Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-06-14:
Først til det overordnede: Petroleumsbransjen er viktig for Norge. Den er viktig fordi den skaper mange arbeidsplasser – mange godt betalte arbeidsplasser – den generer velstand, den genererer teknologiutvikling og er drivkraft for utvikling av annet næringsliv i Norge. Alt dette er bra. Dette er jo verdier som skapes utover selve energiinnholdet i oljen. Derfor er det bra at denne næringen sørger for at dette skjer i Norge, framfor at vi bare importerer utenlandske selskaper som gjør jobben for oss, og som også stikker av med hele kunnskapen og næringsutviklingen på egen hånd. Det er viktig at vi fortsetter å utvikle oljenæringen, og bruker den til å utvikle norsk næringsliv. Det er også viktig med tanke på lokal aktivitet at en sikrer lokale ringvirkninger, dette for å sikre lokal aksept for næringen. Spesielt har vi sett det i debatten rundt oljeutvinning i Lofoten, Vesterålen og Senja, der lokale krefter – nærmest uansett om man er for eller imot utvinning av olje og gass – krever lokale ringvirkninger for å kunne akseptere oljeaktivitet utenfor kysten. Jeg registrerer at ESA sier at den praksisen som Norge har hatt de siste årene, er grei, men at lovverket ikke er i tråd med praksisen. Da er det jo naturlig at man endrer på lovverket. For når praksisen har vært som den er, må vi jo tolke det som at folk faktisk mener at det er sånn det bør gjøres. Da er det ikke unaturlig at en korrigerer loven. Men det er måten dette skjer på, som er så fullstendig horribel, og som jeg ikke klarer å forstå at regjeringen kan stå bak og bare si at man skulle formulert det litt annerledes. For det er en ærlighet i det brevet som ble sendt til sivilombudsmannen, som savner sidestykke. Men regjeringen har ikke beklaget at innholdet var som det var, bare ordlyden, og det går på at regjeringen mener at det var sensitivt å diskutere dette. Stortinget burde ikke få vite om det fordi det kunne skape en uheldig politisk situasjon. Det hadde altså ingenting med nasjonal sikkerhet og sånne ting å gjøre, med det hadde å gjøre med hva som var hensiktsmessig for regjeringen i forhold til en politisk debatt. Det er mulig at Senterpartiet syntes det var litt sensitivt å vise at ESA overkjører dem på et område der de selv liker å markere at de skal ha kontroll, det er mulig det er sensitivt fordi det avslører at regjeringen ofte skryter på seg en handlekraft som den åpenbart ikke har, og som den heller ikke har praktisert. For lovverket har jo åpnet for en praksis med betydelig lokal styring, men slik praksis har en altså valgt ikke å følge. Det er gjerne sensitivt når dét kommer tydelig fram. Men det som bekymrer meg, er at dette ikke er første gangen jeg opplever at det skjer. I fjor hadde vi en særdeles tung runde cirka på samme tid av året med Mongstad-saken, der det også viste seg at det hadde vært litt kokkelimonke – om vi kan si det sånn – i informasjonsflyten til Stortinget. Gassnova hadde i tre år anbefalt at en bare burde ha ett fullskala CO2-renseprosjekt, ikke to, men Stortinget var aldri informert om det. Det var kommet en rekke rapporter fra Gassnova til regjeringen som anbefalte og antydet utsettelse av renseprosjektet. Stortinget ble aldri informert om det, sannsynligvis fordi det også var ganske sensitivt i forhold til en annen debatt. Men det er altså ikke regjeringens privilegium å holde slike ting tilbake for Stortinget bare fordi det er sensitivt og ubehagelig å diskutere. Det er faktisk en plikt å informere Stortinget på skikkelig måte. Vi skal ikke måtte lese om dette gjennom Aftenposten, og få tilgang til brevet gjennom Aftenposten. Det finner jeg fullstendig uakseptabelt. Så har statsråden gjort det som han burde gjøre, nemlig å unnskylde ordbruken og slike ting, men jeg forventer en litt sterkere unnskyldning. Jeg forventer at det blir tatt et oppgjør med den kulturen som er i OED i forhold til ikke å fremme hele sannheten når det er behagelig for en regjering og for et departement. Og vi må vite at vi får tilgang til den informasjonen. Denne saken kunne i utgangspunktet sannsynligvis gått gjennom Stortinget uten stor debatt hvis den hadde blitt fremlagt og drøftet på vanlig måte. Men fordi dette hemmeligholdet skjer, blir jeg ekstra mistenksom. Nå har vi hatt høring i komiteen, og det var nyttig og nødvendig. Men det må ikke være sånn at vi ved enhver anledning fremover nå skal sitte og lure på om vi har fått hele den informasjonspakken som vi burde. Hvor mange aktører utenfor systemet skal vi ta kontakt med for å forsikre oss om det? Det er svært arbeidskrevende for oss, og det er også en dårlig måte å jobbe på med hensyn til tilliten mellom storting og regjering. Jeg håper statsråden tar signalene og sørger for at dette ikke skjer igjen. Jeg trodde ikke dette skulle skje igjen etter Mongstad-saken, men nå har det altså skjedd også i denne saken. Jeg håper på ny statsråd med nye muligheter.