Kristin Clemet (Høyre), 2004-06-17:
Meldingen Kultur for læring er de siste månedene blitt presentert for tusenvis av skoleinteresserte mennesker i Norge, og den er gjennomgående blitt svært godt mottatt. Jeg er derfor glad for at meldingen nå også får Stortingets tilslutning, og at den på alle vesentlige punkter får meget bred støtte. Jeg registrerer dessuten at det vanskelig kan spores noen samlet og konsistent alternativ skolepolitikk fra opposisjonens side. Jeg vil takke saksordføreren og komiteen for det omfattende og krevende arbeidet som er gjort. Min ambisjon er at Kultur for læring skal representere et tidsskille i norsk skole. Grunnlaget er nå lagt for en skolereform som vil prege hverdagen i norsk skole i mange år fremover. Den vil få full virkning for de elevene som begynner i 2006. Spørsmålet er: Hva gir vi disse elevene? Vi gir dem et godt utgangspunkt. Vi har et av verdens beste utdanningssystemer. Alle har tilgang til utdanning. Vi har et høyt utdanningsnivå, og vi bruker mye ressurser på skole. Men samtidig har vi noen problemer som vi ikke lenger skal feie under teppet, og vi har noen fremtidsutfordringer som vi må ruste oss for å møte. Derfor varsler meldingen et kursskifte i skolepolitikken på flere områder. Vi ønsker å legge større vekt på at alle elever skal få mulighet til å tilegne seg de grunnleggende ferdigheter som skal til for å dannes som menneske, utdanne seg videre og leve et godt liv og arbeidsliv. Vi betrakter ikke kunnskap som gammeldags, men som en kilde til selvhjulpenhet og livsutfoldelse. Jeg er glad for at Stortinget slutter seg til Regjeringens forslag om bl.a. grunnleggende ferdigheter, lese- og skriveopplæring fra første trinn, annet fremmedspråk, mer matematikk, krav til studiekompetanse og opptakskrav til lærerutdanningen. Vi ønsker å møte elevene med større respekt. Derfor vil vi sette mangfold foran enhet og likeverd foran likhet. Idealet om tilpasset opplæring kan bare virkeliggjøres dersom vi erkjenner at elevene er forskjellige og må møtes forskjellig. Det er gledelig at Stortinget slutter seg til Regjeringens forslag om å beholde retten til spesialundervisning, om en nasjonal satsing på tilpasset opplæring, om større frihet for elevene til å fordype seg og velge de utdanningsveier og det tempo som passer dem, om at skolene skal få frihet til å disponere mer av timetallet lokalt, og om å gi lærerne metodefrihet. Lokal handlefrihet er et honnørord som alle bruker. Med denne meldingen sluttfører Regjeringen et omfattende arbeid i denne stortingsperioden for å gi innhold til disse ordene og virkelig gi kommuner, skoler og lærere større handlefrihet i og for skolen. Det er et viktig systemskifte, som skal mobilisere til ansvar og forløse all den kompetansen og det engasjementet som vi vet finnes i Skole-Norge, til beste for elevene. Vi ønsker et skolesystem som legger større vekt på innhold, utvikling, kvalitet og kultur enn på å telle regler, kroner og timer. Vi klargjør skolens samfunnsmandat, slik at både skolen selv og vi andre vet hva vi kan forvente, og vi skaper et rammeverk rundt skolen som bidrar til utvikling. Det nye Utdanningsdirektoratet etableres i disse dager, og ved skolestart lanseres det nasjonale kvalitetsvurderingssystemet som Stortinget behandlet for to år siden, til hjelp for alle som arbeider for en bedre skole. Læringsplakaten etablerer et rammeverk for kvalitet som alle læresteder må forholde seg til. Stortinget fatter i dag vedtak om reformen. Men det er ikke Stortinget som bestemmer om reformen skal bli en realitet. Det er det menneskene i skolen som gjør. I denne meldingen tar vi konsekvensen av at lærerne og skolelederne er skolens viktigste ressurs, og at de må ha kompetanse, være motivert, og at bare de selv kan skape en god kultur for læring. Vi bidrar bl.a. gjennom å foreslå et historisk kompetanseløft for skolen. Vi får en bedre lærerutdanning, skjerpede opptakskrav til lærerutdanningen, videreutdanning for lærere som mangler fordypning, reformrelatert kompetanseutvikling og et eget skolelederprogram. Jeg har merket meg at komiteen ønsker en fremdriftsplan for Kompetanseutviklingsprogrammet. Det skal vi bidra med så langt det lar seg gjøre, men jeg vil understreke behovet for en fleksibel prosess der både skoleeierne og lærerorganisasjonene må få spille en vesentlig rolle. Uansett hvilke regjeringer vi har hatt de siste 10-20 årene, er det nok riktig å si at Norge har satset enormt på utdanning. Det er det bred enighet om, og særlig hvis vi ser det i et internasjonalt perspektiv. Det som nå skjer, både i høyere utdanning og i skolen, er at vi ikke bare satser på kvantitet, men også på kvalitet. Jeg er enig med alle dem som sier at det vil kunne gi oss en av verdens beste skoler - jeg kaller det "kanskje den aller beste".