Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-16:
I dag behandler vi en integreringsmelding, som jeg har etterspurt lenge. De store asylankomstene høsten 2015 levner ingen tvil om at vi har en stor oppgave foran oss. Jeg registrerer at mange av tiltakene i meldingen handler om å utrede, gjennomgå, vurdere og kartlegge. Det kan stilles spørsmål ved om altfor mye ressursbruk vil gå til konsulentbruk og byråkrati, i stedet for faktiske integreringstiltak. Senterpartiet er ikke noe i tvil om at god kommuneøkonomi er det absolutt viktigste tiltaket for å få til en vellykket integrering. Regjeringen må derfor sørge for å fullfinansiere tiltakene og sikre kommunene økonomi og ressurser, slik at de blir gjort i stand til å gjøre et godt integreringsarbeid. Senterpartiet vil også understreke at kommunene må få 100 pst. refusjon utover egenandel for barnevernutgifter knyttet til enslige mindreårige. Kommunene vegrer seg for å bosette enslige mindreårige fordi de ikke får fullfinansiert dette. Stykkprisfinansiering eller økt integreringstilskudd generelt er ikke veien å gå, som KS selv har presisert. Ønsker regjeringen en virkningsfull integreringspolitikk, må det være samsvar mellom det som sies, og det som leveres. Jeg er bekymret for at de tiltakene som ministeren nå har lagt på bordet, retter seg mest mot de ressurssterke innvandrerne. Meldingen mangler tiltak for dem som står lengst unna arbeidsmarkedet, det være seg analfabeter, innvandrerkvinner eller andre som har lav kompetanse eller liten utdanningsbakgrunn. Da statsråden la fram meldingen 11. mai, sa hun at «gjør din plikt, krev din rett» var ledetråden. Det er jeg aldeles enig i, men da må vi også gi folk nødvendig verktøy, slik at de gjøres i stand til å mestre eget liv. Det mener jeg vil være en vinn-vinn-situasjon, både for den enkelte og for samfunnet. Regjeringen foreslår egne integreringsmottak for noen få – 500 personer. Det mener jeg ikke er veien å gå. God integrering skjer i et lokalsamfunn, i møte med andre mennesker, det skjer ikke i et mottak. Senterpartiet vil ha en integreringspolitikk som favner alle, og ikke bare noen få. Ministeren ønsker å innføre økonomiske incentiver/belønningsordninger for beboere i mottak. Med en slik ordning belønnes de ressurssterke, mens de som har dårligere forutsetninger, vil bli straffet. Jeg er redd en slik ordning vil øke sosiale og økonomiske forskjeller – og dernest skape en underklasse. Det vil Senterpartiet ikke være med på. Vi støtter derfor ikke opprettelsen av såkalte integreringsmottak. Jeg ønsker å berømme frivilligheten for den innsatsen og det engasjementet de har vist, særskilt da samfunnet var under stort press i fjor høst. For Senterpartiet har frivillige organisasjoner en viktig, uerstattelig og verdifull rolle i integreringsarbeidet, men også på andre samfunnsarenaer. Senterpartiet vil fortsette å jobbe for å sikre frivilligheten forutsigbare ressurser, slik at de kan fortsette det gode arbeidet. Senterpartiet deler regjeringens oppfatning, at Norge må motvirke utvikling av parallellsamfunn og ghettodannelser, slik vi har sett i Sverige og i andre europeiske land. Det er derfor overraskende at meldingen ikke har et eneste konkret tiltak om hvordan vi skal fremme spredt bosetting i hele landet for å unngå ytterligere konsentrasjon i innvandrertette områder i byer som Oslo. Senterpartiet vil understreke viktigheten av at avtalt selvbosetting i kommunene må skje innenfor rammene av det antall flyktninger kommunene har vedtatt de skal ta imot, og at kommunene må godkjenne boligen. Gang etter gang gjøres kontantstøtten til syndebukk av mange partier. Det argumenteres med at kontantstøtte hemmer integrering av innvandrerkvinner. Jeg skulle ønske de sluttet å skyve innvandrerkvinner foran seg hver gang det er diskusjon om kontantstøtten. Nå ønsker regjeringen å sette et botidskrav på fem år for å ha rett til kontantstøtte. Det støtter Senterpartiet ikke. Forslaget har et diskriminerende element i seg, og jeg vil påpeke at de norske velferdsordningene bør være universelle. Kontantstøtten er ikke hovedårsaken til at innvandrerkvinner er hjemme med ungene sine. Det er hovedsakelig andre forhold, som språk, kultur og barrierer på arbeidsmarkedet, som i større grad forklarer hvorfor mange innvandrerkvinner er hjemme. Jeg ser at taletiden min er ute. Da vil jeg til slutt ta opp de forslagene der Senterpartiet er medforslagsstiller sammen med Sosialistisk Venstreparti, og det forslaget Senterpartiet har alene.