Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2001-12-10:
Når jeg med dette legger fram Budsjett-innst. S. nr. 7 for 2001-2002 fra forsvarskomiteen, la meg gjøre det ved først å hylle dagens fredsprisvinner og alle de norske guttene og jentene som har vært, og er, i FN-tjeneste i utlandet, og med en erkjennelse av at konfliktbildet har endret seg dramatisk siden FN ble stiftet i røyken fra de rykende ruinene etter den 2. verdenskrig, stiftet for å hindre krig mellom stater. Komiteen – en enstemmig komite – legger for øvrig til grunn at dersom det foreslåtte beløpet til norske styrker i utlandet viser seg å være for lavt, må Regjeringen komme tilbake til Stortinget med tilleggsbevilgninger, slik Regjeringen også har varslet hvis det blir aktuelt å sende norske styrker til Operation Enduring Freedom i Afghanistan. Forsvarsbudsjettet har en nettoramme på 27,2 milliarder kr og støttes av et bredt flertall i komiteen, bestående av Arbeiderpartiet og regjeringspartiene. Dette flertallet har både gått sammen om alle budsjettkapitler og -poster og om de politiske merknadene i innstillingen. Et slikt flertall er en styrke for norsk forsvars- og sikkerhetspolitikk, og peker fremover mot et forsvarspolitisk forlik til våren når Regjeringen har varslet en proposisjon som tar for seg nødvendige endringer i forsvarsstrukturen og forslag til finansiering av denne. I dagens sikkerhetspolitiske situasjon er det viktig at forsvarspolitikken er tuftet på et bredt flertall i Stortinget, der tyngdepunktet utgjøres av Arbeiderpartiet og regjeringspartiene. Dette underbygges ytterligere av den behandlingen vi nylig har hatt av mulig norsk militær bistand til krigen mot terror, der SV og Fremskrittspartiet med all mulig tydelighet viste at de er sikkerhetspolitiske ytterfløyer. Det er likevel viktig at en samlet komite fortsatt vil legge vekt på at det føres en aktiv og balansert sikkerhets- og forsvarspolitikk i samarbeid med allierte og naboland. Da NATO vedtok sitt strategiske konsept våren 1999, tok alliansen opp i seg også nye trusselbilder, som terroristnettverk, spredning av masseødeleggelsesvåpen og internasjonal kriminalitet. NATO erkjente at terrorisme kan skape ustabilitet i det internasjonale samfunnet, og at det moderne, åpne og stadig mer teknologiske og globaliserte samfunnet er sårbart. Nå er det også viktig å understreke NATOs artikkel 5-garanti og den gjensidige solidariteten som ligger i denne garantien. Når NATOs råd har erklært at det foreligger en artikkel 5-situasjon etter terroranslaget mot USA 11. september, stiller det også krav til oss som allierte. Så har jeg en sterk oppfordring – for ikke å si en bønn og den går vel så mye til mine stortingskolleger som til statsråden – når det gjelder den omorganiseringsproposisjonen som kommer til våren: Vi må ikke innby til omkamp om strukturer eller steder som er vedtatt nedbygd eller flyttet. Vi kan ikke behandle en langtidsplan for Forsvaret hvert eneste år. Den bebudede proposisjonen må først og fremst sikre samsvar mellom Forsvarets oppgaver, struktur og finansiering og bidra til å fjerne den oppståtte ubalansen i tillegg til å fremme ekstraordinære tiltak mot terror. Så må Forsvarets organisasjon få den nødvendige ro til å gjennomføre moderniseringen – dette for å forbedre den operative enheten, gjøre Forsvaret mer robust og sikre en ny innretning av Forsvarets investeringer. I forhold til den andre ubalansen – mellom drift og investeringer – understreker samtlige partier behovet for å styrke investeringssiden. Det mest forunderlige i dagens budsjettinnstilling er da at Fremskrittspartiet reduserer investeringskapitlet med ikke mindre enn 2 milliarder kr og sprer dem rundt på ulike driftskapitler. Dette får et litt pussig utslag for Heimevernet, som Fremskrittspartiet tilgodeser med mer enn det dobbelte av det Landsrådet for Heimevernet selv mente de måtte ha i tillegg for øving og opplæring. For å sette det litt på spissen så ville det vel hjulpet lite med opplæring hvis Heimevernet ikke hadde hatt penger til ammunisjon. Så Fremskrittspartiets forslag er nok fremmet i full forvissning om at det ikke blir vedtatt. Heimevernet er for øvrig det området der ubalansen mellom vedtatt struktur og økonomi er størst. Dette må vi ta et ansvar for å gjøre noe med. I et svar fra statsråden på et brev fra komiteen om Heimvernet heter det da også: «Når det gjelder øvingsvirksomheten, fremstår 2002 som et unntaksår.» Det er også reist spørsmål om gjennomføringstakten av overgang til ny struktur er i samsvar med vedtak og intensjoner fra behandlingen av innstillingen om langtidsplanen 13. juni i år. Andre talere vil senere komme nærmere inn på dette. Jeg vil her nøye meg med å be statsråden kommentere de problemstillingene som er reist i innstillingen. Komiteen får i vårsesjonen mulighet til å behandle den militære og den sivile beredskapen i en sammenheng. Etter at Stortinget i juni understreket at totalforsvarskonseptet må moderniseres, må vi se på et samfunnsmessig helhetsforsvar når stortingsmeldingen om sårbarhet og Forsvarsdepartementets strukturproposisjon kommer – om de ikke akkurat kommer parallelt, så vil de i hvert fall bli behandlet parallelt. Her må bl.a. ledelse og koordineringsansvar vurderes nøye. Vi er så langt ikke tilstrekkelig oppmerksomme på bredden av sektorer som må trekkes inn, og på den tverrfagligheten vi må ha når det gjelder beredskap i det åpne, demokratiske og teknologiske samfunnet. Til slutt: Komiteen har – skal vi kalle det under sterk tvil – sluttet seg til en investeringsfullmakt som Stortinget vil vedta i dag. Det dreier seg om å gi departementet fullmakt til å starte opp og gjennomføre materiellinvesteringsprosjekter av lavere kategori, samt byggeprosjekter med en nasjonal andel som ikke overstiger 100 mill. kr. Dette er en høy sum. Vi antar at beløpets størrelse skyldes de store omorganiseringsprosjektene som nå er på gang. Komiteen kommer derfor til å følge opp dette nøye og kan ikke love reprise på 2003-budsjettet. Med dette anbefaler jeg komiteens innstilling.