trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2018-11-22:
Formann Moxnes snakker om virkelighetens verden. Selv befinner han seg i den kommunistiske verden, hvor han tror at alt som er offentlig drevet, per definisjon er bra drevet. Derfor må han forby at noen tjener penger på å tilby tjenester som undersøkelser har vist at de private, kommersielle produserer bedre enn det offentlige. Sunn fornuft ville da tilsi det som Fremskrittspartiet lenge har hevdet, at hvis private, kommersielle og ideelle driver både bedre og billigere enn det tungrodde offentlige system, kan det offentlige slutte med å drive dette og overlate det til dem som er best og billigst. For det er jo slik at de kommersielle barnehagene får et tilskudd som er lavere enn kostnadene som kommunene selv har med å drive sine barnehager. Det burde jo være det store spørsmålet for sosialistene og formann Moxnes: Hvordan kan det ha seg at selv om de får mindre tilskudd per barn enn det de offentlige barnehagene får, kan de allikevel gå med store overskudd? Dette er et bevis på det dårlige offentlige tilbudet, som vi har hatt mange eksempler på. Vi leser stadig i avisene og hører i nyhetene at offentlig virksomhet begår lovbrudd, sist med NRKs avsløringer om det psykiske helsevernet, der det begås mange lovbrudd i full offentlig regi. Vi har hatt en rekke skandaler i Oslo, med Boligbygg og Omsorgsbygg, som viser at man herjer med despotisme og i realiteten bryter norske lover. Det vi vet, er at hvis det er private bedrifter som bryter lover, blir det konsekvenser, enten for eier eller daglig leder, men alle partier sier nå at når det blir avdekket lovbrudd i det psykiske helsevernet, er det ingen som skal stilles til ansvar. Det er nettopp derfor det går galt: Når man har et system hvor ingen stilles til ansvar for lovbrudd og grove feil, blir det enda flere feil. Derfor ønsker vi velkommen at private, kommersielle og ideelle kan overta de offentlige barnehagene når de i realiteten driver dem både bedre og billigere. Og jeg er enig i at man ser på finansieringssystemet, som allerede er under vurdering av regjeringen, for når det er slik at det offentlige driver så veldig dyrt, er det kanskje ikke naturlig at det som gis av tilskudd til de private, står i forhold til det. Vi stoler også på foreldrene. Formann Moxnes mener at foreldrene ikke er gode nok til å velge barnehage, og eventuelt flytte – slik de gjør på alle andre områder her i livet. Formann Moxnes lever fortsatt i sin kommunistiske virkelighet, som er en uvirkelighet.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2018-11-22:
Først: Det var hyggelig at jeg kunne oppfylle representanten Martin Kolbergs ønske om å få sagt noe fra denne talerstolen mens jeg var i salen. Da har jeg i hvert fall oppnådd noe som er gunstig, sett med Martin Kolbergs øyne. Men Martin Kolberg har nå til de grader lagt seg til den samme måten å snakke på som formann Moxnes – det har blitt lagt merke til at jeg tiltaler ham som «formann Moxnes», vi har gjort dette lenge i Oslo bystyre, president, og jeg har ikke noe imot at han kaller meg «eks-formann Hagen». Men dette ordet «profitt» er blitt så negativt: Hvorfor i all verden skulle det være negativt? De samme som er negative til profitt i noen selskaper og noen tjenesteområder, jubler jo når det går bra med Equinor og staten. Vi politikere får store utbytter, profitt, fra Equinor – eller fra Telenor, eller Avinor, eller Argentum. For ikke å snakke om at vi har 6 000 mrd. kr investert i aksjer rundt omkring i verden i oljefondet, for å få profitt som vi kan hente hjem og bruke til beste for det norske folk. Det er den samme Kolberg som synes det er fint at norske bedrifter blir solgt til utlendinger, fordi utlendinger som eier norske bedrifter, plassert i Norge, ikke betaler formuesskatt. Det er jo en direkte motsetning til det han nå snakker om, at man ikke skal ta dette ut av landet. På barnehager skal man altså ikke ha profitt. Men hva er det vi mennesker trenger for å kunne overleve? Jo, det er mat. Vi må ha mat, det vet presidenten godt. Vi må ha drikke. Det er ganske kaldt her, vi må ha klær. Og det er ikke noe hyggelig å gå barbent, vi må ha sko. Og her synes man det er helt all right at Rimi-Hagen ble styrtrik på å selge dagligvarer, altså mat og drikke, eller «kolonialmajoren» i Trondheim – eller Selvaag. På alle andre områder hvor vi har profitt som en slags motor for effektivitet, for å tilfredsstille kundene, er vi alle fornøyde. De tingene man er misfornøyd med, er stort sett det som drives av det offentlige, f.eks. helsevesenet, hvor du kommer og får beskjed om at hvis du skal ha noen prøver, får du det gratis av det offentlige hvis du venter i tre måneder, men hvis du betaler det selv, kan du få det i morgen. Derfor er det bedre dess mer som drives etter markedsliberalistiske prinsipper.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2018-11-22:
Jeg må nok innrømme at jeg er relativt overbevist om at representanten Martin Kolberg og jeg ikke kommer til å bli enige om disse tingene – og jeg er ikke sosialdemokrat, jeg er liberalist og markedsliberalistisk tilhenger. Når vi ser at markedsøkonomien, som sosialdemokratene også har akseptert, virker veldig bra på så mange områder, ja, da burde vi kanskje innføre den på flere områder der den ikke er innført i dag. Det gjelder utdanning, det gjelder barnehagedrift og det gjelder helsetjenester. Og når det gjelder helsetjenester: Fastlegene er jo selvstendig næringsdrivende som lever av profitt med skattebetalernes penger, betalt av det offentlige. Massevis av skattebetalernes penger brukes til selskaper som tjener penger for å få profitt. Hele anleggssektoren innenfor samferdselssektoren er stort sett private bedrifter, drevet etter disse prinsipper. Derfor burde de innføres på flere områder, ikke på færre.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2018-11-22:
Det som fikk meg til å ta ordet, er at det tydeligvis er en del representanter som ikke har fått med seg historikken i denne sesjonen knyttet til nettopp barnehagesektoren. For det er engang sånn at vi før sommeren behandlet en proposisjon der de borgerlige partiene skaffet flertall for en rekke bestillinger til regjeringen om en gjennomgang av hvordan vi skulle ramme inn hele sektoren, både når det kommer til bemanningsnorm, pedagognorm, vikarbruk, stedlig leder osv. Jeg vil også peke på at denne gjennomgangen som vi nå skal ta, vil ta for seg mange av de problemstillingene som har vært løftet rundt dette med utbytte, dette med gevinster, salg osv. Vi er i gang, og vi skal ramme dette inn på en god måte. Videre vil jeg bare peke på at i loven ligger det allerede tydelige begrensninger om at man ikke skal ha urettmessig stor avkastning på den kapitalen og det tilskuddet man får til å drifte barnehager. Det er viktig å ha med seg at en del av de eksemplene som har kommet opp, faktisk har en historikk som har gått i langt over ti år. Fra vi hadde barnehageforliket her i Stortinget og har bygd opp og fått på plass full barnehagedekning, har det vært mange investeringer fra mange private over svært mange år. Så hvis man begynner å dele det som er av beløp på alle disse årene, er det faktisk veldig mange eksempler på at dette ikke er noe mer enn vanlige innskudd i bank. Det er også greit å ha med seg. Men det er viktig at vi også rammer inn framtiden, og det er derfor jeg hilser denne gjennomgangen velkommen. Likevel er det noe med å moderere seg litt med tanke på hva som er realitetene. Det er også viktig å peke på at når man selger en bedrift, speiler det man får for den, forventet avkastning. Og rammer man dette inn på en god måte, vil dette også automatisk ivaretas. Så representanten Moxnes tar her feil, og jeg mener at vi har en god politikk på dette området. Jeg mener også at de private har vist at de har utført sitt samfunnsoppdrag på en god måte, ikke bare gjennom at foreldrene viser at de er svært fornøyd med det tilbudet de får, men vi vet at Private Barnehagers Landsforbund gir 95 pst. av sine barnehager, og dermed også ansatte, en tariff som har pensjons- og lønnsvilkår som er like gode som – eller av og til bedre enn – dem man finner i kommunal sektor. Og når vi vet, på toppen av alt, at to tredjedeler av de private barnehagene knapt går i overskudd – ja, en tredjedel går til og med i underskudd – mener jeg at det gir grunnlag for refleksjon rundt en del av de litt småspissede utfallene som kommer fra spesielt SV og Rødt her i denne salen på dette området. Jeg mener det ikke er grunnlag for det, og jeg vil si at vi har mer behov for å diskutere hvordan vi sikrer at barna våre får en god oppvekst og en barnehage med god kvalitet.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2018-11-22:
Det representantforslaget vi har til behandling i dag, om en lovendring for å sikre skolegang for ungdom med endelig avslag på sin asylsøknad, er både et riktig og et viktig prinsipielt forslag. Vi snakker her om elever som er i videregående opplæring, ungdommer som er i gang med utdanningen sin, og som er en del av en skoleklasse og et skolemiljø – rundt omkring i hele landet. I 2014 ble lovverket endret, slik at ungdom mellom 16 og 18 år som søker oppholdstillatelse i Norge, da fikk en lovfestet rett til grunnskoleopplæring eller videregående opplæring. Opplæringsloven slår tydelig fast at skolegang ikke regnes som tilknytning til landet mens søknaden behandles, og heller ikke etter vedtak om avslag. Fordi utdanning har stor betydning for alle barn, mener Arbeiderpartiet det er viktig og riktig å gi ungdom under 18 år rett til videregående opplæring fram til utreisefrist, forutsatt at familien samarbeider om retur. I dag varierer denne praksisen fra fylke til fylke, kanskje også mellom skoler i samme fylke. Noen steder får elevene fortsette videregående opplæring fram til utreisefrist, andre steder avsluttes opplæringen umiddelbart etter vedtak om endelig avslag. Arbeiderpartiet og et flertall i komiteen mener det er tungtveiende grunner til å sikre en enhetlig praksis for de ungdommene det er snakk om i slike saker. I innstillingen peker flertallet på Fafo-rapporten «Normalitet i limbo. Asylbarn på mottak med endelig avslag», hvor det påpekes: «Mangel på slik mulighet kan føre til store sosiale og psykosomatiske problemer. Ungdommene havner fort i samme passivitet som foreldrene, der statusen som avvist asylsøker blir den dominerende identiteten.» Ved endelig avslag på asylsøknad har voksne selv et ansvar for å forlate landet, senest innen utreisefristen. Elever i alderen 16–18 år er mindreårige og bestemmer derfor ikke over egen livssituasjon. Men målet om en rask retur er også viktig for å bidra til at mindreårige ungdommer ikke lever lenge i en situasjon som oppleves som uavklart. Arbeiderpartiet mener retten til videregående må gjelde så lenge ungdom under 18 år har lovlig opphold i Norge. Derfor foreslår vi at forutsatt at familien samarbeider om frivillig retur, skal ungdom få fortsette opplæringen fram til utreisefrist. For Arbeiderpartiet er det viktig at de aktuelle ungdommene får fortsette den videregående opplæringen de allerede er i gang med, at de ikke må over i andre tilbud. De skal få beholde nettverk og trygge rammer så lenge som mulig. Da vil jeg på vegne av Arbeiderpartiet ta opp forslag nr. 1, hvor vi «ber regjeringen gi en vurdering av hvordan man kan sikre at mindreårige med endelig avslag på asylsøknad får fortsette påbegynt videregående opplæring fram til utreisefrist, forutsatt at de involverte samarbeider om retur. Opplæringen bør være tilpasset slik at den er returforberedende».
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2018-11-22:
Først vil jeg takke statsråden for at han rettet opp i det representanten Turid Kristensen snakket om knyttet til dette med utreisefrist og utreisedato. Hun klaget på at Arbeiderpartiet hadde satt en utreisefrist og ikke en utreisedato. Derfor er jeg glad for at statsråden rettet opp i det. Det er likheter mellom forslaget fra Arbeiderpartiet og forslaget til vedtak fra regjeringspartiene. En viktig forskjell er synet på om ungdommer med avslag skal kunne få opplæring i videregående skole fram til utreise. Regjeringspartienes forslag innebærer at aktivitet etter avslag ikke skal foregå i videregående skole, og at elevene må forlate klasserom og et godt skolemiljø etter at avslag er kommet. Hvorfor mener regjeringen det er viktig og bra at disse ungdommene skal forlate et tilbud i videregående, og at man oppretter et nytt tilbud, istedenfor at de fullfører der de er, og kanskje heller får et bedre tilpasset opplæringstilbud, som bl.a. flere timer i engelsk – med tanke på det landet de skal reise tilbake til?
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2018-11-22:
Takk for svaret. Som representanten Arnstad var inne på, er det snakk om 60–70 ungdommer fordelt på 19 fylker og ulike skoler, så det er veldig få det gjelder. Er det ikke da bedre at disse ungdommene får et tilpasset tilbud i den skolen de allerede er i, istedenfor å opprette nye tilbud som vil være både byråkratiske og kostnadskrevende, og som også vil gjelde korte perioder, som statsråden selv er inne på?
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2018-11-22:
Er det slik at statsråden da sier at det ikke kan legges til rette for et returforberedende tiltak i den klassen, i den skolen eleven allerede er, i den korte perioden det her er snakk om?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-11-22:
Norge inngår som en del av EUs klimakvotesystem. I denne saken behandler vi auksjonsdelen av kvotesystemet – salg av klimakvoter i en felleseuropeisk auksjonsplattform. Endelig får Norge ta del i det auksjonssystemet og den plattformen som er lagt til rette i Europa for felles handel med klimakvotene. Veien fram for å knytte seg til denne plattformen har vært litt humpete, og den har vært lang. Men nå er vi i mål med å forhandle fram en avtale knyttet til EØS-landene. Det var et forsøk på å få en særordning for EØS-landene, som er en del av bakgrunnen for at det har tatt litt tid. For Norges del er vi nå i sluttfasen i forhandlinger med EU om en avtale om felles mål for kutt i ikke-kvotepliktig sektor også. Når vi får disse to avtalene på plass, forhåpentlig i løpet av året – også den om kutt i ikke-kvotepliktig sektor – har vi to av de viktige pilarene for å kutte klimagassutslipp på plass, i et fellesskap med EU-landene. Dette er to veldig viktige virkemidler, og det å få fart på handelen med klimakvoter er særlig viktig. Det er nettopp valgt et kvotesystem for at det skal være en handel med kvotene. Det er derfor viktig at Norge nå kommer i gang og tar del i det salget, slik at vi får en dynamikk fram til vi skal begynne å kutte mer offensivt fra 2020, og særlig fra 2023.
Grunde Almeland (Venstre), 2018-11-22:
Jeg vil gjerne starte med å takke familie- og kulturkomiteen for godt samarbeid om denne runden i en sak som vi også har jobbet med tidligere. Igjen er jeg stolt over at vi kan stå såpass tverrpolitisk sammen om en sak som er et stort steg for likestilling og det å tilrettelegge for den moderne familien, hvor mor og far er like viktige for barnet. De prinsipielle uenighetene er i stor grad redegjort for tidligere, da debatten om tredeling med 100 pst. lønnskompensasjon var oppe i Stortinget før sommeren. Forslaget om også å tredele foreldrepengeordningen ved 80 pst. lønnsuttak er en videre oppfølging av Stortingets anmodningsvedtak fra oktober i fjor, hvor regjeringen ble bedt om å øke fedrekvoten i foreldrepermisjonen til 14 uker, samt punktet i regjeringserklæringen om å tredele foreldrepermisjonen. Konkret foreslås det at foreldre som tar ut foreldrepenger med 80 pst. lønnskompensasjon, får en 19-ukers kvote til mor, 19-ukers kvote til far og 18 uker til fri fordeling. Det kommer også fram av proposisjonen at departementet ikke har fulgt opp forslaget om å endre begrepene «mødrekvote» og «fedrekvote», men fortsatt utreder og arbeider med dette. Hovedlinjene i forslaget om tredelt foreldrepermisjon er det altså fortsatt stor enighet om, og vi har tatt den debatten før. I forbindelse med behandlingen av proposisjonen har imidlertid Senterpartiet fremmet et nytt forslag om å evaluere den nye permisjonsordningen ved utgangen av 2020, og dette skal også behandles i dag. I tillegg har det ved en inkurie forekommet en skrivefeil i proposisjonen, i forslaget til lovvedtak. Jeg ber derfor om at vi retter § 14-14 første ledd andre punktum fra «Både ved førsel og adopsjon …» til å lyde «Både ved fødsel og adopsjon …». Vi bytter altså «førsel» med «fødsel» og får det rett.
Grunde Almeland (Venstre), 2018-11-22:
En tredelt foreldrepermisjon er bra for barnet, det er bra for mor, og det er bra for far. For barnet handler det om en trygg og likeverdig tilknytning til begge de nærmeste omsorgspersonene. For foreldrene handler det om likestilling, både hjemme og på jobb. Far får med sin økte kvote større legitimitet på hjemmebane. Han får styrket rett til ansvaret og omsorgen for barnet sitt i hverdagen. Det er bra. Og vi vet at far trenger kvoten i ryggen når han skal forhandle med arbeidsgiver og partner om sin permisjonstid. Dette handler om å skape varige holdningsendringer. Det må bli naturlig å tenke at far er like mye forelder som mor, også den første tiden. Og det må bli naturlig at mødre tar seg en pause eller to når de kommer i arbeid, for å amme barnet. Nettopp derfor kommer jeg til å stemme mot en evaluering av tredelingen allerede i 2020. Jeg er for å evaluere effektene av politikken vi er for, men jeg er for å lage lover som er progressive, tilpasset tiden vi lever i, og framtiden. Da må vi også tåle å endre på dem når deres tid er forbi. Men når det kommer til romslige fedrekvoter, vet vi at endring tar tid. Vi har endret fedrekvoten en rekke ganger på 2000-tallet, og da vi sist utvidet til 14 uker, fikk den virke om lag et år før den igjen ble redusert til 10 uker. Tallene var tydelige i sin tale: Far tar ut så mye permisjon som han har rett til. Når kvoten økes, tar far ut mer permisjon. Når kvoten reduseres, tar han ut mindre. Nå har jeg et håp om at endringen får lov til å virke over litt tid. For det er ikke regelen i seg selv, men endringene det skaper i samfunnet og i mor og fars tanker om foreldrerollen, som er målet. Det må bli vanlig at far tar en substansiell del av foreldrepermisjonen, og at mor og far er tilnærmet like lenge borte fra jobb når de får barn. Og selv om jeg er optimist på likestillingens vegne, tror jeg ikke vi klarer det allerede innen utgangen av 2020, når loven først skal settes i verk året før. På lengre sikt håper jeg vi kan vurdere å fjerne kvotene helt igjen, at det ikke lenger er behov for dem, at mor og far begge har reell valgfrihet i permisjonsspørsmålet og er likeverdige omsorgspersoner og arbeidstakere. Der er vi dessverre ikke i dag. For å få dette til må vi lære av historien, og vi må være tålmodige.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2018-11-22:
Kristelig Folkeparti var det eneste partiet som i vår stemte imot innfasingen av en tredelt foreldrepermisjon. Det er ikke fordi vi er imot likestilling, det tror jeg alle skjønner – i hvert fall de som husker Kristelig Folkepartis aktive rolle da vi i forrige periode behandlet regjeringens likestillingsmelding, som var god på beskrivelse, men veldig fattig på likestillingstiltak. Grunnen til at Kristelig Folkeparti er imot denne tredelingen, er at helsen til mor og barn må gå foran og veie tyngst. Det er etter mitt syn ikke likestilling for mor å bli tvunget tilbake på jobb før hun – ikke minst helsemessig – er klar for det. Skal man først styre dette politisk, er det ikke en god løsning å bidra til å skape en dårlig følelse av at mor ikke får prioritert det mor mener er barnets beste. Dette er en feilslått form for likestilling, som jeg mistenker i stor grad er et fordekt argument for arbeidslinjen. Ja, arbeid er viktig, men det er også omsorg. Omsorg for en liten baby er også arbeid. Omsorgsarbeid er et arbeid som samfunnet må få øynene opp for – og både anerkjenne og forstå at det er en investering både i nåtid og i framtid. Kristelig Folkeparti står på familiens side i denne saken, vi har ikke gitt opp kampen for familienes valgfrihet og for mors og barns beste. Vi hadde denne debatten i vår. Jeg skal ikke gjenta alle argumentene der, bare nøye meg med å si at Kristelig Folkeparti også denne gangen vil stemme imot denne loven, både lovens overskrift og loven i sin helhet. Men Kristelig Folkeparti kommer til å støtte Senterpartiets forslag om å få en evaluering av denne ordningen innen utgangen av 2020.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-11-22:
For Senterpartiet har det vært en målsetting å øke fars samvær med barnet under foreldrepermisjonen. Fedrekvoten er viktig for å få fedrene til å tilbringe tid med barna sine fra fødselen av og i småbarnsårene samt å ta del i barnas oppdragelse og oppvekst. Det var tross alt den rød-grønne regjeringen som innførte 14 ukers fedrekvote, noe som jo ble reversert til 10 uker av Solberg I-regjeringen i 2014. Senterpartiet er derfor godt tilfreds med at det er bred politisk enighet om å utvide fedrekvoten nå, og lovproposisjonen vi vedtar i dag, er en oppfølging av lovendringen som Stortinget vedtok i vår, om innfasing av tredeling av foreldrepenger. Jeg og Senterpartiet har dog merket oss at foreldrepermisjonsordningen de siste ukene er blitt diskutert i ulike kanaler. Noen mener det er nødvendig og viktig for likestilling, andre er skeptiske og bekymret for at det vil gå ut over ammingen og kvinnenes behov for restitusjon etter fødsel. Det er faktisk temmelig mange som er veldig bekymret og ikke støtter dette forslaget som vi debatterer nå. Vi i familie- og kulturkomiteen har bl.a. fått overlevert over 15 000 underskrifter på et opprop med navnet «La familien få tilbake bestemmelsesretten til foreldrepermisjonsfordeling». Og vi har fått mange negative private skriftlige innspill til behandlingen av saken. Det er også verdt å merke seg at instanser som Jordmorforbundet, Helsedirektoratet og Fagforbundet heller ikke støtter det vi i dag vedtar. Tar alle disse negative røstene helt feil? Jeg er prinsipielt veldig glad for at vi utvider fedrekvoten, det må jeg få understreke, men jeg mener det hadde vært klokt av oss med en evaluering, slik vi i Senterpartiet foreslår i innstillingen, en evaluering som vektlegger foreldrenes erfaringer med utvidelse og tredeling av foreldrepermisjonen, barneperspektivet og erfaringen med amming – en faglig og objektiv evaluering. Gjennom en slik evaluering vil vi kunne måle om innsatsen har virket etter hensikten, vi vil få et kunnskapsgrunnlag som kan komme til nytte, og ikke minst kan vi bli klokere på problemstillingene som reises av flere nå gjennom disse høringsinnspillene. Det mener jeg flere partier her burde kunne støttet, og jeg forstår ikke helt hvorfor man ikke ser det som fordelaktig å foreta en evaluering, når det ellers blir gjort politikk som blir implementert. Institutt for samfunnsforskning la nylig fram en evaluering av foreldrepengeordningen og likestillingseffekten av den. Jeg anbefaler alle å lese den evalueringen. Det er interessant og kan gi nyttig lærdom. Senterpartiet – og undertegnede – kommer til å følge godt med framover på hvordan tredelingen kan slå ut negativt, for å se om det må tilpasninger til. Det håper jeg at resten av Stortinget også vil gjøre. Jeg tar opp Senterpartiets forslag.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2018-11-22:
Vi har etter hvert fått solid statistikk som viser at fedre i dag tar ut akkurat kvoten sin – verken mer eller mindre. Utviklingen har derfor vist oss at det er nødvendig med en reservert periode for at fedre skal ta ut mer tid med barna i barnas første leveår. En deling av foreldrepengeperioden i tre like deler gir en god balanse mellom å la foreldrene få en lang periode som de kan bestemme over selv, og sikre at begge foreldre får en reell mulighet til å være hjemme med barnet den første tiden. Foreldrepengeperioden må derfor innrettes sånn at foreldrene blir likebehandlet. Jeg er veldig glad for at Stortinget i dag med et bredt flertall vedtar å endre folketrygdloven til beste for barna, for foreldrene og for likestillingen i Norge. De siste ukene har det vært mye engasjement i aviser og sosiale medier om foreldrepengeordningen. Det er bra. Det viser at det er en ordning som er viktig for folk, som er viktig for familiene, og som er viktig i arbeidslivet. Vi har visst at fedrekvoten er populær, og jeg er stolt av at vi er et land med mange fedre som har et oppriktig ønske om å være hjemme med barna sine og tilbringe tid med dem den første tiden. Det er med på å knytte sterke bånd mellom far og barn, det gir far muligheten til å bli sjef hjemme, slik at arbeidsfordelingen hjemme blir mer lik, og det gir mor muligheten til raskere å dra tilbake til arbeidslivet og ikke bli hengende etter verken når det gjelder lønnsøkning eller karrierefremming. Jeg har likevel respekt for debatten knyttet til denne ordningen, særlig bekymringene man har når det gjelder amming. I dette forslaget er det ingenting som truer mors helse eller mors anledning til å følge statlige ammeråd. Avhengig av om mor velger foreldrepenger med 100 pst. eller 80 pst. sats, kan mor være hjemme etter fødsel i maksimalt sju eller åtte og en halv måned. Helsedirektoratets anbefaling er fullamming til barnet er seks måneder. Dette er et viktig forslag, som i dag blir vedtatt. Jeg mener at det ikke er nødvendig med en evaluering av forslaget på dette tidspunktet.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2018-11-22:
Jeg stemte feil.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-04-12:
På vegne av representantene Kjersti Toppe, Nicholas Wilkinson og meg selv vil jeg framsette et forslag om at maksimalt antall prikker før inndragning av bevilling skal være åtte, ikke tolv.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Det er lange overskrifter til sakene. Sakene dreier seg om endringer i vegtrafikkloven. Dette er først og fremst en oppfølging av Stortingets behandling av Prop. 144 S for 2015–2016, om å innlemme kjøretøydirektiver i EØS-avtalen. Dette krever endringer i vegtrafikkloven. Hensikten er også å få modernisert reglene om godkjenning og tilsyn, uavhengig av kravene etter EØS-avtalen. Forordningen regulerer fartsskrivere i tunge kjøretøy for å kontrollere etterlevelsen av kjøre- og hviletidsbestemmelsene for yrkessjåfører. Å redusere forekomsten av overtredelser av kjøre- og hviletidsbestemmelsene er viktig, både for å verne sjåførene og for å øke trafikksikkerheten. Men det er også viktig for å fremme like konkurransevilkår. Vi vet at vår transportnæring er under et særskilt press fra utenlandske transportører. En bør også bestrebe seg på å redusere de administrative kostnadene for transportforetakene og kontrollmyndighetene med forenkling. Forordningen gjelder også tredje generasjons fartsskrivere som skal kunne kobles sammen med satellittnavigering og ITS-teknologi. En samlet komité fremmer samtykke til godkjenning av vedtak nr. 122/2016 om innlemming i EØS-avtalen. Saken har også vært på høring i utenriks- og forsvarskomiteen, som slutter seg til transportkomiteens utkast til innstilling. Når det gjelder de økonomiske og administrative konsekvensene av dette, lar det seg ikke konkret tallfeste. I proposisjonen står det at dette vil bli klargjort i forbindelse med fastsetting av forskrift. Mindretallet, Arbeiderpartiet og Senterpartiet i dette tilfellet, har valgt å lytte til høringsinstansene, som er bekymret for konsekvensene av endringene når det gjelder gebyr for kontroll langs vei og gebyr for verkstedsgodkjenning. Mindretallet mener også at det er uheldig at de som i dag har godkjenning, kan miste den som følge av nytt regelverk. Selv om det innføres en overgangsordning, velger vi å lytte til de høringssvarene som påpeker at det kan få utilsiktede konsekvenser. Jeg tar dermed opp mindretallsforslagene, nr. 1–3, og anbefaler innstillingen fra en enstemmig komité.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-04-12:
Stortinget har sagt ja til kjøretøykontrolldirektiver tidligere, og nå kommer lovendringer som gjelder kontroll langs vei og av kjøretøyverksteder. Endringene i vegtrafikkloven gjelder også fartsskrivere og kjøre- og hviletid. Senterpartiet ønsker helt klart å støtte opp om den seriøse norske transportnæringen, og tidligere har vi eksempelvis gått inn for å redusere kabotasjekjøringen, uten å ha fått regjeringen med på det. Vi har etterlyst effektive reaksjoner for å stoppe useriøse transportører, eksempelvis ved bruk av stans, tvangsmulkt og hyppigere kontroller. Vi ønsker å verne sjåførene og trafikksikkerheten og å luke ut de useriøse for å fremme like konkurransevilkår. Komiteens medlemmer fra regjeringspartiene merket seg heldigvis det alternative forslaget der vi ber regjeringen om ikke å innføre gebyr for kjøretøykontroll langs vei, og forslaget om ikke å innføre gebyr for godkjenning av verksteder som gjennomfører periodisk kjøretøykontroll. Det var de forslagene som representanten Leirtrø tok opp. De sier at gebyrene skal være ved godkjenning av nye verksteder. Regjeringspartiene mener at det ikke foreslås å innføre slike gebyrer som vi viser til, og at det ikke foreligger planer for det. Men i Prop. 8 LS, på side 8, likestiller departementet lovhjemmelen for eventuelt å fastsette forskrift om gebyr for godkjenning og tilsyn med kontrollorganer, verksteder mv. med kontroll langs vei. Våre erfaringer er at regjeringen gjerne innfører gebyr og avgifter, og det første jeg rent umiddelbart tenker på, er eksempelvis dødsavgiften, luftfartsavgiftene og flyseteavgiften, som slår veldig skjevt ut for kortbanenettet. Derfor syntes vi at det var nødvendig å komme med den typen presiseringer, slik at folk ikke opplever å måtte betale gebyr for å bli stoppet langs veien. Ellers håper jeg at det blir gitt ressurser og lagd ordninger som gjør at useriøse transportører kan stoppes, og at det blir gjort bruk av den muligheten at om lovbrudd er blitt gjort i andre land, kan det straffes, og man kan stoppes i Norge. Det vil være med på å gjøre det lettere for den seriøse norske transportnæringen, som er under et veldig sterkt press. Senterpartiet stemmer selvfølgelig for de forslagene som vi har vært med på å fremme, og for det som komiteen i sin helhet har gått inn for.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-04-12:
Senterpartiet er tydelig på at vi ikke ønsker å innføre gebyr for kjørekontroll langs vei, og heller ikke for godkjenning av verksteder som gjennomfører periodisk kjøretøykontroll. Det som får meg til å undres litt, er det skillet som statsråden prøver å skape mellom gebyr for godkjenning av verksteder og gebyr for kontroll langs vei. På side 8 i proposisjonen er det helt tydelig at det – i samme linje – er åpning for «å fastsette forskrifter om gebyr for godkjenning og tilsyn med kontrollorgan, verkstader mv., og for kontroll langs veg». Det er likestilt i forslaget fra departementet. Jeg klarer ikke å forstå det skillet som statsråden prøver å skape.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2018-04-12:
Jeg skal ikke dra ut denne debatten, men Senterpartiet har, sammen med de andre forslagsstillerne, tydeliggjort at vi ikke ønsker gebyr for kjøretøykontroll langs vei og for godkjenning av verksteder, og at bilverksteders tekniske ledere ikke skal miste godkjenningen. Debatten har fått regjeringspartiene til å forsikre om at de var enige i det, så nå regner jeg med – og anmoder om – at de også stemmer for forslagene våre. Så får vi et fullstendig enhetlig storting bak denne saken.
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Jeg skal innrømme at SV har vært litt i tvil i denne saken, men vi har nå konkludert, etter nøye vurdering, med å støtte mindretallet og være en del av mindretallsinnstillingen. Kjøretøykontroller er veldig viktig, både for trafikksikkerhet og for miljø. Det er åpenbart. Likevel tilhører altså SV mindretallet, sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet, i denne saken. Alt i dag kan kontrollmyndighetene holde igjen trafikkfarlige kjøretøy, kjøretøy som har alvorlige mangler. De kan avskiltes på stedet, og det kan gis mangler – mangellapper, som vi sa. Det synes også merkelig at staten skal ta gebyr for noe staten selv på et vis pålegger, men først og fremst reagerer vi på at kravene til bilverksteder får tilbakevirkende kraft. Ja, ny teknologi er i rivende utvikling, og verkstedene må fornye seg og oppdatere seg. Det er helt åpenbart. Men jeg trodde kanskje at Høyre hadde mer tro på markedskreftene her, sånn at gode kunnskaper og kompetanse hos verkstedene ville ha konkurransefordeler, at de ville vinne i konkurransen, og dermed ville hele bransjen på et vis oppdatere seg og få høyere kompetanse. Det er våre viktigste poenger, og jeg vil anbefale de forslagene der SV er medforslagsstiller.
Jon Gunnes (Venstre), 2018-04-12:
Vi har egentlig hatt en fantastisk utvikling når det gjelder f.eks. antallet døde i trafikken de siste årene. Vi har ikke nådd nullmålet, men det går stadig nedover. Et av de tiltakene som har vært med på å skape denne situasjonen, er selvfølgelig at vi har strenge kontroller av kjøretøyene som skal ut på veien, og vi er også flinke til å kontrollere kjøretøyene når de er ute i trafikken. Det er hvilken kompetanse både de verkstedene som skal gjøre denne EU-kontrollen, og de folkene som skal stå på kontrollplassene og ta imot disse kjøretøyene, skal ha, vi behandler her i dag. Da er det meget viktig at vi setter dette ut i livet nå, og jeg håper virkelig at dette kan være med på å bedre situasjonen enda mer. Så hører jeg at enkelte partier i denne salen er skeptiske til at man har en forskriftsrett til eventuelt å kreve noen gebyrer. Det forundrer meg lite grann når jeg hører at Arne Nævra fra SV sier at han har vært i tvil. Det hjelper ikke under avstemningen, da er det enten for eller imot. Det er ikke så ofte vi hører fra SV at bilistene ikke skal betale for den tjenesten som ytes dem, verken for kontroller eller for verkstedbehandlingen – det er faktisk de som skal betale, og kanskje ikke rett over skatteseddelen. Jeg tror regjeringen nå har lagt seg på en veldig fornuftig ordning ved at man kan ta selvkostgebyr for nye oppgraderinger og nye verksteder, når de skal etableres. Vi må være sikre på at de er i forskriftsmessig stand til å utføre oppgaven. Vi kan ikke lempe på de kravene.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
Vi har ikke planlagt å ha noe gebyr for kontroll langs vei. Stoppes en for kontroll, skal det ikke koste en noe. Enklere enn det går det ikke an å si det. Det som Senterpartiet her prøver å skape en konflikt rundt, er rett og slett ikke-eksisterende fra regjeringens side. Om Senterpartiet fortsatt ønsker å lage debatt om det, er det i så fall uten motdebattant, for vi skal ikke ha gebyr for å stoppes for kontroll langs vei – ferdig med det. Vi skal heller ikke ha gebyr for å sørge for at de verkstedene som har eksistert i lang tid – eller som ble opprettet i går, for den saks skyld – blir godkjent. Det er ikke gebyr for det – ferdig med det også. Jeg registrerer at det lages kunstige konflikter i innlegget som representanten hadde, når hun gir inntrykk av at nå kommer det dødsskatter. Jeg bare minner om at dagens regjering fjernet arveavgiften, som Senterpartiet støttet skulle eksistere, og som tok inn milliarder av kroner til staten. Det er vi som har fjernet de avgiftene som Senterpartiet gir inntrykk av er grusomme.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-12:
Jeg har bare behov for å presisere en gang til at når jeg sier at vi ikke skal ha avgift for å bli kontrollert langs veiene, mener jeg at vi ikke skal ha avgift for å bli kontrollert langs veiene. Arbeiderpartiet og Senterpartiet har stadig vekk behov for å skape inntrykk av at noe galt kan skje hvis en bare venter lenge nok. Den formen for svartmalingsstrategi i debatten bidrar veldig lite. Nå har jeg bare sagt det enda en gang for å understreke hvilken politikk vi kommer til å føre. Til det eksemplet som representanten Myrli tok opp til slutt, nemlig at det var noen gamle verkstedeiere som gjennom lang erfaring hadde bygd opp kompetanse til å fikse bil, men som gjennom nytt regelverk som trådte i kraft i 2013, ville kunne miste godkjenningen: Nettopp det eksemplet burde være med og roe nervene til folk som tror at det her ligger en skjult agenda om å gjøre ting vanskeligere. For det var nettopp dagens regjering som sørget for at det arbeidet som hadde skjedd primært under forrige regjerings vakt, ikke fikk de utslagene som representanten Myrli her påpekte. Så vi har vist at vi har gjort om på problemer som ble skapt av reguleringsivrige politikere fra andre partier, problemer som vi mente var urimelige. Derfor sørget daværende statssekretær Hoksrud og undertegnede for at det ikke fikk de konsekvensene det kunne ha fått. På samme måte vil vi jobbe på lag med verkstedbransjen og transportbransjen også i årene framover. Vi må sørge for at det er et godt regelverk i bunnen, men at det praktiseres med fornuft, og at det ikke pålegger unødvendige kostnader og restriksjoner på dem som driver ærlig og lovlig. Men vi skal være knallharde mot dem som bryter loven, som driver useriøst, og som ødelegger markedene. Det gjelder både innenfor verkstedbransjen og innenfor transportbransjen. Derfor er det også blitt opprettet en egen krimenhet i Vegvesenet, som nå har ekstra kapasitet til å gå etter kjeltringene, noe som bl.a. har gjort at bilverksteder, transportører og kjøreskoler har fått politietterforskning – fordi vi nå har kapasitet til å ta dem som er kjeltringer. Det betyr ikke at vi alltid klarer å unngå at folk prøver seg, men risikoen for å bli tatt skal være større, og sanksjonene når en blir tatt, skal være strengere.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
La meg bare si – som også saksordføreren fikk fram – at det er en enstemmig komité som står bak innstillingen. Det er et viktig budskap å få. Så uenigheten er kanskje ikke så stor som samferdselsministeren gir inntrykk av. Og det er vel kanskje samferdselsministeren som gjør dette til en større debatt enn det er. Det er bra at regjeringen ikke har planer om å innføre gebyrer som er diskutert fra denne talerstolen. Da er det litt unødvendig av oss å åpne for å ha en hjemmel for at det skal innføres gebyr. Jeg syntes jeg hørte samferdselsministeren si at det kunne bli aktuelt at noen kunne få gebyr i tusenkronersklassen. Da er det kanskje en mulighet for at det blir noe allikevel, men jeg vil si at det er ikke den største saken. Vi er enige om hovedlinjene her, men vi ønsker altså å presisere at vi mener at det ikke er riktig å innføre de gebyrene, hvis det skulle bli aktuelt. Jeg vil også si noen ord om mindretallsforslag nr. 3. Vi er selvsagt for at bilverksteder og deres tekniske ledere skal ha nødvendig kompetanse, både for å drive bilverksted og for å kunne gjennomføre periodisk kjøretøykontroll. Grunnen til at vi er litt på alerten her, er at vi opp gjennom årene har sett mange forsøk på at bilverksteder og deres tekniske ledere skulle få tredd ned over seg et nytt og uforståelig regelverk. Gjennom lang tid for noen år siden jobbet jeg med den saken. Jeg kan bare nevne som et eksempel et bilverksted i presidentens og min hjembygd, hvor daglig leder hadde drevet bilverksted i over 30 år, tror jeg, som plutselig sto i fare for å miste godkjenningen som bilverksted. Her vil jeg gi ros til samferdselsministeren og til daværende statssekretær Bård Hoksrud, som ordnet opp i det som så ut til å kunne bli et stort problem for mange bilverksteder, altså at de sto i fare for å miste godkjenningen sin. Så jeg vil bare presisere: De som driver med periodisk kjøretøykontroll, verkstedene og deres tekniske ledere, må selvsagt være oppdatert og ha ny kunnskap. Men vi må også sørge for at det ikke kommer uforståelige regelverk som gjør at folk som har drevet bilverksted i mange år, og som kan dette til fingerspissene, mister livsgrunnlaget sitt og godkjennelsen til å drive bilverksted eller til å drive periodisk kjøretøykontroll. Kloke av skade og basert på historiske erfaringer ønsket vi å presisere det.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-04-12:
Jeg tar opp forslag nr. 1.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-04-12:
Som saksordfører med et ønske om å få til et best mulig forlik, slik at vi som politikere viser at vi faktisk stiller oss i fremste rekke for å stoppe seksuell trakassering, opplevde jeg en samarbeidsvillig komité, men også et arbeid der departementet holdt tilbake med hensyn til å få til enda flere og bedre tiltak. Mye handlet kanskje om økonomi, for jeg håper ikke det handlet om ministerens vilje og holdninger. Jeg ble litt alarmert da ministeren så tidlig inntok NHOs syn i denne saken, og jeg synes heller ikke at hun da hun var kulturminister, var særlig handlekraftig overfor kulturlivet, hvor metoo-bevegelsen startet. De har bedt om hjelp på mange forskjellige måter, og jeg mener at dette er det området vi i hvert fall må ta tak i nå. Jeg lurer på om ministeren er enig med meg i at i kulturlivet er det litt særskilte tilstander, hvor man kan skylde mye på arbeidsgiver, og jeg lurer på om ministeren har tenkt(presidenten klubber) å se på det. (presidenten klubber)
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Ja, jeg tar opp forslagene nr. 2–4.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Vi har hatt en debatt her der man på én måte har vært opptatt av de konkrete tiltakene som vi snakker om i dag, og på en annen måte vært opptatt av det helhetlige likestillingsbildet, som flere høringsinstanser har pekt på, og som har vært viktig for oss i Arbeiderpartiet når vi skal utforme en likestillingspolitikk som også ivaretar seksuell trakassering på en bedre måte. En av de sakene som har versert på Stortinget i denne sesjonen, har vært regjeringa som har forenklet bort det viktigste redskapet vi har for å kartlegge likestillingsproblematikken på arbeidsplasser. Jeg vil gjerne be ministeren redegjøre for Stortinget litt om hva som var årsaken til at en forenklet bort rapporteringsplikten i innstillinga om forenkling av regelverk for bedrifter.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Jeg vil først fortsette på det som representantene fra de to partiene Rødt og SV har vært inne på, at det som skjer i stortingssalen i dag, er en seier for de mange kvinnene som har stått fram. I metoo-kampanjen sto kvinner over hele verden fram, de reiste seg og sa at nok er nok. Mange kvinner gjorde det, med stor risiko for egen framtid. Det er vel verdt å lytte til kvinner som reiser seg. Det har vi sett eksempler på før. Når det gjelder vold og overgrep, retten til utdanning og retten til jobb, til eiendeler og til makt – kvinner har sagt at de finner seg ikke lenger i å være undertrykt. Derfor er en helhetlig likestillingspolitikk så utrolig viktig. Jeg er så glad for at de som kom på høringen, nesten samstemt i sine høringssvar pekte på de tiltakene som forelå i saksframstillingen. Men samtidig pekte de på at den helhetlige likestillingspolitikken hadde store mangler. Derfor burde også regjeringa i sin politikk være mer opptatt av, mener jeg, å få på plass flere virksomme likestillingstiltak. Det er liksom ikke bare å si, mener jeg, at vi ikke er i front i likestillingsarbeidet lenger, men vi holder på med det. Vil vi være i front, må vi handle. Vil vi ha en politikk som skal gjøre noe med likestillingsarbeidet, må vi være proaktive og aktive og sørge for at ting skjer. Det er heller ikke sånn at de forslagene som ligger her i dag, ikke har vært fremmet før – faktisk har en god del av dem tidligere blitt nedstemt av regjeringa. Men denne gangen er de altså blitt slept etter skoene inn i stortingssalen, der vi skal vedta et av disse forslagene. Når vi også ser at de ikke kunne vedta det for 2019, men måtte finne på å utsette det og forhandle om det fram til 2020, må en kunne tillate seg å spørre: Hvor er handlekraften til regjeringen når det gjelder likestillingspolitikk? Lavterskeltilbud ble vedtatt utredet for to år siden – nå sier ministeren at vi må ha mer tid til utredning – to år siden. Styrket seksualundervisning er foreslått før. Når det gjelder styrking av LDO, Likestillings- og diskrimineringsombudet: Arbeiderpartiet styrker det hvert år, regjeringa gjør det ikke. Spørsmål i Elevundersøkelsen om seksuell trakassering foreslo vi – sammen med Kristelig Folkeparti – i forbindelse med likestillingsmeldingen, Meld. St. 7 for 2015–2016. Det ble nedstemt. Men jeg skal være den første til å være glad for at vi nå får på plass et virksomt tiltak. Så får jeg bare leve med at når det gjelder arbeidsmiljø og arbeidsforhold, har vi i hvert fall en lang vei å gå også når det gjelder seksuell trakassering.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-04-12:
Jeg er så glad når statsråden viser engasjement. Jeg skulle bare ønske hun hadde brukt det på likestilling istedenfor på Arbeiderpartiet. Det som er viktig i denne saken, er at Arbeiderpartiet har vært foroverlent. Vi har foreslått en masse ting, og vi har dratt regjeringa etter hårene for å få på plass likestillingstiltak. Vi hadde bl.a. i forrige sesjon, sammen med Kristelig Folkeparti, en hel pakke som regjeringa egentlig ikke ønsket, der daværende statsråd motvillig måtte gå med på ganske mange forslag. Så jeg vil si med stor glede at Arbeiderpartiet skal jobbe for bedre likestilling. Vi skal kjempe for kvinnene der ute som står opp, med risiko for sin egen framtid, og jeg ønsker av hele mitt hjerte at regjeringa kan gjøre det samme.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2018-04-12:
Jeg tenker at likestilling handler da om menn – vi har snakket mye om kvinner her i dag, men jeg har bare lyst til å si at seksuell trakassering også handler om menn. Det må vi ikke glemme. Vi skal ha en debatt om likestilling senere, og da får vi virkelig anledning til å ta opp tiltak og ha en diskusjon om det. Jeg tenker at det viktigste signalet her fra talerstolen i dag er at vi kan enes om noe som vil sette varige spor. Det er at vi skal ha et lavterskeltilbud for håndhevelse, det er at vi skal gi ombudet myndighet til oppreisning og erstatning. Det er kanskje det aller viktigste, og så skal vi jobbe med veiledning og hjelpetiltak. Når det tar noe tid, tenker jeg at ja, utålmodighet er veldig bra, og utålmodige skal vi være. Men jeg er også opptatt av at de lovforslagene som vi skal vedta her, har en god forankring, at de skal på høring og være riktige. Så er det slik at handlingsplaner og arbeid mot seksuell trakassering ikke er nytt. Som rektor jobbet jeg med dette allerede i 2003, og da hadde vi mange handlingsplaner. Så det er ikke noe nytt, men metoo-kampanjen har satt fart i det og satt det på dagsordenen på en annen måte. Dette er min første debatt som komitéleder, og jeg tenker at det er en symbolsak at den har handlet om seksuell trakassering, og jeg er veldig glad for den debatten som har vært. Selv om vi har vært litt uenige, kan jeg berolige Arbeiderpartiet med at det skal litt mer til før jeg blir fornærmet.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-04-12:
Vi i SV er så klart veldig glad for at vi har fått gjennomslag for mange viktige tiltak i dag, og takker for samarbeidet rundt det. Men det trengs mange flere tiltak for å bekjempe seksuell trakassering enn de vi får flertall for i dag. Derfor opprettholder SV fem tiltak, bl.a. om å få seksuell trakassering inn i HMS-bestemmelsen, slik at vi kan starte et systematisk arbeid med verneombudene rundt omkring mot seksuell trakassering. Flere fagforbund har etterspurt akkurat det, og oppropet «ikke på menyen» fra hotell- og restaurantbransjen – ett av de mange – viser også det sterke behovet for handling i arbeidslivet. Men regjeringspartiene velger altså å stemme det tiltaket – og flere – om arbeidsliv ned. Hvorfor er regjeringen med på å ha gode tiltak mot seksuell trakassering i skolen, men ikke i arbeidslivet?