Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2007-11-27:
Jeg skal begynne med noe så originalt som den internasjonale matvaresituasjonen i dette innlegget til finansdebatt. Det siste halvåret har vi sett at matvareprisene har gått betydelig opp internasjonalt. På korn er det 70–80 pst. det siste halvåret. Melkeprodukter har fulgt etter, og det er interessant for oss å spørre oss selv om hvorfor dette skjer, og hva det fører til. Hovedårsaken er økt etterspørsel. Vi blir flere mennesker som trenger mat, og ikke minst er vi flere rike mennesker som spiser annerledes enn tidligere. Mer melk og mer kjøtt istedenfor grønnsaker og ris betyr at forbruket øker betydelig. I tillegg har vi sett at matjorda har fått en alternativ utnyttelse. Det produseres nå energi på store landbruksareal over hele verden. Ikke minst ser vi en energipris som danner et gulv i de internasjonale matvareprisene, fordi det i visse tilfeller lønner seg å brenne korn istedenfor olje. Det er en stor vekst. Bare det som skjer på økt kornforbruk i verden, tilsvarer tretti ganger den norske produksjonen. At dette er en situasjon som kommer til å vare ved, stiller oss som nasjon overfor en del sentrale utfordringer. Jeg tenker at det er grunnleggende bra for distrikts- og landbruksbefolkningen over hele verden, fordi inntektene går opp. Men det er òg noen dilemmaer her, ikke minst etiske. For det første har man hensynet til matvaresikkerhet og matvareforsyning opp mot biobrensel og energiforsyning. For det andre har man hensynet til hvordan man skal sikre nok mat til dem som har minst, i en situasjon der prisene går opp. Jeg er i alle fall sikker på at vi har hoppet lett over den debatten som handler om forsyning av bioenergi, fordi vi nærmest ensidig har sagt at dette er et gode uten å ha problematisert noen av dilemmaene som ligger i det. For Norges del understreker det i alle fall et poeng om at vi vil ha et behov for en egen nasjonal matproduksjon i tida som kommer. Det er ikke sikkert at det omkvedet som Hegnar har sunget de siste tjue årene, om at vi bare kan få andre til å gjøre arbeidet for oss mye rimeligere, kommer til å være fasiten i framtida. Det er ikke sikkert at det er noen som vil gjøre det. Det har også et viktig sikkerhetsperspektiv, rett og slett fordi vi er avhengige av nasjonal produksjon. Derfor er jeg glad for at vi har en regjering som vektlegger disse hensynene også i budsjett- og landbrukspolitikken, og i alle fall når man ser på hva opposisjonen presterer i sine forslag til statsbudsjett. Der kutter man ganske heftig. Fra Fremskrittspartiets side er det en ren utradering, og Høyre har tatt det de har følt de må ta, for å vise at de kan bruke litt mindre penger enn det Regjeringen gjør totalt sett. Jeg er i alle fall av den oppfatning at den norske budsjettpolitikken på dette området og den norske landbrukspolitikken hører framtida til, og ikke fortida, som mange vil ha oss til å tro. Det gjelder òg i forhold til de avgjørende rundene vi skal inn i når det gjelder WTO-forhandlingene. Miljø og klima er en annen avgjørende utfordring for denne nasjonen og for verden i tida som kommer. Her skal vi som storting, som regjering og som nasjon ta dette offensivt og ligge frampå, og ikke minst sørge for at vi har et næringsliv som ligger i forkant. Dette er et nytt komparativt fortrinn for Norge, og på mange felt har vi heldigvis òg en god historie å vise til. Når det gjelder oljeindustrien, og når man ser på hvor mye olje og gass man produserer med så små utslipp, er det et resultat av at man har stilt krav samtidig som næringa har fått mulighet til å utvikle seg. Det finner vi òg mange eksempler på innenfor prosessindustrien. Det er en utvikling som vi skal fortsette med. Vår jobb er å legge rammer som gjør at næringslivet nettopp utvikler seg på en måte som vi ønsker. Kvotesystemet for CO2 og den grønne skattevekslingen som Regjeringen har startet på, er gode eksempler på dette. NOx-avgiften som har vært debattert, er også et godt eksempel. Det er viktig for oss å si at dette ikke er for å ta inn mest mulig penger, men for å få et best mulig resultat rimeligst mulig. Vi er derfor fra Senterpartiets side veldig glad for at forhandlingene nå er godt i gang, og vi ser også på denne fondsløsningen som en mulig løsning òg på andre utfordringer innenfor dette feltet. –Takk.