Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2000-06-08:
I forbindelse med debatten omkring regjeringserklæringen varslet finansministeren at han ville komme til Stortinget med forslag om endringer i opsjonsbeskatningsreglene. Bakgrunnen var at de reglene som vi har, kan ha en noe uheldig virkning, bl.a. for nyetablerte bedrifter med liten kapital utover arbeidstakernes kunnskap. Forslaget som ligger her, er en forsiktig lettelse i opsjonsbeskatningen slik den er i dag. Det innebærer at beskatningstidspunktet for opsjonsfordelen flyttes fra tidspunktet for erverv til tidspunktet for innløsning. En kan si at det er særlig bedrifter som forsøker å etablere seg, og som kanskje har en usikker fremtid, som på denne måten kan få en lettelse i konkurransen om en veldig ettertraktet arbeidskraft, ofte unge mennesker uten særlig annen kapital enn sin kunnskapskapital. Det er i slike sammenhenger en kan se at opsjonsordningen kan være fruktbar, bl.a. ved at den kan bidra til å lette nye bedriftsetableringer. På den måten kan særlig bedrifter i etableringsfasen trekke til seg arbeidstakere som er villig til å satse på at bedriften skal gå bra, og derfor vil akseptere en lavere lønn mot heller å ta med seg muligheten til en større gevinst om bedriften lykkes. Dette vet man antakelig mer om på det tidspunktet en velger å innløse opsjonsmulighetene, enn det en gjorde på ervervstidspunktet. Derfor er det rimelig at en får en beskatning som tar hensyn til dette. De som får opsjoner i børsnoterte selskaper, ser allerede ved tildelingstidspunktet hvilke muligheter som ligger i det etablerte selskapet, og aksjene har allerede en klar markedsverdi og likviditet. Det er derfor rimelig at skattleggingen av opsjoner i børsnoterte selskaper kommer på tildelingstidspunktet. Fordelen en får gjennom opsjon, er å betrakte som lønn og bør derfor også skattes, slik det foreslås, som inntekt, med de inntektsgrenser som allment gjelder, inntektsskatt og arbeidsgiveravgift. Skatten kan således bli veldig høy dersom fordelen blir meget stor. Det er grunn til å være restriktiv med hensyn til generelt å stimulere til en omfattende bruk av opsjoner i arbeidslivet. En omfattende bruk kan føre til en type lønnsdannelse som samfunnet generelt ikke er tjent med. Mange av oss er betenkt over utviklingen av en grådighetskultur med store fordeler, opsjoner og fallskjermer for ledere og noen få ansatte. Opsjoner brukt på en gal måte kan nettopp bidra til dette. I boka «Globaliseringsfellen» skrevet av Martin og Schumann advares vi mot 1/5-samfunnet. Den tar ikke utgangspunkt i at 1/5 er utenfor det gode liv, mens 4/5 har det bra, slik som diskusjonene ofte går her hjemme. Nei, utgangspunktet er at 1/5 er med i det gode liv, og 4/5 er utenfor. Nettopp lønnsstrukturer med opsjoner, fallskjermer osv. kan dersom vi ikke er dette bevisst, bidra til en slik utvikling. Forslaget til lovendring som er fremmet av Regjeringen, mener vi har funnet en god balanse ved de ulike sidene i opsjonssystemet. Det øker mulighetene for bedrifter som er under etablering, samtidig som det blir en sterk beskatning av opsjoner generelt. Vi slutter oss derfor til forslaget fra Regjeringen, og ser ingen grunn til at man skal legge fram en ny sak med tanke på en endring for ytterligere å forsterke opsjoner som virkemiddel, slik flertallet i komiteen ber om. Det er for øvrig vanskelig å forstå hva flertallsforslaget egentlig innebærer, da de som står bak dette, i sine merknader gir uttrykk for veldig forskjellig syn nettopp på opsjoner som virkemiddel. Kanskje vil vi i løpet av debatten få en nærmere avklaring med hensyn til hvilke signaler man mener å gi, for, som sagt, merknadene fra Fremskrittspartiet, Høyre og mellompartiene spriker i alle retninger. Det er disse partiene som står bak dette forslaget. Arbeiderpartiet mener, som sagt, at Regjeringen har funnet en riktig balanse ved å lette noe på nåværende regler, men har samtidig restriksjoner gjennom en sterk beskatning.