Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-21:
Politireform 2000 varsler store endringer av politi- og lensmannsetaten. Reformens mål vil bli krevende, men spennende å realisere. Et vellykket resultat vil kreve innsats og medvirkning, ikke minst fra alle ansatte i etaten. På bakgrunn av de store forventninger vi alle har til denne reformen, er det derfor svært gledelig at reformens hovedmål, mer politi ute i aktivt politiarbeid, deles av et bredt flertall i Stortinget. En slik bred politisk enighet gir det beste utgangspunkt når Politidirektoratet og de nye distriktene, i nært samarbeid med de ansattes organisasjoner, skal gå i gang med iverksettingen av reformen. Hovedmålet med Politireform 2000 er mer effektiv kriminalitetsbekjempelse og mer politi ute blant folk. Strukturendringer er i den sammenheng ett av flere virkemidler. Det må også legges til rette for et politi som er enda mer tjenesteytende og publikumsorientert enn dagens. Videre må de organisatoriske rammene sikre en mest mulig effektiv ressursbruk, slik at vi får mest mulig politi igjen for de midlene vi bevilger til etaten. For å få dette til har Regjeringen fremmet forslag om en rekke organisasjonstiltak i reformen – ved siden av de geografisk betingede strukturforslag om reduksjon av antall politidistrikter. Jeg tilføyer i den forbindelse at jeg fullt ut deler komiteens synspunkter om utvikling av ytterligere måleparametere for å øke fokus på viktige elementer i politiarbeid, som f.eks. tradisjonelt forebyggende arbeid, selv om forebygging må være en del av alt politiarbeid. Det er med stor tilfredshet jeg kan konstatere at komiteen har samlet seg om hovedlinjene og hovedforslagene i reformen, selv om det kommer til syne ulike synspunkter på hvor omfattende strukturendringene bør være. Det er imidlertid bred enighet om at større politidistrikter gir større slagkraft i kriminalitetsbekjempelsen og mer rasjonell tjenesteutførelse. Det er også bred enighet i komiteen om at en sammenslåing av en del administrative oppgaver vil øke mulighetene for en desentralisert og publikumsnær polititjeneste. Jeg er likevel noe forbauset over den begrunnelse som fremheves for opprettholdelse av enkelte politidistrikt, nemlig at man skal beholde kompetanse. Jeg har vanskelig for å følge resonnementet. Kompetanse er mennesker. At menneskene er knyttet til en politimester i Halden og ikke i Sarpsborg, skal være avgjørende for om kompetansen fortsatt er til stede eller ikke, har jeg vanskelig for å forstå. Jeg mener for øvrig at det er en nedvurdering av det viktigste leddet i politiarbeidet, nemlig politistasjonenes og lensmannsdistriktenes avgjørende rolle. Alle de nye politidistriktene skal være etablert med politimestre på plass fra og med 1. januar 2002. Oppfølgingen av reformen vil i hovedsak bli et ansvar for Politidirektoratet i nært samarbeid med de nye politidistriktene og de ansattes organisasjoner. Det er allerede etablert styringsgruppe og prosjektgrupper for gjennomføringsprosjektet. Når Stortinget i dag gir sin tilslutning til reformen, vil alle krefter settes inn på å få de nye politidistriktene på plass så hurtig som mulig. Vi skal imidlertid være klar over at slike omorganiseringsprosesser i seg selv er krevende, og at det derfor også blir krevende å opprettholde etatens tjenesteproduksjon i gjennomføringsfasen. Men det må fortsatt legges stor vekt på at tempoet og kvaliteten i straffesaksbehandlingen skal opprettholdes, og at publikum skal ha god service. Publikums krav og forventninger til et synlig og mer effektivt politi er sentralt i reformen. Kravet om at politiet skal være der folk bor, og der det er behov for tjenester, står sentralt. Det innebærer bl.a. at på tross av færre administrative funksjoner vil – og skal – politiet etter at reformen er gjennomført, bli å finne på minst like mange steder som i dag. Jeg ser at justiskomiteen har merket seg at Regjeringen i meldingen ikke har tatt stilling til organiseringen av den sivile rettspleie på grunnplanet. Organiseringen av den sivile rettspleie har selvsagt sammenheng med hvordan politidistriktene organiserer sine driftsenheter og tjenestesteder for øvrig. Regjeringen vil derfor kort tid etter at den nye strukturen er klarlagt, ta fatt på arbeidet med å følge opp den foreliggende utredning, med sikte på å ta stilling til organiseringen på dette viktige området i løpet av inneværende år. Jeg har videre merket meg med tilfredshet at Regjeringen og komiteen er enige med hensyn til utviklingen av «en ny politimesterrolle». De nye ledelses- og styringsmessige rammebetingelsene som reformen legger til rette for, vil stille nye krav til politimestrene. Det er derfor viktig for reformens vellykkethet at vi har dyktige politimestre som helt ut forstår og kan møte de nye krav som stilles til ledelse og samarbeid i de nye politidistriktene. Når det gjelder utvelgelsen av politimestre til de nye distriktene, har departementet arbeidet videre med de juridiske sidene rundt ansettelsesforhold, stillingsvern mv. også etter at stortingsmeldingen ble lagt fram. Jeg har i den sammenheng merket meg komiteens synspunkter og deler hovedlinjene i flertallets intensjoner om en bredest mulig søkerprosess. Så langt jeg kan bedømme situasjonen ut fra de opplysninger og vurderinger vi har gjort så langt, vil det rettslig sett være mulig å utlyse offentlig de politimesterembeter som kan regnes som nye. Departementet er foreløpig ikke ferdig med å vurdere om reformen berører alle distrikter på en slik måte at samtlige embeter kan lyses ut samlet. Det er imidlertid klart at politimestrene i de nye politidistriktene vil bli utnevnt som embetsmenn på åremål. En viktig forutsetning som er lagt til grunn i arbeidet med reformen, er at ingen fast ansatt skal sies opp som følge av omorganiseringen. De som blir direkte berørt, vil bli tilbudt annen passende stilling i etaten. Vi diskuterer og vurderer også ulike former for omstillingspakker, arbeidsavtaler, som vil kunne bli tilbudt dem som ønsker det. Departementet vil i samarbeid med Politidirektoratet og organisasjonene legge stor vekt på å finne fram til løsninger som for den enkelte vil være hensiktsmessig og rettferdig. Regjeringens beregninger i meldingen når det gjelder frigjøring av årsverk til mer operativt og publikumsrettet arbeid, er ment å vise gevinstene vi kan få ut av reformen. Vi må være klar over at politidistriktene på mange områder er svært ulike, både når det gjelder organisering, geografi, personelldekning og kriminalitetsutfordringer. De gjennomsnittsberegninger departementet har foretatt, baserer seg på erfaringstall og andre styringsdata, og gjennomføringen lokalt vil være avgjørende for hvilke gevinster som rent faktisk kan utløses. Det er imidlertid grunn til å tro at de totale gevinstmuligheter som er beregnet i meldingen, er relativt forsiktig anslått. I mange distrikter vil man f.eks. trolig ta ut gevinster ved bl.a. å se nærmere på organiseringen lokalt. Det er videre flere områder som Regjeringen ikke har utredet detaljert i meldingen, og heller ikke lagt inn i tallberegningene, men som likevel vil måtte gjennomgås nærmere når departementet og Politidirektoratet, i nært samarbeid med politidistriktets ledelse, medarbeidere og – på spesielle områder – Riksadvokaten, skal iverksette reformen. Som eksempler på slike områder kan nevnes hundetjenesten, utrykningsenhetene, kriminalitetsetterretning og kriminalteknikk. La meg derfor avslutningsvis få si at det viktigste med reformen, uansett hvilke oppfatninger en måtte ha om enkelte tallstørrelser for frigjorte årsverk eller antall distrikter, er at det i dag er bred enighet om en historisk og nødvendig politireform som åpner for en ny giv, for at vi kan komme nærmere vårt hovedmål om økt trygghet i samfunnet.