trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-27:
Jeg takker for en god replikk, som gir meg muligheten til å snakke om noe av det som ligger mitt hjerte aller nærmest, nemlig hvordan vi skal greie å bruke våre ressurser best i vårt samfunn. Hvis representanten slår opp i dagens innstilling, vil hun se balansen i SVs budsjett, som faktisk er 23 mill. kr mindre enn Regjeringens. Vi strammer altså inn 23 mill. kr mer enn det Regjeringen gjør. Det gjør vi nemlig, som jeg sa i mitt hovedinnlegg, for å vise at det finnes handlefrihet og det finnes mulighet til å prioritere annerledes, hvis man vil. Jeg anviste også i mitt innlegg hvordan vi faktisk gjør dette, uten at jeg skal gå i detalj om det. Jeg er glad for at Kristelig Folkeparti ser det gode i SVs politikk. Jeg er glad for at man her kanskje er villig til å møte oss noe mer enn de så langt har gjort, i satsingen på skolen. Det finnes altså ikke noe valg, man kan like det eller ikke, men det kommer til å bli flere ansatte innenfor alt som går på velferdsproduksjon og alt som går på kunnskapsproduksjon. Hvis vårt samfunn overhodet skal ha noen mulighet til fremdeles å være et velferdssamfunn utover i dette århundret, vil det kreves stadig mer. Det vil bli krevd bedre eldreomsorg, flere barnehageplasser og bedre skoler. Dette vil ikke være noe SV-krav alene, alle vil kreve det – til og med høyrefolk mener at skolen skal være bedre. Da trenger vi folk. Og hvordan greier vi å skape ressurser i vårt samfunn til å satse på dette som alle mener er viktigst? Ja, da må man faktisk prioritere. Det betyr at alle tiltak som kan foreslås, enten av SV eller andre, for å få mennesker til å stå lenger i jobb og for å få mennesker til å bruke sin arbeidskraft bedre, på en annen måte, er tiltak vi ønsker hjertelig velkommen. For det er dypest sett dette som er viktig: Kunnskap er framtiden. Det finnes ikke noe annet alternativ enn at vi har kunnskap. I revidert budsjett har vi valgt å ta med en tabell, som vi tar med i hvert eneste av våre alternative budsjett, for den viser hva som er vårt samfunns viktigste ressurser. Mange tror at det er oljeformuen, men på denne tabellen er den en liten «pillemikk» helt nederst i venstre hjørne. Det er folk, det er det vi har i hodet, det vi har i hendene, som er vår nasjons viktigste fortrinn. Det er dette vi må prøve å gjøre enda bedre. Det betyr at det å satse på folk, er å satse på framtiden, og det er faktisk SVs alternative budsjett i et nøtteskall.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-27:
Jeg tror at denne høsten for mange av oss, også meg, har vært en lærepenge i hvordan man har tenkt tradisjonelt når det gjelder å se farer, og at nye farer oppstår på områder man kanskje ikke hadde tenkt seg. Det betyr at det norske forsvaret og også vi i Stortinget, tror jeg, nå har fått en voksenopplæring i at det moderne trusselbildet er veldig forskjellig fra det trusselbildet som vi på en måte tradisjonelt er opplært til å se. Det betyr at en styrkeoppbygging i Indre Troms ikke øker vår sikkerhet, det betyr at mange av de tradisjonelle forsvarsinvesteringer som er foretatt for å øke vår egen trygghet, overhodet ikke er i nærheten av å øke vår egen trygghet, for det er ikke derfra trusselen kommer. Det trusselbildet som har blitt rullet opp i all sin gru foran hele verdens øyne, gjør at vi innenfor også dette feltet er nødt til å se på hva vi bruker pengene på, hva vi faktisk investerer i. Vi er selvfølgelig innforstått med at Forsvaret har inngått kontrakter når det gjelder mange av disse tingene. Vi mener faktisk at det hadde vært riktig å reforhandle noen av disse kontraktene for å få dem mindre omfangsrike og på den måten komme seg ut av dem, slik at man kan bruke også disse pengene til i større grad å møte det trusselbildet som de fleste nå oppfatter som langt mer alvorlig enn det Forsvaret tradisjonelt har hatt. Vi imøteser en debatt også om dette, fordi vi registrerer til vår store skuffelse at veldig mange fremdeles sitter fast i et tradisjonelt trusselbilde, på tross av at denne høsten har vært en forferdelig voksenopplæring for mange av oss. Det betyr at flere burde være enig i at mange av de forsvarskontraktene vi har inngått, bør reforhandles, rett og slett fordi de ikke er representative for det som faktisk er trusselen mot Norge. Trusselbildet er annerledes, og det betyr at det at Sjøforsvaret klart å lure Stortinget til å inngå disse kontraktene om fregatter, var en ulykke. Det er riktig at SV og Senterpartiet advarte sterkt mot dette, men selv om vi tapte den kampen, kan det ikke være sånn at vi ikke kan fortsette med å si at disse pengene burde vi ha brukt på en bedre og klokere måte.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-27:
Senterpartiet gikk til valg på en sentrumsregjering, som ikke ble overveldende godt mottatt, iallfall ikke noen suksess. Velgerne sa i hvert fall ikke ja til det. Det betyr at to av de tidligere regjeringskameratene nå har valgt å gå sammen med Høyre. Og jeg registrerer at Senterpartiet, i hvert fall enkelte i Senterpartiet, nå har tatt til orde for at man skal finne seg nye samarbeidspartnere. Jeg har også registrert at vi har fått brev. Det er jo hyggelig å få brev. Jeg har registrert at Arbeiderpartiet også fikk brev. Jeg antar at også Arbeiderpartiet syns det er hyggelig å få brev. Det er jo en ting i den moderne tid at det ikke er så hyggelig å få en e-post som et brev! Det som stod i brevet, var at man inviterte til et budsjettsamarbeid – det var nå den siden. Men det jeg ønsker å utfordre representanten Lund på, er følgende: Hvordan ser Senterpartiet for seg at de skal komme tilbake i en maktposisjon? Hvilke partier vil de nå finne det naturlig å alliere seg med? Jeg la merke til at partiets leder, Odd Roger Enoksen, fikk på pukkelen da han foreslo at man skulle samarbeide med Arbeiderpartiet, og ble kraftig irettesatt av bl.a. partiets nestleder, som mente at dette burde man i hvert fall ikke si, om man mente det. Derfor lurer jeg på om det i den invitasjonen som Senterpartiet nå har sendt, også ligger en tanke om et mer forpliktende samarbeid fra Senterpartiet mot Arbeiderpartiet og SV. Eller føler Senterpartiet seg bekvemt der de er?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-11-27:
Sentrumsregjeringen tok initiativ til å starte et arbeid for utflytting av statlige arbeidsplasser fra Oslo. Vi har en sterk skeivdeling geografisk når det gjelder fordeling av statlige arbeidsplasser, og det ble igangsatt et arbeid som var ferdig like før sentrumsregjeringen gikk av i mars 2000. En god del av det arbeidet ble prisverdig nok fulgt opp av Arbeiderpartiet, som i sin regjeringstid under ledelse av Jens Stoltenberg faktisk kritiserte sentrum for at vi ikke hadde vært offensive nok, og sa at Arbeiderpartiet fikk gjort mer med hensyn til utflytting enn det sentrumsregjeringen klarte å få gjennomført. Riktignok var det oppfølging av saker som stort sett var igangsatt fra sentrumsregjeringens side, men la det ligge i denne omgang. Det var prisverdig at Arbeiderpartiet fulgte det opp. Derfor er det desto større grunn til undring over at Arbeiderpartiet nå ikke er med på et forslag fra Senterpartiet og Kystpartiet om å be Regjeringen legge fram en sak for Stortinget om utflytting av statlige arbeidsplasser fra Oslo. Dette er ingen enkel sak, la det være helt klart. Også for Senterpartiet er det å ta en større gjennomgang av utflytting av statlige arbeidsplasser vanskelig. Det berører enkeltmennesker. Det berører strukturer som er bygd opp over lang tid. Men det er helt nødvendig å gjennomføre et slikt arbeid for å få til en bedre geografisk fordeling, også av statlige arbeidsplasser. Det gjøres best etter vår oppfatning gjennom en helhetlig plan som kan bli vedtatt i Stortinget, og hvor man vet hva man har å forholde seg til over lang tid, slik at man kan få en god struktur på en slik utflytting av statlige arbeidsplasser. Mitt spørsmål til representanten Solberg er: Hvorfor har ikke Arbeiderpartiet etter det arbeidet man gjorde i regjeringen Stoltenberg, fulgt opp eller villet være med på et slikt forslag fra Senterpartiet og Kystpartiet?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-11-27:
Jeg har merket meg at SV legger vekt på at det skal lønne seg å arbeide, og at man til tross for den kampen som SV fører, i likhet med Senterpartiet, for utjamning og for mer rettferdig fordeling, nå har gått ganske kraftig tilbake på den kritikk som ble framført mot Senterpartiet for kort tid tilbake, da SV mente at Senterpartiets forslag til sosialhjelpssatser var bortimot lusent, og at vi burde ha støttet SVs forslag. Nå har man gått tilbake og innser at man ikke kan legge sosialhjelpssatsene på et nivå som gjør at det ikke lønner seg å jobbe. Jeg er glad for det. Men i og med at dette allerede er avklart, har jeg lyst til å spørre representanten Djupedal om et helt annet tema. SV kutter i dette budsjettet med 2,8 milliarder kr i bevilgningene til Forsvaret. Jeg har ikke tenkt å spørre om SVs forsvarspolitikk. At de ulike partiene har ulike prioriteringer her, erkjenner jeg, og det får vi leve med. Men i likhet med Senterpartiet gikk SV imot investering i fregatter, en investering som både Senterpartiet og SV mente var en feilslått investering. Jeg registrerer altså at SV nå kutter 2,8 milliarder kr og i budsjettkommentarene sier at man er uenig i at det skal investeres i fregatter og stridsvogner. Nå er det imidlertid inngått kontraktsrettslige forpliktelser på investeringer i fregattene. Senterpartiet erkjenner at selv om vi var uenig i den investeringen, så må vi faktisk følge opp de forpliktelsene som vi har inngått gjennom kontraktene. Mitt spørsmål til Djupedal blir derfor: Hvordan kan det ha seg at SV bruker så mye av forsvarsbudsjettet som fregattinvesteringene innebærer, til å saldere sitt budsjett med økte utgifter på andre områder, når SV vet, på samme måte som Senterpartiet, at det her er inngått bindende kontraktsrettslige forpliktelser som må innfris uavhengig av om SV og Senterpartiet var uenig i investering i fregatter i sin tid?
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Det var interessant å høre representanten Sanner nå når han tilhører regjeringsfraksjonen. Hovedskillene i den økonomiske politikken går etter min oppfatning mellom den sittende regjering og Arbeiderpartiet på to vesentlige punkter. Den sittende regjering satser utelukkende på ett spor. Det er skattelette til én del av næringslivet og til en spesiell gruppe. Det er god Høyre-politikk, og her er det tydelig at Høyre sitter med hånden på rattet. Arbeiderpartiet satser på et annet spor: bedre rammebetingelser og mindre skatt på arbeid, kombinert med en aktiv næringspolitikk. Hvordan greier Jan Tore Sanner å fremstille SND som et unikum etter dette budsjettframlegget, der SND nesten er radert? Ser ikke Jan Tore Sanner også hovedutfordringen, som han var inne på, i økonomien – denne todelingen som vi ser, hvor ledigheten er stor og omstillingsbehovet er stort i den konkurranseutsatte næringen? Da trenger vi nemlig et instrument som kan være med og etablere nyskaping og utvikle denne næringen. Så sier Jan Tore Sanner at vi har tatt et første skritt, vi må møte den nye tid. Ja, er det å møte den nye tid med de store, dramatiske kuttene i SND-overføringene? Er det å møte den nye tid med den sentraliseringspolitikken som det her legges opp til? Er det vi nå ser, den nye kursen i Bondevik II-regjeringen? Og hvordan vil utslagene bli for distriktene? Dette er tydeligvis en næringspolitikk for ytterligere sentralisering.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Representanten Sanner sier at Bondevik II-regjeringen betyr en ny kurs i næringspolitikken. Ja, Bondevik I-regjeringen foreslo å styrke kommunale næringsfond. Bondevik II-regjeringen foreslår å fjerne det. Bondevik I-regjeringen foreslo en ny stor bevilgning til regional samordning. Bondevik II-regjeringen foreslår å fjerne den. Bondevik I-regjeringen kjempet for fraktutjamning i distriktene. Bondevik II-regjeringen foreslår å fjerne det. Bondevik I-regjeringen foreslo betydelige bevilgninger til vannkvalitet for næringslivet i distriktene. Bondevik II-regjeringen foreslår å fjerne dem. Næringsdepartementet og Fiskeridepartementet kutter alle, absolutt alle bevilgninger til utviklingsprogram i Statens nærings- og distriktsutviklingsfond. Jeg har merket meg at en av Norges mest kjente bedriftsledere, også en kjent Høyre-mann, konsernsjef Jens Petter Ekornes, i Sunnmørsposten den 13. november sier: «Forslaget fra regjeringa om å kutte kraftig i bevilgningene til SND er kort og godt en katastrofe.» Han sier videre: «Å vingeklippe SND på den måten som det nå ligger an til, er intet mindre enn et grunnskudd for næringsutviklinga i distriktene. Jeg frykter for at dette bare er begynnelsen på en rasering av SND som drivkraft i næringsutviklinga på landsbygda.» Dette er utvilsomt en ny kurs i nærings- og distriktspolitikken. Men er ikke den største endringen i nærings- og distriktspolitikken at Kristelig Folkeparti ikke lenger mener det Kristelig Folkeparti har ment, men det Høyre har ment?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Det er lett å gi honnør til SVs budsjettopplegg på mange område, for i motsetnad til Regjeringas opplegg har SVs opplegg ein sosial og eg vil òg seie distriktsvennleg profil når det gjeld skatteopplegg, geografisk fordeling, satsing på barn og unge, helse og omsorg og tiltak for dei vanskelegstilte. Men når det gjeld tiltak for dei vanskelegstilte, har SV i den politiske debatten fokusert veldig mykje på sosialhjelpssatsar. Eg forstår ut frå det Djupedal her nå har sagt, at han er einig i at det viktigaste er forebyggjande tiltak mot fattigdom. Eg oppfatta det òg slik at han er einig i at det er viktig å satse på arbeidsmarknadstiltak, boligpolitikk, gratis skule, billige barnehagar, som han nemnde i innlegget sitt, og at folk primært må leve av arbeid eller eventuelt trygd dersom sjukdom, funksjonshemming eller alder krev det. Eg har jo tidlegare sett at SV har operert med sosialhjelpssatsar som gir nettoinntekter langt over manges arbeidsinntekt. Spørsmålet blir: Kor lett blir det å sjå arbeidsfolk i augo med eit slikt opplegg? Ser ikkje SV dilemmaet i dette dersom målet er arbeidslinja, og at vi må unngå å gjere sosialhjelpsmottak til ein permanent tilstand?
Heidi Larssen (Høyre), 2001-11-27:
SV synes Samarbeidsregjeringens budsjett er usosialt, og mest usosialt er forslaget om å fjerne dobbeltbeskatningen av aksjeutbytte. Vi gir altså «Kake til de rikeste, smuler til de fattige». Nå er det jo slik at vi lever av de verdiene næringslivet skaper, og som er grunnlaget for samfunnets velstand. Både privatøkonomien, arbeidsplassene og kvaliteten på de offentlige velferdstjenestene avhenger av næringslivets konkurransekraft. Fjerning av dobbeltbeskatning av aksjeutbytte er ett ledd i å bedre konkurranseevnen til norsk næringsliv og dermed skape arbeidsplasser. Den beste sosialpolitikken er å skape arbeidsplasser, og det er vel ikke SV uenig i – det hørtes ikke slik ut på hr. Djupedal. Samtidig som Samarbeidsregjeringen bedrer rammebetingelsene for næringslivet for å skape og sikre arbeidsplasser, styrkes også innsatsen overfor dem som har det vanskeligst. SV har imidlertid større ambisjoner. De sier i finansinnstillingen: «All fattigdom skal fjernes.» Når man vet at den nåværende offisielle definisjonen av fattigdom omfatter dem som har under halvparten av gjennomsnittsinntekten, vil vel det innebære at det alltid vil være fattige – hvis man ikke ønsker å fjerne alle inntektsforskjeller. Mitt spørsmål til Djupedal blir da om SV faktisk ønsker å gå så langt i sin omfordelingspolitikk at de vil fjerne alle inntektsforskjeller og på den måten bli kvitt fattigdommen. Eller er de enig med Høyre i at det er behov for en ny definisjon av fattigdom, og at vi må målrette tiltakene og gjøre noe for dem som har de største behovene?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2001-11-27:
SV har mange gode forslag til mange gode saker, deriblant forbedring av skolen. Det mangler ikke på gode forslag i deres alternative budsjett til forbedringer av skolebygg, kvalitet og innhold, til økt lærertetthet og mindre klasser, som for så vidt er samme sak. Det er vanskelig å være uenig i SVs formulering om at en vil skape verdens beste skole. Men spørsmålet til Djupedal blir: Er ikke dette en unyansert ja til alt-politikk? Hvor realistisk er det å greie å gjennomføre den? Nå mener SV å finne rom i sitt alternative budsjett til å kunne gjennomføre en slik satsing i skolen, og spesielt i ungdomsskolen. Men hva med hender til å gjøre jobben? Nå sa Djupedal at det var SVs politikk å ha flere tiltak for å få flere hender i arbeid. Men er det en gjennomtenkt SV-politikk at det er et stort behov for mange lærere for å følge opp den planen for skolen som SV legger opp til? Hvor mange lærere er det bruk for for å ta i bruk disse 10 milliarder kronene? Har en gjort et regnestykke på hva det vil koste å rekruttere nye lærere, og er dette medregnet i SVs kostnadsberegninger? SV foreslo flere tiltak for å få flere hender i arbeid, men vil en finne de lærerne som skal gå inn i skolen, ved å ta vekk kontantstøtte, ved å gi lønnstilskudd til uføre, ved lavere skatt til dem som har lavest inntekt, ved å stimulere eldre til å stå lenger i jobb, eller ved arbeidsinnvandring? Er det her SV vil finne muligheten til en stor lærerrekruttering? Nå sa Djupedal at ja, SV ønsker et næringsliv. Men er det ikke slik at en stadig økning i antall offentlig ansatte i barnehager, skole osv., mange gode formål som vi ønsker, vil få konsekvenser for hvor mange ansatte vi har igjen til næringslivet?
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Det er mange ting i budsjettet i dag som eg er glad for at regjeringa Stoltenberg får gjennomslag for med støtte frå den nye regjeringa og regjeringspartia. Det gjeld bl.a. satsing på barnehagar, satsing på utdaning og at eigendelar på blå resept skal bort, som Sørfonn nemnde ein del om. Men når det er rom for auka bruk av pengar, skil vi lag med Kristeleg Folkeparti, for då vil Kristeleg Folkeparti gje dei 100 personane som har høgast inntekt, 1,5 mill. kr i skattelette. Dei 3 000 med høgast inntekt får skattelette i snitt på 190 000 kr. Dette vil ikkje Arbeidarpartiet vera med på. Vi vil gje mest skattelette til dei som tener minst. Så det er der vi skil lag – i tillegg til at vi skil lag i den nye kursen for næringspolitikken, som Sanner brukte tida si til å skryta av. Og då ser eg at representanten Sørfonn ikkje har det godt. Eg trur aldri vi har fått så mange spørsmål om kutt i SND og i dei tiltaka som SND representerer, som vi har fått denne hausten. Det er dramatisk det som skjer. Men 80 pst. av alle dei tiltaka som SND er inne i, er vellukka. Sidan 1993 har 15 000 små og mellomstore bedrifter fått tilskot frå SND. Og i tillegg til dei 32 milliardar kr som er brukte, får ein altså 70 milliardar kr frå private, og mellom 40 000 og 50 000 arbeidsplassar er etablerte sidan 1993. Kristeleg Folkeparti vil no gje skattelette til allereie etablerte bedrifter, men vil ikkje tenkja på nyetablering. Dette er veldig dramatisk for kommunane i Noreg og for distrikta. Dette er trist. Og så tar eg på meg å reisa rundt i lag med representanten frå Kristeleg Folkeparti for å forklara desse ni kommunane i Hordaland at 20 mill. kr er mindre enn null. Det skal verta ei oppleving.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Det var mange ting å ta tak i her, men eg har lyst til å vera litt positiv, for eg trur det er veldig mange ting vi står saman om i dette Stortinget. Det er lagt inn i Stoltenberg-regjeringa sitt budsjett, som òg den nye regjeringa, Bondevik II, følgjer opp, og det er satsing på veldig mange velferdsordningar – barnehagar, som representanten nemnde, og ulike andre ting. Men eg synest det er veldig stygt når ein representant står på talarstolen og seier at det er først etter valet at Arbeidarpartiet har begynt å interessera seg for dei vanskelegstilte, for representanten veit veldig godt at det ikkje er sant. Vi la inn veldig mange tiltak i forhold til dei vanskelegstilte i Stoltenberg-regjeringa sitt budsjett, tiltak som utgjer over 2 milliardar kr. Så har altså regjeringa Bondevik funne rom for å bruka meir pengar, og vi er sjølvsagt heilt innforstått med at det skal vi òg gjera. Då brukar vi endå meir på dei vanskelegstilte, og Venstre er med på å gje skattelette til dei som har aller mest, altså 1,5 mill. kr til dei hundre rikaste. Men det som er den største skilnaden i politikken til dei to regjeringane, er jo akkurat næringsopplegget. At det er ein offensiv næringspolitikk – vel, det går på skatten, men så er det alle dei som ikkje er i skatteposisjon. Eg trur May Britt Vihovde har fått like mange brev om SND som vi har fått, om kva konsekvensane er. Og når vi f.eks. ser på det vi skal leva av i framtida, på havprodukta våre og skjelnæringa, ser ein at med dette kuttet i forsking på næringsutvikling i fiskerisektoren på 30 mill. kr vert skjelnæringa ikkje i stand til å utvikla seg vidare. Dette er ei næring som er viktig for vårt distrikt, som er viktig for heile Noreg, og som er viktig for eksporten, og då lurer eg på kva svar May Britt Vihovde har til dei som har fått desse over 400 konsesjonane som no vert stoppa.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Eg trur at vi fort kan einast om at forslaga som ligg føre til budsjettet i dag, vil leggja eit godt grunnlag for at rentene kjem til å gå ned. Det er det ikkje berre det forslaget som representanten Vihovde er med på å leggja fram, som er med på. Men det som eg bad om ordet for, galdt sosialhjelpa. Representanten Vihovde sa at det var sendt ut eit brev til alle kommunane om å redusera sosialhjelpa. Så vidt eg veit, vart det sendt ut rettleiande retningsliner – ikkje for å redusera sosialhjelpa, for det var opp til kommunane å avgjera den sjølve, og veldig mange kommunar har auka sosialhjelpssatsene sine. Så det går ikkje an å seia sånt, det er ikkje tilfellet. Det er tull frå ende til annan. Så sa ho at i det budsjettet som no er lagt fram av regjeringa Bondevik, er sosialhjelpssatsene auka. Då ber eg om ei lesarrettleiing som kan fortelja meg kor det står at dei er auka. Eg har lese det slik at ein har som føremål å auka dei, men ein skal koma tilbake til dei konkrete satsane. Eg ber om at Vihovde fortel meg kor det står, så skal eg sjølvsagt ta det til etterretning. Når det gjeld utlånsordning for skulebøker, synest eg det er greitt at ein har som haldning at det skal vera stipend i staden for utlån. Men då må ein bruka dei pengane som var inne på regjeringa Stoltenbergs budsjett på 100 mill. kr, til ei stipendordning. Men May Britt Vihovde har vore med på å fjerna desse pengane. Derfor vert det ikkje noka stipendordning. Når det gjeld den ordinære stipendordninga, er det heilt feil at dersom ein er sjuk, får ein ikkje utbetalt stipend med den ordninga som vi i Arbeidarpartiet var med på å innføra. Ein kan ha utsetjing på to år og likevel tena på at ein får meir stipend med den ordninga som vart vedteken i juni i år, enn med det som regjeringa Bondevik no legg opp til.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2001-11-27:
Det er klart at det er enkelte positive ting i regjeringspartia sitt framlegg til statsbudsjett, m.a. er det positivt at ein no har gjort eit kutt i alkoholavgiftene. Og spesielt med tanke på at Sverige vil setje ned vinavgiftene frå 1. desember i år, er dette openbert eit skritt i riktig retning. Problemet er berre at avgiftsreduksjonane er altfor små, og då spesielt på vin. Med tanke på m.a. svenske avgiftsreduksjonar burde derfor avgiftsreduksjonane på vin òg vore på minst 15 pst., slik som det er gjort framlegg om for brennevin. I samband med det ønskjer eg å stille følgjande spørsmål til Kristeleg Folkeparti sin finanspolitiske talsmann, Ingebrigt S. Sørfonn: Kva for ein strategi er det som ligg bak forslaget om å redusere brennevinsavgifta med 15 pst., medan vinavgifta berre blir redusert med 5 pst.? Ønskjer Kristeleg Folkeparti i større grad å styre forbruket over frå vin til brennevin, eller er det andre strategiar som ligg bak?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2001-11-27:
Senterpartiet er etter eiga utsegn opptatt av gode tenester i kommunane, men, slik eg har forstått det, imot konkurranseutsetjing av offentleg sektor. Samtidig er Senterpartiet også imot monopol i næringslivet og for størst mogleg konkurranse der, noko som er positivt. I den samanhengen har eg følgjande spørsmål til representanten Morten Lund: Dersom konkurranse fungerer og er positivt innanfor næringslivet, vil det ikkje då vere fornuftig å konkurranseutsetje enkelte kommunale tenester ved at det offentlege betaler, og at den beste tilbydaren utfører tenestene? Kan representanten Morten Lund forklare kvifor konkurranse er positivt i næringslivet, men altså ikkje i offentleg sektor?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2001-11-27:
Tall frå i sommar viser at det er over 3 000 anleggsarbeidarar som går ledige. I tillegg til det er det også mange anleggsmaskinar som står ledige og ubrukte for tida. Fordelinga i landet viser at nesten 1 000 av desse ledige anleggsarbeidarane kjem frå Rogaland og Hordaland, og i den samanhengen har eg eit spørsmål til representanten May Britt Vihovde. Synest ho det er fornuftig at desse går arbeidsledige og hevar arbeidsløysetrygd, eller ville det vore meir fornuftig samfunnsøkonomisk å få desse ut i produktivt arbeid, slik at ein også kunne fått realisert mange nyttige vegprosjekt?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-27:
Det er ein del av oss som har problem med å kjenne igjen Kristeleg Folkeparti sin politikk i den innstillinga som vi har til behandling i dag. På fleire av dei viktige områda ser det ut som om Kristeleg Folkeparti har tverrsnudd frå sine tidlegare standpunkt og latt Høgre få store gjennomslag. Ta eigarskap: På heimesida til Kristeleg Folkeparti kan vi lese under overskrifta «Nasjonalt eierskap – offentlig eigerskap» følgjande: «Det er et mål å sikre nasjonalt eierskap i næringslivet. Dette gjelder ikke minst i næringer med stor strategisk betydning og i enkelte nøkkelbedrifter. I noen tilfeller – som finanssektoren – er det få andre virkemidler enn direkte offentlig eierskap som kan sikre nasjonalt eierskap.» Korleis kan då Kristeleg Folkeparti vere med på tidenes største nedsal og utsal av statlege eigardelar? Det er ingenting i dagens situasjon som tilseier at det hastar med å få selt ut statlege eigardelar. Tvert imot, det vert åtvara mot det frå fleire hald fordi vi ikkje har nasjonale, langsiktige investorar som kan ta imot det som skal seljast ut. Dermed vert ytterlegare gode norske bedrifter og god norsk kompetanse selde på billigsal til utlandet. På heimesida til Kristeleg Folkeparti kan ein òg lese kva dei eigentleg meiner om distriktspolitikk: «Vi ønsker at bosettingen skal opprettholdes også i distrikts-Norge. Da må vi være villige til å bruke økonomiske virkemidler for at det skal skje.» Men korleis kan då Kristeleg Folkeparti no vere med på dei gigantiske kutta i distrikspolitiske verkemiddel som nettopp dette budsjettframlegget er? Vi hugsar at Bondevik braut den fyrste runden i forhandlingane med Høgre fordi distriktspolitikken var for dårleg. Men kva var det Kristeleg Folkeparti vann i andre runde, utanom statsministerposten? Regjeringa sitt framlegg betyr kutt i SND med 1,7 milliardar kr, som no har vorte 1,3 milliardar kr etter at regjeringspartia har lagt inn igjen ein halv milliard kr. Vi har kutt i kommunale og regionale næringsfond med 350 millionar kr, kutt i jordbruksavtalen med 300 millionar kr, osb. Kan Kristeleg Folkeparti i det heile vedkjenne seg ein sånn distriktsprofil?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2001-11-27:
Uansett hva representanten Sørfonn måtte si om Regjeringas distriktspolitikk, representerer framleggelsen av Samarbeidsregjeringas budsjett at Kristelig Folkeparti har gjennomført en distriktspolitisk snuoperasjon av dimensjoner. Denne snuoperasjonen har skjedd etter det tidspunktet da Kristelig Folkeparti og Senterpartiet satt sammen i regjering. La meg ta noen eksempler: Under Bondevik I ble satsingen på SNDs distriktspolitiske ordninger styrket. Under Bondevik II ble bevilgningene til SNDs låneordninger og tilskudd foreslått redusert med det vi nå vel vet er 1,3 milliarder kr sammenlignet med årets budsjett. Under Bondevik I ble det satt av en egen pott til profilering av distriktene, Bondevik II har ingen lignende satsing. Bondevik I opprettet et prosjekt med utdanning av det vi kalte positivitetsagenter, under Bondevik II ser ikke det prosjektet ut til å bli videreført. Under Bondevik I var det tung satsing på kommunale næringsfond, Bondevik II har kuttet ut hele posten. Bondevik I ville legge alle nye statlige arbeidsplasser utenfor Oslo, Bondevik II har ikke sagt at de vil følge opp dette. Bondevik I ønsket bredbånd til hele landet til lik pris, Bondevik II mener at markedet skal ta seg av utbygging av bredbånd, med de skjevheter som vi vet vil følge av dette. – Eksemplene kunne vært flere. Samarbeidsregjeringa har sagt at det har vært begrenset hvilke endringer en har hatt mulighet til å gjøre i sitt budsjett sammenholdt med Arbeiderpartiets budsjett. Det er imidlertid sagt at man har angitt en retning. Mitt spørsmål til representanten Sørfonn er: Er det slik å forstå at Kristelig Folkeparti vil gå inn for ytterligere og forsterket svekkelse av den distriktspolitiske satsingen i årene som kommer?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Det er noe jeg ikke forstår! Nå sier representanten Sørfonn at dette ikke er noen svekkelse av distriktspolitikken. Sammenlignet med det statsbudsjettforslaget som lå på bordet da regjeringen Bondevik overtok, har man redusert distriktssatsingen og næringsutviklingen på en rekke områder: tilskudd til forskning og utviklingskontrakter 65 mill. kr, utviklingstilskudd 114 mill. kr, tilskudd til næringsutvikling i marin sektor 30 mill. kr, kommunale næringsfond 93,3 mill. kr, etableringsstipend 50 mill. kr osv. Det er fakta som ligger på bordet. Da synes jeg at representanten Sørfonn kan være såpass ryddig at han står på talerstolen og sier: Ja, dette er en svekkelse. Det var muligens nødvendig for å få til et budsjett. Mitt spørsmål er: Hvordan kan bortfall av utbytteskatt og skattefradrag for forskning kompensere for dette? Dette er i stor grad bedrifter som ikke er i skatteposisjon, og som ikke betaler utbytte. Det kan ta ti år for en ny bedrift før man kommer i skatteposisjon og betaler utbytte. Det jeg ønsker en forklaring på, er hvordan dette kan kompensere for disse dramatiske kuttene i distriktspolitikken. Så sier representanten Sørfonn at man vil satse på den store næringspolitikken, ikke på den lille. Mitt spørsmål er da: Er dette en linje som regjeringen Bondevik og samarbeidspartiene vil fortsette til neste år slik at vi før eller siden kommer til et tidspunkt hvor vi bare driver stor næringspolitikk, altså skattefradrag og skattelette, og ikke har distriktspolitiske tiltak gjennom SND osv. i det hele tatt? For hvis det var riktig som representanten Sørfonn sa, at å satse på den store næringspolitikken var mye mer fornuftig enn å satse på den lille, burde konsekvensen være å gå videre i denne retningen med skattelette i stedet for satsing på SND. Sannheten er jo selvsagt at alle de bedriftene som er avhengig av noe hjelp i en oppstartingsfase, ikke blir hjulpet av disse skattelettelsene til den Bondevik-ledede Høyre-regjeringen, men at de trenger disse tilskuddene, etableringsstipendene og hjelpen, i en startfase. Og så et lite spørsmål til slutt: Hvorfor er det helt riktig å kutte alkoholavgiftene med 15 pst. i år når man sa bastant nei til å være med på det samme kuttet da Arbeiderpartiet foreslo det i fjor?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Alkoholavgiften!
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Representanten Morten Lund viste til at Senterpartiet har mye mer til det kommunene har ansvaret for, og Senterpartiet pleier også å framheve viktigheten av å sikre verdiskapingen i hele landet, og at folk skal ha et like godt tjenestetilbud, uansett hvor de bor. Kommunenes inntekter er svært ulike, og vi skal ikke så langt utenfor hovedstadens bygrense før vi finner kommuner med inntekter som er blant de laveste i landet, målt pr. innbygger. Kommunene i Østfold har f.eks. i snitt de laveste inntektene pr. innbygger i landet. Mens utgiftsnivået i disse kommunene ofte ligger nær 100 pst., ligger inntektene nærmere 90 pst. Med et slikt gap er det så å si umulig å gi innbyggerne det tjenestetilbud de bør ha. Jeg håper Senterpartiet også har innbyggerne i strøkene sør for hovedstaden i tankene når de peker på at tjenestetilbudet skal være uavhengig av bosted. Så har Senterpartiet i sitt budsjett 680 mill. kr mer til vei, og begrunnelsen er bl.a. hensynet til verdiskapingen i distriktene. Uansett hvor i landet verdiskapingen skjer, skal omtrent 80 pst. av det vi eksporterer og importerer, og som fraktes over land, gjennom flaskehalsene E6 og E18 i Østfold. Det hjelper ikke så mye å få fisketrailerne fort ut av Møre og Romsdal hvis de må stå i kø på E6 før de passerer Svinesund. Jeg håper derfor at Senterpartiet vil være med og bruke noen av sine 680 millioner for å bidra til at vi kan få flertall for å få større fart på utbyggingen av E6 og E18 gjennom Østfold enn innen de 16 årene det nå er lagt opp til. Det vil være et bidrag til verdiskapingen både i distriktene og i mer sentrale strøk. Jeg håper at Senterpartiet vil forsøke å bidra til et flertall for dette, selv om vi snakker om hovedveien til Europa.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2001-11-27:
Senterpartiet befester i sitt forslag til statsbudsjett rollen som annerledespartiet i norsk politikk. Spesielt i avgiftspolitikken får dette store konsekvenser for næringslivet og for folk flest. Prisnivået i Norge på alkoholholdige drikkevarer og tobakk ligger skyhøyt over nivået i våre naboland. Norske landbruksvarer er betydelig dyrere enn svenske og danske landbruksvarer. Handelslekkasjen mot Sverige har eksplodert de siste årene og var i 2000 mellom 3,5 milliarder og 7,5 milliarder kr. I år fortsetter veksten – selv etter halveringen av matmomsen har handelslekkasjen mot Sverige økt med 10 pst. Prisforskjellene er uforståelige for folk flest, og de innretter seg deretter. Videre er det et omfattende og økende illegalt og uregistrert alkoholforbruk i Norge. Dette undergraver muligheten for å føre en effektiv alkoholpolitikk, fordi folk i mindre og mindre grad bruker den norske vinmonopolordningen, som har vært basis for norsk alkoholpolitikk i en årrekke. Fra 1. desember kutter Sverige avgiften på vin med nye 19 pst. I løpet av kort tid ventes EU å øke reisekvotene mellom medlemslandene betydelig. Dette presser fram enda lavere avgifter i Sverige, og Norge blir mer og mer et avgiftspolitisk annerledesland. Senterpartiets svar på disse utfordringene for 2000 er å øke avgiften på røyketobakk med 40 pst. Partiet går dessuten imot enhver nedsettelse av det særnorske avgiftsnivået. Så mitt spørsmål til representanten Lund er: Er Senterpartiet enig i at handelslekkasjen mot Sverige er et stor og økende problem, og hva er i så fall Senterpartiets tiltak for å redusere denne lekkasjen?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2001-11-27:
Først vil jeg betone at Fremskrittspartiet har en økonomisk politikk som på mange måter er meget god. Skatte- og avgiftslettelser, privatisering og modernisering av offentlig sektor er tiltak som bedrer vekst og verdiskaping, både privat og i det offentlige. Her er Fremskrittspartiet godt på linje med det økonomiske grunnlaget for Samarbeidsregjeringen, og på dette området er forhåpentligvis Regjeringens budsjettforslag en kursendring som også er god lesning for Fremskrittspartiet. Valgkampens hovedbudskap fra Fremskrittspartiet har imidlertid også vært å øke bruken av oljepenger kraftig og bryte handlingsregelen for bruk av oljeformuen. En slik politikk vil gi økt inflasjonspress og renteøkning. Det har konsekvenser. 1 pst. renteøkning vil for en husholdning som har 1 mill. kr i gjeld, bety 10 000 kr i økt rente. For bedriftene er finanskostnadene og rentenivået en svært viktig rammefaktor, og for kommunene, som har 80 milliarder kr i gjeld, vil 1 pst. rente bety 800 mill. kr i økte utgifter. Høyt rentenivå rammer derfor usosialt, og det hindrer også vekst i økonomien. Det er unison enighet mellom de økonomiske fagmiljøene om at brudd på handlingsregelen vil gi renteøkning. Det er også unison enighet i bankene og meglerforetakenes analysemiljøer om at økt bruk av oljepenger vil gi renteøkning. Og vi kan faktisk observere nervøsiteten i rentemarkedet når usikkerheten om brudd på handlingsregelen stiger. Da vil jeg bare spørre representanten Monsen om han kan nevne en eneste fagøkonom som går god for Fremskrittspartiets bruk av oljepenger, om at dette ikke påvirker rentenivået. Og hvis både markedet og fagmiljøene forventer at en svekket budsjettbalanse vil gi inflasjonspress, hva tror representanten Monsen da vil skje med renten hvis man gjennomfører det.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-11-27:
Det ble brudd i forhandlingene når det gjaldt budsjettet, mellom samarbeidspartiene og Fremskrittspartiet. Da var parlamentarisk leder i Senterpartiet veldig raskt ute og ønsket et bredt budsjettforlik. Men det var helt tydelig at samarbeidspartiene ikke ville lytte på det øret. De tenkte kanskje at det ville være uforenlig med Samarbeidsregjeringens politikk med Høyre som det dominerende partiet som hadde vunnet valget, og Senterpartiet. Jeg kjenner representanten Lund godt. Han var leder i næringskomiteen i forrige periode, og han var en sterk talsmann for en tradisjonell landbruks- og distriktspolitikk. Men når vi ser i Sem-erklæringen, er det en del nye tanker og visjoner som kommer, som vel også Senterpartiet måtte føle seg bundet av hvis de skulle gå inn i et forlik med Regjeringen. Jeg tenker da på at man skulle redusere forskjellene i matvarepriser mellom våre naboland og Norge, som ble forsterket av Bondevik i etterkant. Og så har vi denne lov om konsesjonsgrenser for ervervsmessig husdyrhold – svin, kylling, egg osv. Der ønsker man nå å vurdere grensene for å komme mer på linje med andre land og få til mer konkurranse. Jeg snakket masse om dette i valgkampen fordi Østfold-bøndene ikke skjønte hvorfor de skulle tape for svenske bønder når kravet til helse, miljø og sikkerhet var det samme. Er Sem-erklæringen og Regjeringens landbruks- og distriktspolitikk forenlig med hva Senterpartiet kommer til å stå for fremover?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-11-27:
Representanten Akselsen var veldig opptatt av dette med forutsigbarhet med hensyn til rammebetingelsene, eller mangel på sådan, hos samarbeidspartiene. Fremskrittspartiet er også opptatt av langsiktige, forutsigbare rammebetingelser. Tidligere i dag var det en demonstrasjon foran Stortinget. Medlemmer av Norsk Sjømannsforbund, Maskinistforbundet og Norsk Sjøoffisersforbund forsøkte å overbevise politikerne om at det er viktig med langsiktige forutsigbare rammebetingelser. Og jeg syns det er gledelig at den avgåtte Stoltenberg-regjeringen la fram en nyvinning når det gjaldt en nettolønnsordning for sjøfolkene, da spesifisert til Fjord Line og Color Line. Jeg håper, hvis vi får vedtatt en ramme i morgen, at det skal bli muligheter til å få løftet inn denne ordningen som vår nye regjering har fjernet i sitt statsbudsjett. Nettolønnsordning betyr nemlig langsiktige, forutsigbare rammebetingelser. Finland, Sverige, Danmark og en rekke andre land som våre sjøfolk må konkurrere med, har disse rammebetingelsene. Så jeg vil ta representanten Akselsen på ordet her. Vil han bidra til at man gjennom et verbalforslag i det minste kunne få utredet en nettolønnsordning for norske sjøfolk – ikke bare spesifisert til Fjord Line og Color Line – for å bedre forutsigbarheten? De faktiske forhold er at Stortinget kanskje to ganger i året i samband med budsjettet og revidert nasjonalbudsjett endrer rammebetingelsene, og det er ikke norsk sjøfart tjent med.
May Britt Vihovde (Venstre), 2001-11-27:
Eg har lyst til å begynna med å snakka litt om den sosiale profilen, for representanten Frøiland meinte at eg var litt urettferdig mot Arbeidarpartiet då eg sa at det var først etter valet at dei hadde begynt å bekymra seg for dei fattigaste. Så trekkjer ho fram denne utbytteskatten, dobbeltskattlegginga, som om vi gir til dei rike, medan dei fattige ikkje får noko. Men på budsjettet for 2001 ligg det ganske mange skatteskjerpingar for norsk næringsliv som regjeringa Stoltenberg har lagt inn, og som vi var med og forhandla fram, men det ligg veldig lite til dei fattige. Og i revidert budsjett, der vi var med og prøvde å forhandla oss fram til gode løysingar, var faktisk Arbeidarpartiet nesten ikkje villig til å bevega seg ein millimeter for å hjelpa dei som då hadde minst. Ein fekk ein sosialhjelpssats, og det gjekk ut brev til Kommune-Noreg om å redusera sosialhjelpssatsen og laga ein minstestandard, som veldig mange kommunar har følgt opp, og som veldig mange i dag har problem med å klara seg på. Så når Arbeidarpartiet snakkar om dobbeltskattlegging når ein set inn gode tiltak for norsk næringsliv for at ein skal få eit næringsliv som skal investera i arbeidsplassar – arbeidsplassar som alle er avhengige av – lagar ein det eg kallar for misunningspolitikk. Det var ein som sa at den mest smittsame sjukdomen i Noreg var avundsjuka – det var verken medisinar for han eller moglegheiter til å førebyggja han. Og det eg nå føler at Arbeidarpartiet legg opp til, er at ein bruker denne dobbelskattlegginga – det at ein vil ha eit næringsliv som skal ha moglegheiter til å investera i gode arbeidsplassar – og knyter det opp mot dei som har minst. Denne regjeringa har vilja visa – og vil visa – at vi faktisk kan gjera begge delar. Vi vil ha eit næringsliv som produserer tenester, som eksporterer, og som gir tilbake skattepengar til Noreg som vi kan bruka til dei som har minst, og som vil vera med på å løfta dei.
May Britt Vihovde (Venstre), 2001-11-27:
Eg kunne jo vore freista til å svara ja på spørsmålet frå Hagesæter. Men eg har lyst til å minna om at Regjeringa legg opp til å auka løyvingane til samferdselssektoren. Ein legg opp til å konkurranseutsetja f.eks. Statens vegvesen, og det vil gjera at veldig mange små og mellomstore entreprenørar kan gå inn og konkurrera, få oppdrag både innan drift og innan vedlikehald og bygging av vegnettet vårt. Det er veldig positivt. Så trur eg òg at når ein får gode konkurransevilkår, gode rammevilkår for norsk næringsliv, slik at dei ulike bedriftene kan bruka desse anleggsarbeidarane, kan det òg vera positivt. Men eg har ikkje lyst å hoppa på å seia at ein skal flytta pengar frå arbeidsløyseløyvingane og over på veginvesteringane. Eg trur ikkje dette har stort å seia. Dette har noko med å halda ein stram økonomi, halda dei offentlege investeringane nede, slik at ein ikkje får renteoppgang. Det rammar alle desse anleggsarbeidarane. Det rammar òg norsk næringsliv. Det rammar dei som f.eks. vil gå inn og investera i nye maskinar og nytt utstyr for å kunna konkurrera, og forhåpentlegvis då konkurrera med Statens vegvesen.
May Britt Vihovde (Venstre), 2001-11-27:
Når ein sit i ei stortingsgruppe med to representantar og partiet er med i regjering, synest eg at Venstre skal vera veldig godt fornøgd med dei påplussingane og den miljøprofilen som vår regjering har fått til i dette budsjettet. Så har eg lyst til å seia litt om utlånsordningane og stipend. Det kan vel ikkje forbausa representanten Lysbakken at Venstre går imot å leggja på 100 mill. kr på ei utlånsordning der ein skal kjøpa inn bøker som skal liggja der, og som skuleelevane våre skal bruka, og så skal ein kanskje ikkje ha nok pengar til å bytta ut desse bøkene. Venstre har alltid vore imot den måten å gjera det på. Vi ønskjer at elevane i vidaregåande skule skal få stipend, og det kjem vi og denne regjeringa til å jobba for. Når det gjeld stipendordninga, er det ei ordning som er slik at ein blir ramma dersom ein er sjuk og ikkje klarer å ta eksamen, og det er òg noko som Venstre har vore imot. Vi vil auka stipenddelen, og det er òg noko som denne regjeringa kjem til å gjera, sjølv om ein ikkje har fått til alt i denne omgangen. Men det er vel ingen som er forbausa over at ein har klart å reversera ei ordning som desse tre partia er imot. Så til kollektivtrafikken. Vi slost i budsjettforliket i fjor for å få 190 mill. kr til styrking av kollektiv, og det klarte vi. Vi har følgt opp i dette budsjettforslaget ved å leggja på 50 mill. kr til kollektivsatsing. Det går til infrastruktur, til T-banen. Endeleg kan ein få fortgang i eit veldig viktig prosjekt for Bergen, som også representanten Lysbakken er opptatt av, nemleg bybanen, eit prosjekt som har lege i dødvatn, som ingen har sagt at ein verkeleg vil gjera noko med. Denne regjeringa har gripe fatt i det og har løyvt 5 mill. kr til planlegging. Ein har òg sett av meir pengar til studentrabattar, til rabattar til ungdomen vår. Det er for å visa at dette vil vi satsa på. Så har eg lyst til å seia at for Venstre er det viktig å vera der makt blir utøvd, vera med for å kunna påverka, og påverka retninga. Det vil aldri SV klara.
May Britt Vihovde (Venstre), 2001-11-27:
Eg prøvde i mitt innlegg å trekkja fram at ein kuttar på SND med 400 mill. kr, men legg samstundes inn ein auke i rammevilkåra til norsk næringsliv på 3 milliardar kr. Eg har lyst til å seia at inntrykket etter mitt møte med Distrikts-Noreg under valkampen var: Kva er behovet? Jo, vi har behov for meir arbeidskraft. Vi har behov for meir til samferdsel. Vi har eit ønske om meir til forsking og utvikling. Vi vil ha stabile rammevilkår på lik linje med Europa, slik at vi kan utvikla og skapa gode arbeidsplassar både i byane og elles i landet. Vi synest at rentenivået i Noreg er for høgt. Utruleg mange ute i Distrikts-Noreg kom og sa til meg: Få ned flypassasjeravgifta. Når ein då skulle gå inn og gjera val, har vi faktisk valt at dette var viktig å få til i første omgang. Så var ein med på å kutta på SND. Det meiner Venstre var den rette prioriteringa å gjera ved denne krossvegen. Dersom ein leverer eit stramt budsjett og får ned renta, vil det koma Distrikts-Noreg til gode. Det vil koma Kommune-Noreg til gode – dei som då skal levera gode velferdstilbod til oss som bur i Distrikts-Noreg. Det vil koma det næringslivet til gode som skal produsera gode og framtidsretta arbeidsplassar. Det vil koma alle dei til gode som skal etablera seg, uansett kor dei skal etablera seg. Vi i Venstre meiner det er ein god distriktsprofil i dette budsjettet, sjølv om ein har kutta ned på løyvingane til SND. Vi vil heller halda vakt ved at dei ordningane ein set i verk, skal vera dei som gir mest mogleg resultat. Som sagt: Kutta på SND smertar. Eg trur dei smertar alle dei tre partia i Regjeringa. Men ein valde å prioritera andre ting, meir retta mot næringslivet, som eg faktisk trur vil hjelpa betre.
May Britt Vihovde (Venstre), 2001-11-27:
Lat meg starta med skulebøkene til dei i vidaregåande skule. Ein kunne jo ha valt å bruka desse 100 mill. kr som låg i regjeringa Stoltenbergs forslag om å utvida innkjøp av bøker, og lagt dei inn i ei ordning, men i staden valde vi at ein skal jobba med dette for å få til ein skikkeleg stipendordning. Så den er utsett. Men det må ikkje forbausa representanten Frøiland at vi ikkje gjekk inn med 100 mill. kr til å kjøpa endå fleire bøker som kanskje ville bli liggjande. Så var eg vel kanskje litt unøyaktig då eg snakka om sosialhjelpssats. Her sende regjeringa Stoltenberg eit brev om rettleiande sosialhjelpssatsar som var mindre enn det veldig mange av kommunane har i dag. Ein bad òg om at barnetrygda og kontantstøtta skulle haldast utanom, det skulle reknast som inntekt når ein begynte å rekna dei ut. Og det har gjort at veldig mange kommunar har gått inn og redusert sosialhjelpssatsen sin. Har ein kommune begynt med det, har neste kommune begynt, fordi ein har sagt at ein må ha ein viss likskap. Det har ført til at veldig mange er komne opp i ein utruleg vanskeleg situasjon, og det var dei allereie før. Det Samarbeidsregjeringa har gjort, er at dei har prisjustert satsane i dei rettleiande retningslinene og lagt inn midlar til kommunane, slik at ein faktisk får høve til å rekna inn kontantstøtta og dermed får auka løyvingane til sosialhjelp. Og det er for å hjelpa dei som har aller minst. I tillegg har vi lagt inn meir pengar med omsyn til m.a. våre tunge rusmisbrukarar. Det låg eit forslag om 30 mill. kr i auke frå regjeringa Stoltenberg. Det har Regjeringa plussa på med 71,5 mill. kr. Det er eit godt skritt på vegen til å hjelpa dei som har aller minst. Det er noko som denne regjeringa ønskjer å satsa på, og Venstre vil vera med i denne regjeringa for å medverka til at det er der ein satsar.