Guro Fjellanger (Venstre), 2000-01-28:
Forvaltningen av de store rovdyrene har vært behandlet av Stortinget ved flere anledninger de siste årene. Ved behandlingen av rovviltmeldingen i 1997 la Stortinget til grunn at det skal sikres levedyktige bestander av alle de fire store rovviltartene i Norge, samtidig som vi skal ha et aktivt jordbruk, med mulighet til å utnytte beiteressursene i utmarka både til sau og til rein. I rovviltmeldingen fra 1997 ble den sørskandinaviske ulvebestanden anslått til tre-fire familiegrupper. Det ble pekt på at bestanden er så liten at tilfeldige hendelser, som f.eks. ulykker, fort kan føre til at hele bestanden forsvinner. Stortingsflertallet la til grunn at inntil videre må hvert individ av ulv ha et strengt vern. Det ble vist til at norske og svenske myndigheter har et felles mål om å få etablert minst åtte-ti familiegrupper i Sør-Skandinavia. Dette følges nå opp. I 1997 ble det for første gang på lenge påvist at ulv har ynglet i Norge. Vinteren 1998-99 ble det påvist seks familiegrupper av ulv i Skandinavia, derav tre i Sverige, en i Norge og to med revir på tvers av riksgrensen. Foreløpige registreringer av ulvebestanden i november og desember 1999 viser like mange familiegrupper i Sør-Skandinavia som forrige vinter, men antallet familiegrupper på norsk side har økt fra en til tre. Endelige konklusjoner om bestandsutviklingen det siste året kan vi først trekke etter at vinterens sporinger er avsluttet. Ulven er klassifisert som «direkte truet» i en nasjonal oversikt over truede arter i Norge som Direktoratet for naturforvaltning gav ut i august 1999. Jeg ser det som viktig at den skandinaviske ulvebestanden nærmer seg et levedyktig nivå. Ved behandlingen av rovviltmeldingen la stortingsflertallet vekt på at arbeidet med å prøve ut og ta i bruk forebyggende tiltak må styrkes. Det ble nevnt tiltak som tilsynsordninger, flytting av sau til alternative beiteområder, tidligere sanking og tilrettelegging for alternativ produksjon. Jeg går ut fra at representanten Nakkim i sitt spørsmål om forebyggende tiltak særlig sikter til tiltak som tar sikte på å forebygge at ulv gjør skade på bufe. Jeg legger stor vekt på skadeforebyggende tiltak i bufenæringen i de områdene hvor det finnes par eller familiegrupper av ulv. I beitesesongen 1999 ble det gjort en betydelig innsats for å forebygge skader på sau i et område nord i Hedmark, der en familiegruppe og et ulvepar med valper hadde tilhold. Tiltakene omfattet bl.a. flytting av sau til et annet beiteområde, omfattende tilsyn, innmarksbeiting og tidligere sanking. Dette viste seg å ha en positiv virkning når det gjelder å unngå tap av sau. Vi har god erfaring med samarbeid med berørte kommuner og er i gang med å planlegge forebyggende tiltak for kommende beitesesong. Arbeidet bygger på opplegget fra i fjor og skal skje i nært samarbeid med kommunene. Dette viser at de forebyggende tiltak som Stortinget la vekt på ved behandlingen av rovviltmeldingen, er under oppfølging. Dette arbeidet er ikke ferdig, og det er behov for fortsatt stor innsats for å prøve ut – og ta i bruk – ulike forebyggende tiltak i tiden framover. Siden behandlingen av rovviltmeldingen i 1997 har antall ulv i Norge økt. Utfordringen i forvaltningen er dermed annerledes i dag enn for to-tre år siden. Dette gir likevel ikke grunn til å endre prinsippene for forvaltningen. Ved behandlingen av statsbudsjettet for 2000 uttalte flertallet i energi- og miljøkomiteen at hovedlinjene i rovviltpolitikken skal ligge fast, og at myndighetene fortsatt må bidra aktivt til å dempe konfliktnivået. Komiteens flertall pekte videre på behov for mer kunnskap og bedre informasjon om de store rovdyrene. Flertallet så det også som nødvendig at Direktoratet for naturforvaltning etablerer en liten gruppe jegere som kan bidra til effektiv felling. I tillegg er Miljøverndepartementet bedt om å vurdere alternative organisasjonsmodeller for arbeidet med skadedokumentasjon. Jeg er nå i ferd med å følge opp disse flertallsmerknadene. En del av dem som bor der ulvegruppene har tilhold, føler frykt ved tanken på å møte ulv på nært hold. Dette er et område der det er særlig viktig med åpenhet og nøktern informasjon, det er et område vi har jobbet med i lengre tid, og det er et arbeid som vi nå har trappet opp. Fra miljøvernmyndighetenes side vil vi gjøre vårt for å bidra til at vi kan få en god dialog og god informasjon ut. Vi har i dag fått opplysninger fra Sverige vedrørende gentesting av de såkalte ulvehybridene. De tyder på at det med stor sikkerhet kan fastslås at disse valpene er en blanding av ulv og hund. Vi har også gjennom bedøving av hannulven som nå har slått seg sammen med ulvetispa, fått fastslått at dette er en av valpene fra det såkalte Hagforskullet, som ble født i 1998. Denne hannulven vandret inn i området og slo seg sammen med ulvetispa først i mars 1999, før blandingsvalpene ble født. Den videre prosessen er nå at Direktoratet for naturforvaltning så snart som mulig vil fatte vedtak om felling av hybridene. Jeg vil konkludere med at det for tiden pågår et omfattende oppfølgingsarbeid i rovviltforvaltningen, i samsvar med Stortingets mål og retningslinjer. Forvaltningen av ulv har høy prioritet. Vi tar sikte på å sende forslag til både forvaltningsplan og soneringspolitikk for ulv på høring i løpet av våren. Det er også lagt opp til en tett dialog med Stortinget om den videre utviklingen på dette forvaltningsområdet. Jeg tar sikte på å foreslå endringer av viltloven i løpet av våren. I forbindelse med lovendringen vil det bli gitt en nærmere orientering om både tapssituasjonen for beitesesongen 1999, forebyggende tiltak og forvaltningen av ulv.