trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Etter en anbudsrunde innen feltet tverrfaglig spesialisert rusbehandling skal to unike institusjoner med svært lang fartstid bli nedlagt. Det gjelder de to Blå Kors Borgestadklinikkene i Drammen og Vennesla. Ca. 16–17 pst. av den voksne befolkningen vil i løpet av livet ha en ruslidelse, ca. 13 pst. en alkohollidelse og ca. 6 pst. en narkotikalidelse. De fleste rusavhengige i dette landet bruker alkohol, og mange av disse er eldre. Det gjennomførte anbudet vil gi et redusert tilbud til alkohol- og medikamentavhengige og til spillavhengige, og det svekker også kjønnsdelt behandling. Gode fagmiljøer, spisskompetanse og tverrfaglige team bygges ikke over natten. Det er kontinuitet og samarbeid over tid som skaper fagmiljøer med unike tilbud. Disse to institusjonene har gjennom henholdsvis 40 og 70 år opparbeidet erfaring, gode resultater og unike behandlingsmetoder innenfor feltet. Som resultat av nedleggelsen vil antall døgnplasser bli redusert i regionen. Det blir færre korttidsplasser, færre ordinære langtidsplasser, utredningstilbudet og den polikliniske kapasiteten blir redusert, og tjenesten blir flyttet lenger unna de menneskene som benytter seg av tilbudet. Agder-regionen vil bli stående som den store taperen i anbudet, med 27 færre plasser. I Buskerud trekkes DPS fram som et alternativ. Det er ikke reelt. Trykket er stort, og mange vil bli avvist. Mange av pasientene i Vestre Viken HF vil få avrusning, døgnbehandling og poliklinikk på tre ulike steder. Dette vil ikke gi pasientene bedre og mer sømløse overganger. Pasientene til Borgestadklinikken i Skien og gravide og småbarnsforeldre er nå tenkt avruset på Sykehuset Telemark før de overflyttes til klinikk. Disse pasientgruppene ble tidligere avruset i Borgestadklinikkens høyspesialiserte tilbud i nabobygningen på avdeling Borgestad med nærhet til behandlingsteamet som skulle følge dem videre. Det gjorde at pasientene på Bragernes hadde et sømløst forløp med avrusning, døgnenheter og poliklinikk i to nabobygninger i Drammen. Dette tilbudet blir nå borte. Poliklinikken på Bragernes og poliklinikken i Skien har de siste årene hatt en økning i antall konsultasjoner med spillavhengige. Dette blir også et problem. Dette er et verdispørsmål: Skal det være den kortsiktige kjøp-og-salg-tanken som styrer, eller skal menneskenes behov være i sentrum?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Etter mange år med arbeidserfaring i helse- og omsorgssektoren er jeg overbevist om én ting: Kvaliteten i velferdstjenester og de ansattes arbeidsforhold er to sider av samme sak. Skal vi ha trygge tjenestetilbud med kontinuitet og trygghet for innbyggerne, er vi avhengig av å ha trygge ansatte. Derfor er det godt å stå her i dag og fremme SVs forslag og vite at regjeringen med pålegg fra Stortinget nå må gjennomgå vikarbruken i helseforetakene, sørge for nedtrapping i bruken av ekstern innleie og øke bruken av fast ansatte vikarer. Hovedregelen skal være hele og faste stillinger. Samtidig vet vi at i arbeidslivet, særlig når det gjelder helsetjenester hvor de ansatte arbeider tett med mennesker, vil det alltid være en del sykdom, fravær og behov for vikarer. Klart det er behov for ekstraressurser av og til. Det tror jeg ingen, i hvert fall ikke de som selv har jobbet i helsetjenestene, vil nekte for. Problemet er når dette behovet misbrukes, når deltidsansatte ikke får større stillingsbrøk når det er et klart behov for det både hos den enkelte ansatte og på arbeidsplassen. Problemet er når en deltidsansatt havner nederst på ringelisten fordi hun en dag var syk og ikke kunne ta en vakt. Problemet er når vikarene utnyttes ulovlig og grovt, som bl.a. avsløringene om Orange Helse har vist oss. Problemet er når det betales unødvendig dyre mellomlegg til bemanningsbyråene. Store summer går til å leie inn folk i stedet for å bruke pengene på å sikre faste ansettelser og flere hele stillinger. Men om bemanningsbyråene tas i bruk, viser det at det finnes et behov i arbeidslivet for å få tak i folk. Men dette er ikke et behov for bemanningsbyråer. Dette burde vært bedre politisk styrt. Behovet er helt konkret bedre offentlige systemer for å sikre kommunene og helsevesenet tilgang på vikarer og sikre flere faste hele stillinger. Haukeland universitetssjukehus, der deltidsansatte får anledning til en bedre stilling og å fylle på med en fast ansatt vikarstilling på toppen av deltidsstillingen, er et godt eksempel. Det går an å sikre mer trygghet og større stillinger for den ansatte og mer kontinuitet og trygghet for tjenestebrukere, selv om det skulle være behov for vikar.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Et stabilt og forutsigbart patentsystem er viktig for å fremme forskning og utvikling av innovative legemidler. En tvangslisens er en tillatelse for offentlig myndighet til å utnytte en patentert oppfinnelse uten samtykke fra patenthaver. Det må være høy terskel for å benytte tvangslisens. En tvangslisens er et inngrep i patenthavers enerett til å utnytte patentet og gir tvangslisenshaveren rett til å utnytte patentet. Formålet med ordningen er å unngå at patentrettigheter hindrer tilgang til patenterte produkter i en situasjon der viktige allmenninteresser gjør seg gjeldende, f.eks. når epidemier truer, eller i andre krisesituasjoner. Jeg kan ikke se at vilkårene for tvangslisens foreligger når det gjelder Spinraza. En tvangslisens forutsetter at man har en annen legemiddelprodusent enn patenthaveren som kan produsere legemiddelet. En tvangslisens til å kunne utnytte patentet gir ikke mulighet til å pålegge patenthaver å produsere oppfinnelsen for tvangslisenshaver eller tilgang til patenthavers produksjonsfasiliteter og kunnskap. For å kunne utnytte oppfinnelsen på en forsvarlig måte må den aktuelle produsenten ha nødvendig teknisk kompetanse, personale og produksjonsfasiliteter til å produsere legemiddelet. Å utnytte oppfinnelsen på en forsvarlig måte kan være vanskelig og mer komplisert der det aktuelle legemiddelet er. For produksjon av Spinraza finnes det trolig ikke en alternativ aktør med nødvendige fasiliteter og kompetanse. I tillegg har Spinraza fortsatt dokumentbeskyttelse i henhold til legemiddellovgivningen, dvs. at all dokumentasjon på legemiddelets kvalitet, sikkerhet og effekt må framskaffes dersom det skulle bli gitt en tvangslisens. For å klare det må betydelige kliniske studier gjennomføres. Det vil være svært ressurs- og kostnadskrevende og er sannsynligvis heller ikke gjennomførbart i praksis. Norge har begrenset produksjon av legemidler, og det vil ikke være mulig å ha produksjonsfasiliteter som dekker alle behov. På grunn av Norges forpliktelser etter EØS-avtalen, kan parallellimport av pasientbeskyttede produkter bare gjøres innenfor EØS-området. Slik import forutsetter ikke bare at andre EØS-land har fått legemiddelet til en lavere pris, men at disse landene har et overskudd av legemiddelet, og at det da er tilgjengelig for eksport til et annet marked. Markedet for Spinraza er oversiktlig, og det er ikke sannsynlig at andre land har et overskudd som kan dekke det norske behovet. Jeg arbeider for at norske pasienter skal få tilgang til nye legemidler. Dette må imidlertid gjøres innenfor rammene som Stortinget har satt gjennom innstillingen til prioriteringsmeldingen. I tillegg må vi forholde oss til gjeldende regelverk på dette feltet.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Som jeg sa i mitt innlegg, er det helt klart at helseforetakene skal planlegge sin kapasitet med utgangspunkt i de faglige retningslinjene som er fastsatt av Helsedirektoratet, men som – selvfølgelig – er utarbeidet i nært samarbeid med fagmiljøene. Fagmiljøene involveres i utviklingen av de faglige normerende retningslinjene i Norge, og det synes jeg er en veldig god modell – i motsetning til at man her i Stortinget eller jeg i departementet skulle ha laget de faglige retningslinjene. Faglige retningslinjer er et stort arbeid som foregår med en sterk involvering av de fremste fagmiljøene. Sånn bør det også være i framtiden. Mitt krav til helseforetakene er at de følger de retningslinjene når de planlegger sitt tilbud, og det oppfatter jeg at de gjør.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Kapasiteten på sykehusene må tilpasses det som er det forventede behovet når det gjelder fødsler framover, og de faglige retningslinjene. Når en kvinne skal reise hjem etter en vanlig, normal fødsel, og en gjerne også har født barn før og har tryggheten gjennom det, er det som sagt også i tråd med retningslinjene et spørsmål som skal avgjøres i dialog mellom kvinnen og fagfolkene på sykehusene, men der en også skal vektlegge hvilket tilbud som er i kommunen. Jeg var i mitt innlegg inne på hvilken tenkning som ligger bak planleggingen i Bergen omkring samarbeidet med kommunene og den modellen som de ønsker å bruke for denne typen fødende kvinner.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Jeg opplever at de støtter de faglige retningslinjene. De er jo utarbeidet nettopp i samarbeid med dem. Jeg har også hatt møte med dem, og jeg var veldig klar på at hvis de mener de faglige retningslinjene som gjelder i dag, er feil eller bør oppdateres på enkelte områder, er det veldig naturlig og viktig at de tar det opp med Helsedirektoratet, som har ansvar for utviklingen av de faglige retningslinjene. Så er det sånn, og det tror jeg representanten er vel kjent med, at på det enkelte sykehus er det heldigvis alltid en levende faglig debatt om hva som er riktig, hva som er riktig dimensjonering. Det er en debatt som jeg er glad for, som jeg ønsker velkommen, og som også er en forutsetning for at vi kontinuerlig utvikler tjenesten vår så oppleste faglige sannheter blir utfordret. Derfor betyr ikke det at en har faglige retningslinjer, at en ikke skal ha faglig debatt. Men den faglige debatten bør være faglig, ikke politisk.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Jeg mener absolutt ikke at en driver med skremselspropaganda når en har en god faglig diskusjon om både hva som er riktig dimensjonering, og hvordan tilbudet skal være. Det som jeg har reagert på, er noen av de bildene som er blitt brukt, f.eks. der en sammenligner tilbud til fødende kvinner i Norge med hvordan kyr blir behandlet. Det mener jeg er en type billedbruk der det ikke er samsvar mellom billedbruken og det som faktisk er situasjonen i Norge, og det bidrar heller ikke til noen god faglig eller politisk diskusjon. Sykehusene kan ikke planlegge ut fra en idé om at de ikke er i stand til å samarbeide med kommunene. Når det gjelder Helse Bergen, har de omkringliggende kommunene en ordning der jordmødrene er ansatt i kommunen. Så er det en uenighet med Bergen kommune om dette, men selvfølgelig håper jeg at de kan bli enige om en god løsning. Vi styrker også jordmortjenestene i kommunen gjennom statlige tilskudd.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
For det første er jeg helt enig med representanten i at det er behov for flere jordmødre i kommunene. Det er derfor jeg fra 1. januar i år har reversert det Senterpartiet gjorde da de satt i regjering, nemlig å fjerne kravet om at det skal være jordmor i kommunen. Det kravet er nå innført igjen og gjelder fra 1. januar i år. Det andre er at vi som regjering – ikke minst i budsjettavtalene som er inngått med Kristelig Folkeparti og tidligere også med Venstre – har sørget for å styrke det statlige tilskuddet for å bygge ut jordmortjenesten i kommunene. Det betyr at det fra 2014 til 2017 ble over 120 flere årsverk for jordmødre. Jeg er sikker på at vi vil se denne utviklingen forsterke seg gjennom 2018, for i budsjettforliket i 2018 fikk Kristelig Folkeparti inn øremerkede penger til jordmorstillinger i kommunene, i tillegg til dem som regjeringen allerede hadde foreslått. Jeg er helt enig i at vi må styrke tilbudet i kommunene. Det har vi gjort gjennom både å bruke loven, endre på det Senterpartiet gjorde i regjering, og å styrke dette gjennom bevilgninger.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Jeg viser til det justerte forslaget som er omdelt, og til saksordføreren/komitélederens innlegg, og jeg er glad for at noen av de forholdene som jeg påpekte i mitt brev, er tatt hensyn til. Det er likevel grunn til å understreke noen forhold som er krevende med det forslaget som ser ut til å få flertall, som jeg føler ansvar for å opplyse Stortinget om. Jeg merker meg at en mener det er behov for større kapasitet til avrusning. Jeg vil minne om at jeg i foretaksmøtet med Helse Sør-Øst stilte krav om at avrusningskapasiteten skulle opprettholdes i området. Jeg mener også at det er oppfylt. Dette oppfylles, som jeg også har understreket tidligere, ved at tenkningen som nå ligger i de faglige retningslinjene, er at vanlig avrusning er en integrert del av et behandlingsforløp i tverrfaglig spesialisert behandling. Hvis Stortinget nå ønsker at det skal etableres ti nye avrusningsplasser, er spørsmålet da om dette er plasser som er ordinære avrusningsplasser, som nå er en del av et behandlingsforløp i TSB. Da er det ikke klokt å etablere dette som selvstendige plasser, da bør det være tverrfaglige plasser, altså TSB-plasser. De ti plassene som nå er etablert på Sykehuset Telemark, gjelder avrusning som krever høyspesialisert både somatisk og psykiatrisk kompetanse, der en må ha denne kompetansen til stede sammen. Hvis en da skal ha ti nye plasser, bør det selvfølgelig representere det som er dagens faglige tilnærming. Jeg vil også minne om at en nå jobber med pakkeforløp innenfor rusfeltet, der det nettopp ikke skal være ventetid, altså at avrusning og oppstart av tverrfaglig spesialisert behandling skal skje samme dag. Ved å dele dette opp oppstår det som Stortinget og jeg mange ganger har vært opptatt av er et problem, at folk kommer inn til avrusning, og så må de tilbake igjen og vente på videre oppfølging. Dette har også en kostnadsside, og jeg er glad for at saksordføreren viser til at det eventuelt må håndteres i budsjettforhandlingene. Når det gjelder del to av vedtaket, vil jeg minne om at det kan ligge åpenbare rettslige hindringer i veien for at regjeringen kan sikre en spesiell tilbyder en tilleggsavtale. Det er ifølge Helse Sør-Øst ikke juridisk grunnlag for å videreføre dagens avtale med Blå Kors Borgestadklinikken. Når vi skal følge opp tilrådingen i del to av vedtaket, kan det derfor være tale om en ulovlig direkteanskaffelse. Jeg er derfor glad for at flertallet i komiteen har lagt inn dette forbeholdet om at offentlige anskaffelser skal respekteres, og at lovverket skal legges til grunn for det. Jeg vil også understreke at dette anbudet førte til at flere ideelle aktører vant fram og får drive sitt tilbud.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Jeg sier ikke at noen er uklok, men jeg tror det er lurt å lytte til ikke bare én aktør i denne saken. Denne anskaffelsen har gitt mulighet for å etablere avtaler med ytterligere tre ideelle virksomheter, i tillegg til at Borgestadklinikken fortsatt har en meget stor og sentral rolle i tilbudet til denne pasientgruppen. Måten en teller plasser på, kan fort føre til at en teller seg bort. Som jeg sa, skal avrusning nå – i tråd med de nye retningslinjene – være en integrert del av et behandlingsforløp i TSB. Det er nettopp for å unngå det som har vært mye kritisert tidligere – at man får tilbud om en avrusningsplass, men så det er ingen sammenheng i tilbudet, slik at man skrives ut igjen og må vente på å få komme inn i et TSB-tilbud i etterkant. Det vil ikke være mulig etter at de nye pakkeforløpene innføres, og det er viktig at nye anbud tar høyde for det, slik at dette er en integrert del av behandlingstilbudet.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Jeg synes det er ganske alvorlig at representanten på en så åpenbar måte skaper et feil inntrykk av mitt svar til Stortinget. Han leser en halv setning, stopper bevisst ved et komma og fullfører ikke setningen. Setningen som står i svaret, er: «Antall plasser reduseres noe, men plassene vil utnyttes bedre ved at det etableres helhetlige behandlingsforløp.» Det er sitatet, og jeg vil be om at representanten slutter med å gjengi mine sitater på en feilaktig måte. Det er nettopp det som ligger i det jeg har forklart i mitt innlegg i Stortinget. Når det gjelder antall plasser innen tverrfaglig spesialisert behandling, ikke minst hos ideelle, vil jeg minne om at tverrfaglig spesialiserte ideelle rusplasser var vedtatt nedlagt – flere av dem var nedlagt – da jeg overtok ansvaret som helseminister. De er igjen åpnet og driver omfattende behandling, nettopp som følge av at en fikk et regjeringsskifte i 2013.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Helse Sør-Øst har fått bedre økonomi til å kjøpe plasser innenfor tverrfaglig spesialisert behandling som følge av at Høyre, Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet og Venstre nå styrer Norge. Jeg vil minne om at Phoenix Haga ble vedtatt nedlagt under Jonas Gahr Støre som helseminister. Finnmarkskollektivet fikk ikke videreført avtalen under Jonas Gahr Støre som helseminister. Dette er institusjoner som nå er oppe og går og behandler pasienter. Dette anbudet innebærer en utvidelse av den økonomiske rammen på 20 mill. kr utover det som var rammen sist anbudet ble gjennomført, under en Arbeiderparti-styrt regjering. Det var også en utvidelse av det økonomiske grunnlaget. Bakgrunnen for at Borgestadklinikken selv sa opp denne avtalen som de hadde gått inn på, var at de økonomiske betingelsene i den forrige avtalen var så dårlige at det ikke var mulig å leve med. Det er også en årsak til at Helse Sør-Øst økte de økonomiske rammene, og at institusjonen nå får bedre betalt for aktiviteten den har.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Jeg står for det jeg sa om at det ikke er riktig at det offentlige bygger opp tilbud som ideelle kan betjene. Men det er ikke det som er tilfellet når det gjelder de ti plassene. Det var i forkant av dette anbudet avklart at på samme måte som i alle de andre helseregionene våre er det behov for høyspesialiserte avrusningplasser med høy somatisk kompetanse for å avruse de sykeste pasientene. Det oppfattet jeg egentlig ikke var noe særlig omstridt før anbudet heller. At Sykehuset Telemark da, for å løse den oppgaven de har et ansvar for, inngår et samarbeid med Blå Kors for å benytte seg av deres kompetanse og betaler for det, synes jeg er positivt. Det viser også en vilje til nettopp å samarbeide med private ideelle for å løse offentlige helseoppgaver, for dette er et tilbud som man ikke kunne ha gitt med samme kvalitet på et sykehus som ikke har et somatisk tilbud i tillegg.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-24:
Jeg har gjennom flere år stilt krav til helseregionene om at sykehusene skal jobbe med en heltidskultur, og at flest mulig skal ansettes i hele, faste stillinger. Det gir bedre tjenester, og det sikrer kontinuitet i oppfølgingen av pasientene. Arbeidet i sykehusene og i helseregionene har gitt resultater. Bruken av deltid for fast ansatte i sykehusene har gått ned med mer enn 20 pst. i alle helseregionene siden 2010, og reduksjonen har fortsatt hvert år siden da. Fra januar 2013 til mars 2018 varierte reduksjonen fra 3,5 pst. til 17,1 pst. mellom helseregionene. Samtidig har andelen medarbeidere som har fått høyere stillingsprosent, økt. Gjennomsnittlig stillingsprosent for fast ansatte ligger på om lag 90 pst. i alle helseregioner. Utviklingen går i riktig retning, men vi er ikke i mål. Faste, hele stillinger er viktig for å beholde og videreutvikle kvalifisert arbeidskraft, rekruttere kompetente medarbeidere, utvikle et godt arbeidsmiljø og redusere sykefraværet. Det er et lederansvar å sikre en riktig og forsvarlig bemanning. Jeg mener helseforetakene må ha frihet til å kunne organisere sine ressurser og tilpasse seg lokale variasjoner og behov. Det er bra at flere sykehus har etablert egne vikarpooler eller bemanningsenheter. Det er positivt. Medarbeidere i deltidsstillinger gis mulighet til å øke sin stillingsprosent, og den enkelte medarbeider gis mulighet til å bygge kompetanse. Slike løsninger har også bidratt til å gi nyutdannet helsepersonell faste, hele stillinger, og tiltaket kan også på sikt bedre rekrutteringen. Regjeringen har også fremmet et lovforslag som styrker nettopp rettsstillingen for deltidsansatte. Bruk av ekstern innleie i spesialisthelsetjenesten er i all hovedsak svært lav. Innleie benyttes som en siste utvei for å dekke opp fravær og ved utfordringer knyttet til å rekruttere riktig kompetanse. Helseforetakene har utarbeidet grundige rutiner knyttet til inngåelse av rammeavtaler med bemanningsbyråer. Sykehusinnkjøp HF benyttes som felles avtaleforvalter og til oppfølging og revisjon av inngåtte rammeavtaler. Når det gjelder forslaget om å ta initiativ til fast ansatte vikarer i kommunene, vil jeg minne om at jeg ikke har samme styringsmulighet overfor kommunene. Det er kommunene og partene i arbeidslivet som må komme fram til tiltak og virkemidler i den kommunale sektoren. Jeg mener forslaget fra representantene er godt ivaretatt gjennom etablerte krav og rapporteringsrutiner. Systematisk arbeid over flere år i helseregionene med strategisk bemannings- og kompetanseplanlegging gir mindre bruk av ekstern innleie og øker andelen fast ansatte.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Under høringen ga flere av faginstansene tilbakemelding om at tidlig hjemreise ikke er faglig begrunnet. Tvert imot mente de at flere helseforetak nå legger opp til en for kort liggetid. Særlig er de to første døgnene etter fødsel viktig for observasjon av barnet. Det har i denne debatten blitt sagt at politikere ikke skal vedta hvor lenge kvinner skal ligge på barsel, da dette er en faglig beslutning. Kan helseministeren akseptere at helseforetakene han har ansvar for, planlegger for en liggetid som fagfolkene advarer mot?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Ved Helse Bergen, som er mye omtalt, sier man at kompliserte fødsler/risikofødsler – om lag 20 pst. – vil ha seks døgn liggetid, mens 40 pst. av de fødende vil kreve mer oppfølging og kan forvente ca. fire døgn på sykehus. Dette er fra svaret som jeg fikk fra helseministeren på mitt skriftlige spørsmål. Men der står det også: «Omlag 40 pst. av de fødende vil være friske kvinner som har gjennomgått et normalt svangerskap, en normal fødsel og har fått et friskt barn.» Her fikk jeg ikke svar på hvor mange dager eller hvor lang tid man så for seg at de skulle bli liggende. Da er mitt spørsmål til helseministeren: Blir det et reelt valg for kvinnen hvis kapasiteten på sykehuset er bygget for liten i utgangspunktet?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Helseministeren er inne på at det er faglige retningslinjer som skal ligge til grunn, men jeg følte ikke at jeg fikk helt svar på hva han mener om at fagfolkene som deltok på høringen, sier at dette ikke er faglig begrunnet. Det er snakk om Jordmorforeningen, Legeforeningen osv. Støtter de da ikke disse faglige retningslinjene?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Forslagsstillerne tar her opp en svært alvorlig problemstilling. Bakgrunnen for forslaget er bl.a. at Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress i desember 2017 publiserte en undersøkelse som indikerer at rundt 65 000 eldre over 65 år er utsatt for vold i Norge. En samlet komité ser med bekymring på dette. Til tross for at undersøkelser viser at vold mot eldre er utbredt, finnes det likevel svært begrenset forskning på overgrep i sykehjem. Det er derfor på høy tid at en multimetodestudie om vold og overgrep mot eldre pasienter i norske sykehjem nå skal settes i gang, og komiteen ønsker å få informasjon om resultatene fra denne studien når de foreligger. Komiteens flertall mener imidlertid at det i for liten grad rettes søkelys mot vold i nære relasjoner blant eldre mennesker, det være seg i institusjoner eller i hjemmene. Det er derfor viktig å foreta en omfangsundersøkelse for i større grad å få kunnskap om omfanget av vold mot eldre, for så å iverksette treffsikre tiltak for å bekjempe dette. Eldre er en like mangfoldig gruppe som alle andre. Eldre kan være friske, aktive, og de er gjerne ressurser i nærmiljøet. Eldre kan også være syke og pleietrengende. I et parforhold kan eldre være pasient og pårørende. I alle disse rollene kan situasjoner med vold oppstå, og i mange tilfeller kan eldre være svært sårbare. For noen kan sykdom føre til at man endrer personlighet, at man blir aggressiv og utagerende. Dette kan igjen føre til at pårørende blir utsatt for vold. På sykehjemmene kan det oppstå voldelige situasjoner som de ansatte må håndtere. En samlet komité understreker at menneskerettighetene gjelder alle, uansett helse og livssituasjon, men vil særlig trekke fram at mennesker med en demensdiagnose har en særlig sårbarhet og risiko for rettighetskrenkelser, fordi sykdommen bl.a. rammer kommunikasjonsferdigheter og fører til avhengighet av andres hjelp. Komiteen deler Nasjonalforeningen for folkehelsen sitt syn på at systematisk brukermedvirkning er avgjørende for å ivareta menneskerettigheter i eldreomsorgen. Komiteens flertall viser til at den langsiktige løsningen på brudd på menneskerettigheter i eldreomsorgen er høyere grunnbemanning. Flere fagfolk på jobb vil gi mer tid til omsorg og forsvarlig behandling av alle pasienter. Det vil også være lettere å oppdage omsorgssvikt og overgrep når man er nok ansatte på jobb, i både sykehjem og hjemmetjeneste. Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti står bak komiteens innstilling: «Stortinget ber regjeringen vurdere konkrete tiltak for å forebygge overgrep i sykehjem gjennom god grunnbemanning, bedre ledelse og opplæring av ansatte i sykehjem.» Med det vil jeg takke komiteen for samarbeidet.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Noe av det som forslagsstillerne her er opptatt av, er at man skal ha en god nok grunnbemanning i hjemmesykepleie, sykehjem osv. for å levere gode tjenester. I forbindelse med revidert nasjonalbudsjett som nå er lagt fram, setter regjeringen av 140 mill. kr ekstra til kommuner som er med i forsøk med statlig finansiering av eldreomsorgen, og begrunner dette bl.a. med økte demografikostnader. Hvordan ser eldreministeren for seg at andre kommuner, som ikke er med i forsøket, skal klare å møte disse utfordringene, bl.a. for å hindre vold og overgrep og sikre en god bemanning i sine omsorgstjenester?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Takk skal du ha. Det jeg lurer på, er om det er samsvar mellom den styrkingen som kommuner som er med i statlig finansiering av eldreomsorgen, får, sett opp mot det andre kommuner får – for alle kommuner har like stort behov for å styrke sine tjenester, og de fire milliardene som statsråden henviser til, handler om alle tjenester, mens de 140 millionene til seks kommuner er øremerket eldreomsorg. Hvor mye styrkes eldreomsorgen gjennom de frie inntektene til kommunene, slik at de gjøres i stand til å øke grunnbemanningen og ikke minst hindre vold og overgrep mot eldre?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Jeg føler at jeg ikke får helt svar på spørsmålet, for det virker som om disse seks kommunene får en styrking som de andre kommunene ikke nyter godt av. Blir det da en reell sammenligning mellom kommunene som er med i statlig finansiering, og øvrige kommuner? Eller er det slik at de settes i bedre stand til å løse oppgavene i eldreomsorgen på grunn av særskilte økte rammer, sammenlignet med alle andre kommuner som står utenfor forsøket? Det er det jeg ønsker svar på av statsråden.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2018-05-24:
Fødsel og det å få barn er den største begivenheten i livet. Jeg er så heldig at jeg har fått oppleve dette tre ganger, og det er bare litt over et år siden jeg var inne siste gang. Her møter en virkelig helsevesenet på sitt beste. Når jeg leser disse forslagene og hører diskusjonen, får jeg inntrykk av at tilbudet i Norge er dårlig. Dette er mer egnet til å skape bekymring enn faktisk å gi dem som nå venter barn, en ro på at de kommer til å møte et godt helsevesen i Norge som gir fantastisk service. Brukerundersøkelsene viser at det gjennomgående er god tilfredshet, og de fødende er mer fornøyd i 2016 enn de var i 2011. Jeg mener at det ikke er politikere som skal vedta når nybakte mødre skal reise hjem. Det er det de selv som føler på, kjenner på, i samråd med fagfolk, enten det er sykepleiere, leger eller jordmødre, som er til stede og kan gi gode råd og veiledning i den situasjonen den enkelte er i. Jeg merker meg at helseministeren har sagt: «Ingen skal reise hjem før familien er i stand til å ta vare på barnet hjemme.» Det er noe jeg har merket meg, og det er det som er det viktigste her. Det vil variere fra person til person. Fødende er like forskjellige som alle andre. Hvordan fødslene går, er også svært forskjellig. Jeg må si at etter min erfaring er det stor forskjell på førstefødsel og tredjefødsel og hvor raskt man føler at man er dreven til å kunne reise hjem igjen og greie seg mest mulig selv. Det som er godt, kan bli bedre, og jeg er glad for at denne regjeringen jobber for det. Men disse forslagene er å slå inn åpne dører. Det er ingen grunn til å stemme for forslag som allerede er regjeringens politikk.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2018-05-24:
Det er veldig bra at Sosialistisk Venstreparti setter omsorgssvikt og overgrep i eldreomsorgen på dagsordenen. Det fokuseres veldig mye på vold og overgrep mot barn og unge, men eldre snakker vi altfor lite om. I min tid som byråd i Oslo fikk jeg kjennskap til mange rystende historier, om det som skjedde både i sykehjem, i hjemmetjeneste og også i hjem. Det er eldre som blir banket opp av ektefeller og barn, eldre som blir utsatt for overgrep fra slektninger, eldre som har barn som er rusmisbrukere, og som truer seg til og stjeler penger – eldre som rett og slett lever i et helvete. Vern for eldre var et fantastisk tilbud som vi hadde i Oslo, og som er der fremdeles. Der har man nå også fått en nasjonal kontakttelefon, og det er veldig, veldig bra. Jeg synes det er bra at Forskningsrådet har fått tildelt midler til studie om vold og overgrep mot eldre beboere i sykehjem, for vi trenger mer kunnskap om hva som foregår. Det er bra at det settes på dagsordenen i opplæringen av ansatte, for det er de som må se hva som foregår. Mye er nesten for utrolig til å være sant. Derfor er det viktig at man vet hva som kan skje, og kjenner tegnene på det som skjer. Det er også bra at vi har fått på plass krav om politiattest for dem som ønsker å jobbe i kommunal helse- og omsorgstjeneste, fra 1. januar 2017. Det var en sak jeg gjentatte ganger sendte brev om til den rød-grønne regjeringen, fordi jeg så behovet for å få det på plass. Vi har eksempler på at ansatte i hjemmetjenesten svindlet og stjal fra beboere for deretter å søke seg jobb i andre kommuner, der de kunne fortsette denne praksisen. Derfor er det så bra at dette etter mange, mange år endelig er på plass. Det har skjedd en god del, men mye mer må gjøres. Jeg er helt trygg på at eldreministeren kommer til å prioritere dette området. Dette handler om tryggheten og verdigheten i livet til eldre mennesker, som fortjener det aller beste.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-24:
Eg vil starta der førre replikant sleppte. Ingen er jo ueinige i dei faglege retningslinjene. Eg oppfattar at eit samla fagmiljø synest dei er veldig gode, og dei har fått stor oppslutning ute i tenestene. Kritikken går på at det vert umogleg for fagpersonane å følgja dei opp, på grunn av den situasjonen som er på sjukehusa no, bl.a. at liggjetida vert stadig kortare. Spesielt har det ført til kritikk at ein byggjer bygg som òg legg opp til at gjennomsnittleg liggjetid må ned, utan at kommunane er bedne om det på førehand. Det samarbeidet som vart vist til i Bergen, var eit veldig bra samarbeid så lenge det var finansiert av helseføretaka. Det er ikkje slik det vert lagt opp til no. Så spørsmålet mitt er: Er det slik at helseministeren meiner at fagmiljøet – legar, helsesystrer og barnelegar – òg driv med skremselspropaganda, slik helseministeren skuldar oss for å gjera?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-24:
Eg trur kanskje helseministeren bør ta seg ein tur til Bergen og snakka med dei omkringliggjande kommunane. Eg får jamleg meldingar frå kommunelegar som fortel ei litt anna historie enn det statsråden her uttaler. Det synest eg han kan ta med seg. Det er eit problem at kommunar har for få jordmødrer, og dei merkar det veldig godt dersom dei no vert pålagde enno kortare liggjetid. Kommunane må ta ansvar for spedbarn som berre er to døgn eller seks timar gamle. Ifølgje Jordmorforeningen manglar det mellom 600 og 700 årsverk berre for å oppfylla dagens retningslinjer. Det vil ta mange tiår viss ein skal koma opp i dette med den takten som har vore. Kva vil statsråden gjera for å sørgja for 700 nye årsverk i kommunane innan kort tid?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-24:
Senterpartiet er bekymra fordi vi ser at det skjer ei sakte nedbygging av ideell sektor i Noreg. Trass i fagre politiske løfte gitt av alle stortingsparti om viktigheita og nødvendigheita av ein sterk og veksande ideell sektor, er det altså ei anna verkelegheit som er ute i praksis. Ideell sektor driven utan profitt har vekse fram over år og har bygd ein stor kompetanse. Ofte har ideell sektor vore føregangsmodell for utvikling av det offentlege helsevesenet, og Senterpartiets mål er at ideell sektor ikkje skal vera eit supplement, som mange seier, men ein integrert del av eit sterkt offentleg helsetilbod. Vi skil skarpt mellom private ideelle tilbydarar og private kommersielle tilbydarar. I 2016 fremja Senterpartiet eit forslag for Stortinget om å be regjeringa «innføre et mål om at 25 prosent av den samlede omsorgssektoren skal være organisert og drevet som ideell virksomhet innen 2030». Det fekk vi ikkje fleirtal for, men vi fekk fleirtal for at Stortinget bad «regjeringen fastslå et mål om vekst i andelen av den samlede helse- og omsorgssektoren som skal være organisert og drevet som ideell virksomhet, og på egnet måte legge fram for Stortinget en plan med kortsiktige og langsiktige tiltak for å oppnå dette». I det forslaget som vi fremjar i dag, vert det reist kritikk mot anbodsrunden i Helse Sør-Aust når det gjeld rusbehandling, og det er det gode grunnar for. Talet på ordinære langtidsplassar vert redusert frå 23 til 10, 10 utgreiingsplassar vert lagde ned og ikkje erstatta, talet på døgnplassar vert redusert frå 129 til 110, og talet på polikliniske konsultasjonar er redusert frå vel 8 000 til 5 000. Helse Sør-Aust meiner at anskaffinga har bidrege til å styrkja tenestene. Eit fleirtal her les saka annleis, at både kvalitet og kapasitet i regionen sin avrusingskapasitet vert svekt som eit resultat av anbodet. Når 20 avrusingsplassar på Blå Kors Borgestadklinikken vert erstatta av ti plassar i helseføretaket, er det ei halvering. Statsråden skriv at nedtrekk av behandlingsplassar kan forklarast med at avrusing i anbodet frå Helse Sør-Aust er lagt inn som ein del av behandlinga. Det synest eg er spesielt. Det finst i dag nasjonale faglege retningslinjer for nettopp denne typen teneste, og det finst ikkje noko i desse retningslinjene som tilseier at integrering av avrusing i eit heilskapleg behandlingsløp skal føra til mindre behov for behandlingsplassar. Difor inneber dette anbodet i Helse Sør-Aust eit reelt tap av behandlingskapasitet for menneske med alkoholavhengigheit og/eller medikamentproblem. I regjeringsplattforma står det at dette behandlingstilbodet skal verta styrkt. No skjer det motsette. Vi fremjar forslag om det, som eg tar opp no, og ein del andre forslag. Eg synest det er dumt at ikkje Kristeleg Folkeparti er med oss på forslaget om at det skal verta fleire behandlingsplassar for alkoholavhengige. Elles støttar vi fleirtalsforslaget.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-24:
I januar i år hadde Aftenposten eit oppslag om at norske sjukehus bruker 900 mill. kr kvart år på å leiga inn vikarar. Frå 2012 til 2017 brukte helseføretaka totalt 4,3 mrd. kr på innleige av legar, sjukepleiarar og anna helsepersonell. Rekrutteringsvanskar for helsepersonell er ikkje eit nasjonalt problem, det er eit globalt problem. På verdsbasis manglar ein nesten 4,3 millionar helsearbeidarar, og i denne innstillinga peiker ein samla komité på at målet i Noreg må vera å oppnå eit mest mogleg berekraftig nasjonalt tenestetilbod med kvalifisert arbeidskraft og unngå uetisk rekruttering av arbeidskraft frå land som sjølve har kritisk mangel på helsepersonell. Det er ein prinsipielt viktig merknad. I innstillinga om dette representantforslaget er det ein samla komité som i merknadene sine presiserer at vikarar berre skal kunna erstatta fast tilsette ved sjukdom etc., og ikkje vera ein fast måte å bemanna helse- og omsorgstenestene våre på. Ein samla komité viser òg til at låg grunnbemanning kan gi seg utslag i høgare sjukefråvær og auka behov for vikarar. Fleire heile faste stillingar i helse- og omsorgstenestene vil kunna motverka behovet for innleige. Ein samla komité skriv òg at det er svært viktig at helsetenesta reduserer bruken av ekstern innleige til eit absolutt minimum og har eigne planar for langsiktig rekrutteringsarbeid og utdanning av eigne medarbeidarar med riktig kompetanse. Ein samla komité viser òg til at stor vikarbruk i helse- og omsorgstenestene vil påverka kvaliteten og vera ein fare for pasientsikkerheita, og at bruk av bemanningsbyrå òg er dyrare enn å tilsetja eigne helsearbeidarar. Arbeidarpartiet, Senterpartiet, SV og Kristeleg Folkeparti står bak fleirtalsinnstillinga, der ein i forslag til vedtak I ber regjeringa om å gjennomgå vikarbruken i helseføretaka for å sjå til at bruken ikkje er i strid med reglane i arbeidsmiljølova, og i forslag til vedtak II ber regjeringa sørgja for nedtrapping i bruken av ekstern innleige i helseføretaka parallelt med auka bruk av fast tilsette vikarar, også kjende som vikarpoolar. Så står Arbeidarpartiet, Senterpartiet og SV bak mindretalsforslag om å be regjeringa sørgja for at alle helseføretaka har ordningar med vikarpool, om å leggja til rette for at flest mogleg deltidstilsette får tilbod om fast vikarstilling for å gi dei heil stilling, om å ta eit initiativ overfor partane i arbeidslivet om eit samarbeid for oppretting av vikarpool med fast tilsette vikarar i kommunane, og om å fastsetje konkrete og målbare krav til ein høgare del heiltidsstillingar i helseføretaka. Med det vil eg anbefala komiteen sine forslag til vedtak.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-24:
Nasjonal institusjon for menneskerettar la i 2014 fram rapporten som det vert vist til i dette forslaget, Menneskerettigheter i norske sykehjem. Der vart det konkludert med at behandlinga i norske sjukeheimar neppe er i overensstemmelse med Noregs menneskerettslege plikter. Og rapporten viste til avdekking av grove tilfelle der omsorgssvikt og overgrep har ført til dødsfall, seksuell utnytting, grov tvang og neglisjering, og viste òg til mindre grove situasjonar som òg kan vera eit brot på menneskerettane, f.eks. ulovleg bruk av tvang, fastbinding og medisinering utan samtykkje for å gjera ein bebuar roleg, nedverdigande behandling, som det å måtta gå med bleie i staden for å bli følgt til toalettet og å verta pålagt ei urimeleg lang sengetid om natta. Dette handlar òg om menneskerettar. Som både forsking og tilsynsrapportar frå tidlegare viser og tilbakevendande saker i mediene indikerer, opplever bebuarar på sjukeheim manglande omsorg og mangel på nødvendig helsehjelp. Dette kan vi seia i denne saka utan å verta skulda for krisemaksimering, fordi vi har mange rapportar som det er uunngåeleg for Stortinget å ta på alvor. Situasjonen bør ikkje overraska oss. I denne saka, som i fødselssaka, har vi eit av verdas beste helsetilbod til eldre, men samtidig må vi ta på alvor dei tilbakemeldingane som er komne. Dette er ei alvorleg sak. Eg har vore med og behandla alle dei tre forslaga frå SV, og eg er, som representanten frå SV, uroleg for at vi i Stortinget ikkje no kan få fleirtal for forslaga om å gjera ei kartlegging. Vi må ha kunnskap, vi må ta på alvor det som har kome fram i tidlegare rapportar, og vi må sjølve ta initiativ for å få ei kartlegging av denne situasjonen i norsk eldreomsorg. Det er sjølvsagt bra at ein har fått fleirtal for eit forslag om å «vurdere konkrete tiltak» for å førebyggja overgrep i sjukeheim gjennom god grunnbemanning, betre leiing og opplæring av tilsette i sjukeheim. Vi er inne på dei tre viktigaste tinga – god grunnbemanning, betre leiing og opplæring av tilsette. Samtidig er ikkje dette forslaget formulert så veldig tydeleg ved at ein skal «vurdere konkrete tiltak». Eg håpar at vi har ei regjering som tar dette på alvor, at den nye eldreministeren ser på dette som ei av sine aller viktigaste oppgåver.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Det er behov for å styrke jordmortjenesten i kommunene. Jeg kommer akkurat fra høring om kommuneproposisjonen for 2019, og det er nok ikke rom innenfor den økonomien til 600–700 nye årsverk for å sikre det som regjeringen nå sier. Jeg har fulgt denne debatten med litt forundring. Jeg får stadig henvendelser fra Jordmorforeningen og fra mødre som opplever at det ikke er noe problem med det faglige innholdet som står i planer og retningslinjer, men med praktiseringen av det og muligheten til å praktisere det – både på sykehusene, på fødeavdelingene og når det gjelder hjelpen man skal få hjemme i sin egen kommune, etter at man er skrevet ut. Som en av dem som har prøvd dette underet det er å føde, tenker jeg at det må være lov å legge seg nedpå litt. Det kan være helt normalt, og ingen sykdom hos verken mor eller barn, men det kan som sagt være behov for å få legge seg nedpå i litt mer enn fire timer, selv om alt er normalt. Jeg føler at statsråden ikke tar tak i noe av det som har vært ankepunktet nå, nemlig at man tillater bygging av nye sykehus som er basert på forutsetningen om at man ikke skal få lov til å legge seg nedpå i mer enn maks. fire timer, i hvert fall ifølge en slags gausskurve eller av antall fødende, og at det i det reelle valget i dialog mellom den fødende og helsepersonell ikke gis rom for de individuelle tilpasningene som kanskje må til. I de tilfellene der det ikke skjer noe dramatisk, vet man nødvendigvis heller ikke alltid hva som skjer i kroppen. Det kan være at man har født både ett og to barn og får seg en overraskelse med nummer tre. Da er kanskje reaksjonene helt annerledes. Jeg må si jeg er bekymret for det. Jeg ønsker ikke å skremme noen, men når fagmiljøene så tydelig sier til oss at de premissene som nå legges for noen av de nye fagavdelingene, ikke gir rom for denne individuelle vurderingen som ligger til grunn for de faglige retningslinjene, er det grunn til å være bekymret. Jeg mener at statsråden ikke svarer på disse spørsmålene i det hele tatt, og dermed heller ikke tar det ansvaret han har.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Jeg opplever at det er stor enighet, både politisk og faglig, om at faste, hele stillinger er bra for kvaliteten. Spørsmålet er om rammebetingelsene er til stede, både i kommunehelsetjenesten og i spesialisthelsetjenesten, for å realisere det. Det har vært mange runder med nedskjæringer også i sykehusene, under ulike regjeringer. Noe som da har vært veldig vanlig, er at det innføres streng ansettelseskontroll når budsjettet skal ned. Sjøl har jeg nå fått informasjon om at Sykehuset Innlandet må skjære ned ganske mye, og da er budet at streng ansettelseskontroll er svaret. Så blir det færre og færre fast ansatte, pasientene kommer likevel, og så må man leie inn vikarer, for det går ikke i hop. Man jobber seg på en måte inn i en slags kronisk for lav grunnbemanning. Jeg skjønner at det er mange som jobber med dette, men jeg tror det er en «mismatch» et sted mellom de innsparingskravene og de økonomiske styringskravene som blir lagt, og det å jobbe fram både heltidskultur og faste stillinger og å bruke personalressursene mest mulig fornuftig. Det er ingen som har kriminalisert vikarbyråene, men jeg tror vi alle sammen er enige om – og det var det jeg startet med, og statsråden nikket – at hele, faste stillinger er det som sikrer kvaliteten best. Da er det dumt å betale mye mer for en ansatt som bygger opp kompetanse og neste gang er et annet sted, i stedet for å tenke litt mer langsiktig – ansette folk fast, ha en noe større grunnbemanning, slik at man også kan ta disse svingningene litt mer sjøl og faktisk bygge opp kompetanse i egen virksomhet. Begrepet «forsvarlig bemanning» ligger til grunn hele tiden, og man må forutsette at det gjøres. Men i praksis driver man fram økt vikarbruk ved at man kronisk både underbemanner og underfinansierer helsetjenesten.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Først vil jeg ta opp forslaget fra SV og Senterpartiet i innstillingen. Forslaget vi behandler nå, har vært fremmet flere ganger før. Jeg må innrømme at første gang jeg fikk rapporten fra Kunnskapssenteret i hendene, ble jeg veldig sjokkert. Jeg visste at ting foregikk, men det omfanget som ble avdekt i rapporten om vold og også menneskerettighetsbrudd, er svært alvorlig. Derfor tar vi noen små steg, men jeg må si det er beklagelig at man fra flertallets side heller ikke denne gangen vil være med på å få en skikkelig kartlegging av situasjonen. Flere av dem som har vært oppe og snakket før meg, sier at dette handler både om nok bemanning og om kvalitet i bemanningen. Det er selvsagt riktig. En ting er at færrest mulig bør være alene på jobb der en kan risikere selv å bli utsatt for vold, men også å utøve vold mot andre. Det vet vi er tilfelle i mange av disse jobbene, en er alene på jobb med et svært ansvar. Sykepleierforbundet hadde en undersøkelse nå i vinter som vi skal ha en interpellasjon om om noen dager. Den handler om at ansatte i omsorgstjenesten må bruke både beroligende medisiner og sovemedisiner fordi de er alene på jobb og ikke klarer å gjøre jobben sin. Dette handler også om at det må være nok kvalifiserte folk på jobb, at arbeidsmengden er slik at de faktisk er i stand til å utføre jobben sin på en forsvarlig måte. Jeg har lest litt i Helsetilsynets tilsynsmelding for 2017 og sett hvordan de har ført tilsyn med f.eks. helse- og omsorgstjenestene i kommunene. Når det gjelder plikt til forsvarlighet, § 4-1, har de f.eks. vurdert 623 saker, og i hele 252 saker har det vært konstatert lovbrudd: altså lovbrudd – ikke noe som er beklagelig, men lovbrudd. Det er de sakene som er undersøkt. Alt dette trenger ikke å være vold eller den type ting, men det er ganske alvorlig. Det er behov for både kartlegging, informasjon, kunnskap og bedre bemanning slik at man i hvert fall sikrer at det er nok folk på jobb – at omsorgssvikten ikke skyldes for lite kapasitet og bemanning.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Realiteten er at det har ikke kommet én krone til de andre kommunene i revidert budsjett, og i kommuneproposisjonen ligger det heller ingenting for å styrke eldreomsorgen, på tross av at demografien er slik i alle kommuner – i noen av kommunene mye verre. Så det er en klar sammenheng mellom hva kommunene faktisk har ressurser til, og den eldreomsorgen de klarer å gi, både ved antall ansatte og ved den kompetansen de klarer å bygge opp og beholde, og ikke minst rekruttere, noe statsråden også var inne på. Statsråden snakker om møtet mellom helsearbeideren og pasienten. Men noen ganger hender det at det møtet ikke skjer engang, altså at eldre blir liggende uten at noen ser dem, og uten at de får omsorg. Hva har statsråden prioritert i revidert budsjett og i kommuneøkonomien til neste år for å møte dette behovet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
De pengene som har kommet i revidert budsjett nå, har jo ikke kommet til alle kommunene. Det er direkte feil – det har de ikke gjort. Statsråden nevnte i sitt innlegg Helsetilsynet som et av de organene staten har for å føre tilsyn med at det ikke foregår menneskerettighetsbrudd eller vold og overgrep innenfor omsorgen. Jeg har meldingen fra 2017 med meg, og jeg har et konkret spørsmål til statsråden: I hvilken grad har statsråden og regjeringen lagt funnene i tilsynsmeldingene til grunn for prioriteringene i kommuneøkonomien, slik at det er mulig å realisere og – for å si det sånn – fjerne årsaken til mange av de bruddene som vises i denne meldingen på veldig mange områder, også innenfor eldreomsorgen, der det påvises mangler som er både lovbrudd og til dels menneskerettighetsbrudd?