trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-28:
Jeg hadde et par spørsmål til statsråden som han naturlig nok ikke rakk å svare på i sitt innlegg. Den ene dreide seg om når man kan forvente at vurderingen av hivparagrafen blir fremlagt for Stortinget. Flertallet har en merknad som i realitet er helt lik det mindretallet har, selv om man ikke fremmer et konkret anmodningsvedtak. Så jeg håper at statsråden kan gi et noenlunde tidsskjema for når vi kan regne med at Stortinget inviteres til å endre den hiv-paragrafen, eventuelt, som vi vedtar i dag, basert på oppdatert kunnskap. Ellers ble det en debatt om skattesvik, osv. Nå representerer jo ikke jeg Fremskrittspartiet, men jeg synes det er en smule spesielt å gå til frontalangrep på Fremskrittspartiet, og indirekte også Høyre som muligens skal regjere sammen med Fremskrittspartiet, fra dem som faktisk har ansvaret for at omfanget av kriminalitet ikke akkurat har sunket. Oppklaringsprosenten har gått ned, færre saker fremmes for tingrettene og flere saker henlegges av politiet når det gjelder økonomisk kriminalitet. Så jeg må vel si at det er jo ikke akkurat Fremskrittspartiet eller Høyre som har ansvaret for at det blir mye skattesvik, det er faktisk denne regjeringen, som ikke har prioritert politiet. Så noen avsluttende kommentarer til det som alle er enige om, med litt ulike innfallsvinkler og tvil. Det gjelder dette med at seksuelle handlinger med noen under 14 år, kvalifiserte sådanne, automatisk skal regnes som voldtekt. Jeg har bare lyst til å avslutte med å si at det er ikke helt uproblematisk å håndheve. Vi kan ikke diskutere typer situasjoner hvor det kan virke urimelig, her i dag. Det er ikke mulig. Men jeg tror flere enn meg ser at det er noen nyanser her, ikke minst kanskje de som har opplevd voldtekt, og de som samtidig debuterte på en litt mer hyggelig måte da de var 14 år. Det finnes jo faktisk den typen mennesker som har erfaring med begge deler, og vet forskjellen. De bør kanskje høres når man skal gjennomføre denne delen av straffeloven. Det er hovedårsaken til at vi ønsker å evaluere det forslaget som blir vedtatt om at det automatisk er voldtekt hvis noen begår noe mot noen under 14 år. Samtidig er det viktig at man ser hvorvidt dette kan medføre at domstolene vegrer seg for å domfelle i enkelte typer saker, fordi det blir for strengt å gi tre års fengsel, og at man risikerer flere frifinnelser. Jeg håper at statsråden kan si noe om den problematikken som tross alt ligger her, selv om et enstemmig storting vedtar det i dag, fordi vi mener det er riktig og et klart signal at man skal ta denne typen kriminalitet på alvor. Samtidig er det et krevende felt. Jeg vet at mange har vært i tvil når det gjelder å slutte seg til dette punktet, så det kunne være greit å få noen avslutningsord fra statsråden i forhold til det punktet også i denne debatten.
André Oktay Dahl (Høyre), 2009-05-28:
For at det ikke skal råde noen tvil: Voldtekt er voldtekt. Det er et nestendrap. Spørsmålet mitt til statsråden gikk på dem som er under 14 år, og som ikke er stille – for de som er stille, og som er utsatt for overgrep, har et spesielt behov for vern – og dreier seg om: Vil man følge utviklingen og evaluere dette basert på to forhold, nemlig faren for at det kan skje flere frifinnelser fordi domstolene i møte med virkeligheten vegrer seg for å domfelle, og at det er situasjoner hvor noen på 13 år og elleve måneder kanskje oppfører seg helt annerledes enn de typetilfellene vi alle ønsker å ramme? Det er ikke til forkleinelse – vi stemmer enstemmig for dette i dag – men det er viktig at vi har et bevisst forhold til de situasjonene som kan avvike fra de typetilfellene vi her ser, rett og slett fordi domstolene kan føle at de er i en tvangssituasjon: enten å frifinne eller gi tre års straff. Det er det viktig at vi får diskutert i forbindelse med denne viktige endringen.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-28:
Jeg er glad for å høre fra representanten Ellingsen at straff alene ikke er løsningen. Vår humanistiske straffepleie og gjennomføringen av straffen er bygd på lang erfaring, dyp forskning og empirisk arbeid. Det viser at det gir resultater. Lengden på straffen er også en del av det. Det er ikke vist noen steder at jo lenger du sitter inne, jo bedre menneske blir du. I sitt arbeid og sine merknader går Fremskrittspartiet inn for lange straffer, og det argumenterte representanten for her fra talerstolen også. Jeg lurer litt på: Hvilken forskning eller hvilket empirisk arbeid bygger Fremskrittspartiets lojalitet til høye og lange straffer på, hvor ligger det forskningsarbeidet? Eller er det bare sånn at man ønsker …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-28:
Stortinget har flere ganger vært innom Fremskrittspartiets landsmøtevedtak om aktiv dødshjelp. Vi vet at Høyre har ambisjon om å danne regjering sammen med Fremskrittspartiet. Høyre kommer i dag til å stemme for innstillingen slik den foreligger. Det kolliderer med Fremskrittspartiets vedtak fra landsmøtet. Da er mitt spørsmål: Hvordan vil Høyre forholde seg til Fremskrittspartiets forslag dersom det blir en regjering bestående av Høyre og Fremskrittspartiet?
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-28:
Det ser ut til å være en feil i forhold til innstillingen, for SV fikk 10 minutters taletid i komiteen. Kan komitélederen bekrefte det?
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-28:
Meg bekjent har vi aldri vært imot at grov vold skal påtales i samsvar med folks rettsoppfatning. Ikke minst skal påtalen være allmennpreventiv og gi klar reaksjon til forbryteren. Derfor mener vi at innstillingen i dag er i samsvar med vår politikk – både tidligere og nå.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-28:
Meg bekjent ble Høyre kontaktet da grunnlovsforslaget ble fremmet i Stortinget. Høyre valgte ikke å være med på det. Jeg registrerer at Høyre nå er enig i substansen i forslaget. Det gleder meg virkelig. Det betyr at det faktisk kan være flertall for forslaget i Stortinget i neste runde. Vi mener at dette forslaget fortjener en grunnlovsendring og et grunnlovsvern, ikke bare en enkel lov.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-28:
Jeg mener ikke å ha sagt at det er mer praktisk. Jeg sa faktisk at grunnlovsvern har mer tyngde enn en enkelt lov. Det viktigste må være at en lov med den type substans som vi her snakker om, har den tyngden den trenger. Så vi venter til grunnlovsforslaget blir behandlet i Stortinget. Jeg vil ta med meg at Høyre er enig i substansen, og forventer at Høyre stemmer for forslaget når det kommer til behandling i Stortinget.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-28:
Jeg skal prøve å ta tre korte punkter. Selv om denne loven ikke kommer til å bli gjeldende før om et par år, er de signalene som vi sender, i noen tilfeller så sterke at man må ta det inn over seg. Vi vet at nå går vi mot sommer, og vi vet at noen jenter – jeg har ikke noe tall på det – kan bli tatt ut av landet og kjønnslemlestet. Det er veldig grov kriminalitet og et grovt overgrep mot barn og jenter. Da håper jeg at det at vi nå hever strafferammen for dette, gir et kraftig signal til dem som eventuelt tenker å gjøre dette overgrepet, og ikke minst blir tatt som et positivt signal av dem som jobber mot slike overgrep. Det er det ene. For det andre vil jeg framheve at vi gjennom denne loven kommer til å frita ektefeller og samboende for straffeskyld dersom én av partene har hiv og den andre parten gir samtykke til ubeskyttet sex. Det tror vi vil heve kvaliteten til veldig mange mennesker. Så skal vi også jobbe internasjonalt for å hente flere impulser for å se hvordan denne paragrafen og denne lovgivningen skal fungere. Til slutt vil jeg ta opp en ting: Jeg har kommet over en brosjyre som Fremskrittspartiet har laget og delte ut 1. mai. Jeg har en kopi av den her dersom Fremskrittspartiet eventuelt vil ha den. I denne står det at de rød-grønne lovet «å heve straffenivået for voldtekt, drap og grov vold». Så står det videre: «I forslag til ny straffelov fra regjeringen er dette ikke foreslått.» Jeg er ikke sikker på om «blank løgn» er et parlamentarisk begrep, men dersom det er det, vil jeg veldig gjerne bruke det – inntil Fremskrittspartiet prøver å motbevise det. Ja, på noen punkter er vi uenige. Men det er ikke hold i å skrive dette i en brosjyre – farget brosjyre – som deles ut, der man beskylder regjeringspartiene og Regjeringen for å bryte et løfte, mens dokumentet som vi i dag behandler, viser det motsatte.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-05-28:
Jeg vil si at jeg er litt uenig med representanten Dørum i hans tilnærming til tiltaket. Det er klart at det vil bety en belastning, det vil bety et ansvar for den potensielle voldsutøveren, men det er klart at når gevinsten på den andre siden kan være at vi redder et liv, må det gå foran. Jeg ble helt lamslått da en kvinne for tre måneder siden sa følgende om alarmen hun bar på: Hvis jeg må trykke på denne alarmen, kan dere like gjerne sende en likbil, for da står han utenfor vinduet mitt, og da har ikke politiet tid nok til å komme til meg og redde meg. Det var veldig slående. Det betyr at vi er nødt til å finne andre løsninger som gjør at dette fungerer, og da mener vi at det vi foreslår og vedtar i dag, kan bidra til at sikkerheten, tryggheten, til kvinnen øker. Vi sier ikke at det vil gjøre det, men det kan gjøre det, og da må vi prøve alt vi kan som kan trygge kvinners tilværelse. Dette er en veldig alvorlig problemstilling. Det er faktisk slik at det er 5 pst. av den voksne befolkningen som blir utsatt for vold hvert år. Det indikerer at det er 180 000 personer som opplever vold eller trusler om vold hvert år i Norge. Det er faktisk slik at 50 000 mennesker i Norge får synlige blåmerker eller kroppsskader hvert år. Det er faktisk slik at mellom 8 000 og 16 000 kvinner blir utsatt for voldtekt i Norge, og ikke flere enn 10 pst. av dem kommer til syne. De aller fleste voldtekter blir begått av en kvinnen kjenner. Vi vet også at i løpet av de siste ni år er bortimot 85 kvinner blitt drept av en de har hatt eller har et forhold til, nåværende eller tidligere partner. Da er vi nødt til å ta dette på alvor. Først og fremst er det slik at vi menn må ta vår del av ansvaret. Det er menn som dreper, det er menn som voldtar, det er menn som utøver vold, og da må vi menn ta det ansvaret. Vi må begynne å snakke om det, og det gjør vi jo. Jeg ser at flere og flere gjør det, men det er behov for at styrken i det øker, og at vi snakker oss imellom. Vi må snakke med våre sønner, vi må snakke med våre brødre, vi må snakke med våre kamerater, vi snakker på idrettsarenaer osv. Det er et ansvar som ligger ene og alene hos menn, og det er vi pent nødt for å ta.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-05-28:
Ja, sånn er det når partier som ikke er med i komiteen, begynner å blande seg inn. Først vil jeg si at jeg synes representanten Ellingsen holdt et meget godt innlegg, et balansert innlegg – jeg holdt på å si veldig balansert til å være fra det partiet han er fra, men det sa jeg selvfølgelig ikke. Derimot stusser jo også jeg og Kristelig Folkeparti over det vedtaket som ble gjort på Fremskrittspartiets landsmøte – i tilknytning til den voteringen vi skal ha senere i dag når det gjelder aktiv dødshjelp. Siden jeg kanskje tror innstillingen fra justiskomiteen kom før Fremskrittspartiets landsmøte, har jeg tenkt å formulere spørsmålet på en litt annen måte: Kom Fremskrittspartiets vedtak på landsmøtet som en overraskelse på representanten Ellingsen?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-05-28:
Det kunne være fristende å ta en lengre debatt om et så viktig tema. Det er jo ingen tvil om hva vår holdning til dette er. Og som representanten Heggø var inne på, går det et klart skille mellom det vedtaket som Fremskrittspartiet har fattet på sitt landsmøte, og det Kristelig Folkeparti står for. Når det gjelder samarbeid mellom Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, tror jeg vi avklarte det ganske greit på vårt landsmøte, så de bekymringer representanten Heggø har i så måte, tror jeg hun kan la ligge. Samtidig vil jeg si at innenfor justiskomiteens virkeområde har vi under to regjeringer hvor Kristelig Folkeparti var medlem, hatt konstruktivt samarbeid også med Fremskrittspartiet, så bildet er jo ikke helt svart–hvitt, som det ofte ikke er i justispolitikkens domene.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2009-05-28:
Det er interessant å se på samspillet mellom de maktorganer vi har, den utøvende, den lovgivende og den dømmende. Forrige periodes justiskomité var jo særdeles opptatt av, kanskje også frustrert over manglende signaler, eller at signalene ikke ble helt tatt av domstolene når det ble gitt relativt klare signaler fra den lovgivende forsamling. Jeg vet ikke om dette også er noe av bakgrunnen for at justisministeren har brukt mye tid og, interessant nok, også gjennomgått en del rettsavgjørelser i proposisjonen for å markere hvilke straffehevinger man ønsker seg. Så jeg vil egentlig utfordre statsråden litt mer prinsipielt på hvordan han nå vurderer oppfølgingen av de politiske signaler som den lovgivende forsamling gir i de øvrige organer vi her snakker om.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Eg vil gå litt tilbake til spørsmålet fra Bjørnflaten, som eg følte at representanten Oktay Dahl på ein fin måte unngjekk å svara på. Du sa ikkje noko i det svaret om kva som har skjedd, som gjer at Høgre no går inn for minstestraff. Kvifor har ein snudd?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Kristeleg Folkeparti og Arbeidarpartiet har i det store og heile vore einige i justispolitikken. Da tenkjer eg særleg på dette med heilskapstenkinga, og det å ikkje gå ut og føra ein hendingsorientert justispolitikk. Eg er òg glad for at representanten nemnde det med ruspolitikken, der vi har stått side ved side. Men eg vil litt tilbake til representanten sin eigen replikk til Framstegspartiet. Høybråten har gått ut og sagt at alvorleg sjuke menneske treng menneske med varmt hjarte og varme hender og ikkje ei giftsprøyte, noko eg er heilt einig i. Er det då i det heile mogleg for Kristeleg Folkeparti å støtta ei regjering der det største og berande partiet på borgarleg side, Framstegspartiet, truleg vil fremja forslag om nettopp aktiv dødshjelp i neste periode?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Kva skal straffast, og kor strengt skal det straffast? Arbeidarpartiet er tilfreds med at vi no får på plass eit strengare rettsvern for fleire sårbare grupper, særleg det at barn og kvinner får sterkare beskyttelse etter lova, og at den nye straffelova gjev auka straffenivå for grov vald, drap, valdtekt og mishandling i nære relasjonar. Førre straffelov var frå 1902, og når vi i dag skal vedta ei lov som skal gjelda kanskje nye 100 år, i alle fall i fleire tiår, ja då må eg seia at eg føler at det nesten vert gjort litt ære på meg når eg vert nemnd med namns nemning i komitémerknadene til Framstegspartiet for å forsvara bruk av samfunnsstraff. Derimot får representanten Ellingsen framleis stå åleine om å kommentera enkeltdommar som ikkje eingong er rettskraftige. I intervjuet/debatten det er vist til, poengerte eg nesten til det keisame at vi i Arbeidarpartiet ikkje kunne kommentera dommar som ikkje er rettskraftige, men at strafferamma for grov vald skal hevast, noko vi gjer her i dag. Hendingsstyrt, einøygd justispolitikk og å ha hatten på som både dømmande og lovgjevande instans, ja det får Framstegspartiet framleis stå åleine om. I kriminalomsorgsmeldinga, Straff som virker – mindre kriminalitet – tryggere samfunn, sa vi at vi skal bruka meir samfunnsstraff, nettopp fordi det verkar – fordi ein får gjort opp for seg og så gå vidare her i livet. Når ein har eit rusproblem skal ein få hjelp til å få bukt med dette. Derfor skal vi òg gjera meir bruk av § 12 og § 16 og meir narkotikaprogram med domstolskontroll. Men samfunnsstraff skal ikkje brukast dersom lovbrotet inneber ei fengselsstraff utan vilkår på eitt år eller meir. I kriminalomsorgsmeldinga vert det vist til at i lovens forarbeid er det ikkje anbefalt å bruka samfunnsstraff for alvorlege valds- og sedskapsbrotsverk, noko eg er heilt samd i, og som eg elles viste til i den nemnde debatt. Vi veit at ein av to er tilbake i fengsel i løpet av fem år. Ved samfunnsstraff er det to av ti. Nokre av dei viktigaste kriteria for å bryta ei kriminell løpebane er jobb og bustad. Både ved samfunnsstraff og bruk av elektronisk soning kan ein behalda jobb og bustad. Dette er det Framstegspartiet er imot. Framstegspartiet synest faktisk at det er heilt greitt at 17-årige Ole, som har tuska til seg litt for mykje pengar frå Nav, kjem i fengsel og mistar jobben og bustaden og knyter seg til eit kriminelt nettverk. Det er viktigare enn å bruka elektronisk soning. Og rehabiliteringstanken, progresjon i soninga, som er avgjerande for å stoppa tilbakefall, er ein òg imot – ikkje i ord, men i handling. Utan rehabilitering og med eit stadig større tal av gjengangarar vert dette ein vond sirkel – å sona strengare straffer utan progresjon, ut på gata til ny kriminalitet, tilbake til fengsel og straff som ikkje verkar. Heilskapstanken med kriminalomsorgsmeldinga og i dag ny straffelov er det som eg meiner skal til for at vi skal få eit tryggare samfunn.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Permisjon, normalitetsprinsippet i fengsla og overgang frå høgrisikosoning til open soning ute i arbeidslivet, er det vi veit hjelper mot gjengangarkriminelle. I innstillinga til straffelov har Framstegspartiet fremja følgjande forslag: «Stortinget ber Regjeringen fremme forslag til endring i straffegjennomføringsloven slik at de mest alvorlige straffbare handlinger ikke kan gis åpen soning og/eller prøveløslatelse før fire femtedeler av straffen er sonet, og hvor det ikke skal kunne gis åpen soning og/eller prøveløslatelse i gjentakelsestilfeller.» Det er det eg meiner med «ikkje i ord, men i handling» når det gjeld progresjon, for i samband med kriminalomsorgsmeldinga stemde dei mot meir bruk av permisjonar. Dei er mot og stemde mot normalitetsprinsippet, dette at ein skal koma seg opp om morgonen, laga sin eigen mat og leva så normalt som mogleg innafor fengslet for å kunna klara seg når ein kjem ut. Og då har eg eit spørsmål: Kva er progresjon i soninga – utan permisjon og utan å skulla gå frå ei høgrisikosoning og over til ei open soning eller andre alternativ?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
I flere innlegg og replikker her har det blitt vist til behandlingen i forrige periode. Mitt spørsmål til representanten for SV er: Under behandlingen sist stemte SV imot å heve strafferammen for grov vold. Hva er det som har fått SV til å snu under denne behandlingen?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Statsråden har i denne perioden vært svært opptatt av at barn ikke skal utsettes for overgrep, verken her i Norge eller i utlandet. I Politiforum for en tid tilbake var det en artikkel om en ordning som er innført i England, der man varsler andre lands myndigheter når pedofildømte reiser utenlands. Når statsråden er så bekymret og opptatt av barn som blir utsatt for overgrep, hvorfor er da ikke statsråden villig til å se på en utredning av et slikt internasjonalt varslingssystem i Norge?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Det var godt å få litt temperatur inn i debatten, så vi kan diskutere litt uenigheter og ikke bare enigheter. Først til Thomas Breen. Det er faktisk tilfellet at gjeldende rett i forhold til tyveri er tre år. Regjeringens forslag er to år, mens Fremskrittspartiet har tre år. For underslag er gjeldende rett tre år – to år er Regjeringens forslag. For ran er det fem år – Regjeringens forslag er tre år. For utpressing er det fem år ved gjeldende rett – Regjeringens forslag er tre år. Dette er en utvikling som Fremskrittspartiet mener er et helt feil signal å sende ut i samfunnet. Så til representanten Heggø. Da vi for en måned siden behandlet kriminalomsorgsmeldingen, var vi enige om veldig mye. Vi var enige om tilbakeføringsgarantien, og vi var enige om at man skal ha et innhold i soningen. Men Fremskrittspartiet har vært helt klar på hele veien at vi er imot å føre soningen på utsiden i stedet for på innsiden, og gjøre om hjem til fengsel når hjemmene blir soningsplass. Derfor har vi vært helt klare på at vi er imot hjemmesoningen som Regjeringen har innført. Hvis jeg ikke husker helt feil var Ingrid Heggø i sitt innlegg i kriminalomsorgsdebatten helt klar på og enig i at med lengre straffer får man bedre tid til rehabilitering. Komitélederen sa i et innlegg som hun har sendt til alle landets aviser: «Dårligere progresjon i soningen og færre permisjoner vil føre til dårligere tilbakeføring til samfunnet. Det vil føre til at en rekke mennesker ikke vil være forberedt – trent – til møtet med samfunnet den dagen de er ferdig med soningen.» Når til og med innsatte og fengselsbetjentene sier at man trenger tid til rehabilitering, må regjeringspartiene også ta dette inn over seg, slik at man kan få tilbakefallsprosenten ned, som vi alle ønsker, ved å gi soningen innhold. De må få den tiden de trenger på det.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
I mitt innlegg snakket jeg om straff, samfunnets strengeste reaksjon overfor den som har begått en kriminell handling. Straffen, som skal gjenspeile alvorlighetsgraden av den kriminelle handlingen en har gjort, skal også være i samsvar med folks rettsoppfatning. Den skal virke preventivt, forebyggende, men den kan også virke rehabiliterende. I de innleggene som regjeringspartiene har hatt her, har jeg hørt at de til nød kan være enig i at det også kan være bra med lengre straffer med tanke på rehabilitering. Progresjon i soning, til slutt. Fremskrittspartiet vil ha strengere straffer og lengre straffer, men en skal ha progresjon i soningen. En skal sone lenger før en får permisjon, og en skal sluses ut på en måte som gjør at en kommer tilbake til samfunnet som et normalt menneske.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Jeg har lyst til å gi honnør til Regjeringen for denne viktige saken som har blitt lagt fram her i dag. Det er helt uakseptabelt med vold mot de personene dette gjelder. Her må, som forrige taler sa, alle virkemidler tas i bruk. Det går nesten ikke en uke uten at vi leser om episoder der enten eksmenn, ekssamboere eller folk i nære relasjoner truer og drapstruer sine tidligere partnere eller andre. Vi må få de virkemidlene som øker tryggheten og sikkerheten for ofrene som blir utsatt for vold og trusler. I dag er det de truede personene som bærer byrden. Jeg er glad for at det ansvaret endelig blir plassert der det hører hjemme – hos voldsutøveren. Likevel må vi ikke la dette bli en sovepute. Det er veldig godt at man skal ha begge typer voldsalarm, for det trengs. Vi må i alle fall gjøre alt vi kan for å hindre vold. I dag er det en ordning med obligatorisk rettslig prøving av påtalemyndighetens beslutning om besøksforbud. Fremskrittspartiet ser at det kan være tidsbesparende. Ofte møter de som er ilagt besøksforbud, ikke opp likevel, de aksepterer det, og domstolene får mye arbeid med dette. Likevel er det viktig at dette blir opprettholdt. Det er også viktig å ivareta rettssikkerheten til den som ilegges besøksforbud. På høringen kom det fram at Politiets Fellesforbund ønsket et tilstrekkelig handlingsrom og å innføre effektive tiltak for å øke tryggheten for voldsofrene. Derfor er det viktig at samfunnet reagerer så raskt som mulig for å beskytte offeret. Har man brutt ilagt besøksforbud, og da etter en rettslig overprøving innen tre dager, mener Fremskrittspartiet at det må være mulig å innføre elektronisk merking av de personene som har brutt ilagt besøksforbud. Det er beklagelig at Regjeringen ikke allerede i dag kan gå med på det forslaget. Det er én sak som vi likevel er nødt til å ta opp, og det er det økonomiske når det gjelder innføringen. Vi har hatt store debatter i denne salen om ressursene og behovet i det enkelte politidistrikt og i politiet. Denne lovendringen kommer til å få økonomiske konsekvenser. Det står i sakspapirene at dette skal tas av det allerede eksisterende budsjettet i politidistriktene. Når vi vet at politisektoren i dag er kraftig underbudsjettert, er det uforsvarlig å tillegge politibudsjettene enda flere oppgaver uten at det følger penger med. Nå er det vel ett budsjett til denne regjeringen skal legge fram. Da håper jeg at det blir lagt inn ekstra budsjettmidler til dette. I hvert fall kan jeg forsikre om at hvis det blir regjeringsskifte, skal det komme ekstra ressurser til dette. Og så er jeg bekymret for innføringen av dette utstyret, som må komme på plass så fort som mulig. Til slutt tar jeg opp de forslag som Fremskrittspartiet har fremmet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-05-28:
Statsråden sier i sitt innlegg at det blir feil å prate om økonomi i denne saken, men faktum er jo at utvikling og implementering av dette utstyret vil koste ca. 24 mill. kr første driftsår. Slik som Fremskrittspartiet ser det, er det uansvarlig å tillegge politiet enda en ny oppgave innenfor de eksisterende budsjettrammer når vi vet at det er driftsmidler de strever med. Men mitt spørsmål til statsråden skal ikke gå på økonomi, mitt spørsmål skal gå på utstyret: Når vil dette være på plass, og når regner justisministeren med at dette vil fungere i det daglige liv?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-05-28:
For det første vil jeg holde fast på at straffen for seksuelle overgrep, også de som er definert kvalitativt til en ramme av minstestraff, og som jeg har sjekket med lovkyndige, står vi fast på. Når vi har valgt å endre overskriften akkurat her, og bare her, er det fordi det finnes en del variasjoner av livet hvor det å ha betegnelsen voldtekt på seg kan være et stigma som jeg ikke ønsker man skal ha med. Jeg ønsker å tenke så nyansert at det kan være slike situasjoner, selv om det finnes åpenbare situasjoner, for det er det som er den alminnelige begrunnelsen for det. Så det er et forsøk på å nyansere. Jeg opplever at den sittende regjeringen har prøvd å være presis og nyansere i veldig mange sammenhenger – det er ikke et forsøk på å svekke straffebudets reelle innhold, altså den krenkelsen som finner sted. Det er min begrunnelse. Jeg er takknemlig for at spørsmålet ble stilt, for da fikk jeg forklart det bedre enn jeg kunne gjøre i mitt korte innlegg på talerstolen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-05-28:
Dette er en historie om kompromisser i to runder – først et kompromiss i Bondevik II og så et kompromiss i den rød-grønne regjeringen, hvoretter Venstre ble fri fra kompromisset etter regjeringsskiftet, og hvoretter den rød-grønne regjeringen ble fri fra seg selv etter at den oppdaget at kompromisset i grunnen var litt håpløst. Dermed ender man med den hyggelige situasjonen – med unntak av Kristelig Folkeparti, som har et prinsipielt syn – at vi velger å fjerne den. Jeg la ikke skjul på da jeg la fram ytringsfrihetsbestemmelsen for Grunnloven i sin tid, at det var slik det var. Så vi har satt fri to parter her: meg, ved ikke å kompromisse med andre, og de rød-grønne, etter å ha hatt en kollokviegruppe med seg selv i all offentlighet, noe som førte til at vi fjernet blasfemibestemmelsen. Så vi kan gratulere hverandre for at vi slipper å ha den fra nå av. For å si det kort: Gud trenger ikke beskyttelse. Herren passer på seg selv. Mennesker har tidvis hatt behov for beskyttelse, men menneskene må tåle alle ytringer. Det er en del av vårt samfunns styrke at det er slik. Jeg tror representanten og jeg i grunnen er veldig enige, president – man må huske å snakke via presidenten!
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-05-28:
Det er bra at dette skal tre i kraft så snart som mulig. Venstre vedstår seg – og det er derfor jeg tok ordet nå – de merknader som er knyttet til straffetenkningen. Jeg sa på talerstolen i stad at vi vedstår oss prinsippene som ligger i lovens forarbeider og i lovsaken til Odelstinget. Jeg skal ikke kommentere ytterligere hvordan domstolene skal opptre. De som vil lese odelstingsdebatten, får gjøre det. Så la det ligge. Jeg tok ordet for å stille statsråden et spørsmål, siden det er lagt så mye vekt på det i den lovsaken vi har i dag, om å bekjempe angrep på den seksuelle integritet. Det er et veldig bredt spekter. Jeg er opptatt av hvordan statsråden nå ser på det trykket som ligger på å følge opp Voldtektsutvalgets ulike initiativ, for det er svært viktig at det er trykk på det. Jeg kjenner statsrådens engasjement, men jeg har også en viss kjennskap til det vi kan kalle for motstands ånd i forvaltningsstrukturer – på tross av statsråders engasjement. Jeg vil gjerne ha litt frimodig tale på dette punkt på denne dag i Stortinget.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-05-28:
Bare for ordens skyld, siden representanten Dahl nå to ganger har sagt at Stortinget enstemmig kommer til å stemme for: Venstre kommer ikke til å stemme for straffebestemmelsen som bruker «voldtekt» som overskrift. Jeg har gjort rede for det i et tidligere innlegg. Representanten Dahl har i grunnen resonnert veldig godt for hvorfor jeg stemmer som jeg gjør, sammen med resten av Venstre. Jeg skal ikke forlenge debatten, annet enn å si at jeg synes dette bør være registrert. Første gangen trodde jeg det var en glipp, andre gangen kunne jeg ikke ta det for en glipp, så da måtte jeg bare gi denne lille saksopplysningen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-05-28:
Jeg tar ordet bare for kort å gjøre oppmerksom på at jeg ikke har endret syn når det gjelder såkalt omvendt voldsalarm. Jeg skjønner hensikten som er formulert av flertallet, men tror ikke at det vil virke slik i praksis. Så vidt jeg skjønner, har man prøvd dette i Sverige uten at det ble noe av, så jeg vil avvise at dette handler om å ta kvinners sikkerhet på alvor. Jeg tror at det er hensikten hos et flertall. Men jeg tror det er veldig mange andre forhold som teller, f.eks. det som Venstre har tatt opp i salen, og som Regjeringen nå gjennomfører, nemlig å sette ned en kommisjon for å se på hvorfor de drapene vi har hatt, skjedde, for å lese signaler i tide, for å oppfange ting i tide og for å stoppe i tide. Det er ett av de tiltakene jeg virkelig tror på. Det er jo slik, som det også står åpent her, at utenfor besøksforbudssonen, som enten kan være eget hjem, en del av en kommune eller en kommune, vil man ikke kunne gripe inn – altså når man beveger seg i resten av landet. Da vil man fortsatt være i den situasjonen man nå er i. Dessuten er elektronikken i seg selv en usikkerhet. I tillegg legger jeg inn at vi ikke har de politiressursene vi må ha. Jeg skal ikke lage en lang debatt av dette. Jeg oppfatter den gode hensikt hos flertallet. Jeg tror ikke på den praktiske effekten av hensikten, selv om den er uttrykt på den måten som det er gjort. Jeg tror det er helt andre tiltak man må fokusere på. Konsekvensen av det blir at Venstre vil stemme mot alle forslag, med unntak av § 222 a nytt sjette, syvende og åttende ledd, som går på å gjøre prosedyrene ved besøksforbud raskere og mer effektive. Vi venter oss mye av den gjennomgangen som nå skjer av de ca. 80 drapene vi har hatt. Vi venter oss også mye av en serie andre tiltak som gjennomgås, men på dette punktet deler vi ikke optimismen som ligger i flertallets argumentasjon. Dette kommer til uttrykk i stemmegivningen, slik jeg nå har presentert det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-05-28:
Med respekt å melde var det denne mannen som laget den første handlingsplanen mot vold i nære relasjoner, og har fortsatt med det – det er ikke uenighet om at det skal fortsette – som gjennomførte besøksforbud for menn i deres eget hjem osv. Jeg har ikke drevet noen polemikk mot flertallet. Jeg tror på flertallets hensikter. Da synes jeg det er litt ille å bli stemplet som at man nærmest skulle være tilhenger av at det skal komme en likbil om man ikke er for dette tiltaket. Det er nemlig slik at det er bra at man nå setter i gang en gjennomgang av alle drapene som har funnet sted, men det var høsten 2007 jeg fremmet et forslag om at de skulle gjennomgås. Men jeg vil ikke drive polemikk på det, for jeg har aldri vært i tvil om statsrådens og andres hensikter. Min begrunnelse – for å si det slik – knytter seg til noen av de praktiske livsforhold både når det gjelder teknologi, teknologien som skal overvåkes og kontrolleres, to prikkpunkter som skal leses mot hverandre osv. Det vil jeg gjerne be om å bli respektert for at jeg ikke tror på. Men man skal ikke tillegge andre noen andre motiver enn at man ønsker å få en best mulig løsning. Jeg har ikke på noe tidspunkt brukt sterke meldinger – det er fullt mulig i denne saken – og jeg har truffet så mange ofre, f.eks. for ordninger for besøksforbud, som ikke fungerer osv, men jeg har ikke valgt å legge det inn som en polemikk mot flertallet. Jeg kunne brukt mye retorikk rundt dette. Jeg har valgt å avstå fra det, og jeg oppfatter at alle er enige om at saken er alvorlig. Jeg oppfatter at flertallet er meget ryddig og bevisst i sin argumentasjon, men jeg hadde behov for å markere dette. Selvfølgelig er jeg enig med representanten Chaudhry i at menn har et særskilt ansvar, det var derfor jeg som mann tok det opp. Og jeg vil gjerne si til representanten Chaudhry at når statsråd Storberget treffer sine mannlige justisministerkolleger, vil han, akkurat som meg, oppleve at man av og til møter en liten glassvegg. Derfor ønsker jeg ham lykke til, for jeg vet at han brenner for det. Men jeg har møtt for mange mannlige justisministere i Europa som ser på meg med et blikk som tyder på at det er i motstands ånd – på baksiden av det blikket.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Først av alt er jeg glad for at vi igjen viser at vi i stor grad er enige med partiet Venstre i justispolitikken. Det viser også denne saken. Representanten Dørum var inne på hvorfor han fremmet forslag nr. 24, om å endre § 299 og overskriften der. Han gav uttrykk for at han trodde det ikke ville berøre minstestraffen. Det er for så vidt juridisk mat, så jeg skal ikke legge meg borti det. Mitt spørsmål er: Hva er det som er så avgjørende med å endre overskriften i denne paragrafen, all den tid man er enig i at vi skal ha en minstestraff à la straffen for voldtekt i resten av bestemmelsen? Venstre foreslår jo i realiteten ingen endringer i paragrafen?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Først må jeg si at jeg undres litt over spørsmålsstillingen, for det bidrar på mange måter til å svekke det tydelige signalet som kommer fra en samlet komité, både om straffenivå og også om metodikken som er brukt. Jeg oppfatter at alle står samlet om det. Min erfaring fra strafferetten er at ved straffeutmåling, når man har romslige strafferammer, og man ligger ofte i nedre sjikt, er tydelige og klare politiske signaler av verdi. Et tydeligere politisk signal enn det som gis her i Odelstinget i dag, kan man ikke få, fordi vi ser loven i sin helhet. Man står samlet om det, og man har i lovarbeidet pekt på konkrete saker og også angitt et nytt normalnivå. Derfor mener jeg at dette er et politisk signal som er så tydelig at man også må legge vekt på det ved utmåling av straff etter den gamle straffeloven.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Aller først: Takk for honnøren. Det tar jeg til meg. Når det gjelder spørsmålet om overgrep, er det grunn til å understreke at de menn som utsettes for overgrep, enten det er unge gutter, eldre gutter eller menn, absolutt skal ha beskyttelse av de bestemmelser som gjelder. La det ikke herske noen tvil om det. Så til spørsmålet om man foretar endringer av den gamle straffeloven: Det tar vi ikke sikte på å gjøre. Vi mener at mange av de strafferammene som gjelder i 1902-loven, og det oppfatter jeg også Høyre legger til grunn, er så pass vide at når det er så entydige politiske signaler som kommer ved behandlingen av straffeloven i dag, så får det betydning for straffesaksbehandlingen også etter 1902-loven. Når det gjelder spørsmålet om ikrafttredelse, er det helt klart at vi planlegger ikrafttredelse så raskt som bare det, for vi mener jo at dette er en viktig lov. Men det er mange ting som skal på plass, og det er vanskelig å forutsi. Jeg kan ikke gå god for sitatet i Aftenposten, for jeg har ikke lest det sjøl. Vi planlegger en rask ikrafttredelse, men ser vel for oss 2011–2012.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Vi nedsatte Voldtektsutvalget fordi vi mener at noe må gjøres for de voldtektsutsatte, og vi mener også at de råd vi fikk av Voldtektsutvalget, er gode råd. Men vi kan ikke dermed gi noen garanti for at vi kommer til å følge alle. Når det gjelder spørsmålet om bistandsadvokat, mener jeg at vi har levert. Når det gjelder spørsmålet om voldtektsmottak, som utvalget også var veldig opptatt av, har vi valgt å følge opp det. Når det gjelder spørsmålet om barn som utsettes for voldtekt, har vi valgt å følge opp barnehuskonseptet. Ikke minst med DNA-reformen, med den mulighet man nå har for lettere å kunne få tak i rett gjerningsperson, har vi valgt å følge opp dette. Samtidig mener jeg at det er behov for å få en sentral organisering i politiet i forhold til dette arbeidet, og det er bakgrunnen for at vi allerede for inneværende års budsjett fikk på plass noen få stillinger. Representanten Dørum vet at det tar lang tid å lage statsbudsjett, men det var altså så raskt vi bare kunne i forhold til Voldtektsutvalgets avgivelse. Så får vi se hva framtida vil bringe.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Dette er jo etter min mening den mest spennende debatten med tanke på dette lovarbeidet, og jeg mener at vi nå må følge nøye med på hvordan domstolene bruker disse nye signalene. Jeg har sjøl gjennomgått samtlige voldtektsdommer i løpet av de siste ti årene for å se på utviklingen av straffenivået, og vi ser en dobling av straffenivået. Så domstolene har vært lydhøre for signaler før også, men etter Kristelig Folkepartis oppfatning i forrige periode, og mange flere også, var det altså ikke tilstrekkelig. Det er altså et stykke vei mellom det å stå og skrike i Stortingets vandrehall overfor P4, når vi står overfor en konkret sak og vi synes at det er for lav straff, til det vi nå gjør i Stortinget. Vi behandler altså et hundreårsprosjekt, en samlet vurdering. Stortinget er samlet, vi har gått konkret til verks for å peke på hvor vi mener normalnivået skulle ligge. Dette er det tydeligste politiske signalet når det gjelder straffenivå, som etter mitt skjønn er gitt fra Stortingets side. Så jeg er av den grunn optimist.(Presidenten klubber.) Dette tror jeg vil bli lagt merke til. (Presidenten klubber.)
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Dette er jo strengt tatt veldig på siden i forhold til det vi behandler i dag. Vi behandler jo straffereglene for pedofile i så fall. Så jeg syns, med respekt å melde, at når det gjelder så viktige problemstillinger, er det vanskelig på sparket å gå inn i slike problemstillinger når jeg ennå ikke har lest Politiforum. For jeg syns at det fortjener oppmerksomhet og også en politisk håndtering som er seriøs. Men når det gjelder spørsmålet om internasjonalt samarbeid, må jeg jo si at det man nå gjør i forhold til både Europol og Eurojust, og det internasjonale kriminalpolitiske samarbeidet man har etablert, som også vil kunne fange opp folk med pedofile trekk som særlig agerer på Internett, er det viktigste vi kan gjøre internasjonalt. Jeg tror vi skal være varsomme med å tro at det finnes noen lettvint løsning, at man nærmest kan varsle i hytt og pine når det gjelder personer, enten det er domfelte, eller endog at de ikke er domfelt. Jeg har liten tro på at det vil være særlig effektivt. Men selvfølgelig får vi, når det gjelder forslag på dette feltet, være åpne for å ta debatten.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
De perspektiver som representanten Horne nå trekker opp, kan være besnærende – å tenke seg at vi skal lage en strafferett hvor vi skal plassere folk visse steder i forhold til hva som ville være nyttig for deres egen rehabilitering. For oss i regjeringspartiene representerer det i så fall ikke en forlengelse av den humanistiske tradisjon som har ligget i tankene bak strafferetten i Norge. Strafferetten er jo først og fremst et virkemiddel for å reagere mot straffbare handlinger ut fra allmennpreventive hensyn, men også individuelle preventive hensyn. Hvis vi måtte vurdere det individuelt – at du burde egentlig vært i fengsel litt lenger, for da kunne vi kanskje klart å redde deg – er jeg redd at vi er på gal vei. Det betyr ikke at mange vil dra nytte av lange opphold bak murene. Men det forutsetter bare en ting: Det er ikke lengden på straffen som først og fremst er en utfordring – og det er sjelden jeg hører fanger si det som Horne hørte i går – men det er hvilket innhold vi tilbyr dem, og mulighetene for å kunne fortsette det tilbudet når man blir løslatt. Det er der knekkpunktet ligger – få mer progresjon, få tilbud også når man blir løslatt. Når det gjelder spørsmålet fra representanten Dahl om når vi eventuelt vil komme tilbake til Stortinget og egnede fora i forbindelse med spørsmålet om hivparagrafen, må jeg få lov til å komme tilbake til det. Vi skal ta på alvor det som sies i komiteens merknader om det, men det vil jeg ha litt tid til å se på. Men vi skal gi et svar på det. Når det gjelder spørsmålet om skattesvik, må jeg si at jeg syns at representanten Breen har et veldig godt poeng når det gjelder det som er prinsipielt i disse lovsakene. For hva er det Fremskrittspartiet gjør under § 378? Jo, man gjør det nærmest umulig å pådømme skattesviksaker ved å si at vedkommende må ha forstått at det ville ført til skattemessige fordeler for vedkommende. Det er et veldig vanskelig bevistema. Når man begir seg inn på å fjerne det som står i paragrafen om at man ikke bare har forstått, men at man burde ha forstått, hever man listen for muligheten til å kunne pådømme i de sakene. Det mener jeg Fremskrittspartiet virkelig må ta inn over seg. Det er ikke noe som representerer noen nulltoleranse i forhold til skattesvik. Det vil iallfall gjøre det veldig vanskelig å være effektiv i straffeforfølgingen. Så til spørsmålet om voldtekt og barn. La meg bare si at det har vi diskutert mye. Det har ikke vært noe åpenbart. Men det som har vært det avgjørende for min del i forhold til å definere overgrep mot barn som voldtekt, er at nei-et ikke er tydelig. Det er de stille barna som bokstavelig talt ligger rolig, men som opplever en like stor integritetskrenkelse som voksne folk opplever når man blir utsatt for uønsket seksuell atferd. Det har vært det avgjørende når vi har stemplet det som voldtekt, fordi vi oppfatter det som voldtekt.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Det er litt uklart for meg hva problemstillingen i realiteten er. Hvis det er det forhold at man nå mener at straffeloven allerede fra nå av skal ha virkning i domstolspraksis, og når den trer i kraft formelt sett, også vil få virkning i forhold til spørsmålet om hvordan man definerer og subsumerer – altså hvilke lovparagrafer man finner å bruke når man skal straffedømme – er dette noe vi vil følge nøye med på. Det er helt klart at vi for det første vil se på hvordan straffenivået utvikler seg i rettspraksis – det er jo resultatet av dette. Og der er jeg optimist. Jeg tviler på om begrepsbruken i forbindelse med seksuelle overgrep mot barn, at det defineres som voldtekt, vil bidra til at vi får flere frifinnelser. Jeg har hatt en viss forståelse for det når det gjelder minstestraffer, særlig når det gjelder lovbrudd i utvikling – for å si det slik – i hvert fall i saker som f.eks. pengefalsk, hvor vi har hatt en del frifinnelser fordi minstestraffen ble så høy opp mot det lovbruddet man faktisk står overfor. Men her snakker vi altså om svært alvorlige overgrep mot barn. Jeg tror neppe at domstolene ville vike tilbake for å bruke den benevnelsen som er foreslått, nemlig «voldtekt», i de tilfellene. Snarere tvert imot mener jeg at mange nettopp har etterlyst en klargjøring av hva dette egentlig dreier seg om. Så mener jeg også at en av grunnene til at vi har blitt hengende etter med hensyn til vold og overgrep mot kvinner, barn og unge menn, først og fremst er at vi gjennom mange, mange år har hatt en annen tilnærming til det kulturelt og strafferettslig sett. Det har bl.a. også blitt reflektert i språkbruk og i ord. Derfor er det viktig for Regjeringa – og etter mitt skjønn bør det være viktig for dem som nå støtter dette i Stortinget – at vi benevner overgrepet ved dets rette navn.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Jeg må også svare med hensyn til det med ressurser, for representanten Horne er jo kjent med at Stortinget bl.a. har bevilget ekstra penger til utviklingen av dette. Vi er klar over at når politiet trenger penger til spesielle prosjekter, så er det greit å få bevilget det. Regjeringa er endog blitt beskyldt av politiet for å øremerke altfor mye av de ekstrabevilgningene som kommer. Man må på mange måter ta et valg om man skal ta det innenfor de driftsrammene man har. Vår ambisjon er at de kostnadene man har, skal dekkes innenfor driftsrammene, men at det er fint å få tilleggbevilgninger. Det får framtidige budsjetter avgjøre. Nå spør også representanten Horne om det som jeg prøvde å forklare i mitt innlegg, som det med min kompetanse er umulig å svare på. Vår målestokk for innføringen av denne ordningen går på om teknologien er god nok. Vi ligger jo på Politiets data- og materielltjeneste som bare det for å få til dette, og vi skal så raskt som mulig komme tilbake til Stortinget når det er på plass.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
I stor grad mener vi det er riktig at politimesterne forvalter pengene sjøl, og ut fra lokale forhold fordeler det på en best mulig måte. Jeg mener også at politidistriktenes gode forvaltning av ressursene – ikke bare gjennom vår regjeringsperiode, men gjennom tid er de faktisk en av de offentlige instansene som har klart å holde orden i eget hus når det gjelder økonomi – viser at det er hensiktsmessig. Men i den grad det særlig går på prøveprosjekter og ting som skal være piloter, syns jeg vi må være tilbøyelig til å kunne finne ekstrafinansiering. Men det får vi komme tilbake til først når dette skal fases inn, og når teknologien er på plass.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2009-05-28:
Det er viktige endringer i straffeloven som blir vedtatt i dag. Voldsutøvelse er i seg selv kriminelt. Samtidig vet vi at vold avler vold. Den som vokser opp i et hjem preget av vold, har større risiko for selv å utvikle voldelig adferd. Vold i nære relasjoner er således både en type kriminalitet som må forebygges, og en risikofaktor for alle de barna som får barndommen preget av et voldelig hjemmemiljø. Jeg er glad for at den nye straffeloven skjerper straffen og øker strafferammene for grov vold i nære forhold, og at familievold nå skal straffes mye strengere. Det er helt nødvendig at vi alle er oppmerksom på den råskapen som herjer i mange tusen norske hjem. Vi vet at det er en sterk sammenheng mellom en vanskelig barndom og psykiske lidelser i voksen alder. Barn lever sine liv nå, og de har krav på å ha det bra, har barneombud Reidar Hjermann uttalt. Det er derfor det er så viktig og helt nødvendig at vi som er voksne, ser barna, også andres barn. I den nye straffeloven vil alle seksuelle overgrep mot barn under 14 år bli betraktet som voldtekt. Det medfører strengere straff for overgriper, og det er helt nødvendig. Jeg er enig med statsråd Storberget, som har påpekt at norske domstoler må bruke mer skjønn i barnefordelingssaker. En far som er voldelig og har slått mor, bør ikke automatisk få samværsrett med barna. Barn bør beskyttes mot den frykten de har følt ved å være vitne til at mor blir slått. I tilfeller der volden ender med overlagt drap, mener jeg personlig at det ikke skal gis samværsrett til den som har begått den kriminelle handlingen. Jeg synes personlig at barn ikke skal brukes som et ledd i behandlingen av en person som har mishandlet og drept en forelder med overlegg. Det er selvsagt mange sider av en sak, og jeg er glad for at vi har et rettsvesen som fungerer godt og behandler alle rettferdig. Kriminalitet er et samfunnsproblem som løses best gjennom en politikk basert på fellesskap og inkludering. Vold i hjemmet løses ved at vi bryr oss om hverandre. Ved å endre straffeloven og skjerpe straffene for vold mot barn har justisministeren nok en gang vist at han tar de svakeste på alvor, nemlig barna.