Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2007-04-24:
Det kunne være fristende etter en slik tirade å ta ordet om forrige sak, men det skal jeg selvfølgelig ikke gjøre. Først vil jeg benytte anledningen til å gratulere landbruks- og matministeren med den ekstremt kjappe endringen av den såkalte osteforskriften som ble gjort gjeldende fra 20. april. Selv om denne endringen og måten den ble gjennomført på, bryter sterkt med de signalene Regjeringen kom med i Soria Moria-erklæringen angående en forutsigbar næringspolitikk, har altså statsråden valgt å overse både erklæringen og høringsuttalelser fra sine regjeringskollegers departementer. Det kunne vært på sin plass å berømme statsråden hvis denne forskriftsendringen statsråden hastet igjennom, medførte at man fikk fjernet farlige produkter fra markedet, men det er altså ikke tilfellet. Det statsråden her har oppnådd, er å vanskeliggjøre markedsføringen av et sunt alternativ – et alternativt produkt som passer som hånd i hanske til Regjeringens nye Handlingsplan for bedre kosthold i befolkningen 2007–2011. I handlingsplanen hevdes det bl.a. under Tiltak punkt 2.1 at man skal stimulere til produktutvikling av sunnere matvarer og måltider. Da er det et paradoks at når en næringsmiddelprodusent, uavhengig av denne handlingsplanen fra Regjeringen, utvikler, produserer og markedsfører et sunt produkt, så gjør statsråden det han kan for å endre rammebetingelsene som lå til grunn for produktet. Hvorfor statsråden valgte å hastebehandle akkurat denne forskriften, når Regjeringen er inne i et arbeid der man foretar en helhetlig revisjon av kvalitetsforskriftene, regner jeg med at vi vil få et svar på i dag. Prinsipielt er det lite hensiktsmessig å endre enkeltbestemmelser innenfor et regelverksområde som er under revisjon, før selve revisjonen er fullført. Samtidig mener jeg det er kritikkverdig at man i denne saken bryter utredningsinstruksen, noe som Riksrevisjonen i tidligere saker har understreket betydningen av. Jeg kan ikke se av høringsnotatene at statsråden fullt ut klarer å forsvare denne avgjørelsen. Det tilligger normalt ikke Stortingets arbeidsoppgaver å behandle forskrifter eller forskriftsendringer, og undertegnede har heller ikke noen sterke meninger om hva som kan eller skal kalles ost. Men jeg føler det er viktig at Stortinget har en sterk fokusering på hvilke rammebetingelser storting og regjering legger for næringslivet, og kanskje spesielt for næringsmiddelsindustrien. Dette er en næring som i sterkere grad enn andre har staten som premissleverandør. Det igjen kan medføre at man ikke ser seg tjent med å varsle om kritikkverdig politisk behandling av næringen, da frykten for konsekvenser er større enn behovet for tillit. Det er ikke første gang denne næringen opplever signaler eller avgjørelser som sterkt vil endre rammebetingelsene som ligger til grunn for store investeringer. Det er ikke lenge siden regjeringspartiene foreslo en endring av tollreglene for import av videreforedlet halvfabrikata basert på norske råvarer. Heldigvis er dette vedtaket utsatt til 1. juli i år, men det vil allikevel, hvis det blir gjennomført, antakeligvis bety kroken på døra for flere næringsmiddelsprodusenter i landet. En slik endring av tollreglene vil merkes ganske hardt i f.eks. Halsa kommune, der noen gründere investerte over 20 mill. kr og skapte 12 nye arbeidsplasser basert på de gamle tollreglene for import av halvfabrikata. Hvordan vil statsråden forklare for disse gründerne og arbeidstakerne behovet for å endre regelverket? Og hvordan mener statsråden at han skal oppnå målsettingene i den nye handlingsplanen om å få frem nye produsenter av sunne produkter, når Regjeringen hele tiden skal endre spillereglene? De uheldige konsekvensene av denne typen uforutsigbar politikk er ubønnhørlig kommentert i høringsinnspillene fra statsrådens kolleger i Regjeringen. Denne måten å drive næringspolitikk på er nok den største faren for arbeidsplasser i distriktene, der vi ønsker å dyrke frem gründere. Måten statsråden har håndtert denne og liknende saker på, åpner for spekulasjoner om hva som er det virkelige motivet for forslag til endringer av forskrifter og lover. Jeg kan forstå at det vekker oppsikt når statsråden på tross av negative signaler fra Forbrukerrådet, Nasjonalt råd for ernæring, Sosial- og helsedirektoratet og Helse- og omsorgsdepartementet velger å kjøre et sololøp på osteforskriften, og dermed fjerne den ene forskriften fra den helhetlige evalueringen som Mattilsynet er satt til å gjennomføre. Det er vel heller ikke tilfeldig at høringsvarselet kom samtidig med at det ble lansert en ny ost med raps- og solsikkeolje. Det er problematisk at hver gang det kommer et produkt på markedet som konkurrerer med produkter fra samvirkebedriftene, ser det ut til at produsentene må være forberedt på å få en tøff behandling fra denne regjeringen. Det ser ut til at det å beskytte landbrukssamvirkene fra konkurranse er av større betydning for Regjeringen enn å sørge for billigere og sunnere mat til befolkningen. Samtidig skal man ikke være veldig bereist for å innse at produktspekteret av norske landbruksprodukter i forretningene her i landet ikke er i nærheten av det man kan velge blant ellers i Europa. Dette er et resultat av den sementerte landbruks- og næringspolitikken som denne og tidligere regjeringer har vært representanter for. Det er derfor litt forunderlig at statsråden i denne saken har hentet sin begrunnelse for forskriftsendring fra en internasjonal definisjon av ost, når Regjeringen gjør alt den kan for å hindre import av nettopp disse ostene til Norge gjennom ekstremt høye tollsatser. Statsråden fører faktisk en politikk som gjør at norske forbrukere ikke skal få muligheten til å sammenligne internasjonale oster med norske standardoster. Denne saken viser med stor tydelighet den manglende forutsigbarheten denne regjeringen representerer. Jeg ønsker med bakgrunn i behovet for stabile rammevilkår for næringslivet at statsråden redegjør for hvorfor man setter i gang en forskriftsendring som forbrukerne ikke har etterspurt. Hvorfor er det slik at man i denne saken valgte å se bort fra utredningsinstruksen, satte en høringsfrist på kun to uker, og totalt overser de signaler som har kommet fra de fremste faglige miljøer innenfor mat- og helsesektoren? Kanskje kan statsråden klargjøre hvilke regler, lover og forskrifter næringslivet skal forholde seg til, og hvilke regler, lover og forskrifter de kan forvente vil bli endret, slik at man kan foreta investeringsanalyser som vil kunne gi et forutsigbart inntektspotensial for beslutningstakerne. Og til slutt: Når vi vet at de internasjonale standardene som statsråden bygger sin argumentasjon på, kan bli revidert i nær fremtid, kan statsråden avklare om alle de norske standardene vil bli endret slik at de er i henhold til eventuelt nye standarder, eller vil dette bli en skjønnsmessig vurdering utført av statsråden?