Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-05-06:
Jeg vil takke komiteen for samarbeidet i saken. Hele komiteen står bak ønsket om å bidra til større grad av bearbeiding av marine råstoff i Norge, noe som går klart fram av denne innstillingen og nær sagt alle tidligere saker på området. Det er imidlertid ikke det som nødvendigvis er spørsmålet i dag. Det er det forslaget som er fremmet, og nå også løse forslag. Vi behandler i dag et prinsipielt utfordrende forslag. Forslaget går ut på at fiskeren skal trekkes i kvote dersom den han selger fisken til, velger å videreselge den ut av landet uten videre bearbeiding. Dette betyr i klartekst at fiskeren skal straffes for noe han eller hun ikke har innflytelse over. Dette bryter med grunnleggende rettsprinsipper og vil nok framstå som urimelig. Det må være den som utfører den uønskede handlingen, som må tåle konsekvensen, ikke den som ikke har noe med handlingen å gjøre. Som kjent – der intet er, har selv keiseren tapt sin rett. Prinsippet om å rette baker for smed er ikke et prinsipp flertallet i komiteen ønsker innført. På det grunnlaget er det et flertall i komiteen går imot forslaget og de andre forslagene i saken som peker i lignende retning. Det er også foruroligende at bakgrunnen for forslaget inneholder en rekke feilaktige eller unøyaktige påstander. Den islandske modellen er ikke i funksjon selv på Island. Påstanden om at bare 10 pst. av fisken landes i Norge, er fullstendig tatt ut av luften. Ifølge SSB er det slik at ni av ti fisk landes i Norge, ikke slik at ni av ti fisk landes i utlandet. Påstanden om eierkonsentrasjon er heller ikke riktig, og det er heller ikke påstanden om overføring av kvoter fra kyst til trål. Jeg minner om at i år ble det overført om lag 4 000 tonn fra trål til kyst. Jeg har en viss forståelse av hvor disse tallene kommer fra. Vi er nok vitne til i noen grad at historien har blitt bedre underveis fra det opprinnelige faktum, slik H.C. Andersen beskrev i sitt eventyr om fjæren som ble til fem høns. La meg understreke: Det gjelder påstandene, ikke utfordringen om å få høyere grad av bearbeiding. Der deler vi alle ambisjonen. Modellen finnes altså ikke i bruk, og det som skal være faktagrunnlaget, er altså feil. John Maynard Keynes er tillagt ordene om at når fakta endrer seg, skifter man mening. Her er Rødts fakta i alle fall endret. Men det var ikke Keynes som sa det, og jeg har liten tro på at Rødt vil følge det han ikke sa. Men en kan jo håpe. Dersom en likevel skulle se bort fra bruddet med rettsprinsippene og det at modellen ikke er prøvd ut selv der den kommer fra, og at bakgrunnsinfoen er feil, er det da en god idé? Nei, vil jeg si. Den som blir straffet, kan ikke påvirke bruken av fisken. Den som kan påvirke bruken, får ingen straff. Det er dermed ikke noe insentiv i dette til faktisk å øke bearbeidingen. Sesongsvingningene i norsk torskefiskeri gjør at en i perioder er nødt til å selge fersk fisk ut, og dermed vil dette bare framstå som en ekstraskatt på lofotfisket. Det er et helt åpenbart handelshinder, og i dagens situasjon, slik det nå er i verden, er det ikke urimelig å tenke seg at innføring av handelshindre eksplisitt tenkt å ramme industrien i land vi har frihandelsavtaler med eller er i forhandlinger om slike avtaler med, vil medføre en reaksjon der det svir mest for oss.