Trine Skei Grande (Venstre), 2009-05-26:
I dag misunner jeg dem som har litt lengre taletid. Jeg er enig i at statsråden hadde en grundig gjennomgang av barnevernet, men jeg må si at det er to mangler ved den. Den ene er at man ikke har tatt inn over seg det store alvoret ved at barn faktisk dør under barnevernets omsorg. Det er også litt manglende visjoner om hva man ønsker at barnevernet skal være i framtida. Jeg har fått veldig mange henvendelser etter statsrådens redegjørelse, spesielt fra dem som jobber i barnevernet, som jeg takker veldig for, og som har vært opplysende om situasjonen. Det er jeg glad for. Det er klart at det er veldig mange som gjør en veldig god jobb. Det utvikles veldig mange gode modeller innenfor barnevernet i måten å jobbe på. Men vi har mange utfordringer framover også. Den første er at vi trenger mye mer tid til forebygging. Det brukes altfor lite tid på forebygging innenfor barnevernet. Det er et område hvor vi må si at vi egentlig har mislyktes litt. For hadde det fungert godt, hadde den siste delen av barnevernets jobb vært mye mindre. Jeg tror at vi må se på hele løpet i møtet med det offentlige, alt fra at helsestasjonene burde ha informert om hva barnevernet kan hjelpe familier med, til barnevernskontakter – ikke bare i skolene, men også i barnehager. Jeg er alvorlig bekymret for at det kommer så få bekymringsmeldinger fra barnehagene. Jeg tror det har noe å gjøre med barnehagenes innstilling, at det er de voksne som er kundene og ikke barna som er kunder. Det kreves mye mer innsats i forhold til samhandling både mellom offentlige instanser og fra kommune til kommune. Det er veldig mange barn som ikke bare ender som mappebarn, men som ender som mappebarn fordi de har flyttet til andre kommuner, der det tar lang tid før man igjen klarer å fange dem opp. Jeg mener at det handler om den grunnleggende tilliten til bekymringsmeldingen at man ikke har ressurser til å følge dem opp. Som noen av de ansatte i barnevernet fortalte meg: Når fire saksbehandlere i et voldsteam har ca. 150 saker å følge opp, vil det si at hver saksbehandler i snitt har 37– 38 saker innen vold som de skal følge opp. Vi må skjønne alvoret i forbindelse med at barn blir utsatt for tvangstiltak. Det er som en barnevernsansatt skriver til meg: «Det er IKKE god omsorg å la ungdommer ha anledning til å unndra seg omsorg og behandling.» Når ungdom, som det står her, «kan fortsette sitt rusmisbruk og eventuelt ta overdoser selv om de er plassert på tvang av det offentlige», er det en vesentlig feil ved hele systemet vårt. Det skal faktisk ikke gå an. Regjeringas korstog mot de private har vært et korstog der det ikke er snakk om kvalitet, men faktisk om kampen mot de private. En av de ansatte i barnevernet har etter redegjørelsen stilt et veldig godt spørsmål, som jeg har lyst til å stille statsråden: «Dersom en institusjon ikke får forlenget avtalen hvordan mener statsråden at barna som har lengst vedtak(…) skal ivaretas på institusjonen hvis det blir få barn igjen. Kan barn bli igjen på en institusjon dersom institusjonen ikke får forlenget avtale(det må jo være en grunn til at de ikke får forlenget?) Barn under omsorg er de mest sårbare barna og har rett på en planlagt og trygg oppvekst.» (…) (det må jo være en grunn til at de ikke får forlenget?) Det syns jeg er et godt spørsmål, som jeg gjerne vil at statsråden skal svare på. Nå har jeg bare ett minutt igjen. Da skal jeg snakke om mine to hjertesaker som jeg virkelig mener det bør gjøres noe med. Statsråden har løftet ettervern litt. Men jeg mener at ettervern burde ha vært løftet enda mer og vært gjort til en rettighet for ungdom. Som mange sier i henvendelsene til meg, er det viktig at det med ettervern faktisk er snakk om barnevern og ikke om sosialkontor, som det veldig ofte blir. Det andre er tilsyn. Tilsynet skal være hyppig, det skal være uanmeldt, og det skal være omsorgsfullt. Jeg tror en av de store svakhetene i barnevernet vårt i dag er at vi ikke klarer å gjennomføre tilsyn på skikkelig måte. Så er det veldig mange som har tatt opp med meg bruken av familieråd, og at familieråd er en god arbeidsmåte, som vi burde ha jobbet mer med. Det er veldig mange som har tatt opp med meg at fosterfamilier ikke bare skal sikres sosialt, som mange har tatt opp her, men at de også skal sikres faglig og få faglig god oppfølging på jobben sin. De siste fem sekundene skal jeg bruke på å si at også enslige mindreårige asylsøkere er barn.