Per-Kristian Foss (Høyre), 2012-04-24:
Grensehinder er et av de temaer som har stått høyest på den nordiske dagsordenen i mange år. Både i Ministerrådet, gjennom Grensehinderforum og i Nordisk råd har man betydelig oppmerksomhet rettet mot formelle og praktiske begrensninger på nordiske borgeres mulighet til fritt å kunne bevege seg, bo, arbeide og stifte familie i Norden. Norden og Europa for øvrig er tettere integrert enn noen gang. Samtidig eksisterer det fortsatt flere hindringer i det praktiske liv enn vi skulle tro. Ofte er det mer et resultat av manglende oppmerksomhet eller av stivbent praksis enn av vond vilje eller av politiske valg. Like fullt eksisterer det noen flere – nye og svært grundige – rapporter, bl.a. fra Grensehinderforum, og embetsmannskomiteene har illustrert at vi fra politisk hold må bidra til at våre fagre ord om nordisk samarbeid følges opp i lovverket og i praksis. Denne debatten er et viktig bidrag i så måte. Opprettelsen av Grensehinderforum i 2007 var et statsministerinitiativ. Det var bra at vi løftet det opp på et så høyt plan. Det hadde vært en styrke for denne debatten om også statsministeren hadde deltatt, men jeg skjønner at det er andre og viktigere gjøremål i det hjemlige politiske miljøet. Det sier kanskje noe om at nordisk samarbeid ikke alltid står høyest på dagsordenen. Fra Høyres side har vi i forbindelse med denne debatten særlig merket oss kravet fra Grensehinderforums formann, og rådets president og tidligere nordiske parlamentsformenn, fra mars i år. I brevet understrekes viktigheten av koordinering i lovforberedende arbeid både på nasjonalt nivå og i implementeringen av EU/EØS-regelverket. Det må gjøres et langt grundigere arbeid enn det som gjøres i dag, i retning av å avdekke og avhjelpe grensehindringer som oppstår som følge av nasjonale lovvedtak eller implementering av EØS-lovgivningen. Grensehinderforums rapport fra 2009 avslører store svakheter ved hvordan dette gjøres i dag. Og med respekt å melde: Jeg har et inntrykk av at den politiske debatten/kontakten mellom regjeringene om iverksettelsen av datalagringsdirektivet ikke sto på topp, men at det var den interne debatten i regjeringen som dominerte iverksettelsen av direktivet og ikke hensynet til nordisk likhet. Vi har fra Høyres side noen forslag i den retning, som vi vil henstille til regjeringen å vurdere – og med «henstilling» følger altså en obligatorisk tilbakemelding til Stortinget, så i løpet av et år får vi vite svaret på henstillingene. Ifølge gjeldende regler skal man primært søke studiestøtte fra det landet der man er statsborger. I dag finnes det imidlertid en rekke nasjonale begrensninger knyttet til bo- eller arbeidstid, som hindrer nordiske borgere i å motta slik støtte. Forslaget vårt går ut på å henstille til regjeringen, i samarbeid med andre nordiske land, å harmonisere reglene for studiestøtte, som i dag begrenses av nasjonale krav. Dette innebærer altså at man må samarbeide om det, at det ikke bare er et ensidig norsk ansvar, men et ønske om å gjøre det i alle de nordiske land. På Stortingets grensehinderseminar forrige uke fikk vi beskrevet hvordan manglende kunnskap hos forvaltningen bidrar til å skape hindringer for ungdom som vil ta deler av videregående skole i et annet nordisk land. Informasjon er fullstendig fraværende, forvaltningen kan ikke noe om det, og spørsmålet fra foreningen Hallo Norden har vært en kasteball mellom Kunnskapsdepartementet og Utdanningsdirektoratet for så å ende opp som – rett og slett – ubesvart. Forslaget går ut på at det henstilles til regjeringen å sørge for bedre og mer tilgjengelig informasjon om hva som faktisk eksisterer av nordisk samarbeid på dette området. Sist, men ikke minst ser vi hvordan særnorske regler og forvaltningsmessige begrensninger knyttet til saksbehandling og utlevering av skattekort og såkalt d-nummer utgjør et betydelig problem for nordiske borgere som ønsker å jobbe i Norge. Dette er en sak som har vært oppe i Stortinget tidligere, men hvor utviklingen dessverre synes å gå i feil retning, med en sterk reduksjon i antall skattekontorer hvor dette utføres. Det er riktig at skattekontorene nå – de 41 som gjør det – kan behandlingen bedre, men avstanden til skattekontorene har for mange nordiske medborgere blitt større. For store arbeidsplasser med mange innvandrere kan det gjøres et betydelig arbeid med å tilrettelegge for å ha såkalt alternativ tilstedeværelse, altså med andre ord at skattekontoret reiser ut, fremfor at folk skal komme til skattekontoret. Derfor henstiller vi til regjeringen om å tilrettelegge for raskere saksbehandling gjennom hele året – ikke bare utenom sesongene – og lettere tilgjengelighet til skattekontorene for nordiske arbeidstakere som søker norsk d-nummer for å få utbetalt lønn med normalt skattetrekk i Norge. På denne bakgrunn tar jeg opp de forslag som jeg har fremmet på vegne av Høyre.