Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-05-26:
En god velferdsstat blir alltid definert ut fra hvordan de svakeste blir tatt vare på. Samfunnsforskere sier i forbindelse med hundreårsfeiringen av Norge som selvstendig nasjon at utviklingen av velferdsstaten er det mest unike som har skjedd i vårt land. Ingen skal falle helt igjennom, enten de blir gamle eller syke. Nå advarer samfunnsforskerne oss. De mener at velferdsstatens sikkerhetsnett er i ferd med å rakne. Nyliberalismen har fått et sterkt fotfeste blant det norske folk. Konsekvensen er mindre respekt for de svakest stilte, for pensjonistene og for de syke, og resultatet er at Stortinget bygger ned velferdsstaten. Vi i Kystpartiet mener at fellesskapsløsninger, som vel å merke ikke har noe med sosialisme å gjøre, er de beste løsningene på enkelte felles utfordringer, det være seg sykehustjenester, skole, politi, helse eller en garantert god eldreomsorg og en trygg økonomi i alderdommen. Det er utgangspunktet for at vi mener at folketrygden også i framtiden skal være bærebjelken i velferdssamfunnet. Derfor er vi uenig i de svekkelsene av folketrygden som Regjeringen og stortingsflertallet foreslår. Vi foreslår i stedet å styrke folketrygden. Vi ønsker å bygge ut folketrygden slik at den blir mer i samsvar med intensjonen med trygdeordningen da den ble satt ut i livet i 1967. Da vi nærmest var et fattig land, ble det ikke stilt spørsmålstegn ved vår respekt for eldre og ved de eldres krav på en verdig alderdom. Da pensjonsreformen kom i 1967, var det en revolusjon i vår omsorg av syke og eldre. Vi ble et stolt folk. Folk var glad for dette tiltaket som skulle utslette den store fattigdommen i Norge. Vi i Kystpartiet mener at alle også i dag skal være sikret en anstendig garantipensjon, uansett om personen har hatt inntekt eller ikke. I tillegg skal det være en tilleggspensjon som har tydeligere sammenheng mellom inntekt og pensjon. Kystpartiet går derfor inn for en betydelig økning av tilleggspensjonen til folketrygden, dette for at man skal få bedre samsvar mellom innbetaling og pensjon uten at man skal redusere minstepensjonen. Jeg vil dvele litt ved et av Regjeringens forslag. Regjeringen går i St.meld. nr. 12 for 2004-2005 bl.a. inn for en obligatorisk tjenestepensjon i tillegg til folketrygden. Regjeringen legger opp til at disse tjenestepensjonene skal finansieres direkte fra den private delen av økonomien, ved at den enkelte person eller arbeidsgiver skal betale trygdepremiene. Jeg mener at forslaget om å forandre folketrygden er et ledd i en politikk som går ut på å skyve kostnadene med trygdeordningene bort fra de offentlige budsjettene og over til hver enkelt innbyggers pengebok. Med Regjeringens opplegg blir det mindre skatter, men utgiftene til trygdeordningene vil være minst like store, og det totale trygde- og skattetrykket vil være minst like stort. Jeg er derfor av den oppfatning at det er en litt smart hestehandler i Høyre eller Arbeiderpartiet som på denne måten liksom skal lure velgerne til å tro at de får skattelette. Alt dette lureriet fra Regjeringen og Arbeiderpartiet må det bli slutt på. At de aldri blir lei! Rett skal være rett: Hvis man vil, kan man få en skikkelig skattelette ved å slutte å betale supplerende trygdeordninger. Gjør man det, får man stor frihet til å velge fattigdom i alderdommen. Men fattigdom i alderdommen vil føre til at sikkerhetsnettet for de svakeste vil rakne. Den flotte velferdsstaten vil forvitre og rakne. Det prinsipielle skillet mellom Kystpartiet og flertallet er at flertallet mener innbetalinger til de obligatoriske tjenestepensjonsordningene i privat sektor skal skje til privateide pensjonsforetak, mens Kystpartiet foreslår at innbetalingene skal skje til den offentlige folketrygden. Det var litt av et renn fra banker og forsikringsselskap på Stortinget før dette forliket. Bankene og forsikringsselskapene vant. Solidariteten tapte. Kostnadene for den totale norske økonomien, for privatpersoner og arbeidsgivere blir mindre ved Kystpartiets forslag, fordi de private pensjonsordningene er svært dyre å administrere i forhold til folketrygden. Jeg forstår flertallet bak pensjonsreformen. Jeg skulle også ønske at man kunne slippe å bokføre utgifter til alderdom og sykdom på statsbudsjettet. Jeg mener også at Vårherres veier er uransakelige, og jeg ser også på sykdom og alderdom som Vårherres store utfordring. Det er slitsomt, det er krevende, det er utmattende, og det er dyrt. Det er dyrt for samfunnet å gi de svakeste et utkomme som de kan leve skikkelig av, uavhengig av tidligere inntekt eller sosial status. Men disse utgiftene er en del av nasjonens ryggmarg og en del av vår verdighet.