Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-22:
Jeg vil også begynne med å takke fiskeriministeren for en grundig og god redegjørelse. Dette er jo en debatt som foregår med et ganske alvorlig bakteppe: den største rømmingen i Trøndelag noensinne, med 175 000 laks på rømmen. Forhåpentligvis vil man klare å fiske opp mye av dette og begrense skadene, men saken viser jo hvor vanskelig det er å få kontroll på rømming, og at vi fortsatt har store utfordringer. Så jeg er veldig glad for at man allerede har forslag til nye og skjerpede tekniske krav ute på høring. Villaksen har jo vært en gjenganger i denne salen bl.a. gjennom diverse interpellasjonsdebatter og forslag, og det er selvfølgelig fordi tilstanden for villaksen er bekymringsfull. De siste tre årene har det beregnede innsiget av smålaks vært det laveste noen gang. 120 lakseelver er stengt, og 180 elver får to–fire ukers ekstra fredning. Så er trusselbildet selvfølgelig sammensatt. Både regulering av vassdrag i forbindelse med kraftutbygginger, sur nedbør og ikke minst gyro har bidratt til å svekke villlaksen. Men dette er faktorer som miljømyndighetene regner som noenlunde stabilisert. Det er ting som vi har kontroll på, ikke minst på grunn av det enorme løftet som har skjedd når det gjelder både kalking og gyrobekjempelse under den rød-grønne regjeringen. Den trusselen som ikke vurderes som stabilisert, er lakselus og rømt oppdrettslaks. Derfor er det bra og også helt nødvendig at fiskeriministeren la så stor vekt på bærekraft i redegjørelsen sin. Det er helt riktig som hun sier, at dette ikke er en liten og sped næring som må skjermes, det er en stor og livskraftig næring med høy lønnsomhet. Det er kjempebra, men det betyr også at den må stilles til ansvar og reguleres, på samme måte som industrien på land gradvis har blitt underlagt stadig strengere miljøkrav. Det betyr bl.a. at helt grunnleggende prinsipper i miljøforvaltningen, som at forurenser skal betale, også må gjelde for denne næringen. Det er ikke det offentlige som skal betale for utfisking av rømt oppdrettslaks i vassdrag, det bør dekkes av oppdretterne, og det oppfatter jeg at næringen selv er enig i. Når det ikke er mulig å spore fisken tilbake til rettmessig eier, kan det være behov for andre løsninger. Jeg mener at den diskusjonen som har gått om merking, er interessant. Det samme gjelder testing av lukkede anlegg. Og det Preline gjør i Hardangerfjorden, er vel verdt å følge med på. Så er det helt riktig som representanten Kvalvik redegjorde for, at det rød-grønne flertallet i energi- og miljøkomiteen har understreket behovet for intensivert satsing på ny teknologi. Dette er også en diskusjon som går internasjonalt, og jeg synes det er spennende å se på at Canada har vært offensive på dette med lukkede anlegg i forbindelse med utvidelse av sine konsesjoner. Så har det vært på høring et forslag til begrensning av hvor mange fisk det er tillatt å ha i en produksjonsenhet. De høringsuttalelsene ligger til behandling i departementet, og jeg er veldig glad for at den diskusjonen tas, for mye av trusselen ligger jo i at oppdrettslaksen er mange i antall, men villaksen er få. Det kan være opp mot ½ million fisk i en enkelt merd, mens det totale innsiget av gyteklar villaks til Norge ligger på mellom ½ og 1 million. Det er det som gjør en enkeltrømming på 175 000 så alvorlig, og det som gjør at vi er nødt til å få fisket opp mye av dette. Jeg synes det er litt underlig at representantene fra Fremskrittspartiet velger å bagatellisere dette i sine innlegg. Jeg er enig i at det er helt riktig å telle rømt laks i elvene. Men det er selvfølgelig en sammenheng mellom hvor mange som rømmer og hvor mye vi får opp i elvene – og ikke minst tidspunktet for rømmingen. Denne gangen var vi heldige med timingen. Når det gjelder lusesituasjonen, er det mange som har vært innom den. Det mest bekymringsfulle er selvfølgelig at resistensutviklingen ikke er under kontroll. Bærekraftsstrategien til regjeringen er bra. Det har vært satt i gang så mange enkelttiltak at jeg ikke har tid til å ramse opp alle. Likevel er vi der at det er høy sannsynlighet for at målene i strategien ikke nås for strekningen Rogaland–Troms. Det snakket fiskeriministeren selv om. Oppdrettslaks er en av de viktigste eksportartiklene vi har. Det er helt nødvendig, og også i næringens egen interesse at den produksjonen skjer innenfor bærekraftige rammer. Det å ta vare på den nordatlantiske villaksen er noe vi har forpliktet oss internasjonalt til å gjøre. Dessuten er villaksfisket viktig for mange lokalsamfunn. Mange årsverk er knyttet til det. Vi bruker store summer på villaks hvert eneste år over Miljøverndepartementets budsjett på det som handler om kalking og gyro. Det er trusler som vi begynner å få kontroll på. Derfor er det så enormt viktig at det nå jobbes seriøst med å få kontroll på det som går på lus og rømming, som per i dag utgjør den største trusselen mot denne helt unike arten.