Svein Flåtten (Høyre), 2011-12-14:
La meg først få takke saksordføreren, komiteens leder, for ledelsen av saken – som han selv kaller for dynamisk. Jeg har sjelden vært borti så dynamisk saksbehandling. Så skjønner jeg godt hans litt forsiktige inngang til denne saken, selv om han avslutter med å kalle den for verdens beste ordning. Det kan godt hende at den kan bli det, det vet vi ikke. Det vi vet, er at denne prosessen aldri kan bli verdens beste, snarere tvert imot. Vi slutter oss til forslaget her uten reservasjoner, for dette er en meget viktig sak for norsk eksportindustri. Men vi slutter oss overhodet ikke til den måten saken har vært håndtert på. Det har vært vanskelig for norsk eksportindustri, for bedriftene som har skullet forholde seg til det, det har vært vanskelig for selskapet Eksportfinans, hvor staten er en eier, og også for andre finansinstitusjoner som er eiere. Det har medført nedgraderinger – fra en til en som var enda verre. Det har medført litt vaklende tillit i finansmarkedene. Det har flertallspartiene også vært opptatt av i saksbehandlingen her og bedt regjeringen være oppmerksom på. Dette er veldig alvorlig – altså saksbehandlingen om det skulle være slik at det at den norske regjeringen og den norske staten gikk inn og bakket opp en ny ordning den 18. november i år, etter relativt kort tid skulle medføre at de internasjonale markedene mistet tillit til noe den norske stat måtte oppfattes å være en garantist for. Det er en merkverdighet for oss som står så ofte på denne talerstolen og snakker om det begrepet som alle kjenner – og som jeg nesten ikke vil nevne – nemlig «verdens rikeste land». Men det er et faktum at nedgradringen kom trass i det. Det er ingen grunn for meg å bruke tid på å gjenta den samme kritikken som representanten Nesvik har fremmet herfra. Jeg slutter meg til store deler av den, både i form og for så vidt også i kraft – selv om det ikke er mulig for meg. Den er meget berettiget, det er det ingen tvil om. Så et par bemerkninger rundt dette. Det er helt tydelig at regjeringen har manglet gjennomføringskraft i denne saken helt fra dag én, helt fra begynnelsen da man ikke gikk inn for å søke om unntak. Ordningen har slik sett, selv etter 18. november, aldri fungert fullt ut, slik som man ga markedet inntrykk av. Man har rett og slett rotet det til for seg selv. Det som nå gjenstår, er det som representanten Nesvik har pekt på – jeg tror også komiteens leder var inne på det – at nå er det én ting som teller, og det er å få fart på prosessen og at vi er sikre på at prosessen bærer dit den skal. Jeg må si at jeg tar gjerne imot flere saker fra regjeringen, men da skal det være en stringent sak for å få prosess, ikke for å reparere på prosesser som ikke har fungert. Jeg må også knytte en bemerkning, som representanten Nesvik ikke var inne på, til samarbeidet med styret i Eksportfinans. Jeg synes det er ganske merkelig at man har henvist til børssensitivitet når man ikke kunne informere styret – kanskje ikke mer enn én times tid før man gikk inn – og, jeg skal ikke bruke ordet kuppet, men i hvert fall overtok ordningen. Det er en merkverdighet med tanke på et styre som fra før av har et stort ansvar, og som håndterer store børsnoterte selskaper som sine låntakere. Det skjønner jeg egentlig ikke noe av. Så tilliten i kapitalmarkedene er svekket rent generelt. Vi etterlater Eksportfinans, med de forpliktelsene de fortsatt har, i en vanskelig situasjon. Dette har vi stilt spørsmål om når det gjelder eventuelle misligholdssituasjoner. Jeg skal ikke male mer på det, men jeg syntes det var klokt av statsråden å sende redegjørelsen, som han gjorde i går ettermiddag, om hvordan situasjonen ble vurdert i forhold til mislighold fra Eksportfinans' side. Det var ikke noen avlysning av problematikken, men det var i hvert fall en veldig klar og veldig nyttig informasjon til Stortinget, som man hadde behov for, for å vise oss hva som egentlig var situasjonen. Hvis ikke kunne man fort fått en oppfatning om at vi ikke hadde fått alle informasjoner. Det har vi skrevet i våre merknader. Jeg vil gjerne også understreke at jeg forutsetter at uansett hvilken prosess som kommer fremover, forutsetter jeg at Stortinget og komiteen har fått all den informasjonen som har vært nødvendig, om alle de områdene som jeg her har vært innom, og kanskje særlig det siste, om situasjonen for Eksportfinans som selskap. Det er avgjørende viktig. Det må ligge fast for en eventuell fortsettelse. Da har også jeg greid å forkorte aftenen litt for dem som kommer etter.