Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-06-17:
Forslagsstillerne til Dokument 8:104 S for 2014–2015 tar opp en viktig og alvorlig sak. Det er et stort og økende problem i samfunnet at flere og flere opplever å bli tilbudt arbeidskontrakter som ikke innebærer avtalt arbeidstid, fast lønn eller skikkelig oppsigelsesvern. Men det kalles altså likevel fast ansatt. Vi så det først hos kanskje litt små og mindre seriøse aktører, både utenlandske og norske, i bemanningsbransjen. Så har vi etter hvert sett at det også slår inn hos de store og dem vi tidligere trodde var seriøse aktører i den samme bransjen. Det har gått så langt at NHO Service faktisk på sin hjemmeside har lagt ut oppskrift på hvordan en kan inngå den typen useriøse arbeidskontrakter. Det er et stort problem i seg selv for bemanningsbransjen, men det er også et stort problem fordi dette innebærer betydelig smittefare. Internasjonalt har vi alt sett det i luftbransjen, i flyindustrien, der vi stadig ser at det blir mer vanlig at folk får betalt per oppdrag, altså ingen fast og ordentlig ansettelse. Vi ser at det presser seg inn i bygg- og anleggsbransjen – kanskje ikke så unaturlig, for det er de som i stor grad har opplevd det på bemanningssiden fra begynnelsen av – og vi ser også tendenser til det samme innenfor handels- og servicenæringene. Den utviklinga undergraver de seriøse aktørene, og det gjør det vanskeligere å være seriøs arbeidsgiver og næringsutøver i Norge. Det truer også helse, miljø og sikkerhet fordi det blir vanskeligere å si fra når noe er galt, når man ikke har et fast ansettelsesforhold. Det undergraver produktiviteten, noe vi ikke minst får informasjon om fra byggebransjen, fordi det å kunne investere i egne ansatte også gir en produktivitetsgevinst, og det undergraver tryggheten for de ansatte. Det er rett og slett mangel på respekt for ærlig arbeid, da ikke minst for andres arbeid. Jeg er derfor glad for at det er stor grad av enighet i kommentarene til denne behandlingen. Det er sånn at vi i fellesskap viser til Prop. 74 L for 2011–2012, der Stortinget sa: «Uten tilstrekkelig garantilønn og forutsigbarhet med hensyn til tilgang på oppdrag, vil en «fast ansettelse» i vikarbyrået i realiteten ikke innebære mer enn midlertidig ansettelse.» Det gjentas, og det slås fast av en samlet komité. Det er jeg veldig glad for. Derfor synes jeg det står i noe kontrast til det statsråden har kommentert knyttet til disse spørsmålene, i hvert fall i den offentlige debatten, for det han har vist til, er at det er opp til domstolene å avgjøre hvorvidt den praksisen er i strid med dagens regelverk. Men det er ikke sånn at noen har bedt statsråden om å kommentere en enkeltsak – da er det riktig at domstolene avgjør. Det som er poenget her, er å stå bak hva som er Stortingets oppfatning av de lovvedtak Stortinget selv har gjort, altså å ha en politisk oppfatning av et politisk vedtak. Det mener vi statsråden bør gjøre. Vi mener også at den enigheten som er i innstillinga, gir klar beskjed til statsråden om å følge opp den forståelsen som Stortinget har av dagens rettstilstand. Også flertallet i komiteen ber statsråden følge opp i tett kontakt med partene i arbeidslivet. Høringa var veldig tydelig og klar. I høringa med arbeidstakere og de som var til stede av arbeidsgiverrepresentanter, var man tydelig på at det var ikke lovendring som var behovet i dagens situasjon, men en fastslåing av hva som var Stortingets oppfatning av eksisterende lovtilstand. Det er bakgrunnen for at vi fra Arbeiderpartiets side forventer at statsråden følger opp, med den forståelsen som Stortinget tidligere har gitt – og nå gir – uttrykk for. Vi fremmer også, sammen med Senterpartiet og SV, et forslag om at han om nødvendig presiserer regelverket – for å understreke det. Dermed har jeg også tatt opp det forslaget Arbeiderpartiet har i innstillingen, sammen med Senterpartiet og SV.