Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2007-12-06:
I dag har vi 38 434 arbeidsledige ifølge NAVs internettside, og fokus i arbeidsmarkedspolitikken er først og fremst rettet mot hva vi kan gjøre for å mobilisere arbeidskraft. Jeg vil bruke litt tid på de arbeidslediges vilkår i denne debatten. Det er fortsatt slik at den økonomiske nedturen er dramatisk for dem som blir arbeidsledige. Arbeiderpartiet lovet i 2005 å reversere Bondevik-regjeringens kutt i dagpengeordningene. Når 2008-budsjettet er vedtatt, har vi redusert antall ventedager fra fem til tre, og vi sørget i 2006-budsjettet for at arbeidsledige tjener opp feriepenger. Det er forstemmende at Høyre i sitt alternative budsjettforslag foreslår å øke antall ventedager til fem. Det er gledelig å se at Høyre står alene om dette. I kravet om økt mobilitet blant arbeidsledige har imidlertid Høyre og Fremskrittspartiet funnet hverandre. Høyresidens fokusering på tvangsmidler for å få ledige ut i arbeid, kombinert med disse partienes kutt i arbeidsmarkedstiltak på henholdsvis 160 mill. kr og 300 mill. kr, framstår som et sosialpolitisk gufs fra fortiden. Arbeidsinnvandringen som vi nyter godt av i dette landet, har en skyggeside som Regjeringen har en stødig fokusering på. Sosial dumping blir møtt med systematiske tiltak, hvor vi styrker lovverket. Vi styrker tilsynsmyndighetenes evne og mulighet til å gripe inn, og vi styrker fagbevegelsens mulighet til å ta tak i negative forhold. Jeg merker meg at høyresidens partier viker tilbake for å støtte nødvendige tiltak som påseansvar for oppdragsgivere og innsynsrett for tillitsvalgte. Fremskrittspartiets kutt i tilsynsetatenes budsjetter sier også noe om hvor dypt deres vilje til å bekjempe sosial dumping egentlig ligger. Mangel på arbeidskraft er et problem i dagens Norge og vil være det også i framtiden. Da må vi sørge for å skape et arbeidsliv som gjør det mulig å beholde flere i arbeid lenger enn det folk holder ut i dag. Antall dødsulykker i arbeidslivet har blitt mer enn halvert siden 1990. Det er dermed god grunn til å anta at antall ulykker generelt har hatt en tilsvarende utvikling, og det er bra. Det alarmerende er at sykefraværet er høyt, og at antall uførepensjonister øker sterkt. Faren for ulykkeshendelser i arbeidslivet blir mindre, men belastningslidelser og stressrelaterte lidelser synes å øke. Forskere mener at så mye som halvparten av sykefraværet er arbeidsrelatert. Arbeidslivet blir dermed den viktigste arenaen for arbeidet med å redusere sykefraværet og antallet uføre. I dette arbeidet trenger vi våkne og oppegående tilsynsmyndigheter. Det er gledelig at Arbeidstilsynet er godt i gang med sin omorganisering, og jeg imøteser evalueringen av virksomheten med stor interesse. I min kontakt med arbeidslivet – både med arbeidsgivere og arbeidstakere – møter jeg en bekymring for at Arbeidstilsynet bruker for mye tid på å sjekke innholdet i internkontrollsystemer framfor å sjekke de virkelige forholdene slik de ser ut på den enkelte arbeidsplass. Det er viktig at tilsynsmyndighetene har den rette balansen mellom det å bidra til et organisert helse-, miljø- og sikkerhetsarbeid og det å kunne rykke ut på meldinger om uakseptable forhold og sette tingene på plass. Det foreligger nå rapport om bedriftshelsetjenesten med anbefalinger om å innføre godkjenningsordninger og å utvide bransjeforskriften, slik at flere arbeidstakere blir omfattet av bedriftshelsetjenesten. Bedriftshelsetjenesten har en nøkkelrolle i et systematisk helse-, miljø- og sikkerhetsarbeid, og det er gledelig at det nå ser ut til at vi kan få gjennomslag for et gammelt krav på dette området. Videre registrerer jeg også at departementet har fått utarbeidet en rapport om erfaringen med regionale verneombud i bygg- og anleggsbransjen, med sikte på å utvide ordningen til også å omfatte andre bransjer. Vi ser store behov i servicebransjene, hvor man har store helse-, miljø- og sikkerhetsutfordringer, men dessverre altfor lite systematisk helse-, miljø- og sikkerhetsarbeid på arbeidsplassene. Innføring av regionale verneombud vil være et stort skritt framover i disse bransjene. Arbeidslivet er i kontinuerlig forandring. Gamle utfordringer takles, nye oppstår. Vi må hele tiden holde våkent øye med hvordan vi sørger for at arbeidslivet blir den arena for livsutfoldelse og utvikling som vi ønsker at den skal være. Bare da vil vi få et bærekraftig arbeidsliv som sørger for å skape de verdiene som vår velstandsutvikling er avhengig av.