Heidi Greni (Senterpartiet), 2015-12-12:
Kommunesektoren står overfor store utfordringer i 2016. Budsjettet regjeringen har lagt fram, gir lite rom for styrket tjenestetilbud eller ny innsats for å skape arbeidsplasser og utvikling. 2016 vil også bli tungt preget av kommunenes innsats for å ta imot flyktninger. Senterpartiet mener at dette forslaget til statsbudsjett, som tidligere budsjett fra denne regjeringen, går i feil retning. Senterpartiet ønsker rettferdig fordeling mellom sosiale grupper og mellom folk i ulike deler av landet. Dette er en grunnpilar i Senterpartiets politiske arbeid, men dessverre ikke i regjeringens. Vi har en regjering og to støttepartier som støtter opp om en rekke reformer og omfordelinger som vil virke sentraliserende på bosetting hvis vi ikke får stoppet det i tide. Jeg regner med at vi får gjort det etter stortingsvalget i 2017, men det kan gjøres mye ubotelig skade før den tid. Sentraliseringsreformene står i kø – politireform, sykehusreform, kommunereform, skattekontorreform, domstolsreform, omdanning av Innovasjon Norge osv. Alt dette bidrar hver for seg til å fjerne sentrale offentlige tjenester fra mange lokalsamfunn. Noen av reformene stoppes heldigvis her i Stortinget. Skattekontorreformen blir det ikke noe av, Innovasjon Norge fortsetter med delt eierskap og forhåpentligvis med regionkontor i fylkene, og saneringen av sorenskriverdistrikt og tingretter tones ned. Det er heldigvis grenser for hva stortingsflertallet kan støtte av sentraliseringsreformer. Jeg merker meg at Oslo-politikerne skryter av at byen er en av Europas hurtigst voksende storbyer. Det skjer ikke fordi en større del av norsk næringsliv og verdiskaping flytter hit, men mer fordi statlige arbeidsplasser og hovedkontorfunksjoner får lov til å vokse her. Det er en utvikling Senterpartiet vil snu. I Kommunal- og regionaldepartementets budsjett er de tunge omdreininger av sentraliseringsskruen lettest å se på kuttene i regional utvikling og nyskaping. På dette kapittelet er det kuttet 825 mill. kr, eller 40 pst., siden regjeringen overtok i 2013. Regjeringen sier den vil fornye regionalpolitikken gjennom en bredere tilnærming, der samspillet mellom byene og regionene omkring, satsing på infrastruktur og vekstfremmende skattelettelser skal være motoren. Det ser vi dessverre ikke noen virkning av. Det er heller ikke mulig å se at satsingen på samferdsel er noe annet enn videreføring av målene i Nasjonal transportplan. Senterpartiet øker fylkesveibudsjettet langt utover regjeringens forslag. Når det gjelder bidraget til regional vekst gjennom vekstfremmende skattelettelser, vet vi alle hvor skattelettelsene havner. Den reduserte formuesskatten er det folk i Oslo Vest og i Bærum som har høstet gevinsten av. Effekten på utvikling av ny næringsvirksomhet og nye arbeidsplasser i distriktene er marginal, eller antakeligvis negativ. Senterpartiet øker bevilgningene til regional utvikling med 600 mill. kr i budsjettforslaget. I tillegg har vi lagt inn 500 mill. kr. til fylkeskommunene som i hovedsak skal bevilges til samferdselsformål. De regionale utviklingsmidlene gjennom fylkeskommunene er penger som bl.a. disponeres i samarbeid med Innovasjon Norge, SIVA og forskningsinstitusjoner. Nedtrekket er altså ikke uttrykk for et ønske om å overføre ansvar for prosjekter innen regional utvikling til andre aktører, men kutt i den samlede satsingen. Det blir et uttrykk for regional nedbygging fra regjeringens side, ikke for satsing på regional nyskaping slik de prøver å gi inntrykk av. Et bredt flertall på Stortinget har samlet seg om tiltak i asylpolitikken som skal gi oss bedre kontroll og bidra til at vi makter å skille bedre mellom flyktninger med reelt beskyttelsesbehov og personer som ikke vil få opphold i Norge. Dette er nødvendig om vi skal makte å ta oss av den økte asylstrømmen på en god måte. Det samme flertallet forhandler fortsatt om tiltak som skal bedre integreringen av flyktninger i Norge. Jeg håper vi snart får på plass en bred avtale om dette. Det er kommunene som har hovedansvaret for gjennomføring av bosettings- og integreringspolitikken. Senterpartiet mener det i arbeidet her på Stortinget så langt er lagt for liten vekt på å styrke kommunene. Det handler om bevilgninger til bosetting og integrering, og det handler om kommunenes plass i arbeidet med etablering av tilstrekkelig mottakskapasitet. Senterpartiet har lagt inn budsjettmidler som gir kommunene kostnadsdekning for bosetting og integreringstiltak. Vi øker vertskommunetilskuddet til kommuner med asylmottak, slik at kommunenes oppgaver innen skole, helse osv. blir fullfinansiert. Vi gjeninnfører ordningen med 100 pst. refusjon av kommunenes kostnader til barnevernstiltak for enslige mindreårige asylsøkere, og vi gir rom for økt satsing på boliger til vanskeligstilte. Frivillige organisasjoner gjør en kjempeinnsats i integreringen av flyktninger. De har stilt opp med klær, mat og omsorg i køene utenfor registreringsmottakene. Røde Kors har flyktningguider som bidrar til sosial kontakt og språkutvikling, og vi har også ideelle organisasjoner som driver mottak. Denne innsatsen er uvurderlig i integreringen og en stor avlastning for UDI og kommunene. Alle verdsetter vi den frivillige innsatsen, men skal vi holde den ved like, må vi bidra med kostnadsdekning for organisasjonene. Senterpartiet har funnet plass til det i budsjettet. Jeg er redd stortingsflertallet er vel optimistiske når de i sin merknad til kommunerammen sier: «Disse medlemmer viser til at regjeringens økonomiske opplegg for kommunesektoren legger til rette for at kommunene og fylkeskommunene kan tilby flere og bedre tjenester.» Flere og bedre tjenester er det dessverre ikke rom for innenfor budsjettet. Når vi tar endringer i befolkningssammensetning og kostnadsutviklingen i betraktning, er det så vidt nok til å videreføre dagens nivå. Likevel ser det litt lettere ut enn i fjor. Da var vi i en situasjon der kommunene skulle dekke inn et tap i skatteinntektene på 2,7 mrd. kr. Det har vært et vanskelig år for mange. I år ser det så langt ut til at det er bedre balanse mellom forutsatte og faktiske skatteinntekter. Senterpartiet har gjennom sitt budsjettforslag gjort det flertallspartiene sier de vil gjøre, men ikke vil finansiere. Vi har lagt inn penger til flere og bedre tjenester på en rekke områder – sysselsettingstiltak gjennom styrking av kvalifiseringsprogrammet, frukt og grønt til elever i grunnskolen, tiltak innen rus og psykisk helse, tiltakspakke for å styrke eldreomsorgen for å nevne noe. Dette er tiltak som også flertallet snakker om, men det blir med snakket så lenge ikke pengene bevilges. Senterpartiet styrker også rammene til fylkeskommunene med 500 mill. kr, hvorav 300 mill. kr til fylkesveibudsjettet, 100 mill. kr i økt tapskompensasjon og 90 mill. kr til kystfylkene for å dekke økte kostnader til båt og fergedrift. Dette er andre året de nye kostnadsnøklene for fylkeskommunene fungerer. Allerede ved behandlingen i kommuneproposisjonen for 2015 ba stortingsflertallet regjeringen komme tilbake med nye beregninger av kostnadsnøklene for kystfylkene med tunge kostnader knyttet til båt og ferger. Dette er ikke fulgt opp, og det mener Senterpartiet er kritikkverdig. 2016 er året da kommunene skal avslutte sine utredninger om kommunesammenslåing og året da regjeringen satser på å få flere hundre kommunestyrevedtak som slutter seg til reformens visjon om færre kommuner. Slik går det ikke. Fra å drømme om 100 kommuner i startfasen, har statsministeren nå gitt uttrykk for at alt under 400 kommuner kan betegnes som en reform. Det ble lagt noen premisser for kommunereformen da den ble lansert i kommuneproposisjonen for 2015. Regjeringen sa at bruk av gulrøtter som infrastrukturtiltak skulle erstattes av reformstøtte. Jeg kan sitere ordrett: «Å knytte reformstøtte opp mot infrastrukturtiltak i en større reform vil også kunne føre til et omfattende arbeid, både på lokalt og sentralt nivå, i tillegg til at det vil legge føringer på kommunenes prioriteringer.» Nå skjer det motsatte, og jeg skal sitere igjen, denne gangen fra budsjettinnstillingens fellesmerknad fra Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre: «Flertallet foreslår derfor å opprette en bevilgning til fylkesveier og andre infrastrukturtiltak, som fylkene eventuelt sammen med kommunene kan søke om midler fra. Det forutsettes at ordningen skal tilgodese kommuner som har søkt eller fattet vedtak om sammenslåing innen 1. juli 2016.» Altså det stikk motsatte av føringene som ble gitt tidligere – 50 mill. kr skal flyttes fra fylkenes prioriteringslister over tiltak som bør tilgodeses, til en ny liste til kommuner som skal lokkes til kommunesammenslåing. Tidligere har alle partier sagt at inntektssystemet for kommunene ikke skal påvirkes av kommunereformen. Nå varsler regjeringen endringer i kommunenøklene, der statsråden sier at inntektssystemet skal endres for ikke lenger å tilgodese kommuner som frivillig velger å stå alene. Både regjeringen og deres støttepartier på Stortinget har understreket at kommunereformen skal forankres lokalt og baseres på frivillighet. Nå vet vi hvordan fylkesmennene er pålagt å være pådrivere, og at de er gitt beskjed om ikke å legge særlig vekt på kommunenes egne konklusjoner når de skal oppsummere kommunereformen sommeren 2016. Vi vet også at regjeringen våren 2017 har varslet at de vil legge fram forslag for Stortinget til sammenslåing av kommuner der de mener det er nødvendig å bruke tvang. Faktum er at regjeringens forutsetninger om forutsigbare rammer og frivillighet blir satt til side når de nå ser at kommunereformen mangler støtte hos innbyggerne og lokalpolitikerne. Nå brukes både pisk og gulrot om hverandre. Jeg håper kommunene klarer å stå imot og konkludere ut fra hva de mener er best for sine innbyggere. Til slutt vil jeg ta opp Senterpartiets forslag i innstillingen.