Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Arbeiderpartiet gikk til valg på et budskap om at alle skal med. Det gjelder spesielt for skolen. I dagens samfunn vet vi at om alle skal med, må de ha den nødvendige kunnskapen og utdanningen. Kunnskap og utdanning står sentralt i arbeiderbevegelsens historie. Den historien er preget av kamp for rett til mer og bedre utdanning. Kampen handlet om at også arbeiderbevegelsens sønner og døtre skulle få muligheten til å velge hva de ville gjøre med sine liv. I 1969 fikk vi loven om obligatorisk 9-årig skole, og utover på 1990-tallet kom reformene nærmest på løpende bånd. Alle disse reformene har hatt det til felles at de har sørget for at flere får mer utdanning. Med Reform 94 fikk all ungdom mellom 16 og 19 år rett til 3-årig videregående utdanning. Det har vært viktig for at vi i framtiden skal kunne møte de utfordringene vi ser komme. Norge er det landet i OECD som har den laveste andel arbeidstakere ansatt i yrker som består av enkle, rutinepregede oppgaver som ikke stiller krav til utdanning. SSB anslår at det i 2025 vil være behov for 100 000 færre arbeidstakere som kun har obligatorisk utdanning, enn det var i 2004. Man kan spørre seg hvordan det ville vært å møte framtiden dersom Høyre hadde fått det som de ville, og Reform 94 og retten til videregående skole for alle ikke hadde blitt innført. Nesten all ungdom i Norge begynner nå på videregående rett etter ungdomsskolen. Det er bra, men det er en stor utfordring for samfunnet vårt at bare 70 pst. fullfører i løpet av fem år. Særlig er det en utfordring at det bare er litt over 50 pst. av dem som begynner på yrkesfag, som fullfører. Når vi også vet at det å ha fullført videregående opplæring er det viktigste for å ha en stabil tilhørighet til arbeidsmarkedet og for å kunne ta videre studier, skjønner vi at dette problemet er ett av de mest grunnleggende for at vi skal kunne lykkes med å bevare og styrke den velferdsstaten som vi har bygd opp. Vi kan ikke leve med at unger går ut av grunnskolen uten å kunne lese, skrive og regne tilstrekkelig til at de klarer seg i den videre utdanningen, og vi kan ikke leve med at én av tre faller ut av videregående skole. I Fremskrittspartiets valgavis for Møre og Romsdal skrev Mette Hanekamhaug, nå stortingsrepresentant, følgende: «La de som går kokkeskole, snekker og elektriker slippe å tolke Ibsenstykker og drive med diktanalyse. Gi de heller en kokebok, hammer og voltmeter». Når man sier til ungdom at det er greit at de ikke er så gode til å lese så lenge de er gode til å skru, gjør man disse ungene en enorm bjørnetjeneste. Det er faktisk et svik, særlig når vi vet at det er basiskompetanse som å kunne lese, skrive og regne som er det avgjørende for hvilke muligheter man får senere i livet. Også i framtiden vil vi leve av hverandres kunnskap. I 2007 besto 82 pst. av nasjonalformuen av det vi kaller nåværende og framtidig arbeidsinnsats, altså det som er inne i hodene våre. Norge, som høykostland, vil bare kunne overleve i den internasjonale konkurransen dersom vi greier å sørge for å ha høykompetente arbeidstakere og høy kompetanse i hele arbeidsstokken. I framtiden vil det ikke være jobber igjen til dem som ikke har noen utdannelse. Det er alvorlig for landet fordi vi trenger at alle bidrar. Regjeringens mål er at alle elever som går ut av grunnskolen, skal mestre grunnleggende ferdigheter som gjør dem i stand til å delta i videre utdanning og arbeidsliv. Det at hver elev får en opplevelse av mestring og en følelse av å inkluderes, er svært viktig for at vi skal lykkes i oppgaven med å stoppe frafallet. Målet er at alle skal gjennomføre videregående opplæring. Det at åtte av ti faglærte sier at deres kompetanse gjør det enkelt å søke ny jobb, mener jeg beviser at den utdanningen som blir gitt, på mange måter er god. Utfordringen er å få alle med. Dette budsjettet styrker kampen mot frafall. I St.meld. nr. 44 for 2008–2009, Utdanningslinja, skisseres flere tiltak mot frafall. Jeg mener også at dette budsjettet legger til rette for at meldingen kan følges opp på en god måte. Når Stortinget skal behandle selve meldingen over jul, må det være et mål at vi sammen kommer noen skritt videre i å finne løsninger og hindre at ungdom faller utenfor arbeidslivet og samfunnet før de engang har fått muligheten til å bli en del av det som voksne. Det er vårt ansvar å sørge for at alle ungdommer i Norge får lov til å benytte seg av de evnene og de mulighetene som ligger framfor dem. Da kan vi ikke lage en skole som skal være for de få, da må vi lage en skole som skal være for alle.