trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Å sørge for gode generelle velferdsordninger for barnefamiliene er det viktigste vi kan gjøre for alle gravide, uansett livssituasjon - det vil i første rekke si fødselspermisjon og fødselspenger, barnetrygd og barnehageplass, slik vi ser det. I tillegg til slike generelle ordninger har vi jo som kjent egne stønader for enslige forsørgere, f.eks. overgangsstønad og ekstra barnetrygd. Regjeringa er opptatt av at vi skal videreutvikle og styrke velferdsordningene til barnefamiliene. Den store satsinga på utbygging av barnehager de siste åra, er bare ett eksempel på det. Forslaget fra representantene Dåvøy, Molvær Grimstad og Ropstad om å trappe opp engangsstøtten for gravide som ikke har opparbeidet seg rett til fødselspenger, vil bety en merutgift på om lag 1,5 milliarder kr. Dette er en stor kostnad som må vurderes opp mot andre forslag for å bedre situasjonen, bl.a. for barnefamiliene. Regjeringa har som kjent ikke foreslått noen økning i denne stønaden for 2008. Utbetalinger til engangsstønad vil for i år beløpe seg til 420 mill. kr. Når det gjelder representantenes forslag om prøveprosjekt med gratis prevensjon, tiltak for bedre informasjon og rådgivning og tiltak for å styrke støtteapparatet ved ettervirkninger etter abort, kan jeg informere om følgende: SINTEF Helse har fått i oppdrag å gjennomføre et forsøksprosjekt med gratis p-piller til kvinner mellom 20 og 24 år. Forsøket skal gjennomføres i Tromsø og i Hamar. I handlingsplan for forebygging av uønskede svangerskap og abort for 2004-2008 er det en rekke tiltak for å styrke informasjons- og veiledningstilbudet til kvinner som vurderer abort. Handlingsplanen inneholder også informasjons- og veiledningstiltak for grupper med spesielle behov, f.eks. minoritetskvinner, funksjonshemmede og utsatte ungdomsgrupper.Reglene for overgangsstønad skal sikre inntekt for enslige forsørgere. Det er denne gruppen som er vanskeligst stilt økonomisk. I neste uke har vi, som flere har sagt, invitert Legeforeningen og Sykepleierforbundet til et møte om hvordan vi kan styrke tilbudet til kvinner som får psykiske reaksjoner etter en abort. Jeg synes det er en god ide, som kom fra flere talere, å invitere Jordmorforeningen også. Arbeidet med å forebygge uønsket svangerskap og abort skal sjølsagt fortsette også etter 2008. I den forbindelse kommer jeg til å legge stor vekt på hvordan informasjons- og veiledningstilbudet kan bli bedre. Representantene foreslår også å avvikle tilbudet om å gjennomføre medisinsk abort hjemme ved hjelp av medikamenter. Som kjent har Sosial- og helsedirektoratet vurdert erfaringene med slike aborter. De konkluderer med at dette er et godt medisinskfaglig tilbud for kvinner som ønsker det. Jeg har merket meg at komiteens flertall mener at kvinnene sjøl må få muligheten til å velge om de ønsker en slik abortform. Det tar jeg med meg. Jeg kan orientere om at saken nå er til behandling i mitt departement.
Harald Valved (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
God tannhelse er viktig for alle, og den generelle tannhelsen har vel aldri vært bedre enn den er i dag. Denne utviklingen har skjedd gradvis. Det er de som er gamle i dag, som har det dårligste utgangspunktet, og det er fortsatt de som har de desidert dårligste tennene. Statsråden var inne på tiltak for eldre og andre med rett til tannhelsetjenesten. Og i denne runden hadde vi hatt en gyllen anledning til å løfte omsorgstrengende i institusjon, de som mottar hjemmetjenester, psykisk syke og andre som har rettigheter i den offentlige tannhelsetjenesten, ved å gi dem en ubetinget rett til tannhelsetjenester, slik som Fremskrittspartiet foreslår. Ser ikke statsråden at det kunne være hensiktsmessig?
Harald Valved (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Det er gledelig at regjeringspartiene deler vårt syn om at ordningen med fritt sykehusvalg må forbedres, bl.a. gjennom pålitelige, gyldige og anvendbare indikatorer for kvalitet og reell ventetid. Men det er lite framdrift i Regjeringens arbeid. De snakker etter én linje og handler etter en annen. Vi vet alle at det er forskjell på kvaliteten ved sykehusene. For at det skal være reelt å snakke om fritt sykehusvalg, må pasientene ha et grunnlag de kan velge på. En offentliggjøring av reelle kvalitetsindikatorer vil føre til at mindre gode tilbud blir forbedret. Det viktige må være å sikre at alle får et likeverdig tilbud og er garantert like god behandling. Da må informasjon om kvalitet være dekkende og offentlig lett tilgjengelig. Dagens kvalitetsindikatorer har ikke tilfredsstillende kvalitet, og de er heller ikke tilstrekkelig tilrettelagt for at de skal bli et godt grunnlag for å velge sykehus. Fremskrittspartiet mener at hvis en pasient skal kunne benytte seg av ordningen med fritt sykehusvalg, er det nødvendig at vedkommende får reell og god informasjon om hva man skal velge mellom. Vi mener ordningen med fritt sykehusvalg i dag fungerer på en lite tilfredsstillende måte. Ventetid som eneste indikator er ikke tilfredsstillende, og særlig ikke når ventetidene som oppgis på frittsykehusvalg.no, ikke er korrekte. Fremskrittspartiet mener at det straks bør igangsettes et arbeid med sikte på å innlemme flere etterspurte kvalitetsindikatorer som skal være offentlig tilgjengelig for alle og til hjelp for alle pasientene. Fremskrittspartiet mener kvalitetsindikatorene primært skal gjenspeile det behov pasientene har i forbindelse med valg av sykehus, og ikke helseforetakets behov for overordnet styring og kvalitetsforbedring av sykehusene, slik som regjeringspartiene gir uttrykk for. Kvalitetsindikatorene må ha hovedfokus på å tilfredsstille det behovet pasientene har i forbindelse med valg av sykehus. Kvalitetsindikatorene må innrettes slik at de forenkler pasientenes frie valg av sykehus etter kvalitet. Det er et stort behov for at dette arbeidet intensiveres. Det er trist at regjeringspartiene ikke har den samme sansen for nødvendigheten av dette. I innstillingen er det referert til direktør Åge Danielsens uttalelse på Rikshospitalets nettside den 11. januar i år: «Kvalitet vil være en viktig valgfaktor for pasientene, dersom de får muligheten. Pasientene vil og har krav på å få vite sannheten. Derfor er det nødvendig at vi presenterer alle data på en ordenlig måte, og ikke bare presenterer solsidene.» Det er for lite åpen diskusjon om kvaliteten på tjenestene. Det er lite diskusjon om hva som er suksesskriteriene for god behandling. Og det er lite diskusjon om hvilke resultater vi oppnår og får ut av de ressursene vi legger inn i sektoren.
Harald Valved (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Alle er enige om at det overordnede målet må være å få flest mulig sykmeldte og uføre tilbake i aktivt arbeidsliv. Dersom dette hindres av lange ventetider i offentlige helsetjenester, må vi søke løsninger framfor å henge oss opp i problemene. Kjøp av helsetjenester kan være en effektiv måte å gjøre dette på. Dersom slike er tilgjengelige, er dagens lange ventetid for behandlinger for kostbar og helt unødvendig. Den kapasiteten som finnes hos de private og ideelle aktørene, må benyttes, slik at ventetiden og ventelistene reduseres. Det er flere forhold som må rettes opp for at private og ideelle aktører skal innlemmes og bli et godt supplement til det offentlige tilbudet. Bedre informasjon om ledig kapasitet hos private helsevirksomheter er veldig sentralt i denne sammenheng. Vi må finne ordninger som tjener pasientene slik at de raskest mulig kan finne behandlingsalternativer og vinne tilbake en funksjonell helsestatus. Vi må legge til rette for at det blir lett å orientere seg i de tilbudene som finnes. Vi må legge til rette både for helsepersonell og for alle pasientgrupper. Enkelhet må stå i fokus, slik at det ikke er den enkeltes kapasitet som skal være avgjørende for om den relevante helsetjenesten kan skaffes. Informasjon om tilgjengelig og ledig kapasitet er i dag altfor dårlig. Systemet for hvordan vi prioriterer og kanaliserer pasientene er for komplisert og i for stor grad avhengig av den enkeltes kapasitet. Vi må etablere og kvalitetssikre relasjonene mellom de offentlige bestillerne og aktuelle private leverandører og tilbydere. Med dagens system greier vi ikke å utnytte kapasiteten verken i offentlige eller private helsetjenester godt nok. Det er nødvendig å endre forutsetningene, slik at pasientene kan få betydelig raskere hjelp for det offentliges regning.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Jeg kommer nok ikke til å bruke 5 minutter, men jeg vil likevel knytte noen ord til saken siden det er jeg, sammen med partikolleger, som har fremmet forslaget. Nok en gang viser de andre partiene at de ikke ser noen grunn til å beskytte eldre pleietrengende mot å utsettes for overgrep fra helsepersonell som tidligere er dømt, på tross av at alle er kjent med gjentakelsesfaren ved lovbrudd. Grunnen til at det ble innført krav om politiattest for helsepersonell som jobber med barn og utviklingshemmede, var nettopp et ønske om å beskytte disse mot overgrep. Her så man altså en stor fare for gjentakelse. Eldre pleietrengende er kanskje en like utsatt gruppe, og det er derfor sørgelig at de andre partiene velger å overse at de har samme behovet. Det er dessverre ikke til å komme fra at det skjer til dels alvorlige overgrep, og at eldre pleietrengende i mange tilfeller ikke tør si fra. Personer som mottar hjemmesykepleie eller hjemmetjeneste fra kommunen eller andre tjenesteytere, og deres pårørende burde selvsagt kunne føle seg trygge på hvem som kommer inn døren til deres hjem. Ofte har de nøkler til boligen så de kan låse seg inn, da hjelpemottakeren ofte ikke klarer å bevege seg til døren for å låse opp. Det er derfor viktig at det stilles krav om vandelsattest for dem som skal arbeide på dette feltet. Det er grunn til å nevne at mange med demens i sykehjem, og dessverre også altfor mange hjemmeboende demente, er en svært utsatt gruppe som ikke alltid kan ivareta sine egne rettigheter. Eldre pleietrengende må derfor ha samme krav på beskyttelse mot eventuelle overgrep, så vel fysiske og psykiske som økonomiske. Jeg vil selvsagt understreke at det ikke er noen garanti for at man ikke utsettes for overgrep selv om man innfører en slik attest, men det er i hvert fall en litt større trygghet hvis man ikke har ansatte som tidligere er dømt for slike forhold. Vi vet veldig godt at vi har foreslått dette flere ganger, men vi har også erfaring med at et forslag sjelden blir vedtatt første gang det blir satt fram. Det er jo noe med gjentakelsens hemmelighet. Jeg er ganske sikker på at etter hvert vil også flere slutte seg til det synet som Fremskrittspartiet har i denne saken. Det er allikevel skuffende nok en gang å være vitne til hvor liten forståelse det er for at sterkt pleietrengende eller demente er en spesielt utsatt gruppe, men jeg kan i hvert fall love at det ikke vil være siste gangen Fremskrittspartiets representanter fremmer forslaget i denne salen.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Jeg registrerer at representanten Skjælaaen ble veldig engasjert og sint her, og det er jo sånn at angrep er det beste forsvar. Det var ikke noe annet forsvar jeg hørte for å stemme nei til det forslaget Fremskrittspartiet har kommet med. Jeg benytter også anledningen til å ta opp forslaget i saken, for det glemte jeg i stad.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Det er mulig at Skjælaaen har misforstått hva denne saken dreier seg om. Den dreier seg faktisk om å kreve vandelsattest av dem som skal være pleiepersonell eller helsepersonell for eldre demente eller eldre syke mennesker. Det dreier seg ikke om alt generelt i samfunnet. Jeg synes det er veldig leit at Skjælaaen ikke benyttet anledningen til å fortelle hvorfor han mener det er riktig at en sånn attest skal kreves av dem som jobber med barn og utviklingshemmede, men at det ikke er nødvendig å ha det for dem som jobber med den type eldre som er nevnt i saken. Det ville vært på sin plass å forklare, ikke å komme med en masse andre angrep ut fra det som ble forstått av det som ble sagt på talerstolen - eller misforstått.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Som statsråden nevnte i innlegget sitt, er det nettopp de med muskel- og skjelettlidelser som utgjør den største gruppen av sykmeldte, og mange av dem som er uføretrygdede. Til den gruppen er det i dag et altfor dårlig tilbud, selv om det er et bedre tilbud enn det var tidligere. Jeg vet at det er satt i gang tiltak også i forbindelse med kiropraktorbehandling, men det er nå engang slik at det finnes en yrkesgruppe, naprapater, som jobber med denne pasientgruppen, og som gir veldig god hjelp til mange pasienter som verken har fått hjelp hos fysioterapeuter, manuellterapeuter eller kiropraktorer. Det er individuelt hva slags behandling som har best effekt. Naprapatene er en gruppe som har ventet i veldig mange år på autorisasjon. De har lisens i Sverige, autorisasjon i Finland, og der er det også offentlig utdanning. Det er en godkjent utdanning for norske studenter. Det ville jo være en fordel om de gode behandlingstilbudene som finnes, også kunne være tilgjengelige for dem som ikke kan betale med egne midler. Når det gjelder fysioterapeutene og psykologene, som veldig mange har behov for å benytte, er det veldig lang ventetid. Den ventetiden kommer ikke av at det er mangel på psykologer og fysioterapeuter, men av at det ikke er nok hjemler. Det er nå slik at de som har god økonomi, også benytter de behandlingstilbudene som er tilgjengelige. Det betaler de selv, men dette rammer jo i aller høyeste grad de som har normal eller dårlig økonomi, og de som må gå og vente veldig lenge. De siste to årene har vi sett at kjøp av helseforsikringer har økt voldsomt. Det er gode tider for de forsikringsselskapene som selger helseforsikringer, og det er en grunn til det. Det er ikke bare det at folk har så veldig god råd, for hvis folk hadde hatt tillit til at de fikk hjelp i tide innenfor den offentlige helsesektoren, hadde det ikke vært behov for den type forsikringer. Det viser seg også at veldig mye av helsetjenesten i dag blir betalt privat. Det burde være et tankekors når man ser den utviklingen som er. Jeg kjenner også til at det er veldig lang ventetid på å få stilt diagnose, på grunn av ventetid for radiologiske undersøkelser, og at den endringen som skjedde ved nyttår, kanskje ikke er til det beste for pasientene, men er for å spare penger og å spare den type undersøkelser. Fra Sykehuset Østfolds side ble det sagt at man skulle begrense bruken av de radiologiske undersøkelsene MR og CT. Det er merkelig at dette blir nevnt nettopp i budsjettsammenheng, hvor man streber etter å få økonomien til å gå i hop. Jeg har fått telefon fra dem som betaler selv. Det er synd at syke mennesker må gå og vente lenge før de får stilt en diagnose.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Tannhelse er nå endelig satt på den helsepolitiske dagsordenen. Jeg må si jeg er litt lei meg over å høre opposisjonens negative holdning. Denne meldingen er svært omfattende og har faktisk en grundig gjennomgang av både status og utfordringer innenfor tannhelsefeltet. Jeg tror statsråden sjøl var inne på det, at sjølve meldingens navn gir stikkord for noen av de store utfordringene vi står overfor, nemlig tilgjengelighet, kompetanse og sosial utjevning. Vi vil at alle skal ha god tilgjengelighet til tannhelse, uavhengig av bosted osv. Jeg er svært glad for det statsråden presiserte om tilgjengelighet til tannlege hele døgnet. Så er det mitt bestemte inntrykk at tannleger er en yrkesgruppe som, enten de er ansatt i det offentlige eller i det private, er genuint opptatt av pasientene sine. De er også etter min oppfatning kjempegode til å samarbeide for å finne løsninger som er til det beste for pasientene. Jeg syns nok den satsingen vi har hatt på bl.a. rusmiddelmisbrukere og den behandlingen de har fått, er et eksempel på at de virkelig tar sin profesjonsoppgave på alvor. Kompetanse er like avgjørende for en god behandling av tenner og tannsykdommer som for behandling av andre områder av kroppen, slik en rekke talere har vært inne på. Det blir både i denne meldingen og i innstillingen lagt stor vekt på sosial utjevning, slik bl.a. representanten Mandt-Bartholsen og andre fra de rød-grønne har vært inne på. Sjølsagt er det slik at vi også mener at en oppfølging av denne tannhelsemeldingen må prioriteres i framtidige budsjetter, sammen med andre viktige helsesaker. Jeg er ikke sikker på om jeg helt oppfattet hva representanten Giltun mente når det gjaldt studenter. Vi har nok vurdert det slik at studentene er en gruppe som kommer inn under dem med lave inntekter, og som vi dermed må vurdere i denne sammenheng. I meldingen omtales tannlegers mulighet til å henvise pasienter til legespesialist. Det er jeg veldig opptatt av. Vår oppfatning er at det burde være sjølsagt, og vi mener at det må løses. Hvis det er slik at vi mener at tenner skal anses som en del av kroppen, må vi finne en løsning på det. Hvis det eventuelt er slik at dette handler om en profesjonskamp, må det ordnes opp i. Jeg håper statsrådens tilnærming til det er positiv.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2008-03-07:
Representanten Fredriksens konklusjon om hva vi måtte mene i den saken, var meget forenkla, etter min oppfatning. Vi er godt kjent med at det hver dag er 120 000 mennesker i Norge som er sykmeldte. Det er et alvorlig problem, selvsagt mest for dem det gjelder, men det er også en utfordring for samfunnet. Sånn sett skulle det bare mangle at ikke hele komiteen deler forslagsstillernes bekymring for de sykmeldte og for det antall som har blitt uføretrygda de siste åra. Ethvert tiltak som kan få flere i jobb, helt eller delvis, er en stor seier for folks livskvalitet. Det er ganske klart at målretta tiltak er den eneste farbare vei. Regjeringa har virkelig hatt fokus på å få sykmeldte arbeidstakere tilbake i jobb. I 2007 var det faktisk 10 000 sykmeldte arbeidstakere som fikk et behandlingstilbud gjennom ordninga «Raskere tilbake». I desember samme år økte tallet på henvisninger med 2 500 mennesker. De fleste ble henvist til spesialisthelsetjenesten, og en del ble henvist til arbeidsretta rehabilitering, slik det framgår av våre merknader i innstillinga. Vi synes det er bra at behandlingstilbudet «Raskere tilbake» vil bli trappet opp i 2008, som ett av virkemidlene for å redusere sykefraværet. I 2007 ble det bevilget 604 mill. kr, og for 2008 blir det bevilget 742 mill. kr. Det er mange penger. Men poenget er ikke å skryte av hvor mye penger vi bruker, det viktigste er at vi kan glede oss over at disse pengene faktisk gir gode resultater for en rekke mennesker, og det gjør de. Det har blitt uttrykt at «Raskere tilbake» har vært for lite kjent blant arbeidstakerne. Derfor er det et viktig arbeid som nå blir gjort av Sosial- og helsedirektoratet og av Arbeids- og velferdsdirektoratet. Vi har tro på at det vil forsterke de gode resultatene. Den største gruppa innenfor sykmeldte arbeidstakere er svært plaget av muskel- og skjelettlidelser. De har vondt i nakke, skuldre, rygg og knær. Svært mange av disse er kvinner. Vi mener at det bør satses spesielt innenfor spesialisthelsetjenesten for denne gruppa pasienter. Sammen med resten av komiteen er vi opptatt av at de redskapene som er i NAV-systemet til habilitering og rehabilitering, må utvikles videre. Da tror vi det kan bli enda bedre og enda mer målretta. Det er selvfølgelig bekymringsfullt at ventetida blir for lang for mennesker med muskel- og skjelettlidelser, og for de menneskene som har psykiske problemer. Å få redusert ventetida vil gi resultater både når det gjelder sykefraværet og antall uføretrygda. Vi har tro på at man kan spille på lag for å oppnå effekt for flest mulig. Derfor har vi sammen med flertallet ment at det er viktig å satse på habilitering og rehabilitering både i kommunehelsetjenesten og i helseforetaka, og dette uavhengig av gruppe. Så vil jeg henlede oppmerksomheten på forslag nr. 2, fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre. Når det gjelder forsøksordninga som gjelder psykologers sykmeldingsrett, er det sånn at den er til vurdering, ikke i Helsedepartementet, men i Arbeids- og inkluderingsdepartementet.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2008-03-07:
Jeg har lyst til å si noen ord om foreldrepenger. Jeg vil bruke et eksempel for å belyse hvorfor jeg er opptatt av dette: En ung kvinne, nyutdannet, nygift og nyetablert, har begynt i sin første faste jobb. Etter en stund føler hun seg ganske dårlig, og legen konstaterer at hun har fått kreft. Hun går igjennom en lang kamp for å overleve. Så blir hun gravid, og dette var ikke helt planlagt. Hun var sliten etter sin lange behandlingsperiode og var ikke helt klar for dette. Men de syntes de hadde fått en gave de ikke kunne takke nei til, så de velger å beholde barnet. På rehabiliteringspenger lever hun på to tredjedeler av lønnen sin, og de er bekymret for økonomien. Så søker hun om foreldrepenger. Da får de sjokk. Hun har faktisk ikke krav på foreldrepenger fordi rehabiliteringspenger ikke gir det. Vår nye barne- og likestillingsminister, Anniken Huitfeldt, har vært veldig opptatt av at mamma trenger tid til å komme seg etter svangerskapet. Mamma trenger tid til å komme seg etter fødselen, og hun trenger tid til å få lov til å amme. Det gjelder ikke mammaer som har hatt kreft. De må begynne å jobbe med en gang etter fødselen. Derfor er det frustrerende å høre diskusjonen, spesielt regjeringspartienes, om hvordan foreldrepermisjonen skal fordeles og hvordan rettighetene skal styrkes. De er opptatt av å styrke rettighetene til dem som allerede har en rettighet, men er altså overhodet ikke interessert i å gi rettigheter til dem som ikke har det i dag. Derfor stemmer de imot forslagene fra Fremskrittspartiet og fra Kristelig Folkeparti.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-04-23:
Jeg vil på vegne av representantene Øyvind Halleraker, Jan Tore Sanner og meg selv sette frem et forslag om strategi for økt opprustning og utvidelse av eksisterende vannkraftverk.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2008-04-23:
Det har vært bred enighet om prosedyren i forbindelse med forvaltningsplanen. Det er også en misforståelse hvis noen tror at fiskerinæringen går imot letevirksomhet i områdene Lofoten-Vesterålen-Sør-Troms. Men hele den tilnærmingen som Regjeringen utøver, bærer preg av intern strid, som skaper konflikter, og som igjen skaper dårlig kommunikasjon ikke minst med fiskerinæringen. Seismikk, som hovedspørsmålsstilleren var inne på, er ett sånt eksempel. Den dårlige kommunikasjonen - for ikke å si ingen kommunikasjon - skaper en dyp konflikt, som skaper motstand. Vil fiskeriministeren nå sørge for at det kommer på plass dialog med norsk fiskerinæring, slik at prosedyren og gjennomføringen av forvaltningsplanen kommer på skinner igjen?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-04-23:
Jeg har den glede og ære på vegne av representantene André N. Skjelstad, Vera Lysklætt og meg sjøl å fremme et representantforslag om å forebygge antallet unge gjeldsslaver, antallet tvangssalg og konkurser i borettslag.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-04-23:
Jeg har et spørsmål til fiskeri- og kystministeren. Gjennom forvaltningsplanen for Lofoten og Barentshavet åpner Regjeringa for rekordstore areal for petroleumsvirksomhet i nordområdene. Vi opplever nå at konfliktnivået mellom oljeinteresser på den ene siden og fiskeri- og miljøinteresser på den andre siden er i ferd med å tilspisse seg. Statsrådens partifelle og energipolitisk talsmann i Arbeiderpartiet, Tore Nordtun, har tatt til orde for et prinsippvedtak om å åpne for petroleumsvirksomhet i havområdet utenfor Lofoten og Vesterålen når nytt stortingsvalgprogram skal vedtas i Arbeiderpartiet. Det er faktisk ett år før utredningsarbeidet gjennom forvaltningsplanen, som skal være grunnlaget for havområdets framtidige status, er ferdig. Fiskeriministeren leder dette programarbeidet som nestleder i Arbeiderpartiet. Mitt spørsmål er: Deler fiskeri- og kystministeren kystbefolkningas og fiskernes skepsis til petroleumsvirksomhet i havområdet utenfor Lofoten og Vesterålen, eller vil hun som partifellen Nordtun åpne for petroleumsaktivitet i dette sårbare havområdet?
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-04-23:
Jeg takker for svaret. Sjøl om man har kommet langt, mener man, i Barentshavet, så er Lofoten og Vesterålen et ganske mye mer sårbart område. Man har skjermet det tidligere, og det er også et viktig kystnært område som er med på å vise et bilde av Norge. Spørsmålet mitt til statsråden er om hun deler den bekymringa som er, fordi dette området er spesielt, og om hun tror at fiskeriorganisasjonene kan være like glade og uttrykke like mye glede når planene kommer for dette området, som det hun refererer til for Barentsområdet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-04-23:
Statsråden vil tydeligvis gå inn og se på store deler av dette, og da har jeg lyst til å spørre om et annet aspekt ved det samme og om statsråden også ønsker å se på det, for vi ser nå en stor vridning fra institusjonsplasser og over til fosterhjem, som sikkert i mange tilfeller er kloke ordninger, men som kanskje ikke bør være et fanatisk valg, for institusjon kan også funke godt for mange barn. Vi har sett at vi nå begynner å sette store krav til institusjonene, men vi har veldig dårlig tilsyn når det gjelder fosterhjem. Vi ser at vi har vært veldig gode til å lære av alle de feilene som har skjedd på institusjonene, mens fosterhjemmene nærmest ber på sine knær om å få tilsynsordninger. Det er bare de fosterhjemmene som er veldig aktive, som faktisk får det. Vil statsråden gjøre noe med det?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren. Norge trenger et samferdselsløft. Særlig innenfor veisektoren er det et stort forfall, vedlikeholdsetterslep og manglende kapasitet. Det norske veisystemet fremstår som ueffektivt, usikkert og lite miljøvennlig. Den nasjonale veikapitalen går i oppløsning i verdens rikeste land. Tunneler er dårlig sikret. I går fikk vi vite at Jernbaneverket ikke har kontroll på togsikkerheten. Forfallet vises på mange måter, bl.a. gjennom en dramatisk økning i antall trafikkdrepte i mars i år og hittil i år. I årets tre første måneder mistet 64 mennesker livet i trafikken, mot 44 i samme periode i fjor. Med et veinett som blir dårligere, er det fare for at denne utviklingen vil fortsette. Jeg er redd for at så mange som 300 mennesker kan dø på norske veier i år. Vi kan gjøre noe med det. Denne regjeringen har tilført veisektoren noe mer penger enn den forrige regjeringen. Det er bra. Men det er vekslende regjeringer i de siste 30 årene som må ta ansvaret for det voksende etterslepet, også når Senterpartiet tidligere har hatt samferdselsministeren. «Noe» er ikke i nærheten av å være nok. Heller ikke en antydning om 20 pst. utover rammene gitt til utarbeidelsen av ny nasjonal transportplan vil være i nærheten av å være nok. Norge trenger et samferdselsløft. Vi må være villige til å investere kraftig i norsk transportnett for å redusere dødsulykker og styrke økonomiens langsiktige vekstevne. Har samferdselsministeren nye verktøy som kan gi Norge et samferdselsløft, et samferdselsløft som kan gi Norge effektive, sikre og miljøvennlige veier, uten at vi må vente i enten 30, 40 eller 50 år?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Jeg takker for svaret. Verktøyet til Regjeringen vil føre til at vi bruker mellom 30, 40 og 50 år på å få et effektivt, sikkert og miljøvennlig veinett i Norge. Jeg er redd for at vi får mange dødsulykker på veiene før vi kommer dit. Det hjelper ikke å vise til regjeringen Bondevik, når mange tidligere regjeringer må ta skylden for manglende veiutbygging. Det hjelper ikke å vise til ny nasjonal transportplan, der Regjeringen har lagt rammer på ti ganger årsbudsjettet i 2007 og antyder 20 pst. ekstra. Likevel kan det med dette gå 50 år før vi får et skikkelig veiløft i Norge. Det som hjelper, er å gjøre som Fremskrittspartiet sier: endre systemet, se på veiutbygging som en investering, bruke penger fra oljeavkastningen, statlige lån og prosjektfinansiering. Ser ikke statsråden at uten nye verktøy vil norsk samferdselspolitikk fremstå som den dårligste i Europa?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Spørsmålet lyder: «Regjeringen ser ut til å være uten nye finansielle virkemidler for å få økt rammene for bevilgning til helt nødvendige investeringer innenfor samferdselssektoren. Regjeringen har selv avvist prosjektfinansiering som virkemiddel for å kunne sikre kontinuerlig utbygging av store prosjekter. Vil statsråden åpne for bruk av forskottering av statlige midler som virkemiddel for å øke investeringstakten og sikre prosjektfremdrift innenfor samferdselsområdet?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Jeg takker for svaret. Jeg er fullstendig klar over at man i en viss utstrekning bruker forskotteringsmuligheter i dag. Jeg er opptatt av om man vil øke omfanget av det, nettopp for å sikre forutsigbarhet og klargjøre finansiering. Når statsråden i svaret viser til jernbanen som et eksempel hvor man kanskje ikke har brukt dette i særlig grad, er det jo nettopp mitt eksempel å peke på at når det gjelder f.eks. dobbeltsporet Barkåker-Tønsberg - som man nå gledelig har varslet bevilgning til i statsbudsjettet for 2009, lenge før det budsjettet kommer - kunne man faktisk i statsbudsjettet for 2008, der man ikke hadde midler, ha kommet med forskudd og vist frem at man ville forskottere til det prosjektet. Da kunne man også ha spart tilnærmet ett år. Mitt poeng er å etterlyse mer omfattende bruk av forskottering for å få fart på bygging av både veiprosjekter og jernbaneprosjekter.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2008-04-23:
Det er verken keiser eller nye klær her. Her er det spørsmål om å gi signaler om at man kanskje kan begynne et år før man får det formelle budsjettvedtaket og den formelle budsjettbevilgningen. Selvfølgelig kan staten gjøre dette, for den har jo penger. La meg også til slutt ta en annen variant når det gjelder forskottering, som vi faktisk kjenner fra praksis innen skolesektoren. Vi har gjennom mange år bevilget 15 milliarder kr til opprustning av skolebygg. Der har vi en egen post på statsbudsjettet til å dekke renteutgiftene i en periode. Dette må vi også kunne bruke knyttet til forskottering. Mange lokale initiativ for å forsere bygging av viktige samferdselsprosjekt kan nok klare forskotteringsutgiftene på egen kjøl, til og med uten bompenger, men da er de kanskje avhengig av å få et visst bidrag fra staten, helt parallelt med det vi har gjort for skolebygg, der staten må stille opp med budsjettmidler også for å dekke forskotteringsutgiftene ved lånefinansiering for å få bygd de lokale prosjektene raskere. Er det noe man vil se på?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Denne regjeringa har alt gitt landet eit samferdslelyft. Me har gjort det som ein i førre periode sa var umogleg. Det opposisjonen sa var luftpengar, vart lagt inn som ei påplussing, der var òg Framstegspartiet med i kompromisset med dagens regjeringsparti. Me har faktisk overoppfylt for veg og bane i to år. Det er eit lyft, og det er ein snuoperasjon i høve til det som har vorte samferdsla til del gjennom mange år under vekslande regjeringar. Det er heller ikkje slik at om Framstegspartiet har vore med i budsjettforlik, så viser det seg igjen når det gjeld samferdsle. Det gjer det ikkje. Denne regjeringa har tenkt å fortsetje satsinga på samferdsle. Korleis me skal gjere det, kva verkemiddel me skal ta i bruk, vil nedfelle seg i det som på sett og vis vert denne regjeringa sin eksamen på området, Nasjonal transportplan, som skal leggjast fram i desember. Inneverande Nasjonal transportplan vart vedteken i førre periode, og me følgjer den opp i høve til midlar. Neste tiårsperiode skal teiknast i den nasjonale transportplanen som me no er i ferd med å utarbeide, der fylka no har høyring fram til 30. april. Men, som sagt, verkemidla - verktøya - må eg kome tilbake til i desember.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Eg peika ikkje på regjeringa Bondevik spesielt. Eg berre slo fast fakta, at inneverande Nasjonal transportplan er utarbeidd i førre periode og vedteken då. Eg sa òg at samferdsla har vore forsømd gjennom mange, mange år og òg gjennom mange ulike regjeringar. Der er me i alle fall heilt einige. Ramma som ligg i etatane sine innspel, er ei teknisk berekningsramme som er laga på same måten som ein har gjort ved tidlegare nasjonale transportplanar, altså det sist kjende budsjettet, 2007-budsjettet, er lagt til grunn, og då med pluss/minus 20 pst. Kva Regjeringa skal ende på i desember, er det ingen som veit i dag, ei heller samferdsleministeren, for den diskusjonen er ikkje begynt. Så har me nok ambisjonar, både samferdsleministeren, og heilt sikkert Sortevik, for kva som bør vere ramma når Nasjonal transportplan vert lagd fram. Eg kan love at eg skal stå på for at dei rammene skal verte så høge at me får eit trygt, sikkert og godt transportnett som òg skal stå i stil med det samfunnet me elles har i 2008.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Tryggleiken på jernbana har aller største prioritet i den vidare utviklinga av jernbana i Noreg - lat det vere heilt klinkande klart. Arbeidet med tryggleiksgodkjenning av Jernbaneverket er ei oppfølging av eit EU-direktiv. I heile Europa arbeider ein no - parallelt med det som me gjer i Noreg - med å få ein skriftleg dokumentasjon av alle prosessar innan både bygging, vedlikehald og drift av jernbanenettet. Det seier seg sjølv at dette er ein krevjande jobb. Det er skrive mange tusen sider, og fleire vil det truleg verte. Det er lite erfaring frå andre land, for det er berre to land i Europa, så langt, som har ei slik godkjenning av sitt jernbanenett. Me legg stor vekt på at Jernbaneverket skal levere det som tilsynet forlanger. Det er sett ein frist til no i juli - med mogleg tre månader forlenging av den - og eg forventar at Jernbaneverket gjer den jobben dei skal. Me skal sjølvsagt orientere Stortinget ved høve.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Så lenge me har ulukker i trafikken med sterkt skadde og omkomne, kan ikkje ein samferdsleminister vere nøgd. Me kan heller ikkje vere nøgde med at måloppnåinga ikkje er større enn det ho er. Årsaka til det er at me har ein mykje større vekst i trafikken enn det som var føresett. Det gjev seg òg utslag på andre måtar i forhold til det arbeidet eg skal gjere, at ein i inneverande Nasjonal transportplan har ei altfor låg framskriving av trafikkveksten. Spesielt innanfor tungtransport har me ein sterk vekst i trafikken. Me arbeider langs ei brei linje for å auke innsatsen når det gjeld trafikktryggleik, både retta mot vegkroppen, mot sjåførane og mot køyretøy. Alle tre områda er like viktige, og me må fortsetje den intensive jobbinga i tida som kjem.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
For det fyrste er det usikkert kor mange av dei milliardane som vert nemnde av representanten, som ein ville hatt til disposisjon for fellesskapet dersom høgreregjeringa hadde fortsett, for då måtte ein forvente at dei hadde fortsett skattelettepolitikken, som hadde ført desse midlane inn i dei private lommebøkene og ikkje ut på vegen. Når det er sagt, registrerer eg òg ein stor kreativitet for tida med omsyn til å finansiere samferdsleprosjekt og vedlikehald, og det er bra. Det er godt at samferdsle har kome på dagsordenen både i mange parti og i mange fora elles. Men det handlar jo til sjuande og sist om å løyve nok pengar. Om ein har dei i eit fond, om ein har dei i prosjektfinansiering, eller om ein har OPS, er på ein måte uvesentleg, for det finst ingen gratis lunsj. Det skal på eit eller anna tidspunkt betalast tilbake. Ergo så er det viktige spørsmålet: Er det politisk vilje til å løyve meir pengar? Denne regjeringa har vist at me har den viljen.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Me er inne i ein høyringsprosess, der fylka skal gi uttrykk for sine prioriteringar i høve til neste Nasjonal transportplan. I respekt for den prosessen har eg ikkje tenkt å gå inn og diskutere enkeltprosjekt, ei heller dei som angår mitt eige heimfylke, sjølv om eg - naturleg nok etter ti år i fylkestinget - har god kunnskap om dei ulike prosjekta og prioriteringane der. Me får god tid til å diskutere desse prioriteringane i tida som kjem. Lat det berre vere heilt klart: Eg kjem til å leggje stor vekt på prioriteringane frå det regionale nivået, både frå Sogn og Fjordane og frå andre fylke. Det er viktig at me evnar å lytte til dei som har sitt daglege virke ute i fylka. Det er dei som best kjenner utfordringane, og det er dei som best kan gi oss dei gode råda om kva me skal prioritere i neste NTP.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Eg registrerer at Høgre stadig kjem tilbake til dei disponible midlane på statsbudsjettet. Det er ingen ting som tyder på at om den førre regjeringa hadde vorte sitjande, så ville det vorte meir pengar til samferdsle. Tvert om var det mykje harselas i denne salen då me la på 1 milliard kr meir til veg og 1 milliard kr meir til bane. Det hugsar sikkert representanten Helleland veldig godt. Prosjektfinansiering kan vere ein god måte å finansiere samferdsleprosjekt på. Den viktigaste evalueringa av OPS-prosjekta var punkt 1 at det ikkje var nokon økonomisk gevinst, men punkt 2 at det er ein samfunnsgevinst gjennom at prosjekta vert raskare gjennomførte. Eg arbeider no med å sjå på korleis me kan gjere oss nytte av den kunnskapen, slik at me for framtida skal få ein større samfunnsgevinst av dei pengane me set inn i samferdslesektoren. For så vidt har me alt begynt på den vegen. Eg prioriterer no å setje i gang prosjekt og ha full trøkk på dei og gjennomføringa av dei i staden for å starte opp mange små prosjekt, som kvar for seg er viktige nok, men som ville medføre at me får mykje seinare framdrift på dei store prosjekta. Det betyr at eg får klipt nokre færre sløyfer og opna nokre færre vegar, men dei prosjekta som vert opna og igangsette, gir i alle fall full valuta for pengane. Det er ingen fobi mot prosjektfinansiering i Regjeringa. Me kjem òg heilt sikkert til å diskutere det framover no til NTP skal leggjast fram. Som eg har sagt før i denne salen, skal me kome tilbake til den saka. Denne regjeringa har ikkje fobi mot noko, men går djervt inn i alle saker. Eg kjem også til å gjere det når det gjeld prosjektfinansiering. Eg var i går på ein spennande konferanse i regi av LO der samferdsle var sett på dagsordenen, og der NHO var med. Det er klart at partane i arbeidslivet også er særdeles opptekne av at me skal finne ein måte å intensivere samferdslesatsinga på. Det synet deler eg.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Det dette viser, er ikkje nødvendigvis at OPS behøver å vere ei så bra løysing, fordi det bind opp midlar i framtidige samferdslebudsjett i fleire tiår. Det det viser, er at det å stille nok midlar til disposisjon når eit prosjekt er vedteke slik at ein kan ha kontinuerleg framdrift, er viktig. Det er den erfaringa eg jobbar ut frå no, for å sjå på korleis vi skal arbeide med dette i framtidige samferdsleprosjekt. Når eg i stad sa at det er uvesentleg kva slags verkemiddel ein bruker, og no seier at me skal vurdere prosjektfinansiering, er det to sider av same sak. Poenget er at ein må stille pengane til disposisjon. Ved prosjektfinansiering må ein altså betale dette over mange år framover ved å budsjettere, eller så betaler ein det år for år. Det er den store forskjellen. Så dette er to sider av same sak. Eg er open for å diskutere prosjektfinansiering, men me må ikkje lure oss sjølve til å tru at OPS er eit sesam-sesam. Rekninga må betalast. Det finst ingen gratis lunsj.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Me har sett t.d. i Statens vegvesen etter den omorganiseringa dei hadde, kva betydelege ressursar ein må bruke internt i organisasjonar på omorganiseringsprosessar. Eg har vore oppteken av at dei midlane me no brukar, og dei ressursane som er lagde inn, skal brukast på vegen, ikkje på interne, nye omorganiseringsprosessar. Som sagt har me nettopp vore gjennom ei stor omorganisering i Statens vegvesen. Når det gjeld konkurranse og OPS, er det slik i dag at alle oppdraga går på konkurranse. Eg trur ikkje at dei entreprenørane som legg inn eit tilbod, reknar annleis om det er Statens vegvesen som er oppdragsgjevar, eller om det er eit OPS-prosjekt som dei skal drive i eigen regi framover. Eg må jo ha den tilliten til bransjen at dei same kva reknar den best moglege prisen, og at ein ynskjer å få anbodet. Det er full konkurranse i dag på alle dei store veg- og jernbaneprosjekta.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Spørsmålet om bompengar eller ikkje er ikkje avhengig av finansieringsmåte, sjølv om ein har kravt bompengar på dei OPS-prosjekta som ein no har hatt i gang. Ein har eksempel, bl.a. frå Sverige, der ein har ein type lånekontor som stiller pengar til disposisjon for utbyggjar. Så eg kan ikkje sjå at det eine skal ekskludere det andre. Når det derimot gjeld å vere bunden til dei årlege budsjetta, er eg ikkje like samd. Dei tre OPS-prosjekta som ein no byggjer, vil jo belaste dei årlege budsjetta med millionar av kroner - 600 mill. kr, tenkjer eg, i ein 20-årsperiode. Det er klart at det bind opp det årlege budsjettet. Har me ti slike prosjekt, har me kanskje 3 milliardar kr som bind opp årlege budsjett i ti år. Dersom ramma ikkje vert auka, vil ein ikkje ha midlar til å starte opp nye prosjekt etter ei tid. Difor kjem eg tilbake til det som er grunnhaldninga mi i dette spørsmålet, nemleg at det er avhengig av viljen til å løyve over ramma.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Eg har overfor Statens vegvesen tidlegare teke til orde for at me må sjå annleis på investerings- og vedlikehaldsmidlane. Me har eit prosjekt på rv. 3 der me driv breiddeutviding. Her er det eit lite forsøk på det. Dersom me ser dei midlane litt meir i samanheng, kan me få ei heilskapleg utbygging av ein veg der ein bit kanskje må vere ny veg, medan ein stor bit kan handle om å utbetre svingar, altså breiddeutviding av vegen, og trygging av utsette punkt. Der synest eg at Statens vegvesen er på eit veldig godt spor. Når det gjeld korleis ein skal finansiere dette, vert det ein dialog og diskusjon som me skal ha framover. Men eg synest dei innspela som er komne frå Statens vegvesen på dette punktet, er særdeles interessante. Me har sjølvsagt ein dialog om dette i det vidare arbeidet med Nasjonal transportplan.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Det går nok nokre skillelinjer mellom dagens regjering og den førre regjeringa, eller opposisjonen, på dette punktet. Tilliten til at også tilsette som arbeider i ein etat underlagt fellesskapet, eller staten, kan gjere ein like god jobb som dei som arbeider i private selskap, er nok større hjå regjeringspartia enn i opposisjonen, som eg opplever har ein sterk mistillit til kva tilsette i statlege verksemder kan bidra med. Eg meiner at Gjøvikbana fungerer godt, det er mykje positivt å hente der. Eg har hatt møte med direktøren der for å høyre korleis ein jobbar, og eventuelt få idear frå dei som kan overførast til anna jernbanedrift. Eg er open for å lytte til alle gode innspel om korleis me skal få ei betre og meir effektiv jernbane. Men det ligg ikkje pr. i dag nokon planar om ytterlegare konkurranseutsetjing på jernbanesektoren frå vår side.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Det har i mange år vore ei ordning med forskottering av statlege midlar til vegprosjekt. Eg viser i den samanhengen til dei årlege budsjettproposisjonane, der det under forslag til vedtak er ført opp ei fullmakt til forskottering av midlar til vegføremål utover gitt løyving. Fullmakta som gjeld for 2008, er formulert slik at samla, løpande refusjonsforpliktingar ikkje skal overstige 1 800 mill. kr. Forskotteringane skal refunderast utan kompensasjon for renter og prisstiging. Ordninga med forskottering har òg vore praktisert innanfor finansiering av jernbanebygging. Så langt har dette vore praktisert ved at konkrete forslag om forskottering av enkeltprosjekt eller -tiltak har vorte lagde fram for Stortinget. På jernbanesida er det ikkje etablert ei ordning med ei generell forskotteringsfullmakt innanfor ei øvre grense for beløp, slik som på vegsida. Årsaka til dette er at det så langt har vore langt færre som har vore interesserte i å forskottere, og dermed binde opp midlar, til utbygging av jernbaneprosjekt. Dersom det skal vere aktuelt å innføre same generelle ordning innanfor jernbane som på veg, må interessa for forskottering verte langt større frå kommunar og andre interessentar. Dersom det skulle vise seg at slik interesse finst, vil Regjeringa vurdere saka.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Eg er litt usikker på kva som då er føremålet med ei slik forskottering, for då ville det vere staten sine midlar som ein på ein måte kallar forskottering, og som utan omsyn vil vere budsjettmidlar som me legg inn. Det vil i alle fall vere slik som eg, utan å ha gått nærare inn i materien, vil måtte kalle bortimot keisaren sine nye klede, for det vil utan omsyn vere dei statlege midlane som me legg inn - t.d. dei me la inn for 2008 - me kunne kalle forskottering, men like fullt er det jo budsjettmidlar. Eg er litt usikker på kva føremålet skulle vere med den typen forskottering. Då må det jo vere betre å gjere som Regjeringa gjer, nemleg å auke dei årlege budsjetta og kalle ein spade for ein spade.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Det er mange kreative svingar ein kan gjere, og ein kan kalle barnet ved veldig mange namn, men det handlar til sjuande og sist om kva for rammer ein er villig til å leggje inn i det enkelte året sitt budsjett. Eg er tilhengjar av den ordninga ein har, med rentestøtte for skulebygg. Det har ført til mykje god utbygging og vedlikehald av skulebygg, som var heilt nødvendig. Slike ordningar er det sjølvsagt òg mogleg å vurdere i samferdslesektoren, f.eks. til fylkesvegar. Men når det gjeld dei årlege budsjetta, kan eg ikkje anna, når eg høyrer Sortevik si beskriving av dette, enn å konkludere med at me her til sjuande og sist snakkar om budsjettmidlar. Dersom me skulle ha forskottert Barkåker-Tønsberg i 2008, hadde me starta i 2008, og då kunne me like godt ha lagt inn budsjettmidlane i 2008. Ei krone er jo ei krone, anten ho heiter forskottering eller budsjettmidlar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-04-23:
Akershus fylkesting vedtok i møte den 10. mai 2007 at Fornebubanen skal etablerast som bybane. Det vart der uttrykt sterk vilje frå alle aktørane til raskt å finne ei løysing på bybanespørsmålet. Arbeidet med å planleggje ei regional bybaneløysing er starta og vil verte gjennomført i samarbeid mellom Akershus fylkeskommune, Statens vegvesen, Jernbaneverket, Oslo kommune og Bærum kommune. I spørsmålet vert det vist til den foreslåtte ramma til investeringar på resten av riksvegnettet i Akershus i transportetatane sitt forslag til Nasjonal transportplan for perioden 2010-2019. Eg må her minne om at dette er transportetatane sitt forslag til prioriteringar innafor ei tildelt planramme, ei såkalla teknisk berekningsramme. Regjeringa vil ta stilling til dei framtidige økonomiske rammene og fordelinga av desse gjennom arbeidet med stortingsmeldinga om Nasjonal transportplan 2010-2019. Det er eit betydeleg arbeid og omfattande prosessar som står att, før stortingsmeldinga om Nasjonal transportplan 2010-2019 kan leggjast fram. Eg legg opp til å leggje fram meldinga i desember 2008. Dei konkrete prioriteringane innafor dei fylkesvise investeringsrammene har fylkeskommunen i dag avgjerande innverknad på. Som følgje av den planlagde forvaltingsreforma som vil tre i kraft frå 2010, vil det verte ei viktig regionalpolitisk oppgåve å prioritere tiltak på dette området. Fornebubanen inngår i det lokale forslaget til prioriteringar innafor Oslopakke 3. Det vil verte gjort ei samla vurdering av prioriteringane innafor Oslopakke 3 i samband med trinn 2, som skal leggjast fram samtidig med Nasjonal transportplan 2010-2019. Vurderingane vil skje i nær dialog med lokale styresmakter og på bakgrunn av det pågåande KS1-arbeidet og prioriteringane elles i Nasjonal transportplan.