Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2007-04-24:
Først vil jeg også slutte meg til dem som har rost Saera Khan for å ha fremmet denne viktige interpellasjonen, og at vi synes det er bra at et så viktig tema blir diskutert bredt også i denne salen. Likestillingen er kommet langt i Norge, men samtidig lever kvinner innenfor landets grenser under forhold vi kanskje må 100–200 år tilbake i tid for å finne igjen blant etnisk norske kvinner. Vi hører om press og tvang når det gjelder inngåelse av ekteskap. Vi hører om press, tildekking og omskjæring. Vi hører om vold i hjemmet. Vi hører om kvinner som blir sittende hjemme med ansvaret for barn og oppgaver i hjemmet. Likestillingskampen har kommet langt i Norge. Vi skal huske på at vi er blant de fremste i verden, og at mange som kommer hit, har mye å lære av oss på dette feltet. Samtidig er det viktig at vi i denne debatten unngår å stakkarsliggjøre minoritetskvinner. Det finnes også ressurssterke kvinner som går med hijab. Det er viktig at vi i denne debatten først og fremst engasjerer menn. Det er en tendens til at folk flest ser på minoritetskvinnene som svake mennesker som nesten ikke skjønner sitt eget beste, når problemene egentlig er mennenes rolle. Menn har ansvar for å slippe til kvinnene i arbeidslivet og i samfunnslivet. Menn er ofte problemet i denne saken, men samtidig representerer menn løsningen. Menn må også få slippe til f.eks. i familielivet og i forhold til det å ta ansvar for felles barn. Per-Willy Amundsen påstod fra denne talerstolen at Fremskrittspartiet har vært alene i Norge om å kjempe for minoritetskvinners rettigheter. Det blir etter min mening like dumt som om Fremskrittspartiet nå skulle komme og ta æren for at det i dag tross alt er såpass mange kvinner representert i organisasjonslivet og i arbeidslivet i Norge. Fremskrittspartiet har alltid vært motstandere av de tiltak som vi i ettertid ser har vært virkningsfulle og kloke grep. Mens Fremskrittspartiet later som om de er opptatt av minoritetskvinners rettigheter, er det altså slik at de tiltakene de foreslår å gjennomføre, nettopp vil ramme disse kvinnene. Fremskrittspartiet skal ta pengene fra mødre som ikke lærer barna sine norsk. Det er fristende å spørre Fremskrittspartiet: Hvor mange flere barn vil lære norsk om deres foreldre blir fratatt trygd? Fremskrittspartiet krever at minoritetskvinner skal ut og lære norsk, gå på jobbkurs osv. Samtidig er Fremskrittspartiet den varmeste tilhengeren av kontantstøtten, som vi ser over hele Europa fører til at minoritetskvinner blir sittende hjemme med ansvar for oppgavene i hjemmet. Fremskrittspartiet har støttet den danske modellen mot tvangsekteskap, som jo fører til at kvinner likevel blir tvangsgiftet, men plassert i foreldrenes opprinnelsesland i påvente av at alderskravene er oppnådd. Vi har fått rapporter om at det ikke hjelper kvinnene mot tvangsekteskap, men det er vel kanskje også her en sånn taktikk at er det ute av øye, så er det ute av sinn. Vi har hatt en debatt om trafficking og menneskehandel i Stortinget tidligere i år. Der var Fremskrittspartiets mål å fjerne disse kvinnene fra gatebildet – ikke for å hjelpe dem, men for at Olso-borgerne skulle slippe å se dem. Tybring-Gjedde var på talerstolen her og var opprørt, ikke på vegne av de kvinnene som var rammet av denne grusomme industrien, men på vegne av Oslo-folk som måtte se disse kvinnene gå på gaten. Arbeiderpartiet mener at det ikke er noe annet enn godt kjente sosialdemokratiske verktøy som ville hjelpe på integreringen: Det er en fortsatt felles offentlig skole, hvor alle kan gå i den samme skolen, lære av hverandre og bryne seg på hverandres holdninger. Det er å sørge for at alle kommer ut i arbeid, og det å sørge for at alle kan få seg en bolig som de selv trives med, og hvor de selv ønsker å bo. Til og med en person som Hege Storhaug sier jo at fellesskolen kanskje er det viktigste verktøyet vi har i Norge i dag for å lykkes med integreringen. Fremskrittspartiet vil pulverisere den offentlige fellesskolen og privatisere den. Når det gjelder arbeid, har Fremskrittspartiet overhodet ingen tiltak for å få kvinner ut i jobb. Fremskrittspartiet mener at markedet alene skal styre boligmarkedet. Det er et ordtak som sier at man ikke trenger å være spesielt smart for å være kritisk. Nei, Fremskrittspartiet klarer å være kritisk, men å finne tiltak som faktisk virker, og som faktisk hjelper disse kvinnene, evner de ikke.