trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-01-28:
Jeg er enig med representanten Bjarne Håkon Hanssen, som for øvrig stemte for denne reformen, i at en skal være villig til å se på behovet for å justere den hvis ting ikke virker som forutsatt. Og det bør jevnlig drøftes. Jeg vil tro at det ligger an til at vi også kan bringe fram stoff om dette i revidert nasjonalbudsjett, hvor en alltid ser på bevilgningsbehovet og om det har skjedd ting i første halvdel av året som gjør at det endres. Ellers er det å håndtere og forvalte denne sykehusreformen en veldig krevende oppgave. Det tror jeg Bjarne Håkon Hanssen vet en del om. Det tar mye av helseministerens tid, og jeg synes han har greid det på en god måte. Det er veldig krevende i forhold til de store regionene og helseforetakene som ligger under regionforetakene. Jeg er glad for den rosen Bjarne Håkon Hanssen her gir statsministeren og helseministeren, for jeg husker en pressekonferanse like før valget i 2001 hvor daværende statsminister, Jens Stoltenberg, og daværende helseminister, Tore Tønne, sådde tvil om en regjering av partier som hadde stemt imot reformen, ville klare å forvalte den. Jeg mener vi har greid det.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2004-01-28:
Når det gjelder forholdet mellom innsatsstyrt finansiering og basisfinansiering av sykehusene, er det en veldig vanskelig avveining. Hvis en har en veldig høy andel ISF, vil det selvsagt stimulere de aktiviteter og operasjoner som får god uttelling gjennom ISF, mens andre tjenester, som ofte kan være veldig grunnleggende og like viktige, lider under det. Vi mener at balansepunktet ble skjevt når det var 60 pst. ISF og 40 pst. grunnfinansiering. Vi byttet om de to tallene, og nå vil vi få erfaring med det. Det er riktig at det fortsatt er en del variasjoner når det gjelder sykehusbehandling, og det var det jo i aller høyeste grad da det lå under fylkeskommunen. Jeg må minne om at Fremskrittspartiet var de som ivret for denne reformen, selv om de nå til tider er blant de sterkeste kritikerne til hvordan den slår ut i praksis. Hvorvidt et eget sykehusforetak er bedre enn Helsedepartementet når det gjelder å forvalte dette sentralt, er jeg i tvil om. Jeg er ikke av dem som tror at opprettelse av foretak alltid er et sesam, sesam. Men dette er jeg villig til å drøfte under headingen: Jeg skal være villig til å trekke på de erfaringene vi har fått.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-01-28:
Vi trenger en folkelig oppslutning om pensjonsreformen. Det er viktig at folk flest ser behovet for endring. Regjeringen sier at den vil fjerne formuesskatten. Det vil gi staten et årlig, varig inntektstap på om lag 8 milliarder kr. Mener statsministeren virkelig at et slikt skattekutt til dem som åpenbart har mest fra før, overhodet ikke vil påvirke folks holdninger til å kunne se behovet for innstramminger i pensjonen?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-01-28:
Jeg har behov for å starte med å gi ros til både statsministeren og helseministeren for den måten de har fulgt opp en reform på som Kristelig Folkeparti faktisk var imot. Det er en svært stor reform vi har gjennomført. Den berører 100 000 ansatte, den berører et budsjett, en pengebruk, på 65 milliarder kr, og den berører hundretusenvis av pasienter. Reformen er i dag 2 år og 28 dager gammel. Jeg tror at det er viktig at vi skjønner at alt umulig kan være på plass fra dag én, og at det vil ta tid – kanskje måneder eller år – å komme på rett spor i forhold til denne reformen. Da er det også viktig at man er villig til å justere underveis og se om kartet stemmer med terrenget. Den første anledningen til å se hvordan «stoda» er, er revidert nasjonalbudsjett. Jeg ber statsministeren bekrefte det jeg har oppfattet som holdningen til helseministeren, nemlig at det er naturlig at man i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett ser på hvordan ting utvikler seg.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-01-28:
Vi startet denne spørretimen med spørsmål knyttet til forholdet mellom pensjon og skattenivå. I den anledning har jeg et spørsmål til sosialministeren. Sosialministeren er jo ansvarlig for folketrygden, som er vårt viktigste instrument for å sikre sosial rettferdighet og sosial utjevning. I fjor vår hadde vi et slag her i Stortinget knyttet til spørsmålet om regulering av pensjonene. Der måtte Stortinget tvinge Regjeringen til å regulere pensjonene i tråd med lønnsutviklingen. Mitt spørsmål til sosialministeren er: Mener sosialministeren at det ikke er problematisk for folketrygden at det gis titalls milliarder i skattelette som svekker statens inntektsnivå?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-01-28:
Mitt inntrykk i fjor vår var at når Regjeringen strittet så kraftig imot å regulere pensjonene i tråd med lønnsutviklingen, var en hovedbegrunnelse fra Regjeringen at dette ville påføre staten så store kostnader både på kort og lang sikt, at det ikke var anbefalingsverdig. Da må det være en sammenheng mellom evnen til å tåle kostnader, altså å regulere i tråd med lønnsutviklingen, og de inntekter staten til enhver tid har. Da vil jeg spørre på følgende måte: Var det slik at det var kostnadene med å regulere pensjonene i tråd med lønnsutviklingen som bekymret Regjeringen – i så fall har det en sammenheng med skattelette – eller var det rett og slett at Regjeringen ikke ville regulere pensjonene i tråd med lønnsutviklingen?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-28:
I forbindelse med behandlingen av pensjonsreformen har statsministeren gått til frontalangrep på SV. Han kaller oss for umodne populister fordi vi mener en pensjonsreform med så omfattende innstramminger må behandles på en slik måte at folk flest, som rammes av de forslagene som er kommet, kan være med i diskusjonen om dette. Jeg lurer på hva som er statsministerens demokratisyn? Er det virkelig slik at en omfattende pensjonsreform som alle mennesker i Norge blir berørt av, skal rushes igjennom i Stortinget på en slik måte at man sørger for at en ikke nærmer seg de spørsmålene i valgkampen i 2005 fordi velgerne ikke er i stand til å ta skikkelig stilling til hva pensjonsreformen innebærer?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-28:
Jeg må si jeg er overrasket over den nedlatende tonen som statsministeren tillater seg å ta – ikke overfor SV, for det tåler vi godt, men overfor velgerne og folk flest, når det gjelder behandling av pensjonsreformen. For det er ikke SV som rammes av karakteristikken «umoden», det må jo være velgerne som rammes av karakteristikken «umoden» når ikke velgerne er i stand til å være med og diskutere det statsministeren mener er nødvendige innstramminger i pensjonssystemet i forbindelse med et valg. Så sier statsministeren at man skal ha et bredt politisk grunnlag bak en pensjonsreform. Det er jeg for så vidt enig i. Og SV har jo gått inn i behandlingen av denne pensjonsreformen med innstrammingsforslag, men med en annen fordeling. Men hvis ikke de politiske partiene har kontakt med velgerne i forhold til hvordan dette skal gjøres, og velgerne har tillit til at et bredt flertall på Stortinget gjennomfører en rettferdig pensjonsreform, er ikke det en bærekraftig reform, for da vil velgerne avvise de forslagene som Stortinget kommer med.(Presidenten klubber.) Hvordan i all verden mener statsministeren at man kan gjennomføre en omfattende pensjonsreform uten å være i kontakt med velgerne? (Presidenten klubber.)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-28:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til statsministeren når det gjelder situasjonen for de norske styrkene i Irak, for det har vært en viss forvirring rundt hva som har vært deres retningslinjer. Men forsvarsministeren og utenriksministeren har vært ute, både mandag og i går, og vært meget klare på at det er ingen grunn til forvirring. Det er bare én ting som gjelder for de norske soldatene i Irak: De kan bare bruke makt i selvforsvar. Og da trodde jeg i grunnen at det var Regjeringens syn. Men i Dagsrevyen i går sa statsministeren om den samme saken følgende: «Så langt jeg er informert om, har de bare adgang til selvforsvar.» … «… vi skal selvsagt gå gjennom dette. Vi kan ikke offentliggjøre alle disse reglene, for da setter vi jo norske soldaters liv og sikkerhet i fare.» Statsministeren viste altså en mye større usikkerhet rundt hva som er reglene for de norske soldatenes deltakelse i Irak. Kan jeg få en klargjøring av dette?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-28:
Jeg ser at statsministeren føler seg trygg når han er utstyrt med manus fra forsvarsministeren om hva som skal gjelde for de norske styrkene i Irak, og at den sikkerheten som statsministeren nå viser i stortingssalen, ikke er den utryggheten han gav inntrykk av i Dagsrevyen i går. Jeg regner da med at statsministeren mener at det ikke er nødvendig med noen ytterligere gjennomgang av hva som er betingelsene for soldatene i Irak, men at han nå har klart å få gjennomført det. Jeg har lyst til å stille ham et politisk spørsmål, som dreier seg om at da president Bush holdt sin State of the Union-tale, henviste han til bl.a. Norges deltakelse i Irak som et argument mot et ytterligere FN-spor. Han ramset opp Norges innsats i Irak, og sa at det betydde at nå var det internasjonalisert. Det gikk inn i Bush’s argumentasjon mot hans mulige demokratiske motkandidater i neste presidentvalg, et argument mot en ytterligere internasjonalisering og et FN-spor. Jeg lurer på om Bondevik føler seg bekvem med at Bush bruker Norge i valgkampen mot demokratene.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
En av begrunnelsene fra Pensjonskommisjonen for deres forslag er at man må spare penger. Likevel har kommisjonen utelukkende sett på alderspensjonen, som er på mellom 35 og 40 pst. av den totale folketrygden. Vil Regjeringen i forbindelse med sitt arbeid med utarbeidelse av en melding til Stortinget se på hele folketrygden, slik at vi ikke ensidig ser bare på alderspensjonen? Det er også slik at statsbudsjettet totalt er på ca. 600 milliarder kr. Det er merkverdig at man hvis det skulle være behov for å spare penger, noe det kan stilles spørsmål om når Norge går med dundrende overskudd – ikke ser på noen andre områder i statsbudsjettet. Vil statsministeren bekrefte at Regjeringen ikke har til hensikt å gå inn på det forslaget som Pensjonskommisjonen foreslår, nemlig lavere pensjoner i forhold til nåværende folketrygd for dem med de laveste pensjoner og høyere pensjoner for dem med de høyeste inntekter, noe de fleste medlemmer, bortsett fra SVs og Fremskrittspartiets representanter i kommisjonen, har støttet? Også Arbeiderpartiet har støttet denne usosiale fordelingen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
La meg først si at jeg er glad for at presidenten har fått et nytt uttrykk i sitt vokabular – som han ikke hadde hørt før. Så har jeg et spørsmål til statsministeren som også går på Pensjonskommisjonen, men denne gangen på prosessen. Da vi hadde et tilsvarende utvalg og en tilsvarende prosess på 1980-tallet, avgav utvalget kommisjonens innstilling i 1984. Regjeringen avgav sin melding høsten 1988, og Stortinget behandlet den våren 1989, i et valgår. Vil statsministeren bekrefte at man vil følge den samme prosessen som i 1988–1989, at Regjeringen legger frem sitt syn i en melding, som så behandles i Stortinget, slik at tidspunktet for eventuelle brede kompromisser og en eventuell bred oppslutning skjer i forbindelse med en normal stortingsbehandling, i den behandlende stortingskomite, basert på Regjeringens entydige, klare råd fremkommet i en stortingsmelding som hele Regjeringen står bak?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Når man ser på bare alderspensjoner og folketrygden istedenfor på det totale statsbudsjett – i en situasjon hvor vi går med betydelige, dundrende overskudd(munterhet i salen) (munterhet i salen) Jeg forstår det altså slik at statsministeren vil pulverisere ansvaret og prøve å binde opp opposisjonen før Regjeringen legger frem sin melding. Ser ikke statsministeren de betydelige konstitusjonelle problemer ved at man pulveriserer ansvar – hva som er Regjeringens ansvar, og hva som skal skje i Stortinget – hvis man skal få forhåndstilsagn fra stortingsgruppene og samtidig prøve å gjøre det umulig for partiene å få behandlet denne saken grundig i sine partimessige organer? Når statsministeren selv mener dette er en stor sak, ville det ikke da være naturlig at eventuelt partienes landsmøter drøftet dette før stortingsvalget, og at også velgerne fikk lov til å si sin mening i valg?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-01-28:
Etter å ha lyttet til denne runden blir jeg nok litt usikker på hvordan Regjeringen har tenkt å legge opp strategien sin for å få et bredt og solid flertall i Stortinget, og også for å få en åpen debatt med andre partier. Det blir neppe lettere å sikre en pensjonsreform som skal vare noen tiår framover, hvis man ikke er villig til å lytte til spørsmålene om de fordelingsmessige virkningene og om koblingene knyttet til både arbeidsliv og skattepolitikk, og hvis en heller ikke er villig til å se på de argumentene som framføres angående prosessen framover. Jeg har rett og slett litt vanskelig for å forstå hva som er problemet hvis en eventuelt må vente til over valgkampen i 2005. Hva er problemet med det? Vil ikke det også bidra til en levende debatt om en viktig sak? Det er, som Kristin Halvorsen sa, ikke nødvendigvis velgerne som er problemet. Senterpartiet ønsker å bidra til et bredt forlik, men vi vil advare Regjeringen mot å låse seg i en retorikk, også her i Stortinget, som gjør at de vanskeliggjør sin egen mulighet til å oppnå brede forlik.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-01-28:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Senterpartiet har gjentatte ganger påpekt i denne salen at Regjeringen og stortingsflertallet ikke har vært villige til å bevilge tilstrekkelige ressurser til å opprettholde et godt og betryggende sykehustilbud over hele landet. Så langt må vi vel si at problemstillingen i stor grad har blitt avfeid. Nå ser vi altså at styrelederen i Helse Sør har trukket seg etter store problemer og tillitsbrudd. Andre styreledere vurderer å gjøre det samme, bl.a. i Nord-Trøndelag. Konkrete forhold som pensjoner, innleide konsulenter og juksing med koding av diagnoser svekker tilliten til helseforetakene. Det underliggende viktige forholdet er imidlertid at man mangler de nødvendige ressursene til å opprettholde et godt og betryggende sykehustilbud. Alle disse forholdene som nå kommer fram, skaper utrygghet hos folk om eget sykehustilbud, og også tillitssvikt. Hva vil Regjeringen gjøre for å gjenopprette tilliten til helseforetakene? Og hva vil den framfor alt gjøre for å sikre nødvendige ressurser til et godt og trygt sykehustilbud over hele landet?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-01-28:
Jeg tror nok at både statsministeren og jeg iallfall ser at omorganiseringen i seg sjøl ikke har løst noen problemer i sykehussektoren. Det viktige og grunnleggende spørsmålet her er: Hvilke ressurser stiller man til rådighet? Det statsministeren her omtaler som «omstillingsutfordringer» i sykehussektoren, tror jeg at svært mange utover landet nå opplever som nedlegging av tilbud som de føler de er avhengige av, enten det gjelder fødeavdelinger eller akuttmedisin. Det overordnede her i forhold til de avgangene av styreledere som vi nå har sett – som er en tillitssvikt, som også er alvorlig – er spørsmålet om ressurser. Nå bør det snart skje noe konkret fra Regjeringens side på det området. Man slettet jo i sin tid uten videre Gardermobanens gjeld på 6,7 milliarder kr. Nå har Senterpartiet fremmet et forslag i Stortinget om å slette sykehusenes akkumulerte gjeld på 3 milliarder kr. Det kunne ha gitt handlefrihet til å opprettholde og utvikle sykehustilbud over hele landet. Mitt spørsmål er: Hvordan stiller Regjeringen seg til det spørsmålet?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Statsministeren er veldig opptatt av selve behandlingstiden her. Tidligere i dag hørte vi statsministeren si at saken vil bli lagt fram i en melding fra Regjeringen høsten/vinteren 2004. Da er det ikke halvannet år fra denne saken legges fram, og til beslutningen eventuelt skal treffes – dersom statsministeren får viljen sin, at dette skal behandles før valget. Skal man lykkes med en pensjonsreform som rammer så å si hele det norske folk, er det viktig at man har den folkelige forankringen og den folkelige debatten nettopp med de personene som blir rammet, og særlig i en situasjon der vi nå ser at det er de med lavere og midlere inntekter som blir rammet. Vi har faktisk allerede fått ønske om utsettelse når det gjelder høringsfristen. Er ikke statsministeren villig til å høre på de signalene som kommer, bl.a. fra LO, om at man ønsker lengre tid på dette, fordi man ønsker en bredest mulig forankring, slik at tilliten til pensjonssystemet hos folk flest faktisk blir opprettholdt?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Vi hadde i Norge bl.a. en aktivitetsbasert innsatsstyrt finansiering fram til nyttår på 60 pst. Så endret man det til 40 pst. i en situasjon hvor vi endelig hadde klart å få til en høy grad av pasientbehandling i dette landet. I tillegg ser vi nå at det er store variasjoner fra helseregion til helseregion når det gjelder det tilbudet som gis til pasientene, og i veldig stor grad når det gjelder ventelistene. I tillegg er det bygd opp et betydelig administrativt apparat i de forskjellige helseregionene. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er det ikke nå på tide å begynne å se på mulighetene for at man istedenfor å ha fem helseregioner, med det apparatet og den administrasjonen som de har, vurderer opprettelse av et eget sykehusdirektorat som overtar oppgavene, slik at man blir mindre avhengig av bostedsadressen når det gjelder å få et godt helsetilbud i Norge?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Jeg vil få lov å stille følgende spørsmål: «I St.prp. nr. 43 for 1993-94 om omdanning av Televerket ble det understreket at ytelsene skulle være like gode hvis de ansatte ble overført til annen pensjonskasse enn statens. Dette ble, etter mine opplysninger, også lovet ansattes organisasjoner under et møte med samferdselsministeren. Telenor Pensjonskasse bryter disse forutsetningene ved ikke å regulere pensjonene i 2003. Pensjonister, ansatte og deres organisasjoner føler seg lurt. Er det ikke rimelig at staten som hovedeier ber Telenor holde inngåtte avtaler?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Ansatte i konsernet ble etter mine opplysninger nedstemt av ledelsen i forbindelse med avstemning om regulering av pensjonene, og dermed ble det ikke regulert. Dette må ses i sammenheng med det som framkommer i St.prp. nr. 43: «Ved beslutning om framtidig pensjonsordning legger departementet til grunn at ytelsene og premievilkårene for de ansatte i sum skal være minst like gode som dagens ordning i SPK.» Det vil si at Stortinget faktisk har fattet sine beslutninger også gjennom denne proposisjonen og de vilkårene som legges der. Ser ikke finansministeren problemer her ved framtidige omdannelser, at de forutsetninger som legges til grunn, faktisk ikke er til å stole på?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Bare veldig kort, fordi det dette dreier seg om, er faktisk Stortingets forutsetninger i forbindelse med omdanningen og det som faktisk omhandles i St.prp. nr. 43. Så når det gjelder det som finansministeren her viser til, hvorvidt man skal kunne gripe inn eller ikke overfor et privat selskap, må jeg bare stille spørsmålet: Føler ikke finansministeren at man her har en spesiell ordning, i og med at beslutningen om omdannelsen spesifikt omhandler pensjonsytelsene i framtiden, nettopp satt opp mot størrelsen på pensjonene i Statens Pensjonskasse?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-28:
Norge har i de hemmelige engasjementsreglene for stabiliseringsstyrken i Irak unntatt seg fra det som omhandler maktbruk, med unntak av selvforsvar, som statsministeren presiserer. De reglene som danner grunnlaget for Norges unntak, er ukjent for Stortinget. Men gjennom den debatten som har framkommet i mediene de siste dagene, kan det synes som om stabiliseringsstyrkens oppgave er vesentlig videre enn Norges unntak. Mener statsministeren at dette betyr noe for det humanitære inntrykket Regjeringen har skapt rundt det norske bidraget, de oppgavene stabiliseringsstyrken – som vi faktisk er en del av, med våre unntak – gjør i Irak, og dermed også for andres inntrykk av stabiliseringsstyrken i Irak som noe annet enn en humanitær operasjon?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-01-28:
Eg reknar med at statsministeren, som Senterpartiet, saknar dei regionalt folkevalde som før hadde oversikt over tilboda i den enkelte regionen, og som òg stod opp både når det galdt dialogen med ulike pasientgrupper, og når det galdt behovet for nødvendige midlar, og at han er einig i det som Arbeidarpartiet sin helsepolitiske talsmann, Kristoffersen, seier, at det som no skjer, svekkjer tilliten til føretaksmodellen. Men det er Regjeringa sitt ansvar å sørgja for oppretting av tillit og tryggleik hos pasientane. Kva vil statsministeren føreta seg for å hindra sentralisering av høgst nødvendige tilbod, den nedlegginga av gode tilbod, f.eks. fødeavdelingar og innan psykiatri, som no skjer?
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-28:
Statsministeren påpeker helt korrekt at man står i fare for å bevilge betydelige midler til helseforetakene og sykehusene uten at man får igjen de ressursene som settes inn i form av økt pasientdiagnostikk og pasientbehandling. Jeg kan supplere med å gi ham gode eksempler på det: I Helse Sør har man sett kreativ diagnosekoding uten at det har dreid seg om økt pasientbehandling som en følge av endrede diagnoser. Vi har sett bruk av kostbare konsulenter, vi har sett skyhøye avlønninger av direktører og styremedlemmer, og vi har sett særdeles lukrative pensjonsavtaler. Alt sammen er kommet i stand etter at Stortinget har bevilget mer til sykehusene – egentlig målrettet mot diagnostikk og pasientbehandling, men brukt på andre måter i regi av Helse Sør. Når statsministeren er bekymret i forhold til at man får gal ressursbruk inn i sykehussektoren, ser ikke statsministeren da et økt behov for å bringe beslutninger om de forholdene jeg har nevnt, inn for Stortinget, slik at Stortinget styrer hva midlene skal brukes til, i stedet for at de styres i regi av de ulike styrene i helseforetakene?
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-01-28:
Når det gjelder spørsmålet om det ikke er problematisk i forhold til folketrygden at vi gjør en innsats for å redusere skattene, tror jeg at jeg vil henvise til det svaret som statsministeren har gitt. Regjeringen står bak Sem-erklæringen, alle tre partiene gjør det. Skattelette er viktig, bl.a. for å skape arbeidsplasser, for å sikre at vi har arbeidsplasser som er tilgjengelige for alle. Det er klart at det har en direkte konsekvens for folketrygden at antall uføretrygdede i Norges land i dag er over 300 000. Vi mister for det første verdifull arbeidskraft. Det er viktig at vi har arbeidsplasser, også arbeidsplasser som er tilrettelagt, og som slik sett kan redusere utgiftene i folketrygden. Vi ser at utbetalingene i folketrygden går på bekostning av andre oppgaver. Den reformen som bl.a. Stortinget, og Arbeiderpartiet, har vært med på og står bak, og som gjelder fra 1. januar, at det ikke lenger skal være slik at man får en permanent uføretrygd, gjør sitt til å redusere utgiftene for folketrygden og hjelpe folk til å komme i arbeid. Dette er et ansvar for arbeidsgiverne. Da må arbeidsplassene være der, og da må også skatter særlig knyttet til arbeidslivet være et viktig innsatsområde. Det er Regjeringens utgangspunkt at disse tingene faktisk henger sammen.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-01-28:
For å si det slik: Regjeringen er opptatt av pensjonistene og pensjonistenes ve og vel. Stortinget ønsket ytterligere påplusninger. Men det er fortsatt slik at det er viktig å sikre trygghet i forhold til dem som skal ha tjenester fra folketrygden, men samtidig sørge for inntjeningen – altså tjene pengene før man bruker dem. Dermed er også innretningen i forhold til Regjeringens mål når det gjelder fokusering på skatt, viktig.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-01-28:
Det er riktig at folketrygdens utgifter har økt. De økte også under den tiden som representanten Solberg var sosialminister. Det er viktig at vi iverksetter tiltak for å prøve å redusere de utgiftene som ligger i folketrygden, både fordi vi trenger arbeidskraften, og fordi vi ser at dette går på bekostning av andre viktige oppgaver i samfunnet. Det å ikke gi permanent uføretrygd til folk som faktisk ønsker å komme tilbake i arbeid, har vært et av Regjeringens viktigste tiltak når vi fra 1. januar reformerer hele uføretrygden. Det betyr at arbeidsgiverne – og da må vi ha arbeidsplassene – må ta et langt større ansvar. Den skatteletten som har vært gitt til arbeidsgivere, tar nettopp sikte på å legge til rette for flere arbeidsplasser, og at arbeidsgivere tør å satse i landet vårt. Det betyr at arbeidsgivere må være villige til å legge til rette i langt større grad. Det betyr at legen i samarbeid med pasienten også må vurdere funksjonsevne. Dette handler om utgifter i folketrygden som det er mulig å redusere.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-01-28:
Kommunenes budsjetter har aldri vært større enn det de er for 2004, og påslaget til kommunene har slik sett vært stort. Det er ingen motsetning mellom skattelette og det å legge til rette for at arbeidstakere som ikke klarer å jobbe heltid, faktisk har en mulighet til å jobbe deltid, og at man legger til rette for det på arbeidsplassen. Jeg har ikke tenkt å frikjenne offentlige virksomheter i forhold til private bedrifter. Her er utfordringen den samme. Dette er bare ett av de grepene som Regjeringen setter i verk nå fra nyttår. I tillegg er det nye krav til attføring – det å få folk raskere tilbake i arbeid, ikke gå på passive ytelser, men komme i aktivitet. Det er nye regler for rehabiliteringspenger, og ikke minst skal det også være slik at for folk som ofte opplever at de må gå en kanossagang mellom de statlige etatene, blir vedtaksmyndigheten nå samlet i én etat, nemlig Aetat.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-01-28:
Så vidt jeg kunne skjønne på spørsmålsstilleren, berørte han nå både arbeids- og administrasjonsministerens område og helseministerens område. Mitt utgangspunkt er i hvert fall at det er viktig at vi har et system i folketrygden som bl.a. stimulerer folk til å være i arbeid. For det andre må det også være slik, hvis vi skal ha oppslutning i befolkningen, at det skal lønne seg å arbeide. Jeg tror at jeg innenfor dette spørsmålet skal nøye meg med å si det, foruten at det å gi skattelettelser til arbeidsgivere som er villige til å bruke dem for å skape nye arbeidsplasser, er viktig, og også har vært viktig i Regjeringens innretning når det gjelder skattepolitikken, som også flere i Stortinget faktisk har sluttet seg til.
Ingjerd Schou (Høyre), 2004-01-28:
Jeg har nesten lyst til å si at representanten har jo lov til å prøve seg. Utgangspunktet er selvfølgelig at den erklæringen som ligger til grunn for Regjeringen, står alle tre partiene bak, og det ville vært ganske oppsiktsvekkende hvis jeg skulle svart noe som helst annet enn at ja, selvfølgelig er jeg enig med min statsminister. Utover det tror jeg spørsmålet er besvart.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2004-01-28:
Vi hører nå at sosialministeren forsvarer skattelettelser av hensyn til næringslivet og arbeidsplasser. Sosialministeren er sågar inne på at det kan ha positiv betydning for folketrygdens utgifter. Da er et naturlig spørsmål: Er det slik at sosialministeren på noen områder i sine budsjetter ser at en skattelette som er gitt, faktisk har bidratt til å redusere folketrygdens utgifter? Eller er det ikke nettopp slik at det stikk motsatte er tilfellet, at folketrygdens utgifter, ikke minst til uførepensjon, har økt kraftig, ikke minst de siste par årene, da det har vært gitt kraftige skattelettelser?
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-28:
Statsråden viste sjøl i sitt svar til Bjarne Håkon Hanssen til sterkt økte utgifter i folketrygden, spesielt knyttet opp mot uføretrygd. Statsråden sier videre at det er viktig å få folk tilbake i arbeid. Det er jeg enig i. Men hos landets største arbeidsgiver, norske kommuner, skjer det motsatte. Tre av fire kommuner planlegger å si opp ansatte. Over 4 000 stillinger skal bort for å få balanse i kommunebudsjettene. Dette øker presset på dem som er igjen, og det presser flere folk ut, og færre vil få pleie. I denne situasjonen, ser da ikke statsråden at det kan være behov for å øke inntektene til norske kommuner framfor å bruke nye milliarder til skattelette?
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2004-01-28:
Sosialministeren sier at man må prioritere bl.a. for å få nok penger til uføretrygden og alt det som hører pensjonssiden til. Det er greit nok, men man har altså da valgt å prioritere på den måten at man gir skattelette til dem som tjener mest, og man er veldig påholden når det gjelder å regulere grunnbeløpet i folketrygden. Det betyr at man prioriterer dem som har mye fra før, og de som er lavest på stigen, skal få minst. Det er muligens et prinsipp som Regjeringen bekjenner seg til. Men hva gjør Regjeringen f.eks. med pensjonsnivået i Helse Sør? Vil Regjeringen gå inn aktivt og gripe tak i det og regulere? Det spørsmålet går vel til sosialministeren, men det kunne også vært veldig interessant å få statsministerens kommentar på det. Og så til at man med skattelette skal legge til rette for flere arbeidsplasser og høyere verdiskaping. Har det blitt flere arbeidsplasser i Norge etter at den nåværende regjering gikk inn på skattelettepolitikken sin? Jeg tror det er motsatt.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-01-28:
Jeg har et spørsmål til utenriksministeren: «Handelen med landbruksvarer mellom Norge og EU liberaliseres gradvis, og på en ufordelaktig måte for norsk landbruk. Er det noen grense for hva norske myndigheter aksepterer når det gjelder import av landbruksvarer til Norge fra EU?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-01-28:
Jeg takker for svaret. EU eksporterer langt mer landbruksvarer til Norge enn Norge eksporterer til EU. Kan statsråden bekrefte at avtalen om liberalisering av handelen med landbruksprodukter mellom Norge og EU er til stor fordel for EU?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-01-28:
De nordiske EU-landene er pådrivere innad i EU for å presse fram en større landbrukseksport fra EU til Norge. Prøver norske myndigheter gjennom de nordiske samarbeidsorganene å være pådriver for at Sverige og Danmark reduserer dette presset? Hvis ikke, er forklaringen at den norske regjering synes det er bra at norsk landbruk utsettes for dette liberaliseringspresset?
Jan Petersen (Høyre), 2004-01-28:
Landbruksvarer er med unntak for bearbeidede produkter ikke en del av EØS-avtalens generelle bestemmelser om frihandel. Imidlertid har EØS-avtalens artikkel 19 bestemmelser om visse begrensede lettelser i handelen med landbruksvarer. Artikkelen fastsetter at EU og Norge med to års mellomrom skal gjennomgå vilkårene for handel med ubearbeidede landbruksvarer, med sikte på en gradvis liberalisering. Forhandlingene skal skje på gjensidig fordelaktige vilkår innenfor rammene av partenes respektive landbrukspolitikk. Stortinget samtykket i fjor sommer til inngåelse av en avtale om utvidet handel med landbruksvarer etter EØS-avtalens artikkel 19. Avtalen la opp til økte gjensidige kvoter for bl.a. ost, kjøtt, bær og grønnsaker. Dette innebærer noe økt import fra EU, men samtidig åpnes det også for økt norsk eksport til det europeiske markedet. Tradisjonelt har ost vært en viktig eksportvare til EU, men også for andre varer, som f.eks. frukt og bær, bør det være potensial for økt eksport. Protokoll 3 til EØS-avtalen omhandler handelen med bearbeidede landbruksvarer. Også her skjer det lettelser i handelshindringene, men partene har anledning til å utjevne prisforskjellene på råvarene gjennom toll og eksportstøtte. På denne måten sikres like konkurransevilkår for produsenter av bearbeidede landbruksvarer i EØS-området. Det pågår nå drøftinger med EU-kommisjonen med sikte på komme frem til en revidert og gjensidig balansert protokoll til EØS-avtalen. Jeg vil understreke at det ikke er tale om en ensidig liberalisering, men om gjensidig forbedring av handelsvilkårene innenfor rammene av EUs og Norges respektive landbrukspolitikk.
Jan Petersen (Høyre), 2004-01-28:
Som alle avtaler om handel er dette selvfølgelig til stor fordel for begge parter. Jeg tror handel generelt er en vinn-vinn-situasjon. At norske eksportører ikke har greid å utnytte mulighetene like offensivt som noen av EUs produsenter, får vi registrere og ta inn over oss. Men at dette som Stortinget har godkjent, ikke er en avtale som begge parter vil kunne ha glede av hvis man har den rette offensive holdning, vil jeg ikke være enig i.
Jan Petersen (Høyre), 2004-01-28:
Jeg er ikke helt sikker på hvor Bastesen vil med det spørsmålet. Jeg vil bare kort si at vi har omfattende kontakter, i særlig grad med de svenske ansvarlige, i nettopp disse spørsmålene. Det er EU vi forhandler med, men det forhindrer ikke at vi også har en nøye og omfattende kontakt med særlig de svenske myndighetene i disse spørsmålene. Det er jo stort sett der det har vært et trykk innad i EU-systemet. Ellers håper jeg at Bastesen og jeg vil kunne enes om en aldri så liten antydning om at her ligger det offensive muligheter som nordmenn ikke helt har greid å utnytte. Det er synd.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
EU vedtok 3. mars i fjor et nytt drivstoffdirektiv som sier at såkalt svovelfritt drivstoff skal være tilgjengelig på markedet fra og med 1. januar 2005 og fullstendig innfaset i hele landet innen 1. januar 2009. I budsjettet for 2004 ble det vurdert å innføre avgiftsincentiv for svovelfritt drivstoff for å få en tidligere overgang til denne kvaliteten. Det ble forutsatt at prisen på dagens drivstoffkvaliteter ikke skulle øke. Beregninger som Statens forurensningstilsyn gjorde på oppdrag fra Miljøverndepartementet, viste imidlertid at provenytapet for staten ville være større enn miljøgevinstene. Det ble derfor ikke foreslått å innføre et avgiftsincentiv. Fra 1. januar neste år er det altså et krav fra EU at svovelfritt drivstoff skal være tilgjengelig på det norske markedet. Miljøverndepartementet utreder for tiden hvordan dette kravet kan oppfylles gjennom endring av forskrift om kvalitet på bensin og autodiesel til bruk i motorvogner. Ulike alternativer vurderes, inkludert et alternativ med avgiftsdifferensiering. Basert på dette arbeidet vil Regjeringen vurdere hva som er den mest effektive måten å innføre EU-direktivet på.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
Det har jeg i grunnen svart på.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
Stortinget vedtok for årets budsjett å innlemme trafikkskadeavgiften i årsavgiften. Årsavgiften ble derfor økt med 350 kr, som tilsvarer nøyaktig det beløpet trafikkskadeavgiften skulle utgjøre i 2004. Dette gav en innsparing på om lag 40 mill. kr. Innsparingen skyldes at forsikringsselskapene tidligere mottok en godtgjørelse for å håndtere ordningen. Det oppnås nå betydelige effektiviseringsgevinster gjennom sammenslåingen. Trafikkskadeavgiften følger kalenderåret og skal normalt ha forfall i begynnelsen av hvert kalenderår. Fordi selskapenes premievarsler skjer hele året gjennom, har bilforsikringskundene av praktiske hensyn blitt belastet for avgiften samtidig med sitt premieforfall. Det innebærer at premietillegg som forfaller til betaling før 1. januar 2004, gjelder for hele kalenderåret 2003 og ikke for noen del av 2004. De forsikringstakere som har forfall sent i året, har i realiteten fått en rentefri betalingsutsettelse når det gjelder avgiften for inneværende år. Det kan være noen tilfeller hvor premievarsel med forfall i 2004 er sendt ut inklusiv trafikkskadeavgift for 2004. I slike tilfeller har Finansnæringens Hovedorganisasjon gjort det klart at forsikringstakerne skal få refundert trafikkskadeavgiften for 2004 senest ved fratrekk på neste termin. Forskriften som regulerte trafikkskadeavgiften, inneholdt også bestemmelser om oppgjøret mellom forsikringstakeren og forsikringsselskapet. Disse bestemmelsene kan forsås slik at premietillegget følger forsikringsperioden. Bestemmelsene er tatt inn for å sikre en praktisk gjennomføring av denne ordningen og endrer ikke det klare utgangspunkt at trafikkskadeavgiften følger kalenderåret.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
Jo, hvis det hadde vært slik, hadde det vært urettferdig, men jeg har nettopp svart det motsatte.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
Spørsmålet bygger på en misforståelse. Det er ingen gevinst i dette ved at bilister belastes to ganger. Ingen skal betale dobbel avgift. Den administrative innsparingen på 40 mill. kr som skjer ved at vi ikke lenger betaler forsikringsselskapene for å administrere ordningen, men gjør det på en mer effektiv måte ved å slå dette sammen med den årlige innkreving av årsavgiften, er disponert gjennom budsjettet, og det har Stortinget vedtatt hvordan man fordeler. Man kan like gjerne si at det går til nedsettelse av andre skatter og avgifter som er foretatt i budsjettet, eller det går til andre gode formål som Fremskrittspartiet ivrer sterkt for – helse eller andre viktige formål.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
Spørsmålet om regulering av pensjonene til medlemmene av Telenor Pensjonskasse med full opptjening i Statens Pensjonskasse har vært vurdert flere ganger. Nærings- og handelsministeren fikk i løpet av høsten 2003 to spørsmål om saken, og i begge svarene uttrykte statsråden at dette ikke er en sak for statsråden i hans rolle som eier av statens aksjer i Telenor ASA. Staten forutsatte i St.prp. nr. 43 for 1993-94 om omdanning av Televerket til aksjeselskap at ytelsene skulle være like gode dersom de ansatte ble overført til en annen pensjonskasse enn Statens Pensjonskasse. Representanten Nesvik har bedt næringsministeren om å ta opp saken direkte med Telenor i kraft av sin rolle som eier. Staten ved Nærings- og handelsdepartementet eier 62,63 pst. av aksjene i Telenor ASA. Telenor Pensjonskasse er en selvstendig stiftelse i Telenor-konsernet. Staten har dermed ingen formell mulighet til å instruere stiftelsen i forhold til regulering av pensjonene. Telenor Pensjonskasse er, i motsetning til Statens Pensjonskasse, underlagt ny lov om foretakspensjon. Denne krever bl.a. at midler til regulering av løpende pensjoner kommer fra overskuddsfond. Etter et svakt år for hele livsforsikringsnæringen i 2002, inkludert de private pensjonskassene, påvirker dette også det handlingsrommet Telenor Pensjonskasse har i forhold til å regulere pensjonene. Beslutninger vedrørende lønn og regulering av pensjonene til de ansatte samt forhandlinger med de ansattes organisasjoner hører inn under selskapets ledelse og styre. Det er ikke aktuelt for staten som aksjeeier i Telenor ASA å overprøve slike beslutninger tatt på forretningsmessig grunnlag av selskapets ledelse eller styre. Eventuelle krav fra medlemmene i Telenor Pensjonskasse må derfor rettes direkte mot Telenor Pensjonskasse.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
Representanten har selv vært med på å vedta regler for tjenestepensjoner, som Telenor Pensjonskasse jo følger. Jeg minner om hva jeg sa i mitt første svar, at staten ikke har formell mulighet til å instruere stiftelsen i forhold til regulering av pensjonene. Jeg må til slutt si at jeg er litt overrasket over spørsmålet, tatt i betraktning at det stilles av en representant fra et parti som utallige ganger har understreket at staten skal opptre som en profesjonell eier også der man eier store andeler i selskaper, eller i heleide selskaper. En profesjonell eier kan ikke gå inn og overprøve styret i enkeltsaker der styret følger regler og retningslinjer som gjelder.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
Telenor er for det første ikke et privat selskap, og for det andre føler statsråden ikke at man har forpliktelser til å instruere et selvstendig ASA der staten ikke er eneeier, når styret fatter vedtak og organiserer sin pensjonskasse i tråd med Stortingets retningslinjer for øvrig.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
Såkornkapital er en kritisk faktor for å bringe frem nyskapende og innovative prosjekter både i og utenfor universitetsmiljøene. Regjeringen har gjennom fjerning av utbytteskatten, avvikling av investeringsavgiften og endringer i avskrivningssatsene lagt til rette for økt tilgang på privat investeringskapital. Behovet for å styrke private norske investeringsmiljøer og øke tilgangen på privat såkornkapital vil også stå sentralt i den varslede meldingen om endringer i skattesystemet – oppfølgingen av Skauge-utvalget. Det er gjennom bedre rammevilkår for private eiere vi først og fremst kan styrke investeringene i nyskapingsprosjekter. I statsbudsjettet for inneværende år foreslo Regjeringen i tillegg å bevilge 400 mill. kr i lån og 100 mill. kr i tapsfond til et nytt landsdekkende såkornfond med distriktsprofil. I forbindelse med budsjettbehandlingen bad stortingsflertallet om at midlene til dette fondet ble innlemmet i de fire regionale såkornfondene som ble vedtatt i revidert nasjonalbudsjett for 2003. Fondene skal i all hovedsak investere i det distriktspolitiske virkeområdet. Det arbeides nå med å få på plass investorer til de nye fondene. Det vil likevel ta nærmere ett år før disse er operative, bl.a. som følge av at ordningen må godkjennes av EFTAs overvåkingsorgan ESA. Når det gjelder bevilgning av ytterligere midler til såkornkapital, vil Regjeringen vurdere dette i forbindelse med statsbudsjettet for 2005.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
Svaret på det spørsmålet er: Jo, det tror jeg så absolutt, men det er gjensidig. Det er i dag gode prosjekter også langt fra de sentrale universitetsmiljøene som får såkornkapitalstøtte, og som utvikler seg godt. I en artikkelserie i Dagens Næringsliv nylig, som hadde tittelen Gasellene, hvor man målte nyskapingsprosjekter som hadde vokst særlig sterkt, var det faktisk et hovedinntrykk at det ikke bare var rundt de store byene vi hadde sterkt voksende småbedrifter basert på nyskaping og gründervirksomhet. Heldigvis for det! Når det gjelder nødvendig vilje, må jeg si at Regjeringen har dokumentert nødvendig vilje ved at man i de to siste budsjettbehandlingene i Stortinget, altså i både revidert nasjonalbudsjett for 2003 og budsjettbehandlingen for 2004, har foreslått økt såkornkapital. Det var Stortinget selv som ved siste anledning ønsket å forbeholde denne kapitalen de fire regionale fondene, som i dette tilfellet ville ekskludere Bergen. Men det finnes også et sentralt fond. Jeg skal lytte til representantens ønske om ved neste anledning å prioritere det landsomfattende fondet hva gjelder utvidelse.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-28:
Det tar tid, men hovedårsaken til det er forhold som ligger utenfor Stortingets og det politiske systems kontroll. For det første skal det inn privat egenkapital i tillegg til de statlige lånene, og den private egenkapitalen kan ikke kommanderes ut. Den må lokkes ut. Først når det er på plass, kan altså påfyllet fra fondene fungere. Den andre årsaken er at ordningen i henhold til EØS-avtalen må godkjennes av ESA. Det tar tid. Og jeg registrerer at representanten er tilhenger av begge deler, både av at den private kapitalen selvfølgelig må opptre frivillig, og at vi er medlem av EØS-avtalen. Så der er vi i samme båt. Jeg kan nevne at jeg på et møte nylig med representanter fra alle landets høyskoler og universiteter fikk det samme spørsmålet. Vi har mange prosjekter, ble det sagt, rundt universitetsmiljøet, som venter på finansiering. Nå er det ikke nødvendigvis slik at alle gode prosjekter bør finansieres. Det må den som skal investere, selv vurdere. Men jeg bad på det møtet om at representantene for universitetene skrev til nærings- og handelsministeren nettopp for å påpeke om det er spesielle forhold rundt universitetene som gjør at de hindres fra å få penger fra såkornkapitalfondene. Så dette vil bli fulgt opp på best mulig måte.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Jeg skal få lov til å stille følgende spørsmål til finansministeren: «Trafikkskadeavgiften skal fra 1. januar overføres fra forsikringsselskapene til årsavgiften for bil. Ifølge skriv fra Finansdepartementet til avisen Fremskritt lyder det «Premietillegget som forfaller til betaling før 1. januar 2004 gjelder for kalenderåret 2003 og ikke for noen del av 2004». Mener statsråden at innbetaling av trafikkskadeavgiften gjennom forsikringsselskapene ikke skal gjelde for den perioden man har innbetalt for?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Jeg takker for svaret. For det første er det en gevinst på 40 mill. kr som jeg egentlig er glad for at departementet får, men jeg ser jo at den gevinsten ikke kommer bilistene til gode. Den går rett i statskassa. I tillegg vil statsråden nå la en del folk betale nær sagt dobbelt, eller for et halvt år ekstra, for det står ingenting i forsikringspapirene til folk at dette gjelder for det kalenderåret som var. De som betaler i slutten av året, betaler hele sin forsikring, og der står det at det gjelder fra september 2003 til september 2004. De lever jo da i god tro, at de har innbetalt for ett år. Synes ikke statsråden at dette er litt urettferdig behandling av vanlige mennesker?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Hvor mye regner da statsråden med at han vil ytterligere belaste bilistene? Først så har man en gevinst på 40 mill. kr her, og så får man en gevinst ved at en del må betale to ganger.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til statsråden: «Ifølgje Bergens Tidende 21/1-04 står utviklingsselskapet Sarsia Innovation klar med 45 nye prosjekt, men manglar kapital. I same artikkel seier administrerande direktør i Bergen Næringsråd at private investorar står klare til å satse meir pengar dersom staten investerer såkornkapital. Det er grunn til å tru at oppslaget gir ei god beskriving av situasjonen også ved dei andre universitetsmiljøa. Vil statsråden gå inn for at meir statleg såkornkapital blir løyvd, slik at nye idear og prosjekt kan bli realiserte?»
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Eg vil takke for svaret. Eg blei ikkje heilt overtydd om at ein har den nødvendige viljen til å satse meir såkornkapital, i alle fall ikkje til dei delane av landet der det er prosjekt som står klare til å bli realiserte. Noreg er eit lite land, og derfor er det viktig at vi ser dette samla, og at ein ikkje løyver såkornkapital til delar av landet der ein ikkje har prosjekt som kan realiserast. Ein må sørgje for at det er tilstrekkeleg med pengar til dei meir sentrale delane av landet. Då er mitt spørsmål til statsråden: Trur ikkje statsråden at realisering av nye idear og prosjekt i dei sentrale delane av Noreg òg vil gi positive ringverknader for andre delar av landet?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2004-01-28:
Det er sjølvsagt positivt med all såkornkapital som blir løyvd. Eg trur det er ei veldig god investering, som staten vil få igjen i form av nye arbeidsplassar og vekst i økonomien, og dermed også auka skatteinntekter. Men det er viktig at dette skjer fort. Faktum, i alle fall i denne saka, er at 45 nye prosjekt berre i universitetsmiljøet i Bergen manglar kapital. Det er ingen grunn til å tru at det er noko særeksempel. Då er mitt spørsmål: Fryktar ikkje statsråden at det tek tid før desse prosjekta får nok kapital, at ein altså kan risikere at desse prosjekta ikkje blir realiserte i Noreg, men tvert om blir realiserte i utlandet?
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2004-01-28:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kultur- og kirkeministeren: «Det følger av lov om trudomssamfunn og ymist anna at prester og forstandere i frikirkemenigheter må være mellom 23 og 75 år. Tilsvarende aldersbegrensning gjelder ikke for prester i Den norske kirke. Enkelte frimenigheter ønsker av ulike årsaker å benytte en pastor/forstander som er over 75 år. Dette er imidlertid svært vanskelig å få til på bakgrunn av dagens lovgivning. Vil statsråden foreslå lovendring slik at frikirkemenighetene likestilles med Den norske kirke hva gjelder presters/forstanderes alder?»