Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-12-09:
Det siste året har me sett ei rekkje humanitære kriser utspele seg samstundes. Irak, Syria, Vest-Afrika, Sudan, Gaza og Ukraina er alle område der den sivile delen av folket lir under sjukdom, naud og vald. I Vest-Afrika tek ebolaepidemien stadig fleire liv. For snautt to veker sidan melde Verdens helseorganisasjon at nær 7 000 personar så langt hadde mista livet som fylgje av sjukdomen. Det er stor mangel på medisinsk personell i alle dei ebolasmitta landa. FN rapporterte for nokre veker sidan at mindre enn ein fjerdedel av dei planlagde sengeplassane som trengst til behandling av ebola i Vest-Afrika, er på plass. I Syria og Irak er nauda prekær. Flyktninghjelpen rapporterte tidlegare i år at meir enn 9 millionar syrarar trong akutt humanitær hjelp og over 2,8 millionar har flykta over grensa til nabolanda. FN har åtvara mot at straumen av flyktningar kan skape spenningar og konflikt i nabolanda. Det er naudsynt at Noreg yter ressursar i desse områda. Krisene har skapt eit historisk behov for bistand og akutt hjelp til menneske som manglar mat, medisinar og helsehjelp. Senterpartiet meiner me bør yte bistand der nauda er størst. Me føreslår i vårt alternative budsjett å auke bistandsbudsjettet med om lag 1,2 mrd. kr utover regjeringas opphavelege forslag, og me føreslår å auke støtta til naudhjelp og humanitær bistand med 500 mill. kr. Senterpartiet vil nytte bistanden til å hjelpe folk med det dei treng mest. Regjeringa har varsla ei auka satsing på utdanning innan norsk bistand. Me støttar denne satsinga, ikkje minst for jenter, og me gler oss over Nobels fredspris og fokuset det set på borns oppvekst og utdanning. Samstundes innser me at det er vanskeleg å lære utan at dei grunnleggjande behova til ungane er dekte. Det mest grunnleggjande behovet av alle er behovet for vatn og mat. Om lag eitt av tre menneske i Afrika sør for Sahara er i dag definert som underernært. I dette området er matproduksjonen redusert dei siste åra, og det er i mange land lite rom for å ekspandere jordbruksarealet. FNs organisasjon for ernæring og landbruk, FAO, indikerer at Afrika dei seinaste åra har importert om lag ein fjerdepart av sitt matbehov. Med aukande folkesetnad vert den eksisterande matproduksjonen delt på stadig fleire. Samstundes vert jorda utarma. Det hastar med å starte ei utvikling der produktiviteten aukar, basert på ei berekraftig forvalting av jorda. Det er stor usikkerheit kring framtidas prisar på den internasjonale matmarknaden. Dersom det vert vanskelegare både å få tak i og betale for mat, vil nasjonal sjølvforsyning verte viktigare for kvart enkelt land. Om tilgangen på mat på den internasjonale matmarknaden vert redusert, er det desto viktigare å styrkje jordbruket og kvart enkelt lands evne til å produsere sin eigen mat. Mellom anna Verdsbanken har synt til at den mest effektive måten å redusere fattigdom på, er å støtte småbønder i utviklingsland. Det er ingen andre næringar som kan måle seg med landbruket når det gjeld å skape sysselsetting og økonomiske ringverknader for dei aller fattigaste i verda. Noreg har høg kompetanse innan matproduksjon. Å styrkje landbrukets del av bistandsbudsjettet vil kunne gi viktig helsevinst samt økonomiske og sosiale tilskot til mottakarlanda. Regjeringa føreslo å auke bistanden frå Noreg med om lag 870 mill. kr. Dette var om lag 420 mill. kr mindre vekst enn regjeringas forslag til vekst i overføringane i EØS-midlar. Senterpartiet vil hjelpe folk ut av naud, svolt og fattigdom. Det er fornuftig bruk av skattepengane til folk. Me meiner EØS-midlane i liten grad bidreg til dette. Mellom anna viste Europa-meldinga at mykje av Noregs utbetalingar i EØS-midlar går til støtte til kulturarv og miljøprosjekt, og ein set eit stort spørsmålsteikn ved om – og eventuelt i kor stor grad – det tener føremålet om utjamning i levekår. Riksrevisjonen skriv i sin rapport frå 2013 at det er usikkert i kor stor grad det kan dokumenterast at dei norske EØS-midlane bidreg til økonomisk og sosial utjamning. Det same spørsmålet stiller Senterpartiet. Er det effektiv nedkjemping av fattigdom å løyve midlar til eit slovakisk gruvemuseum, eit polsk maritimt museum i Gdansk, oppussing av ei kyrkjeklokke i Budapest eller fornying av torget i Krakow? Senterpartiet meiner at Noregs betalingar til EØS-midlar ikkje står i høve til utviklinga i løyvingane til dei fattigaste blant oss. For perioden 2009–2014 fekk Polen over 50 gonger så mykje i EØS-midlar som t.d. Sierra Leone tok imot i norske bistandsmidlar mellom 2009 og 2013. I Sierra Leone lever store delar av innbyggjarane i absolutt fattigdom. Det same er ikkje tilfellet i Polen. Polen fekk meir EØS-midlar for 2009–2014 enn det 80 mottakarland til saman fekk i norsk bistand frå 2009 til 2013. Sist veke bad eg om ei oversikt over alle prosjekta som Noreg bidreg til å finansiere gjennom EØS-midlane. Eg tok imot ei lang liste på meir enn 650 sider, så eg hadde nok lesestoff i helga. No som regjeringa er i forhandlingar om ein ny runde med utbetalingar av EØS-midlar, er det heilt naudsynt at det norske folk får innsyn i kor mykje Noreg løyver i EØS-midlar, og kva desse midlane vert brukte til. Tilbakemeldingane eg har fått den siste tida, tyder på at det er svært mange i Noreg som verken er informert om storleiken på utbetalingane, eller om kva Noreg løyver EØS-midlane til. Noreg må alltid evne å forsvare vår fridom som ein sjølvstendig nasjon. Det er ei heilt grunnleggjande oppgåve for ein kvar nasjon, og det er vårt ansvar som folkevalde å syte for dette. Det er grunn til å påpeike at den internasjonale situasjonen har utviklingstrekk som gir grunn til uro. 2014 har me opplevd omfattande, skarpe militære operasjoner i hjartet av Europa for fyrste gong etter 1945. Det siste året har me sett fleire konfliktar utspele seg på ulike stader til same tid. Dette kan skje på nytt. NATO kan i framtida oppleve ein situasjon der fleire medlemsland vert sette under åtak på ulike vis til same tid. Då er det heilt naudsynt at Forsvaret har eit volum og ei evne til å vere uthaldande nok til å forsvare Noreg over ein lengre periode. Samstundes vil eit solid forsvar verke avskrekkande. Tilstrekkelege investeringar i Forsvaret reduserer sjansen for at Noreg vert angripe. Hovudoppgåva til Forsvaret er å forsvare norsk territorium. Dette er ei oppgåve som krev store ressursar og politisk prioritet. Noreg har eit landareal på storleik med Italia, men med ein tidel av folketalet, og me skal forsvare eit havområde som har nær same storleik som Middelhavet. Me har ein kyst som er rik på energiressursar og fisk. Ressursrike område er tradisjonelt meir utsette for konfliktar, noko som krev ein medviten strategi for norsk forsvarspolitikk. Regjeringa har varsla at dei vil trappe opp Noregs militære nærvær i nordområda. Senterpartiet meiner det er viktig å ha eit solid nærvær i nord. Der er likevel grunn til å spørje om regjeringas retorikk står i stil med regjeringas løyvingar til Forsvaret. For å kunne styrkje Forsvaret i nord er det heilt naudsynt å styrkje Sjøforsvaret og Kystvakta. I dag veit me at Sjøforsvaret opplever store utfordringar knytte til å ha nok mannskap og belastingar på mannskapa. Norges Offisersforbund peikar på at Sjøforsvaret, og spesielt Marinen, har store utfordringar knytte til personale og drift. Under høyringa til forsvarsbudsjettet vart det også peikt på at dersom dagens vedtekne oppgåveportefølje og struktur skal kunne oppretthaldast, må løyvingane til Sjøforsvaret aukast. I opposisjon påpeikte Høgre og Framstegspartiet at Sjøforsvaret hadde ein vanskeleg ressurssituasjon, som etter partias syn måtte adresserast straks, og som ville krevje omfattande tiltak på kort og lang sikt. Det er vanskeleg å sjå at Høgre og Framstegspartiet har fylgt opp dette i regjering. Også Kystvakta står overfor ein utfordrande ressurssituasjon. Forsvarsbudsjettet medfører ifylgje Norges Offisersforbund eit redusert aktivitetsnivå for Kystvakta, under det vedtekne ambisjonsnivået, og ei utnytting av fartøystrukturen som gir lågare effektivitet. Senterpartiet meiner signal frå ulike aktørar i Forsvaret gir grunn til ei viss uro. Forsvarssjefen er bekymra for operativ evne, som me i proposisjonen kan lese er redusert for delar av Forsvaret. Me føreslår difor å auke løyvingane til Forsvaret. I Senterpartiets alternative budsjett styrkjer me Kystvakta med 17,5 mill. kr. Me aukar løyvingane til Sjøforsvaret med 25 mill. kr. Me løyver 50 mill. kr meir til Hæren og 30 mill. kr meir til Heimevernet. For at unge skal lære trygg våpenbruk og for å sikre Heimevernet gode baner til skytetrening landet rundt gjer Det frivillige Skyttervesen ein stor innsats. Senterpartiet har difor i vårt alternative budsjett føreslått å auke deira løyving med 2,5 mill. kr. Me forventar også at regjeringa gir organisasjonen gode og føreseielege vilkår for vidare utvikling, ikkje minst i høve til tidlegare utsegn om denne flotte organisasjonen. For Senterpartiet er det viktig at me gjennom ein samla innsats prioriterer nok ressursar til å sikre eit solid forsvar av landet vårt i ei uroleg tid. Senterpartiet viser gjennom sitt alternative budsjett den tydelegaste viljen til å prioritere det norske forsvaret og held slik stø kurs som eit solid forsvarsparti.