Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2000-04-13:
Denne meldingen ble lagt fram av regjeringen Bondevik, og den nye regjeringen har opprettholdt den, som så mye annet av regjeringen Bondeviks politikk. Man kan spørre seg selv: Hvorfor bytte regjering? Men det hører vel til i en helt annen debatt. Formålet med St.meld. nr. 38 for 1998-99 og flertallets merknader i dag er å skissere hvilke typer styrker Norge har behov for når det gjelder vår fremtidige deltakelse i flernasjonale styrkestrukturer og internasjonale operasjoner. Meldingen skisserer hvordan disse kan opprettes og opprettholdes uten å legge føringer på en fremtidig organisering av Forsvaret. Noen setter kanskje spørsmålstegn ved om det er nødvendig å fastsette dette nå – kan vi ikke vente til neste langtidsmelding? For oss i Kristelig Folkeparti er det viktig å få rammene rundt oppbygging, trening osv. på plass. Vi er allerede i Kosovo nå. Vi vet ikke hvor lenge vi må stå i Kosovo. Oppbyggingen av en innsatsstyrke er også et signal til våre europeiske og allierte venner om hva de kan regne med fra Norge – kort sagt: vår troverdighet. Og det er et behov for Forsvaret å få en fastlagt struktur for oppbyggingen av innsatsstyrken, så den blir en mer integrert og definert del av Forsvarets oppgaver, sammen med Forsvarets nasjonale oppgaver. Vi ser også at Stortingets forutsetninger for bl.a. reaksjonstid ikke ble oppfylt da Telemark Bataljon skulle deployeres i Kosovo. Jeg har full forståelse for at dette tok tid, da det bl.a. var personellets sikkerhet som sinket den prosessen. Men desto mer viser dette behovet for et effektivt rammeverktøy for opptrening, opprustning og opprettholdelse av innsatsstyrken. I den sammenheng forundrer det meg at Høyre og Fremskrittspartiet, som ofte poengterer dette høylytt, ikke vil være med og ta stilling til et helt verktøy, men vil ta dette stykkevis og delt, eller rusle langsomt, som komiteens leder sa, i de enkelte budsjetter. Målet vårt må være at vi setter oss i stand til å oppfylle våre forpliktelser, og opprettelsen av innsatsstyrken etter meldingens forutsetninger er det som vil sikre dette. I meldingens kap. 2.2 beskrives trusselbildet for Norge i dag. Det finnes ingen militær konkret trussel i dag, men selv om vi ikke har en eksistensiell trussel mot vår nasjon, er det potensielle fremtidige trusler av en annen og ikke så tradisjonell type som vi hadde før. I fremtiden kan vi møte regionale konflikter utenfor våre nærområder, eventuelle trusler mot olje- og gassinstallasjoner på norsk sokkel, mot vår handelsflåte eller mot begrensede mål i Fastlands-Norge. Vi kan heller ikke utelukke at en regional konflikt kan spre seg. Til sist: Russland er heller ikke noen fiende i dag, men utviklingen i Russland er av betydning, og det er viktig at vi støtter demokratibyggingen der. Jeg har valgt å bruke litt tid på å definere et trusselbilde, fordi det vil gi oss svaret på hvorfor vi trenger et forsvar, noe som til tider er fraværende i forsvarsdebatten. Den burde være preget av: hvorfor et forsvar? Hva trenger vi for å møte svaret? Så kan vi snakke om hvor. Vi har etter Kosovo hatt en heller stille debatt om mandat. For oss i Kristelig Folkeparti er dette FNs oppgave. Vi bygger det på de tradisjonelle mandatprinsippene, men i meldingens kap. 2.6.3 står det: «Skulle det, i en situasjon som utgjør en trussel mot den internasjonale fred og sikkerhet, vise seg ikke å være mulig å oppnå en uttrykkelig autorisasjon av maktbruk fra FNs sikkerhetsråd, må det om nødvendig foretas en vurdering av om det likevel kan foreligge et folkerettslig grunnlag for maktbruk. FN-pakten gir en åpning for dette.» For ikke å dra opp en hel mandatdiskusjon er det viktig at vi både analyserer det vi gjorde og forbereder oss på at vi kan få en ny situasjon hvor samme problematikk vil være aktuell. Under Kosovo-krisen kom det helt klart fram at den skjeve fordelingen i landenes ressurser var et problem. Europa må øke sin evne til å løse konflikter på egen dørstokk. Derfor er det initiativet som kom i Washington på NATOs toppmøte om ESDI, et godt og riktig initiativ. Hvis det blir den nye søylen innen EU, vil det bli en utfordring for NATO-land som ikke er med i EU, deriblant Norge. Faren for marginalisering for Norge er absolutt til stede. Jeg tror ikke at et medlemskap i seg selv vil være noen løsning. Det vil allikevel være en utfordring for Norge ikke å bli marginalisert. Derfor er det viktigste vi kan gjøre, å fremstå som en ekstern ressurs. I den sammenheng er opprettelsen av innsatsstyrken en viktig faktor. Innsatsstyrken har også betydning for oss i arbeidet for stabilitet og internasjonal fred, i kampen for menneskerettighetene og i håndhevelsen av formålet med og prinsippene i FN-pakten. En innsatsstyrke krever en tilgang til personell. Det har vært en utfordring å skaffe nok personell til de operasjonene vi allerede har deltatt i og deltar i. Derfor er incentivpakken som meldingen beskriver, viktig å ha på plass og følge opp. Forsvarsministeren kan sikkert redegjøre for situasjonen rundt dette akkurat nå. En annen ting som vil skape en større forutsigbarhet for innsatsstyrken, er styrkegenereringsmodellen som meldingen beskriver, at man de siste tre månedene av tjenestetiden skal overføres til samtrening i en avdeling før man går direkte ut i en eventuelt løpende operasjon. Da er man i Hærens innsatsstyrke i hovedsak ute i seks måneder – og jeg understreker i hovedsak - deretter har man 12 måneders beredskap før seks måneders utetjeneste igjen. Jeg registrerer at Høyre og Fremskrittspartiet mener at man godt kan være ute lenger, men for oss i Kristelig Folkeparti har de erfaringene som er gjort etter UNIFIL i den såkalte UNIFIL-undersøkelsen om faren for ettervirkninger for noe av personellet, vært nok til å rope et varsku, og vi er ikke villige til å ta sjanser på dette området. Etter vår og flertallets mening er dette en modell som vil sikre både økt reaksjonsevne og betydelig utholdenhet innenfor en og samme ramme. Da meldingen ble fremlagt, var det en del tall som ikke var spesifisert, av forskjellige årsaker. Differansen kan synes stor, 1 103 mill. kr mot meldingens 520 mill. kr. I tilleggsbrev til Stortingets presidentskap 25. februar 2000 blir det nærmere forklart hvor økningene i utgiftene kommer. Jeg vil bare understreke at det ikke er kommet noen uforutsette utgifter. Alt det som nå er tallfestet, er i meldingen omtalt som usikkerhetsmomenter. Noe er under drift, på grunn av forhandlinger, f.eks. anbefalt bonus for tre måneder for førstegangstjenestegjørende som sier ja til å delta i det nye styrkegenereringssystemet, behov for mer personell på kontrakt i Luftforsvaret og beredskapsgodtgjøring på felleselementer, og noe kommer under investeringer, på grunn av erfaringer med vårt KFOR-bidrag, hvor vi bl.a. erfarte et ytterligere behov for bl.a. pansring av Hærens reaksjonssstyrke. Disse økonomiske konsekvensene ble belyst og tallfestet av forsvarsminister Løwer under høringen i komiteen. De ble etter komiteens ønske da sendt et formelt brev til Presidentskapet med den samme tallfesting. En enstemmig komite ber også Regjeringen komme tilbake med et forslag til beordring for yrkesbefal, bygd på den danske ordningen og erfaringene fra denne. For meg er det to argumenter som er tunge i denne sammenheng. For det første: Det er en ganske uholdbar situasjon for en kvinne å komme hjem til mann og barn og si: Jeg ønsker å reise ut i et risikofylt oppdrag – eller for en mann, for den saks skyld. Det burde vi kunne løfte av den enkeltes skuldre. Den andre tingen er at personellet ikke skal ha en utrygghet for om Regjeringen, som sender dem ut i samråd med Stortinget, tar det fulle og hele ansvar. Vi vet at vel 55 000 nordmenn har deltatt i internasjonale fredsoperasjoner siden 1947. Vi planlegger nå å ha en total styrkepool, som en følge av meldingen, på 3 500, med et personell på maksimum 1 500 ute samtidig. Vi vet at disse kvinner og menn som er der nå og vil være der i fremtiden, er der for å gjøre en innsats for Norge, for fred, for menneskerettigheter, for stabilitet. Vårt bidrag er å regne med i dag. Og vårt bidrag blir med denne meldingen å regne med i fremtiden.