Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Et kinesisk ordtak sier: «Lærerne åpner døren, men du må selv gå inn.» Samtidig som vi vet at lærerne er den viktigste faktoren for elevenes læringsutbytte, illustrerer det kinesiske ordtaket hvor mye som avhenger av egeninnsats og motivasjon. Man må ville det. Man må gjøre det. Man må få muligheten til å gjennomføre. Nettopp derfor heter stortingsmeldingen om ungdomsskolen Motivasjon – Mestring – Muligheter. Ved å møte elevene på halvveien, lytte til deres behov, tilrettelegge, men samtidig stille krav og møte hver enkelt med store forventninger legger vi mulighetene til rette for å lære mest mulig. Det må være målet vårt – for alle elever – uansett om de har svake ferdigheter på skolen, eller er faglig sterke. Jeg er spesielt tilfreds med at ungdomsskolemeldingen legger så stor vekt på å få basisferdighetene på plass gjennom praktiske øvelser. Som Aristoteles sa: «Det vi må lære før vi kan gjøre det, det lærer vi ved at vi gjør det.» Et av virkemidlene for å oppnå dette er valgfag. Det er et virkemiddel som er etterlengtet blant elevene. Det gir dem muligheten til å ha innflytelse over egen skolehverdag, noe man vet at kan ha betydning både for motivasjon og for læringsutbytte. Så må jeg si at Høyres ubestemmelige tilnærming til valgfag har hatt ganske høy underholdningsverdi. Skolebyråden i Oslo har sagt at han ikke vil ha mer valgfag. Han har også sagt: «En innføring av nye valgfag vil være å senke ambisjonene på vegne av elevene og nasjonen.» Stortingsrepresentant Nikolai Astrup sa for en tid tilbake på sosiale medier – nettstedet Twitter: «Det viktigste er å lære å lese, skrive og regne sier Halvorsen. Derfor vil hun innføre valgfag i ungdomsskolen. Hm.» Astrup signaliserer veldig tydelig at han ikke tror at valgfag vil bidra til bedre basisferdigheter. I dag varsler Torger Ødegaard at han vil engasjere seg sterkt for å hindre at elevene i Osloskolen får vite om de nye valgfagene. Noen vil kanskje si at det er smålig. Jeg ville heller bedt Oslos skolebyråd om å gjøre jobben sin og sørge for at elevene lærer å lese og skrive før de kommer til ungdomstrinnet. Det er påfallende at andelen hovedstadselever under kritisk grense i lesing i 5. klasse fortsatt er på over 20 pst. Til tross for mye prat ser vi lite handling hos Høyre i Oslo, annet en symbolske angrep på regjeringens skolepolitikk. Også Høyre-leder Erna Solberg har uttalt seg med mistro til valgfag: «To timer keramikk hjelper ikke på problemene de har i alle andre timer.» Nei, men det er jo heller ikke poenget. Ikke er det keramikk som tilbys, og ikke er valgfag ment å løse alle problemene i skolen. Men valgfagene skal løfte elevenes ferdigheter ved at det blir stilt klare krav i fagene som blir knyttet til konkrete læreplanmål. Regjeringspartiene vil også at elevene skal ha karakterer i valgfagene. Det viser at valgfagene skal bli tatt seriøst både av elever og av lærere. Det har Høyre sentralt skjønt etter hvert, og de har kommet etter regjeringspartiene i denne saken. Det setter vi pris på. Det er nye takter fra Høyre. For fram til nå har det eneste valgfaget som Høyre har vært tydelig på at de ønsker seg, vært sidemål. Det har de landsmøtevedtak på. I praksis betyr det en svekkelse av norskfaget, ikke minst opplæringen i nynorsk, som i mange tilfeller er det aktuelle sidemålet. Jeg må legge til at det er litt pussig at Høyre ikke nevner dette i merknadene i innstillingen – igjen et eksempel på at Høyre mener mye om mangt, praktiserer litt og går i utakt med seg selv. Denne håndteringen av en ordning som elevene gleder seg over, nemlig valgfagene, er en veldig god illustrasjon på Høyres kunnskapssyn. Det er smalt og trangt, grått og tørt. Jo traurigere, jo bedre for læringen, skulle man tro. Det passer veldig dårlig med ungdomssinn, som er fargerike og livlige, nysgjerrige og freidige. Vi må ta unge på alvor. Vi må møte dem på halvveien, med høye forventninger og ambisjoner om deres læring, men også med visshet om at ulike unge lærer på ulike måter.