Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Saken dreier seg om styring og utvikling av norske sykehus, og de skal være trygge, yte god behandling og være tilgjengelige for befolkningen over hele landet. Jeg er enig med Audun Lysbakken som saksordfører i to ting: Jeg mener vi må – som vi har gjort – sentralisere når vi må, men flytte oppgaver ut når vi kan, og det har også langt på vei vært tonen de siste årene. Men jeg er også enig med Lysbakken i at det saken også dreier seg om i dag, er de forventningene, det etterlatte inntrykket, som nåværende helseminister og Høyre skapte før valget. Det inntrykket er ikke det det gis uttrykk for etter at de vant valget. De vant et budskap og et utgangspunkt, så vant de valget, de inntok regjeringskontorene, og den 5. mai skriver helseministeren til Stortinget at nå skal Stortinget kun vedta overordnede prinsipper og ikke detaljstyre hvilke oppgaver som skal være på det enkelte sykehus. Han mener nå at Stortinget skal ta mer overordnede beslutninger, mens tjenesten må ha mulighet til å gjennomføre nødvendig utviklingsarbeid ut fra lokale behov og forutsetninger. Dette er til forveksling likt det systemet vi har i dag, og som Bent Høie kritiserte tungt før valget. Problemet er at det er for sent. Forventningene og forhåpningene til at ting skulle være helt annerledes, er skapt. Folk blir skuffet når man blir stilt noe i utsikt, og så får man noe helt annet. Man kan kritisere Arbeiderpartiet for mye, men vi holder fast ved det vi mente i regjering, også i dag. Vårt utgangspunkt er følgende: Å organisere sykehusene i helseforetak og helseregioner er ikke et mål i seg selv. Det er virkemidler for å nå overordnede politiske mål. Likeverdige helsetjenester i hele landet var nettopp den viktigste begrunnelsen den gangen vi overførte sykehusene fra fylkeskommunen til staten og helseregioner. Samlet sett mener jeg at det har bidratt til et bedre og mer likeverdig helsetilbud. La det ikke være noen tvil: Vi mener at målene for sykehussektoren må være nasjonalt forankret, men samtidig ha en tydelig regional og lokal forankring. Det har også skapt mange bedre resultater de siste årene. Et eksempel: For noen år siden behandlet vi hjerteinfarkt ved nesten alle landets sykehus. Nå behandler vi det på seks sykehus. Resultatene har blitt mye bedre: Folk overlever i langt større grad enn før. Gitt dette, mener vi det vil være feil og uansvarlig av oss å stemme for et forslag eller andre forslag som i realiteten ville innebære å stanse planer, nytenkning og omstilling i Helse-Norge. Det leder meg over til den mest spisse delen av debatten: vedtakene om akuttfunksjonene ved Rjukan og Kragerø, som helseministeren har stadfestet. Utviklingsplanen for Sykehuset Telemark er vedtatt, og vi vil ikke overprøve denne på sviktende grunnlag her i Stortinget. Det har rett og slett ikke Stortinget forutsetninger til. Vi er ikke forelagt noe som helst beslutningsgrunnlag, og Stortinget kan derfor heller ikke ta stilling til saken, gitt den styringsmodellen vi har. I tillegg ville en slik beslutning kunne sette andre store forbedringer og investeringer i Telemark i fare. Jeg mener regjeringen har opptrådt kritikkverdig på flere nivåer i saken: Punkt nr. 1: De stilte i utsikt at denne typen avgjørelse skulle løftes inn i Stortinget hvis de vant valget. Slik skaper man forventninger, og slik vinner man valg. Punkt nr. 2: Helseministeren har forholdt seg altfor passiv til den pågående prosessen. Punkt nr. 3: Helseministeren har ikke videreformidlet til Helse Sør-Øst at Sykehuset Telemark burde få tid og økonomisk rom til å finne gode løsninger i en vanskelig omstilling, slik vi i Arbeiderpartiet ville gjort, dersom vi hadde styrt Helse-Norge. Punkt nr. 4: Helseministeren har ikke klart å skape trygghet for befolkningen i de berørte områdene om hva som skal være igjen på sykehuset, og hvilken alternativ akuttberedskap som skal komme til erstatning for det som forsvinner. Det er ikke vanskelig å forstå fortvilelsen på Rjukan. Dette gir selvfølgelig dramatiske utslag for et lokalsamfunn som det. Gitt hva som så langt ikke er fulgt opp fra regjeringens side, føler vi oss ikke trygge på prosessen videre. Vi foreslår derfor at regjeringen kommer til Stortinget med statsbudsjettet for 2015 og synliggjør hvordan Sykehuset Telemark skal få økonomisk handlingsrom til å finne gode løsninger, og at de har en plan med konkrete tiltak og penger for hvordan regjeringen ser for seg at den alternative akuttberedskapen skal videreføres i de berørte områdene. Jeg sier det rett ut: Dersom regjeringen ikke leverer konkrete forbedringer og tilfredsstillende svar på det vi ber om i våre forslag her i dag, vil ikke Arbeiderpartiet sitte stille og se på dette. Derfor vil jeg understreke at helseministerens beslutning om nedleggelse vil bli vurdert i lys av hva regjeringen selv foreslår i statsbudsjettet. På denne bakgrunn ønsker jeg å ta opp de forslagene vi har levert inn i dag, og forslagene nr. 1, 2 og 4 i innstillingen.