Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2014-12-04:
I løpet av regjeringens første leveår har det nye stortingsflertallet brukt mye ressurser på nødvendig arbeid som skal ta oss videre i en ny retning, noe som vises igjen i dette budsjettet. De tre viktigste punktene i dagens samferdselsbudsjett er: Vi skal ta vare på det vi har. Vi skal planlegge for framtiden. Vi er i gang med viktig og nødvendig reformarbeid. Jeg ble litt inspirert av representanten fra SV, som trakk fram Bob Dylan, for «Slow train», som hun henviste til, er vel det som er konsekvensen av SVs manglende prioritering av vedlikehold. Det fører til at det blir mange forsinkelser og «Slow train». Vi kunne kanskje også brukt tittelen «Not dark yet», men når vi ser på hvilke muligheter de hadde, vil jeg nok heller bruke tittelen «I threw it all away». Representanten Sund prøver seg også på litt Bob Dylan når hun sier «It ain’t me, babe». Hun prøver å si at det er stortingsflertallet som har skylden for vedlikeholdsetterslepet, samtidig som at hun sier at det ikke er organiseringens skyld. Jeg er enig med henne i at det ikke er organiseringens skyld – det er Arbeiderpartiets, Senterpartiets og SVs skyld at det er så stort vedlikeholdsetterslep. Vedlikehold har vært kraftig nedprioritert – eller som Bob Dylan ville sagt: «Nothing was delivered». Etter åtte år med det man kan kalle et rød-grønt forfall, blir det nå en endring. Det tok altså et nytt stortingsflertall bare ett år å bevilge nok penger til at vi nå får en reduksjon i vedlikeholdsetterslepet på både vei og jernbane. Mens de rød-grønne de to siste årene de styrte, bevilget 2 pst. til vedlikehold, bevilger vi 74 pst. For å si det som Bob Dylan ville sagt det: «The times they are a-changin’». Jeg nevnte tre hovedområder som jeg mener går igjen i budsjettet. Vedlikehold er ett, og det neste er planlegging: Fremskrittspartiet har alltid vært offensive innenfor samferdsel, og vi skal bygge ut mer infrastruktur. Vi er opptatt av å binde sammen bo- og arbeidsregioner, få økt kapasitet og redusert reisetid på flere strekninger, noe som vil være samfunnsøkonomisk lønnsomt. For å overoppfylle NTP er vi nødt til å planlegge mer. Vi er opptatt av å få til en mer helhetlig planlegging, med bl.a. lengre strekninger, bedre traseer og sist, men ikke minst kortere planleggingstid. I Fremskrittspartiet er vi utålmodige etter å bygge mer vei, men uansett hvor mye vi vil, må vi ha byggetegningene på plass før gravemaskinene kan starte. I året som har gått, har vi likevel fått framskyndet 12 ulike veiprosjekter, samtidig som vi har forenklet planleggingsperioden på 13 andre veiprosjekter. I budsjettet for 2015 dobler vi bevilgningene til veiplanlegging, noe som forplikter til en offensiv satsing på veibygging i årene som kommer. Innenfor jernbane bevilget de rød-grønne 46 mill. kr til planlegging i 2012, mens vi bevilger 750 mill. kr til planlegging i 2015. Denne store økningen vitner om at samferdsel vil være et høyt prioritert område i årene som kommer. Når vi kombinerer det med det tredje punktet jeg vil ta opp, er vi godt i rute med å overoppfylle NTP. Det tredje punktet er reformarbeid, og jeg må si at det gleder meg å se at blant representantene som stemte imot Fremskrittspartiets forslag om eget utbyggingsselskap for vei i forrige stortingsperiode, finner vi nå borgerlige representanter som ivrer etter å få det på plass, mens vi finner rød-grønne representanter som etterlyser at det skal komme på plass. Det er bra, for jeg er opptatt av at vi ikke bare skal diskutere hvor mange kroner vi bevilger, men også hvordan vi får mer igjen for pengene. I henhold til Statens vegvesens årsrapporter ble det åpnet 10,7 km motorvei i 2006, mens det ble åpnet kun 10,6 km motorvei i 2013. Noe av årsaken til dette er at det i 2005 kostet 82 000 kr per meter motorvei vi bygde, mens det i 2014 koster 213 000 kr per meter motorvei. Dette er bl.a. et resultat av at veibygging i Norge har lang planleggingstid, at entreprenørene må forholde seg til årlige bevilgninger, og at de fleste veistrekningene deles opp i små deler. Det nye stortingsflertallet har forstått at det ikke bare er økte bevilgninger som må til om vi ønsker mer vei. Vi må tenke nytt når det kommer til planlegging, når det kommer til prosjektering, og når det kommer til gjennomføring. Et utbyggingsselskap for vei, med et mer forutsigbart, tilstrekkelig og langsiktig finansieringsgrunnlag, vil sørge for at vi får mer vei for hver krone som blir investert, og det vil være en fryd å sitte i bilen når dette er på plass, veiene har kommet og vi kan begynne å nynne på Bob Dylans sang «On the road again».