Oddvard Nilsen (Høyre), 2002-01-31:
Jeg merket meg at representanten Schjøtt-Pedersen hadde store forventninger til Regjeringen – jeg ante faktisk at det lå et lite håp der. I så måte er det greit å høre at også opposisjonen har tillit til at vi skal få dette til. Men så til selve redegjørelsen – Fra ord til handling. Det er faktisk en ganske spennende redegjørelse. Det sier jeg selv om jeg tilhører et av regjeringspartiene. Ved å lese gjennom den og være redelig synes jeg det er mye nytt, mye spennende, mye som pirrer tanken – og det er bra. Det er faktisk påpekt i en del medier at denne redegjørelsen er til å bli klok av. At den smaker av fugl, har også vært kommentar i media. Hva er det så som er essensen? Jo, redegjørelsen er for det første meget sterkt forbrukerorientert. Den har ved sine virkemidler en klart desentraliserende profil, den vil virke ansvarliggjørende, og den anerkjenner, til tross for hva representanten Giske var inne på her i sted, den betydelige kompetansen til de ansatte i offentlig sektor. Redegjørelsen varsler altså en ny kurs i forhold til hva Arbeiderpartiet så langt har stått for. Den legger nemlig vekt på at forbrukerne også er enkeltmennesker og dermed ulike, og den legger vekt på at landet vårt har ulike områder og at behovene er ulike. Tilbudet vil derfor tilpasses den enkeltes behov, ikke standardiseres gjennom et mylder av sentrale forskrifter som i stor grad har hatt «likhet» som mål, og ansvarsfraskrivelse som resultat. Den sosialdemokratiske likhetsarv har i liten grad fokusert på enkeltindividets behov og rettigheter. Den har vært like lite forbrukerorientert. Forbrukerne har derved følt at både tilgjengelighet og tilbud har vært lite tjenlig sett fra deres side. Det har skapt frustrasjon og misnøye med offentlige tjenester. Redegjørelsen, Fra ord til handling, gir signaler og klare budskap om en langt mer forbrukerorientert politikk. Det skal skje ved å sette nettopp forbrukeren i sentrum. Tjenestene skal tilpasses den enkelte. Det må skapes et nødvendig mangfold, slik at der er variasjon og valgfrihet. Dette vil da øke den enkeltes valgfrihet, men forbrukerne er først og fremst opptatt av de tjenestene de skal ha. Hvordan det hele er organisert, bryr de seg lite om – om noe i det hele tatt. Det er omtrent som når jeg går i banken. Jeg spør ikke da om hvorledes banken organiserer sine tjenester. Jeg er opptatt av om de er tilgjengelige, om jeg får utført de tjenestene jeg er på jakt etter, om jeg får betalt mine regninger eller tatt ut mine penger på en enkel og ryddig måte. Det er faktisk forbrukernes tilfredshet som er selve målet – ikke i og for seg at tilbudet er likt. Det er ikke målet i seg selv. Målet er at forbrukerne er tilfredse, og det er vel ingen i denne sal som vil påstå at det norske folk er tilfreds med alle offentlige tjenester? Men da er det også på tide å gjøre noe med det! Denne forbrukerorienteringen og fokuseringen på enkeltmennesket står i sterk kontrast til det Arbeiderpartiet gjorde da de satt i regjering. Da Kosmo i sin tid sa at de ansatte skulle ha veto når det gjaldt omstillingstiltak i offentlig sektor, hva hadde han da i fokus? Jo, systemet, ikke enkeltindividene, forbrukerne der ute, som tjenestene skal være til for. Sannheten er at når man har et så regelstyrt system, har man også et meget sentralistisk system. Det er også noe av det som ligger i denne redegjørelsen; en vil være langt mer desentralistisk, ved at en gir beslutningsmyndigheten til de lokale utøvere. Det vil gi større muligheter og større variasjon, men det vil også gjøre jobbene i det offentlige langt mer spennende. Det er en betydelig kompetanse der ute. Jeg husker fra min ordførertid at vi i sin tid fikk den fikse ideen – etter min mening den meget gode ideen – at vi skulle få behandlet kurante byggesaker på én time. Ingen kan ane hvor mange motforestillinger det var til det, helt til hver enkelt ble bedt om å sette opp en liste over forhold som hindret oss i å gjennomføre dette tiltaket. Da kom de ansatte i kommunen opp med den listen. De viste en enorm kreativitet ved dette, og vi fikk det til. Paradokset var at det var dette hus som da plutselig skulle endre plan- og bygningsloven, detaljert i en slik grad at det var umulig å gjennomføre dette, noe som ødela hele den tilnærmingen som vi faktisk hadde fått til. Til syvende og sist er det som er viktig i denne sammenheng, nettopp det jeg innledningsvis forsøkte å si, at denne orienteringen, denne redegjørelsen, er langt mer forbrukerorientert. Jo, det er riktig som noen sier, at det da vil være noe ulikt tilbud rundt om i Norges land. Men hvis resultatet blir at det norske folk er bedre tjent og mer fornøyd med de offentlige tjenestene, ja, så er målet nådd.