Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-05-06:
Saksordføreren sa ikke så mye om den delen av innstillingen som handler om endringer i minerallovgivningen. Det burde han kanskje ha gjort, for det står en samlet komite bak Regjeringens forslag. Den eneste bemerkning jeg har til dette, er at det begynner å haste for Regjeringen å få lagt fram en ny minerallov. Mineralnæringen er i kraftig utvikling, og den fortjener en mer aktiv næringspolitikk - i ordets positive forstand - enn det vi har sett fra Regjeringen i denne perioden. Det er vanskelig å kommentere omstillingsloven uten å se den i lys av den valgkampen som Arbeiderpartiet førte fram mot høsten 2005. Bare Arbeiderpartiet kom til makten, skulle det bli slutt på bedriftsnedleggelser, vi skulle få en ny, aktiv næringspolitikk og en flertallsregjering som skulle ta vare på vanlige arbeidsfolk og trygge arbeidsplassene. Et glansnummer i denne øvelsen i politisk forføringskunst var løftet om ny ervervslov. Denne delen av forestillingen ble kun overgått av løftet om nytt industrikraftregime. Begge deler var et forføreri av norske arbeidsfolk som vi knapt har sett maken til i norsk politikk. Regjeringspartiene skulle altså gjeninnføre ervervsloven, til og med en forsterket en, og den skulle settes i sving i tilfeller hvor arbeidsplasser stod i fare for utflagging eller oppkjøp. Et par uker før valget i 2005 stod Jens Stoltenberg foran tusenvis av frammøtte på en massemønstring for Norske Skog Union. Statsministerkandidaten var sterk og klar og uttalte at Union skulle bli starten på en ny næringspolitikk. Vel, nå er luften gått ut av den ballongen. Den gamle ervervsloven blir selvfølgelig ikke gjeninnført. Tvert imot erkjenner regjeringspartiene i dag det de har visst hele tiden, nemlig at en ny ervervslov ikke er forenlig med EØS-avtalen. Den erkjennelsen av innholdet og forpliktelsene i EØS-avtalen er besynderlig. Intet har forandret seg siden 2005, verken når det gjelder EØS-avtalens innhold eller Norges deltakelse i denne. Intet er heller nytt verken når det gjelder ervervslov eller industrikraftkontrakter. Derfor er det ganske åpenbart for dem som har fulgt litt med på disse sakene over tid, at disse løftene ble gitt mot bedre vitende i forbindelse med valgkampen i 2005. Omstillingsloven som altså skal erstatte løftet om en ny, forsterket ervervslov, er etter min mening en solid politisk buklanding, eller, hvis skal vi bruke saksordførerens betegnelse, et skikkelig mageplask. Det er oppsiktsvekkende at sakens ordfører, representanten Oppebøen Hansen, markedsfører dette offensivt som gjennomføring av Regjeringens aktive næringspolitikk. Dette viser etter min mening en ganske overfladisk holdning til temaet næringspolitikk. Når det gjelder omstillingsloven, er formålet at loven skal forebygge og hindre nedleggelse av bedrifter. Virkemiddelet, en melding til fylkeskommunen, står i grell kontrast til dette formålet, som alle kan være enig i. Fylkeskommunen har ingen forutsetning for å hindre nedleggelse av bedrifter, selv ikke om det kommer en melding i postkassen om at så er i ferd med å skje. Loven bygger også på en ganske freidig holdning til norske bedrifter og bedriftsledere. Regjeringen tror åpenbart at mange bedrifter blir lagt ned som en slags opportunistisk handling fra ledelse og eiere. Når bedrifter legges ned, enten det er Bjølvefossen i Hardanger, sardinfabrikken King Oscar på Askøy eller Blikkvalseverket i Bergen, er det ofte en grunn til det. Denne grunnen kan ikke en melding til fylkeskommunen eller såkalt aktiv næringspolitikk normalt gjøre noe med. Dette vet de som har vært involvert i den type situasjoner. Tvert imot viser det seg gang på gang at det er rammebetingelsene som avgjør framtiden til norske bedrifter. Trygge arbeidsplasser handler om forutsigbare rammebetingelser, om stabil kronekurs, om forskning og utvikling, om tilgang på arbeidskraft, om veibygging og om konkurransedyktige skatter og avgifter. Omstillingsloven vil derimot innebære en netto forverring av bedriftenes rammebetingelser. Skjemaveldet øker med 12 mill. kr i årlige advokatutgifter for virksomheter som legges ned. Fylkeskommunen vil få økt sine omkostninger med 4 mill. kr ved å behandle disse meldingene. Dette er antakeligvis penger rett ut vinduet. Man kan heller ikke utelukke at loven vil ha en negativ effekt ved at det å sende en omstillingsmelding blir oppfattet som å tilfredsstille samfunnets krav, når bedrifter i en vanskelig situasjon må legges ned. Det er ingen tvil om at ervervsloven, som er den politiske bakgrunnen for at vi behandler omstillingsloven i dag, var en fiasko som næringspolitisk virkemiddel den gangen den virket. Ikke ett eneste oppkjøp ble forhindret av ervervsloven. Den eneste næringen som hadde nytte av ervervsloven, var advokatstanden. De hadde rundt regnet 200 mill. kr i inntekter på å skrive søknader til Nærings- og handelsdepartementet, men reddet ingen industriarbeidsplasser. Høyre er glad for at regjeringspartiene nå legger bort løftet om å kunne styre næringslivet gjennom ervervsloven, og Høyre vil selvfølgelig også stemme imot forslaget til omstillingslov i sin helhet.