Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-10-12:
Denne stortingsperioden vi nå har startet på, kommer til å bli spesielt avgjørende på klima, energi- og miljøområdet – ikke bare for Norge, men for hele verden. Det er to måneder til det store klimatoppmøtet i København. Kristelig Folkeparti håper og tror på en ny ambisiøs klimaavtale. Norge har til nå vært en pådriver i dette arbeidet. Men Norge er pr. i dag ikke et foregangsland når det gjelder klimapolitikk. Vi ligger i verdenstoppen med hensyn til utslipp av klimagasser pr. innbygger, og utslippene økte i forrige stortingsperiode. I arbeidet med å redusere nasjonale klimagassutslipp har vi betydelig mer å lære av andre enn andre har å lære av oss. Soria Moria II ser dessverre ikke ut til å være det verktøyet vi trenger for å snu trenden. Med et par unntak framstår Soria Moria II som slappere og mindre forpliktende på klima- og miljøsiden enn forgjengeren. Det varsles ingen radikale grep eller store omlegginger for å få ned utslippene av klimagasser i Norge. Snarere legges det opp til «business as usual» for Norges suverent største utslippskilde: oljeindustrien. Regjeringen lover fortsatt høy leteaktivitet og tilgang til interessante letearealer. Elektrifisering av sokkelen skal vurderes ut fra økonomiske, tekniske og forsyningsmessige forhold. Vi vet hvordan disse vurderingene slår ut for miljø og klima, det er bare å se til Regjeringens vedtatte politikk i forhold til Goliat. Når det gjelder CO2-fangst og -lagring, Regjeringens «månelandingsprosjekt», går vi et langt skritt tilbake i forhold til Soria Moria I. Renseprosjektet for gasskraftverket på Kårstø, som opprinnelig skulle vært på plass i 2009, er nå utsatt på ubestemt tid. Regjeringen stadfester heller ikke tidsplanen for rensing av Mongstad innen 2014. Nå heter det bare at en skal fortsette arbeidet med fullskala rensing. Striden om oljeutvinning utenfor Lofoten og Vesterålen er utsatt til 2010. Formuleringen om at det «ikke skal åpnes for petroleumsaktivitet i dette området i denne stortingsperioden», har ingen praktisk betydning. Formuleringen vil ikke engang forsinke en åpningsprosess dersom Regjeringen skulle vedta å sette i gang en konsekvensutredning ved revidering av forvaltningsplanen i 2010. En konsekvensutredning vil ta tre–fire år, og en eventuell åpning av havområdene kan først skje i neste periode. Dette ble bekreftet av LoVe Petro og Arbeiderpartiets Lillian Hansen i Lofotposten før helgen. SV har snakket lite om klima og miljø siden de kom tilbake fra Soria Moria, og det er ikke rart. Det er nemlig langt mellom miljøseirene i regjeringserklæringen. Arbeiderpartiet har vekslet inn økt oppslutning i dårligere miljøpolitikk. Like før valget lanserte SV ti miljøkrav til en ny rød-grønn regjering. Partiet varslet krav om varig vern av Lofoten og Vesterålen, at oljeindustrien skulle pålegges å investere i fornybar energi, og at det skulle utarbeides nye miljøretningslinjer for statlig eierskap, slik at StatoilHydro kunne trekkes ut av den skitne oljesandindustrien i Canada. Det ble varslet krav om at forurensingsloven skulle tas i bruk for å stanse punktutslipp i oljeindustrien. Ingen av disse kravene er innfridd i regjeringserklæringen. Fasiten er at SV har fått delvis gjennomslag for to av ti krav. Det gjelder skjerping av Norges klimamål samt at Norge skal være verdensledende på CO2-fangst og lagring, men også her er det tatt forbehold. Skjerping av Norges klimamål til 40 pst. kutt innen 2020 er bra og fortjener ros. Men spørsmålet vi må stille oss er: Skal disse økte kuttene tas hjemme, eller skal de tas i utlandet? Og hva skjer dersom det ikke skulle bli en ambisiøs klimaavtale i København? Går da Regjeringen tilbake på lovnaden om 40 pst. kutt? Dette må Regjeringen klargjøre for Stortinget, for det tas nemlig forbehold om at disse målsettingene gjelder dersom – og bare dersom – «det kan bidra til enighet om en ambisiøs klimaavtale der de store utslippslandene påtar seg konkrete utslippsforpliktelser». Jeg kan bare konstatere at det vil være stort behov for en sterk klima- og miljøopposisjon her på Stortinget de neste fire årene, og i Kristelig Folkeparti ser vi fram til å være denne opposisjonen.