trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Det var det siste innlegget til representanten Andersen som fikk meg til å tegne meg. For det første virker det ikke som om man har lest utgangspunktet i saken og merknadene, for det er – som jeg også var innom i mitt første innlegg – en vesensforskjell på privatisering og konkurranseutsetting. Her snakker vi i utgangspunktet om pensjonen og har ikke en generell debatt rundt konkurranseutsetting. Men jeg har ikke noe problem med å ha en generell debatt rundt konkurranseutsetting, for jeg er positiv til konkurranseutsetting. Jeg har selv vært lokalpolitiker og vært med på å konkurranseutsette mange forskjellige tjenester – med stort hell. Da er det veldig interessant at representanten Karin Andersen vet bedre enn de ansatte selv, som i medarbeiderundersøkelser svarer at de ble mer fornøyd med arbeidsplassen sin etter at den ble konkurranseutsatt. Så kan det godt hende at representanten fra Sosialistisk Venstreparti mener at den enkelte ansatte ikke selv vet best, men både jeg og Fremskrittspartiet har tro på at den enkelte arbeidstaker selv vet best hva som er best for dem selv. Men noe av det interessante ved debatten er lønnsnivået i mange kvinnedominerte yrker, og der er Fremskrittspartiet helt enig i at lønnsnivået i flere kvinnedominerte yrker er for lavt. Det er noe Fremskrittspartiet har tatt opp flere ganger. Men da må vi gå inn og se: Hva er det grunnleggende likhetstrekket i de kvinnedominerte yrkene? Det er ofte yrker der det offentlige er ansvarlig, der det er lite konkurranse, og der man ikke lett kan bytte til en annen arbeidsgiver hvis man ikke er fornøyd. Det er altså det systemet som nå har medført at mange kvinnedominerte yrker henger etter når det gjelder lønn. Det samme systemet ønsker da representanten Karin Andersen enda mer av. Når det gjelder de ansatte, så ser man jo ved konkurranseutsetting at det også er flere tilfeller der ansatte har fått en bedre pensjonsordning enn de hadde. Vi har eksempler på at ansatte har fått bedre lønns- og arbeidsbetingelser enn de hadde. Så bildet her er ikke svart-hvitt. Så kan jeg ikke dy meg – og jeg regner med at representanten Karin Andersen har tegnet seg på nytt: En ting hun ikke nevner når vi snakker om pensjon, er at hun er for en usosial avkorting i pensjonen til gifte og samboende pensjonister, akkurat de menneskene vi snakker om her nå. Karin Andersen og Sosialistisk Venstreparti mener det er greit at de skal få 8 000 kr mindre i pensjon hvert eneste år kun på grunn av at de er gift eller samboende. Det hopper representanten Andersen glatt over. Jeg ser tiden begynner å renne ut, så jeg skal ikke gå inn på alle de usosiale skatte- og avgiftsforslagene til Sosialistisk Venstreparti.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-07:
Mitt spørsmål gjelder lengden på perioden. Det har vært en lang diskusjon om lengden i karanteneloven, som er fastsatt til maks seks måneder. Her går flertallet inn for en konkurranseklausul på ett år. Kan statsråden forklare i hvilke situasjoner personer i det private næringslivet kan sitte med mer sensitiv informasjon i forhold til nye arbeidsgivere enn det en statsråd kan sitte med i forhold til nye arbeidsgivere?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-07:
Jeg merker meg statsrådens nøkterne svar. Det lå vel mer mellom linjene der enn vanlig er, for det er vel få som har større innsikt i og kunnskap om større, strategiske spørsmål enn en statsråd, så jeg takker for svaret på det punktet. Mitt neste spørsmål gjelder avkorting av inntekt i den samme perioden. For eksempelvis statsråder er det en avkorting på 100 pst., mens det her legges opp til en avkorting på 50 pst. Hva er begrunnelsen for at en kan ha et slikt system – burde ikke den avkortinga være lik også på det området?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-07:
I regjeringas forslag var det et tak på kompensasjonen som lå på 18 G. Så foreslår nå flertallspartiene et tak på 16 G. En statsråds lønn, som jeg nevnte, utgjør i dag 14 G. Det er såpass mange ting i denne saken som tilsier at en bør se nærmere på konsekvensene av det vi nå gjør, kontra det som er reglene i karanteneloven. Vil statsråden ta initiativ til å se igjennom også karanteneloven for å få en mer enhetlig behandling av alle som berøres av slike karantenebestemmelser?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-07:
Når representanten Stefan Heggelund, nå med støtte av Ove Bernt Trellevik, kom med så sterke uttalelser, er det nødvendig i hvert fall å komme med en annen virkelighetsforståelse. Det faller bare tilbake på representanten sjøl når han snakker om at den rød-grønne regjeringa leverte fra seg et Norge som råtner på rot, at vi står her på grunn av den rød-grønne regjeringa når det gjelder arbeidslivssituasjonen, og at nå har vi fått den regjeringa som tar situasjonen på alvor. Det er en historiefortelling som heller hører hjemme i et barneselskap når det gjelder røverhistorier, enn på Stortingets talerstol. Det som særpreger regjeringa, er at den satser på økt privat konsum gjennom skattelettelser, gjennom en lavest mulig rente, sånn at det blir veldig billig – ja, enda billigere – å låne penger, sånn at en kan videreutvikle et gjeldsfinansiert konsum, et gjeldsfinansiert konsum som i hvert fall alle verdikonservative ser ikke kan vare videre. Det er nødt til å tas ned, og det som da er den store utfordringa for denne salen, er å arbeide for full sysselsetting ved hjelp av økt produksjon istedenfor et økt konsum. Den norske produksjonen må opp. Den norske produksjonen i form av det produserende næringslivet som vi har, og ikke minst det som produserer varer med basis i våre fornybare naturressurser, må opp og fram. Til det trenger man å endre rammebetingelsene, sånn som det er gjort i hele vår historie, for å sikre at det skal være lønnsomhet i det produserende næringslivet. Det er lønnsomheten i det produserende næringslivet som trengs å gjøres noe med, og på det punktet har regjeringa en tafatthet som er enestående. Det er dramatisk at en kan sitte og se på at det produserende næringslivet ikke får en større vitalitet. Men årsaken til det er at en har fått et forhold til næringsnøytralitet som i stor grad minner om religiøsitet. Oppi det hele har regjeringa også en holdning til arbeidslivet som er sånn at forskjeller og vanskeligheter i arbeidslivet – i den betydning at den som arbeider full tid, ikke får en anstendig inntekt i forhold til andre – i stor grad blir bagatellisert. Det er veldig sterkt å høre dette. Jeg avventer også å høre noen representanter fra det som burde være igjen av det verdikonservative Høyre, som kan korrigere den framstillinga som representanten Heggelund her kom med.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-07:
Den tida vi er inne i, krever til de grader aktive tiltak. Den krever korrigering av marked, plan, styring og trygghet, sånn at folk kan ha trygghet for inntekt, og den krever omstilling, sånn at vi kan ta miljø- og klimautfordringene på alvor. Da trengs det noe mye, mye mer enn markedsliberalisme. Det vil etter hvert stadig flere i det norske folk bli klar over. Vi er nødt til å ha en satsing på produksjon og produksjonsliv. En kan ikke fortsette med at det er konsumet – lånefinansiert konsum – som skal sikre sysselsettinga i Norge. Det er ikke bærekraftig. På dette området, når det gjelder produksjon, er regjeringa så tilbakeholden at det nærmest er tragisk. I tillegg er det spørsmål om fordeling av inntekter, fordeling av muligheter i samfunnet. Når regjeringa ikke ser at dette går feil vei, trengs det en kraftfull opposisjon som kan stå for jambyrdigheten i det norske samfunnet, og der skal Senterpartiet være med.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-07:
Senterpartiet støtter sjølsagt lovendringsforslaget. Det lyder: «Ved vurdering av søknad om stønad til familier skal det ikke tas hensyn til barns inntekt av arbeid i fritid og skoleferier.» Det er meget bra. Det stimulerer til egenaktivitet hos ungdommen, og det er flott. Det er ikke overflødig, det har praksis vist. Historien er at den rød-grønne regjeringa reviderte rundskrivet til sosialtjenesteloven i 2012 som presiserte at barns inntekt fra ettermiddags- og lørdagsjobb ved siden av skolen ikke bør føre til at foreldre ikke mottar stønad for barnet. Det var bra. Det har ført til at det likevel ikke har blitt felles praksis, og derfor er en lovfesting helt nødvendig, og regjeringa skal ha honnør for det. Når vi også har merknader, er det fordi barnefattigdom sjølsagt henger sammen med inntektsmulighetene i samfunnet, det henger sammen med full sysselsetting, og det henger sammen med små inntektsforskjeller. Når Senterpartiet og SV har en merknad om det som vi betegner som «tilbudssjokket i det norske arbeidsmarkedet», er det ikke noe behov for å kjefte på hverandre, men det er rett og slett folkeopplysning. Det er rett og slett et faglig faktum at det tilbudssjokket som norsk økonomi nå står overfor, med fri bevegelse av arbeidskraft fra land som har helt andre økonomiske og sosiale forhold, fører til at de som står svakest i det norske arbeidsmarkedet, får minst mulighet til å gi sine barn og ungdommer en trygg oppvekst. Det er et faktum. Og det som er det sterke her, er at Arbeiderpartiet ikke kan være med på den faglige beskrivelsen som vi her gir, en faglig beskrivelse som stadig flere miljøer innenfor fagbevegelsen, innenfor akademia, er helt enige om, og som er et grunnlag for å diskutere dette på en skikkelig måte framover. Hvis vi ikke tar disse fakta inn over oss, blir det i veldig stor grad fortsatt munnsvær, det blir fortsatt munnsvær at en vil gjøre noe med barnefattigdommen. Avslutningsvis har jeg en liten hilsen til representanten Wiborg som her sier at han ser virkelig den som er ung, og som er i en krevende situasjon, og den forventning og glede som er i små barneøyne, og det er veldig fint sagt. Mange av oss opplever det, men det er meget sterkt sagt når den samme representanten er tilhenger av en økonomisk liberalisme som han sto her og forfekta for kort tid siden, en økonomisk liberalisme hvor det er den sterkeste rett som får enda større gjennomslag enn det den har i dag, altså et økonomisk system som skaper enda flere tapere, også enda flere tapere blant barn. Derfor synes jeg det er sterkt av representanten Wiborg å komme med slike utsagn når en vet at den helhetspolitikken som representanten står for, fører til at stadig færre har den gleden i øyet sitt, en glede som vi i opposisjonen nå arbeider for at man skal få.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-07:
Jeg vil først takke saksordføreren, Lise Christoffersen, for grundig arbeid – og understreke – som vanlig. Saken gjelder felles minstegrense ved 20 pst. av full stilling. Bakgrunnen er saken i Arbeidsretten fra 2013. Det er faktum at dagens minstegrenser i de tre nevnte ordninger i denne saken er forskjellige, men alle er tilsvarende eller høyere enn den minstegrensen Arbeidsretten fant ulovlig. Ingen av høringsinstansene var uenig i at minstegrensene i de tre ordningene burde reduseres, men det var ulike syn på hva endringene burde innebære. I Senterpartiet har vi merket oss det som er kommet fra KS, som viser til at sammenslåingen av lavere stillingsbrøker, og i tillegg på tvers av tariffområder, ville ha store kostnadsmessige og administrative konsekvenser, og at en derfor fra deres ståsted melder inn alle stillingsforhold, slik at en i praksis får ingen grense. Når Senterpartiet har gått inn for å ha en minstegrense på 20 pst. av full stilling, er det med den begrunnelsen som også komiteens leder la til grunn, nemlig at det vil være en felles grense både i offentlige og i private tjenestepensjonsordninger. Det ser vi på som sentralt å holde fast ved, samtidig som jeg vil si at Senterpartiet ønsker at regjeringa legger fram en sak for Stortinget hvor en vurderer å oppheve grensen helt. Det er klart at en slik sak vil få fram det faktum som er i arbeidslivet, at det er mange som både har og ønsker småjobber. Hvis en da skal oppheve minstegrensene helt, må en få en vurdering av kompleksiteten i et sånt forslag i forhold til den nytten og den styrken som det vil innebære for begge parter.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-07:
Så langt jeg kjenner til, har vi ikke i dag noen offisiell, klar og enhetlig definisjon av fattigdom eller fattigdomsgrense i Norge, og det er sjølsagt at vi heller ikke skal utjevne alle forskjeller for barn og ungdom når det gjelder tilgang til goder og muligheter. Men vi snakker altså om dem som er mest verdig trengende. Det grunnleggende er full sysselsetting og små inntektsforskjeller for utført arbeid, og jeg sier «full sysselsetting» og ikke «høy sysselsetting» og er glad for at det begrepet fester seg her i salen. Regjeringa har lagt fram en strategi også på dette området, «Barn som lever i fattigdom. Regjeringens strategi(2015–2017) (2015–2017) «Den høye fattigdomsrisikoen i enkelte landgrupper, henger igjen sammen med at de voksne har problemer med å komme inn på det norske arbeidsmarkedet.» Når vi kjenner det faktumet, i tillegg til det tilbudssjokket som vi har fått som følge av EØS-utvidelsen i 2004, blir dette veldig, veldig krevende. Full sysselsetting i det norske arbeidsmarkedet fordrer en regulert tilbudsside i det norske arbeidslivet. En ikke-regulert innvandring umuliggjør full sysselsetting og små inntektsforskjeller, etter Senterpartiets syn. Vi vil understreke viktigheten av en grundig analyse av de økonomiske behovene for å heve gruppene med innvandrerbarn i lavinntektsgruppen til et ønsket inntektsnivå, samt en vurdering av hvilke økonomiske konsekvenser dette får for ytterligere EØS-innvandring mv. Når vi fremmer dette forslaget, er det rett og slett for å få en mer kunnskapsbasert debatt. Jeg håper at flere partier kan støtte et slikt forslag, slik at en kan gå inn i den faktiske virkelighet som vi står i, analysere hvorfor vi er der og hva som skal til, med klare definisjoner, for at vi skal få en diskusjon om disse tingene som er mer faktaorientert. Når det gjelder de forslagene som SV har kommet med, har Senterpartiet svart på de forslagene i statsbudsjettsammenheng. Vi har kommet med en rekke tiltak der som går på de forslagene, og vi velger da å vise til dem og prinsipielt ikke stemme for noen av SVs forslag, sjøl om det er mange av dem som vi har både penger til og positive prioriteringer omkring. Men vi mener at det er å blande dette forslaget og det nylig avgitte statsbudsjettet, så det gjør vi da ikke. Ellers vil jeg si at vi støtter Kristelig Folkepartis forslag, som viser den grunnleggende holdning som vi har til dette spørsmålet for virkelig å gjøre en jobb med å heve de gruppene som trenger sosial støtte mest, og det er dem som har ansvaret for barn.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-07:
Jeg tar opp forslaget fra Senterpartiet, det er helt korrekt.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-12-07:
Jeg vil knytte noen ord til representantforslaget fra Jenny Klinge og meg selv angående at utleier kan holdes ansvarlig ved ulovlig virksomhet i lokaler som blir leid ut. VG skrev den 16. april i år: «Under aksjonen uttalte en av de ansatte ved vaskeriet at månedslønnen var 1800 kroner i måneden. Han opplyste videre at han jobbet åtte timer om dagen, fem dager i uken. Det tilsvarer en timelønn på 11,25 kroner – Innehaveren får ting å svare for. Du ser forholdene her. Det er helt forferdelig, uttalte politioverbetjent og aksjonsleder Alf-Magne Fredriksen ved Oslo-politiet.» To av de ansatte ved vaskehallen hadde ikke lov til å oppholde seg eller arbeide i Norge. «Fem dager etter at vaskehallen ble anmeldt av både politiet og Arbeidstilsynet, står kundene igjen i kø for å få ren bil», skriver VG den 20. april. «Dette er slaveri», sier politioverbetjent Alf-Magne Fredriksen, og den samme Fredriksen sier at han reagerer på at vaskehallen har åpnet igjen så fort: «Jeg er litt bestyrtet over dette. Eieren ble i dette tilfellet ikke pågrepet. Han burde kanskje vært innbrakt og satt i arresten.» Avisen skriver: «Vaskehallen ble tirsdag blant annet anmeldt for bruk av ulovlig arbeidskraft. Det medfører oftest en bot på mellom 30.000 og 80.000 kroner.» Og videre: «Nå ønsker han seg lovendring i kampen mot de ulovlige virksomhetene. – Jeg synes utleier bør stilles ansvarlig for ulovlighetene som skjer i lokalene han leier ut. Mitt inntrykk er at utleier i de fleste tilfeller vet nøyaktig hva som skjer, men gir blaffen så lenge pengene ruller inn, sier politimannen.» Også Arbeidstilsynet var bekymret, og Knut Morten Alvestad i Arbeidstilsynet er sikker på at mange utleiere er fullstendig klar over at menneskene utnyttes i Oslos bilvaskehaller: «Vi vet at enkelte bilpleiefirmaer betaler opptil 70.000 kr i måneden i husleie. Med lave bilvaskpriser skal du vaske usannsynlig mange biler, for å kunne betjene husleien, betale lønn og statlige avgifter.» Jeg er glad for at det er en enstemmig komité. Statsråden sa at det er noe i en moderne verden som en ikke tror kunne skje. Vel, det kan vel hende at det nettopp er i den moderne verden vi lever i, at det skjer. Det er nettopp det. Vi må lytte til dem som er i førstelinja, vi må legge til side naiviteten, vi er nødt til å kontrollere grensene for dem som kommer fra utenfor Norden-området, sånn at vi har bedre oversikt, ellers sprer dette seg som en bakterie, ødelegger norsk arbeidsliv og gjør at de seriøse får betydelige problemer. Men jeg er glad for et enstemmig vedtak fra komiteen og håper at statsråden følger dette opp raskt gjennom en konkret lovformulering.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-12-07:
I sitt første innlegg sa representanten Andersen at vi no må gje næringslivet det dei etterspør. Eg svarte i mitt innlegg at det ikkje er ei einaste hovudsamanslutning på arbeidsgivarsida som ber om det. Representanten Andersen svarer – og i og for seg representanten Bergstø og representanten Tvedt Solberg – med å vise til enkeltforbund innanfor sektorar som etterlyser dette, som Rederiforbundet og Norsk Industri. Ja, sjølvsagt gjer dei det. Sjølvsagt er det slik at dei bedriftene som har eit produkt som ikkje lenger er like etterspurt fordi produktet har gått ned i pris, vil ha ordningar som er så lukrative som mogleg, så dei kan halde på arbeidskrafta så lenge som mogleg, i tilfelle oljeprisen skal gå opp igjen. Det er inga overrasking. Men det er jo ikkje det som er problemstillinga. Problemstillinga er jo alle dei andre. Eg meiner det er skuffande å sjå at Arbeidarpartiet – som tek mål av seg til å vere eit statsberande, ansvarleg parti – her gjer seg til eit sektorparti. I staden for å sjå heile Noreg, heile arbeidslivet, og lytte til hovudsamanslutningane, som tek ansvar for heilskapen, går ein ned på enkeltforbund og på sektorar og skal kome med tiltak der. At SV gjer det, er éin ting, men eg synest det er skuffande at Arbeidarpartiet gjer det, og eg meiner det er uansvarleg. Så blir det ein kamp om historieforteljinga, statsbudsjettet og kva som vart gjort før 2013 og ikkje. Eg må seie at ein kan meine kva ein vil om ordbruk, men når Arbeidarpartiet står her og seier seg såre fornøgd med den jobben dei har gjort for omstilling og for å førebu Noreg for framtida før 2013, seier det alt om kvifor Arbeidarpartiet tapte det valet, og det seier veldig mykje om kvifor dei ikkje bør kome tilbake i regjering med det første. For sjølv om ein låg og flaut høgt på ein oljepris på 110 dollar, var det jo grunnleggjande utfordringar i den norske næringsstrukturen og i arbeidslivet som ikkje vart adresserte – som vart utsette og utsette. No skjer det ei omstilling, og kva svarer Arbeidarpartiet med? Det er med å protestere mot omstillinga og ville tilbake til sånn som det var. Eg synest ikkje det er tillitvekkjande, og eg vil oppfordre Arbeidarpartiet sterkt til å gå ein større runde og sjå på heilskapen når dei skal utforme politikken sin framover.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Det som flere har vært inne på, er at denne saken har vært godt utredet og godt belyst – over lang, lang tid. Den første utredningen ble sendt på høring i 2008, dernest den siste i 2010. Underveis har også partene kommet med mange innspill og synspunkter i forbindelse med disse høringene. Så er det riktig, som saksordføreren var inne på, at per dags dato mangler vi en del statistikk på hvordan kundeklausuler, rekrutteringsklausuler og ikke minst konkurranseklausuler blir praktisert, hvor stort dette er, og i hvilke bransjer det er utbredt. Samtidig har vi fått god informasjon tilbake om at enkelte arbeidstakerorganisasjoner har gjort egne undersøkelser, der det tyder på at dette er en del av standardkontraktene i enkelte bransjer. Derfor har det vært viktig for meg å iverksette denne kunnskapsinnhentingen som departementet er i gang med, som det også ble pekt på, for å skaffe oss bedre og mer kunnskap om dette. Jeg er veldig glad for at vi nå har fått et regelverk som tydeliggjør og klargjør når det skal brukes konkurranseklausuler, kunde- eller rekrutteringsklausuler – at vi får det inn under klare rammer. Det som har vært interessant gjennom disse årene, er at både på arbeidstakersiden og arbeidsgiversiden har man sett klare behov for å få tydeliggjort rammene, få tydeliggjort regelverket, og at noe bør skje. Så har vi hatt en situasjon der ingenting har skjedd, og det har også vært ulike interesser på begge sider, som det også er pekt på her, med tanke på hva som burde ha vært gjort. Derfor synes jeg komiteen skal ha all ære og ros for måten den har behandlet denne saken på. Man har kommet frem til en god og balansert tydeliggjøring, som jeg også registrerer man er fornøyd med i det åpne rom. Man mener at man har fått til et moderne og godt regelverk. Så er det sånn at regjeringen er svært opptatt av at vi skal ha mobilitet i arbeidsmarkedet, at man også skal få lov til å beholde bedriftshemmeligheter og bransjehemmeligheter, samtidig som man må sikre at folk ikke blir stående i altfor lang tid utenfor arbeidslivet uten å få kompensert for den perioden man har en karantene. Både jeg og regjeringen lever godt med de endringene som Stortinget vil gjøre her i dag. Selv om vi la frem et forslag der vi mente at den enkelte arbeidstaker burde ha 100 pst. kompensasjon opp til 18 G, tror jeg komiteen har kommet frem til en god måte å gjøre dette på og en grei balansering ved at man gir 100 pst. lønn opp til 8 G, og 70 pst. mellom 8 og 12 G. Alt i alt vil jeg gi en takk til komiteen for å ha kommet frem til et balansert, godt og moderne forslag.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Jeg tror nok at en del som jobber innenfor teknologiutvikling, også med nye teknologiske løsninger, vil sitte med langt mer detaljert og inngående kompetanse enn undertegnede gjør. I et globalt marked der man konkurrerer om å ha både domenet og beskyttelsen rundt teknologien mens man forsker på den, utprøver den, tror jeg det kan være fornuftig at man med den balansen som Stortinget her kommer frem til, har inntil ett år med en sånn bestemmelse. Jeg tror også det som skjer innenfor denne bransjen – teknologi – kan være mindre sammenlignbart på enkelte områder enn f.eks. innen politikken. Men jeg skjønner spørsmålet fra Lundteigen godt, og det er et relevant og godt spørsmål som reises.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Det kan man alltids si, men jeg registrerer at flertallet har kommet frem til at det kan være fornuftig med en slik avkorting. Vi var også inne på det da vi la frem proposisjonen. Det kan også være at det i en periode når man går ut og tar andre typer jobber, i bransjer med et helt annet lønnsnivå, kan være fornuftig med en avkorting på 50 pst. Dette er en sak som har versert over lang tid, med lange utredninger, og der det har vært ulike interesser fra både arbeidsgiver- og arbeidstakersiden, alt etter hvilken bransje man er berørt av. Jeg mener at dette lovforslaget på en god måte forsøker å balansere alle disse hensynene.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Jeg synes det kan være fornuftig å se på det etter at vi har hentet inn den kompetansen og den kunnskapen som vi er ute etter å få inn. Som jeg også sa i mitt innlegg, mangler vi mye statistikk om hvilke bransjer dette blir brukt i, i hvilket omfang det blir brukt, og hva som er naturlig i standardkontrakter. Vi hører at enkelte arbeidstakerorganisasjoner som selv har gjort undersøkelser, sier at dette ligger i enkelte bransjers standardkontrakter. Når vi får mer kunnskap om det og også ser på de ulike lønnsnivåene, utelukker jeg ikke at det kan være fornuftig å komme tilbake og se nærmere på det spørsmålet som Lundteigen her reiser.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Vi har tatt mange runder med partene i arbeidslivet. Denne saken ble fra den rød-grønne regjeringen sendt ut på første høring i 2008, på den neste i 2010, med mange innspill fra møter – formelle, men også uformelle – med partene i arbeidslivet, mange ulike interessegrupper, til hvordan dette skal håndteres. Jeg vet ikke om denne saken hadde fått en bedre utgang om man hadde fulgt representantens råd og latt den ligge i skuffen i enda lengre tid. Det var mer representanten Rotevatn som viste handlekraft og sendte spørsmål, det var vel den 26. mars, og proposisjonen ble lagt frem dagen etter. Det er helt riktig; vi er en handlekraftig regjering. Jeg mener at det forslaget vi la frem, var det beste forslaget, som balanserte de ulike innspillene som var kommet inn, ut fra den utredningen denne saken har fått opp gjennom årene. Jeg er glad for at Stortinget og et så bredt flertall i Stortinget har klart å gjøre noen endringer. Jeg skulle gjerne sett at kompensasjonen hadde vært høyere, men man har klart å balansere på en god måte.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Jeg synes det er interessant å høre på retorikken og argumentasjonen til representanten Bjørdal, som sier at dette har vært en krevende sak for lovgiver. Det har jeg respekt for, og det har jeg forståelse for. Men at man mangler mye kunnskap? Denne saken er godt utredet av hans egen regjering. Er det slik at de har gjort et såpass dårlig utredningsarbeid at man ikke har hatt et godt nok beslutningsgrunnlag? For vi har støttet oss til den utredningen som er gjort av den forrige regjeringen. Saken er godt utredet, og det er kommet mange, mange innspill. Vi tar nå initiativ, i motsetning til forrige regjering, til å skaffe oss enda bedre kunnskap rundt dette. Og som jeg også sa til representanten Lundteigen: Skulle det være behov for å se nærmere på enkelte av disse lovbestemmelsene, utelukker ikke jeg at man kommer tilbake når man har hentet inn det kunnskapsgrunnlaget.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Vi har nå nylig endret regelverket for bedriftsintern opplæring, og da tror jeg det er viktig at vi lar det få lov til å virke, slik at vi får se hvilke effekter det har, og som jeg sa fra talerstolen: Jeg utelukker ikke at man i fremtiden må gjøre nye grep for å møte ledighetssituasjonen. Så skjønner jeg at representanten Andersen har veldig tro på det forslaget han selv la frem da han var statsråd. Det forslaget vi har lagt frem, er et forslag som vi har hatt god dialog med partene om, både på arbeidstaker- og arbeidsgiversiden, og vi har lagt frem det de har bedt om. De ba om tre ting: å gjøre ordningen mer kjent, å ikke endre kriteriene for ordningene, men utvide den fra 13 til 26 uker, det har vi gjort, og å målstyre mer inn mot de områdene som trenger det mest. Det har vi gjort. Da føler jeg at her har vi god dialog med partene i arbeidslivet. Vi har lagt frem en ny bedriftsintern opplæring, og jeg har ikke til hensikt akkurat nå å endre det vi har blitt enige med partene i arbeidslivet om.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Det er riktig det som representanten Andersen sa. Som jeg sa i mitt forrige svar: Jeg ser ingen grunn til å endre det vi har blitt enige med partene om, akkurat nå. Og som jeg også sa: Jeg utelukker ikke at vi skal gjøre nye endringer hvis ledighetssituasjonen tilsier det. Det er på et bredt grunnlag. Jeg tror vi må møte ledighetssituasjonen på et bredt grunnlag, nemlig å sørge for at vi lykkes med arbeid, aktivitet og omstilling. Derfor har regjeringen i statsbudsjettet for 2016 foretatt tidenes største satsing bl.a. på forskning, for vi står overfor en ny normalsituasjon med en betydelig ny omstilling, og vi kan ikke lage virkemidler som hemmer denne omstillingen. Det tror jeg ville være uheldig for arbeidstakere, det ville være uheldig for bedrifter på lang sikt. Samtidig vil det være fornuftig å gjøre det som regjeringen gjør – å kjøre på mer for å holde aktiviteten oppe, skape ny aktivitet for dem som er i en sårbar situasjon, som har mistet jobben sin, eller står i fare for å miste jobben sin.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Nei, men som det ble sagt fra talerstolen: Vi ser at gjennomsnittlig ledighet er forholdsvis lav, og at det ikke har bitt seg fast en langtidsledighetssituasjon. Hele hensikten med permitteringsreglene er nettopp å sørge for at man skal kunne avhjelpe bedrifter som har markedssvikt i en kortere periode – ikke bedrifter som har en varig nedgang, som trenger en varig omstilling. Derfor mener jeg, ut fra den gjennomsnittlige ledigheten vi har i dag, og ikke minst det behovet vi har for å holde oppe aktivitet og lykkes med omstilling, at vi har et permitteringsregelverk som er godt tilpasset situasjonen på arbeidsmarkedet. Det man gjør nå, er å forlenge permitteringsperioden. Det betyr ikke at man blir noe mer aktiv eller blir mindre ledig av å gå 22 uker lenger permittert.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Det å satse på kompetanseheving er veldig viktig for å lykkes med omstilling. Det er også viktig for å holde på kompetansen i bedrifter, det er viktig for å utvikle ny kompetanse, for å være konkurransedyktig inn i nye markeder eller i det markedet man er inne i. Det er mange måter å drive kompetanseheving på i en bedrift. Jeg vokste selv opp nær Kværner Verdal – eller Aker Verdal, som det het den gangen – og de kom frem til en meget god måte å gjøre det på uten å endre permitteringsreglene, og de fikk også til en betydelig kompetanseheving. Det kan være naturlig å se på slike typer virkemidler. Men BIO, bedriftsintern opplæring, som vi har endret, vil være et viktig tiltak for å sørge for mer bedriftsintern opplæring for å få bedre kompetanse inn i bedriftene i en omstillingsperiode, som en er helt avhengig av for å lykkes, og som mange bedrifter nå etterspør. For de bedriftene som nå har markedssvikt, er det viktig å få i gang ny aktivitet så fort som mulig. Derfor har denne regjeringen lagt inn betydelige midler i statsbudsjettet for 2016 for å skape aktivitet.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Jeg tror vi skal minne hverandre på når ledigheten begynte å vokse. Den begynte å vokse våren 2013, under den forrige regjeringen. Hvis man da så så tydelig inn i glasskulen og kunne forutse alle effekter, hvorfor la man da ikke frem et statsbudsjett for 2014 høsten 2013, før man gikk av, som hadde helt andre virkemidler enn dem som ble lagt frem? Jeg blir litt i stuss over denne debatten, over de kraftfulle ord og uttrykk som blir brukt om at denne regjeringen er en defensiv regjering, mens opposisjonen er kraftfull, at tiltakene våre er passive og består av politisk spill og retorikk, mens det er aktive tiltak som kommer fra motsatt side. Vi opplevde en valgkamp der enkelte partier var mer opptatt av å springe rundt i ring og rope «for lite for sent», før de den 20. august kom med en tiltakspakke på 2,5 mrd. kr, som i alle fall viste seg å være for lite for sent da statsbudsjettet ble lagt frem og den nye tiltakspakken, også fra Arbeiderpartiet i opposisjon, kom. Jeg har litt problemer med å ta dette helt på alvor når man så til de grader skifter retorikk, for det som regjeringen la frem av kraftfulle og målrettede virkemidler og tiltak for å dempe ledighetsøkningen, sluttet også opposisjonen seg til og sa var bra. Den store motsetningen mellom regjeringen og det største opposisjonspartiet er at vi har et budsjett som går i balanse, og som finansierer det. Jeg tror ikke de ledige ønsker flere tiltak nedsatt på et papir, som ikke kan finansieres. Det vil ikke hjelpe mange ledige tilbake i jobb, det vil ikke skape økt aktivitet, det vil ikke skape økt omstilling. Slik jeg har forstått det ut ifra denne debatten og finansdebatten, mangler det her 5 mrd. kr. Den tiltakspakken som regjeringen legger opp til, er omtrent på samme nivå etter forliket som den var før forliket. Man har brukt mer på bane i forhold til det man har brukt på vedlikehold av vei. Det vil også utløse arbeidskraft. Uavhengig av det bruker regjeringen samtidig over 9 mrd. kr på vedlikehold av vei, mens de rød-grønne brukte litt over 4 mrd. kr på det samme, noe som også vil bety en nesten dobbelt så stor bruk av arbeidskraft for å holde sysselsettingen oppe. Det er viktig å følge utviklingen videre. Det har denne regjeringen gjort, og derfor har vi iverksatt mange tiltak. Det kan bli behov for å endre permitteringsregelverket. Tiden er ikke inne for det nå. Det har bestandig vært tradisjon for å tilpasse det til situasjonen i arbeidsmarkedet. Jeg mener regelverket er tilpasset den situasjonen vi er i.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Jeg er enig med representanten Aasrud i at det er viktig med et sosialt sikkerhetsnett. Derfor har denne regjeringen igangsatt et ikke ubetydelig arbeid for å tette hull i sikkerhetsnettet. Derfor har vi nå i to budsjetter på rad styrket utstyrsutlånsordningen som gjør at flere barn enn noen gang kan delta på fritidsaktiviteter og få lånt utstyr. Det er en del av å styrke dette sosiale sikkerhetsnettet som er viktig. Samtidig har jeg møtt en del av de barna som synes det er vanskelig å henvende seg dit, fordi man da også må tilkjennegi den vanskelige situasjonen som foreldrene står i. De er verdensmestre i å kamuflere det og ønsker å gjøre det på en annen måte. Jeg vil heller ikke ta fra dem mulighetene til å gjøre det. Jeg vil naturlig nok oppfordre dem til å bruke det sosiale sikkerhetsnettet med de utlånsdepotene som allerede er der. Det er viktig, og dette har denne regjeringen styrket ved to budsjettanledninger.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Dette er noe jeg oppfordrer til daglig både som politiker, som far og som delaktig i idrettslag i mange, mange år å få på plass gode ordninger i kommunene og i idrettslagene sammen med frivillighetssentralene nettopp for at de som er i den mest sårbare situasjonen, skal kunne slippe å betale treningsavgift og også kunne få utstyr. Men så er det slik at det er enkelte barn som ikke kommer og tilkjennegir den situasjonen. De har opplevd at når man har jobbet og spart for å kamuflere en vanskelig situasjon, har det gått til fratrekk fra foreldrenes inntekt. Det har gjort at de likevel ikke har kommet med på tur. Jeg er enig i at man vil bruke de andre ordningene. Jeg vil snakke varmt om dem og fremheve dem. Det gjør denne regjeringen. Derfor har regjeringen også styrket dem ved flere anledninger. Min gode kollega, barne-, likestillings- og inkluderingsministeren, har lagt frem gode budsjett på det området.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Man trenger ikke treffe statsråden. Vi har flere dialoger med frivilligheten. Denne regjeringen styrker frivilligheten. Vi har også flere dialoger med kommunene. Vi har hatt oppfølging på dette området med bl.a. fylkesmannsembetet, som er samlet, så vi holder trykket på det. Det er ikke slik at du må møte statsråden, men statsråden synes det er interessant og lærerikt å møte folk som er i en sårbar situasjon, og høre om hverdagen deres, få med meg hverdagens innhold og ta med det tilbake for å lage politikk. Det gjorde jeg i opposisjon, det gjør jeg også i posisjon. Jeg mener det er viktig at vi politikere lytter og dermed finner gode løsninger på de utfordringene. Mennesker lever i ulike hverdager, men vi skal gi dem den samme friheten og de samme mulighetene uavhengig av hvordan den hverdagen ser ut.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Ja, jeg mener at inntekt som skal gå til barn, bør gå til barn. Og når barn tjener penger selv, er det helt naturlig at barna får beholde de pengene.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Med respekt å melde, vet jeg ikke om jeg skjønte spørsmålet til representanten, for i de ulike trygdeordningene har vi ulike barnetillegg. Mulig det er barnetilleggene i trygdeordningene representanten sikter til, som også er behovsprøvd – barnetrygden er noe som er standardisert, og som gjelder for alle, og som ligger under barne-, likestillings- og inkluderingsministeren, som representanten vet utmerket godt. Jeg mener at det er et viktig prinsipp at når mennesker, også barn, tjener penger, skal de få lov til å ha råderett over de pengene – penger som en har tjent selv.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Dette er også en sak som har vært oppe til behandling i Stortinget tidligere. Det har vært diskutert, og det har vært fremmet forslag om dette. Jeg har ved flere anledninger som opposisjonspolitiker hatt gleden av å fremme dette forslaget. Jeg er glad for at folk med deltidsstillinger i det offentlige nå får muligheten til å tjene opp tilleggspensjon. Det er med på å gi bedre pensjon for flere, og det vil være med på å sikre et bedre pensjonssystem. Så registrerer jeg denne dommen som er gjort i Arbeidsretten, og jeg registrerer også hvordan KS har tilpasset sine ordninger etter den – og også KLP Pensjon – slik at man kan tjene opp fra første krone. Jeg har vurdert det dit hen av to hensyn. For det første tror jeg det er viktig å gjøre det mulig for dem med små deltidsstillinger å tjene opp mer pensjon. Jo lavere den grensen settes, jo mindre tilleggspensjon vil man få, fordi det blir samordnet bort, med tanke på samordningsloven. Det håper jeg vi i fremtiden kan rydde opp i, når vi nå er i gang med – skal i gang med – å modernisere og tilpasse offentlig tjenestepensjon til pensjonsreformen, som det står i regjeringsplattformen. Samtidig synes jeg dette forslaget gir en god løsning ved at man har den samme løsningen i SPK som man har i privat sektor, altså at man setter en grense på 20 pst. Alt i alt mener jeg at dette er en gladsak for flere tusen pensjonister, som nå får tjent opp tilleggspensjon – en gladsak ved at vi har et storting som støtter dette forslaget. Tidligere har jeg registrert at Stortingets flertall har vært imot å gjøre endringer. Nå har vi fått en situasjon der det er flertall for å gjøre endringer. Det er jeg glad for. Så registrerer jeg at de som i sin tid også var imot å redusere 37-timersregelen ned til 20 pst., nå har snudd og mener det er for lite å redusere ned til 20 pst., og at det bør gå ned til null. Jeg registrerer det, men synes ikke jeg har fått noen gode svar på hvorfor man har endret det synet så drastisk, når man ikke var interessert i å gjøre endringer når det gjaldt det, bl.a. i forrige periode. Jeg tror at det fortsatt er viktig at man tar pensjonsspørsmålene i riktig rekkefølge. Jeg håper at man også i fremtiden vil få til en bedre offentlig tjenestepensjon, en offentlig tjenestepensjon som er mer i samsvar med den pensjonsreformen som ble vedtatt og trådte i kraft i 2011, og som også kan rette opp noen av de tingene som er påpekt i debatten når det gjelder dette med offentlig tjenestepensjon. Så lenge man har samordningsloven, vil det som sagt føre til at det blant dem som har KLPs løsning, vil være veldig mange som betaler inn til en ordning, uten å få noe igjen fra den ordningen.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Tallet på 5 mill. kr er fremkommet ut fra de regelendringene som er gjort, og med de personene som da blir berørt. Så er det sånn – som jeg også forsøkte å forklare fra talerstolen, uten at jeg står med noen tabell her nå som viser alle inntektsforløpene – at jo mindre inntekt og stilling en har, jo mer vil bli samordnet bort når det gjelder tjenestepensjon, som gjør at man heller ikke vil sitte igjen med noe. Det gjør at man får et lite beløp i starten – og provenymessig.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Jeg registrerer for det første at representanten Christoffersen har endret syn i forhold til da vi behandlet denne saken i Stortinget. Da var man imot å sette en minstegrense på 20 pst. Når regjeringen foreslår å sette en minstegrense på 20 pst., er man også imot det og vil sette den til null. Jeg sier ikke at KS og KLP har gjort noen feilvurderinger. KS og KLP står fritt til å utforme sine pensjonsprodukter innenfor lovens krav, og det vil jeg gi dem friheten og muligheten til. Så mener jeg at når det gjelder Statens pensjonskasse, er det fornuftig å sette en minstegrense, nettopp fordi mange av dem som hadde villet ha en grense under 20 pst., ikke hadde fått noen nytte av det, ved at den tilleggspensjonen hadde blitt samordnet bort – altså hadde man ikke fått noe igjen. Da synes jeg det er fornuftig å sette en minstegrense på 20 pst., som også er i samsvar med det som er i privat sektor. Som jeg sa, skal vi også – iallfall er det en intensjon fra regjeringens side – få en ny offentlig tjenestepensjon som samsvarer med pensjonsreformen.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Selv om man setter en minstegrense, trenger man ikke nødvendigvis å gjøre det. Så vil ikke jeg gå inn på eventualiteter i tariffoppgjøret til våren. Jeg tror vi skal avvente tariffoppgjøret, og så får vi se hva tariffoppgjøret kommer frem til. Så får vi komme tilbake til det spørsmålet, om det skulle bli aktuelt.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
For det første har jeg forståelse for det forslaget som fremmes. Jeg har også forståelse for den frustrasjonen som denne familien, denne enka, som det refereres til som en del av begrunnelsen for forslaget, har opplevd. Jeg må også få lov til å driste meg til å si – når jeg hører at Arbeiderpartiet ikke er opptatt av byråkrati og å sette ned nye utvalg og den slags: Hvorfor endret man ikke disse reglene selv da man satt i regjering? Hvorfor henviste man den gang til at man skulle gjennomføre en helhetlig vurdering av etterlattepensjonene for å få samordnet det med pensjonsreformen? Og hvorfor satte man aldri i gang det utvalget? Det ble varslet allerede i 2011–2012, men det var vår regjering som måtte vise handlekraft også på dette området og sette i gang utvalget. Jeg mener at det er behov for å foreta en bred gjennomgang og vurdering av etterlatteytelsene i pensjonssystemet, både ut fra pensjonsreformen og i lys av samfunnsutviklingen. Jeg er i utgangspunktet ikke uenig i at det kan være grunn til å vurdere samboeres rettigheter i Statens pensjonskasse og de andre offentlige tjenestepensjonsordningene. Men sånne endringer bør ses i sammenheng og utredes samlet. Jeg mener det er ressurskrevende og lite hensiktsmessig å ha to prosesser gående parallelt som utreder etterlatteytelsene i pensjonssystemet. Derfor bør man etter mitt skjønn avvente det arbeidet som nå er satt i gang, det utvalget som har fått et bredt mandat til å gå gjennom alle etterlattepensjonsordningene, og i lys av utvalgets innstilling kan det være naturlig også å se på etterlatteytelsene i offentlig tjenestepensjon, og i den forbindelse se på eventuelle rettigheter til samboere i disse ordningene.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Jeg skjønner ikke helt hva representanten mener med et angrep på et forpliktende ekteskap, som ble brukt. I dette tilfellet er det et samboerforhold vi snakker om, og ikke et ekteskap. Jeg kan ikke se at dagens regler i Statens pensjonskasse er et angrep på forpliktende ekteskap. Jeg vil vel også mene at ethvert ekteskap er forpliktende – det er derfor man har gått inn i ekteskapet. Så hva man legger i begrepet «forpliktende ekteskap», er litt interessant. Nok om det. Jeg mener at det vil være naturlig når man har vedtatt en ny pensjonsreform, og når man skal gå igjennom etterlatteytelsene, å se på hvilken etterlattepensjon vi skal ha for fremtiden. Når det utvalget har konkludert, er det også naturlig å se på om man skal gjøre endringer i Statens pensjonskasse, og gjøre endringer også for dem som er samboere, og se på om man skal likestille. Jeg er, som jeg sa, i utgangspunktet ikke uenig i det som tas opp, men jeg mener at det er fornuftig å ha ett løp på det og ikke to separate løp.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Det viktige for Fremskrittspartiet var i opposisjon og er i regjering å vise både handlekraft og få til et rettferdig pensjonssystem. Derfor har vi valgt å følge opp, som det står i regjeringserklæringen, og ferdigstille pensjonsreformen, en pensjonsreform som Fremskrittspartiet i utgangspunktet var imot og stemte imot. Da mener jeg det er fornuftig og handlekraftig å gjøre det som de rød-grønne prøvde å skyve under teppet og gjemme i skuffer og ikke ta opp, men la disse tilfellene få lov til å vedvare. Jeg mener at når vi skal gå igjennom etterlatteytelsene sett opp mot pensjonsreformen, er det fornuftig å gjøre det samlet sett og vurdere både uheldige konsekvenser ved dagens ordning og gode ordninger for å se på hva det er vi skal ha i fremtiden når det gjelder etterlattepensjon. Det har vi satt ned et utvalg på. De skal gi oss gode svar på hvordan det kan gjøres, og så skal vi følge det opp derfra.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
For det første har jeg litt problemer med å ta spørsmålet seriøst. Vi er opptatt av å likebehandle alle i pensjonssystemet. Men jeg er glad for at representanten Christoffersen slår så klart og tydelig fast at de ikke har gjemt noen ting i en skuff. Det var mange ting som skulle utredes, det var komplekse ting. Når vi har iverksatt og gjør det som Arbeiderpartiet og den rød-grønne regjeringen mener var fornuftig for å få dette til å henge i hop, at man måtte foreta utredning, blir det for meg helt uforståelig at den samme representanten driver og kritiserer Fremskrittspartiet, som sitter i regjering, for at man tok tak i saken med en gang man kom i regjering, og gjennomfører den utredningen som Arbeiderpartiet mener var fornuftig å foreta. Jeg tror Arbeiderpartiet i regjering ville ha gjort akkurat det samme selv. Man ønsker å få et rettferdig, helhetlig pensjonssystem som henger i hop. Det tar denne regjeringen ansvar for.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Som jeg har gjentatt flere ganger: Ja, det er en likebehandling i folketrygden. Jeg er glad for at vi har en likebehandling der, som jeg også har gjentatt flere ganger i mine svar. Jeg er i utgangspunktet ikke uenig i at man også bør ha den samme likebehandlingen i Statens pensjonskasse. Derfor er dette arbeidet igangsatt. Derfor er det viktig å se det i en sammenheng med etterlatteytelsene samlet sett, for dette handler om etterlatteytelser. Jeg tror det vil være den beste måten å gjøre det på, så man ikke på nytt skaper nye hull, nye avveininger, som gjør at andre kan komme dårligere ut. Dette bør ses i en sammenheng. Det har denne regjeringen valgt å gjøre. Vi har satt ned utvalget forholdsvis raskt. Den forrige regjering antok allerede i 2011 at man skulle begynne å gjøre det. Da vi kom inn i kontorene i 2013, var ikke en person som kunne sitte i det utvalget, forespurt. Derfor måtte vi starte jobben fra scratch og få det utvalget på plass.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
For det første: De positive signalene ga jeg allerede da den saken ble kjent i media i juni for godt over ett år siden. Det var vel i juni 2014 den saken som representanten henviser til, ble kjent i media. Når et utvalg – og det kjenner sikkert representanten godt til, som har vært med i et regjeringsbærende parti og har sittet på Stortinget for et regjeringsbærende parti i mange, mange år – leverer sin innstilling, vil vi naturlig nok sende den på høring, vi vil naturlig nok foreta en rask fremleggelse av en sak for Stortinget, og så er det opp til Stortinget hvilke vedtak Stortinget fatter, og hvilken tidsplan Stortinget har for sin saksbehandling.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Svaret er nei.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-12-07:
Vi er godt i gang med et arbeid som går på å foreta en gjennomgang av offentlig tjenestepensjon. Man vil, sammen med partene, berøre mange ulike spørsmål der, og det må vi komme tilbake til når vi har kommet så langt. Hvorfor er det mange kvinner som taper innenfor offentlig sektor? Jo, det er to ting som gjør at mange kvinner taper. Flere kvinner enn menn jobber deltid, og flere menn enn kvinner har lederstillinger, som gjør at man har litt høyere pensjonsberegningsgrunnlag. Dette er to viktige faktorer som gjør at man har forskjeller i pensjonen. Jeg vil da heller oppfordre flere kvinner til å jobbe heltid. Vi må legge til rette for bedre heltidskulturer, som igjen vil gi bedre pensjonsopptjening.