Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 1999-10-20:
Som kjent har Regjeringa i samsvar med vedtak i Stortinget sett ned eit breitt samansett utval for å drøfte og vurdere utviklinga i norsk høgare utdanning framover. Mjøs-utvalet skal levere sluttinnstillinga si 1. april neste år. På dette tidspunktet er det ikkje klart kva utvalet meiner om spørsmålet om fleire universitet i Noreg. Noregsnettrådet har i eit møte 23. september i år drøfta den vidare utviklinga av institusjonsstrukturen. I eit samrøystes vedtak seier rådet at det «i et dynamisk system for høgre utdanning er … uheldig å fasttømre en institusjonsstruktur ved lov». Rådet rår derfor til lovendring, slik at institusjonsstrukturen ikkje vert fastsett i lova, men at institusjonane får høve til å velje fritt den nemninga som dei finn mest dekkjande for verksemda og den faglege profilen. I etterkant har saka òg vore drøfta i Høgskulerådet og Universitetsrådet. Eit stort fleirtal i Høgskulerådet slutta opp om Noregsnettrådet sitt syn, mens Universitetsrådet samla seg om å understreke «behovet for en avklaring av universitetsbegrepet i tråd med den internasjonale utvikling» og be Mjøs-utvalet om å «utrede en lovendring som legger til rette for dette». Dette viser at universitetsspørsmålet vert sett på dagsordenen i alle organ som drøftar framtida for norsk høgare utdanning. Så langt handlar diskusjonen mest om prinsipp og premissar, ikkje om einskildinstitusjonar, slik representanten Inge Lønning spør om i spørsmålet sitt. Eg har som statsråd heile tida vore sterkt oppteken av å oppmuntre dei høgare utdanningsinstitusjonane til å satse på konsentrasjon og kvalitet innanfor utvalde fagområde, og av å påskjønne ei slik tung satsing på spisskompetanse. Dette var m.a. grunnen til avgjerda om å utvide retten til å tildele doktorgrad til òg å gjelde statlege høgskular. Eg viser her til den konkrete tildelinga til Høgskulen i Stavanger, og til den vidare prosessen knytt opp mot søknader frå Høgskulen i Agder og Høgskulen i Bodø. Eg er open for at institusjonar skal vurderast ut frå kvalitet og ha dei same rettane når dei vert vurderte som fagleg jamgode. Eg er derfor samd med Noregsnettrådet i at vi treng ein institusjonsstruktur som gjev rom for dynamikk og endring. Eg har merka meg at den svenske regjeringa i fjor vedtok å gje tre høgskular universitetsstatus ut frå visse faglege kriterium. Dersom einskilde høgskular, med støtte frå regionen, maktar å utvikle tung spisskompetanse på fleire fagområde, ser eg dette som ei mogleg utvikling òg i vårt land på relativt få år. Dette er bakgrunnen for vurderinga mi av utviklinga ved Høgskulen i Agder, slik dette er referert i det konkrete oppslaget i Fædrelandsvennen, som representanten Inge Lønning viser til i sitt spørsmål, framført av Petter Løvik. Eg ser positivt på at det er så brei interesse for desse spørsmåla. Det vil no vere rett, både i fagmiljøa og på politisk hald, å vente på innstillinga frå Mjøs-utvalet. Innstillinga vil gje grunnlaget for ei stortingsmelding om hovudlinene for norsk høgare utdanning det fyrste tiåret i det neste hundreåret. Her reknar eg med at spørsmålet om institusjonsstruktur, herunder forholdet mellom universitet og høgskular, vil stå sentralt.