Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-12-20:
La meg først slutte meg til innlegget fra representanten Rotevatn. Det var godt. På vegne av SV har jeg tenkt å kommentere noen deler av årets innstilling, som en slags vikar for Bård Vegar Solhjell, SVs representant i komiteen. I dette budsjettet har kontroll- og konstitusjonskomiteen behandlet saken om byggearbeidene i Prinsens gate 26. Vi folkevalgte har et spesielt ansvar for å ha god kontroll med utgiftene til ombygging av vårt eget bygg. Det må være god styring og god informasjonsflyt, ikke minst dersom ting går annerledes enn man hadde planlagt på forhånd. Og det har gått annerledes enn man hadde planlagt på forhånd. Da komiteen behandlet denne saken i fjor, reiste en samlet komité kritikk mot at kostnadsrammen da hadde økt til 1,45 mrd. kr. I debatten her i salen den gang ba flere komitémedlemmer om å holdes løpende orientert om utviklingen framover. Siden da har kostnadsrammen for prosjektet økt med 350 mill. kr, men komiteen ble ikke orientert om dette før siste dag i forrige sesjon, altså i september i år, like før budsjettet for 2017 ble lagt fram. Det mener komiteen med rette er kritikkverdig. Jeg er enig i merknadene fra komiteen og mener det er grunn til å understreke at dette er en alvorlig sak. Dette er et prosjekt som koster mye penger, prisen har stadig økt, og Stortinget kunne og burde fått mer informasjon om prosessen underveis. Stortinget er byggherre for dette byggeprosjektet. Med det følger at Stortinget først og fremst sitter med ansvaret for prosessen. Nå må komiteen følge nøye med på denne saken videre, og det er viktig at presidentskapet holder Stortinget løpende orientert. Det er også riktig at Riksrevisjonen nå går igjennom hva som har skjedd. Når den gjennomgangen er ferdig, må komiteen ta stilling til hva som egentlig har skjedd. I dette budsjettet har komiteen også behandlet bevilgningene til kongehuset, som representanten Rotevatn var innom i stad. For SV er mest mulig åpenhet rundt bruken av disse pengene viktig, og det prinsippet har vært førende for oss. Det er fornuftig og riktig å skille mellom hva bevilgningene til hoffet og bevilgningene til apanasjen skal kunne brukes til. Mens pengene til hoffet skal kunne dekke arbeid ved statens kongelige eiendommer, skal bevilgningene til apanasjen kunne dekke arbeid ved de private kongelige eiendommene. Det skillet har stått tydelig i budsjettene fra 2002 til i år. Det skillet bør vi holde på og må praktiseres. Derfor er det bra at komiteen har stått sammen om å avvise forslaget fra regjeringen om et mer uklart skille mellom disse to postene. Vi mener også det må være åpenhet om hvordan pengene brukes. Derfor støtter vi forslaget om at det rapporteres mer detaljert om bruken av de midlene til hoffet som går til vedlikehold. Så langt det er mulig, bør det også være åpenhet om dette, i tråd med offentlighetsloven. Dette budsjettet har også et effektiviseringskutt til staten, som ble økt med 0,3 prosentpoeng gjennom budsjettforliket. SV åpner for at det i noen tilfeller kan være mulig å effektivisere offentlig sektor noe og i andre tilfeller mye. Men det avgjørende er at det skjer på en ansvarlig, planlagt og gjennomtenkt måte. Jeg mener et såpass stort kutt som det som er vedtatt nå, vil kunne gå ut over sentrale statlige oppgaver. Det kan virke som om regjeringen egentlig er litt enig i det, siden de selv har valgt å skjerme Statsministerens kontor for akkurat dette kuttet. Om jeg forsto statssekretæren ved Statsministerens kontors uttalelser til VG riktig, gjorde man det fordi man mente at kuttet ville kunne ramme regjeringens arbeid direkte. Tenk det! At et kutt vil kunne ramme noens arbeid direkte, er altså en leveregel som gjelder Statsministerens kontor, men ikke gjelder politiet eller våre sykehus. Jeg tror flere vil merke at et så stort kutt vil få reelle konsekvenser, ikke bare på Statsministerens kontor. Derfor har SV gått imot denne økningen i kuttet. Vi bør også se disse innsparingene i lys av våre egne omgivelser. Jeg sitter som sagt ikke i kontroll- og konstitusjonskomiteen, men i finanskomiteen. Mens jeg først har ordet, tenkte jeg å benytte anledningen til å reflektere litt – på egne vegne, vel å merke – rundt noen av utgiftene Stortinget pådrar seg om dagen. I går, f.eks., fikk jeg nye visittkort. Jeg tror alle representantene har fått disse visittkortene, fine visittkort med gullskrift og nytt design. Men jeg har visittkort fra før, faktisk veldig mange, flotte visittkort med en grafisk profil som gjenspeiler stortingsbygningens funksjon og utforming. I den nye profilen er den logoen byttet ut med en riksløve med, hva skal vi si, tvilsom heraldisk til knytning til den egentlige riksløven. Vi har en riksløve, men nå har Stortinget fått sin egen riksløve. Trenger Stortinget det? Hvor mye kostet det å lage en egen riksløve til Stortinget? Skal vi lage eget flagg også? Hvorfor skal Stortinget ha en egen riksløve? Trengte vi egentlig en ny grafisk profil? Trengte jeg nye visittkort? Jeg spør ikke for å lage et stort nummer av noe som sikkert ikke er den veldig store utgiften, men fordi det er en gjennomgående tendens. Presidenten sa i går i sin flotte tale til Stortinget på Stortingets julelunsj at Stortinget har «Oslos billigste cortado». Trenger Stortinget Oslos billigste cortado? Hvorfor har Stortinget det? Vi har noen av Oslos høyeste lønninger og har fint råd til å betale det en cortado ellers koster. Jeg stiller dette spørsmålet fordi over 130 000 mennesker i Norge mangler jobb når vi går inn i julefeiringen, samtidig som Stortinget pålegger praktisk talt alle statlige etater å spare stadig mer penger hvert år på funksjoner som er viktige for drift av det offentlige Norge. Jeg er bare litt usikker på om vi har et reflektert nok forhold til sammenhengen mellom utgiftene vi selv pådrar oss: etterlønnsordningene vi foreslår til oss selv, de flotte nye visittkortene med en ny riksløve i gull, Oslos billigste cortado og den situasjonen vi pålegger andre å måtte rette seg etter. Kanskje burde vi heller gått igjennom denne pengebruken og stilt oss selv spørsmålet: Er alle delene av Stortinget godt nok bemannet? Er rammene til stede for at de ansatte på Stortinget skal kunne gjøre jobben de trenger å gjøre for å serve det norske demokratiet og representantene best mulig? De som selger Oslos billigste cortado her på bygget, er de hyggeligste folka jeg kjenner i hele stortingsbygningen. Det er ikke dem jeg snakker om, men det er pengebruken ellers. Jeg tror Stortinget, spesielt i en tid der vi pålegger alle andre å spare ganske rått med ostehøvel, hadde vært tjent med å ha et noe mer inkvisitorisk forhold til utgiftene vi bevilger oss selv.