Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2009-04-02:
De to neste dagene vil NATO avholde et viktig toppmøte som vil samle alliansens ledere. I forkant av dette ønsker jeg på vegne av Kristelig Folkeparti å gi utenriksministeren en anledning til å oppdatere Stortinget på hva Regjeringen gjør for å bidra til framskritt i arbeidet for kjernefysisk nedrustning mer generelt, og spesielt i forbindelse med NATO-toppmøtet. Sikkerhetsrisikoen knyttet til atomvåpnene er stor. De er bare brukt to ganger – over Hiroshima og Nagasaki. Men aldri har to enkle bomber skapt så mye død, ødeleggelse og elendighet. I denne sal har vi alle et felles ønske om at atomvåpen aldri blir brukt igjen. Sprengkraften til atomvåpnene har økt enormt siden 1945. I dag har vi hos atommaktene oppsamlet en helt skremmende «overkill capacity». USA og Russland, de to atommaktene som alene rår over rundt 95 pst. av atomvåpnene, kan utslette hverandre flere ganger om de brukte sine våpen. I Stortinget er det bred enighet om at det langsiktige målet må være å skape en atomvåpenfri verden. Men det er et faktum at den offentlige debatten og engasjementet rundt atomvåpen og nedrustningsspørsmål er noe laber. Noen vil gå så langt som å kalle den sovende. Andre har sagt at nedrustningsspørsmålet i det siste har ligget i dvale. Samtidig vet vi at det sivile samfunns engasjement og press fra grasrota er helt avgjørende for at vi skal få til framgang av betydning på dette feltet. Vi trenger engasjement, og vi trenger politisk lederskap. Vi må fokusere på praktiske og gjennomførbare nedrustningstiltak. Vi må definere konkrete mål. Uten det finner vi ingen løsning, og trusselen blir ikke redusert. Til tross for at det for noen år siden ble oppnådd noen framskritt på vegen mot nedrustning mellom de to sentrale atommaktene, har vi den siste tiden sett urovekkende tendenser til at atomvåpentrusselen øker, ikke minst knyttet til spredning av atomvåpen til nye stater. Og skulle atombomber komme på terroristers hender, ville situasjonen bli katastrofal. Russlands president, Medvedev, varslet nylig en massiv opprustning av landets atomvåpen. Sjefen for Det internasjonale atomenergibyrå, IAEA, ElBaradei, har uttalt at faren for at atomvåpen igjen skal bli brukt, aldri har vært større enn den er nå. Drapskapasiteten som atomvåpen har, gir dem som har kjernevåpen, en uovertruffen militærmakt. Prisen kan bli svært høy dersom noen av en eller annen grunn, enten det skulle være uhell eller ustabile aktører, bryter balansen og utløser et atomvåpen. I dag er det stadig flere land som vil inn i atomvåpenklubben. Det kommunistiske Nord-Korea utvikler både langtrekkende raketter og har ambisjoner om å skaffe seg atomvåpen. Islamistregimet i Iran utgjør likevel den største utfordringen knyttet til spredning av atomvåpen. Regimet har ikke utvist tilstrekkelig samarbeidsvilje med det internasjonale samfunn. Det bekymrer sterkt. I februar gikk en av den muslimske verdens mest kjente teologer, al-Qaradhawi, ut i en tv-sendt preken og oppfordret arabiske land til å skaffe seg både atomvåpen og kjemiske og biologiske våpen, slik at islamske stater kunne sette skrekk i sine fiender, for å bruke hans egne ord. Når jeg nevner disse aktuelle og urovekkende trekkene, er det fordi dette bildet har vært dominerende. Det rokker ved internasjonale avtaler om rustningskontroll og ikke minst ved en hjørnestein i dette avtalebyggverket, traktaten om ikke-spredning av atomvåpen – NPT-avtalen. De siste dagene har vi imidlertid kunnet se en spesiell, ny og positiv utvikling. I Washington Post på tirsdag uttalte den russiske presidenten Medvedev at han er enig med president Obama om at gjenopptakelse av nedrustningsprosessen bør bli en umiddelbar prioritet for Russland og USA. Det er en virkelig god nyhet at USA og Russland nå vil starte nye forhandlinger om nedrustning av atomvåpen, slik president Obama og president Medvedev bekreftet i London i går. I lang tid har nedrustningsspørsmålet ligget i dvale, bl.a. fordi Bush-administrasjonen ikke utviste sterkt engasjement for nedrustning, for å si det litt pent, spesielt etter 11. september 2001. Håpet er nå at den nye amerikanske administrasjonen kan gi en ny giv i nedrustningsarbeidet. Den økonomiske situasjonen tilsier at det er fornuftig å redusere antallet kjernefysiske våpen nå. Det betyr at de siste dagers signaler kan være økonomisk betinget og ikke nødvendigvis varsle et stort gjennombrudd. Men som et skritt i riktig retning er det svært positivt. Presidentskiftet i USA og finanskrisen er begge faktorer som gjør at vi nå kan få drahjelp av hovedaktørene i arbeidet for nedrustning. Vi har nå en historisk mulighet til å få til dype kutt i atomvåpenlagrene, og den muligheten må vi bruke. Også Norge og NATO bør medvirke til å redusere faren for at atomvåpen blir brukt ved å justere den rolle slike våpen har i forsvarsstrategien. Det er tverrpolitiske forventninger til at Regjeringen aktivt bidrar til å revidere NATOs nye strategiske konsept på en måte som reduserer atomvåpnenes plass i sikkerhetspolitikken. NATOs atomstrategi, slik den er utformet i dag, bidrar dessverre til å legitimere at NATOs atomvåpenstater opprettholder og videreutvikler sine atomarsenaler. NATOs strategiske konsept holder muligheten åpen for førstebruk av atomvåpen. Dersom NATO gav avkall på denne strategien, ville det være et viktig bidrag til å komme i gang med den nedrustningen som NPT forplikter til. NATOs strategiske konsept er viktig som alliansens ansikt utad. Positive endringer vil øke NATO-landenes troverdighet i arbeidet for nedrustning og ikke-spredning. Kristelig Folkeparti mener NATO bør redusere atomvåpnenes rolle i sikkerhetspolitikken og endre doktrinen om førstebruk av atomvåpen. Norge må med full kraft støtte en FN-ledet verdensorden basert på fredelig samarbeid mellom land som forplikter seg på folkerettslig bindende avtaler. Vi må styrke FNs rolle som vaktbikkje på ikke-spredningsområdet, IAEA, slik at de effektivt kan gjennomføre sine kontrolloppgaver. Norge bidrog gjennom 7-landsinitiativet, hvor vi mobiliserte noen NATO-land, en atomvåpenstat og alliansefrie land i et forsøk på å bevege FN. Det lyktes ikke i 2005, men intensjonen må fastholdes. Vi må gjøre det vi kan for at NATO bidrar til arbeidet for atomvåpennedrustning. Det er i vår egen sikkerhetspolitiske interesse og i verdens felles interesse. I NATO-sammenheng er det flere handlingsmuligheter. Vi er alle klar over at vi må ivareta balansen mellom å være aktiv pådriver og aktiv konsensusbygger for å nå praktiske resultater. Men vi har nå et handlingsrom hvor flere initiativ kan vurderes. Sommeren 2007 tok Norge og Tyskland et initiativ for å styrke NATOs nedrustningsengasjement. Det ble til en viss grad reflektert under forrige NATO-toppmøte, i Bucuresti. For vel en uke siden bekreftet utenriksminister Støre i Oslo Militære Samfund betydningen av at dette nedfelles i NATOs nye strategiske konsept. Målet er å få til en forsterket presisering av at de kjernefysiske våpnenes plass i sikkerhetspolitikken reduseres. Og spørsmålet er: Hva kan utenriksministeren si til Stortinget i dag om mulighetene for å få til dette i praksis? Foran dette NATO-toppmøtet er det arbeidet med en såkalt Declaration on Alliance Security. Og spørsmålet er: Gir denne deklarasjonen sterkere føringer for nedrustning av atomvåpen? La meg i denne forbindelse nevne at da utenrikskomiteen behandlet nedrustningsmeldingen sist høst, viste en enstemmig komité til dette arbeidet og støttet at NATOs atomstrategi må tas opp til drøfting. Jeg håper utenriksministeren kan si noe om utsiktene for positive justeringer av NATOs atomstrategi. Jeg vil med denne interpellasjonen gi utenriksministeren en mulighet til å oppdatere Stortinget om hva Norge har gjort under forberedelsene, og hva Norge vil gjøre under selve NATO-toppmøtet, som går av stabelen om få dager i Strasbourg.