Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2010-04-29:
Seksuelle overgrep mot barn er noe av den verste formen for kriminalitet som finnes. Vi må selvsagt gjøre alt vi kan for å forebygge slike grusomme overgrep, samtidig som barn og unge som er blitt misbrukt, må få hjelp til å komme seg videre i livet. Parallelt med dette må overgriperne få en streng straff i samsvar med alvoret i forbrytelsen, og samfunnet må sørge for behandling for å unngå nye overgrep. Fremskrittspartiet foreslår at kjemisk kastrering av pedofile skal innføres som en tvungen straffereaksjon. Dette kan av mange oppfattes som en passende straff for en så grusom handling. Men vil straffen virke? Institutt for klinisk sexologi og terapi deltok i justiskomiteens høring om lovforslaget. Ifølge ledelsen ved instituttet er kjemisk kastrering en svært gammeldags behandlingsform, med en tidsbegrenset effekt. Menn som forgriper seg på barn, har som oftest problemer med empati og relasjoner til andre. Dette forsvinner ikke med en hormonell behandling, men med psykoterapi. Problemet for pedofile sitter ikke i kjønnsorganet, men i hodet. Ifølge instituttet kan overgriperen i verste fall bli farligere av kjemisk kastrering dersom hormonbehandlingen ikke følges opp med psykoterapi. I tilegg kan effekten lett dekkes over med anabole steroider. Å dømme en overgriper til tvungen kjemisk kastrering har altså lite for seg så lenge overgriperen ikke er motivert for behandlingen. Kjemisk kastrering er i dag en frivillig ordning som tilbys i Trondheim fengsel, gjerne sammen med psykoterapi. En slik frivillig ordning er positivt hvis motivasjonen for å bli kvitt adferden er til stede. Ifølge psykolog og seniorforsker Nøttestad ved Trondheim fengsel er tilbakefallsprosenten for sedelighetsforbrytelser på mellom 7 og 10 pst. Det betyr at dersom Fremskrittspartiets forslag blir vedtatt, vil hele 90 pst. bli idømt kjemisk kastrering uten at det er behov for det. Jeg reagerer på Fremskrittspartiets merknader i saken. De refererer til en artikkel i A-magasinet og viser til den pedofilidømte «Simen» som sannhetsvitne på at kjemisk kastrering er løsningen for å unngå nye overgrep. Dersom politiske parti skal vise til avisartikler for å underbygge sine politiske standpunkt, bør de ikke bare plukke enkeltutsagn som støtter deres syn, slik Fremskrittspartiet har gjort. Det er useriøst. «Simen» sier nemlig i samme artikkel: «Kognitiv terapi er det beste for å behandle overgripere, på den måten lærer de seg hvor mye faenskap de lager.» Det hører også med til historien at «Simen» kuttet ut den kjemiske kastreringen etter to år. Han mener han har funnet ut at det var i hodet det var noe galt, og at det ikke hadde noen med seksuallysten å gjøre. I den samme artikkelen sier også Ada Sofie Austegard at hun ikke har tro på at kastrering gir noen garanti mot nye overgrep fordi det også har å gjøre med hva som foregår mellom ørene på den pedofile. Dersom idømming av kjemisk kastrering hadde vært løsningen på hvordan vi skal bekjempe seksuelle overgrep mot barn, hadde selvsagt Arbeiderpartiet støttet forslaget. Men anbefalinger og erfaringer tilsier at tvungen hormonell behandling ikke vil ha den ønskede effekten, snarere tvert imot. Det er derfor nærliggende å tro at Fremskrittspartiet foreslår dette for å nøre opp under enkelte strømninger i samfunnet som mener at straff skal være noe mer enn frihetsberøvelse og forebygging av nye kriminelle handlinger. Etter Arbeiderpartiets syn skal ikke straff fungere som hevn – det er ikke et rettssamfunn verdig. Vi i Arbeiderpartiet er opptatt av at samfunnet skal gjennomføre straffer som virker. Derfor støtter vi ikke forslaget. Avslutningsvis vil jeg spørre Fremskrittspartiet om når de kommer til å foreslå innføring av tvungen kjemisk kastrering av alle voldtektsdømte. For under budsjettbehandlingen i Stortinget 3. desember i fjor sa Per Sandberg at det er stor sannsynlighet for at Fremskrittspartiet vil fremme et forslag om kjemisk kastrering av alle som dømmes for voldtekt.