Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-05-08:
La meg aller først få rydde unna en misforståelse. Det har fra Høyres side ikke foregått noen som helst snuoperasjon i forhold til biodrivstoff. Det representanten Vallersnes tar opp her, er et viktig initiativ, og det er ikke minst en viktig pågående debatt ut fra et nyansert ståsted. Derfor mener jeg at både Vallersnes og statsråden hadde mer konstruktive innlegg og bidrag til akkurat det. Den siste tidens debatt om økte matvarepriser har ikke vært konstruktiv. Den har vært bygd på en for ensidig kritikk av biodrivstoff. Spørsmålet vi må stille oss, er: Trenger vi virkelig å velge mellom mat og biodrivstoff? Dyrket mark går ofte til noe annet enn mat. Det gjelder blomster, te, druer til vin, kaffe og bomull, som er viktige produkter, og som flere har vært inne på. Det er også viktig å gå litt tilbake i historien og se på at vi faktisk har en lang historie i Norge for å bruke dyrket mark til noe annet enn mat. Det viktigste har vært halm og gress til dyrefôr. Så sent som før krigen var det vanlig at 20 pst. av bondens dyrkede mark ble tiltenkt som føde til hesten. Hesten er jo erstattet med traktoren, så spørsmålet blir da om det er forskjell på å dyrke biodrivstoff til traktoren og å dyrke halm og gress til hesten. La meg ta et par andre eksempler som har fått en svært skjev framstilling i media. Det første er tortillakrisen i Mexico, hvor man vet at det var subsidiert amerikansk mais som gjorde at det meksikanske landbruket ble bygd ned. Så forsvant den billige maisen, og prisen gikk naturlig nok opp igjen. Et annet og mer positivt eksempel er hentet fra Freiburg i Tyskland, hvor Chorens nye biodieselfabrikk nå står ferdig. I løpet av ett år vil denne fabrikken produsere 18 mill. liter biodrivstoff med basis i halm og trevirke. Dette er fremskritt som trolig ikke hadde skjedd uten en satsing på førstegenerasjons biodrivstoff. Men vi trenger, slik statsråden også sa, en raskest mulig innfasing av annengenerasjons biodrivstoff, som da i stor grad er bygd på avfallsprodukter. Vi trenger imidlertid den infrastrukturen som førstegenerasjons biodrivstoff bidrar til, for det vil medføre en raskere innfasing. Biodrivstoffproduksjon i verden i dag beslaglegger, ifølge FNs jordbruksorganisasjon FAO, 1 pst. av all dyrkbar mark, som mange har sagt, og FAO anslår at den samme biodrivstoffproduksjonen vil dekke 2 pst. av jordbruksjorden innen 2030. Folk sulter ikke fordi det er mangel på mat, folk sulter i stor grad fordi de er fattige. Dersom det var mangel på dyrkbar mark i verden, hadde det vært enkelt å si at da skulle vi kuttet ut satsing på biodrivstoff, for mat går foran alt. Det er imidlertid mer enn nok dyrket mark i verden til å produsere både biodrivstoff og mat til alle. Klimaendringene er menneskeskapte, de er farlige, de er urettferdige, og de er allerede i gang. FNs klimapanel har sagt at vi må kutte i klimagassutslippene med 50-85 pst. På kort sikt må vi - minst innen 2015 - se en reduksjon i de globale klimautslippene. Det gjør at vi ikke har råd til å vente. Vi kan derfor ikke ekskludere det tiltaket som på kort sikt faktisk kan bidra på en så stor utslippssektor som transportsektoren. Bare i Norge står personbiltrafikken for ca. 15 pst. av våre totale utslipp. Produksjon av biodrivstoff er bare én grunn til at matvareprisene øker. Ifølge FAO bidrar en kombinasjon av faktorer til dette, hvor interpellanten nevnte de forskjellige på en utmerket måte. Men økte matvarepriser er heller ikke entydig negativt. 70 pst. av verdens fattige bor på bygda i u-land og har tilknytning til landbruk. Gitt at en stor del eller i det minste en del av denne prisøkningen kommer frem til produsentene, vil dette bidra til at inntektene øker, og påvirke flyttestrømmen til byene og skape mer utvikling på landsbygda. Høyere matvarepriser vil i hovedsak ramme den fattige bybefolkningen og fattige på landsbygda uten land. Når Norge surfer på ekstremt høye oljepriser og er globaliseringens absolutte vinner, har vi et sterkt moralsk ansvar for å hjelpe. Jeg skulle ønske jeg kunne gå inn på min ekstreme kritikk av verdens landbrukspolitikk, og spesielt de rikeste landenes landbrukspolitikk, men tiden tillater ikke det. Jeg vil bare avslutningsvis si at vi er nødt til å stille krav til hvordan biodrivstoff produseres, og EU har et særskilt ansvar. Jeg vil også si at representanten Thorkildsen, i forhold til dagens Dagbladet, har et særskilt ansvar for å forholde seg til fakta og ikke bruke propaganda, slik vi dessverre har sett.