godt har støttet opp om. Dersom bedriftens eiere etter en samlet vurdering, til tross for alt dette, anser det som mest hensiktsmessig og lønnsomt å flytte til Ulsteinvik, står de fritt til å gjøre det.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Både representanten Kongshaug og jeg kommer fra områder der det skjer mye verdiskaping; det er ganske mye av Norges verdiskaping som skjer på Vestlandet. Vi vet jo at meget små miljøer har hatt en evne til å gjøre en utrolig stor innsats, ikke minst gjelder dette på det marine og maritime området. Men det som er utgangspunktet for SND, er at de også skal bidra til lønnsomhet. Hvordan styrerepresentantene ute i regionene, når de inngår i en slik diskusjon, vurderer det, vil det være galt av oss, enten det er statsråd eller styreleder, å legge oss opp i.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Jeg er glad for at representanten Kongshaug understreker SNDs viktige næringspolitiske virksomhet også når det gjelder bosetting og distrikt, men med næringspolitikken som base. Når det gjelder statistikker og rapportering for SND Invest, går det arbeidet videre. De første statistikkene vi nå fikk ut, må vi gjøre enda bedre, for her ble det et resultat der vi så morselskapene, men vi så ikke hvor de enkelte bedriftene under dem igjen var lokalisert. Da kommer vi til å få frem et mye mer nyansert bilde av hvor SND Invest faktisk har etablert seg ute i landet. Så her skal vi komme tilbake med en enda bedre modell for det. De øvrige forhold som representanten Kongshaug betimelig tar opp, vil være forhold som nå også blir drøftet i den bebudede stortingsmeldingen som kommer til våren, der vi får hele SND opp til diskusjon.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-01:
Jeg har følgende spørsmål til handelsministeren: «I forbindelse med utdannelse av navigatører ved tekniske fagskoler er dikttolkning på nynorsk sidestilt med nautiske fag som navigasjon, lastelære, stabilitetslære og sjøveisregler. Dersom man ved eksamen stryker i dikttolkning, får ikke vedkommende løst sitt sertifikat, fordi det ikke gis dispensasjon fram til kontinuering, noe man fikk mulighet for tidligere. Vil statsråden gjenopprette denne adgangen til å utstede midlertidig sertifikat i perioden fram til eventuell kontinuering?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-01:
Jeg takker statsråden for svaret, og registrerer at hun ikke er klar over at det har vært gitt utstrakt dispensasjon hvis man ikke bestod i nautiske fag, men det var vel å merke før dikttolking på nynorsk ble en del av navigasjonsopplæringen. Etter statsrådens utlegninger blir jeg fristet til å stille følgende tilleggsspørsmål: Mener statsråden virkelig at dikttolking på nynorsk er et egnet virkemiddel for å kunne ta seg fram på sjøen?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-01:
Jeg takker for svaret. Jeg lurer på om jeg er den eneste navigatøren her på Stortinget, og jeg har aldri tatt noe nynorskfag i min navigasjonsutdannelse. Statsrådens svar konkluderer med at for å være et godt nok menneske må du lære dikttolking. Da vil jeg spørre statsråden: Anser statsråden meg, som ikke har lært nynorsk da jeg tok navigasjonsutdannelse, for å være et fullverdig menneske?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-01:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Siden EØS-avtalen ble inngått har Fiskeridirektoratets kontrollverk og ESA drevet en kontinuerlig kampanje mot treverk som materiale i forbindelse med fiskeproduksjon. Ny forskning viser at treverk egner seg bedre enn plast. En rekke fiskebruk er lagt ned grunnet disse skjerpede kravene. Nå viser det seg at hjemmelen for disse skjerpelsene og påleggene er tvilsomme. Hva vil statsråden gjøre for å rette opp den store skaden som mange fiskerisamfunn er utsatt for grunnet nedleggelse av fiskeanlegg?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-01:
Jeg takker statsråden for svaret. Etter tre års hamring og jamring fra denne talerstolen nettopp om dette spørsmålet er det interessant å høre at det nå er gitt retningslinjer om at SND og Kommunaldepartementet skal se på disse bedriftene som er truet av nedleggelse. Men hva med dem som allerede er nedlagt? Vi er begge klar over at det figurerer en liste over bedrifter som kommer til å bli nedlagt. Det minste må være at de blir ivaretatt med midler, slik at de kan oppgraderes. Det er jo merkverdig at regelverket er laget slik at det ikke er i tråd med de forskningsrapportene som sier at treverk faktisk er bedre enn plast. Med utøvelsen av det regelverket som eksisterer, både i Fiskeridirektoratets kontrollverk og i ESA, hadde man ikke fått lov til å servere fisk på restaurantene i Norge hvis det regelverket hadde blitt lagt til grunn. Det er en underlig og merkverdig problemstilling. Hva har statsråden å si til det?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-11-01:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg skal fortelle presidenten og fiskeriministeren en liten historie om akkurat det der. En fiskeribedrift som tar imot krabbe på trøndelagskysten, var i ferd med å legge ned på grunn av krav fra Fiskeridirektoratets kontrollverk. Men etter å ha vært der en times tid, fikk vi stengt en vegg og åpnet tre dører, og da sorterte bedriften som produserte, under Næringsmiddeltilsynet. Statsråden insinuerer her at krav som stilles fra Næringsmiddeltilsynet, må være vesentlig dårligere, og at folkehelsen i Norge er dårligere. Det betviler jeg sterkt. Jeg tror faktisk at Næringsmiddeltilsynets regler ivaretar folkehelsen og matsikkerheten i Norge bedre. Men hvis det er blitt slik i norsk fiskerinæring at det er viktig med strengere regler for eksport av fisk enn for fisken vi skal spise selv i Norge, er vi på ville veier. Da må det jo være på høy tid å se på regelverket.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-11-01:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Ifølge Bergens Tidende 7. oktober 2000 var statsrådens budskap til landsmøtet i Reiselivsbedriftenes Landsforening at reiselivsbedrifter som ikke tåler moms og konjunkturavgift, ikke har livets rett, og at arbeidskraften i disse bedriftene trengs i det offentlige. Hvor mange arbeidstakere beregner statsråden å frigjøre på denne måten, og hvilke vurderinger har departementet gjort av konsekvensene for annet lokalt næringsliv, lokalt servicetilbud og distriktenes utvikling og vekst?»
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-11-01:
Reiselivsbedriftenes Landsforening har sett på konsekvensene for et utvalg av sine medlemsbedrifter. Av åtte bedrifter med stor spredning i bransje, størrelse og geografisk plassering ville bare én hatt tilstrekkelig inntjening i 1999 til å dekke en beregnet merbelastning av den momsreformen som nå er foreslått, og da er det ikke engang medtatt andre tiltak som ligger i statsbudsjettet, og som virker i negativ retning. Faktum er at for de små og mellomstore distriktshotellene er konsekvensene dramatiske. Hvilket inntrykk gjør dette på statsråden, og hva er statsrådens konkrete råd til disse bedriftene i denne sammenhengen?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-11-01:
Jeg er glad for det statsråden sa, at hun er åpen for dialog og diskusjon i gitte tilfeller. I stortingsmeldingen om reiselivsnæringen som ble behandlet i Stortinget i vår, gav Arbeiderpartiet sin fulle tilslutning til at bedre lønnsomhet og større konkurransekraft er helt nødvendig for at næringen skal lykkes i årene framover, og for at norsk reiseliv skal styrkes i den internasjonale konkurransen. Jeg antar at Arbeiderpartiet og statsråden ikke har skiftet syn siden den gang. Men vi registrerer jo at det er kommet forslag til nye avgifter, reduksjon når det gjelder satsingen på å profilere Norge i utlandet, og det er antydet at det er hard konkurranse om arbeidskraften, noe som er reelt. Mitt spørsmål blir da: Hva er statsrådens strategi for å snu den negative markedsutviklingen for norsk reiseliv og styrke Norge som turistland?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-11-01:
Jeg takker statsråden for det forrige svaret siden jeg glemte det i stad. Jeg vil stille et nytt spørsmål, som lyder: «SND har vært med på å bygge opp den lønnsomme og ekspanderende bedriften Stadt Automasjon A/S i Gjerdsvika på Sunnmøre. Nå ønsker SND Invest, som er heleid av SND, at bedriften skal flytte til Ulsteinvik. Ifølge styreleder i SND Invest, Frode Alhaug, i Sunnmørsposten 25. oktober 2000 er flytting til en by nødvendig for at en bedrift skal komme på «det nasjonale laget». Deler statsråden denne oppfatningen, og mener hun det er akseptabelt at SND driver næringsutvikling bygd på slike prinsipper?»
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-11-01:
Jeg vil takke statsråden for et fyldig svar. Det som jeg er opptatt av, er de prinsipielle sidene ved saken og signaleffekten av det som blir sagt. Og en av SNDs strategier er ifølge budsjettproposisjonen for neste år å være «premissgiver og redskap i gjennomføringen av en nasjonal næringspolitikk». I tillegg vet vi at SND er helt sentral i å realisere distriktspolitiske målsettinger og bidra til lønnsomme bedrifter over hele landet. Synes ikke statsråden det da er et problem når styreformannen i SND gir uttrykk for at det nok er mulig å bli kretsmester på landet, men at man må nærmere byene dersom man skal bli god nasjonalt sett? Er statsråden enig i at disse synspunktene ikke samsvarer med virkeligheten i norsk næringsliv? Og ser statsråden at slike uttalelser kan virke demotiverende og respektløse overfor alle de som lykkes i å drive lønnsomme og framtidsrettede bedrifter også utenfor byene?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2000-11-01:
Når det gjelder SNDs virksomhet, er det viktig at Stortinget gir signaler og en styringskurs for måten den skal drives på. Tidligere nærings- og handelsminister Lars Sponheim igangsatte et arbeid for å utvikle et godt rapporteringssystem for SND Invest, bl.a. for å utvikle rapporteringen når det gjelder geografi, slik at det er mulig å få et bedre bilde av hvor bedriftenes virksomhetsområde er lokalisert, og til hvilke områder kapitaltilførsel skjer. Hvordan er framdriften i dette arbeidet under den nye regjeringen? Og videre: Når styreformannen i SND er identisk med styreformannen i SND Invest og uttaler seg vekselvis på vegne av begge selskapene, blir det imidlertid ikke så lett for utenforstående å holde orden på ansvarsforholdene. Ser statsråden at disse to hattene er det ikke så formålstjenlig å ha på seg samtidig, særlig når det gjelder SNDs troverdighet som et viktig redskap for å realisere distriktspolitiske virkemidler?
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Utviklingen i sykefraværet er meget bekymringsfullt. Fra 1994 har sykefraværet økt sterkt. For 2001 anslås sykefraværet som dekkes av folketrygden, å utgjøre om lag 14 sykedager pr. lønnstaker, tilsvarende om lag 100 000 årsverk. Veksten i sykefraværet gjennom 2000 anslås å tilsvare om lag 10 000 årsverk. Det betyr at om lag halvparten av veksten i arbeidsstyrken på 22 000 personer i praksis går med til å dekke opp det økte sykefraværet. I tillegg til sykefraværet som dekkes av folketrygden, kommer sykefraværet som dekkes av arbeidsgiver, i om lag samme størrelsesorden. Dette er en utvikling som ikke er bærekraftig over tid. Regjeringen har derfor valgt å prioritere tiltak for å dempe veksten i sykefravær og uføretrygding som ett av ti tiltakspunkt i fornyelsesprogrammet for offentlig sektor. Sandman-utvalget har i sin innstilling konkludert med at det ikke finnes enkle årsakssammenhenger bak økningen i sykefraværet. Årsakene er sammensatte, og det finnes derfor heller ingen enkle tiltak vi kan sette inn for å snu utviklingen, f.eks. ensidig å foreta innstramninger i ytelsene til arbeidstakerne under sykdom. Det er nødvendig å sette inn tiltak på en rekke områder. En nøkkelfaktor for å kunne snu utviklingen er etter min mening å mobilisere arbeidslivet og få et aktivt samarbeid mellom partene og myndighetene. Dette er også i tråd med Sandman-utvalgets innstilling, som understreker at arbeidsplassen bør være den sentrale arena for å sette inn tiltak både i forhold til å redusere veksten i sykefraværet og forebygge uførepensjonering og utstøting. Regjeringen ønsker derfor en aktiv dialog med arbeidslivets parter for å komme fram til hvilke tiltak vi bør sette inn framover. Sosialministeren og jeg har invitert arbeidslivets parter til et møte 14. november for å drøfte dette nærmere. Skal vi ha en åpen dialog med partene, er det imidlertid viktig at vi ikke på forhånd har bestemt oss for hvilke tiltak som ikke er aktuelle. For denne regjeringen er det imidlertid visse forutsetninger og verdier som vil måtte ligge til grunn for vurderingen av mulige tiltak. I min artikkel i Dagens Næringsliv 26. oktober 2000, som representanten Kleppa viser til i sitt spørsmål, formulerte jeg følgende om hva Regjeringen anser som en forutsetning: «For denne regjeringen er det helt sentralt at folk skal kunne føle seg økonomisk trygge når de må være borte fra jobben på grunn av sykdom. Ikke minst er det viktig at arbeidstagere med kroniske lidelser og langvarig sykdom ikke rammes. Dette innebærer ikke nødvendigvis at dagens ordning skal videreføres i sin nåværende form. I hvilken grad Sandman-utvalgets flertallsforslag tilfredsstiller regjeringens grunnleggende krav til en sykelønnsordning, vil regjeringen vurdere nøye.» I nærmeste framtid vil Sandman-utvalgets innstilling bli sendt på høring. Regjeringen vil ikke ta stilling til hvilke konkrete tiltak som skal settes inn for å redusere veksten i sykefraværet før vi har fått vurdert innspillene fra denne høringen og synspunktene fra arbeidslivets parter, bl.a. gjennom dialog.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Jeg er enig med representanten Kleppa i at det har vært altfor mye fokusering på sykefravær knyttet opp til sykelønnsordningen. Som jeg sa i mitt svar, er det et bredt spekter av tiltak som må iverksettes, og som representanten Kleppa helt riktig sier: Vi må få økt lederansvar, økt ansvar på bedriftene og også et kollegialt ansvar. Det må ikke være slik at den sykmeldte føler seg utstøtt av sine egne kolleger fordi man ikke er i stand til å fungere 100 pst. på jobb. Regelverket må også bygges om, slik at vi tenker mer på funksjonsmuligheter enn på funksjonsbegrensninger. Derfor er det en rekke tiltak som vi må se på, og langt fra bare konsentrere oss om sykelønnsordningen. Det er derfor vi er så intenst opptatt av at dette må gjennomføres i en dialog med arbeidslivets parter, og at vi nå sørger for at vi har et bredt fundament for det fremtidige arbeid og ikke satser på ensidige løsninger som skaper konflikt istedenfor samarbeid.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Vi ser faktisk at i de bedriftene der man nå tar et så stort lederansvar at man også løfter denne problematikken opp på styrenivå, er man gjennom samarbeid med de ansatte i stand til å få til en utvikling som reduserer sykefraværet. Dette gjør ikke bedriftene for å være snille. Dette gjør bedriftene fordi de ser at hvis vi ikke greier å få bukt med dette problemet, vil de miste meget viktig kompetanse til utstøting istedenfor å kunne beholde denne kompetansen i videreutvikling av bedriftene. Så jeg har tro på at man gjennom et sett av virkemidler vil være i stand til å snu utviklingen – jeg hadde nær sagt – den må snus, for, som jeg sa i mitt hovedsvar: Den utviklingen som vi ser nå, er ikke bærekraftig, og den er vi nødt til å satse alt hva vi kan på å få snudd, slik at sykefraværet går ned istedenfor at det stadig stiger.
Erna Solberg (Høyre), 2000-11-01:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Aftenposten opplyste 22. oktober 2000 at om lag annenhver asylsøker som er kommet til landet de siste fire månedene, ikke har vært i avhør/intervju, og har ikke fått fremmet sine asylsøknader. Det innebærer at nesten 2 000 venter på å bli avhørt/intervjuet. Denne situasjonen har oppstått til tross for at UDI det siste året har blitt tilført mange nye stillinger. Hva er årsaken til at denne situasjonen har oppstått, hva vil statsråden gjøre for å løse den, og når vil dette kunne skje?»
Erna Solberg (Høyre), 2000-11-01:
Stortinget vedtok ved behandlingen av statsbudsjettet i fjor høst, som statsråden utmerket godt kjenner til, at man skulle få en stortingsmelding angående disse flaskehalsene. Samtidig har Stortinget ved gjentatte anledninger påpekt behovet for å få en raskere saksbehandling slik at man raskere får skilt ut de som skal få oppholdstillatelse, og de som skal sendes ut, av hensyn til utgiftene på de offentlige budsjetter i forhold til bosetting og ikke minst av hensyn til situasjonen for den enkelte asylsøker. Det er derfor meget viktig at man holder et tempo i forhold til disse forbedringene. Det er derfor litt skremmende å se at til tross for at det har vært en massiv økning, tar dette tid. Og når det så kommer rapporter fra UDI om at årets budsjett i praksis vil medføre at man mister en rekke stillinger knyttet til dette arbeidet, betyr det at statsråden også må gi svar i forhold til de opplysninger UDI har gitt i den senere tid, om at saksbehandlingstiden vil komme til å gå opp på grunn av lavere bemanning som følge av forslaget til statsbudsjett.
Erna Solberg (Høyre), 2000-11-01:
Jeg vil bare få lov til å replisere at en enklere praksis i forhold til arbeidsinnvandring, som Høyre bl.a. har foreslått, jo vil bidra til at det frigjøres ressurser som i dag brukes på det området. Men jeg er bekymret for en spesiell gruppe, som Aftenposten nylig har tatt opp, nemlig de mindreårige asylsøkerne, og det gjelder problemene knyttet til å få oppnevnt hjelpeverger slik at man i det hele tatt kan få satt i gang en intervjuprosess i forhold til disse. Dette forholdet tok jeg opp i et spørretimespørsmål til justisminister Hanne Harlem i april måned. Den gangen viste hun til det utvalget som nå er nedsatt knyttet til hele vergeloven. Jeg oppfordret da statsråden til å vurdere om man ikke burde gjøre noe spesielt knyttet til mindreårige asylsøkere, for å vente fire-fem år på en stor utredning om hele vergelovssystemet ville ikke være til noen hjelp i den akutte situasjonen. Hva er statsrådens vurdering? Bør vi ha et selvstendig og annet lovverk knyttet til verger for mindreårige asylsøkere?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Representanten Erna Solbergs beskrivelse av situasjonen baserer seg på en reportasje i Aftenposten som etter min mening er noe unyansert. Siden 1. juli 2000 har UDI gjennomført 1 160 intervjuer. Videre har direktoratet en restanse på 748 intervjuer, hvorav 504 allerede er berammet. Jeg deler imidlertid representanten Solbergs bekymring for fremdriften av asylintervjuene, og har i dag hatt et møte med Utlendingsdirektoratet for å diskutere den nåværende situasjonen og mulige tiltak for å redusere restansene og for å få saksbehandlingstida ned. De siste månedene har det vært en endring i sammensetninga av asylsøkere som ankommer landet. Mens det tidligere ankom flest asylsøkere fra Jugoslavia, Somalia og Irak, er det nå asylsøkere fra Øst-Europa, deriblant søkere fra Romania og Slovakia, som utgjør den største søkergruppa. Dette har bidratt til vanskeligheter med å få tak i kvalifisert tolke- og translatørbistand. Det har også vist seg at arbeidet med asylintervjuer i direktoratet har vært noe mer komplisert og tidkrevende enn det som ble forutsatt da direktoratet overtok denne oppgaven fra politiet 1. juli i år. Restansene må også ses i sammenheng med innføringa av ordninga med egenerklæringer, som asylsøkerne skal fylle ut i forkant av intervjuene. Egenerklæringene må oversettes til norsk før intervjuet kan foretas. Dette vil bidra til at det alltid vil være noen restanser som bl.a. er avhengig av tilgangen på kvalifiserte translatører. Selv om direktoratet foreløpig ikke har greid å nå målet med hensyn til gjennomføring av intervjuer og asylsaksbehandling, vil jeg likevel påpeke at dagens situasjon med hensyn til restanser og saksbehandlingstid tross alt innebærer en forbedring i forhold til tida før direktoratet overtok ansvaret for asylintervjuene. Videre har Utlendingsdirektoratet nylig gjennomført en omorganisering av virksomheten med sikte på å øke effektiviteten i saksbehandlinga. Direktoratet legger derfor til grunn at intervjukapasiteten vil øke fra om lag 126 til om lag 150 intervjuer pr. uke i løpet av relativt kort tid. Det er riktig som representanten Solberg påpeker, at direktoratet har fått tilført betydelige ressurser det siste året. Rekruttering av nye medarbeidere er imidlertid en ressurskrevende oppgave, bl.a. fordi de nytilsatte trenger både opplæring og arbeidserfaring. Det er derfor først den senere tid de nytilsatte er å betrakte som fullt ut operative med hensyn til asylintervjuer og saksbehandling. I tillegg er styrkinga av direktoratet også knyttet til en rekke nye oppgaver i inneværende år, herunder Norges tilslutning til Schengen-samarbeidet og Dublinkonvensjonen. Men det må ikke være noen tvil om at jeg kommer til å følge denne utviklinga nøye og gjøre det som kan gjøres for å få saksbehandlingstida ytterligere ned.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Dette er ganske komplisert, for vi greier ikke helt å styre hvor mange asylsøkere som kommer til landet vårt. Og som representanten Solberg er godt kjent med, har det den senere tid kommet flere asylsøkere enn før. Og også det at de plutselig kan komme fra andre land enn de man egentlig hadde tenkt å prioritere, gjør at ting blir satt litt på hodet i en periode, som jeg nevnte i mitt hovedsvar. Som jeg sa, har jeg i dag morges hatt et møte med Utlendingsdirektoratet fordi jeg deler den bekymringa som representanten Solberg har med hensyn til at saksbehandlingstida er for lang. Jeg kommer til å følge dette videre opp, og jeg er også helt klar på at målet selvfølgelig skal være at saksbehandlingstida blir så kort som overhodet mulig. Vi har også bedt UDI om å foreta seg noe i forhold til det. Vi har bedt om at asylsaker prioriteres. På grunn av den situasjonen jeg nå har orientert om, vil saksbehandlingstida for en del andre saker ta lengre tid. Jeg mener vi må være åpne for å vurdere om vi kan organisere og gjøre ting på en enklere måte, og da utelukker jeg heller ikke endringer i lover og regler.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Jeg er også her enig med representanten Solberg – vi har store problemer med å få verger nettopp for enslige mindreårige asylsøkere. Som representanten kjenner til, skal jeg i løpet av desember legge fram en stortingsmelding som dreier seg om integreringspolitikken, og spesielt i forhold til bosetting av våre nye landsmenn. I den forbindelse finner jeg det naturlig at vi også drøfter situasjonen i forhold til verger noe mer, for det er helt klart at vi er nødt til å få dette på plass. Så selv om det er et utvalg som jobber med det – og det skal de få lov til å gjøre – ser jeg også at det kanskje er en del tiltak som det går an å gjøre nå, slik at vi forhåpentligvis får litt av dette i orden før utvalget kommer med sin utredning.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Det er riktig at den aktuelle iranske familien har fått avslag på sin søknad om å få oppholdstillatelse i Norge. Søknadene ble avslått av Utlendingsdirektoratet 18. april i år, og etter klage av Justisdepartementet 26. september i år. Det er også riktig at det er fremmet en begjæring om omgjøring fra SOS Rasisme. Denne vil bli behandlet i løpet av november måned. I henhold til fast praksis kan jeg ikke uttale meg om enkeltsaker som er til behandling, og jeg kan derfor ikke uttale meg om hvordan jeg vurderer saken til datteren på 16 år. Når det gjelder forholdene i Iran, antar jeg at spørsmålet fra representanten Sahl først og fremst gjelder kvinnenes situasjon. Det er selvfølgelig riktig at iransk og islamsk familielov gir flere rettigheter til menn enn til kvinner, og at kvinner som sådanne diskrimineres. Når det gjelder forholdene i Iran generelt, har norske utlendingsmyndigheter gjennom hele 1990-tallet arbeidet aktivt med å innhente og systematisere kunnskap om landet. Opplysninger fra jevnlige tjenestereiser til Iran, utenrikstjenesten, FNs høykommissær for flyktninger og flere anerkjente menneskerettsorganisasjoner utgjør en del av utlendingsmyndighetenes beslutningsgrunnlag når det skal treffes vedtak etter utlendingsloven. At brudd på menneskerettigheter skjer i Iran, er vel kjent. Det innebærer imidlertid ikke at alle iranere som kommer til Norge og av ulike grunner ønsker å bli her, fyller vilkårene for asyl eller opphold på humanitært grunnlag.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Svaret på det siste spørsmålet fra Jan Sahl er nei. Enkeltmenneskers skjebne drukner ikke, det foretas en ordentlig, individuell behandling av hver enkelt sak. Når jeg sa det jeg gjorde, både om hva jeg mener er situasjonen for mange kvinner i det landet og også i forhold til menneskerettigheter, så står jeg selvfølgelig på det. Men jeg må selvfølgelig understreke, som jeg også gjorde, at det at det er andre holdninger og måter å være på der i forhold til hva vi er vant med, i seg selv ikke er et grunnlag for at alle fra Iran kan få opphold i Norge. Men det er altså en individuell vurdering i hver enkelt sak, og som jeg sa vil det med hensyn til den aktuelle saken som representanten Sahl har tatt opp, bli tatt en avgjørelse i løpet av denne måneden.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Jeg vet ikke om representanten Sahl nå viste til et brev med en henvendelse om et møte med meg. Det må jeg si at jeg ikke har sett, men generelt sett må jeg si at departementet behandler ganske mange tusen asylsaker i løpet av et år, og det er vanskelig for en minister, uansett partifarge, å kunne ha personlige møter med hver enkelt som måtte be om det. Det betyr ikke at vi ikke er interessert i f.eks. denne kvinnens situasjon, eller i situasjonen til andre som søker asyl i Norge, men fordi døgnet bare har 24 timer, må jeg si at det er vanskelig å imøtekomme alle slike henvendelser. Men det jeg kan forsikre om, er at denne saken som alle andre saker selvfølgelig blir underlagt en veldig grundig og skikkelig behandling i vårt system.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Ved endringa i utlendingsforskriften § 2a første ledd, som trådte i kraft den l. januar 2000, åpnes det for større fleksibilitet med hensyn til om utlendinger som ikke er omfattet av EØS-avtalen, skal kunne gis arbeidstillatelse som spesialist etter endt utdanning. Endringa innebærer at de kan få en arbeidstillatelse selv om de ikke har rett til det før etter fem års opphold utenfor Norge. Det er gitt retningslinjer som regulerer dette nærmere. Studenter som har finansiert studiene ved egne midler, dvs. uten støtte fra den norske stat, skal kunne gis arbeidstillatelse som spesialist uten karantenetid. Tidligere praksis for kvotestudenter og stipendiater videreføres, i hvert fall inntil videre, i den betydning at det kun unntaksvis dispenseres fra kravet til karantenetid. For denne gruppen er altså hovedregelen at de skal returnere. Dette er i tråd med de bistandsmessige og innvandringspolitiske målsettinger om at utlendinger som utdanner seg i Norge, skal vende tilbake til hjemlandet for å benytte utdanningen sin der. Kvotestudenter og stipendiater får også ettergitt studielånet fra Statens lånekasse når de reiser hjem. Jeg er likevel innstilt på å få disse spørsmålene nærmere vurdert i sammenheng med en generell gjennomgang av regelverket for innvilgelse av arbeidstillatelse i Norge. Jeg vil ikke nå konkludere om hva resultatet av det blir, det mener jeg vi må få anledning til å vurdere litt nærmere.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Jeg kan ikke i dag love en bestemt dato for det, men jeg kan love at vi jobber på høygir med saken om arbeidsinnvandring generelt. Det er helt klart at i den situasjonen vi nå er i, med skrikende mangel på arbeidskraft innenfor mange sektorer, er det sannsynligvis behov for å foreta en del oppmykinger og justeringer av regelverket. Vi jobber på høygir, og vi skal komme tilbake med noen forslag i løpet av få måneder – la meg bruke uttrykket: Vi gjør det så fort vi kan. Når det gjelder det som Dørum tar opp, skal vi selvfølgelig vurdere det. Men hvis man skulle gå inn på en linje her hvor kriteriet skulle være om den tidligere studenten kan vise til et arbeidstilbud i et annet vestlig land, er det klart at det for det første vil kunne være problematisk å finne ut om det arbeidstilbudet er reelt. Det ville kunne føre til at personer som skaffer reelle eller fiktive arbeidstilbud, kun bruker disse som argument for å få arbeidstillatelse i Norge. Det ville videre kunne undergrave hele formålet med studietillatelser, og i realiteten også oppheve regelen om at studenter skal vende tilbake til hjemlandet for å nyttegjøre seg utdannelsen der. Jeg bare sier det, for jeg mener at dette må man selvfølgelig også vurdere nøye dersom man skulle gå inn på den endringa som jeg skjønner Dørum er for.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Det viktigste med vårt helsevesen, slik Regjeringa ser det, er at det samlet sett fungerer til beste for folkets helse. At pasientene får den behandling de trenger, i rimelig tid med god medisinsk kvalitet, er det viktigste. Det er dessverre ikke alltid tilfellet pr. i dag, og da er det nødvendig at vi med åpne øyne ser på hvordan helsevesenet vårt er organisert, derunder også hvordan eierskapet er pr. i dag. Regjeringa har selvfølgelig også andre politiske mål, som lokalt selvstyre, slik representanten Meltveit Kleppa viser til i sitt spørsmål. Som hun vet, er jeg særdeles opptatt av det lokale selvstyre. I den grad det er et motsetningsforhold mellom målet om bedre helsevesen og målet om å styrke det lokale folkestyret, er det vår jobb som politikere å foreta en avveining. Min vurdering er at sjukehusene bør bli statlige, fordi jeg mener at det bl.a. vil bidra til klarere ansvarsforhold, bedre regional samordning av spesialisthelsetjenesten, mer lik tilgjengelighet til helsetjenester, mest mulig likeverdig tilbud for våre innbyggere. Det mener jeg totalt sett vil kunne gi oss et bedre helsevesen til beste for landets innbyggere. Jeg går ut fra at representanten Meltveit Kleppa vet at Arbeiderpartiet skal ta standpunkt til statlig eierskap av sjukehus på sitt landsmøte i slutten av neste uke, og at jeg selvfølgelig verken kan eller vil forskuttere resultatet av landsmøtes behandling av denne saken.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Jeg er ikke helt enig i det siste representanten Meltveit Kleppa tok opp. Det jeg mener må være helt avgjørende når vi snakker om helsepolitikk, er at folk, uansett hvor de bor i landet, kan være sikre på at de får den hjelpen de trenger, når de trenger den, og at de kan være sikre på at der de kommer, er det folk som er veldig godt skikket til å ta seg av nettopp deres sjukdom for å kunne hjelpe dem. Og da mener vi faktisk at den måten vi har organisert eierskapet av våre sjukehus på i dag, ikke er den best egnede måten å gjøre det på. Når det er sagt, er vi klar over at det alene ikke løser utfordringene i helsevesenet, men det kan ikke være slik som vi nå ser når det gjelder enkelte lidelser, at hvilken hjelp og behandling man får, er avhengig av hvilket fylke man bor i. Det har også betydning for den livskvaliteten folk får senere, og dette må vi rett og slett få slutt på. Vi må ha likeverdig behandling, og vi må ha ansvaret klart plassert. Når det er sagt, vil det i vårt opplegg selvfølgelig også bli lagt opp til at vi vil trekke inn lokale representanter, og det vil også være slik at vi gir mer tillit til det som måtte bli av foretak rundt omkring.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-11-01:
Det representanten Meltveit Kleppa nå sa, vet hun er en feil beskrivelse av Arbeiderpartiets politikk. Regjeringa vil, som representanten er kjent med, komme tilbake med en egen sak om oppgavefordelingen mellom de ulike forvaltningsnivåer og også en vurdering av om vi skal ha det antallet forvaltningsnivåer vi har i dag. Det kommer vi tilbake med i mars-april neste år, og da får vi rikelig anledning til å diskutere det. Men representanten Meltveit Kleppa vet veldig godt at denne regjeringa har som uttrykt målsetting for det første å organisere alt i offentlig sektor på en slik måte at det tjener brukerne våre, og for det andre å gjøre det slik at vi ivaretar demokratiet og ikke minst det som dreier seg om lokalt selvstyre. Og jeg tror jeg skal sette mange kroner på at denne regjeringa selvfølgelig ikke kommer til å foreslå at videregående skole skal være et statlig ansvar. Personlig mener jeg også at selv om man gjør sjukehusene statlige – hvilket jeg mener er helt riktig, for vi kan ikke ha en situasjon der folk blir behandlet ut fra hvilket fylke man tilhører, det må være likt uansett hvor i landet man bor – så mener jeg at det fortsatt vil være behov for å ha et regionalt folkevalgt nivå. Og det vil være nok av oppgaver for et slikt nivå å styre med, og sannsynligvis bør de også ha flere oppgaver enn det de har i dag.