trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Som flere har vært inne på, er vi egentlig ganske enige om de fleste forhold i meldingen, selv om debatten selvfølgelig bærer preg av de områdene som vi er uenige om. Når det gjelder elevrådsarbeid – det skal jeg også ta opp – er det ikke sånn at vi er imot det og vil at vi ikke skal ha det i skolen, men det handler om at vi vil organisere det på en annen måte, og det er for å finansiere valgfagene. I likhet med for mange flere andre momenter som man tar opp og kritiserer posisjonen for, har ikke opposisjonen dekning økonomisk når de kommer med sine forslag, inkludert dette. Så det henger ikke i hop. Så synes jeg også det er litt pussig at Høyres representanter reagerer på at Osloskolen blir dratt inn i denne skoledebatten. Det er rett og slett på grunn av det faktum at det er sjelden man har sett et sånt sprik internt i eget parti mellom en så sentral skolepolitiker, som Torger Ødegaard tross alt er, og at Osloskolen stadig løftes fram internt i Høyre, selv om vi andre, rød-grønne politikere, ville trukket fram andre Høyre-kommuner, hvis det var så om å gjøre, som har en bedre skolepolitikk enn Oslo. Så når Høyre er så opphengt i Osloskolen, oppdager de nå i dag at det åpenbart blir et problem når de er på kollisjonskurs med en av sine fremste skolepolitikere. Når selv Fremskrittspartiet også stiller seg undrende til konklusjonen, må det i hvert fall være grunn til å kunne få en forklaring, som jeg regner med at vi får i løpet av debatten. Jeg synes også det er litt malplassert å dra opp dette med nivådifferensiering, at f.eks. det vi allerede har i norsk skole, nemlig at de som finner noen teorifag lett på ungdomsskolen, får et tilbud om å ta fag på videregående skole, er et gjennomslag for at man skal kunne dele klassen inn i grupper etter nivå. Nei, det er det ikke – det er noe helt annet. Det samme gjelder Ny GIV, som er et helt spesielt prosjekt. Derfor henger ikke det helt sammen etter min mening. – Det var det jeg hadde å si i denne omgang.
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2012-01-09:
Denne ungdomsskolemeldingen er et viktig bidrag til den videre utviklingen av ungdomstrinnet, og vi i Fremskrittspartiet er veldig glad for at det er tverrpolitisk enighet om flere viktige elementer. To av elementene som nå får bred støtte fra et samlet storting, er Ny GIV – som skal gjøre det mulig for de teorisvake elevene å få opplæring på sitt nivå – og at det samtidig åpnes for at de faglig sterke elevene får ta fag på et høyere nivå. Begge disse tiltakene støtter vi i Fremskrittspartiet, da de begge innebærer en institusjonalisering av nivådeling – bl.a. med Arbeiderpartiets støtte. Derfor blir mitt spørsmål: Kan representanten Aasen bekrefte at Arbeiderpartiets tidligere motstand mot nivådeling i skolen nå er lagt død?
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2012-01-09:
Jeg ønsker først og fremst å takke kunnskapsministeren for et godt og fyldig svar. Jeg opplever i hvert fall det grunnleggende: at vi er veldig enige i at det er viktig at elevene blir tatt på alvor. Det er viktig at de blir hørt, og at de får lov til å delta aktivt i utformingen av sin egen skolehverdag. Hvordan dette praktisk kan gjøres, har vi mange like ideer og ulike tanker om. For det første: Det er et interessant forslag av skoleledelsen å be om innspill til hvilke kriterier de skal se etter i en ansettelsesprosess, at elevene får lov til å komme med innspill om hva de ønsker og ser etter i en lærer, og hva som bør vektlegges i f.eks. utlysningen av en stilling og senere jobbintervju med lærerne. Videre: Jeg synes det med idébank virker veldig spennende. Jeg håper arbeidet med den fortsetter og at man kommer fram. Jeg vil også understreke det med personkjemi. Det var ikke min intensjon å legge til rette for at elevene skal vurdere om de synes personene er kule eller spennende, det gjelder ikke den personkjemien. Det jeg mente, er at når det kommer til ansettelse av gode lærere, har man de faglige, konkrete kunnskapene som er nedfelt på papiret i form av utdanning og karakterer. Men du har også andre elementer som er viktige i en ansettelsesprosess. Det er nettopp derfor man i utgangspunktet har intervjuer. Når det gjelder de personlige egenskapene som da kommer fram: På Sandvika videregående hadde de en prøveforelesning der elevene fikk være med og vurdere om den kunnskapsformidlingen, kommunikasjonsevnen og formidlingsevnene til disse lærerne tilsvarte de kravene og kvalitetene de var ute etter i sin lærer. Videre: Vi skal selvfølgelig beskytte jobbsøkere. Det er aldri intensjonen at elevene skal avgjøre hvem som skal ansettes. Man må ha en kvalitetssikring der, og du ser også at i veldig mange andre typer yrker har man representanter fra fagforeningen som kommer med og er observatører under ansettelsesprosessen, som ikke har direkte innflytelse på avgjørelsen. Men de er med og kan komme med sin vurdering i evalueringen i etterkant av jobbintervjuet. At det er praktisk gjennomførbart, ser vi at det er. Blant annet i Batnfjord har elevrådet valgt ut to elevrepresentanter som har fått med seg fra resten av elevmassen hva de ønsker at de skal se etter, og som er med i intervjuprosessen. Ved Sandvika videregående derimot hadde de valgt en modell der den aktuelle klassen som skulle ha enten en historielærer, en samfunnsfagslærer eller en engelsklærer, fikk lov til å vurdere den læreren. Så det er flere måter å gjøre det på, og det er da viktig at den lokale tilpasningen legges til grunn. Det jeg lurer på etter kunnskapsministerens svar, er – for det kom ikke tydelig fram at nøyaktig dette er måten å gjøre det på – om jeg kan forstå svaret slik at kunnskapsministeren er negativt innstilt til akkurat denne metoden å gjøre det på. Vil man da forhindre at flere skoler gjør det på samme måte?
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2012-01-09:
Jeg ønsker å takke for en god og konstruktiv debatt. Jeg synes det har vært veldig spennende å høre de ulike innfallsvinklene på dette temaet. Jeg synes at i bunn og grunn har det kommet én veldig god ting ut av denne debatten, og det er at vi har fått løftet opp elevmedvirkning og hvor viktig det er i skolen. Det har ikke vært like mye drøftet tidligere, og jeg er glad for at vi fikk diskutert det og at vi bringer det med oss videre framover. Jeg mener at når det kommer til ansvar for egen læring og å stimulere til økt engasjement blant elevene – både i skolehverdagen, i egen hverdag og i demokratiet for øvrig – er det viktig at vi diskuterer hvordan vi kan styrke deres stemmer og sende signal til elevene om at deres meninger faktisk er viktige. Både representanten Tajik og statsråden var inne på hvor utrolig viktig elevmedvirkning er. Men jeg er redd for at det kan virke mer som festtalesnakk og store fine ord, men lite konkret handling. Når det kommer til det å være med på slike ting som f.eks. lærerevaluering og undervisningsevaluering, er det viktig at elevene faktisk får lov til å delta – og ikke bare blir fortalt at ja, din mening spiller en rolle, men nei, vi legger ikke til rette for at den kan bli hørt i konkrete former i skolen. Det mener jeg er viktig at vi får på plass. Representanten Hadia Tajik var også inne på viktigheten av at det er de med gode forutsetninger som skal være med i en slik ansettelsesprosess, det er nettopp elevene som har gode forutsetninger til å uttale seg om hvordan de opplever den stimulansen til engasjement og bedre læring gjennom lærerne sine. Det er veldig viktig å understreke at elevene på ingen som helst måte skal ansvarliggjøres for en ansettelsesprosess eller ansettelsen av en spesifikk lærer, men heller få lov til å være en av veldig mange elementer som tas i betraktning når man faktisk skal ansette en lærer. Vi i Fremskrittspartiet har ikke fremmet noe konkret forslag, som det kan virke som representanten Aspaker nevnte i sitt innlegg. Det vi ønsket her i denne interpellasjonen, var å drøfte for det første hvilke signaler man skulle sende til de skolene som har valgt å gjøre dette, og til andre skoler som kanskje snuser på den samme ordningen, og å få en generell debatt om hvordan man kan styrke elevenes medvirkning i skolehverdagen. Men – som sagt – jeg takker for en god debatt og håper at vi kan bringe den med videre. Jeg ser veldig positivt på statsrådens innspill om å legge til rette for at elevene kan komme med innspill i forkant av utlysning av lærerstillinger og i forkant av ansettelsesintervjuer om hvilke kriterier skoleledelsen og personalansvarlige faktisk bør se etter i de videre ansettelsesintervjuene.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-01-09:
Representanten Marianne Aasen snakket om elever som «subber» inn i ungdomsskolen, og gode overganger er uhyre viktig for motivasjon og mestring. Oslo kommune er ikke bare best i klassen når det gjelder timer utover det lovpålagte for barneskoleelever for å gi dem et best mulig grunnlag for ungdomsskolen, men kommunen innfører nå også overgangsprøver i 7. klasse, som skal gi ungdomsskolen viktig informasjon om elevenes faglige kunnskaper når de begynner på ungdomstrinnet. Det er viktig for å få en god start og for å kunne gi god tilpasset opplæring fra dag én. I valgkampen støttet representanten Marianne Aasen dette tiltaket, men i dag stemmer hun imot Høyres forslag om det samme. Betyr det at Arbeiderpartiet nå har skiftet mening? Eller: Hvorfor er det sånn at man stemmer imot et forslag man tidligere har sagt at man er for?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-01-09:
Valget av overskrift i Dagsavisen må de jo svare for selv. Men jeg forstår det godt, og jeg mener regjeringen faktisk har en stor, formidabel kommunikasjonsutfordring når ett av de viktigste tiltakene i stortingsmeldingen er så uferdig at skoleeierne må vente helt til mars før de kan se en fagplan, før de kan begynne å danne seg et bilde av hva slags fag vi skal kunne innføre, hva slags lærerkompetanse det kreves, og hva slags tilrettelegging det kreves. Jeg mener at Torger Ødegaard er en ansvarlig skolepolitiker som reiser viktige spørsmål i forhold til at det mangler avklaring, og han mangler informasjon som det er viktig for ham å ha. Høyre har stilt klare krav til at det skal være krevende valgfag, det skal stilles krav til innhold, det skal være vurdering i dem, det er viktig at vi får kvalifiserte lærere også i valgfagene, men ingenting av dette kan regjeringen på dette tidspunkt svare på. Jeg tolker dagens oppslag sånn at her er det stor frustrasjon ute og går over alt man ikke vet.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-01-09:
Jeg konstaterer at vi har store overgangsutfordringer i norsk skole. Jeg konstaterer også at de som skal overta elevene, i dag mangler nøkkelinformasjon for å kunne gi en god, tilpasset opplæring fra dag én. De tiltakene som Høyre foreslår i forbindelse med denne meldingen, er ment å bøte på kunnskapshullene og lappe på dem, sånn at elevene skal kunne møte en slik skole, enten det er i 8. klasse eller det første året på videregående. Flere avgangseksamener handler også om at vi i større grad skal kunne overvåke kvalitetsnivået på de elevene som går ut av norsk skole. Det er høyst tilfeldig i dag hvordan vi får det til, med stor variasjon mellom fylkene i hva slags fag elevene kommer opp i. Elevene er også opptatt av, ut fra at de søker videre med eksamenskarakterene sine, at det er en urettferdighet i at noen kommer opp i det faget de liker best, mens andre kommer opp i det faget de liker dårligst.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-01-09:
Når det gjelder valgfagene, er det sånn at ingen av oss har sett de valgfagene som skal innføres om fem–seks måneder i norsk skole. Vi kan jo spørre hvor ansvarlig det er, hvis vi er opptatt av kvalitet i skolen. Høyre har hele tiden sagt – fra dag én – at vi skal ha smarte valgfag som bygger opp under andre fag, som har med seg læringsstøttende aktiviteter, som gjør at elevene også kan få trent basisferdigheter og grunnleggende ferdigheter gjennom valgfagene. Det håper jeg regjeringen vil følge opp, og jeg har også merket meg at man er positiv til å gi karakterer i disse fagene og gi dem status på linje med andre fag. Så til tilpasset opplæring. Den endringen vi foreslår i § 8-2, foreslår vi for å gi et reelt innhold til alt snakket om tilpasset opplæring i norsk skole. Sannheten i dag er jo at ved den minste endring man vil gjøre, støter man mot det. Vi ønsker at Ny GIV i en avgrenset periode skal kunne tas i bruk når som helst i grunnskolen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-01-09:
Jeg tror regjeringspartiene skjønner at man har en dårlig sak når det gjelder at man avskaffer elevrådsfaget, i en tid hvor det snakkes kolossalt mye om virkelig å underbygge og understøtte demokratiopplæringen i skolen. Det er også litt paradoksalt at man avskaffer et av de fagene hvor norske elever i internasjonale undersøkelser gjør det aller best, og et av de områdene som partiet SV i hvert fall har fremhevet veldig mye. Så kan jeg berolige representanten Anne Tingelstad Wøien: Skole kommer fortsatt til å være ett av de aller høyest prioriterte områdene for Høyre. Vi er opptatt av å kvalitetssikre skolen, og vi kommer til å sørge for bevilgninger til de tiltakene som vi har lagt inn i forslag, men som jo ikke får flertall. Men det skal vi altså komme tilbake til den dagen vi får regjeringsmakt.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-01-09:
Norsk skole har en formidabel utfordring når det gjelder tilpasset opplæring for alle elever. Det kan nesten virke som om jo mer vi snakker om tilpasset opplæring, jo større blir andelen av elever som omfattes av spesialundervisning – for den prosentandelen har altså økt jevnt og trutt. I tillegg daler elevenes motivasjon. Det er forståelig når man faglig møter veggen og ikke får hjelp før det går alt, alt for lang tid. Ser statsråden at det kan være en sammenheng mellom økningen i spesialundervisning og manglende handlingsrom for skolen til å drive målrettet, tilpasset opplæring? Mener statsråden at dagens § 8-2 er det redskapet skoleeierne trenger for å kunne drive særskilt oppfølging av elever som virkelig trenger det?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-01-09:
Jeg skal skifte tema. Det gjelder innføring av valgfagene. Nå har statsråden nettopp stått på talerstolen og sagt at høringsfristen for de nye fagplanene går ut 16. mars. Så skal de fastsettes. Da er det mindre enn fire måneder til skolestart. Hvis man er opptatt av at dette ikke skal være kosefag, det skal være krevende fag, fag som skal ha et innhold, og hvor man skal rekruttere lærekrefter som har kompetanse til å undervise i disse fagene, så skjønner alle at dette stiller lokalpolitikerne overfor et utrolig dilemma, for det er ikke regjeringen som skal innføre valgfagene. Det er skolepolitikerne lokalt som får ansvaret, og som får denne ballen i fanget. Erkjenner statsråden at man er lovlig sent ute? Og på hva slags måte vil man følge opp skoleeierne med informasjon som gjør at de kan greie å hente inn lærere til disse fagene – hvis man er opptatt av at det skal være kvalifiserte lærere, og at det skal være kvalitet fra dag én?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-01-09:
Dette har vært debatten der regjeringspartiene har gått som katta rundt grøten, og deretter har de tatt seg noen runder rundt Oslo rådhus, der de også har fått følge av Fremskrittspartiet. Man skulle nesten tro at regjeringen var i opposisjon. Det er nå opp til regjeringen å legge fram valgfag så patent at det ikke skulle være nødvendig for Torger Ødegaard å sende en søknad til statsråd Kristin Halvorsen, som kommer til å behandle søknaden. Jeg skjønner ikke hva man er engstelig for. Det er regjeringens utfordring nå å sørge for at valgfagene blir så solide at det overflødiggjør søknader fra Torger Ødegaard eller andre som setter spørsmålstegn ved innholdet i dem. For Høyre er det et tankekors etter denne debatten at man ikke helt er villig til å akseptere at de Ny GIV-tiltakene man har satt inn, er nivådeling. For Høyre er det et tankekors at man ikke vil erkjenne at tidspresset rundt innføring av valgfagene er så stort at det kan komme til å gå på kvaliteten løs. Statsråden innrømmet jo i replikkvekslingen at ja, vi har forferdelig dårlig tid. Man må jo ikke undre seg over at skolepolitikere der ute som sitter med ansvaret når valgfagene skal innføres til høsten, ber om og trenger mer avklaring tidligere enn det de nå kommer til å få. Jeg konstaterer at det har vært en bevegelse i retning Høyre for SV i skolepolitikken. Det gleder meg. Vi ser det på tilslutningen til karakterer i valgfag. Og hvis jeg skal si at er det noen som lar seg styre av ideologi her, må det jo være regjeringspartiene, som er så opptatt av at man ikke skal drive nivådeling at man rett og slett setter en stopper for tiltak som vi vet kunne ha vært til god hjelp for mange av de elevene som sliter kolossalt i norsk skole i dag. Det er jo ingen hemmelighet at lærebøker i barneskolen er gule, grønne og røde, og at det er en kamuflert form for nivådeling, eller tilpassing av oppgaver. Men spørsmålet er om ikke skolen kunne ha organisert dette vel så effektivt hvis man hadde fått mulighet til å kjøre intensivkurs i matematikk, på samme måte som man kjører intensivkurs i lesing for de elevene som sliter mest med lesing. Jeg føler på en måte at debatten her i dag tar de samme litt karikerte veiene som vi opplever ellers. Men la det ikke herske noen tvil om at Høyre kommer til å stemme for innstillingen i dag i den tro – i den tro – at regjeringen og departementet anstrenger seg maksimalt for å oppfylle de forutsetningene for valgfagene som er beskrevet i stortingsmeldingen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2012-01-09:
Jeg reagerer sterkt på statsrådens debatteknikk her i dag. Jeg har aldri – aldri – gått imot innføring av valgfag. Det har, etter det jeg kjenner til, heller ikke partileder Erna Solberg gjort. Men vi har begge stilt klare krav til hvordan disse valgfagene skal innrettes: smarte valgfag, bygge opp under de andre fagene i skolen og bidra til å løfte elevenes motivasjon. Så statsråden bør holde seg for god til å gå på denne talerstol og fremme påstander som er usanne. Så er det departementets oppgave nå å skape tillit til valgfagene slik at de kan innføres på en god måte slik som det nå er skissert. Hvis man ikke kan være sikker på det, bør statsråden selv gå i tenkeboksen og tenke gjennom om det vil være klokt heller å skuffe et årskull elever, hvis det kan gjøre at alle andre elever senere blir godt fornøyd. Så synes jeg fortsatt det er et paradoks at man bruker tiltak innenfor Ny GIV som krever dispensasjon fra alle lovverk.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-01-09:
Jeg har lyst til å følge opp det som Dagrun Eriksen spurte om, for det er tydelig at Arbeiderpartiet mener at det ikke trengs mer ressurser for å gjøre skolehverdagen mer variert. Det som jeg syns er fascinerende i framstillinga, er at det fins to typer barn: barn som har praktiske anlegg og barn som har akademiske anlegg. Jeg har møtt barn som har både praktiske og akademiske anlegg, og jeg har møtt barn som har verken praktiske eller akademiske anlegg. Det fins barn som elsker å jobbe med bøker, men som også er kjempepraktiske. Det fins ingen type barn som kan deles inn slik som Arbeiderpartiet får det til å høres ut som. Men hvis man skal få unger med godt læringsutbytte, trenger man i hvert fall gode, kloke lærere som vet hvordan de skal legge til rette akkurat den tilpassinga til hver enkelt elev, ut fra hver enkelts forutsetning. Da er det en mye mer variert skala enn praktiske og akademiske barn. Spørsmålet mitt er da: Når det ikke skal brukes mer ressurser, skal vi da kunne bruke mer ressurser på lærerutdanninga?
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-01-09:
Det er mulig at man tilstreber stor lokal frihet, men man legger ikke til rette for lærere som får en utrolig god idé om å utvikle et nytt fag, for lærere som faktisk har en egen drivkraft med hensyn til å prøve å få til en ny måte å jobbe på, for lærere som kanskje har lyst til å prøve ut et fag der det ikke passer å sette karakterer. De handlingsrommene vil vi også ha tilbake i valgfagene. Vi tror at valgfagene mister sin verdi hvis dette bare blir en smørbrødliste som noen kan velge fra for å ha noen ekstrafag. Valgfag skal være noe annet enn et ekstrafag på skolen.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-01-09:
Det forslaget henger sammen med noen andre forslag som ligger her. Vi ønsker å bruke ny teknologi for å tilby andre fag. Vi i Venstre ville nok hatt et obligatorisk 2. fremmedspråk inn i skolen, men for oss er det også viktig å se på muligheten for at alle de ungene som har et morsmål hjemme som ikke er det samme som skolespråket deres, skal kunne få kompetanse også i hjemmespråket sitt. For alle de ungene som er tospråklige, gjelder det å øke muligheten for at også det språket kan være et språk de kan ta som valgfag og kanskje få reell kompetanse og papirer på – utover det at man bruker det når man prater med mamma.
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-01-09:
Statsråden har nå lagt fram en melding der hun har store ambisjoner om hvordan undervisninga skal endres, og alt dette er det lærere som skal gjøre. Det snakket jeg om i innlegget mitt. Det jeg har tenkt å spørre om, er om støtteapparatet rundt, som gjør at lærere får tid til å være lærere. En av de viktige tingene, spesielt i ungdomsskolen, som Venstre har vært opptatt av, og som vi er litt forundret over at regjeringa ikke tar opp – for det hender jo, når man kommer med gode forslag, at regjeringa etter et par år begynner å syns at masinga fra opposisjonen blir plagsom og prøver å gjøre litt for å komme oss i møte – er skolehelsetjeneste, det å ha kloke, godt utdannede fagfolk innenfor helse som kan snakke om de vanskelige tingene som handler om det å være tenåring, som handler om alle de vanskelige valgene og de vanskelige tingene som også kan skje hjemme når man er tenåring. Det å ha en god skolehelsetjeneste er viktig for å gjøre lærerne i stand til å kunne gjøre jobben sin som lærere. Hvorfor er ikke dette viktig for regjeringa?
Trine Skei Grande (Venstre), 2012-01-09:
Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, mener jeg at det er mange gode intensjoner i denne meldinga for hvordan vi skal endre skolen, men jeg tror ikke vi har alle virkemidlene for å klare å nå dem. Derfor hadde jeg mitt hovedfokus på etter- og videreutdanning av lærere og en lengre lærerutdannelse. Svein Gjelseth snakket fint og varmt om rådgivertjenesten, men vi vet at fire av ti rådgivere i ungdomsskolen ikke har den utdannelsen de skulle ha hatt. Vi er lei oss for at Venstre står alene om forslaget om en opptrappingsplan for rådgiverne. Venstre har ved alle alternative budsjetter i den siste perioden foreslått en oppbygging og opptrapping av skolehelsetjenesten. Det å ha en skolehelsetjeneste som fungerer, det å ha en skolehelsetjeneste som avlaster lærerne og som følger opp elevene, er viktig for å få den ungdomsskolen som skal til. Vi er lei oss for at vi ikke får støtte for det. I en tid hvor vi har en statsminister som samler nasjonen rundt uttrykk om demokrati og mer åpenhet, syns vi det er rart at man kutter i elevrådsarbeidet og gjør det mindre viktig og mindre prestisjefylt i norsk skole. Derfor er vi også lei oss for at vi ikke får støtte for det. I vårt alternative budsjett i år har vi omprioritert leksehjelppengene. Regjeringa ønsker å gi leksehjelp til de aller yngste, de yngste som vanligvis har foreldre som klarer å følge med på det de holder på med, de yngste som skal lære seg gode arbeidsrutiner sammen med mamma og pappa hjemme. Det som hadde vært mye mer virkningsfullt, er at de pengene kunne ha blitt brukt som leksehjelp i ungdomsskolen der mamma og pappa ikke lenger klarer å følge med, og der støtteapparatet rundt kanskje trenger litt ekstra behov. Derfor har vi ønsket å omprioritere disse midlene, sånn at skolene sjøl kan bruke dem til leksehjelp for de gruppene som de spesielt ser har behov for det. Jeg tror at vi er veldig enige om overskriftene i denne meldinga. Vi har noen skinndebatter, mener jeg, f.eks. om nivådeling, som jeg mener det gjøres mye praktisk, god, normal voksen pedagogikk på rundt omkring i norske skoler, uten at en trenger å gjøre det til en ideologisk slagmark. Men skulle vi virkelig ha gjort noe her, hadde vi trengt å satse på etter- og videreutdanning av lærere og gitt dem det virkemiddelapparatet de trenger. Vi skulle hatt bedre rådgivere, vi skulle hatt oppbygging av skolehelsetjenesten, vi skulle hatt leksehjelp i ungdomsskolen, og vi skulle ha latt elevrådssamarbeidet fortsette. Jeg tror at det hadde vært de fem grepene som hadde gjort at vi hadde kommet i mål.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Representanten Lien har tidligere kritisert Høyre for å drive med ideologitull. Tord Lien er jo en sterk tilhenger av at undervisning skal være forskningsbasert og kunnskapsbasert. Fremskrittspartiet og Høyre er i denne innstillingen – og ellers også – veldig opptatt av nivådifferensiering og sortering av elever. I komitéinnstillingen ber partiene regjeringen om løse opp regelverket, slik at enkeltskoler kan dele elever inn i permanente grupper etter ferdighetsnivå. Men så vidt jeg kan se, finnes det ingen skolebasert forskning som gir støtte til et slikt forslag, snarere tvert imot. En forsker som Lien har støttet seg til før, Hattie, sier tvert imot at det ikke finnes noen positive effekter av denne type forslag, og at de virker ofte mot sin hensikt. Mitt spørsmål er: Hva forstår representanten fra Fremskrittspartiet med «ideologiske eksperimenter» i skolen? Er det ikke nettopp det han holder på med her?
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Jeg er ikke så opptatt av om det er rot eller ikke i Høyre, det tror jeg for så vidt at det er. Men det jeg synes er alvorlig, er at Høyres fraksjonsleder i utdanningskomiteen stiller seg spørsmålet om det er ansvarlig å innføre valgfag i ungdomsskolen på den måten som regjeringen har lagt opp til, samtidig som hun er med på dette i innstillingen. Jeg synes det er veldig alvorlig å stille spørsmål ved hele gjennomføringen. Hva slags trygghet gir det for Skole-Norge? Jeg skulle ønske at Aspaker kunne bekrefte om hun er for, eller om hun er imot, om hun kommer til å stille seg bak dette eller ikke. Så ser det ut til at Høyre mener at nivådifferensiering er det eneste som hjelper. Et par representanter her, Gundersen og Graham, har vært inne på det. De sier bl.a. at de skulle ønske man kunne fått Ny GIV mye tidligere, fått det i 8. klasse istedenfor i 10. klasse. Vel, vi har også noe som heter Ny GIV i 1. klasse, eller tidlig innsats, som vi kaller det. Det handler om å komme med tiltakene med en gang man opplever at elevene faller ut. Ny GIV er et prosjekt som skal vare over kortere tid, for å løfte de elevene som ikke har fått det de nødvendigvis trengte i skolen. Hvis det ikke er nivådifferensiering, er det prøver og karakterer. Det skjer sikkert mye fornuftig, som Trine Skei Grande sier. Vi vet f.eks. at arbeid i små grupper som roterer over kortere tid, kan fungere, men vi vet fra forskning at permanent nivådifferensiering ikke fungerer, men tvert imot kan være kontraproduktivt. Gundersen etterlyste også fokus på nasjonale prøver, på hvem som gjør det bra. Vel, vi vet også, fra forskning igjen, at de som jobber med vurdering for læring, ikke bare vurdering av læring, er også de som lykkes best på de prøvene som tester læring. Derfor har Utdanningsdirektoratet en satsing som heter nettopp det, Vurdering for læring, som går fra 2010 til 2014, og som handler om å gi lærere noen verktøy for hva de kan gjøre i klasserommene, hvordan de kan legge opp undervisningen. Det handler om at elevene skal forstå hva de lærer, hva som er forventet. De skal få tilbakemeldinger om kvalitet og prestasjon og få råd om forbedring i en kontinuerlig prosess. De skal bli involvert i egen læring ved å vurdere eget arbeid og hvordan de lærer. Elevene blir klar over hvordan de lærer, og ikke bare hva de lærer. Dette er godt belagt i forskning, både fra OECD og fra Black og William. Jeg skulle ønske at Høyre brukte noe mer tid på å sette seg inn i internasjonalt anerkjent skoleforskning, istedenfor bare å komme tilbake til dogmene om nivådifferensiering, flere karakterer og flere prøver.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Jeg vil takke Tord Lien for et klokt innlegg. Jeg har lyst til å følge opp ved å spørre hva representanten mener med tavleundervisning. Er det tavleundervisning med kritt, er det med smartboard, eller er det noe imellom? Men det kan kanskje Lien ta opp i sitt treminuttersinnlegg senere. Det jeg hadde tenkt å spørre om, var Fremskrittspartiets forhold til kunst- og kulturfagene og til kulturskolen i skolen. Sentralt har jo partiet et litt forkjært forhold til dette, sjøl om Fremskrittspartiet lokalt gjør veldig mye bra både med tanke på kulturskolen og ved å ta kunst- og kulturfag inn i skolen. Men i Fremskrittspartiets egen merknad i innstillinga står det at det er fint å slippe til kunstnere og krefter fra kulturskolene, men det må ikke skje i undervisninga. Altså: Det må skje på utsida. Hvordan kan Fremskrittspartiet være bekjent av en slik tilnærming? Fremskrittspartiet er jo et parti som i andre sammenhenger er prisverdig flink til nettopp å hylle dette med å ta personer fra nærings- og samfunnsliv inn i skolene våre.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Først valgfag: Det Ødegaard gjør i Dagsavisen i dag, er ikke bare det som står i overskriften. Det Ødegaard gjør nede i teksten i Dagsavisen i dag, er å avvise valgfag på prinsipielt grunnlag: Det vil ikke bidra til økt motivasjon og bedre resultatene. Hvis Høyre og Aspaker var enig med Ødegaard, burde det vært skrevet inn i innstillinga i merknads form. Det har Høyre ikke gjort. Her er det helt klart en uenighet. Enten må da Ødegaard gå ut og avkrefte det – kanskje han gjør det i Dagsavisen i morgen, det vet ikke jeg noe om – eller så må Høyre med Aspaker her på Stortinget si at her er det en uenighet innad i Høyre. Det er greit, men det er veldig interessant å vite både for oss og for alle andre. For det andre litt om nivådifferensiering: Høyre er glad i det, jf. bl.a. forslag nr. 12 som er satt fram her i dag. Men det er ganske uklart hva Høyre legger i «nivådifferensiering». Innlegget fra Aspaker gjør det heller ikke mer klart. Kunne Høyre her avkrefte, eventuelt bekrefte, noe mer?
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Jeg er veldig glad for opposisjonens merknader om leksehjelp i ungdomsskolen. Jeg tror det er riktig at vi på sikt får inn leksehjelp her, både på den ordinære, tradisjonelle måten, og gjerne også ved at vi spiller på lag med ressurser i lokalsamfunnet, på utsida av ungdomsskolen. Så syns jeg det er litt smått og defensivt at vi skal realisere dette ved å ta det vesle vi har lagt inn til leksehjelp i barneskolen. For vi skal komme i hug at den leksehjelpen for det første er å få på plass leksehjelp i ordets rette forstand. I tillegg ligger det jo inne i dette at vi får på plass gratis én time SFO, som jeg tror mange foreldre er glad for. Så la oss ha ambisjoner om å realisere begge deler. Vi tar vare på og videreutvikler det som allerede er på gang i barneskolen, og så legger vi for all del inn gode ambisjoner for ungdomsskolen, at det i skolen – alene eller sammen med det samfunnet skolen er en del av – blir en god leksestøttende aktivitet.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
For det første dette med nivådifferensiering: Utafor den harde kjerne, som står mot hverandre i disse skoledebattene, tror jeg det er veldig vanskelig å følge med på vår nivådifferensieringsdebatt. Slik sett er jeg veldig glad for at statsråden har tatt initiativ for å få en avklaring av hva slags muligheter som ligger i lovverket. SV, både tidligere og i dag, mener at det er riktig i tidsavgrensede perioder, ut fra helt bestemte begrunnelser, å kunne foreta noe oppdeling av elevgruppa, som et unntak for å oppnå ting, men uten at det skal fravike hovedregelen. Når det gjelder kommunestruktur, er jo det en veldig spennende debatt, der jeg tror alle partier, muligens med unntak av Venstre, akkurat nå, har lagt seg på en linje som stort sett har noe frivillighet i seg. Det tror jeg også er Høyres standpunkt per dato. Så ser vi at det menes ulike ting i de ulike partier om det spørsmålet. Det diskuterer jeg gjerne en annen gang.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Det er mulig at jeg personlig avblomstrer, men jeg tror ikke at SVs skolepolitikk avblomstrer!(Munterhet i salen.) Dette er en spennende debatt, ikke sant? På den ene sida vil vi alle valgfagene godt. Da er noe av argumentasjonen for å få på plass karakterer/vurdering også i disse fagene at de skal ha samme status som de andre fagene. Så slik sett er det feil å gi valgfag en annen vurdering og noen andre konklusjoner i karakter-/vurderingsspørsmålet enn de andre fagene. Det skal være fag på lik linje med andre fag. (Munterhet i salen.) Når det gjelder den store karakter- og vurderingsdebatten, heller vi, og jeg, fortsatt til at tall er en relativt forenklet måte å melde tilbake på – jeg skal ikke si fordummende, for det har jeg sagt før og blitt litt arrestert på. Hvis enkelteleven skal få gode beskrivelser om hvordan han eller hun står faglig, og videregående skole også skal få gode opplysninger om den enkelte eleven, tror jeg mer på tekst og det muntlige framfor tallkarakterer.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Jeg tror hele KUF-komiteen er glad i arbeidslivsfag og faget utdanningsvalg og mener at de trenger videreforedling. De er viktige i seg sjøl, og de representerer begge tema som vi jo ønsker å forsterke i ungdomsskolen – for det første at elevene får en kobling til arbeidslivet tidligere enn det elever/ungdom ofte får i dag, og for det andre at vi får satt enda større fokus på den vanskelige overgangsfasen mellom ungdomsskole og videregående skole, slik at en i større grad gjør de kloke utdanningsvalgene i ungdomsskolen. Representanten var inne på begrunnelsen for å slå de to fagene sammen. Jeg mener at ungdomsskolemeldingas ånd nærmest går i motsatt retning – at vi mer bør styrke begge disse fagene, for det er jo virkelig to ulike ting: å orientere seg for det første i forhold til utdanning og for det andre i forhold til nærheten til arbeidslivet, som en har i arbeidslivsfaget.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Valgfag er spennende – jf. at nå er dette ute på høring, så skal vi få på plass noe der, og så skal dette settes ut i praksis. Jeg skjønner ikke helt Trine Skei Grandes angrep på oss, at vi er så veldig firkantet og sentralstyrende i vårt opplegg. Det står jo vitterlig følgende: «Flertallet vil likevel understreke behovet for en stor grad av lokal frihet i utformingen av valgfagene.» Jeg kan ikke med min beste vilje skjønne at det er noen dramatisk forskjell mellom opposisjon og posisjon i dette spørsmålet, slik dette er formulert i innstillinga.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
For det første: Takk til Truls Wickholm, som understreker noe veldig viktig, at i gjennomføringa nå er det mye god praksis å ta utgangspunkt i. Det er noe vi alle skal legge merke til og være glade for. For det andre: en takk til Henning Warloe, som siterer meg. Det er jo stas å bli sitert. Hadde jeg vært en del av akademia, hadde det nesten vært en slags overlevelsesstrategi å bli sitert – hvis ikke blir man oppsagt. Jeg kan ikke skjønne at det som ble sitert, «høy politisk pris å betale», er en hagensk formulering, men det får Warloe og jeg finne ut av etterpå. Det er i alle fall interessant å legge merke til at der Hanekamhaug sier at vi nå fullstendig har gitt oss over og er for en nivådifferensiering, så sier Warloe at her har vi ikke skjønt noen ting, for her er vi fortsatt imot nivådifferensiering. For det tredje: Hvis Høyre ved f.eks. Elisabeth Aspaker fikk lov til være kunnskapsstatsråd for én dag – det må være nok med én dag, rett før sommerferien – og fikk en søknad fra Oslo kommune om fritak for valgfag, hvordan vil Høyre da behandle den søknaden, gitt at de tar utgangspunkt i det vedtaket vi gjør senere i dag, og som Høyre slutter seg til? For det fjerde: Når vi stortingsrepresentanter er ute på besøk, får vi av og til gaver. Jeg var på Universitetet i Tromsø i forrige uke, og da fikk jeg en gave. Det var ei bok, og den heter «Tre års kjedsomhet?» – om å være elev i ungdomsskolen. Den ble gitt ut i 2000 og redaktøren heter Gunnar Grepperud. Den oppsummeringa som han og forskerne der kom med, er i stor grad – og det er veldig godt å legge merke til – skrevet inn i meldinga her i dag. Ett av flere poenger de hadde, var nettopp å løfte opp og fram hvor viktig det er med god kobling mellom utdanning og dagligliv – og med dagligliv mente han både arbeidsliv, kultur, global utvikling osv. Litt i fortsettelsen av det var jeg i forrige uke så heldig å få en tilleggsopplevelse, og det var knyttet til at kulturskolefolk i Hedmark og Oppland hadde sin årlige konferanse. Én av våre mange dyktige lærerutdannere, forelesere og forskere, Wenche Waagen, hadde et fantastisk foredrag – gå og «kvasirer» henne etterpå. Foredraget het Kunstfagenes betydning for barn og unges livskompetanse og hadde som undertittel – legg merke til den – virkninger og bivirkninger av kunstneriske læringsprosesser. Hennes poenger kan også i stor grad overføres til praktisk-estetiske fag rent generelt. Hovedpoenget her – og mer rekker jeg ikke før presidenten klubber – er at dette er ikke en oppskrift på en koseskole. Dette er en oppskrift på å øke læringstrykket, det er en oppskrift på å få et mer effektivt læringstrykk, ikke minst når det gjelder teorifagene, ved at man tar i bruk denne læringsmetoden og alle de muligheter som ligger i den praktisk-estetiske tilnærminga, og som kommer som et tillegg til den mer akademiske undervisningsmetoden.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
La oss glemme Elisabeth Aspaker, la oss glemme Erna Solberg – la oss bare legge merke til at vi har en som heter Ødegaard, som sier veldig klart i Dagsavisen det han sa i april i den samme avisen, at han er prinsipiell motstander av valgfag. Han vet allerede nå at han kommer til å søke om unntak. Det er ingen avventende kommunepolitiker vi snakker om, det er en prinsipiell motstander av valgfag. Han tilhører et parti som i dag stemmer for valgfag. Sjølsagt er det en motsetning her. Vi er ikke engstelige for dette, men vi er litt nysgjerrige på hva som er Høyres politikk på dette området. Hvis jeg skal framsnakke Høyre – jeg gjør av og til det – tror jeg Svein Harberg har kommet med den gode konklusjonen her i dag. Han sier at Høyre nasjonalt mener at valgfag er fornuftig. Men vi legger merke til at Elisabeth Aspaker har litt mer problemer med å si like klart som sin komitékollega at de ønsker å gå for valgfag. Så da får vi se hva som skjer framover. Det blir spennende.
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Det slo meg at den elles så oppegåande representanten Lien neppe kunna ha følgt med i komitéleiar Marianne Aasen sitt innlegg, for då hadde han svart annleis i replikkordskiftet tidlegare, men nok om det. Som kjent blir det no opna for at skulane kan tilby arbeidslivsfag som eit viktig tiltak for å gje elevane ein meir praktisk og variert skuledag. Litt av argumentasjonen er òg å gje eleven innsikt og motivasjon til å satsa på yrkesutdanning seinare i karrieren. I den samanhengen var heile komiteen, unnateke Framstegspartiet, tydeleg på at dette ikkje må gå ut over språkfaget i skulen. Men det blei openbert for sterk kost for Framstegspartiet, for dei kunne ikkje bli med på formuleringa om at næringslivet og samfunnet sine behov tilseier at opplæring i framandspråk er viktig. Betyr det at Framstegspartiet vil oppfordra elevar og foreldre til å nedprioritera språkfag i framtida?
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
Eit av utgangspunkta for denne meldinga er at dei fleste elevane faktisk trivst godt på skulen, samtidig som mange elevar opplever ungdomstrinnet som teoretisk og kjedeleg. Det er slik at elevane sin motivasjon er lågast nettopp på ungdomstrinnet, og eit ubehageleg høgt tal elevar vil heller gå ut i arbeidslivet enn å fortsetja på skulen, dersom det hadde vore eit reelt alternativ for dei. Av dei elevane som går vidare på den vidaregåande skulen, er den kunnskapsryggsekken som mange elevar tek med seg, for liten og for lett. Det er såleis ei viktig årsak til det altfor høge fråfallet i vidaregåande skule. Dette er utgangspunktet for dei mange tiltaka for auka motivasjon, og dette er gjennomgåande i meldinga. Så er det slik at det som gir god motivasjon, òg gir god læring. Det er som i livet elles. Ei av dei kanskje «små» sakene i denne meldinga, men som etter mitt syn openbert vil få stor betyding i framtida, er temaet om entreprenørskap. Dette vil styrkja elevane sin kontakt med og relevans for samfunnet generelt og for eit lokalt samfunn spesielt. Som kjent er vår viktigaste ressurs den kunnskapen me alle har, og den arbeidsinnsatsen som me yter. Difor kan evna til å tenkja nytt og vera innovativ og kreativ bli avgjerande faktorar for framtidig velferd for oss alle. Det er dette entreprenørskap handlar om ved sida av òg å auka dei grunnleggjande ferdigheitene og dei sosiale kunnskapane til elevane. Så langt har ikkje debatten i salen i dag avklara så mykje om kva høgrepartia eigentleg meiner om viktige punkt i saka. Når det gjeld Høgre, er det komplett uforståeleg kva partiet meiner om valfaga. Som kjent seier skulebyråden i Oslo, Torger Ødegaard, at han er prinsipielt imot valfag. Høgre gir i dag her ros til den same Ødegaard og er samd med han, men stemmer saman med fleirtalet og er for valfag. Forstå det den som kan! Når det gjeld Framstegspartiet, var representanten Lien prisverdig tydeleg på at praksisretting ikkje betyr å nedprioritera dei teoretiske ambisjonane. Eg er naturlegvis samd med representanten Lien i dette. Men problemet som heng igjen i lufta, er at Framstegspartiet ikkje vil vera med og understreka kor viktig det er at norske elevar i framtida òg skal ha høg kunnskap om f.eks. framandspråk.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2012-01-09:
I forbindelse med forrige spørsmål vil jeg bare bemerke at representanten fra Høyre ikke har etterlyst de tingene som skolebyråden i Oslo mener at han mangler. Man skulle kanskje sett det også som en kritikk av arbeidet til representanten fra Høyre på Stortinget. Men spørsmålet mitt knytter seg til det alle vet, nemlig at Høyre har en uhelbredelig forkjærlighet for prøver og tester. Det forundrer meg likevel at Høyre er villig til å innføre enda mer byråkrati og teoretisering i ungdomsskolen. Forslaget om flere grunnskoleeksamener og obligatoriske overgangsprøver er verken løftet fram av lærere, skoleledere, elever eller foreldre. Da er spørsmålet mitt om dette forslaget har støtte i annen tenkning enn den som foretas i Høyres Hus.
Henning Warloe (Høyre), 2012-01-09:
Jeg forstår at representanten Aksel Hagen etterlyser større ideologiske forskjeller i skoledebatten og mener at opposisjonen i mye større grad bør gjøre ideologiske markeringer, f.eks. i behandlingen av denne saken om ungdomstrinnet. Da er det interessant å registrere at partiet SV er på fullt ideologisk tilbaketog i to viktige saker i alle fall. Det ene gjelder motstanden mot nivådifferensiering, hvor man altså selv har tatt det i bruk for å hjelpe de svakeste elevene, gjennom Ny GIV-prosjektet i 10. klasse, og nå sist, hvor SVs parlamentariske leder tar til orde for tvangssammenslåing av kommuner, vedtatt i Stortinget, og hvor også kunnskapsministeren i en debatt tidligere her i Stortinget har sagt at en av hennes største bekymringer er hvordan små kommuner skal kunne følge opp skolene sine som skoleeiere. Deler representanten Aksel Hagen det synet at det nå er riktig å ta i bruk nivådifferensiering gjennom Ny GIV, og at småkommuner har en utfordring?
Henning Warloe (Høyre), 2012-01-09:
Skolen skal gi barn og unge kunnskap, ferdigheter og holdninger, altså det best mulige grunnlaget for å kunne klare seg senere i livet. Da er det uakseptabelt at ca. en femtedel av elevene går ut av 10. klasse med helt utilstrekkelige kunnskaper til å klare videregående opplæring. For disse elevene har skolen ikke løst oppdraget, og årsaken til det er dessverre ideologisk. Merkelig nok har rød-grønne skolepolitikere hatt vanskelig for å snakke om forskjeller blant elevene og sliter fortsatt med å ta konsekvensene av dette. Motstand mot karakterer, testing og bruk av nivådifferensiert undervisning er eksempler på dette. Ideologi går foran hensynet til elevenes beste. Til tross for at alle elever har krav på tilpasset opplæring, klarer ikke skolen å gi dette når elever med svært ulike forutsetninger alltid skal ha samlet undervisning. Opplæringslovens rigide bestemmelser og forbud mot inndeling av elevene i grupper etter faglig nivå gjør dette umulig. Dette forbudet bruker mange skoler stor oppfinnsomhet for å omgå ved å kamuflere gruppeinndeling, slik at det ser ut som om kriteriene er noen andre. Skolene og lærerne ser jo at det er nødvendig å gruppeinndele for å kunne gi alle en mer tilpasset undervisning. Andre forsøk på å lage tilrettelagt undervisning for grupper av elever med store utfordringer, f.eks. egne opplegg for utagerende gutter, har blitt stoppet selv om resultatene har vært svært gode. Å opprettholde illusjonen om fellesskolen er altså viktigere enn elevenes beste. Jeg husker godt hva SVs skolepolitiske talsmann her i Stortinget, Aksel Hagen, sa i debatten om min interpellasjon om tiltak for gutter som sliter i skolen. Han sa at det å ta dem ut av klassen og lage egne opplegg er en for høy politisk pris å betale. At tiltakene hjelper elevene, er altså ikke viktig. Når den politiske prisen er for høy, er det elevene som må betale prisen, med ødelagt skolegang og små fremtidsmuligheter. Honnørordene om fellesskolen, hvor alle deltar på like vilkår og får de samme mulighetene, er altså ingen realitet. Elevene starter på skolen som seksåringer med svært ulikt utgangspunkt. Den viktigste bagasjen har de med seg hjemmefra. Foreldrenes utdanningsnivå, familiesituasjon og sosiale forhold har avgjørende innvirkning på elevenes utgangspunkt. Skolen har derfor en viktig funksjon i å skulle utjevne slike sosiale forskjeller. Denne oppgaven klarer ikke skolen godt nok. Tvert imot har internasjonale undersøkelser vist at effekten av de sosiale forskjellene er større i norsk skole enn i skoler i mange andre land. Fellesskolen, som skulle gi like muligheter til alle, svikter de svakeste elevene. Høyre mener det er på tide å ta et oppgjør med opplæringslovens bestemmelser på dette området og fremmer i dag forslag om at Ny GIV-tiltakene settes inn fra 8. klasse, og ikke bare i det siste halvåret i 10. klasse. Det er for øvrig et interessant paradoks at regjeringen, når den skal hjelpe de svakeste elevene på tampen av ti års skolegang, tar i bruk den samme nivådifferensieringen som den ideologisk er imot.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Vi skal lage en egen veiledning om hvordan vi skal forstå bestemmelsene om nivådeling i opplæringsloven. Men det som er mitt mål, er ikke å ha en ungdomsskole der en del elever må tas ut av den vanlige undervisningen fordi de trenger et spesielt opplegg i norsk og matematikk, slik som Ny GIV faktisk gjør. Vi har Ny GIV som et tilbud fordi vi ikke vil sitte stille og se på at noen begynner på videregående skole med så store kunnskapshull at vi vet at de kommer til å slite med å gjennomføre. Målet vårt må jo være at disse elevene møter den måten å jobbe på mye tidligere – fra dag én i ungdomsskolen, og ikke nødvendigvis på utsiden av det som de andre elevene er med på, men som en del av det. Hvis det er behov for å samle elever i grupper i perioder, er det åpning for det, uten at det er i strid med opplæringsloven eller er nivådifferensiering.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-01-09:
Ja, denne meldingen innholder økte ambisjoner over hele fjela, over hele spekteret – både for praktisk inngang til læring, for akademisk inngang til læring og for et økt læringstrykk i hele ungdomsskolen. Gjennom økt motivasjon, mer lærelyst og læreglede kan vi få opp læringstrykket og sørge for at flere har med seg et bedre grunnlag for å gjennomføre videregående opplæring. Min tilnærming til dette er at også de som er teoristerke og akademisk interesserte, gjennom valgfag vil få muligheten til å kunne følge den linjen litt mer. Det er ikke nivådifferensiering, det er tilpasset opplæring. Men mange vil også tilegne seg teoretiske kunnskaper gjennom en praktisk inngang på en bedre måte. Dette vil føre til at vi får en mer variert, mer inkluderende, mer ærgjerrig ungdomsskole der flere elever kan nå lenger.