Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-05-25:
Jeg kan forsikre representanten Siv Jensen og for så vidt også Stortinget om at grep allerede er tatt i denne saken. Det forhindrer meg likevel ikke i å si at vi her i stortingssalen skal utvise en viss varsomhet med å drive konkret saksbehandling rundt enkeltmennesker. Det er mange elementer som fortjener en grundig behandling i denne typen saker, først og fremst for å sikre det som er Regjeringas to hovedmål: 1. Mennesker som utgjør en sikkerhetsrisiko for seg sjøl eller for andre, skal omgis med en type sikkerhet som forhindrer tilbakefall, i den grad man har begått tidligere kriminalitet.2. I den grad det ikke er grunnlag for at vedkommende skal være her i landet, skal vedkommende sendes ut så raskt som mulig. Jeg vil allikevel si at det allerede er tatt initiativ til, gjennom det departementet jeg styrer, politiet, en full gjennomgang av denne saken, på bakgrunn av det vi fikk opplyst i går kveld via media. Det første og viktigste som må iverksettes, er selvfølgelig at politiet får nødvendig kontroll i forhold til denne typen situasjon. Det er allerede igangsatt. Det andre er, noe som er viktig, og som representanten Jensen også berørte, at fengselet har gitt til kjenne at de ikke ønsket å løslate vedkommende. Jeg har bedt om en rapport vedrørende akkurat det forholdet – om bakgrunnen for dette, og om årsaken til at vedkommende nå befinner seg der han gjør. Jeg ber om forståelse for at vi ikke har fått denne informasjonen ennå. Jeg er selvfølgelig parat til å gi den informasjonen også til Stortinget når den kommer. Det er helt på det rene at vi har flere alternativer og spørsmål når det gjelder hvordan man skal møte mennesker som er i en situasjon hvor man utgjør en sikkerhetsrisiko. Politikontroll har jeg vært inne på. Spørsmålet om forsterket mottak er berettiget. Jeg har fått opplyst at min statsrådkollega Bjarne Håkon Hanssen er parat til å svare på dette når han vender tilbake til Oslo. Han stiller i Stortinget i neste uke i den grad det er behov for det, for å redegjøre nettopp for hans konstitusjonelle ansvarsområde. Jeg vil også peke på at de som nå er ansvarlige i forhold til spørsmål om lov om psykisk helsevern, og særlig helseministeren, har bedt om en redegjørelse om hva slags tiltak som faktisk er satt i verk i forhold til den delen av situasjonen, men også generelt når det gjelder i hvilken grad man kan bruke de spor som ligger innunder lov om psykisk helsevern, hvor man også kan anvende tvang når vedkommende er ferdig med å sone sin straff, som synes å være tilfellet i denne saken. Så er det kjent for Stortinget at Regjeringa har igangsatt arbeidet med å gå igjennom hele forvaringsinstituttet, slik at nettopp farlige fanger skal kunne få plass etter å ha begått en alvorlig straffbar handling, og slik at man har mulighet til å forlenge oppholdet i den grad det er behov for det ut fra et sikkerhetsmessig aspekt. Jeg peker også på at i dette skisma i forhold til å vurdere mer sikkerhet, har Regjeringa nå også tatt et initiativ til å sende ut mennesker som ikke har oppholdstillatelse her i landet. Jeg har fått opplyst i dag, men må ta forbehold om det på grunn av at dette kom raskt på, at vedkommende vi her snakker om, faktisk ble innvilget opphold i 2003. Men det tar jeg forbehold om. Det vil vi også informere om. Når det gjelder de som ikke har opphold i landet, er det tatt grep fra Regjeringas side, og det vil vi forsterke. Vi ser at det nytter. Når folk har sonet sin straff, og vi har mulighet for retur, får de i dag et større press på seg i forhold til det å måtte reise tilbake. Det har vi gjort via to grep: Først og fremst foretar vi en full gjennomgang av mulighetene for å inngå både bilaterale og multilaterale avtaler, men vi går nå i mye større grad inn i fengslene og ser på hvem som er berettiget for utsendelse ved ferdigsoning, og de blir nå faktisk også sendt ut. Mitt håp er at vi i løpet av året i år vil se at det har gitt resultater – at faktisk flere blir sendt ut. Jeg tror at det også har betydning for sikkerheten. Mennesker i mange situasjoner vil faktisk ha behov for å komme hjem til sitt eget land. En får større muligheter for å starte sosial rehabilitering når man er i sitt eget hjemland, og i så måte minimaliserer det også sikkerhetsrisikoen. Det er ingen tvil om at Regjeringa tar en slik situasjon på alvor. Vi har bedt om en full gjennomgang av denne saken – fra helsesporet, justissporet og også integreringssporet, som er Arbeids- og inkluderingsdepartementets ansvar. Vi er parat til å gi informasjon når den foreligger.