Børge Brende (Høyre), 2015-06-12:
Først en helt kort kommentar til det siste innlegget, så det ikke skal være noen misforståelser: Som jeg også skrev i brevet til komiteen, viderefører denne regjeringen den forrige regjeringens politikk innenfor dette området. Vi følger opp det humanitære initiativet – la det ikke være noen tvil om det. Men man må ikke si at man er skuffet over at man ikke følger opp det initiativet når det har kommet et nytt element, og det nye elementet, som ikke var en del av Oslo-erklæringen, er spørsmålet om et forbud mot atomvåpen. Jeg har stor respekt for at man kan ha ulikt syn på det, men det vi gjør, er å videreføre den linja som ble lagt. Tilleggsmomentet nå om et forbud var ikke en del av den erklæringen. Dette er nå et nytt humanitært initiativ gjennom Humanitarian Pledge, oppfølging av Austrian Pledge, som ikke noen andre NATO-land har sluttet seg til, og hvor NATOs generalsekretær har slått fast at NATOs strategi ligger fast. Så lenge andre har atomvåpen, vil NATO ha atomvåpen, men vår visjon i NATO – og det er viktig – er at vi selvsagt ønsker en atomvåpenfri verden. Jeg synes at vi i en sak som dette også skal utvise såpass respekt for hverandre at vi iallfall starter med den erkjennelsen at alle i denne sal har et sterkt ønske og en visjon om en atomvåpenfri verden. Atomvåpen og kjernevåpen er masseødeleggelsesvåpen som vi selvsagt ønsker skal avskaffes, og så er det ulike måter å nå frem til det målet på. Men det som nå er en av hovedutfordringene, er bl.a. at vi står i fare for at atomvåpen kan spres til flere nasjoner, og til og med kan komme terrorister og andre ekstremister i hende. Så vi må sette inn enda mer arbeid for å stoppe spredning av atomvåpen, og vi må også fremover legge stor vekt på å skape økt forståelse for den faren som er knyttet til eksistensen av atomvåpen. Det nye sikkerhetspolitiske bildet som har oppstått i vår egen del av verden, og de utfordringene som vi ser også i NATOs nærområde, viser at vi må ha en gjennomtenkt strategi når det gjelder NATO-solidaritet, og når det gjelder å forholde oss til en koordinert politikk med våre allierte. Derfor jobber regjeringen innenfor etablerte internasjonale rammer for å oppnå det langsiktige målet om en verden uten kjernevåpen. Det viktigste rammeverket er ikkespredningsavtalen, NPT, som flere har vært inne på. Gjennom NPTs artikkel VI har kjernevåpenstatene forpliktet seg til nedrustning. Ikkekjernevåpenstatene har forpliktet seg til ikke å anskaffe seg slike våpen. NPT-tilsynskonferansen i mai endte dessverre uten et omforent sluttdokument. Det skyldtes bl.a. uenighet knyttet til omtalen av en kjernevåpenfri sone i Midtøsten. Norge brakte inn de faktabaserte resultatene fra Oslo-konferansen om humanitære konsekvenser av en kjernevåpendetonasjon. Det er positivt at det humanitære perspektivet er blitt en vesentlig del av diskusjonen om kjernevåpennedrustning. Representantforslaget tar til orde for å arbeide for en internasjonalt bindende avtale som forbyr kjernevåpen. NPT-tilsynskonferansen viste at det ikke er politisk grunnlag for dette i dag. Nærstående og allierte land gir uttrykk for det samme. Så vi vil nå jobbe med det humanitære initiativet slik sluttdokumentet var utformet i Oslo, og som det er bred enighet om. Det er basisen for det aktive arbeidet som jeg også har forpliktet meg til innenfor dette området. Men når det gjelder i dag å gå inn for et forbud, vil det ikke være i tråd med våre NATO-forpliktelser, hvor faktisk kjernevåpen fortsatt er en del av NATOs strategiske konsept.