Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-06:
Arbeidsløsheten i Norge er rekordlav nå, og den fortsetter å gå ned. Det er 12 000 færre uten jobb nå enn det var for et år siden. Det er veldig bra. Det som også er bra, er at dette gjelder hele landet, at nedgangen faktisk er størst blant dem som har vært arbeidsløse lenge, og den går mest ned blant dem med høyere utdanning. Men til og med blant yrkeshemmede som i mange år ikke har nytt godt av at arbeidsløsheten har gått ned, er det nå en markert nedgang på 7 pst. Det er bra, men ikke nok, for fremdeles er ledigheten blant de yrkeshemmede høy. Det er derfor det er så avgjørende viktig at den rød-grønne regjeringen nå har en like sterk satsing på tiltak som kan bidra til at flere kan komme i jobb som i fjor, da arbeidsløsheten var noe høyere. Det er også på det området en ser den aller største forskjellen mellom den rød-grønne regjeringen og den forrige regjeringen vi hadde, for den forrige regjeringens politikk gikk ut på et mye lavere antall tiltak. Vi ser veldig tydelig i de alternative budsjettene som opposisjonen har lagt fram i dag, at det er der de store kuttene kommer. Så hvis de borgerlige, med Høyre og Fremskrittspartiet i spissen, hadde styrt nå, var det mange færre som hadde fått hjelp til å komme i jobb. Næringslivet hadde gått glipp av nødvendig og god arbeidskraft, og det hadde vært et stort tap ikke minst for dem som er yrkeshemmede, og som trenger bedre hjelp. Et av hovedredskapene for å kunne hjelpe folk tilbake i jobb er NAV-reformen. Det er mye som gjenstår for at NAV-reformen skal være fullført og fungere godt. Det ene er at en i en omorganiseringsprosess strever med å holde servicenivået godt oppe. Det andre er at det fremdeles gjenstår å gjøre en del av de regelendringene som Stortinget har gitt et positivt signal til Regjeringen om å få på plass, og som må være der for at en skal kunne individtilpasse tiltakene så godt som vi ønsker, og som vi vet er nødvendig. Det er da det blir ekstra ille når opposisjonen også kutter i NAV, som er det hjelpeapparatet som skal bistå folk som er arbeidsledige. De skal ikke bare bistå folk som er arbeidsledige, men også folk som trenger en trygd eller en ytelse å leve av. Det betyr – det er min påstand – at når en i en omorganiseringsprosess som NAV er oppe i nå, foreslår slike kutt i etaten som f.eks. Fremskrittspartiet har gjort, er det faktisk også en risiko for dem som skal ha trygden sin i tide. Det vil ikke være mulig for NAV å fungere – verken overfor dem som er arbeidsledige, eller overfor dem som trenger en trygd – med de kuttene som Fremskrittspartiet fremmer. For at tiltakene skal virke slik at også de som har vanskeligheter med å kvalifisere seg for arbeidsmarkedet, skal få hjelp, er det viktig at tiltakene har en varighet og en kvalitet som gjør at en veier opp den mismatchen det er mellom folks muligheter og de kravene som er i arbeidslivet. Derfor er jeg veldig glad for at hele komiteen understreker dette, og at den understreker at det er viktig at NAV, når de får såpass god tilgang på tiltaksmidler som de nå gjør, sørger for å prioritere dem som har god nytte av kvalitet og varighet i tiltakene. Det er også viktig for dem som nå skal inn under den nye kvalifiseringsstønaden og få et kvalifiseringsprogram, at tiltak til denne gruppa også blir prioritert innenfor NAVs portefølje. Det er en forutsetning for at kvalifiseringsprogrammet skal kunne fungere. Jeg og SV mener at kvalifiseringsprogrammet er et av de viktigste nye tiltakene Regjeringen har satt i gang. Der skal man altså få en ytelse som er litt høyere enn sosialhjelpa og, ikke minst, skal være en trygg inntekt over flere år – i hvert fall en mulighet til det – noe som gjør at en kan konsentrere seg om den vanskelige jobben det er å snu et liv som har gått i ball. Det kan ta tid, og man trenger denne tryggheten for å kunne få dette til på en bedre måte enn i dag. Det er viktig for meg å si at undersøkelser som er gjort av Høgskolen i Oslo, knyttet til dem som har vært på tiltak under den gamle fattigdomsplanen, viser tydelig at det ikke bare er arbeidsmarkedstiltak som må til. Dette er mennesker med til dels store helseproblemer som trenger hjelp både til seg sjøl og til rehabilitering. Svært mange av dem har også problemer på boligmarkedet. Det betyr at innsatsen også på disse områdene må være på plass for at vi skal lykkes – ikke for at kvalifiseringsprogrammet i seg sjøl skal lykkes, men for at vi skal gi folk som trenger å få en jobb, en realistisk sjanse til det. Arbeidslivet i dag skriker etter arbeidskraft. Det gjør det. Men fremdeles stiller det svært høye krav både til kompetanse og til at en i veldig mange yrker kan jobbe både seint og tidlig. Det krever at den hjelpen folk får som har vært ute av arbeidslivet lenge, og kanskje møtt større vanskeligheter i livet enn de fleste av oss andre har gjort, må være sammensatt, helhetlig og av en slik varighet at det de kan tilby, faktisk er etterspurt på arbeidsmarkedet. Det er krevende, og derfor er det et stykke igjen før vi er der. Som jeg nevnte helt i starten: Når det gjelder regelverksendringen innenfor NAV-systemet, er det en jobb å gjøre for oss der før vi er på plass med det. Det vi nå fremmer forslag om, som kvalifiseringsprogrammet, som langtidsledighetsgarantien og en landsdekkende ordning med lønnstilskudd, er svært viktige tiltak som SV mener vil bidra godt, slik at de som kan og vil, skal kunne komme i arbeid. Det er uhyre viktig. Når det gjelder satsingen mot fattigdom ellers, ligger den årlige bevilgningen nå på 3,6 milliarder kr. Det er 1,6 milliarder kr mer enn da denne regjeringen overtok. Det er mye penger. I tillegg var det vel 55 mill. kr som også ble bevilget til dette området da finanskomiteen behandlet sin innstilling – til tiltak innenfor rusomsorg og bolig. Det er veldig viktige tiltak. Men det er fremdeles mye ugjort på dette området, og det virker kanskje enda vanskeligere for dem som er i en vanskelig situasjon, når resten av landet går så det suser. Jeg hørte noen tall på radioen i går. Julehandelen i år er estimert til at vi skal handle for ca 13 milliarder kr. Da tyder det vel på at det kanskje hadde vært mulig for oss å dele litt mer på de pengene, slik at de som ikke får noen særlig del i julehandelen, kunne tatt del i gleden. I tillegg til de punktene som jeg nå har gått igjennom, vil jeg nevne de viktige tiltakene som Regjeringen har satt i verk når det gjelder sosial dumping. Det er viktig både for at norsk arbeidsliv ikke skal ta helsa fra folk, og for at norsk arbeidsliv også skal kunne ta imot folk som kommer fra andre land, på en måte som gjør at det regelverket som vi har i Norge, ikke smuldrer vekk. Vi vet at en av bærebjelkene for at samfunnet fungerer, er at man kan ha en jobb å leve av og leve med i Norge. Da er det viktig at Regjeringen nå har lagt fram et lovforslag som skal få på plass at slike regler også skal gjelde innenfor kommunesektoren, innenfor offentlig sektor, altså at reglene mot sosial dumping og kravene om norske lønns- og arbeidsvilkår også skal gjelde innenfor kommunal sektor. Det er viktig at hele arbeidslivet fungerer etter de reglene vi har. Det vet vi har betydd svært mye for at forskjellene i Norge ikke har økt, og for at folk ikke mister helsa når de er på jobben. Det er viktig at vi da ikke utvikler et arbeidsliv i Norge som tillater at vi utnytter folk som kommer fra andre land, på denne måten. Det vil også utkonkurrere norske bedrifter som ønsker å oppføre seg og følge norske lover og regler. De vil ikke ha en sjanse i en slik konkurranse dersom vi skulle ta lett på dette. Derfor er også Arbeidstilsynets og Petroleumstilsynets budsjetter økt. Til slutt vil jeg bare si at Stortinget ser fram til at Regjeringen skal legge fram et lovforslag om antidiskriminerings- og tilgjengelighetslov for funksjonshemmede. Det blir av de viktige sakene for å øke muligheten for at alle skal kunne delta på like vilkår.