Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Det er en interessant diskusjon og en interessant lovsak Odelstinget har fått seg forelagt – i mange aspekter. Jeg syns saksordføreren og andre talere har vært inne på veldig viktige elementer i forhold til hvordan vi skal foreta utvelgelse av lekdommere på en mest mulig fornuftig måte, som sikrer best mulige beslutninger i domstolene. Men la det også være sagt herfra at Regjeringa og jeg mener at det er avgjort viktig at vi fortsatt sikrer et veldig sterkt innslag av lekfolk i rettspleien, kanskje mer enn noen gang. Representanten Dørum har vært inne på spørsmålet om sakkyndighet. Jeg tror han har helt rett. Jeg vil også peke på behovet for å skape legitimitet og tillit til – jeg holdt på å si – et spekter av avgjørelser som kommer, hvor vi egentlig stadig gir domstolene større oppgave når det gjelder å fatte viktige beslutninger om veivalg i livet, enten det er strafferettslige eller sivilrettslige avgjørelser, kalt rettsliggjøring, og i så måte er behandlinga i dag av revisjonen av regelen om valg og uttaking av lekdommere viktig. Vi har sett med nye øyne på spørsmål om hvilke forutsetninger lekdommere må ha, og etter hvilke prinsipper de skal rekrutteres. Kommunene og domstolene får mer oversiktlige regler å forholde seg til, og det blir tydeligere at rekrutteringsgrunnlaget for lekdommere ikke er begrenset til de partipolitiske miljøene. Det tror jeg er viktig. For å bevare tilliten til domstolenes uavhengighet og upartiskhet stenges stadig flere statlige yrkesgrupper ute, og det stilles strengere krav til lekdommernes vandel. Jeg er glad for at justiskomiteen i det alt vesentlige har sluttet seg til forslagene i proposisjonen. Særlig setter jeg pris på at komiteen støtter forslaget om at utvalgene av lagrettemedlemmer og meddommere fortsatt skal velges av kommunene gjennom personlige valg. Jeg konstaterer at komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet og Høyre mener at oppgaven med å oppnevne medlemmer til de fylkesvise utvalgene av skjønnsmedlemmer bør overføres fra fylkeskommunene til kommunene. En slik løsning ble vurdert også så langt tilbake som i 1971/1972. Den gangen ble den forkastet, bl.a. fordi oppnevningen kunne bli så spredt at det var usikkert om utvalget som helhet ville få en tilstrekkelig allsidig sammensetning. Disse argumentene er fortsatt aktuelle. Forslaget fra Fremskrittspartiets og Høyres medlemmer tar for øvrig ikke hensyn til at det er flere faktorer enn folketallet som kan være av betydning for kommunenes mulighet til å oppnevne gode kandidater, slik som befolkningssammensetning og sysselsettingsmønster. Etter forslaget til ny § 67 i domstolloven skal kommunene sørge for at utvalgene av lagrettemedlemmer og meddommere får en allsidig sammensetning, slik at utvalgene best mulig representerer alle deler av befolkninga. Bestemmelsen er helt sentral for å oppfylle målet om at utvalgene av lagrettemedlemmer og meddommere skal bli mer representative. Det har med tillitsspørsmålet. Vi ser det bl.a. gjennom hele strafferettspleien hvor viktig det er å sikre at de som er inne i strafferettspleien på en eller annen måte, faktisk har en slik representativ bakgrunn. Det gjelder alt fra opptak til Politihøyskolen til, la meg si, hvem vi bemanner kriminalomsorgen med. Lekdommerutvalget foreslo at utvalgene til tingretten skulle rekrutteres med utgangspunkt i trekning direkte fra folkeregisteret, og drøftet også muligheten for å lovfeste en bestemt fordeling i utvalgene med hensyn til alder og etnisk bakgrunn. Departementet har som kjent ikke videreført noe av dette. Skal vi nå målet om representative utvalg, bør imidlertid lovteksten gi uttrykk for det. Ellers er det vanskelig å se hvordan kommunene skal kunne oppfatte målet. Så vidt jeg forstår, er det ikke uenighet om at formuleringene i forslaget til § 67 er dekkende for det vi faktisk ønsker å oppnå. For å sikre at bestemmelsen skal bli mer enn en «papirbestemmelse», ligger det videre i forslaget til § 67 at kommunene skal oppfordre allmennheten til å foreslå kandidater til valget. Det er imidlertid fortsatt kommunene som skal velge medlemmer til utvalgene, så noen begrensning av deres innflytelse ligger det ikke i denne delen av forslaget. At kommunene skal oppfordre befolkninga til å foreslå kandidater bidrar for øvrig til å understreke et annet sentralt poeng, at det er den enkeltes personlige egenskaper og kvalifikasjoner, ikke politisk tilhørighet, som skal stå sentralt ved valg til utvalgene av lagrettemedlemmer og meddommere. Forslag til kandidater må undergis en nærmere vurdering i kommunene. Eldre lekdommere – det har flere vært inne på – tilfører domstolene verdifull erfaring og kompetanse. Samtidig er det en kjensgjerning at en del eldre mennesker opplever en gradvis svekkelse av syn, hørsel eller andre egenskaper som er nødvendige for å kunne delta i dømmende virksomhet. Slike endringer kan det være vanskelig å oppfatte. Det er noe av bakgrunnen for at vi mener det er behov for en øvre aldersgrense, men jeg minner om at det altså er mulighet for å gjøre tjeneste helt fram til fylte 74 år.