Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2016-05-26:
Igjen dette med Arbeiderpartiets tidligere statsråder, som representanten Tetzschner nå igjen mente jeg skulle ringe til. Det er ikke nødvendig, fordi de har vært til stede i de aktuelle høringene, og de har svart på de spørsmålene som er bestilt. Det vi har sett fra de tidligere statsråders side, og som også gjelder den nåværende statsråden, er at de ikke har hatt tilstrekkelig kunnskap om hva som har skjedd. Det er alvorlig for dem, og det er alvorlig for den nåværende statsråden. Jeg sa ikke at representanten Tetzschner sa at han ville reise noen mistillit mot dem, selvfølgelig ikke, men min kommentar var under henvisning til hans karakteristikk av hva representanten Eldegard sa. Det var det jeg sa. Jeg vil igjen påberope meg at i denne høringen og i kontrollkomiteens arbeid i sin alminnelighet er det ikke slik at man i vesentlig grad legger partipolitiske hensyn til grunn – noen ganger i noen grad, ja, fordi det er et politisk forum og ikke en rettssak, men i all hovedsak er jeg glad for å kunne si at kontrollkomiteen fungerer etter hensikten. Så vil jeg si noe veldig presist: Representanten Tetzschner reserverte seg nå mot et kontaktmøte som vi hadde med det angjeldende befalet. Nå husker jeg ikke graden, men alle skjønner hvem jeg snakker om – jeg beklager det, men jeg mistet graden. Jeg vil fortelle historien om det, ettersom Tetzschner nå uttaler seg slik som han gjør. Vedkommende henvendte seg til Bård Vegar Solhjell og sa at han hadde informasjon han gjerne ville komme med. Han syntes det var vanskelig. Bård Vegar Solhjell henvendte seg til meg og spurte hva jeg trodde om det. Jeg – og hør etter – kontaktet komiteens nestleder, Michael Tetzschner, og spurte ham om hva han syntes om det, og han sa det var greit. Så var det et møte mellom Bård Vegar Solhjell, Michael Tetzschner og meg på mitt kontor. Og jeg – om forlatelse, om forlatelse – konfererte også med ordføreren for saken, og Thorheim sa at det syntes også han var bra. På det grunnlaget sa jeg ja til det møtet. Og så kommer Michael Tetzschner opp her nå og sier at han synes det var besynderlig. Det synes jeg er meget oppsiktsvekkende, fordi det jeg sier nå, er den sanne framstillingen av det. Det førte da – som en forlengelse av det – til denne høringen, som Michael Tetzschner ikke var imot. Under behandlingen av det var det ingen som stemte imot, det var en enstemmig komité som aksepterte det. Det er sannheten om det – for å si det slik – og ikke igjen dette forsøket på å si at det var besynderlig, det skulle ikke skjedd, det var utenfor, og det passet ikke. Så det siste, det at jeg gir karakteristikker. Jeg gir i hvert fall ikke personlige karakteristikker, men jeg gir politiske. Jeg mener at jeg står veldig trygt som komiteens leder, fordi jeg støtter meg på et stort flertall i håndteringen av det, og jeg motsetter meg ikke et komitéflertall. Når et komitéflertall har bestemt hvordan det skal være, er det komiteens og komiteens leders oppgave å stå bak det også i offentligheten – selv om jeg ved noen anledninger har stemt annerledes enn flertallet gjør. Men jeg går ikke ut og sier det, for det mener jeg ikke sømmer seg for en komitéleder.