Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-11-28:
Foregående taler hadde tatt seg bryderiet med å gå igjennom, med nokså stor grad av nøyaktighet, et regnestykke over hvor mange kabinettsspørsmål som har vært stilt i Stortinget i løpet av en lengre periode. Og han refererte da meget presist et korrekt tall. Andre halvdel av sitt innlegg brukte han på begrepet «løftebrudd». Det kunne ha vært interessant hvis representanten Giske hadde tatt seg bryderiet med å regne over fordelingen av løftebrudd som har vært foretatt gjennom de siste 10, 20, 30 år i denne sal, og kanskje fått en presis gjennomgang også der. Da er jeg redd for at regnestykket ville ha vært nokså interessant også med hensyn til utfallet for Giskes eget parti – det ville sannsynligvis ha gått i hans disfavør. Det er interessant når Giske bruker så mye tid på begrepet «løftebrudd». Også de som i dag subsidiært har tvilt seg frem til at de skal stemme for Regjeringens budsjettforslag, må ha klart for seg hva som er alternativet. Det kan man aldri glemme i disse tider, og heller ikke når vi skal behandle et forslag til statsbudsjett for neste år. Slik er det også for Høyre. Vi fikk ikke 51 pst. oppslutning ved siste valg, men 21 pst. Det betyr at vi er nødt til å samarbeide oss frem til løsninger. I et land med den største tradisjon for å være i en regjeringssituasjon hvor det er mindretallet som utgjør regjeringen utgått fra Stortinget, må man stille seg spørsmålet: Hva er gevinsten? Og gevinsten har i hvert fall vi fra Høyres side ingen problemer med å hente ut, og vi slår fast at de henter vi best ved å være i regjeringssituasjon. Jeg går ut fra at det spørsmålet må også Fremskrittspartiet stille seg på en slik dag som i dag. Hva er alternativet hvis man ikke subsidiært har valgt å stemme for det alternativet som så soleklart ligger nærmest Fremskrittspartiet? Det må man også tenke på i en situasjon der vi i dag har den laveste OECD-veksten på 20 år. Hva er det som er utfordringen, når det som kunne ha vært alternativet, i hele debatten har konsentrert seg om ett poeng når det gjelder næringspolitikken, og det er SND-kuttene. Nå er det jo ikke noen sanering av SND man snakker om. Men som næringsministeren tidligere var inne på, er det en utflating av en kurve som har vært iscenesatt av en tidligere regjering, som gjør at man denne gangen får et kutt som er betydelig. Det er på 17 pst., men det er ikke ensbetydende med at man drar ut kontakten når det gjelder aktivitet i Distrikts-Norge. Det den foregående regjering har sørget for, er at vi har smykket oss med å legge oss på bunnen i produktivitetsutvikling fra tidlig på 1990-tallet. Vi ha smykket oss med å ligge på topp hva angår lønnsvekst og på bunn hva angår produktivitetsvekst. Vi har smykket oss med å være i en situasjon hvor vi møter et brutalt fall i våre viktigste markeder i Europa og Amerika. Vi har Europas høyeste rentefot. Hvis man glemmer suverent – som man sannsynligvis velger å gjøre i denne situasjonen – at den mest konkurranseutsatte delen av norsk næringsliv, som også er mest eksportorientert, den har vi i Distrikts-Norge, så har man også fått med seg at det er denne delen som skal leve videre, og som har krav på å få styrket sin konkurransekraft, som har vært systematisk svekket i Norge siden tidlig på 1990-tallet og frem til i dag. Da er det ett krav som må ligge over alt annet, og det er å få en rask nedgang i rentefoten, som i hvert fall kan bidra til at vi kan nærme oss et gjennomsnittlig europeisk nivå. Det er jo interessant å registrere at man bruker så mye tid på SND og begrep som «sanering» av hele SND. Jeg registrerte med stor oppmerksomhet at vår forrige næringsminister, muligens ved en tilfeldighet, i løpet av sommeren valgte å peke ut ny styreformann i SND, som nå har gått ut med meget sterk kritikk av den nye regjeringens politikk. Med like stor oppmerksomhet har jeg registrert at den nylig avgåtte næringsministeren nå har inngått kompaniskap i et aksjeselskap med den nye styreformannen i SND. Og jeg tviler ikke på at dette vil bidra til en økonomisk, forretningsmessig suksess i det nye aksjeselskapet når forretningsideen også skal være døråpner inn til den nye delen av næringslivet. Men mitt råd til den nye næringsministeren må i denne forbindelse være å ta en titt på denne konstellasjonen og på hvordan han kan leve med å ha en styreformann som velger å gå ut med den type kritikk av den nye regjeringens politikk.