Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-10-28:
Jeg har lyst til å starte med å takke representanten for en veldig viktig interpellasjon. Jeg er enig i at det kanskje er sørgelig at det er så få som er her og hører på denne viktige debatten. Å bidra til at alle med arbeidsevne kan komme i arbeid, er en høyt prioritert oppgave i arbeids- og velferdspolitikken. For å realisere det ambisiøse målet om Arbeid for alle er vi avhengige av gode og målrettede virkemidler. Det gjøres mye i Norge for å få folk i jobb. Viktige elementer i en politikk for høy sysselsetting er et velorganisert arbeidsliv, et velfungerende system for lønnsdanning, en kompetent arbeidsstyrke og en aktiv arbeidsmarkedspolitikk. Jeg mener at vi har lyktes godt i sysselsettingspolitikken. Vi er blant de land i OECD som har den største andelen av befolkningen i jobb – ikke minst er sysselsettingen i Norge høy blant kvinner og blant eldre. Også under de urolige internasjonale konjunkturene vi har opplevd etter 2008, har det norske arbeidsmarkedet vist seg å være robust og tilpasningsdyktig. Norge er det landet i Europa som har kommet gjennom denne finanskrisen med minst fall i den økonomiske aktiviteten og minst økning i arbeidsledigheten. Mens den sesongkorrigerte ledigheten var på 3,3 pst. i Norge i juli, var den på 9,6 pst. i EU. Representanten savner informasjon om effekter av arbeidsmarkedstiltak og spør om jeg vil igangsette systematiske resultatmålinger av de tiltak som brukes. Jeg kan gi følgende korte svar før jeg går noe mer i dybden: Vi har god informasjon om overgangen til arbeid for ulike grupper av arbeidssøkere. Både den løpende statistikken fra Nav og en rekke analyser gir opplysninger om hvordan det går med ulike brukergrupper av Nav-tjenester. Arbeidsmarkedstiltakene vurderes løpende av Nav i forbindelse med at enkeltpersoner blir tildelt tiltak. Departementet evaluerer svært ofte tiltak ved oppstart, og senere ut fra behov. Effektevalueringene viser gjennomgående at deltakelse i arbeidsmarkedstiltak bidrar til å lette overgangen til ordinært arbeidsliv. Det er imidlertid ingen grunn til å underslå at styrken i disse effektene varierer. Det skal jeg komme tilbake til. Et av hovedformålene bak opprettelsen av Nav er å få flere av dem som står utenfor arbeidslivet, over i arbeid og aktivitet. For å forvalte dette ansvarsområdet på best mulig måte er det nødvendig å kartlegge resultatet av Navs oppfølgingsarbeid overfor ulike grupper av arbeidssøkere. En sentral indikator i denne sammenhengen er hvordan tidligere brukere av Navs tjenester tilpasser seg i arbeidslivet. Vi har godt tilfang av informasjon om overgangen til arbeid, også for personer med nedsatt arbeidsevne. La meg da nevne det viktigste: For det første har Nav en månedlig statistikk som bl.a. viser overgangen til jobb seks måneder etter at de har skiftet status i Nav, f.eks. etter at de har sluttet å være registrert som helt ledige, eller ikke lenger er registrert med nedsatt arbeidsevne. Valget av seks måneder er i noen grad vilkårlig, men det er en vanlig periode å bruke ved evalueringer, både i Norge og i utlandet. Bakgrunnen er at hovedeffekten av et tiltak må forventes å ha materialisert seg innen seks måneder. Den nye statistikken gir oss gode muligheter til løpende å følge med i overgangen til jobb blant ulike grupper på arbeidsmarkedet. For eksempel viser statistikken fra Nav at 44 pst. av personene med nedsatt arbeidsevne i januar, og som ikke lenger var registrert med denne statusen i februar, var kommet i ordinær jobb i juli. Tilsvarende tall for arbeidssøkere var 60 pst. For det andre vil Nav fra i år gjennomføre en årlig oppfølgingsundersøkelse som skal gi et mer helhetlig bilde av tidligere Nav-brukeres tilknytning til arbeidslivet. Ved siden av å angi om man er kommet i arbeid, er i utdanning, eller mottar trygdeytelser, bes det også om en beskrivelse av arbeidsforholdet. Dette gjør Nav i stand til å analysere om tidligere brukere av etatens tjenester kommer i fast eller midlertidig jobb, heltids- eller deltidsstilling, og hvor relevant jobben er ut fra kvalifikasjoner og jobbønsker. En pilotundersøkelse er gjennomført, og Arbeids- og velferdsetaten arbeider nå med en fullskalaundersøkelse. Ved at vi har gode administrative registre over personer som er sysselsatt, vil vi ved behov kunne ta ut informasjon om statusen i arbeidsmarkedet ett til to år eller lengre tid etter fullført tiltak. For det tredje gjennomfører både Statistisk sentralbyrå og Arbeids- og velferdsetaten adhocanalyser av overgangsrater til arbeid for ulike grupper av Nav-tjenester. Senest før sommeren ble det levert en analyse av overgangen til arbeid for dem som hadde avsluttet deltakelse på et ordinært arbeidsmarkedstiltak. Her framkom det at andelen i jobb var tre prosentpoeng høyere blant dem som hadde avsluttet et ordinært arbeidsmarkedstiltak, sammenlignet med dem som hadde vært helt ledige. Spesielt var overgangen til jobb størst blant tiltaksdeltakere med følgende kjennetegn: langtidsledige, ikke-norskfødte og personer som hadde deltatt på tiltaket lønnstilskudd. For det fjerde blir arbeidsmarkedstiltakene systematisk evaluert av forskere. Men selv med mange evalueringer, god statistikk og avanserte metoder er det fortsatt usikkerhet knyttet til styrken i effektene av arbeidsmarkedstiltak. Utfordringen her, som i mange andre samfunnsvitenskapelige evalueringer, er at de som tildeles tiltak, ikke er tilfeldig valgt, men skiller seg generelt ut fra dem som ikke får tiltak, og ofte på en måte som forskerne ikke fullt ut har informasjon om. Det er derfor vanskelig for forskerne å skille mellom effekter av selve tiltaket og betydningen av at personlige egenskaper er forskjellige. Dette seleksjonsproblemet gjør det vanskelig å benytte forskningsresultatene i politikkutformingen. Når deltakere på lønnstilskudd har større overgang til jobb enn deltakere på offentlige sysselsettingstiltak, kan det skyldes at tiltakene er forskjellige, men det kan like gjerne skyldes at deltakerne er forskjellige. Men noe har vi grunnlag for å mene på bakgrunn av disse effektevalueringene: Arbeidsmarkedstiltak virker relativt sterkest for personer som har helseproblemer, svake formelle kvalifikasjoner, lange ledighetsperioder bak seg, er i alderen 30–50 år og/eller har innvandrerbakgrunn. Videre vet vi at arbeidsmarkedstiltak som har til hensikt å bedre selve jobbsøkingsprosessen, synes å være de mest effektive. Når det spesielt gjelder effekter av arbeidsmarkedstiltak for personer med nedsatt arbeidsevne, indikerer forskningen at arbeidsmarkedstiltakene bidrar til at jobbsannsynligheten øker vesentlig, og at effekten har betydelig varighet. Den mest omfattende og raffinerte evalueringen som er gjennomført i Norge, har Frischsenteret utført etter initiativ fra departementet. Den viste at jobbsannsynligheten i gjennomsnitt økte med om lag åtte prosentpoeng. Å skaffe kunnskap om hvordan arbeidsmarkedstiltakene virker, er en del av den løpende arbeidsmarkedspolitikken, både på det enkelte Nav-kontor, i Arbeids- og velferdsdirektoratet og i departementet. Regjeringen har også nedsatt et eget utvalg, ledet av Knut Brofoss, til å gjennomgå tiltakene i skjermet sektor. Utvalget skal levere sin rapport i desember 2011. La meg avslutte med å forsikre representanten Røe Isaksen om at departementet også i tiden framover vil følge løpende med på hvordan det går med brukerne av Navs tjenester, og ta initiativ til nye analyser og forskning. Innsatsen for å hjelpe arbeidsledige og personer med nedsatt arbeidsevne tilbake til det ordinære arbeidsliv, er noe av det mest nyttige og lønnsomme vi kan gjøre. Det er nyttig for den enkelte, og det er lønnsomt for samfunnet. Det er ikke bare noe jeg mener, det er noe kunnskapsgjennomgangen samlet sett gir grunnlag for å påstå.