Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-06-17:
Det er helt riktig som saksordføreren sier, at denne saken har vi diskutert mange ganger før i denne salen. Hver gang er det opposisjonspartiene som reiser debatten. Det kommer ikke fra Regjeringen. Vi er altså nok en gang nødt til å fremme et Dokument nr. 8-forslag for å få en debatt om dette. Forrige gang vi diskuterte dette var i 2006. Da var også Sigvald Oppebøen Hansen saksordfører. Jeg har lyst til å sitere litt fra det han sa den gangen: «Regjeringa vil, som tidlegare sagt, utvikle ein nasjonal reiselivsstrategi. Derfor er mi tilråding at Dokument nr.8-forslaget blir lagt ved protokollen - dette fordi Regjeringa enno ikkje har bestemt seg for om ei sak skal fremjast i form av ei eiga stortingsmelding eller ein eigen proposisjon som tek i seg ein handlingsplan/strategiplan for reiselivet.» Det var den gangen. Nå har pipen fått en helt annen lyd. Det er tydelig at her har det skjedd ting underveis som gjør at man har endret strategi, men det er interessant at det er den samme saksordføreren, selv om argumentasjonen er litt annerledes. Reiseliv er en viktig sak for oss. Det er etter vårt syn en viktig sak for Stortinget. Det er også en viktig sak for Regjeringen. Da synes jeg det burde være enkelt å fremme en sak for Stortinget. Jeg tror det ville være en sak med mye enighet, kanskje ikke om alle virkemidlene, men om at man får det opp på agendaen. For reiselivet berører svært mange departementer, og man er nødt til å ha en helhetlig satsing på det. På et raskt sveip jeg hadde på Internett i dag, fant jeg noen artikler om reiselivet. Den ene var på NA24, som hadde følgende sak: «Norge - ditt dyreste ferieland». Der tok de opp alle problemstillingene som reiselivet står overfor når det gjelder kostnader. Det har også vært lignende artikler på Internett. Det er saker som dukker opp hele tiden som viser de utfordringene som reiselivet står overfor. Det som er bakgrunnen for de artiklene som står i dag, er internasjonale undersøkelser som viser at Norge er et svært dyrt land å feriere i. I samtlige av de tre undersøkelsene får Norge bunnplassering. Det er de rammevilkår som reiselivsnæringen står overfor, og da synes jeg det blir merkelig at Regjeringen ikke ønsker å fremme en sak om reiselivet for Stortinget. Nesten hver eneste sak vi behandler her i salen, har konsekvenser for reiselivet. Jordbruksoppgjøret er nevnt i disse artiklene som eksempel på hva som gir økte kostnader for reiselivet i form av dyrere mat. Drivstoff er et annet eksempel. Norge er et dyrt land å reise rundt i. Veinettet er et annet eksempel. Det fikk komiteen erfare da vi var på reise i Buskerud og kom til Hol, der samtlige ordførere som kom med innspill, klaget på veistandarden. Det er klart at da burde det være fullt mulig å ha en debatt som også engasjerte andre komiteer og statsråder. Så er det slik at ikke alt har gått på skinner i regjeringskvartalet når det gjelder reiselivet. Professor Georg Kamfjord sa opp sin stilling som prosjektleder for den nasjonale reiselivsstrategien i fjor høst. Han hadde ganske mange sterke innvendinger mot det som skjedde i regjeringskvartalet - eller det som ikke skjedde i regjeringskvartalet - når det gjelder satsing på reiselivet. Han viste til at det var ni departementer involvert i prosessen med å utarbeide en strategi. Det var tydeligvis ikke alle som gikk i samme retning. Han sier også at den politiske ambisjonen og ambisjonen i embetsverket ikke samsvarer. Han peker på en rekke problemstillinger der den strategien som Regjeringen tydeligvis har, ikke har den forankringen den burde hatt i embetsverket. Protesten og den oppsigelsen han kom med, viser at dette ikke har gått på skinner hos Regjeringen. Til slutt tar jeg opp Fremskrittspartiets forslag.