Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2000-06-06:
Svalbard-samfunnet er et livskraftig samfunn. Det har en variert befolkning, et voksende miljø innenfor forskning og utdanning, økende turisme, et variert tilbud innenfor kultur og fritid, et variert næringsliv og, ikke minst, entusiastiske innbyggere som ønsker økt innflytelse og ansvar. Når vi nå behandler den helhetlige svalbardpolitikken, er det derfor med et positivt utgangspunkt. Likevel er det utfordringer knyttet til liv og samfunn i det tøffe klimaet kloss opp til Nordpolen. Det må finnes en god balanse mellom å skape stabilitet på den ene siden, og på den andre siden ikke legge til rette for et vanlig livsløpssamfunn hvor mennesker slår for dype røtter. Det er også en utfordring å finne en god balanse mellom tilstrekkelig næringsaktivitet og hensynet til det sårbare miljøet – hensynet til Svalbard som en del av kongeriket Norge på den ene siden, og samtidig de hensyn som må tas i respekt for den internasjonale Svalbardtraktaten. SV støtter innføring av økt lokaldemokrati i Longyearbyen. Men det er fornuftig, slik innstillingen legger opp til, at en skal ha en gradvis overgang til lokalstyre, og at lokalstyret ikke skal omfatte større geografiske områder. Sysselmannen vil og må fremdeles spille en viktig rolle på Svalbard. Utviklingen innen forskning er svært interessant og positiv. Havneområdene ved Svalbard er en viktig region for veksling av varme mellom atmosfæren og havet. Med Svalbard som base foregår forskning som bl.a. vil ha betydning for forståelsen av globale klimaforandringer. Det er all grunn til å tro at denne forskningen vil få økende betydning og oppmerksomhet i årene som kommer. Det er et tankekors at Svalbard både er et godt utgangspunkt for å studere klimaforandringene og et område for produksjon av kull, som er en viktig kilde til utslipp av klimagasser og dermed er med på å forårsake klimaforandringene. Det kan argumenteres med at det produseres forholdsvis små mengder kull, og det argumenteres også med at svalbardkullet er spesielt reint kull. Men det er likevel ikke til å komme bort fra at bruk av kull som energikilde bidrar mye til utslipp av klimagasser internasjonalt. Tankekorset når det gjelder kullproduksjon, vokser også betydelig når vi nettopp har vært gjennom en debatt om gasskraft, hvor jo et av kjerneargumentene har vært at Norge må utnytte den reine naturgassen vi har, for å bidra til at andre land kan trappe ned bruken av kull. Subsidiert svalbardkull skal altså inn på det nordeuropeiske energimarkedet i konkurranse med norsk gass. Det må da være tydelig for alle og enhver at Norge som kullprodusent møter seg selv i døra med et brak. SV har ønsket at Stortinget ved behandlingen av St.meld nr. 9 skal ta et prinsipielt standpunkt til framtidig kulldrift på Svalbard. Vi mener at dette hører naturlig med i en helhetlig gjennomgang av svalbardpolitikken. SV går inn for at den norske kulldriften skal avvikles og erstattes av annen næringsvirksomhet. Vi mener at det bør lages en plan for avvikling og overgang til annen virksomhet. Vi vil likevel akseptere utvinning av kull til Svalbards eget behov. Det er både lokale og internasjonale miljøhensyn som gjør det ønskelig å avvikle kulldriften, sett fra SVs side. Kull gir ca. dobbelt så mye CO2 –utslipp pr. enhet som gass. Selv med en kraftig opptrapping, slik som Store Norske vil foreslå, er det ikke store mengder kull Norge vil bidra med på det internasjonale kullmarkedet, men det gir et helt feil signal for Norge som energinasjon å satse enda mer på fossilt brensel. Det er vanskelig å se hvordan vi noen gang skal kunne oppfylle våre internasjonale forpliktelser når det gjelder reduksjon av klimagasser dersom vi ikke skal ha noen hemninger verken når det gjelder gass eller kull. På sikt vil vi også få økende konflikter mellom kulldriften og lokale miljøhensyn. Store Norske oppgir at det neste store kullfeltet som kan åpnes, ligger midt i Reindalen. Det er allerede tatt enkelte prøver, og prøvedrift vil måtte settes i gang innen noen få år dersom en ikke skal få stans i driften når Svea Nord eventuelt er ferdig utvunnet. Store Norske har vist en imponerende vilje og evne til å omstille seg til lønnsom drift. Men så lenge det bare er driften som blir lønnsom og en ikke tjener inn investeringene, fins det heller ikke økonomiske argumenter for at kulldriften må fortsette. Svalbard-samfunnet er grunnlagt på kulldrift. Kulldriften har satt dype kulturelle og sosiale spor. For dagens innbyggere er det selvsagt vanskelig å se for seg et Svalbard uten gruvedriften. Men det er ikke grunnlag for å påstå at samfunnet står og faller med kulldriften. Det er allerede skapt et like stort antall arbeidsplasser i annen virksomhet – dette som følge både av en oppblomstring av annen aktivitet og som følge av automatisering av gruvedriften. Både forskningsaktivitet og turistnæring har stort potensial for å videreutvikles og vokse. Heller ikke dette vil være uten miljøeffekt, men denne aktiviteten vil det være lettere å regulere. Gruvedrift må som kjent drives akkurat der hvor kullforekomstene ligger. Stortinget vil få flere anledninger i nær framtid til å ta stilling til spørsmålet om videre kulldrift og miljøvern på Svalbard. Når SV allerede nå ønsker å ta standpunkt til kulldriften, er det fordi vi ser at de nye lønnsomhetskravene har satt i gang en dynamikk som har gitt en raskere opptrapping av gruvedriften enn det som tidligere var forutsatt. Vi mener det er viktig for Stortinget å legge føringer i forkant av utviklingen. Derfor sier vi nå at vi ønsker en avvikling av den norske kulldriften på sikt. Vi sier også allerede nå at vi ønsker vern av Reindalen. Disse spørsmålene henger som nevnt sammen. Satellittbilder viser at ingen andre lavlandsområder på Svalbard har så sammenhengende frodig vegetasjon over så store arealer som Reindalen. Reindalen er også det største og videste av de isfrie dalførene på Sentral-Spitsbergen. Utløpet av Reindalselva danner sammen med andre elver et stort våtmarks- og deltaområde med en sjelden natur og et rikt fugleliv. Reindalen med sidedaler er dessuten et viktig beite- og kalvingsområde for rein. Som landskap er Reindalen både representativ for de store dalførene på Sentral-Spitsbergen og samtidig unik i kraft av sine dimensjoner og sin frodighet. Reindalen har også en rekke geologiske forekomster av spesiell verneverdi. På samme måte som når det gjelder klimaforandringene, er det innenfor naturvernet nødvendig å legge an et langt tidsperspektiv. Men langsiktigheten ligger ikke i at vi kan ta oss god tid til å se an om det er behov for endringer eller behov for reguleringer. Tvert imot kan det bety at vi må handle fort for å stoppe en uheldig utvikling. SV mener at med det tempoet gruvedriften på Svalbard nå er skrudd opp til, er det også viktig for Stortinget å sette de nødvendige grensene for denne virksomheten. SV er glad for at utenrikskomiteen har slått fast en rekke viktige prinsipper som legger riktige føringer for en god miljøpolitikk på Svalbard. Det gjelder prinsippet om at miljøhensyn skal veie tyngst dersom det oppstår konflikt mellom miljøhensyn og andre interesser, det gjelder føre var-tenkningen som bærende prinsipp for forvaltningen av Svalbard, og det gjelder målet om å opprettholde omfanget av sammenhengende villmarksområder. Når det gjelder det siste, er det en fordel at flertallet også har slått klart fast at det ikke er aktuelt med vei eller kraftlinje mellom Longyearbyen og Svea. Etter SVs oppfatning er det ikke kullforekomstene, men de store, urørte villmarksområdene som er Svalbards viktigste verdier i en tid hvor villmark forsvinner i mange deler av verden.