Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2008-10-24:
Jeg vil først ta opp noen direkte henvendelser i debatten. Til representanten Solberg: Hun var opptatt av kvotedirektivet, som vi jo legger stor vekt på, og som jeg oppfatter at det er bred enighet om her i salen. I den forbindelse kom det merknader fra ESA som har gjort at vi har gått gjennom dette på nytt. En ny allokeringsmodell skal vurderes av ESA, og vi håper at den blir klar så raskt som mulig – vi deler ambisjonen om det – helst før utgangen av året. Det er ambisjonen. Når det gjelder Arktis, tror jeg at jeg forstod spørsmålet til representanten Solberg. Forholdet er at vi ser veldig positivt på at EU engasjerer seg i dette spørsmålet, også i Europaparlamentet. Jeg har endog stilt på en høring om det spørsmålet. Vi er veldig opptatt av – sammen med de andre kyststatene rundt Arktis – at havretten gjelder i Arktis, og at det er viktig å få slått det fast. Vi trenger altså ingen ny traktat for å regulere hva som gjelder på havet, selv om det er is på toppen. Da gjelder kyststatsansvar, soner og kontinentalsokkel – det må slås fast! Når det er sagt, vil dette området trenge økende grad av regulering for å håndtere transport, ressursutvikling osv. Jeg kan bekrefte at Norge arbeider aktivt med EU-kommisjonen for å påvirke det de kommer til å legge fram nå når det gjelder EUs politikk på det arktiske område. Vi er i nært samspill med nøkkelpersoner som arbeider med dette, og jeg er enig med representanten Solberg i at vi har interesse av at Norge og EU her trekker i lik retning. Så var flere inne på forholdet til Island. Jeg registrerer, og jeg håper Island registrerer – det vet jeg de gjør – at et samlet storting står bak at Norge viser solidaritet med Island i den vanskelige situasjonen de er i. Arbeidsgruppen som har besøkt Island, lager nå sin rapport. Det er en meget alvorlig situasjon på Island, og det er ingen tvil om at norsk og nordisk og bredere internasjonal støtte vil være nødvendig. Jeg synes det er positivt at Island nå velger det brede perspektivet, som kan gi en forsikring og en forankring. Dette vil være et godt utgangspunkt for drøftelsene som sikkert mange vil komme til å ha i Helsingfors neste uke. Det gjelder også statsministrene, som har dette som eget punkt, og det gjelder finansministrene og utenriksministrene. La meg også si at jeg planlegger et besøk til Island ved utgangen av neste uke. Når det gjelder Island og EU, sa representanten Lønning at jeg ikke hadde nevnt det med en stavelse. Vel, jeg kan jo ta et par stavelser nå, president. Det er en diskusjon på Island om forholdet til EU. Det har det vært over en tid, og det er stor oppmerksomhet i deler av det norske miljøet om hvordan den debatten går. Vi følger den nøye gjennom vår ambassade, gjennom våre kontakter og gjennom islandske medier. Min vurdering er at i den dramatiske situasjonen Island nå er i, tror ikke jeg man kommer til å ta et valg i den retning – akkurat der man nå står. Men at dette kommer til å påvirke Islands diskusjon, særlig fra et valutaperspektiv og et forankringsperspektiv for den islandske valutaen, tror jeg vi skal være forberedt på. Hva konklusjonen vil være, er ikke godt for meg å si. Om Island går i en slik retning, får det selvfølgelig betydning for oss. Det vil få betydning for EØS-avtalen, og det vil få betydning for analyser vi gjør i Norge. Jeg synes det er vanskelig å forskuttere slike hypotetiske spørsmål i dag. Det kan man gjøre i mer spekulative diskusjoner, men som utenriksminister vil jeg si: Vi følger den situasjonen nøye. Vi støtter Island i den situasjonen de er i. Vi arbeider med Island som en EØS-partner. Om Island skulle endre sin tilhørighet, som de selvfølgelig har rett til som suverent land, må vi ta det inn over oss og vurdere det grundig. Ellers var det interessant å høre at Fremskrittspartiet, ved representanten Høglund, nå egentlig ber om en ny debatt om vår tilhørighet, vår tilknytning til Europa. Det er en posisjon Fremskrittspartiet ikke har hatt til nå. Det kunne vært interessant å vite hva Fremskrittspartiet mener, av andre posisjoner, når det gjelder den tilhørigheten vi har. Det skal bli interessant å følge videre. Så vil jeg bruke litt tid på tjenestedirektivet. Jeg våknet med Dagfinn Høybråten – eller, for å presisere, til Dagfinn Høybråten – i dag(munterhet i salen) (munterhet i salen) Men så må jeg komme med en erkjennelse: I motsetning til det Erna Solberg sa, er denne saken ikke enkel for Regjeringen, og den er ikke enkel for Arbeiderpartiet. Det er en ærlig sak at den er enkel for Høyre, at Høyre ikke er i tvil, og at Høyre var klar for to år siden da direktivet lå der. For oss er det annerledes. Jeg kan berolige representanten Solberg med at vi ikke har gitt opp noen ting, verken før valget eller i valget, og det tror jeg hun skal få oppleve i månedene som kommer. Men vi har en regjeringserklæring som sier at vi ikke kan godta lovgivning som kan svekke innsatsen mot sosial dumping. Det tar vi på alvor. Mange har gitt uttrykk for uro, mange har engasjert seg – og da har vi faktisk tid til å finne ut av det. Det var ikke behov for å vedta dette for to år siden i EØS-utvalget, når det skal tre i kraft 1. januar 2010. Så vi har faktisk valgt å bruke den tiden til å få vite mer, til å skjønne mer, om hva dette betyr. Vi har hatt en grundig høring, ekstern og intern, og nå skal vi oppsummere og konkludere. Til representanten Høybråten vil jeg si: Vel, vi kunne komme til å omtale konsekvensene uten å konkludere. Høringsrapportene fra alle hold er tilgjengelige, de gir et bilde av konsekvensene. Det er jo ikke en entydig vurdering av konsekvensene, men de ligger der. I tillegg har vi gjennomført en lovhøring, som er noe en sjelden gjør i forbindelse med EØS-direktiver, for også å få en vurdering av hva de lovendringene direktivet krever, vil føre til for oss. Hva er viktig når vi skal gjennomgå dette? Jo, punkt en: Den økonomiske betydningen av tjenestedirektivet er selvfølgelig viktig, og Norges offensive interesser. Det må vi ta med. Når det gjelder arbeidstakernes rettigheter, er det et engasjement blant arbeidstakernes organisasjoner. Jeg mener at LOs fire punkter er et veldig godt utgangspunkt for å oppsummere dette. LO snakker om tiltak mot sosial dumping, om spørsmål om solidaransvar kan gjennomføres, og om vi kan holde ambisjonsnivå. Det er ett punkt. Et annet punkt er om allmenngjøringsinstituttet kan videreføres. Et tredje punkt er om nasjonal styringsrett, og at grunnleggende velferdsoppgaver kan løses i offentlig regi. Og det fjerde punktet er om arbeidsrettslige spørsmål og om vi kan videreføre trepartssamarbeidet. Dette skal vi gi gode svar på. Så hørte jeg innlegget til representanten Lundteigen. Jeg hørte det, og jeg registrerte med interesse at Trygve Hegnar nå har fått en sannhetsvitnestatus i hans analyse av både europeisk politikk og utvikling og betydningen for norsk økonomi. Det er en ærlig sak. Jeg deler ikke den analysen uten videre. Vi må følge utviklingen i Europa i alle dens dimensjoner. Jeg vil vise til at det tidligere i uken var et vedtak i Europaparlamentet med et ganske stort flertall – over 400 stemmer mot litt over 100 – som understreker at det skal gjøres helt klart at utstasjoneringsdirektivet, som var det som skaffet disse fire dommene som det er mye diskusjon om, og andre direktiver ikke forbyr medlemsstatene og arbeidstakernes parter å kreve bedre forhold med henblikk på å oppnå likebehandling av arbeidstakerne, og at det er en garanti for at fellesskapslovgivningen kan gjennomføres på grunnlag av alle eksisterende arbeidsmarkedsmodeller. Dette er en interessant strømning som vi også skal ta med i betraktning. Så gjelder det EØS-avtalen – det andre punktet Høybråten var inne på i sin vektlegging i dag tidlig. Hva er konsekvensen av et veto? Jeg synes det også er vanskelig å spekulere rundt det, fordi vi ikke har eksakt vitenskap om konsekvensene. Veto, den såkalte reservasjonsretten, la oss bruke det, den er reell. Den er nedfelt i denne avtalen, den ligger der, og den er ikke benyttet til nå av ulike norske regjeringer. Dette er et alvorlig spørsmål, for det er et omfattende direktiv – det må vi ta med oss – som berører en sentral del av økonomien i Norge og i Europa. Tanken på å sette den ut av spill, har vesentlig betydning. Så er det snakk om at dette er en EU-sak. Nei, jeg mener ikke det er en EU-sak, det er en EØS-sak. Det handler om EØS-avtalen, og da vil jeg ta meg den friheten å sitere lederen av Nei til EU, som helt ærlig og åpent har sagt: «Veien for å bli kvitt EØS går gjennom veto.» Og han har gjort en direkte referanse til en tjenestedirektivkampanje. Nå sier han at han har skiftet syn på det, at det er en annen taktikk han velger. Men det var en ærlig sak i 2006 å si dette, og jeg har også hørt han analysere det grundigere. Så jeg vil si at vi må ta med i debatten at for noen vil det å bli kvitt EØS-avtalen være et mål, og tjenestedirektivet er et middel. Jeg mener at det er en ærlig sak, hvis man har det som mål. Vi må ta det med i analysen. Regjeringen skal gjøre sin gjennomgang av alt det omfattende materialet som er, avveie de hensynene som er, opp mot det vi har i Soria Moria-erklæringen, og det vi har i forhold til de prinsippene og verdiene vi legger vekt på. Så skal vi konkludere og komme med en god tilråding til Stortinget.