Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Statsråd Anniken Huitfeldts redegjørelse om barnevernet i Stortinget forrige mandag gav viktig informasjon om det arbeidet Regjeringa gjør på barnevernsfeltet, samtidig som statsråden pekte på utfordringer som krever stadig forbedret og ekstra innsats. Dette er et felt som alle partiene i Stortinget er opptatt av; det dreier seg om å gi hjelp, støtte og omsorg til de aller mest utsatte og sårbare blant oss. Statsråden startet med å minne oss om noe viktig: Samfunnets og offentlighetens syn på barnevernet har endret seg radikalt i løpet av få år. For ikke veldig lenge siden kunne vi stadig høre og lese om voksne – foreldre eller foresatte – som hadde opplevd å bli fratatt omsorgen for barn. Hele fokuset og dermed all sympati ble ofte tildelt de voksne, mens barnas situasjon og barnevernets begrunnelse for handling stort sett ble forbigått i stillhet. Dette har i stor grad snudd. Offentligheten og media har nå langt større fokus på barnet, samtidig som barnevernet har funnet en bedre balanse mellom taushetsplikten og allmennhetens behov for informasjon om barnevernets arbeid og oppdrag. Dette har gjort at barnevernet av stadig flere ses på som en hjelper og samarbeidspartner snarere enn en trussel. Et godt tegn på at så har skjedd, er det faktum at stadig flere tar kontakt med barnevernet når man ikke klarer å løse problemene sjøl, og at ca. 80 pst. av alle som får hjelp av barnevernet, får det i sin egen familie eller i nærmiljøet. Dette er også en riktig utvikling; dersom familiene får hjelp i så tidlig fase som mulig, kan man hindre at barn seinere blir utsatt for omsorgssvikt. Samtidig er det avgjørende at de som skal gi denne hjelpen, har så god og riktig kompetanse som mulig, slik at man ikke griper inn for seint dersom omsorgsovertakelse er nødvendig. Det er nok riktig som statsråden sa, at det vel kan hende at det biologiske prinsipp i en del tilfeller har fått større vekt enn det som har vært et uttalt politisk mål. Statsråden understreket i sin redegjørelse viktigheten av å ha tilpassede tiltak for det enkelte barn og den enkelte familie. Derfor må vi ha et kunnskapsbasert barnevern, og derfor er det bra at Regjeringa har satt i gang et arbeid med å forbedre barnevernsutdanninga, og at det er mange som søker slik utdanning. Både forskningsbasert og erfaringsbasert kunnskap er viktig, og departementet har utarbeidet en forsknings- og utviklingsstrategi for barnevernet, i tett dialog med de som arbeider der. Det meste av arbeidet på barnevernsområdet foregår i kommunene, og det er derfor viktig å styrke det kommunale barnevernet og sørge for at samarbeidet mellom det statlige og det kommunale barnevernet blir så bra som mulig. I evalueringa som er gjort av de 27 fagteamene som skal bistå kommunene, pekes det på at det er viktig å styrke dette samarbeidet, sjøl om det i mange regioner allerede fungerer godt, særlig for de minste kommunene. Jeg er glad for at statsråden har fokus på hvordan dette samarbeidet skal kunne bli enda bedre, og at det tas initiativ til å utvikle forpliktende samarbeidsavtaler mellom kommuner, fagteam og regional ledelse. Departementet vil også i samarbeid med KS opprettet et tvisteløsningsorgan som skal gi råd i de tilfeller der det statlige og det kommunale barnevernet ikke blir enige om løsninger og finansieringsansvar. Statsråden understreket i sin redegjørelse at arbeidsoppgavene i det kommunale barnevernet har økt, og at det er behov for flere ressurser. Bedre ressursutnyttelse kan også oppnås ved interkommunalt samarbeid om barnevernet, og jeg la merke til at statsråden nevnte mitt heimfylke, Troms, som eksempel på slikt vellykket samarbeid. Statsråden trakk også fram satsinga på utviklingsprosjekter som skal sette kommunene bedre i stand til å jobbe på tvers av etater. Ikke minst er dette viktig når man jobber med barn og unge som har rusproblemer eller psykiatriske problemer, eller store atferdsvansker. Denne regjeringa har økt bevilgningene til barnevernet med 1,4 milliarder kr. Det er ei økning på heile 42 pst. Det har vært nødvendig for å sikre den barnevernsreformen som ble vedtatt i 2004, under den forrige regjeringa, men som den gang ikke ble tilstrekkelig finansiert, som Riksrevisjonen påpekte i 2007. I løpet av denne stortingsperioden har ulike sider ved barnevernet vært diskutert her i salen: behovet for ettervern, bruken av tvang, behovet for bedre tilsyn og viktigheten av individuell plan i barnevernet. Flere av disse problemstillingene er berørt i en odelstingsproposisjon som nå ligger til behandling i Stortinget. Det betyr at vi før sommerferien får anledning til å debattere og behandle proposisjonen, som tar til orde for viktige lovendringer som vil styrke både det statlige og det kommunale barnevernet, og samspillet dem imellom, og dermed gi bedre omsorg og oppfølging for utsatte barn og unge.