Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-11-09:
Dette er en viktig sak, og alle kjenner bakgrunnen for saken. Jeg har først lyst til å vise til den rapporten som departementet laget etter at en delegasjon drog til Spania. I denne rapporten står det en rekke forslag til tiltak som vi har iverksatt, og tiltak som vi skal iverksette. Det som var interessant da vi var i Spania, var å se at det spanske barnevernet fungerer stort sett på samme måte som det norske. Det vi også fant ut, var at det var få bekymringsmeldinger som var meldt til det spanske barnevernet, og der det hadde skjedd, hadde barnevernet reagert slik man forventer at barnevernet skal reagere, og på linje med prinsippene i det norske barnevernet. Dette var betryggende. Vi ser det slik, etter å ha vurdert og utredet saken og Dokument nr. 8-forslaget, at det ikke er mulig for Norge å opprette en internasjonal avdeling i Spania med hjemmel der man kan gripe inn f.eks. med tvangstiltak overfor barn. Det lar seg altså ikke gjøre. Men like fullt vil disse tiltakene i vår rapport danne grunnlag for det arbeidet vi skal samarbeide videre med Spania om. Og vi kommer til å følge opp dersom samarbeidet mellom de spanske barnevernsmyndighetene og ulike norske instanser ikke fører til oppfølging av barn som trenger hjelp, og som blir meldt til det spanske barnevernet. Jeg tenkte jeg også kunne si litt om det arbeidet som er i ferd med å ferdigstilles når det gjelder veilederen. Barne- og familiedepartementet og Utdannings- og forskningsdepartementet har nå under utarbeidelse en veileder for familier med barn som oppholder seg i utlandet. Veilederen ventes å være ferdigstilt rundt årsskiftet og vil i samarbeid med Utenriksdepartementet og Utdannings- og forskningsdepartementet bli distribuert så bredt som overhodet mulig. Den vil bl.a. ha aktuelle lovhenvisninger, opplyse om hvem som skal kontaktes dersom det oppstår problemer, og om mulighetene for å få bistand fra de norske utenriksstasjonene, samt gi en oversikt over nyttige adresser og nettsteder. Sjømannskirkene vil bli omtalt, og det vil bli egne kapitler om helse, forsikring og trygd. Barnevernet i Spania og samarbeidet med norske barnevernsmyndigheter vil bli viet særlig oppmerksomhet på grunn av de store koloniene av nordmenn som er bosatt der. Veilederen vil i den forbindelse understreke betydningen av å lære seg spansk og for øvrig sette seg inn i forholdene på stedet. Slik som ett av forslagene i rapporten lød, har vi også etter turen til Spania besluttet å gi tilskudd til å opprette en ny diakonstilling ved én av sjømannskirkene i Spania på solkysten som skal ha hovedfokus på barn og barnefamilier. Denne stillingen vil være et samarbeid mellom Den norske kirke, Menighetssøsterhjemmet, som også vil gi tilskudd til dette, Barne- og familiedepartementet og sannsynligvis også Kultur- og kirkedepartementet. Sjømannskirkens spesielle posisjon blant nordmenn i utlandet gjør at diakonen vil komme i kontakt med svært mange barn og barnefamilier. Det vil bli lagt opp til at vedkommende som ansettes, skal beherske spansk for å kunne samarbeide med spanske myndigheter samt ha kunnskap om aktuelt norsk lovverk knyttet til barn, herunder bl.a. barnevernloven. Når det i tillegg vil bli lagt opp til at diakonen skal kunne fungere som kompetanseperson også for det øvrige norske miljøet, vil nordmenn i Spania få tilført en kompetanse som mange har bidratt til. Med disse tiltakene og flere til som står hjemlet i rapporten, tror vi at vi vil klare å håndtere dette på en god måte framover. Departementet kommer til å følge godt med.