Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2003-01-23:
Det verste vi som samfunn og foresatte kan gjøre mot et barn som beveger seg på skråplanet, er å neglisjere den unge. Klare grenser i en ramme av omsorg er det beste for barnet. Både foresatte, frivillige organisasjoner og det offentlige står sentralt i å forebygge barne- og ungdomskriminalitet. Det kreves innsats fra mange for å oppdra et barn. Regjeringen har gjennom Ot.prp. nr. 106, for 2001-2002, fremmet forslag om flere tiltak for å ansvarliggjøre barn og unge. Formålet er å sikre en mer hensiktsmessig oppfølging av lovbrudd begått av personer under den kriminelle lavalder. Det er viktig å iverksette adekvate tiltak overfor lovbrytere på et tidlig stadium. Derfor er tiltakene nevnt i proposisjonen, så nødvendige. Straffeprosessloven § 224 foreslås endret slik at politiet plikter å etterforske lovbrudd som er begått av personer mellom 12 og 15 år, på lik linje med den etterforskning som foretas i andre saker. Dette er bra, ikke minst fordi det gir signaler til de bakmenn som bruker barn under den kriminelle lavalder til å begå lovbrudd for seg. Unge lovbrytere vil gjennom politiets etterforskning på en tydelig måte oppleve at samfunnet tar kriminalitet alvorlig, og at den kriminelle handlingen får ubehagelige konsekvenser. Det forhold at lovbrudd etterforskes og oppklares, har i seg selv en allmennpreventiv og en individualpreventiv effekt. Politiets etterforskning er dessuten ofte en forutsetning for at barnets foresatte skal få kunnskap om lovbruddet. Barn og unge som har påbegynt en kriminell løpebane, vil i mange tilfeller ha behov for bistand fra barnevernet. Barnevernet har imidlertid ingen etterforskningskompetanse og er avhengig av den informasjon som politiet kan skaffe, for å kunne vurdere eventuelle tiltak etter barnevernloven. En god dialog mellom politi og barnevern er til det beste for barnet. Kristelig Folkeparti er derfor meget tilfreds med at det i straffeprosessloven nå inntas regler som gjør informasjonsflyten lettere. Informasjonsutveksling kan bidra til færre framtidige lovovertredelser. Regjeringen foreslår at en møteplikt hos politiet for barn og foresatte lovfestes i politiloven § 13. Dette innebærer at politiet kan ta initiativ til et møte med barnet og dets foresatte når dette synes hensiktsmessig. Hensiktsmessig vil det typisk være i tilfeller hvor barnet har begått lovbrudd, og politiet antar at en fortsatt kriminell atferd best kan stoppes ved foresattes hjelp. For Kristelig Folkeparti er det viktig å understreke at en bekymringssamtale hos politiet kun skal gjennomføres dersom politiet etter en konkret vurdering anser dette som et effektivt virkemiddel for å hjelpe barnet til et lovlydig handlingsmønster. Ikke alle foresatte vil trekke konstruktive tiltak ut fra en samtale hos politiet. Reaksjonene overfor barnet kan bli destruktive. Er det fare for denne type reaksjon fra de foresatte, bør politiet være varsomme med å innkalle til samtale. I slike tilfeller vil det mest formålstjenlige kanskje være en direkte kontakt mellom politi og barnevern. Vi vet fra skolesektoren at ofte uteblir de foreldre fra foreldremøter som man helst skulle hatt til stede. Årsakene kan være mange, fra manglende vilje eller evne til ansvar via språkvansker til direkte motvilje mot skoleautoriteter. Vi vet også at deler av barne- og ungdomskriminaliteten begås av personer med minoritetsbakgrunn, og at det i disse tilfellene er et særlig behov for å underrette foreldre om barnas handlingsmønster. Ikke alle minoritetsforeldre er tilstrekkelig kjent med samfunnet til å klare å fange opp signaler om uheldig atferd. Dessuten: Det er et ikke ukjent problem at foresatte møter bekymringsmeldinger fra naboer, lærere og politi med aggresjon og fornektelse: Mitt barn er ikke et problembarn! Kriminalitetsutviklingen er skremmende. Ikke minst er det skremmende at flere unge begår alvorlig kriminalitet som ran og narkotikaomsetning. I denne virkeligheten mener Kristelig Folkeparti det er nødvendig å pålegge både barn og foresatte å møte hos politiet for å få informasjon og anledning til en samtale om situasjonen. Det er imidlertid ingen plikt for verken barn eller voksne til å forklare seg for politiet. Barn som er under den kriminelle lavalder, og som begår kriminalitet, skal oppleve at deres handlinger har konsekvenser. Men konsekvensene skal komme i en omsorgsramme. Rammen skal ikke være straff! En strafferettslig reaksjon mot unge lovbrytere virker ofte mot sin hensikt. Det vet vi, og den kunnskapen forholder vi i Kristelig Folkeparti oss aktivt til.