Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2007-06-11:
Når vi nå behandler Kredittmeldinga 2006, er det flere ting å glede seg over, bl.a. at finansinstitusjonene har hatt gode resultater i året som har gått. Utsiktene til finansiell stabilitet er tilfredsstillende, selv om det er trekk ved den økonomiske utviklingen vi bør følge nøye. Det gjelder ikke minst den økende gjeldsbelastningen til husholdningene kombinert med økende bruk av lån med avdragsfrihet og lengre løpetid, som flere har vært inne på. Etter min mening må det være større fokusering på bankenes praksis ved utmåling av boliglån. Bankene må ha en forpliktelse i forhold til nøktern informasjon om konsekvensene av renteøkning. Jeg kommer selv fra et område med høye boligpriser og har sett de utfordringer det medfører for boligetablerere, ikke minst ungdom i etableringsfasen. Et annet forhold vi må se i sammenheng med dette, er at det er de husholdningene med høyest gjeldsbelastning som har minst andel av finansformuen, dvs. at for disse hjelper det ikke at husholdningene samlet sett har høy finansformue. De med høyest gjeldsbelastning har dermed ikke noe å trekke på dersom det skulle bli betalingsutfordringer. Jeg ser av pressemelding fra Høyres finanspolitiske talsmann, Jan Tore Sanner, i forbindelse med avgivelsen av revidert – og jeg må understreke at jeg har lest den nøye – at han fastslår at det er det ekspansive budsjettet til den rød-grønne regjeringen som er årsaken til renteøkningene. Samtidig vil han at Høyre og Bondevik II-regjeringen skal ha æren for at økonomien går godt. De aller fleste vet, og det vet også representanten Jan Tore Sanner, at disse tingene henger i hop. I politikken kan hukommelsen være underlig kort for enkelte politikere. Når de kommer fra posisjon til opposisjon blir hukommelsen enda kortere. Det er grunn til å friske opp hukommelsen til Høyre. Da Per-Kristian Foss styrte Finansdepartementet, sa Norges Bank i mars 2005 at styringsrenta gradvis ville øke fra det daværende nivået på 1 pst. til 4,2 pst. i 4. kvartal 2007 og 4,8 pst. i 4. kvartal 2008. Legger vi dette til grunn, var iallfall over 80 pst. av den samlede renteøkningen banken ser for seg, forutsett allerede da Høyre var i regjering og styrte Finansdepartementet. Hovedgrunnen til rentestigningen er at når det er veldig lav rente, blir det vekst i økonomien, dvs. at det er egendynamikken i rentesettingen både ute og hjemme som er den viktigste drivkraften til renteøkninger. Dagens Næringsliv sier i lederen 8. juni at Høyres finanspolitiske talsmann, Jan Tore Sanner, skal ha poeng for politisk frekkhet. For meg er det vanskelig å finne noen gode grunner til ikke å forstå intensjonen i karakteristikken, men jeg vil ikke være i nærheten av å bruke slike uttrykk som politisk frekkhet fra denne talerstolen. Hva består så Høyres bidrag til innstrammingen i revidert nasjonalbudsjett av? De foreslår å bruke 722 mill. kr mindre, som er anslagsvis 1 promille av utgiftene i statsbudsjettet. Dette er altså det store grepet som Høyre gjør for å få et opplegg som bedre er tilpasset den økonomiske situasjonen, og som vil gi en lavere rente enn de rød-grønnes forslag. Ja, ja, slik kan det også sies i et valgår. Riktignok føler jeg i debatten i dag at Høyres finanspolitiske talsmann har vært noe på retrett i dette spørsmålet i forhold til den høye sigarføringen i pressemeldingen i forbindelse med at revidert nasjonalbudsjett ble avgitt. Jeg tror at det vil være klokt, ja veldig klokt, å dempe seg i forhold til den høye sigarføringen.