Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2001-06-11:
Da regjeringen Bondevik erklærte at den ville ta hele landet i bruk, skapte man optimisme i Distrikts-Norge. Det var viktig å satse på å bremse fraflyttingen, aller helst snu den. Det er flott å bo i Distrikts-Norge. Distrikts-Norge har muligheter, og filmen «Heftig og begeistret» har vel nettopp vist noe av dette. Over en halv million mennesker har sett filmen og latt seg begeistre av samholdet, at folk bryr seg, at frivillige organisasjoner og nærmiljøet fungerer, at små samfunn produserer i stort monn for eksport – en eksport vi alle tjener på. Flertallet viser i innstillingen til en undersøkelse fra 1999 som MMI gjennomførte for Landbruksdepartementet og Kommunal- og regionaldepartementet, der 50 pst. av befolkningen sier at de helt sikkert eller kanskje vil bo i distriktene. Komiteen understreker, og det har vært sagt før i dag, at ¾ av oss i dag bor i byer og tettsteder. Vi har i dag vært inne på en myte, nemlig at distriktene subsidieres. Dagens Næringsliv bygde opp om den i forbindelse med filmen «Heftig og begeistret». De glemte nemlig å ta hensyn til at det i Berlevåg ble ilandført fisk for mellom 300 og 400 mill. kr som skapte en eksportinntekt på mellom 250 000 og 300 000 kr pr. innbygger i Berlevåg. Det er få andre små samfunn, og slett ingen store, som kan vise til slike resultater. Det som ofte omtales som subsidier til Distrikts-Norge, er i virkeligheten tilbakeføring av den verdiskaping som skjer. Jeg er glad for at Regjeringen legger opp til en aktiv politikk når det gjelder utflytting av statlige arbeidsplasser, noe som man også har vært innom i debatten i dag. Noe av det som er vanskelig, er alle de fine ordene om hva vi skal gjøre, men som vi ikke gjør. Senere i denne uken skal vi debattere Innst. S. nr. 341 om brann- og eksplosjonsvern. Der har vi en avdeling av DBE – Direktoratet for brann og eksplosjonsvern – TKT, som er en landsdekkende avdeling for tilsynsarbeid. Avdelingen tar lik pris og har lik kontroll uansett hvor i landet man er. Den er til stede med til sammen 11 ansatte i Hamar, Moss, Drammen, Tønsberg, Kristiansand, Bergen, Ålesund, Trondheim, Bodø og Tromsø, men de foreslås nedlagt. Vi sier altså ofte noe vakkert, og så gjør vi det stikk motsatte. Fremskrittspartiet har i dag vært innom avgifter. I morges på TV 2 påpekte Carsten O. Five hvordan man som nordmann i Danmark kunne spare inntil 80 000 kr ved å kjøpe bil, fordi de danske avgiftene var så høye. Markedet tilpasser seg, selger bilene billigere til Danmark, og nordmenn kan spare 80 000 kr, fordi det er i Danmark avgiftene er høye. Fremskrittspartiet har tidligere i dag også vært inne på flyavgiftene. Det er riktig at prisene er for høye, og Nordlys hadde en stor førsteside den 7. juni, «Sjokkøkning i flyprisene», om 75 pst. prisstigning på ti år. Det er enormt. Representanten Torbjørn Andersen omtalte de høye flyprisene mellom Tromsø og Oslo, men kun 10 pst. av denne økningen skriver seg til avgiftene. Det er markedet som sørger for de øvrige 65 pst. Markedet tilpasser seg avgifter til ugunst for oss forbrukere. Dette er en distriktspolitikk som vi i Kristelig Folkeparti ikke kan være med på. Det forundrer meg at Fremskrittspartiet ønsker en distriktspolitikk hvor markedet styrer ensidig. Dette må vi som politikere ta tak i og styre. Jeg har selv fått løfter fra finansministeren om at han er imot avgiftene, og jeg håper han følger opp det han svarte meg i Nordlys den 3. mai.