Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2008-12-05:
Da jeg begynte å planlegge hvilke områder av vårt budsjett som jeg hadde lyst til å kommentere, slo det meg at jeg strengt tatt kunne ha tatt det innlegget som jeg holdt for tre år siden, eller for to år siden, eller i fjor. Alle de problemstillingene, manglene og utfordringene som jeg har tatt opp fra denne talerstolen de tre siste årene, er der fortsatt. Henvendelser fra enkeltpersoner omhandler akkurat det samme i dag som for tre år siden. Den eneste forskjellen jeg har opplevd, er at antall henvendelser bare øker. Ifølge St.prp. nr. 1 for 2007–2008 var andelen sysselsatte blant personer med nedsatt funksjonsevne 45,3 pst. i andre kvartal av 2007. Dette var samme nivået som året før. Ifølge likestillings- og diskrimineringsombudet er tallet for 2008 45 pst., altså en liten nedgang. Til tross for en sterk fokusering og engasjement rundt dette temaet, er det fortsatt rundt 90 000 personer med nedsatt funksjonsevne som oppgir at de ikke er i arbeid, men som ønsker at de var det. Mange opplever å bli funksjonshemmet på grunn av de løsninger som velges for utforming av bygninger, utemiljø, produkter, tjenester og ikke minst transportløsninger. Dette vet vi, og derfor var arbeidet med diskriminerings- og tilgjengelighetsloven svært viktig for mange. Det var selvfølgelig derfor svært skuffende at loven manglet både tidsfrister og ikke minst oppfølging med penger. Fremskrittspartiet har fremmet forslag om og bevilget penger til i sitt alternative statsbudsjett både konkrete tidsfrister og med oppfølging av finansiering. Vi tar i hvert fall loven på alvor. Videre har Fremskrittspartiet i sitt alternative statsbudsjett samlet bevilget flere hundre millioner kroner ekstra til oppfølging og behandling av folk i forhold til sykdom og skade. Ved å fjerne ventetider i alle ledd vil vi oppnå betydelige besparelser på utbetalinger av alle typer ytelser. Det er rett og slett umulig å forstå at Regjeringen foretrekker å betale uføretrygd år ut og år inn framfor å tilby nødvendig operasjon. Det er også umulig å forstå at Regjeringen synes det er greit at folk går sykmeldt i månedsvis mens de venter på operasjon, fysioterapi eller rehabilitering. Eksemplene på at dette skjer, er altfor mange. Det virker som om det er helt umulig å ta enkle grep for å gjøre hverdagen bedre for dem som har det vanskelig: bilordningen, TT-kjøring, arbeids- og utdanningsreiser, servicehunder, lese- og skrivehjelp og omsorgslønn. Eksemplene er mange. Vi har ordninger, men de fungerer dårlig eller slår urettferdig ut, og ordningene er ofte prøveprosjekter i årevis med den usikkerhet dette medfører for bruker. Dette kan umulig skyldes mangel på penger. I Telen den 17. september kunne vi lese om en mann som søkte Nav om 6 000 kr i støtte til opptrening. Han fikk avslag, men ble tilbudt 80 000 kr til en annen treningsform. Også slike historier er det mange av. Folk får avslag på det de selv mener er best, men blir tilbudt noe annet, som koster mye mer. Sunn fornuft kan det i hvert fall ikke kalles. Vi vet hvor skoen trykker. Derfor har vi gjennom de siste tre årene og i stor grad i våre alternative budsjett fulgt opp henvendelser vi har fått, med å fremme forslag. Til tross for at forslagene tidligere har vært fremmet av regjeringspartiene, eller at regjeringspartiene sier til media at de skal rydde opp i dette, stemmer de ned forslagene når de ligger der. Det betyr at også neste år vil være fylt opp av henvendelser fra fortvilte mennesker som sliter i hverdagen. Og det betyr at verken sykefraværet, som Regjeringen selv har forutsatt skal være uendret i 2009, eller tilsig av nye på uføretrygd, vil gå ned. Dette budsjettet er rett og slett ingen invitasjon til å lykkes med de målene man har satt seg.