Annelise Høegh (Høyre), 1999-06-16:
Som det har fremgått av innlegg fra tidligere talere, er det slik at Høyre støtter Regjeringens forslag til trygdeoppgjør også i år. Vi har for vane å gjøre det, selv om vi ikke er like fornøyd med alle trygdeoppgjør. Men det er Regjeringens ansvar og Regjeringens oppgave å få trygdeoppgjøret i havn, og derfor bør Stortinget være meget tilbakeholdet med å spille rollen som overdommer, for da blir det ikke lett å føre drøftinger, hverken på dette eller på andre områder. Det betyr ikke at ikke Stortinget har rett og plikt til å gå inn og endre også på et trygdeoppgjør. Men etter mitt syn skal det altså svært mye til før man gjør det, for da tar Stortinget over en oppgave som med god grunn er lagt til Regjeringen. Men Høyre har forståelse for at organisasjonene har reagert ikke bare på denne regjeringens underregulering av G – det tror jeg vi gjør klokt i å innrømme noen og hver av oss som har sittet i regjering – men selvfølgelig har de også reagert på tidligere regjeringers underregulering av G. Underregulering av G-en underminerer hovedideen med hele folketrygden, nemlig for det første, som flere har vært inne på, at den både skal ivareta den såkalte standardsikringen, altså at man skal være sikret at overgangen fra yrkesaktivitet til pensjonisttilværelse ikke blir for brå – man skal ha mulighet til å opprettholde omtrent den standarden og det livet man har vent seg til. Det er den ene oppgaven. Den andre oppgaven er å være omfordelende. Folketrygden er ingen vanlig forsikringsordning, men den ivaretar begge hensynene, både et visst forsikringsaspekt og en omfordeling, en ivaretakelse av de grupper som av ulike grunner ikke har hatt anledning til eller mulighet til å ha inntektsgivende arbeid. Men etter hvert blir det jo stadig færre, heldigvis, som ikke tjener opp tilleggspensjon. Det eneste problemet er at ingen vil være minstepensjonister, men alle vil øke minstepensjonen, og de to ønskene er det ikke så lett å forene. Det har sine sider. Den siste økningen av minstepensjonene utover det en med rimelighet kunne forvente, viser også at det skaper problemer, det skaper en følelse av urettferdighet hos alle dem som har vært i arbeidslivet, og som kanskje har hatt både ubetalte omsorgsoppgaver og et yrkesliv utenfor hjemmet. Det virker urettferdig for dem at de ikke skal sitte igjen med noe mer enn dem som ikke har hatt denne typen dobbeltliv. Derfor er det viktig, tror jeg, at vi nå innser at så mange får rett til tilleggspensjon at man må tenke seg meget nøye om hva som skjer dersom man fortsetter med å øke pensjonene mest gjennom særtillegget, og ikke gjennom en regulering av G. Det er viktig for Høyre å sikre pensjonene og pensjonistenes levekår, og det er derfor vi ser med bekymring på den utviklingen som har vært i flere år, at pensjonistene får en svakere utvikling i sine inntekter enn utviklingen i lønnsveksten for de gruppene det er naturlig å sammenlikne med. Det er altså derfor vi er med på å advare mot underreguleringen av G-en, som, kombinert med de store økningene av særtillegget, faktisk svekker verdien av opptjente rettigheter. Det betyr at vi ikke bare svekker verdien av opptjente rettigheter, det betyr også at vi svekker tilliten til folketrygden og det systemet som den er og har vært siden den ble innført i 1967. Det Høyre ser positivt på, er at stadig flere ser seg tjent med å spare til pensjon i private ordninger i tillegg til folketrygden fordi det er en gunstig form å spare på, det er nyttig for samfunnet, og det er nyttig for den enkelte. Men vi ønsker altså å beholde en offentlig pensjonsordning som ivaretar disse to hensynene jeg var inne på i sted. Vi mener det nå er viktig å prøve å komme over i et system der vi finner en mer forutsigbar måte å regulere grunnbeløpet på. Det er bakgrunnen for at vi står sammen med Arbeiderpartiet og danner et flertall for å be Regjeringen – pålegge Regjeringen – å komme tilbake med forslag til nye retningslinjer for regulering av grunnbeløpet, og også vurdere mulighetene for å indeksregulere G-en. Greier man å finne frem til et godt og hensiktsmessig system for indeksregulering av G-en, ja da har vi på en måte bundet oss til masten og vil kunne få et system som sikrer større forutsigbarhet og større trygghet for fremtidig pensjonsopptjening. Jeg tror alle vil ha nytte av at man slipper de årlige dragkampene om hva som er en rimelig økning fra ett år til et annet, hva som blir lønnsveksten, og hva som er den historiske lønnsveksten. Det vil alltid være rom for skjønn. Et visst skjønn må det nok alltid være, men kan vi finne frem til et system som i større grad fastlegger prinsippene, slik at vi – som jeg sa – binder oss selv til masten, tror jeg mye ville være vunnet, og iallfall ville tryggheten for fremtidig pensjonsutbetaling være større og bedre enn i dag.