Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2012-10-08:
Jeg tror at de fleste i denne salen som har hørt finansministeren, vår glimrende finansminister, kan enes om at situasjonen vi har her i landet – et land preget av framgang og vekst, flere i jobb, lav ledighet, økt verdiskaping, solide statsfinanser, en befolkning som vokser – er kjennetegn som viser at hvis vi forvalter dette på en riktig måte, slik finansministeren legger opp til, kan vi ta landet vårt videre i årene som kommer. Men det skjer ikke i et vakuum; det er et resultat av at vi har vært heldige, ja, men vi har også forvaltet ressursene og befolkningens evner og anlegg på en god måte. Det skjer i en tid hvor det er veldig krevende ute, hvor det ikke er gitt at arbeidsledigheten skal være lav, at veksten i sysselsettingen skal være høy, at nye bedrifter skapes, osv. En må nesten være Høyre- eller Fremskrittsparti-medlem for å mene at disse tallene ikke taler for seg. Jeg imøteser nå – i denne runden og resten av dagen – å høre i hvilken retning de partiene som nå kritiserer det Sigbjørn Johnsen nettopp har lagt fram som sitt forslag, ønsker å ta Norge. Selv om mye går godt, er jeg glad for at finansministeren peker på at det er en del forhold som gjør oss sårbare, og som gjør at det ikke er gitt at ting skal fortsette å vokse inn i himmelen. Mens mange i både privat og offentlig sektor ikke har merket så mye til den globale finanskrisen, bortsett fra at renten er lav, at det har blitt billigere å reise på ferie til Syd-Europa, og at man registrerer på nyhetene at det er krevende, er det en solid del av norsk økonomi, den konkurranseutsatte, som hver dag kjemper med utlendinger, de beste utlendingene på sine felt, om oppdrag og arbeid, som virkelig kjenner hvordan det nå står til i de markedene som tross alt er veldig viktige. Derfor er det utfordrende når vi har hatt god lønnsutvikling – det er jo til glede for mange. Jeg pleier å si at ja, selvfølgelig har lønnen til folk flest økt. Det er fordi det har gått godt i Norge. Det har ikke kommet som resultat av alt annet. Alternativet ville jo vært at det hadde vært kapitaleiere eller andre som dro av gårde med en enda større del av kaken. Men det utfordrer oss, fordi vi må kombinere lønnsvekst med produktivitetsvekst, bytteforhold med utlandet, osv. osv. Disse tingene utfordres når lønnsveksten blir såpass frisk som den har vært. Jeg er i hvert fall glad for at regjeringen nå har nedsatt et ekspertutvalg for å se på frontfagsmodellen, og at tallene også i nasjonalbudsjettet som nå er lagt fram, viser at produktivitetsveksten igjen tar seg opp etter noen litt mindre gode år etter finanskrisen. Med dette bakteppet er jeg glad for at forslaget til statsbudsjett kombinerer trygg økonomisk styring med satsing på framtidsrettede investeringer og det å bygge ut velferdsstaten. Da trenger vi politikere som tør å si nei til noe for å si ja til noe annet, som ikke tar sjansen på å gamble med arbeidsplassene, som sier at man tar situasjonen i Europa på alvor, og som innenfor et økonomisk opplegg med uendret skattenivå og ansvarlig oljepengebruk kan bygge ut infrastruktur, satse på andre fellesinvesteringer og bygge ut velferdsstaten i en tid da veldig mange andre må gjøre noe annet. Vi får nå statsbudsjettet til behandling i Stortinget. Her i Stortinget har vi en situasjon hvor alle opposisjonspartiene nå sier de vil kaste dagens regjering og erstatte den med en annen. Jeg lover likevel, på vegne av finanskomiteen, at vi skal lytte til alle konstruktive innspill og råd om budsjettet, både fra opposisjonen og fra dem som har meninger om budsjettforslaget. Jeg synes til slutt jeg kan driste meg til noen råd til dem som nå skal komme med sine mer eller mindre konstruktive innspill til budsjettet. Kritiser gjerne Arbeiderpartiets økonomiske politikk, men fortell samtidig hva eget parti vil gjøre, og med hvem! Bruk høstens budsjettbehandling i Stortinget til å diskutere noe mer enn enkeltsaker! Fortell gjennom forslag og merknader hvilken retning opposisjonen vil ta Norge! Og til slutt: Bruk gjerne den siste anledningen før neste stortingsvalg til ikke å lage et felles nytt budsjettopplegg, men til å avklare de mest fundamentale grunnleggende forholdene ved den økonomiske politikken – oljepengebruk, handlingsregel, skattenivå! Jeg synes ikke det er for mye forlangt når Stortinget nå skal vedta sitt siste budsjett før valget. Det klarte de rød-grønne før siste valg.