Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Regjeringen varsler i trontalen at den vil starte arbeidet med en samhandlingsreform i helsevesenet. Hvorfor det? Jo, vår analyse er at de enkelte delene av norsk helsevesen hver for seg ikke er uten feil, men på mange måter fungerer godt. Men de pasientene som har behov for helhetlig pasientforløp, blir taperne, fordi de ulike leddene ikke samhandler godt nok. Det er mange eksempler som kan underbygge det jeg nå sier. Et eksempel er eldre innlagt på sykehjem som skrives inn og ut av sykehus, ikke fordi de i prinsippet etterspør eller har behov for sykehustjenester, men fordi det økonomiske systemet tilsier at innleggelse skjer. Pasienten blir kasteball, og samfunnets totale kostnader øker, men kommunene tjener på det. Et annet eksempel gjelder rusmisbrukeren som har vært ett år, to år, tre år på en heldøgnsbehandlingsinstitusjon, som har lært seg å leve med sin rus der, og som etter å ha vært rusfri kanskje et helt år skrives ut til en kommune og da til et nærmest ikke-eksisterende kommunalt tjenestetilbud. Hva skjer? Tre-fire dager etter at utskrivningen er gjennomført, sprekker han, og ett-to-tre år med heldøgnsbehandling er bortkastet. Et tredje eksempel: I 2007 hadde vi ved norske sykehus 150 000 liggedøgn for utskrivningsklare pasienter. Et enkelt anslag tilsier at vi brukte 800 mill. kr på å ha pasienter liggende i sykehus som ikke hadde noe i sykehuset å gjøre. Det var et dårlig pasienttilbud når sykehuset var ferdig med deg. Det skapte kø, for utenfor stod det pasienter som ønsket å komme inn. Det var en dyr og dårlig løsning. Kommunene hadde ikke råd til å ta imot deg, mens pengene ble brukt i Norges dyreste helsesenger. Det finnes mange gode eksempler, til tross for det jeg nå sier, på at det faktisk skjer god samhandling. Jeg har hatt gleden av, etter at jeg ble helseminister, å reise litt rundt i Norge og se på en del av de gode eksemplene, f.eks. det distriktsmedisinske senteret i Stjørdalen, Saupstad helsesenter i Trondheim, sykepleiere i Skien som lærer alle ansatte i kommunehelsetjenesten opp i intravenøs behandling, osv. Men det vi må konstatere, er at den gode samhandlingen skjer på grunn av ildsjeler, den skjer på tross av systemet og fordi noen sier: Vi gjør det likevel. Jeg tror ikke det vil være en holdbar situasjon for framtiden. Derfor er vi nødt til å gjennomføre en samhandlingsreform, en reform som svarer på hvordan god samhandling kan skje, ikke på tross av systemet, men på grunn av systemet. Mye er sagt og skrevet om samhandling i mange år, men ett spørsmål står ubesvart: Hva slags endringer må skje med det økonomiske systemet og det juridiske rammeverket for at god samhandling skal skje på grunn av systemet? Jeg ser at mange kritiserer oss for at vi nå starter nye utredninger. De sier at det finnes utredninger. Det er jeg dypt uenig i. Det finnes ingen utredninger som svarer på det spørsmålet jeg nå stilte: Hva slags økonomisk system og hva slags juridisk rammeverk trengs for at god samhandling skal skje på grunn av systemet? Derfor er det at vi nå i Helse- og omsorgsdepartementet har etablert et stort prosjekt med mange faser, hvor vi nettopp stiller det spørsmålet, og hvor vi sier at vi i løpet av april skal komme opp med et helt konkret forslag til et slikt nytt økonomisk system. Vi skal behandle det i regjering, vi skal behandle det i regjeringspartiene, og vi skal komme til Stortinget med et forslag når vi er klare til det. Jeg føler meg veldig overbevist om at hvis vi ikke greier å få samhandlingen til å skje gjennom systemendringer, vil helsevesenet fortsette å slite, og da hjelper det ikke å bevilge enda mer penger, for da bevilger man enda mer penger som fortsatt brukes feil.