Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2007-03-26:
Fra 1980 til 1995 ble det gjennomført tre store reformer, der samordning av ansvar på lokalt nivå var et sentralt siktemål. Det var kommunehelsereformen, sykehjemsreformen og reformen for mennesker med psykisk utviklingshemning. Den kommunale omsorgstjenesten ble mer enn fordoblet som en følge av disse reformene. I 1995 var det flest årsverk i institusjonsomsorgen, mens det i 2005 var om lag like mange årsverk i hjemmetjenesten som i institusjon. En stor utfordring er at 40 pst. av alle som jobber der, ikke har helsefaglig utdanning. Det er i dag stor enighet i Stortinget om framtidens omsorgsutfordringer. Det er tydelig at noen ønsker å skape inntrykk av at uenigheten er stor, slik Laila Dåvøy som saksordfører har proklamert i aviser og debatter. Det er underlig når en leser innstillingen og også ser på de forslag til vedtak som innstillingen munner ut i. Jeg tror ikke noen er tjent med denne oppkonstruerte polariseringen. Det partiet som skiller seg særlig ut, er Fremskrittspartiet, som ønsker en helt annen måte å finansiere omsorgstjenestene på enn de andre. Stortingsmeldingen bygger på fem hovedstrategier for å møte fremtidens utfordringer: kompetanseutvikling, forskning og planleggingkapasitetsvekst og kompetansehevingbedre samhandling og medisinsk oppfølgingaktiv omsorgpartnerskap med familie og lokalsamfunn Alle partiene på Stortinget mener at disse strategiene er gode, og det er interessant å registrere at svært mange som planlegger omsorgstjenestene rundt omkring i kommunene, deler synspunktene på at dette er gode strategier for å møte de utfordringene en står overfor. Mange har faktisk lest stortingsmeldingen og mener at både situasjonsbeskrivelsen og forslag til hvordan utfordringene skal løses, er både gode og framtidsrettede. Det kommunene minst av alt ønsker seg, er å få statlige pålegg om bestemte løsninger på utfordringene trædd nedover hodet på seg. De ønsker hjelp til fagutvikling, muligheter for prosjektmidler for enkelttiltak og ikke minst tilstrekkelige ressurser til å finne gode lokaltilpassede løsninger. I samtale med pårørende og brukere er det noen fellestrekk som går igjen. For det første er terskelen for å få sykehjemsplass for høy i mange kommuner. I tillegg mangler mange kommuner avlastningsplasser, som jo er helt vesentlig når omsorgsoppgavene for pårørende er store. Behovet for å kunne ta seg inn noen uker og vite at mor eller far er i trygge hender under heldøgnsomsorg, er avgjørende viktig. Derfor varsler Regjeringen et investeringstilskudd i statsbudsjettet for 2008, og at det vil komme en overgangsordning for investeringstilskuddet, slik at de som setter i gang i 2007, kan søke om tilskudd etterskuddsvis. Etter mange år med sykehjemsutbygging og ombygging til ensengsrom er behovet likevel ikke dekket. Derfor er det avgjørende for Senterpartiet at det gis forutsigbarhet for kommunene på dette viktige området. Et annet område som pårørende peker på, er bl.a. antallet hjelpere som møter den enkelte bruker, og liten fleksibilitet og forutsigbarhet. Her er det et stort forbedringspotensial mange steder. Lederkompetansen må heves slik at tjenestene blir bedre tilpasset og organisert. Når brukere må forholde seg til stadig nye mennesker, og antall hjelpere er vanskelig å få oversikt over, da er det noe som ikke er godt nok organisert. Det må være et mål å sikre færrest mulig hjelpere til hver enkelt bruker. Når hjemmehjelpen ikke kan skifte på sengen fordi det ikke står på listen over gjøremål, da er det noe riv ruskende galt. Fleksibilitet og brukermedvirkning skal være et sentralt kriterium for mennesker der hjelpebehovet er i stadig endring. Noen mener at svaret på omsorgsutfordringene ligger i å fatte vedtak her i Stortinget og detaljert fortelle hvordan kommunene skal organisere sitt kvalitetsutviklingsarbeid. Det gjelder f.eks forslaget fra Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre om å opprette etiske komiteer i sykehjem. Senterpartiet mener det er svært viktig å styrke den etiske kompetansen hos mennesker som arbeider i den kommunale helse- og omsorgstjenesten, og slutter seg til intensjonen i forslaget fra de nevnte partier. Men løsningen ligger ikke nødvendigvis i å opprette etiske komiteer. Senterpartiet mener det er en ledelsesoppgave lokalt å sørge for at alle ansatte får den nødvendige etiske kompetansen gjennom kontinuerlig utprøving og refleksjon i det daglige arbeidet. Bakgrunnen for forslaget oppfatter jeg nettopp ut fra behovet for etisk refleksjon i møte mellom ansatte, brukere og pårørende. Kvalitetsavtalen mellom Regjeringen og Kommunenes Sentralforbund i samarbeid med yrkesorganisasjonene er vesentlig i denne sammenhengen, og Senterpartiet forutsetter at en utvikler ulike modeller for å styrke og forankre etikkarbeidet. Etiske komiteer kan for noen kommuner være ett tiltak sammen med mange andre i dette viktige arbeidet. Et annet forslag, som Kristelig Folkeparti kommer med, er å ansette en fagperson i hver kommune som har koordineringsansvar overfor familier med funksjonshemmet barn. Senterpartiet mener andre tiltak, som å styrke arbeidet med individuell plan, ansvarliggjøre ansvarsgrupper mv., kan være like viktige tiltak som at hver kommune skal ha en koordinator. Utfordringene for kommunene er mange. Dette skal Regjeringen følge opp, bl.a. gjennom den brede kvalitetsavtalen som er inngått med Kommunenes Sentralforbund. Denne avtalen bygger nettopp på de fem strategiene jeg nevnte innledningsvis, og som et samlet storting er enig i. Denne avtalen er forankret i konsultasjonsordningen mellom Regjeringen og kommunesektoren og gjelder fram til 2010. Videre har Sosial- og helsedirektoratet i samarbeid med fagmiljøene utviklet en nasjonal strategi for kvalitetsforbedring i sosial- og helsetjenestene. Denne strategien fokuserer i hovedsak på forbedring av innholdet i tjenestene, forbedring av systemene og på å styrke brukerne. Undervisningssykehjemmene har også en svært viktig oppgave i å både utvikle og formidle gode eksempler på kvalitetsforbedring i omsorgen. Et eksempel som kan nevnes, er rutiner for tannstell, som Fyllingsdalen undervisningssykehjem arbeidet mye med, et annet er gode samhandlingsrutiner mellom første- og andrelinjetjenesten som Feviktun undervisningssykehjem i Grimstad kommune har utviklet, og som de videreformidler til andre kommuner. Jeg vil understreke at det i mange kommuner foregår et meget bra og spennende utviklingsarbeid. Man møter engasjerte medarbeidere som virkelig gleder seg til å videreutvikle omsorgstjenestene rundt omkring. Det som er viktig, er at man kan få lokalt tilpassede gode tjenester. Kommunene har fått nye oppgaver. Et eksempel er at pasienter blir utskrevet fra sykehus mens de fortsatt er under behandling. Endring fra ferdigbehandlet til utskrivningsklar setter kommunehelsetjenesten under stort press mange steder. Det krever styrket kompetanse, oppdatert utstyr og noen ganger også økt bemanning. Halvannenlinjetjeneste med styrket behandlings- og pleiefaktor vil bli en viktig satsing framover. Den må bygges ut i et samarbeid kommunene imellom for å gi pasientene et godt behandlingstilbud lokalt. Eksempler i Trondheim og Bergen viser at det er mulig å få til. Det som er nødvendig, er å avklare de økonomiske forholdene. Senterpartiet mener at dette skal organiseres som en kommunal tjeneste, og at kommunene da må kompenseres av staten for slike forsterkede tiltak i kommunehelsetjenesten. Noen vil vise til statlig stykkprisfinansiering som løsning på omsorgsoppgavene, med et sjekkhefte som løsning på alle utfordringene. Senterpartiet mener framtidens omsorg best kan løses lokalt, gjennom å legge vekt på tverrfaglig kompetanseheving, lokalt utviklingsarbeid, kommunal planlegging og organisasjons- og ledelsesutvikling. Fastsettelse av lokale kvalitetskrav bør skje på politisk nivå. Lokalpolitisk behandling av kravene til kvalitet styrker det lokale engasjementet i forhold til innholdet i omsorgstjenestene. Fortsatt styrking av kommuneøkonomien og vedtaket senere i dag om at Regjeringen skal følge opp Stortingets behandling av omsorgsmeldingen, er det beste utgangspunktet for en trygg og god omsorg i framtiden.