trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Stefan Heggelund (Høyre), 2020-06-15:
Hvorfor bruker representanten Aukrust som et av sine hovedargumenter at utslippene må videre ned? Hvorfor bruker han det som et argument mot regjeringspartiene og borgerlig side? Vi er jo enig i det. Så konstaterer vi at det er et faktum at utslippene går ned med denne regjeringen, men at de må mer ned, og derfor kommer vi til å få en systematisk klimapolitikk for alle sektorer basert på kunnskapsgrunnlaget Klimakur. Så synes jeg det er litt pussig at to ganger – tror jeg – i denne debatten har representanter fra venstresiden referert til den klimameldingen som den rød-grønne regjeringen la fram. Den var jo ikke så mye å skryte av, den måtte altså vi dra i riktig retning. Da hadde representanten Lars Haltbrekken en litt annen rolle, som del av miljøbevegelsen. Han kom til Høyre for å sørge for at den meldingen skulle bli bedre enn det den var. Det virker av og til som om Arbeiderpartiet nå har et behov for å gjøre seg populær hos noen som de ikke er spesielt populære hos, og det er deler av miljøbevegelsen. Men da burde de levere bedre enn det de gjør nå, i denne debatten. For eksempel: Er Arbeiderpartiet virkelig fortsatt for sitt eget forslag til nullutslippsfond til næringstransporten? Snakker Arbeiderpartiet fortsatt om deres modell? Vi har altså et CO 2 -fond for næringstransporten, som vi har innført, som fungerer mye bedre, som er en bedre modell. Det er ikke noen vits i å stå på talerstolen og late som om det ikke er noen tiltak for CO 2 i næringstransporten når vi har et tiltak som til og med er bedre enn det Arbeiderpartiet foreslår. Det er helt bemerkelsesverdig at det fortsatt er en del av retorikkheftet til Arbeiderpartiet. Ta ut punktet, si det til kommunikasjonsrådgiverne så fort som overhodet mulig. Det er ikke et bra poeng. Så til Sosialistisk Venstreparti: Hvorfor er de imot en felles politikk i Europa som gjør det enklere å ta tog over landegrenser? Man spør og spør, og det er umulig å få et svar. Hvorfor mener venstresiden i Norge at det er bra med konkurranse i luftfarten, men at det er noe negativt med en gang man snakker om tog? Er det mulig å få svar på disse spørsmålene? Hvis man virkelig har et engasjement for at flere skal ta tog, bør man også ha en politikk som gjør at flere tar toget, og ikke bare stemme imot hver eneste gang regjeringen kommer med gode forslag.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
I dag har eg lyst til å starte med å takke alle dei som har bidrege til at norske klimagassutslepp har gått ned i fire år på rad og no omsider ser ut til å vere under 1990-nivå. Eg vil takke butikkmedarbeidaren i Bergen som let dieselbilen stå og heller tek Bybanen til jobb på Nesttun. Eg vil takke verftet i Hardanger som bygde verdas første elferje, som no går strekninga Lavik–Oppedal og kuttar utsleppa frå ferjetrafikken på Sognefjorden. Eg vil takke alle dei kreative nordmennene og dei innovative leiarane i norsk næringsliv som stadig overraskar med nye idear som kuttar utslepp. Ikkje minst vil eg takke alle dei som framleis er utålmodige, og som krev meir. Og vi skal gjere meir. Denne regjeringa tek ingen kvilepausar – sjølv om statstikken går i riktig retning. No jobbar vi med ein klimaplan for 2030. Eg gleder meg til å kome til Stortinget med han seinare i år. Det vert viktig fordi noko av det beste vi kan gjere i klimapolitikken, er å gje folk og næringsliv føreseielege kutt og utviklingsmoglegheiter. Vi kan ikkje styre klimapolitikken etter innfallsmetoden. Vi må jobbe systematisk. Regjeringa har forsterka det norske klimamålet. Vi går i front. Utsleppa våre skal halverast innan 2030. Folk der ute er villige til å gjere det som må til. Det dei treng, er ei regjering som spelar på lag og ikkje gjer folk til fiendar, som finn moglegheiter og ikkje skaper barrierar, som finn dei løysingane som fungerer, ikkje berre dei som ser bra ut. Dei treng ei regjering som kuttar utsleppa utan å kutte utviklinga. Det har dei heldigvis no. Difor går utsleppa ned, og det skal dei fortsetje med framover. Vi skal behandle heile 32 forslag her i dag. Eg har ikkje tid til å kommentere alle. Mange av dei slår inn opne dører, ikkje alle er like gode. Men eg merkar meg at det forslagsstillarane eigentleg ikkje ber om, er ei massiv kursendring i klimapolitikken. Det er ingen stor revolusjon Sosialistisk Venstreparti her etterlyser. Dei vil for det meste at regjeringa skal gjere meir av det vi allereie gjer. Vi har styrkt byvekstavtalane – og skal fortsetje med det. Vi jobbar for fleire utsleppsfrie bygge- og anleggsplassar – og fortset med det, seinast då vi i dag annonserte at regjeringa kjem til å forby bruk av mineralolje til byggtørk og byggvarme. Det vil kutte utsleppa med 80 000 tonn kvart år. Vi jobbar med å sikre fleire innovative og grøne kjøp, fleire hamner skal få landstrøm, det vert stadig meir fossilfri kollektivtransport – og meir skal det bli. Eg er glad for alt det regjeringa får til, men eg vil at vi skal gjere endå mykje meir. Det får Stortinget god mogelegheit til å debattere når klimaplanen vert lagt fram seinare i år.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
Det er interessant at representanten Aukrust meiner det er sjølvtilfreds av meg å trekkje fram alle dei som kvar dag gjer ein stor jobb for å kutte klimagassutsleppa i sitt privatliv eller i si bedrift. Eg meiner tvert imot at det er heilt riktig av ein klima- og miljøminister å løfte fram nettopp dei som gjer jobben der ute. Når det gjeld om vi kjem til å nå Stortingets klimamål for 2020, veit vi strengt teke ikkje det før statistikken kjem neste år, men eg er glad for at utsleppa har gått ned kvart år dei siste fire åra. Det siste året vi no veit noko om, gjekk dei ned 2 pst. Det er omtrent like mykje som heile det årlege utsleppet til Oslo kommune. Det betyr ikkje at alt går så fort som det skal gå, men det betyr at det går i riktig retning, og det går stadig fortare. Det er bra. Så er det hyggjeleg at fleire av partia ønskjer å verte einige med regjeringa i klimapolitikken, utan at dei heilt veit kva dei skal verte einige om enno. Eg trur eg skal få lov til å skrive klimaplanen først, så skal vi kome til Stortinget. Eg har sagt før – og eg gjentek det gjerne her – at eg er villig til å snakke med alle som ønskjer å jobbe for god klimapolitikk. Det vert ei viktig sak når ho kjem til Stortinget.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
Representanten fekk svar på spørsmålet sitt. Når det gjeld om verda er på rett kurs eller ikkje, er det i og for seg ikkje så vanskeleg å vere einig i at det er ho ikkje, for utsleppa fortset med å gå opp globalt. Ikkje minst er det problematisk at dei fortset med å stige i rekordtempo i mange av dei framveksande økonomiane. Det må ein ta tak i, for det som til no er meldt inn til FN, svarar til at vi kjem til å nå ein temperaturauke på over 3 grader. Det er heilt uakseptabelt, det vil føre til enorme konsekvensar for menneske, for plantar, for dyr, for havet, og difor må ein gjere meir. Difor er det f.eks. utruleg viktig at landa i verda no forpliktar seg til å kutte meir enn det dei har sagt fram til no. Det har vi i Noreg meldt inn at vi skal gjere – som det første vestlege landet har vi gjort det. Men vi treng at endå fleire kjem etter fram mot det viktige klimatoppmøtet i Glasgow, som dessverre ikkje vert i år, men som forhåpentlegvis vert kjapt neste år, slik at ein kan verte einig om å få verda på riktig kurs, for det er eg einig med representanten i at ho ikkje er.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
Takk for eit godt spørsmål. Kost–nytte står heilt sentralt når vi skal jobbe med klimapolitikk framover, ganske enkelt fordi vi er nøydde til å få mest mogleg klimakutt for pengane og kutte raskast mogleg. Då må vi vite kva vi gjer når vi brukar dei målretta tiltaka og ikkje symboltiltaka. Men eg vil også seie at kost–nytte står sentralt i Klimakur, det er ei av hovudoppgåvene som nettopp vart gjeven der. Difor deler ein inn tiltaka etter nettopp kost– nytte. Så vil vi vurdere på sjølvstendig grunnlag frå regjeringa si side å bruke all den kompetansen vi har i embetsverket til å gå endå djupare ned i det – absolutt – i arbeidet med klimaplanen. Også dette med innanlands og utanlands er viktig, for vi må kutte over alt, men dersom kutt berre flyttar seg til andre land i staden for å skje i Noreg, har ein ikkje oppnådd noko. Det er eg einig i. Elles vil eg seie at Klimakur viser kvifor det er viktig å jobbe systematisk. Det er eit viktig faggrunnlag på over tusen sider som grunngjev kvifor ein bør og kan gjere ulike ting. Det Dokument 8-forslaget vi behandlar i dag, er på totalt tre sider, og gjev ikkje eit fullt så godt avgjerdsgrunnlag for Stortinget.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
No er karbonfangst- og lagringsprosjektet olje- og energiministeren sitt bord, men så vidt eg er kjend med, er det ikkje stilt krav om at ein må ha finansiering frå EU for å kunne gå vidare. Men det er sjølvsagt ein ting som ein ser på, og som openbert ville vere nyttig om vi kunne få til. Vi har sagt heile vegen at medfinansiering frå andre land er viktig og ønskjeleg, men korleis karbonfangst- og lagringsprosjektet kjem til å verte, og kva avgjerd regjeringa tek, veit vi ikkje enno, for den avgjerda har ikkje regjeringa teke. Men det vi har gjort, er at vi har jobba systematisk heile vegen, etter ein stram tidsplan, for å få kjennskap til kva type område som er eigna for lagring, gjennom eigna grunnundersøkingar, gjennom forhandlingar og diskusjonar med private selskap om kva dei er villige til å bidra med, gjennom viktige og suksessrike pilotprosjekt på dei to plassane som representanten nemnde – alt for å få eit godt avgjerdsgrunnlag. Med eit godt avgjerdsgrunnlag meiner eg ikkje berre å gje gullkortet til nokre private selskap og sjå på kva det kostar til slutt, det handlar om å få kontroll på dei utgiftene vi i så fall pådreg oss i det som er eit veldig viktig prosjekt.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
Det er riktig at bruken av palmeolje i Noreg gjekk noko opp frå 2018 til 2019, men han gjekk ned frå eit dramatisk mykje høgare nivå i 2017, så utviklinga har trass alt gått i riktig retning, sånn sett. Men det er også viktig for oss at det biodrivstoffet som vert brukt, er det mest berekraftige. Det er ein av grunnane til at regjeringa har føreslått å innføre vegbruksavgift på konvensjonelt biodrivstoff frå 1. juli. Det er ein av grunnane til at vi stadig har auka kravet til avansert, som no stig for kvart år. Det er bra, det er det mest berekraftige, og det er grunnen til at vi også har på høyring forslag om å auke kravet til avansert endå meir framover – fordi vi ønskjer at det er det mest berekraftige biodrivstoffet som skal verte brukt. Så er det riktig at biodrivstoff er éin del av forklaringa på at utsleppa har gått kraftig ned i Noreg dei siste åra – eller rettare sagt, eg skal ikkje seie kraftig, for dei burde ha gått endå meir ned, men dei går ned. Men det er ikkje berre det, det er også at annankvar nordmann kjøper elbil, det er at vi forbyr bruk av mineralolje til fyring, og det er at vi satsar målretta på kollektivtransport – det er over 100 millionar fleire kollektivreisande no enn i 2013. Alt det til saman har effekt.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
For det første vil eg starte med å seie at eg synest arbeidet med klimabudsjett i både Oslo, Bergen og andre byar er positivt. Eg trur det gjev mykje god kunnskap. Det slår meg også at hovudutfordringa for Oslo akkurat no må vere å få utsleppa ned i staden for at dei fortset å gå opp, slik dei har gjort dei to siste åra. Eg meiner at det å jobbe systematisk med kunnskap og tiltak som funkar, er veldig viktig. Når det gjeld dei forslaga vi har føre oss i dag, og kva det er eg meiner er etter innfallsmetoden: Vel, eg vil i alle fall seie at ein del av forslaga ikkje verkar ekstremt gjennomtenkte, f.eks. at ein vil innføre ei klimapåskjøning for næringslivet utan heilt å forklare kva det skal bestå i, utover at ein i dag har svært gode verkemiddel for næringslivet gjennom målretta støtte via Enova, gjennom at CO 2 -avgifta aukar målretta år for år, og gjennom dei nye tiltaka som vart lansert i fase 3. Den typen forslag der ein berre ber om at vi skal gjere eit eller anna utan å forklare kva det er, er ikkje ein veldig god måte å føre klimapolitikk på.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
Eg takkar representanten Giske for gode tips til korleis ein kan få pengar i regjeringskonferansen, men eg kan forsikre representanten om at både eg og mitt departementet jobbar med å sikre at vi skal få gode rammevilkår for kulturmiljøarbeidet også framover, slik denne regjeringa har styrkt og auka løyvingane til både Riksantikvaren og Kulturminnefondet dei siste åra. Det er grunnplanken i det arbeidet vi skal gjere vidare. Eg kan i og for seg forstå spørsmålet som vert stilt, men det heng rett og slett saman med at det er viktig for regjeringa at vi no får forankra måla for kulturmiljøpolitikken. Korleis skal vi jobbe med dette framover? Kva er det som er viktig for Stortinget? Kvifor skal vi gjere den jobben vi gjer? Så skal bevaringsprogramma som gjeld, få lov til å gå ut. Eg trur heller ikkje nødvendigvis det er ein god idé at alle vert fasa ut samtidig, det er litt avhengig av korleis dei ligg i løypa, og så skal vi få på plass ulike strategiar etter kvart. Det er sjølvsagt ein heilt naturleg del av dei strategiane at ein har tydelege mål og tydelege indikatorar, og det går også fram av meldinga.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
For å starte med det siste: Det er ein viktig del av regionreforma at dei nye fylka våre no har fått eit større ansvar i kulturmiljøpolitikken. Det synest eg er bra. Det er bra at vi flyttar ned oppgåver til dei som sit nærast, og eg meiner at her sit definitivt regionane nærast i å sjå ulike verdiar, så dei vil no verte fyrsteinstans i dei aller fleste saker som har med kulturmiljøarbeidet å gjere. Det er bra. Så skal vi sjølvsagt følgje nøye med på finansieringa framover og sørgje for å sjå til at dette vert gjort på ein god måte. Verken eg, forgjengarane mine eller Stortinget har hatt låge ambisjonar når det gjeld løyvingar, tvert imot. Sidan 2014 har budsjettet til Riksantikvaren auka med 23 pst., og budsjettet til Kulturminnefondet har auka med 98 pst. Det er ein type finansiering som er viktig for å få gjort den jobben ein skal gjere. Eg vil også understreke at han vert gjort. Det er ikkje slik at ein er milevis frå å nå ulike mål, tvert imot. Stavkyrkjeprogrammet er ferdigstilt, 11 av dei 15 anlegga i bevaringsprogrammet for tekniske og industrielle kulturminne er sette i stand, 420 av 450 utvalde arkeologiske kulturminne har fått ordinært vedlikehald, og eg kunne ha fortsett. Desse pengane kjem til nytte. Vi har jobba målretta. Mykje vert no sett i stand på ein god måte, og det er bra.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
Når det vert gjort viktige kulturmiljømessige funn på eigedomar, varierer regelverket litt når det gjeld kven som skal finansiere arbeidet med å ta vare på det. Eg går ut frå at det er det representanten siktar til. Då vil det typisk vere slik at i alle fall næringsdrivande vil ha eit ansvar for å finansiere at arbeidet vert gjort, i tråd med forureinar betalar-prinsippet, som ligg til grunn for all politikk i mitt departement, også i kulturmiljøpolitikken. Samtidig er det slik at viss det er snakk om private eigarar som f.eks. skal utvide ein garasje eller noko slikt, er det ikkje nødvendigvis slik det fungerer. Ein må sjå an kva som er føremålet her, og kven vi snakkar om. Eg trur det er bra at ein byggjer vidare på dei prinsippa vi har, og så er det nokre område der vi kanskje har eit forbetringspotensial. Det ser eg komiteen er oppteken av, bl.a. innanfor jordbruket, og det skal vi jobbe vidare med.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
Til liks med partileiaren min er eg svært oppteken av å setje steinkyrkjer i stand. Eg synest det er viktig. Eg går ut frå at grunnen til at regjeringspartia ikkje står inne i den merknaden og i forslaget, er at det er litt underleg at ein har eit breitt fleirtal på Stortinget og i komiteen som sluttar seg til ulike mål vi skal ha, og at vi skal jobbe vidare med bevaringsstrategiar som skal femne over tid og kategoriar – men så skal ein velje seg ut éin kategori og seie at strategien skal handle om det. Det er litt rart, men det er sjølvsagt Stortinget suverent til å be om. Vi skal følgje opp det. Når det gjeld tidsperspektivet – som eg var innom i svaret til representanten Giske –er det nok slik at ein del av desse bevaringsprogramma må få lov til å gå i litt ulik tid, trur eg. Men vi skal også få på plass dei ulike bevaringsstrategiane fortløpande. Eg trur vi kan ta sikte på å få på plass ein bevaringsstrategi allereie neste år. Så får vi sjå litt på korleis vi handterer kyrkjespørsmålet i det arbeidet. Men det skal eg ha ein god dialog med min statsrådskollega Ropstad om, og så vil Stortinget tidsnok verte informert om det.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
Eg er godt kjent med utfordringane for fartøyvernet og ikkje minst engasjementet som er der. Det er definitivt eit område innanfor kulturminnepolitikken der det vert lagt ned eit stort frivillig arbeid. Det er eit stort engasjement over heile landet – til og med i innlandet. Fartøya våre er ein viktig del av kulturmiljøet som ein må ta vare på i framtida. Så er nok utfordringa, slik eg opplever ho, at ja, det vert løyvd mykje pengar til dette, men køen er berre så uendeleg lang. Det er enormt mange som ønskjer tilskot til arbeid med fartøyvern, og ære vere dei for det. Så må vi nesten kome tilbake til i dei årlege budsjetta korleis rammene for det vert framover. Men at det er eit stort ønske om meir pengar – og til dels eit stort behov for meir – er det ingen tvil om. Eg deler engasjementet til representanten for å styrkje fartøyvernet framover.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-06-15:
Eg vil takke for ein god debatt og for mange gode innspel til det vidare kulturmiljøarbeidet. Det tek eg sjølvsagt med meg som ansvarleg statsråd for feltet. Apropos det kan eg også svare ut noko av det som har kome av innspel her, m.a. det representanten Elvestuen var innom til slutt i innlegget sitt. Det er klart at korleis regjeringa organiserer arbeidet sitt, ligg ikkje til Stortinget å bestemme, av gode grunnar. Heller ikkje ligg det til meg, det ligg til statsministeren. Men når det er sagt, vil eg påpeike at denne stortingsmeldinga viser godt kor viktig og sentralt det er å sjå kulturmiljø- og naturmiljøpolitikken i samanheng. Det er ikkje noko særnorsk fenomen. Tvert imot er det slik at det er viktig også for UNESCO at ein gjer det. Det er ein viktig del av verdsarvkonvensjonen at ein ser kulturmiljø og naturmiljø i samanheng. Det vert òg stadig viktigare i EUs arbeid med kulturmiljøpolitikken. Eg meiner også at det vil verte viktigare framover, bl.a. av dei grunnane representanten Elvestuen var innom mot slutten av sitt innlegg. Men når det er sagt, er det sjølvsagt opp til statsministeren korleis ein ønskjer å organisere arbeidet i regjeringa. Så har det òg kome andre konkrete innspel. Eg tenkte eg skulle ta eitt av dei. Det var vel representanten Myhrvold som var bekymra for om regjeringa tek vikingarven nok på alvor. Det kan eg forsikre. Det kan ein bl.a. sjå av at denne regjeringa no skal pusse opp og byggje ut Vikingskipsmuseet. Det er på høg tid. Det kan ein sjå av at denne regjeringa no skal grave opp eit vikingskip frå ein gravhaug for første gong på 100 år, det nemnde Jellestadskipet. Så etterlyste representanten Arnstad ei orientering om den konkrete søknaden til verdsarvkomiteen om vikingarven, og at ein skulle få ei orientering om det. Det er Stortinget allereie orientert om. I eit brev frå 2018 skreiv departementet nemleg at statspartane bak den serienominasjonen det er snakk om, Danmark, Tyskland, Island, Latvia og Noreg, har vorte invitert til å kome tilbake med ein forbetra nominasjon på eit seinare tidspunkt – altså etter at verdsarvkomiteen i 2015 ga beskjed om det. Sidan det har både Tyskland, Danmark og Latvia kvar for seg gått vidare med sine område og nominasjonar. Det kompliserer jo biletet litt. Men når det er sagt, er det uansett viktig å vise til, som representanten Grimstad var innom, at i denne perioden, mellom 2017 og 2021, sit Noreg som medlem i verdskomiteen. Det betyr at vi ikkje kan eller bør fremje eigne nominasjonar. Eg vil i den samanhengen også påpeike at noko av det som er viktig for oss der og på det internasjonale, som veldig få har vore innom, er at det skal vere faglege vurderingar som ligg til grunn for nominasjonar til verdsarven, og ikkje politiske grunnar. Det er viktig for oss generelt, når vi gjer dette internasjonalt, og det bør også vere viktig i Noreg. Eg nemner det, for eg trur i så fall at om ein skal gå vidare med vikingtidsnominasjonen på eit seinare tidspunkt når Noreg er ute av komiteen, må det liggje ei grundig fagleg vurdering til grunn for det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
Hvis statsråden er bekymret for økte utslipp i Oslo, burde han kanskje ta en liten prat med sine kolleger i regjeringen som presser fram store, gigantiske motorveiprosjekter. Det kommer ikke til å bidra positivt. Derimot hadde det bidratt positivt hvis regjeringen f.eks. i revidert ikke hadde foreslått kutt i togsatsingen, slik som de faktisk har gjort, på viktige strekninger, f.eks. mot Hamar, som er en av nøkkelstrekningene for å få både gods og mennesker over på kollektivtrafikk og tog. Det har blitt et forlik om det, så det kommer inn noen penger igjen, men jeg synes kanskje statsråden hadde tjent på å være litt mindre … vel, jeg skal være forsiktig med å bruke ord, president. Verken verden eller Norge er på rett kurs i denne saken. Jeg synes jeg registrerer en stemning i denne debatten som tyder på at man ikke har tatt alvoret inn over seg, verken om klimaet eller at vi er for trege med omstillingen her, og at det faktisk vil skade oss. Det vil skade norsk næringsliv at vi ikke er kjappere med å få til den omstillingen som må til. I en vanskelig tid er det tid for å bruke den muligheten til omstilling. Isteden la Stortinget i forrige uke inn en enorm risikoavlastning ved at man skal bygge ut ulønnsomme oljeprosjekter, f.eks. i Barentshavet, og knytte oss tettere til den utviklingen som både skader klimaet, og som gjør at vi ikke får til den omstillingen. Vi kunne ha laget en større plan for å få mer gods over på bane. Vi kunne f.eks. hatt strøm på Rørosbanen og Solørbanen, og vi kunne redusert med 400 vogntog per døgn, som dundrer gjennom Gudbrandsdalen og Østerdalen, og som ikke har noen ting inn i Oslo å gjøre, men som kunne reist ut og inn av landet. Det hadde betydd enormt mye, men vi gjør det ikke. Regjeringen legger ikke inn penger til å realisere noe av dette. Når det gjelder ferje og båt, er det slik at en del av fylkene har gått foran. Nå sitter de igjen med regningen, og regjeringen vil ikke ta den. Nå sier flere fylker til kommunalkomiteen når vi har høring, at de kommer kanskje ikke til å tørre å gjøre disse klimavennlige investeringene framover, som også skaper oppdrag til verftsindustrien, og som får til den omleggingen. Da er det på tide å fremme forslag om at dette skal kompenseres, slik at vi får til både klimakutt og industriutvikling i Norge. Det er mulig, men med den selvtilfredsheten som regjeringen har, tror jeg ikke vi kommer til å nå dit.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
Det er en realitet at de vedtakene som Stortinget har gjort de siste dagene, binder oss mer fast og gjør oss mer oljeavhengig enn før. Når vi debatterer dette, sier finansministeren at dette kommer til å utløse 115 mrd. kr mer i oljeinvesteringer. Er det noen som mener at vi skal investere i olje og ikke ta opp oljen, ikke selge den, at det ikke blir utslipp av dette? Da er man jo veldig lykkelig her, for at det liksom ikke teller på Norges regnskap. Men det gjør det, og det låser også fast investeringer, kapital og kompetanse inn i en næring som alle, bortsett fra Fremskrittspartiet, sier at vi er nødt til å gjøre oss mindre avhengig av. Disse grepene er ikke god klima- og miljøpolitikk. Det er dårlig industripolitikk også. Ja, det er riktig at verftsindustrien må ha noe å gjøre. Derfor har SV fremmet mange forslag om det, om alternative prosjekter, og vi har også lovet fylkeskommunene at når de nå inngår kontrakter på nye båter, skal vi være med fra statens side og betale den regningen. Det gjør ikke flertallet her, det gjør ikke regjeringen, så flere fylkeskommuner har sagt under høringen at det tør de kanskje ikke gjøre mer. Er det en bra utvikling? Nei, det er en dårlig utvikling, og det gjør at den alternative kompetansen som kunne vært utviklet og ha bidratt til det teknologiskiftet vi trenger, ikke blir der. Vi må ha veier fordi jernbanen ikke finnes, sier Fremskrittspartiet. Ja, det er derfor SV fremmer forslag om at vi faktisk må få i gang særlig de lange godsstrekningene, som gjør at vi kan få ned utslippene, og som gjør at det går an å kjøre på disse veiene. Der jeg bor, tør jeg knapt kjøre mer, for der er trailertrafikken så tung – og så utslippsintensiv. Men det vil man gjerne fortsette med, og ikke være med på den omleggingen som gjør at dette er mulig. Hvis man bygger veien først, blir det vei og ikke jernbane – det må vi snart ha lært nå. Det er mange ting som burde gjøres her. Det er mange som forteller om seg selv når de står her og på andre talerstoler. Jeg har fire barnebarn, og jeg må si jeg tenker ganske mye på dem og hva det er vi overlater til dem framover, når vi ikke makter å gjøre de endringene som nå skal til for at vi i framtida skal ha arbeidsplasser som vi kan tjene penger på, slik at vi kan drive velferdssamfunnet og folk kan ha noe å leve av. Jeg mener – og jeg er ikke alene om det, det er mange som har mye økonomikompetanse som mener det også – at noen av de grepene som Stortinget har gjort de siste dagene, er noe av det dummeste som har skjedd, og med hensyn til klimaet og miljøet er det direkte skadelig.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2020-06-15:
Jeg må si at jeg lar meg fascinere av klimapolitikken til enkelte partier. En skulle jo tro at det var resultater og utslippsreduksjoner som var formålet og hensikten, men en sitter igjen med et inntrykk av at det skal gjøre vondt, at det helst skal koste noen arbeidsplasser, og at vi gjerne kan gjøre vedtak uten at vi i det hele tatt kjenner konsekvensene av dem. Det blir til og med sagt fra talerstolen at klimaforskere globalt har advart mot det nye skatteregimet som vi har gjort midlertidig for petroleumsnæringen. Jeg har ikke fått det med meg. Jeg tror det er akkurat det motsatte som er viktig, at vi klarer å holde godt liv i og aktivitet innenfor petroleumsnæringen, så vi klarer å beholde kunnskap og kompetanse mens vi driver omstilling og er i ferd med en overgang til nye produkter. Skal vi lykkes med CCS, skal vi lykkes med havvind, skal vi lykkes med havbruk, er det på grunn av én ting, og det er at vi har en petroleumsnæring som er med oss og har den nødvendige kompetansen til å klare de prosjektene. Det største bidraget og Norges bidrag til å gjennomføre Parisavtalen ligger i å eksportere gass til Europa. Nå er det sånn at det ikke er politisk korrekt å hylle noe som er fossilt. En kan gjerne være imot gass, men en kommer ikke utenom at hvis vi ikke klarer å løse problemet rundt kull, så løser vi ikke problemene. Det neste store klimaprosjektet som Norge tar del i, som viser resultater, er Baltic Pipe. Det er en gassrørledning som går fra det norske gassystemet og over til Polen, og gir Polen mulighet til å konvertere fra kull til gass. Det gir Polen en mulighet til å redusere sine klimagassutslipp med 80 millioner tonn. Det er omtrent halvannen gang så mye som hele det norske utslippet. Da kan vi snakke om å være et grønt batteri for Europa, som bl.a. Senterpartiet ivrer for. Dette er også viktig i de andre sakene som er blitt kritisert om Barentshavet, for skal vi klare å gi Europa den muligheten, må vi ha tilgang til råstoff, og tilgang til Barentshavet gir oss akkurat det. Så de siste sakene vi har behandlet, forvaltningsplanen for Barentshavet og et nytt skatteregime, har vi gjort i klimaets navn.
Ola Elvestuen (Venstre), 2020-06-15:
Jeg hadde ikke tenkt å ta ordet i denne debatten, men etter å ha hørt noen av innleggene, må jeg gjøre det likevel. For det første: 2 pst. reduksjon i 2019 – hvis det er et lite tall, altså 1 million tonn ned i løpet av ett år, er det nesten like mye som Oslos samlede utslipp. På ett år går det ned med det, og det er fjerde år på rad, og det går også ned i år. Det går ikke fort nok, og tempoet må opp framover. Nettopp derfor har statsråden i februar meldt inn til FN at vi skal kutte våre utslipp med 50 pst., eller 55 pst., innen 2030. Det er ambisiøst, og vi skal gjøre det sammen med EU. Nå venter vi på at de skal ta sin beslutning – det kommer vel i september – forhåpentligvis på 55 pst. Da er det ikke lenger en målsetting, som Venstre har drevet med tidligere. Nei, det er en forpliktelse som skal gjennomføres, og man vil ha de tiltakene som kreves for å få det gjennomført. Så er det områder hvor Norge ligger i front. På transportsektoren gjør vi mer i Norge enn noen andre land er i nærheten av. Elbilsatsingen er noe av det. Det har vi holdt på med i nesten 20 år, og det utgjør nesten 50 pst. av salget så langt i år. Vi må opp i 50 pst. for å nå målet om bare å selge nullutslippsbiler innen fem år, som ble forhandlet fram av Venstre for noen år siden. Når det gjelder elferger, det som skjer innenfor skipsfart, er det ingen andre som har et slikt tempo i det skiftet som det vi har i Norge. Vi la fram en handlingsplan i fjor. Den må drives framover. Så til Lars Haltbrekken: Nullutslippsløsninger er det vi må ha, men det tar tid å få på plass. I overgangen for å komme dit, for å få ned utslippene raskt nok, må vi bruke biodrivstoff. Biogass er en nullutslippsløsning. Det forsterker vi. Vi har det største anlegget i Norden på Skogn, og det tas mer i bruk. Men det må også brukes biodrivstoff. Det er ingen tvil om at i den opptrappingsplanen jeg har vært med på og står bak, og som Stortinget har vedtatt, er alle enig i at vi ikke skal bruke palmeolje. Men to ting: For å få det avanserte biodrivstoffet som vi trenger, må man ha mot til å gå framover. Det har stortingsflertallet hele tiden hatt. Vi kommer til å produsere mer avansert biodrivstoff. Vi kommer til å gjøre det i Norge. Og vi kommer sammen med resten av Europa til å fjerne palmeolje. Vi satser like mye internasjonalt og mer enn det vi har gjort før for å ivareta regnskog. Så må man ha med, når man forteller hvor mye regnskog som blir ødelagt, at i Indonesia går tap av regnskog heldigvis ned.
Ola Elvestuen (Venstre), 2020-06-15:
Nye mål for kulturmiljøpolitikken – det er en viktig sak vi har, og som skal legge føringer i tiår fram i tid. Det er lenge siden vi hadde en kulturminnemelding i Stortinget sist. Det var i 2004–2005, Leve med kulturminner, og med en oppdatering med Framtid med fotfeste. Nå trenger vi en ny melding, nettopp for å sette de nye målene i tiårene framover. Det er klart at det viktigste denne meldingen gjør, er at den tar kulturminneforvaltningen og setter den i sentrum av samfunnsutviklingen framover. Nettopp derfor er det så viktig at vi kobler det som er kulturminnevern fra tidligere, fra å være snakk om objektsikring og hvilke bygg man trenger å ivareta, til både å handle om den samfunnsutviklingen vi trenger for å nå de klimamålene vi skal, og å støtte opp under den planleggingen man trenger å gjøre i kommuner og i fylker. Det man gjør, er at man hever terskelen for når det er akseptabelt å rive et bygg, gjennom at man skal tenke over det som handler om det klimafotavtrykket det gir, og at det ikke bare er en diskusjon om det kulturminnevernet eller de kulturminneverdiene som er i et bygg. Jeg tror dette er viktig som en støtte for dem som planlegger steds- og byutvikling rundt omkring i norske byer. Det vil også gjøre at man får en annen tilnærming til det å bygge om og bygge på og gjøre det vanskeligere eller i hvert fall gjøre terskelen høyere for å rive bygg. Over tid vil dette selvfølgelig føre til at man også får en mer tilpasset byutvikling i Norge. Noen eksempler på hvordan staten kan støtte opp under dette arbeidet, er det som går under Murbyen Oslo, som vi har rundt omkring i landet, og også den doblingen i antall utvalgte kulturlandskap som har vært gjennomført. Men også fordi dette er en så sentral del, er jeg uenig i det Senterpartiet sier, at vi skal samle kulturminnevernet sammen med kulturpolitikken. Nei, tvert imot: Kulturminnevernet og kulturmiljøpolitikken henger sammen med klima- og miljøpolitikken. Det vi skulle gjort hvis vi skal gjøre noe riktig, er i neste stortingsperiode å hente plan- og bygningsloven og planarbeidet tilbake til Klima- og miljødepartementet, akkurat som Stortinget også burde samle kulturminnevernet og planleggingen i energi- og miljøkomiteen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-06-15:
Statsråden var innom bevaringsstrategiene i sitt innlegg og sa at han skulle finne en løsning på kirkeområdet med et annet departement. Slik er det med mange av disse bevaringsstrategiene. Man må samarbeide med mange departement. Man må samarbeide med Nærings- og fiskeridepartementet og ikke minst med Kulturdepartementet, som jo har kulturminnepolitikken på gjenstander og museumspolitikken. Så det stoler vi på blir bra. Mitt spørsmål er hvorfor statsråden ikke ønsker at disse bevaringsprogrammene blir forankret i Stortinget, og hvorfor han ikke har forberedt disse i samband med framlegget for Stortinget. Det at det skal komme i etterkant, at man må vurdere og se osv., burde jo vært en helt naturlig konsekvens av at man har fått sterk kritikk for at disse programmene ikke er godt nok fulgt opp. Så burde man si at disse skal vi fullføre, og så skal vi sette det og det målet innen da og da. Det ville vært en mer effektiv måte å få penger i regjeringskonferansen på, og det ville vært en veldig god plattform for å få bred støtte i Stortinget for et viktig felt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-06-15:
Jeg takker for svaret. Det som er alvorlig når man ikke når disse målene på kulturminnevernområdet, er at de tingene som går tapt, går tapt for alltid. En av grunnene til å gi velmente råd om å få gjennomslag på budsjettet, er at forgjengerne i dette departementet tydeligvis ikke har hatt de rådene med seg, for vi er forsinket på nesten alle områder. Saken er at hvis vi blir forsinket med intercitytoget rundt Oslo, vel, så kommer det noen år senere. Hvis det står et regjeringskvartal i ti år, og vi ennå ikke har fått revet Picasso på Y-blokka, vel, så rekker man kanskje å få revet det neste år. Men hvis man mister et kulturminne, er det ikke penger som kan rette opp det til neste år, da er det borte for alltid. Derfor må vi sørge for å være føre var og holde bevilgningsnivået oppe, og dermed sikre at vi ikke mister disse kulturminnene. Mitt konkrete spørsmål er her: Hvordan vil ministeren sørge for at dette gjennomføres, og hvordan vil han også sørge for at regionene, som har fått en viktig rolle i kulturmiljøpolitikken, blir fullfinansiert med de nye oppgavene man har fått der?
Tage Pettersen (Høyre), 2020-06-15:
Det temaet som har bidratt til å skape mest debatt i media siden innstillingen ble avgitt, har handlet om steinkirkene. Her fremmer opposisjonen forslag om at alle steinkirker fra middelalderen skal ha ordinært vedlikeholdsnivå innen 1000-årsjubileet for slaget på Stiklestad, i 2030. Debatten i kjølvannet av dette forslaget er nok tatt litt ut av sammenhengen. En samlet komité skriver at vi er opptatt av forvaltningen av kirker, og at de bør være en integrert del av regjeringens videre arbeid i forlengelse av meldingen. Vi er også enige om å påpeke at steinkirkene har behov for ytterlige vern, utbedring og sikringsarbeid, og ikke minst at middelalderkirkene må inkluderes i en av de kommende bevaringsstrategiene, og at oppfølgingen skal ses i sammenheng med midlene fra Opplysningsvesenets fond. Her bør ikke minst Kirken selv og fagmiljøene også ha et ord med i laget. En blankofullmakt, som er det opposisjonen gir til steinkirkene i dag, vil kunne ramme andre kirkebygg, ikke minst fordi kompetansen er en begrenset faktor. Men dette velger opposisjonen å overse. Da Stortinget behandlet meldingen om Opplysningsvesenets fond, var en betingelse at verdiene i fondet som staten blir eier av, skal svare til statens økte innsats overfor de kulturhistorisk viktige kirkebyggene. Det er tale om milliardverdier og vil bety et stort løft fra statens side. Så her tror jeg viljen til økonomisk løft er ganske likt fordelt i denne sal. Jeg er glad for at vi fikk med oss komiteen på at det i kulturturismen satses på både immateriell og materiell kultur. Like viktig som bygningene på en vernet gård er det at de som driver gården, skal få kunne selge opplevelse, gårdsmat og drikke til turister og andre. Det er også viktig å løfte fram betydningen av å spille på lag med strategien «Matnasjonen Norge 2030». Vi har alle forutsetninger for å fremme kortreist mat, ren mat og mat som kultur og næring. Kokken er her en viktig kulturbærer. Det blir viktig å løfte attraktiviteten for denne yrkesgruppen i årene som kommer. Verdensledende norske kokker og gode resultater i internasjonale mesterskap viser hvor viktig satsingen på norske matvarer, norsk matkompetanse og mattradisjon har vært. Den posisjonen disse kokkene har, må verdsettes for å øke rekrutteringen til yrket og for å stimulere til ivaretagelse av norsk historisk matkompetanse, helt fra bonden til gjesten. Da kan vi på utallige måter bidra til ivaretagelse og fremme av en viktig del av kulturhistorien vår.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-06-15:
Fremskrittspartiet er opptatt av balansen mellom ulike samfunnsmessige hensyn, også når det gjelder ivaretagelse av ting av kulturmiljømessig verdi. Mitt spørsmål til statsråden er om han ser et forbedringspotensial i hvordan vi ivaretar hensynet til både byggeprosjekter og private grunneiere i de tilfellene hvor det gjøres funn av ting av kulturmiljømessig verdi på privat eiendom.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-06-15:
Som vi forstår, er statsråden godt kjent med at Stortinget i dag legger opp til å vedta et mål om at steinkirkene fra middelalderen skal settes i stand til 2030. Vi skal også vedta at regjeringen skal legge fram en sak om skatte- og avgiftsinsentiver i kulturminnevernet. Begge vedtakene forutsetter at disse sakene skal fremmes som en del av det systemet med bevaringsstrategier som regjeringen selv har ønsket seg. Nå sier statsråden at han skal snakke med kirkeministeren om det første vedtaket. Jeg vil derfor høre med statsråden i hvilket tidsperspektiv han ser for seg at dette arbeidet kan være på plass. Så lurer jeg også på om statsråden synes det er superviktig at Venstre står utenfor forslaget om å sette steinkirkene fra middelalderen i stand, siden partilederen hans i ReAvisa i 2018 sa at det har vært på hennes ønskeliste?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-06-15:
Det var jo artig å høre representanten Elvestuen ta vekk en av de få oppgavene som er gitt til kommunene i regionreformen – at han ønsket seg det. Ellers synes jeg også det var oppsiktsvekkende at Kristelig Folkepartis representant Lossius sier at det er umulig å nå det vi skal vedta i dag om å istandsette steinkirkene fra middelalderen innen 2030. Skal ikke regjeringen jobbe med å gjennomføre vedtaket vårt? Det høres veldig rart ut. Jeg må også påpeke at vi i Senterpartiet pleier å bevilge mellom 100 mill. kr og 150 mill. kr mer enn Kristelig Folkeparti til kulturminnevern hvert reviderte budsjett. Vi bevilger ytterligere 5 mill. kr mer enn Kristelig Folkeparti i dette budsjettet til istandsetting av steinkirkene, og det er til planleggingen – som da er imot Kristelig Folkepartis vilje. Ellers: Venstres saksordfører hadde et strålende innlegg nå sist, og han hadde også et godt innlegg før det, men der skulle han synliggjøre hva som vil være målene i bevaringsstrategien. Jeg håper virkelig ikke at representanten Grimstad skal fly rundt og vise alle rundt(presidenten klubber) og vise engasjement og bærekraft …(Presidenten klubber.) (presidenten klubber) (Presidenten klubber.)
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-15:
Et av de viktige kulturminnemålene for 2020 som denne regjeringen ikke når, er at et representativt utvalg fartøy skulle hatt et normalt vedlikeholdsnivå innen 2020. Det er synd, for norsk kyst- og sjøfartshistorie er en bærebjelke i kulturarven vår. Vi er en kystnasjon, og vi er et folk som stadig har levd både av havet og med havet. Derfor etterspør flere høringsinstanser en nasjonal verneplan for fartøy, med klare mål og tiltak, som utarbeides nettopp sammen med det frivillige fartøyvernet. Er dette noe statsråden vil vurdere å gjøre i arbeidet med de varslede bevaringsstrategiene og oppfølgingen av denne meldingen ellers?
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-06-15:
Det er veldig bra at partiene på Stortinget er opptatt av å bevare og restaurere steinkirkene fra middelalderen. Kristelig Folkeparti ønsker dette engasjementet velkommen. I den nye kulturmiljømeldingen tenker vi helt nytt om hvordan vi skal forstå kulturminner. Istedenfor mål snakker vi heller om bevaringsstrategier, men det kan virke som om Senterpartiet, Fremskrittspartiet, SV og Arbeiderpartiet ikke helt har fått med seg det. Det er jo ikke sånn at steinkirkene automatisk reddes med en målsetting om at alle steinkirker fra middelalderen skal ha ordinært vedlikeholdsnivå innen 1000-årsjubileet for slaget på Stiklestad i 2030. Jeg stusser litt på at Senterpartiet driver og etterlyser mål, da de for få år siden var med på et forslag om at vi ikke skulle ha konkrete mål i kulturmiljømeldingen. I iveren etter å overby regjeringen i meldingen går altså Senterpartiet nå mot seg selv. Hele poenget med disse bevaringsstrategiene er jo at man ønsker å se helheten på kulturmiljøområdet, ikke bare enkeltområder. En så storstilt innsats må gå over mange år, for det kreves spesialisert fagkompetanse for denne typen restaureringstiltak, og det er knapphet på slik kompetanse. Derfor er det vanskelig å fastsette en dato for ferdigstilling. En annen utfordring er at man kan risikere at de kirkene som har størst behov, likevel ikke blir prioritert, fordi midler og kompetanse er bundet opp til kirkene fra middelalderen. Det bryter også med prinsippet i meldingen om Opplysningsvesenets fond, nemlig at det bør være tilstanden og verneverdien for det enkelte kirkebygget som bør være avgjørende for prioriteringene, ikke hvilken kategori bygget tilhører. Senterpartiet har sagt at de er svært skuffet over at Venstre og Kristelig Folkeparti ikke støtter opposisjonens forslag. Vi er derimot stolte av å sitte i en regjering som faktisk gjennomfører det vi har blitt enige om, nemlig å vente med å utarbeide de nasjonale målene til etter at denne stortingsmeldingen er ferdigbehandlet. Regjeringen har gang på gang vist at de prioriterer steinkirkene, og det kommer de fremdeles til å gjøre. Det er interessant at Senterpartiet har satt av bare 5 mill. kr til middelalderkirkene i sitt alternative budsjett, mens vi har bevilget 20 mill. kr. i revidert nasjonalbudsjett for 2019 til middelalderkirkene. For inneværende år er det over Barne- og familiedepartementets budsjett bevilget 20 mill. kr til verneverdige kirker. Videre, som en del av tiltakspakken i forbindelse med koronakrisen, er det foreslått ytterligere 52 mill. kr til istandsetting og sikring av disse kirkene. Vi viser altså gjennom handling at kirkene er viktige for oss, og det er svært stor politisk vilje hos regjeringspartiene til å ta vare på våre verneverdige kirkebygg.
Marianne Haukland (Høyre), 2020-06-15:
Det har vært spennende å sette seg inn i stortingsmeldingen Nye mål i kulturmiljøpolitikken, som jeg hadde store forventinger til før jeg gikk ut i mammapermisjon. Det å bli mamma gjør kanskje noe med måten man ser på arv og kultur på, og denne meldingen tvinger oss til å se på kulturarv med nye øyne og bruke nye begreper. Begrepet kulturmiljø dekker begrepene kulturminner, kulturmiljø og landskap, og vi får en kulturmiljøforvaltning og kulturmiljøpolitikk. Det er politikernes ansvar og Stortingets plikt å peke ut en retning og en prioritering. I dag tvinges vi til å se på praksisen med nye øyne – nye måter å tenke på og oppleve kulturmiljøet på – og vi skal tenke på bærekraft på flere måter: miljømessig bærekraft, sosial bærekraft og økonomisk bærekraft. Vi er også framtidsrettet. Denne meldingen er nytenkende og tar opp problemstillinger vi kanskje ikke helt vet svaret på, men vi vedtar en bevaringsstrategi som hjelper oss på veien. Et viktig tema som er nevnt allerede, er nasjonale minoriteter, derunder også kvener. Meldingen er opptatt av hvordan kulturmiljøer kan bidra til en bedre samfunnsutvikling, og varsler at regjeringen vil koordinere og tydeliggjøre den statlige innsatsen for å inkludere kulturmiljøer i den helhetlige samfunnsplanleggingen. Dette skal man gjøre ved å legge evalueringen av plan- og bygningsloven, EVAPLAN, til grunn for å se på forholdet mellom plan- og bygningsloven og sektorlover som kulturminnelovgivningen. Høyre mener at målet for dette arbeidet må være kulturmiljøenes bidrag til å engasjere og skape levende samfunn. I denne sammenhengen og i dette arbeidet er det viktig å understreke at kommunene får på plass kulturminneplaner, og at planene kan innarbeides i kommunenes arealdel. Som man kan se på figur 9.11 på side 65, har mange kommuner fått eller igangsatt planarbeid, og Riksantikvaren har utbetalt engangsbevilgninger på 100 000 kr som et økonomisk insentiv for å få flere til å starte med kulturminneplaner. Kulturminneplaner skal være politisk forankret i kommunen og bør oppleves som relevante for innbyggerne, sånn at kulturmiljøet på denne måten kan være engasjerende for folk. Det er også et av hovedmålene i meldingen at alle skal ha muligheten til å kunne engasjere seg og ta ansvar for kulturmiljøet. Som representantene kan se på side 58 i meldingen, skaper den årlige slåttedagen stort engasjement i Gåradak i Porsanger, og slåttedagene er et sosialt arrangement som engasjerer bygdas innbyggere. Kulturarvens potensial for å oppnå sosial bærekraft ligger i hovedsak i betydningen kulturarven har for identitet, tilhørighet, livskvalitet og helse for alle. Hvordan byer, nærmiljøer og steder utvikles, betyr mye for folks helse, og inspirerende omgivelser kan skape større fysisk og sosial aktivitet. Kulturmiljøer har mye å bidra til i vårt samfunn dersom vi bruker dem rett.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2020-06-15:
Berekraft er eit viktig element i denne meldinga, og eg vil gjerne adressera dette, for regjeringa har sett seg som mål at utsleppa av klimagassar i 2030 skal vera reduserte med 50–55 pst. samanlikna med referanseåret 1990. I den førre saka drøfta me på kva måte me kunne nå desse måla. I dette biletet må òg bygg- og anleggsbransjen bidra. Det betyr at for å koma i mål med ambisjonane om reduksjon av klimagassutslepp må ein stor del av bygningsmassen vår i dag renoverast og oppgraderast. Me kjem ikkje i mål om me baserer oss på riving og nybygg. Det er gjort studiar som viser at oppgradering og renovering av bygningsmassen er gode miljøtiltak. Det kan ta opp imot 50 år før ein ser grafane kryssa kvarandre om ein tenkjer nybygg i forhold til renovering i eit klimaperspektiv. Også den sirkulære tankegangen her er viktig, og me må for nye bygg som skal byggjast, leggja til rette for fleksibilitet og ombygging og eventuelt resirkulering av materiale og utstyr. Eg registrerer at det er mange spennande prosjekt på gang her. Overgangen frå ein lineær til ein sirkulær økonomi er ein del av løysinga for at byggjenæringa skal verta meir berekraftig. Det offentlege som eigar må her gå føre og vera pådrivar for å setja slike strategiar på dagsordenen for sin bygningsmasse. Eg er glad for at stortingsmeldinga adresserer slike mål, og legg til grunn at kommunal og fylkeskommunal sektor òg følgjer opp dette på ein god måte. For bygg me har i dag, og dei me byggjer i dag, skal verta kulturminne i morgon. Bruk, ombruk, gjenbruk og transformasjon kan bidra til at kulturhistoriske verdiar vert tekne vare på og kulturmiljø vert vitaliserte. Eg ser fram til og kjenner meg trygg på at desse tankane òg vert inkluderte i sirkulærøkonomistrategien som no er under utarbeiding i departementet.