Erna Solberg (Høyre), 2003-02-20:
Denne vinteren har vist hvor sårbar elektrisitetsforsyningen er for lite nedbør. Det er altså ikke markedet som sørger for at vi har lite strøm, men det er faktisk mangelen på nedbør som sørger for at vi har lite strøm. Tilsiget til kraftmagasinene høsten 2002 var de laveste som er registrert siden målingene startet i 1931. Det er altså et historisk perspektiv over dette, som man må ta innover seg. Samtidig fikk vi en tidlig vinter i de største forbruksområdene i Norden, og prisene økte raskt til et svært høyt nivå. Selv om det nå har vært en periode med mildere vær, ligger kraftprisene fortsatt på et relativt høyt nivå. Vi vet at tilsiget fortsatt er dårlig, og at det kan komme vanskeligere perioder fremover. Etter at kraftprisen på kraftbørsen var oppe i 80 øre/kWh i midten av januar, har prisene i flere uker ligget på mellom 30 og 40 øre/kWh. Dette er om lag det dobbelte av hva prisene normalt har vært om vinteren de senere årene. Kalde perioder kan komme til å bringe prisene en del opp igjen, mens mer normale temperaturer antakelig vil gi relativt stabile priser, på det nivået en ser i dag. Utviklingen frem mot våren er svært avhengig av temperaturene for resten av vinteren, og når snøsmeltingen kommer i fjellet. Selv om det er en sen påske, bør vi altså be om en tidlig vår. Regjeringen har i St.prp. nr. 41 lagt frem forslag om å utbetale et engangsbeløp på 700 kr til de husholdningene som mottok bostøtte i tredje termin 2002, for å kompensere for økningen i strømprisene. Dette forslaget ble lagt frem i uke 2. Vi sa samtidig med at vi la frem dette forslaget, at vi skulle følge med i utviklingen, men at vi mente det var behov for et strakstiltak. Jeg vil samtidig gjøre oppmerksom på at uke 2 var den uken de høyeste prisene var rapportert i markedet, og vi foretok en vurdering basert ikke bare på økonomisk bæreevne i forhold til at vi må ha et stramt budsjett, men også at man skulle gi en andel av en dekning av et gjennomsnittsforbruk som var basert på den typen husstander som får bostøtte, som altså har et betydelig lavere gjennomsnittsforbruk fordi de har mindre leiligheter, enn det som er gjennomsnittsforbruket ellers. Vi mener at bostøtten er en svært målrettet og treffsikker ordning for dem som har dårligst råd over et lengre tidsrom av sitt liv. Den omfatter 106 000 husholdninger med svært lave inntekter. Vi har valgt å foreslå et enkelt system fordi vi skulle gjøre dette hurtig, med lik kompensasjon for alle gruppene i bostøtteordningen for å kunne foreta utbetalinger raskt til lave administrative kostnader. Vi kunne gjort det vanskeligere, noe som hadde gitt bedre treffsikkerhet, med mer penger til dem som hadde barn f.eks., og annet, men vi valgte altså et meget enkelt og sjablonmessig system for å redusere kostnadene og for å kunne gjøre dette raskest mulig. Jeg har merket meg at flertallet i Stortinget foreslår å øke engangsbeløpet til kompensasjon for økte strømpriser til 2 500 kr. Jeg mener at 2 500 kr vil være et betydelig bidrag til kompensasjon for økte strømutgifter til disse husholdningene, som har lavere gjennomsnittlig forbruk enn gjennomsnittshusholdningene ellers har i Norge. Jeg har samtidig lyst til å understreke at vi i Regjeringen føler oss ikke tusjert over at våre partier på Stortinget er med på dette, for vi har sagt at vi skulle følge med i situasjonen, og situasjonen med høye kraftpriser har vart lenger enn det vi kunne forutse på det tidspunktet da vi lagde strakstiltak i uke 2. Det er imidlertid også flertall for å øke inntektsgrensene i bostøtteordningen for barnefamilier med 30 000 kr samt at alle i bostøtteordningen heretter skal motta tillegg for lys og varme. Det er mulig at vi ikke har vært flinke til å sende ut pressemeldinger og fortelle om alle detaljene og endringene vi har gjort i satsene. Men det er slik at vi har en betydelig økning i satsene fordi det var en betydelig innsats på bostøtten i budsjettet, hvor litt under halvparten av økningen i bostøtten ble brukt til å utvide ordningen for barnefamilier. Så brukte vi litt av det som kom i tillegg, til en økning for dem som allerede har lys og varme, med en høyere sjablon enn tidligere, og så har vi justert alle satsene internt i ordningen, som bidrar til at inntektsgrensen er gått opp. Det denne regjeringen har gjort på dette området, står altså i sterk kontrast til det opplegget vi arvet fra Stoltenberg-regjeringen i fjor høst, hvor det reelt sett var et kutt for alle andre bostøttemottakere enn dem som bodde i de største byene i Norge, og hvor regjeringen Bondevik bidrog med å øke sjablonen for strøm og varme den gang, slik at det for dem som fikk strøm og varme, likevel ville være et positivt resultat. Jeg har merket meg at man nå ønsker å gjøre endringer i tillegget for lys og varme, slik at alle kan få det. Jeg er ikke uenig i at det kan være en god satsing, at det kan være riktig fremover. Men jeg føler at det kanskje er litt rart at dette er et område som ingen hadde forslag om i høst. Mens alle har vært opptatt av at vi skal gjøre noe, se ting i sammenheng og få en mer målrettet og treffsikker ordning innenfor bostøtten, var det ingen som på det tidspunktet hadde forslag om å utvide. Men man hadde forslag om å fjerne arealgrensen på 40 m2, slik at de som var under den grensen, skulle komme inn. Kanskje også de i dag har like store problemer med strømregningen sin? I forrige uke hadde representanten Signe Øye et spørsmål i spørretimen om de som har delt omsorg, hvor ikke begge parter kan få bostøtteordning. Det forslaget var ikke prioritert før jul, da de kanskje også ville vært verdige det. Spørsmålet er: Er dagens tidspunkt, hvor vi skal snakke om midlertidig kompensasjon, det riktige tidspunktet for å velge hvor de varige løsningene fra endringen i bostøtteordningen skal være? Nei, det synes jeg ikke, særlig ikke når vi vet at vi til høsten får en stortingsmelding som går gjennom hele bostøtteordningen. Jeg er glad for at Fremskrittspartiet holder fast ved at vi faktisk kan se ting i sammenheng, særlig når vi gjør varige endringer. For øvrig vil jeg honorere Arbeiderpartiet for at de er konsekvente, selv om konsekvensen er litt annerledes enn tidligere. For to år siden var de konsekvente i likebehandlingen. Da foreslo de å fjerne lys og varme-tillegget for alle pensjonister og uføre. Der hadde man fått likebehandling. At den konsekvensen nå blir den andre veien, får være så sin sak, men de store ordene, synes jeg blir litt rare, tatt i betraktning at strømutgifter har vært et problem for uføre og pensjonister, og hvor Stoltenberg-regjeringen foreslo en kraftig innstramming, som de fikk nedstemt i Stortinget. Søknadsfristen for første termin er gått ut. Flertallet har bevilget penger til to utbetalinger i 2003. Den tredje terminen i 2003 utbetales altså i januar 2004 og belastes bostøttebudsjettet for 2004. For å unngå en ekstrautbetaling av bostøtte frikoblet fra de innarbeidede søknadsprosedyrene i kommunene og i Husbanken, som vil gi betydelig mer administrative merutgifter, vil jeg samordne utbetalingene knyttet til regelverksforandringene med andreterminsutbetalingen i september og knytte dette til innføringen av månedlig utbetaling av bostøtte. Forbedringene skal imidlertid beregnes fra første termin, men utbetales i september. Jeg mener det er uheldig at vi endrer regelverket i bostøtten flere ganger etter at budsjettet for 2003 er vedtatt. Det kommer til å medføre økte administrasjonsutgifter for kommuner og stat. Kommunenes boligkontor og kommunenes sosialkontor vil få en stor pågang av nye bostøttesøkere som de må veilede, registrere, kontrollere og sjekke nøye. Med denne ordningen blir det økt saksbehandling i kommunene. Det kommer også til å bli økte administrative kostnader for Husbanken, langt utover det Regjeringen hadde lagt inn for å kompensere for en veldig enkel engangsutkjøring av ekstrabevilgningen. Regjeringen har tidligere varslet at den vil gjennomføre en kartlegging av konsekvensene for kommuneøkonomien når det gjelder slike økninger i strømprisene som vi har hatt denne vinteren. Det sa vi før vi fremla den proposisjonen som er til behandling nå. Vi kommer til å legge frem resultatene av denne kartleggingen i kommuneproposisjonen for 2004 og i revidert nasjonalbudsjett. Jeg har likevel lyst til å understreke at når man nå bare diskuterer én utgiftsside, må vi ta innover oss at det for øyeblikket faktisk er ganske mange andre utfordringer for kommunesektoren og for hele budsjettet. Det er enkelt å by opp utgifter på statsbudsjettet i en politisk konkurranse når det er uavhengig av inntekten. Hovedgrunnen til at regjeringspartiene ikke har kunnet gå lenger, er at vi klart ser perspektiver for et revidert nasjonalbudsjett som er meget vanskelig å sy sammen innenfor de økonomiske rammene som dette stortingsflertallet har ment man skal ha. Fortsatt holdes stramheten i budsjettet, og for hvert enkelt vedtak som man byr opp her, kommer det vonde og vanskelige kutt som Stortinget må ta stilling til når revidert nasjonalbudsjett legges frem. Da kan det jo være at det hadde vært bedre å vente noe med å overby alle bevilgningene på dette tidspunktet av året, til man så hvem som må betale regningen, for det er ikke sikkert at alt er sosialt rettferdig når man ser hvem som må betale regningen til slutt. Vi vet f.eks. fra tidligere at Arbeiderpartiets hang til å bruke avgiftsøkninger som betaling har en meget urettferdig slagside.