Ingunn Gjerstad (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-24:
Eg håpar presidenten kan bera over med dette ullsjalet som eg måtte ta på meg på kveldsskiftet, sidan Marit Nybakk har gått av vakt. Regjeringa har lagt fram ei stortingsmelding som knyter Noregs klimapolitikk endå tettare til EU. Vi har ikkje lagt skjul på at SV hadde ønskt seg ambisiøse, rettferdige og tydelege mål – mål som gjev klar kurs mot nullutsleppssamfunnet. Vi kunne kutta Noregs eigne utslepp samstundes og vist internasjonal solidaritet med dei som blir ramma hardast av klimaendringane. I staden opptrer regjeringa i den nye paradegreina i norsk klimapolitikk – hangen til å ha uklare mål om kor mykje ein skal kutta i klimagassutslepp på norsk jord, gjennom å blanda nasjonale mål med bruken av såkalla fleksible mekanismar internasjonalt. Det er ikkje eit fenomen som er unikt for høgresida i politikken. Det var harde tak også då vi i SV styrte saman med venene våre i den raud-grøne regjeringa. Det er sant at klimamålet for 2020 ikkje er særleg enkelt å forstå for ein lekmann, men like fullt hadde vi nasjonalt mål. Utsleppa i 2020 skulle ned til maksimalt 47 millionar tonn. SV vil ha eit tydeleg mål for innanlands utsleppskutt fram mot 2030 og halvera norske utslepp ned til 25 millionar tonn CO2. No er nasjonale klimamål i staden historie, og det er synd. Etter klimameldinga er det umogleg å vita kor store klimakutt ein tenkjer å gjera i Noreg fram mot 2030. Eller for å seia det med orda til klima- og miljøminister Tine Sundtoft: Det blir litt tenk på eit tal. Ikkje eingong for alle utsleppa som er utanfor det europeiske kvotesystemet, har klima- og miljøministeren noko svar det går an å forstå. Det kjem nok til å vera nærmare 40 pst. enn 0 pst., sa Tine Sundtoft i Stortinget sist veke. SV meiner avgjerda om å slutta seg til EUs rammeverk i klimapolitikken er eit forsøk på å sleppa å setja eigne mål for innanlands utsleppskutt. I staden vil regjeringa forhandla seg fram til å få ei moglegheit for å ta utsleppskutta i andre europeiske land. Noreg reiser dessverre no til klimaforhandlingane i Paris utan tydelege mål for nasjonale utsleppskutt. Det er sjølvsagt fullt mogleg for Stortinget framleis å setja klare mål for innanlands utsleppskutt i Noreg og for kvar enkelt sektor. Dette kjem regjeringa og støttepartia til å måtta levera før eller seinare dersom dei skal ha ein snev av truverde. Men det er ikkje akkurat nokon iver vi er vitne til, når regjeringspartia, Kristeleg Folkeparti og Venstre ikkje klarer å stemma for forslaget om at det må lagast ein plan for nasjonale utsleppsreduksjonar og ei stortingsmelding om klimapolitikken som viser korleis 2030-måla skal bidra til langsiktig klimavenleg omstilling. Også visjonane til regjeringa for klimasatsing i einskildsektorar er vage og uforpliktande. SV ønskjer på si side konkrete satsingar. Noreg skal ha som ambisjon at landets handverkarar skal vera ekspertar på klimaløysingar, og målet må vera at energibruken i bygg blir halvert innan 2030. Ei slik satsing ville vera eit godt døme på at Noregs viktigaste fortrinn er all den kompetansen som finst i hovuda og hendene til norske arbeidstakarar, og innovasjonsevna og omstillingsviljen og samarbeidsforholda i norsk arbeidsliv er unikt. Det vi kallar «den norske modellen», kan hjelpa oss også i overgangen til nullutsleppssamfunnet. Ministeren har heller ikkje med seg konkrete løfte om internasjonal solidaritet med menneske i fattige land, som opplever klimaendringane på kroppen. Toppmøtet i Lima slo fast at dei nasjonale bidraga skal innehalda ei vurdering av korleis ambisjonsnivået i dei innmelde klimamåla til landa er rettferdig. Det må bety at det historiske ansvaret landa har for klimagassutslepp og økonomisk handlingsrom avgjer ambisjonsnivået. Det er forstemmande at det einaste regjeringa klarer å visa til i dette spørsmålet, er ei kostnadseffektiv fordeling av klimagassutslepp mellom regionar. Kostnadseffektivitet og rettferd er ikkje det same. SV utfordrar forskarar til å svara på kva som er Noregs klimaansvar fram mot 2030. Dei svarer at Noregs historiske ansvar for klimaendringane betyr kutt på minst 50 pst. fram mot 2030, og klimaansvaret aukar til opp mot seks gonger utsleppa til Noreg, dersom ein tek omsyn til at Noreg er eit rikt land. Noreg kunne lagt fram eit eige mål for Noregs bidrag til finansiering av utsleppsreduksjonar og klimatilpassing i utviklingsland fram mot 2030 og mange fleire ting som eg ikkje rekk å koma inn på. Med dette tek eg opp våre forslag i innstillinga.