Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2015-03-26:
Interpellanten tar opp en viktig problemstilling i forhold til omstillingen av norsk næringsliv. Regjeringen er opptatt av å legge til rette for et mest mulig omstillingsdyktig og konkurransedyktig næringsliv i en situasjon der næringslivet møter store globale samfunnsendringer knyttet til klima- og miljøutfordringer, tilgang på ressurser, demografiske endringer, reduksjon i oljepris, for å nevne noe. Tiltak som legger til rette for nye og innovative næringer, vil være avgjørende for å styrke grønn konkurransekraft og gjøre norsk økonomi mindre sårbar for svingninger i pris og etterspørsel i petroleumssektoren. Et aktuelt tiltak er å tilrettelegge for utvikling av en bioøkonomi, der fremtidig verdiskaping baserer seg på bærekraftig utnyttelse av fornybart biologisk materiale, som vil bidra til å løse utfordringer knyttet til miljø, klima, helse og matsikkerhet. Det er mulig å øke bruken av tradisjonelle bioprodukter til erstatning for mer ressurskrevende eller oljebaserte produkter. Samtidig gir nyere forskning muligheter for mer bærekraftig, effektiv og lønnsom produksjon og bruk av bioråvarer. En rekke land, bl.a. USA, Finland, Tyskland samt EU, har utarbeidet egne bioøkonomistrategier og ser for seg betydelig sysselsettingsvekst og verdiskaping innenfor denne typen produksjon i årene fremover. OECD ser sågar for seg at bioøkonomien vil være et bærende element for Europas økonomi innen 40 år. Norge har naturressurser og en kompetansebase som er godt egnet til å utnytte dette potensialet, og gjennom en målrettet og koordinert innsats kan Norge være en viktig bidragsyter i utviklingen av den nye bioøkonomien. Selv om bioøkonomi er et relativt nytt begrep i Norge, så har det innenfor våre forskningsinstitusjoner vært arbeidet med dette temaet i lang tid. Temaet har vært særlig relevant for de marine forskningsinstitusjonene. La meg f.eks. nevne SINTEF Fiskeri og havbruk innenfor tang og tare, NIFES med nye kilder til fôr, IRIS, som har jobbet med å utvikle fôr og stoff fra naturgass, Universitetet i Nordland jobber med mikroalger som kan lagre CO2, og Nofima i Tromsø driver nasjonalt senter for marin bioraffinering og utvikler bl.a. industriprosesser for raudåte. Innenfor institusjoner knyttet til skog og landbruk er det også mange initiativ. Innenfor bioøkonomien har man i lang tid vært opptatt av å få mer verdiskaping ut av eksisterende råstoff, utvikle nye råstoffkilder og -produkter, redusere svinn i fangst, høsting og produksjonsleddet samt bærekraft i vid forstand. En interessant utvikling i senere tid er at forskere innenfor henholdsvis «blå» og «grønn» sektor i økende grad finner fram til problemstillinger som er felles for de to sektorene. Jeg er i den sammenheng glad for å få anledning til å fremheve satsingen på Norges miljø- og biovitenskapelige universitet på Ås. Regjeringen har store forventninger til effekten av dette i årene fremover. Det nye universitetet vil kunne bli et viktig redskap til utvikling av norsk bioøkonomi når det står ferdig i 2018. I tillegg til etablering av det nye universitetet vil det også bli etablert et moderne laboratoriebygg for Veterinærinstituttet som er i tråd med de nyeste EU-standardene på området. Med en investeringsramme på mer enn 6 mrd. kr representerer dette en tung nasjonal satsing nettopp på bioøkonomien. Denne satsingen ligger i et skjæringspunkt mellom havbruk, husdyrfag, fiske- og dyrehelse og næringsmiddelkompetanse som er relativt unikt for Norge. På litt sikt vil denne unike fagkombinasjonen kunne utvikle seg til et internasjonalt senter for blå-grønn bioøkonomi. Som representanten Ove Trellevik viste til, har universitetet allerede fått et senter for forskningsdrevet innovasjon, kalt Foods of Norway, innenfor nettopp dette feltet. Vi ser også en rivende utvikling av en ny type biokjemisk industri som baserer seg på videreforedling av biologiske råvarer og biprodukter fra land og hav. Innenfor industriell bioteknologi anvendes biologisk baserte innsatsvarer sammen med biologiske og prosesstekniske prinsipper i produksjon av bl.a. kjemikalier, enzymer, materialer og bioenergi. Slik kan vi få fram nye produksjonsmåter og nye produkter i svært forskjellige sektorer – som mat og fôr, finkjemikalier, kosmetikk, tekstiler, papir og treforedling, polymerer, plastprodukter og energi. En overgang til bioteknologiske prosesser kan være et miljøvennlig alternativ som gir færre biprodukter og mindre forbruk av energi og vann. Borregaard er trolig den største industriaktøren i det norske markedet og representerer et mangfold av forskning og produkter. Selskapet er et av verdens mest avanserte bioraffinerier og verdensledende i å utvikle og benytte tømmer som utgangspunkt for råstoff, som igjen er utgangspunkt for produkter til farmasi, næringsmidler, fiskefôr, biodrivstoff og andre kjemisk-tekniske anvendelser, samt i betong og bygningsrelaterte produkter. Selskapet er dessuten verdens største produsent av 2. generasjon bioetanol. Vi har også nasjonale ordninger som støtter opp under bioøkonomien i virkemiddelapparatet. Innovasjon Norge har allerede en bioøkonomisatsing konsentrert rundt det såkalte bioraffineringsprogrammet, og i Forskningsrådet har man bl.a. programmer som BIOTEK2021, Havbruksprogrammet, BIONÆR, ENERGIX og Havet og kysten, som vil kunne støtte opp under en utvikling av norsk bioøkonomi. Norge deltar også i internasjonalt forskningssamarbeid på feltet, bl.a. i EUs rammeprogram for forskning og innovasjon, Horizon 2020, og gjennom Nordisk Ministerråd, der bioøkonomi også er et viktig tema. Det er allerede gjort et betydelig stykke arbeid med å styrke kunnskapsgrunnlaget for den fremtidige bioøkonomien. Det er bl.a. gjort en vurdering av de teknisk-økonomiske mulighetene for næringsutvikling basert på strategisk viktige norske råvarer, som tang og tare, tremasse og naturgass. Jeg har også nylig mottatt en utredning av barrierer for utvikling av bioøkonomien, som vil være et godt grunnlag for regjeringens videre arbeid. Det vil også bli initiert en utredning av muligheter for verdiskaping innenfor jordbruksbasert bioøkonomi. For øvrig arbeides det med å se på hvordan den norske bioøkonomien kan integreres og utvikles i samarbeid med våre naboland. I forbindelse med behandlingen av Prop. 1 S for 2014–2015 så flertallet i næringskomiteen et behov for en bioøkonomistrategi. En slik strategi bør etter komiteens mening utarbeides i 2015, og «i et samarbeid mellom næringslivet, organisasjoner og regjeringen». Flertallet ba også om at «tiltakene i bioøkonomistrategien må sikres finansiering i budsjettet for 2016». Regjeringen har konstatert at det er bred politisk enighet om å utvikle en bioøkonomistrategi, og vil følge opp næringskomiteens merknad. Regjeringen tar derfor sikte på å utarbeide en bioøkonomistrategi i løpet av 2015, og vil i den sammenheng legge opp til en nær dialog og et konstruktivt samarbeid med næringslivet, organisasjoner, forskningsinstitusjoner og andre berørte aktører.