trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-12-11:
Jeg sa ikke at vi ikke skulle tilføre kommunene økte økonomiske muskler. Det gjør vi gjennom dette budsjettet. Det er godt over 8 milliarder kr ekstra i forhold til det som var situasjonen i fjor. Men jeg sa at det eneste svaret på de utfordringene som kommunen står overfor, er ikke økte ressurser, det ligger også i å tenke gjennom hvordan man gjør ting. Jeg er overbevist om at det ligger i omstilling, og jeg er overbevist om at det er rom og mulighet for effektivisering. La meg peke på et felt som jeg mener for samfunnets del åpenbart vil medføre et stort rom og en stor mulighet for effektivisering og bedre ressursbruk, og det ligger nettopp i Samhandlingsreformen, der man kan bruke midlene totalt sett på en langt bedre måte, både redusere kostnadsforbruket og ikke minst etablere bedre og tryggere helsetjenester for folk flest.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-12-11:
Jeg tror at kombinasjonen av de økte midlene som er tilført fylkeskommunen og det faktum at fylkeskommunen har fått disse oppgavene og har mulighet til å låne penger for å gjennomføre prosjektene, kommer til å resultere i en betydelig aktivitetsvekst på vårt riksveinett. Så svaret er klart og tydelig ja – dette er en god distriktsreform. Det kommer til å føre til betydelig økt aktivitet og en betydelig bedre standard på vårt riksveinett.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2009-12-11:
Det er et utakknemlig spørsmål å skulle svare på i løpet av 1 minutt. Men jeg har egentlig stor tiltro til at det i denne salen er en ganske bred og felles tilnærming knyttet til behovet for å få ned tilstrømmingen, behovet for raskere saksbehandling og behovet for å få bedre flyt og gjennomføringskraft i returarbeidet. Jeg opplever ikke at virkelighetsforståelsen er forskjellig hos de aller, aller fleste medlemmene i denne salen. Senere i dag skal vi jo behandle en ny utlendingslov der det foreligger en enstemmig innstilling fra komiteen. Så vi skal ikke se bort fra, Helleland, at vi kan komme til å bli ganske enige om disse tingene etter hvert.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Selskapsskatten har de siste ti årene gått som en sprettball mellom stat og kommune, med skiftende flertall i Stortinget. Alt i 2000 slo Teknisk Beregningsutvalg fast at statlig selskapsskatt ga mer rettferdig fordeling mellom kommunene. Den har ingen dokumentert effekt på næringsutvikling. Likevel ønsker Høyre nok en omkamp, selv om skattesvake kommuner taper på ny kommunalisering. I Hellelands og mitt hjemfylke, Buskerud, vil bl.a. kommuner som Øvre Eiker og Nedre Eiker, med skatt på bare 87 pst. og 81 pst. av gjennomsnittet, komme dårligere ut med en ny omlegging, mens de tjente på den forrige. Mitt spørsmål til Helleland er: Har han som Buskerud-politiker rådført seg med sine partifeller, inklusive Høyres ordførere i de to Eiker-kommunene, om Høyres forslag til ny kommunal selskapsskatt? Hvis ja, var de glade for å få enda lavere skatteinntekter enn de allerede har?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Det går et hovedskille i innvandrings- og inkluderingspolitikken mellom Fremskrittspartiet og de andre politiske partiene. Når Amundsen snakker om skattebetalernes penger og Hagesæter om dem som sitter nederst ved bordet og folk flest, inngår ikke innvandrerne i de begrepene. I det første innlegget mitt la jeg vekt på rød-grønn inkluderingspolitikk. Det positive ved et mangfoldig Norge må tydeligere fram i den offentlige debatten. En god inkluderingspolitikk handler ikke bare om gode levekår for mennesker som flykter og flytter mellom land og verdensdeler, det handler om oss alle sammen. Vi eldes. Vi trenger mennesker i arbeidsfør og reproduktiv alder. Vi trenger barn og unge som kan sikre en bærekraftig velferd i generasjoner framover. Et internasjonalisert næringsliv trenger mennesker med språk- og kulturkompetanse fra andre deler av verden. Vinnerne i en globalisert verden er de som utnytter styrken i det flerkulturelle. Det gjelder bedrifter, byer, land. Fremskrittspartiet ønsker å sette Norge på taperlaget, de ser ingen fordeler i mangfoldet. I Fremskrittspartiets program står det at Norges mottak av mennesker fra land utenfor den vestlige kulturkrets skal begrenses kraftig, og det gjelder både flyktninger, asylsøkere og dem som gis opphold av humanitære årsaker. Noen av verdens 20 millioner flyktninger kommer hit. De skal ha en anstendig behandling etter internasjonale kjøreregler, men det vil ikke Fremskrittspartiet og kutter med hard hånd 3 ½ milliarder kr i inkludering og ½ milliard kr i apparatet som utfører tjenestene. I stedet skal folk hjelpes der de bor, sier Fremskrittspartiet. Men de gjør ikke det heller, for de kutter i bistand og bistandsadministrasjon. Konsekvensene blir et Norge med større forskjeller. Penger til god inkludering er investering i framtidig verdiskaping. 87 pst. av den norske nasjonalformuen er verdien av arbeid, men Fremskrittspartiet vil droppe verdiskapingspotensialet i 10 pst. av befolkningen. Land som har gått den løypa før oss, vet hva det kan føre til av sosial uro, kriminalitet og redusert livskvalitet for alle. Det norske samfunn har ikke råd til å sløse på den måten som Fremskrittspartiet legger opp til. I tillegg er det noen ukrenkelige verdier som gjelder. Norge skal følge de internasjonale menneskerettighetene. Det betyr at vi skal ta imot dem som har krav på beskyttelse. Og så skal vi her i Norge heller ikke ha sosiale forskjeller som følger etniske skillelinjer. Det er den etiske koden som må legges til grunn i inkluderingspolitikken vår. Fremskrittspartiets politikk fyller dessverre ikke slike minstekrav.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Da Stortinget i januar 2009 vedtok nytt kap. 13 i utlendingsloven, betydde det samtidig iverksetting av direktivet om EØS-borgeres og EFTA-borgeres og deres familiemedlemmers rett til å ferdes og oppholde seg fritt på medlemsstatenes territorium. I proposisjonen vi behandler i dag, foreslås noen endringer i kap. 13, først og fremst lovtekniske, men også noen materielle. EØS-borgere og familiemedlemmer har oppholdsrett i Norge. Andre lands borgere må ha oppholdstillatelse. Når det skal søkes om familiegjenforening etter lovens kap. 6 med personer med oppholdstillatelse, har utlendingsmyndighetene som ledd i saksbehandlingen rett til å innhente opplysninger om referansepersonen har mottatt sosialhjelp. Nå foreslås det at samme rett skal gjelde for personer med oppholdsrett etter kap. 13. En enstemmig komité gir sin tilslutning til forslaget. Det samme gjelder forslaget om at tidligere vedtatte regler om rask iverksetting av vedtak om bortvisning og utvisning for utlendinger uten oppholdstillatelse utvides til også å gjelde utlendinger uten oppholdsrett. Komiteen legger til grunn at rettssikkerheten i begge situasjoner skal ivaretas gjennom konkrete vurderinger av den enkelte sak. Videre inneholder den nye utlendingsloven bestemmelser om straff i form av bøter eller fengsel for brudd på en rekke bestemmelser i den nye loven. Disse foreslås også å gjelde for EØS- og EFTA-borgere. Komiteen er enig i det. Samtidig er det på denne listen føyd til noen av de andre bestemmelsene i kap. 13. Det gjelder brudd på registreringsplikten etter § 107, krav om søknad om oppholdskort etter § 118 og forsøk på brudd eller brudd på innreiseforbudet etter § 124. Sistnevnte var også falt ut ved en feil i det opprinnelige forslaget til lovendringer i proposisjonen, men er korrigert og tatt inn i riktig versjon i komiteens innstilling. Som følge av arbeidet med ny forskrift til kap. 13 foreslås det at det gis adgang til å tilbakekalle registreringsbevis, oppholdskort, varig oppholdsbevis og varig oppholdskort når det foreligger bort- eller utvisningsgrunn, eller når oppholdsretten er tilegnet med uriktige opplysninger eller fortielser. En enstemmig komité støtter også de forslagene. Det er også foreslått en frist på sju dager for å reise bortvisningssak for EØS-borgere uten oppholdsrett, men at utvisning likevel kan skje etter fristen hvis det foreligger forhold som gir grunnlag for utvisning. En enstemmig komité slutter seg også til dette. Komiteen ser det som positivt at det gjennomføres en enkel nettbasert registreringsordning, og slutter seg for øvrig enstemmig til de forslagene som er fremmet i proposisjonen.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-12-11:
Representanten er litt romslig når han sier fra Oslo til Flesberg, det er dog Kongsberg imellom, og der er det en arbeiderpartiordfører. Men vedkommende fører kanskje Høyre-politikk, ut fra representantens holdninger. Jeg har lyst til å følge opp spørsmålet om inntektssystemet og hvorfor ikke representanten Helleland kan si det samme til sine ordførere i Øvre Eiker og Nedre Eiker med hensyn til inntektssystemet. Det er en stor svakhet at en ikke kan være kar for å si det samme ute blant folk som en sier her fra Stortingets talerstol. Men det var ikke det som var hovedpoenget mitt, det var kommunereformen, større frihet og større ansvar. Kjernen i det er sentralisering av makt og større avstand mellom innbyggere og ledelse. Det er veldig lite snakk om sosiale kostnader i forbindelse med kommunesentraliseringen. I Buskerud er sykefraværet i Hemsedal på 4,7 pst., mens det i Nedre Eiker er på vel 8,2 pst. Hvorfor kan ikke Høyre ta fram de gode eksemplene når det gjelder sosiale kostnader som vi finner i en rekke utkantkommuner, som har nær avstand mellom innbyggere og ledelse og små sosiale kostnader for det offentlige?
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2009-12-11:
Eg oppfattar Borten Moe slik at han meinte at det kanskje ikkje var så veldig stort behov for meir pengar til kommunane, at det var større behov for omorganisering og effektivisering i kommunane. Eg lurer då på korleis ein skal effektivisere kommunane ytterlegare. Når vi les aviser i dag, kan vi nesten ikkje finne ei einaste ei der vi kan unngå å sjå at kommunar diskuterer og foreslår nedlegging av grendeskular og nedtrapping i talet på tilsette. Vi har i dag ein situasjon der dei aller fleste kommunane rundt omkring har eit mannskap på sjukeheimane som er så lite at dei nesten spring seg i hel. Er Borten Moe fornøgd med den økonomiske situasjonen i kommunane, og meiner han verkeleg at det er meir effektivisering innanfor dei områda dei no har, som er det beste?
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2009-12-11:
Eg høyrde at fornyingsministeren ville effektivisere kommunane for å spare pengar. Lat meg då få lov til å bruke eit eksempel frå det fylket som eg kjenner best til, mitt heimfylke. Der har sannsynlegvis dei aller fleste kommunane gått til innkjøp av utstyr for å serve stort sett alle sektorane i sin kommune. Problemet er berre det at utstyret er så omfattande at desse kommunane kunne sannsynlegvis ha serva alle dei andre kommunane i Sogn og Fjordane med det same utstyret. Så har ein kjempestore årlege driftskostnader til dette utstyret. Vil fornyingsministeren sjå at her er det betydelege moglegheiter dersom ein kunne få desse til å samarbeide eller – kanskje det aller beste – til å slå seg saman, slik at ein verkeleg kunne spare pengar og få effektiv drift i kommunane?
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2009-12-11:
Denne saka dreier seg om endringar i lov av 28. juli 1949 nr. 26 om Statens Pensjonskasse og i enkelte andre lover. Vi i Framstegspartiet stiller oss heilt uforståande til enkelte av dei føreslåtte endringane og den tenkinga departementet har lagt til grunn for desse. Det er heilt uforståeleg for oss i Framstegspartiet at det vert gjort endringar som gir det resultat at opptente rettar etter lov om Statens Pensjonskasse vert fjerna med tilbakeverkande kraft. Pensjonssystemet er eit forhold mellom to partar. Pensjon er eit langtidsforhold. Tillitsforholdet mellom desse partane er uhyre viktig. Kva slags tillit kan arbeidstakarane/pensjonistane ha til eit system dersom den eine parten einsidig meiner å ha rett til å endre på vilkåra etter at ein pensjon er opptent heilt eller delvis? Statsminister Stoltenberg har uttalt at det bør verte betre samsvar mellom det ein betalar, og det ein får igjen som pensjon. Kvifor gjer statsministeren og resten av Regjeringa det stikk motsette, noko som denne saka viser? Menn som vart medlemmer av Statens Pensjonskasse før 1. oktober 1976, har opptent rett til etterlatnepensjon med særrettar og burde kunne forvente at den enkja dei eventuelt etterlèt seg, vil nyte godt av opptente rettar. Særordninga gjeld menn som vart medlemmer av Statens Pensjonsfond før 1976. Alle desse har i dag minst 33 års opptening dersom dei framleis står i jobb i offentleg verksemd. For desse vil det etter Framstegspartiet sitt syn vere heilt urimeleg å ta frå mannen, som altså har hatt denne retten i minst 33 år, moglegheita til at denne retten kan nyttast, og som desse har stolt på skulle bestå. Framstegspartiet meiner også at opptente rettar til uføre- og etterlatnepensjon og avgrensingar basert på sjukdom ikkje kan fjernast med tilbakeverkande kraft. Framstegspartiet stiller seg heller ikkje bak forslaget om å fjerne med tilbakeverkande kraft opptente rettar knytte til likebehandling av enkjer og enkjemenn. Framstegspartiet kan heller ikkje støtte å fjerne opptente rettar knytte til pensjonsordninga for sjukepleiarar. Etter Framstegspartiet sitt syn kan ein ikkje fjerne rettar for desse med tilbakeverkande kraft. Basert på at Framstegspartiet alltid har beskytta opptente rettar og gått mot lovendringar med tilbakeverkande kraft, vil Framstegspartiet røyste mot Regjeringa sine endringsforslag der opptente rettar etter lov om Statens Pensjonskasse vert fjerna med tilbakeverkande kraft. Eit viktig spørsmål melder seg: Kan staten ved ny lovgjeving springe frå sine pensjonslovnadar som det allereie er betalt for, og dermed late vere å betale rekninga når ho kjem, og samtidig halde oppe tilliten til pensjonssystemet? Framstegspartiet sitt svar er nei.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2009-12-11:
Etter Framstegspartiet sitt syn dreier denne saka seg om både moral og avtale. Framstegspartiet vil hevde at det er umoralsk å gjere som Regjeringa har gjort. Når statsråden også innrømmer at det har vore sterk tvil, det har vore mange rundar fram og tilbake, så er det ei vanleg oppfatning blant folk flest at er det stor tvil, så skal tvilen komme – eg heldt på å seie – tiltalte til gode. Vi i Framstegspartiet meiner også at dette er i strid med Grunnlova. Er ikkje statsråden redd for at det her vil komme eit ras med rettssaker som det kan vere stor fare for at staten vil tape? Vil ikkje statsråden då tenkje seg om ein gong til før ein gjennomfører det?
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
På borgerlig side er det delte meninger om hvordan vi skal få til gode strukturer i kommunene i vårt langstrakte land. Høyre ønsker å tvinge kommuner til å slå seg sammen, mens Kristelig Folkeparti legger seg på en linje med interkommunalt samarbeid. En utfordring i interkommunalt samarbeid er at dette kan sette demokratiet gjennom folkevalgte kommunestyrer på prøve. Vi ser at det brukes interkommunale selskaper og regionalråd, der beslutningene fjerner seg fra kommunestyrene. Mitt spørsmål til representanten Bekkevold er følgende: Hvordan vil Kristelig Folkeparti sikre god demokratisk styring også der man velger interkommunalt samarbeid?
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Svineinfluensaen har også kommet til Norge, og mange har blitt syke. Komiteen legger i dag enstemmig fram en lovendring i lov om Statens Pensjonskasse, lov om pensjonsordning for helsearbeidere. Svineinfluensaen vil kunne føre til at vi i en begrenset periode vil ha behov for ekstra personell i helsesektoren. Pensjonert helsepersonell vil måtte bidra når vi har manko på helsepersonell. Komiteen ønsker ikke at disse skal få avkorting i pensjonen sin når de bidrar med sin kompetanse i denne spesielle situasjonen. Dette er et tidsbegrenset unntak fra avkortingsreglene, og vil gjelde til 1. juli 2010.
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Prop. 9 L er et lovforslag som en samlet komité står bak. Det er likevel kommet inn noen merknader fra opposisjonen som jeg regner med at de enkelte partier vil utdype, om de føler for det. Lovforslaget har til hensikt å legge til rette for at en yrkesgruppe som ikke er arbeidstakere etter arbeidsmiljøloven, skal få en pensjonsordning. Fornyings- og administrasjonsdepartementet har vurdert flere løsninger, og de har kommet fram til at det mest hensiktsmessige er å lage en ny lov for å kunne gi oppdragstakere tilfredsstillende pensjonsrettigheter. Lovforslaget gjelder de statlige beredskaps- og familiehjemmene. Deres oppgave er å ta imot barn som har behov for plassering på grunnlag av vedtak etter barnevernsloven kapittel 4. Beredskapshjem skal ha særskilt kompetanse på å ivareta barns særlige behov som følge av at de blir akuttplassert, mens familiehjem skal ha særskilt kompetanse på å ivareta barn med behov for oppfølging utover det ordinære på grunn av særlige utfordringer. Etter oppdragstakers avtale med staten forpliktes hjemmene til å være tilgjengelige for å motta barn på kort varsel. Jeg vil understreke at statlige fosterhjem har en annen rolle enn kommunale fosterhjem. De kommunale fosterhjemmene skal i utgangspunktet ikke ta hånd om barn med så store utfordringer som dem som de statlige fosterhjemmene tar imot, og de har andre ansettelsesforhold enn de statlige fosterhjemmene. Det overordnede hensynet må hele tiden være at de statlige beredskaps- og familiehjemmene organiseres og drives til barnets beste. Dette er familier som skal ta seg av barn i en vanskelig og sårbar fase i livet. Det er derfor nødvendig at det legges til rette for gode ordninger for dem som tar på seg en slik viktig samfunnsoppgave. Komiteen vil understreke at den ser en klar sammenheng mellom barnets beste og stabile sosiale ordninger for oppdragstakere, herunder en god pensjonsordning. I disse sakene vil oppdragstaker i oppdragskontrakten ikke ha mulighet til å ta annet arbeid ved siden av oppdraget. Dette er et viktig moment for å gi oppdragstakerne en pensjonsordning, ettersom de hindres i å ha annet arbeid. Komiteen ser at en pensjonsordning også kan være et virkemiddel for å rekruttere nye oppdragstakere. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet vil framheve at vi mener lovforslaget som foreligger, på en god måte ivaretar beredskaps- og familiehjemmenes uavhengighet som oppdragstakere.
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Prop. 10 L er en oppfølging av forslaget til lovendring i Ot.prp. nr. 101 for 2008–2009 fra forrige valgperiode. Ot.prp. nr. 101 ble ikke ferdigbehandlet da. Forslaget kommer derfor tilbake til Stortinget med noen tilleggsendringer på ulike områder i lov om Statens Pensjonskasse og i enkelte andre lover. Lovforslaget omhandler flere ulike forhold i lov om Statens Pensjonskasse og i enkelte andre lover. Blant annet ser lovforslaget på om likestilling av enkers og enkemenns pensjon er i samsvar med EØS-avtalen. Det gjelder deler av statsråders pensjonsordning, pensjonsordning for apotekvirksomhet og pensjonsordning for sykepleiere – for å nevne noen. Komiteen står samlet bak flere av lovforslagene fra Regjeringen. Et flertall i komiteen står bak alle lovforslagene, med unntak av Fremskrittspartiet, som ønsker å stemme mot noen. Det regner jeg med at Fremskrittspartiet vil redegjøre for, og jeg regner med at Kristelig Folkeparti vil redegjøre for det forslaget de innleverte i går.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-12-11:
Det å lage alternative statsbudsjett betyr at en prioriterer. Vi har sett at dette ikke har noen stor virkning. De enorme virkningene som dette skulle få ved disse utviklingsmidlene, har vi ikke sett. Vi ønsker at fylkeskommunen skal ha stor handlefrihet innenfor de midlene de har til rådighet, men mange av symbolmidlene på dette området har ikke hatt den virkningen vi ønsket.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-12-11:
Jeg vil følge opp samme tema, sjøl om vi er fra to forskjellige partier – vi klarer det – og det gjelder bostedsløse. I Oslo er det jo sånn at alle får et tilbud om et sted å bo, men det er ikke alle som passer inn i det tilbudet de får, pluss at mange har en manglende boevne – det er et fælt ord – og mange klarer ikke å bo i et vanlig boligmiljø. Da må man ha alternative tilbud. Et slikt tilbud er noe som bygges nå, og det kalles «skjeve boliger». Nå har statsråden hatt ansvaret for dette en tid og har kunnet sette seg inn i problematikken. Ser ikke statsråden at det like mye er manglende finansiering når det gjelder psykiatri og rusomsorg som fører til antall bostedsløse, som det at man egentlig har mange gode system i det offentlige for å ta vare på dem – for når man ikke klarer å gjøre bruk av det, vil man likevel stå i køen for bostedsløse? Det er jo ikke først og fremst arbeidsledighet som bringer folk ut i bostedsløshet, det er først og fremst rus og psykiatri.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Slik jeg har oppfattet Venstre, er nyskaping og støtte til etablering av nye bedrifter veldig viktig. Venstre sto også sammen med flertallet i merknaden til kapittel 551, post 60, tilskudd til fylkeskommuner for regional utvikling, i behandlingen av statsbudsjettet for 2009 i fjor. Der framheves bl.a. betydningen av at fylkeskommunen selv prioriterer midlene ut fra regionale utfordringer, slik at man kan sikre ny verdiskaping. Så blir jeg overrasket når jeg i Venstres alternative budsjett for 2010 ser at den samme posten omtales som «rød-grønne symbolpenger», og det foreslås kutt. For meg blir det viktig at Venstre oppklarer hva som har endret seg så dramatisk på ett år. Kanskje representanten Skei Grande kan hjelpe meg med det?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-12-11:
Når det gjeld dette tilbodet, vil ein, samanlikna med slik det var i den perioden Framstegspartiet støtta Bondevik II, neste år bruke 800 mill. kr meir til ressurskrevjande brukarar, sjølv med den reduksjonen på 300 mill. kr som ligg inne i budsjettet. Då må vel spørsmålet tilbake til representanten verte: Kva var det for slags tilbod ein då kunne gi kommunane? Dei 300 mill. kr er ein tredel av den auka skatteveksten, den ekstra skatteveksten, som kommunane får neste år. Eg meiner at sjølv med den endringa er det i det systemet som no ligg føre, moglegheit til å gi eit godt og verdig tilbod til dei som treng det.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-12-11:
Det er rett at Framstegspartiet ikkje var ein del av Bondevik II-regjeringa, men Framstegspartiet var ein del av det grunnlaget som gjorde at denne regjeringa både såg dagens lys og vart sitjande, og det veit representanten Gjermund Hagesæter veldig godt. Når det gjeld ressurskrevjande brukarar, så aukar budsjettet, altså forbruket, med 1 milliard kr frå 2008 til 2009. Veksten er altså likevel stor òg inn i neste år, sjølv om ein har redusert budsjettet noko. Eg gjentek det eg sa i stad, som er mitt svar, at denne ramma gir eit grunnlag, saman med inntektsveksten til kommunane. Dette er eit tillegg til ramma som kommunane elles får. Det gir eit grunnlag for eit godt og verdig tilbod.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-12-11:
Dei folkevalde i Trondheim har vist stort ansvar gjennom det budsjettet dei no har sydd saman og vorte einige om. Dei gjer det som dyktige lokalpolitikarar skal gjere. Dei tilpassar drifta etter dei rammene dei har. Dei skal redusere gjelda si, og dei skal ha eit nivå på drifta som skal gi både gode tenester og ein god økonomi framover. Det er grunn til å gi dei ros for det. Fylkesmannen i Sør-Trøndelag gir rettleiing til kommunane, og eg forventar at Trondheim får den rettleiinga dei skal ha gjennom fylkesmannen sine gode, flinke folk. Eg har ingen planar om å setje Trondheim kommune under administrasjon.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-12-11:
Eg er ikkje sikker på korleis eg var sitert i Aftenposten, men det eg sa, var at me må no arbeide for at finanskrisa saman med ei mogleg veksande rente og eventuelt veksande arbeidsløyse ikkje òg vert ei bustadkrise. Det var mitt poeng. Eg peikte ikkje på finanskrisa som ei direkte årsak til at me har fleire bustadlause. Som eg sa – eg fekk litt lita tid i innlegget mitt på slutten – er Husbanken den viktigaste reiskapen me har i bustadpolitikken – det å sikre alle ein heim. Me syter no for at fleire får bustøtte, me syter for at fleire kan få bustadtilskott, og me syter òg for at me kan ha startlån til fleire som kan få eigen bustad. Kommunane har ansvar for å sikre folk tak over hovudet. Me har ansvaret for, saman med kommunane, å gi dei reiskapar som set dei i stand til å gjere jobben. Der har me hatt ei satsing, og det skal me òg ha i tida framover. Det er eit viktig område i Regjeringa sin politikk og i fattigdomssatsinga.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2009-12-11:
Det er heilt klart at Regjeringa si forsterka satsing innafor rus og psykiatri er viktig for å sikre at færre kjem ut i ein situasjon som ingen ynskjer – sjølvsagt aller minst dei det rammar – nemleg at ein vert bustadlaus. Men når det skjer, er det viktig at det finst reiskapar som kan hjelpe kommunane til å få dei inn igjen under tak. Det finst sjølvsagt dei som ikkje ynskjer det – me må òg ha respekt for dei. Det finst dei om ikkje ynskjer å ha ein bustad. Alle dei prosjekta som no har gått føre seg i mange kommunar, handlar om bustad. Eg delte seinast ut bustadløyseprisen for nokre dagar sidan til prosjektet FRI i Drammen, der dei innsette får hjelp på brei skala til å takle samfunnslivet når dei kjem ut frå fengsel. Dette handlar om bustad, men det handlar òg om fritidsaktivitetar, det handlar om korleis ein held seg til økonomi, det handlar om å få vener og eit sosialt nettverk. Eg har stor tru på den breie tilnærminga som mange kommunar no legg opp til i sitt arbeid for dei bustadlause. Eg vil vere med og støtte opp om det.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
I mitt innlegg sa jeg ikke noe særskilt om kommunene, men jeg tror at innenfor kommunesektoren er det mulig å bidra med effektiviseringstiltak. Innenfor kommunesektoren er det i dag fullt mulig å få til gode og praktiske ordninger gjennom interkommunalt samarbeid. For mange kommuner er det gode løsninger. Jeg tror også at det er viktig at de som bor i kommunene, er de som nærmest kan se hvilke utfordringer man har, og kan tilpasse løsningene lokalt. Om det, som representanten antyder, skal skje gjennom frivillig samarbeid, eller om man skal gå til sammenslåinger, tror Regjeringen at det er viktig at det bygges opp nedenfra. Jeg kommer selv fra en kommune som ble slått sammen for mange år siden, og opplever at det fortsatt ikke er full oppslutning om det. Så jeg tror det er viktig at vi jobber med dem som bor i kommunene. Hvis man finner fram til at kommunesammenslåing er en hensiktsmessig løsning, så er det greit. Men det er altså fullt mulig å bidra til gode effektiviseringstiltak uten å gå veien om kommunesammenslåing.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Det må bero på en misforståelse når representanten Tetzschner sier at sykefraværet på mitt ansvarsområde er høyere enn i resten av samfunnet. Det er det ikke. På det ansvarsområdet jeg har, er sykefraværet langt lavere. Men når man trekker inne helsesektoren og helseforetakene, er det riktig at sykefraværet høyt. Derfor har helse- og omsorgsministeren nylig satt ned et utvalg som skal se konkret på sykefraværet i helsesektoren. Men også innenfor statlig sektor er sykefraværet for høyt. Derfor er det viktig at fornyings- og administrasjonsministeren som part i de IA-avtaleforhandlingene som vi går inn i, bidrar til å finne enda bedre løsninger angående sykefraværet enn det vi har i dag. Jeg er ikke fornøyd med at sykefraværet i den delen av statens virksomhet som jeg har ansvar for, er på det nivået vi har nå. Vi må bli bedre. Det er enkeltbedrifter og enkeltvirksomheter som trekker sykefraværet for høyt opp.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Hvis Tetzschner vil ha svar, kan han bli stående. Det er slik at vi nå har startet et arbeid sammen med partene. Jeg har respekt for at man går inn i et arbeid sammen med dem. Da ville det være merkelig om vi skulle komme med nye forslag før vi har diskutert det med partene. Jeg vil gå konstruktivt inn i samtalene med partene om nye tiltak. Jeg tror mye dreier seg om å ha gode ledere som kan følge opp de enkelte medarbeiderne. Det å bli sett også når man er fraværende fra jobben, tror jeg betyr mye. Det er iallfall noe vi kan ha fokus på i den lederutviklingen vi driver i staten. Jeg tror det kan være et av de viktige tiltakene for å få ned sykefraværet. Men det kan være langt flere. Det skal vi ha en god dialog med partene om i det arbeidet vi skal ha i tiden framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Jeg er enig i at Statsbygg har en særskilt rolle i å gå foran når det gjelder å planlegge og bygge effektive bygg, og at vi kan ha gode energieffektiviseringstiltak i byggene. Det vil vi bidra til, og Statsbygg går foran. Jeg er veldig opptatt av at vi kan bruke IKT-politikken sammen med den rollen som Statsbygg har. Å bruke IKT til å bidra til energieffektivisering tror jeg er viktig i statens byggmasse. Men så er det også noen bygg som Statsbygg har ansvar for, som er ganske krevende. Som representanten er kjent med, hender det at Riksantikvaren legger noen bestemmelser for noen av byggene våre. Da kan det være krevende å oppnå den mest optimale løsningen. Men samtidig som man skal ha gode bygg, tror jeg det er viktig at vi legger vekt på hvordan vi organiserer driften inne i byggene. Blant annet er det slik at IKT-sektoren forurenser like mye som flytrafikken. Det å skru av PC-en er ett enkelt tiltak for å få ned bruken av energi i statlige bygg.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
For den rød-grønne regjeringen er det ikke noe mål å privatisere virksomheten innenfor de områdene som er viktige for å ha en god velferdsproduksjon. Vår regjering samhandler også med private på veldig mange områder der det er hensiktsmessig, og det kommer vi til å fortsette med. Jeg tror det er veldig mange grep – som jeg sa i mitt innlegg – som kan gjøres for å effektivisere og fornye offentlig sektor. Som representanten er inne på, har vi akkurat levert en rapport der vi viser fram over 700 nye fornyingstiltak. Jeg mener at det å bruke IKT, bl.a. som vi har gjort i staten, som vi har gjort i Skatteetaten, som vi nå gjør for å automatisere frikortarbeid, som vil frigjøre mange arbeidsplasser, og det at Lånekassen nå kan behandle søknader automatisert, er gode eksempler på effektiviseringstiltak og fornyingstiltak som bidrar til at vi kan frigjøre ressurser til det som er det viktige i årene framover: det å produsere mer velferdsgoder til befolkningen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Jeg ble stilt noen direkte spørsmål, som jeg skal prøve å svare på. Jeg synes representanten Heikki Holmås redegjorde godt for sakens dilemmaer. Det er ingen tvil om at når en skal gjøre endringer i Grunnloven, er grunnlovsvernet i Norge sterkt, og det er viktig at man gjør riktige avveininger. Jeg kan forsikre representanten Bekkevold om at vi har gjort grundige vurderinger. Vi har en 19 siders utredning fra Lovavdelingen i Justisdepartementet, som vurderer sakens forskjellige sider, og vi mener denne saken er innenfor det som det er mulig å gjøre med hensyn til Grunnlovens bestemmelser. Det er jo slik at når man gjør disse vurderingene, er det bestandig en viss usikkerhet knyttet til det. Og det endelige utfallet vil eventuelt måtte avgjøres i retten. Men vi mener at de vurderingene som ligger til grunn, og de vurderingene vi har fått fra Lovavdelingen, tilsier at dette er innenfor det handlingsrommet vi har. Så til de spørsmålene som ble reist om overslagsvirksomheter, som jeg fikk spørsmål om, og hva det vil bety i forhold til andre avtaler. Det er slik at dette er et lovverk; det er en lov som skal endres. Når det gjelder andre tariffområder, er dette i hovedsak knyttet til de tariffavtalene som foreligger, så det vil da være avhengig av de forhandlingene som gjøres mellom partene, dersom man gjør tilsvarende endringer i forhold til de pensjonsavtalene som ligger der. Det finnes en tariffavtale som dekker KS-området. Andre ordninger er ikke avtalefestet gjennom tariffavtaler, men staten har dette avtalt gjennom lov om offentlig tjenestepensjon. Det er blitt gjort noen overslag, og det er ganske vanskelig for oss å gjøre de overslagene, for vi har ikke oversikt i våre registre om sivilstatus på de medlemmene som er i Statens Pensjonskasse – heller ikke i andre pensjonskasser, så det må bli grove overslag. Det man har gjort når det gjelder kommunalt område, tilsier et overslag på om lag 235 mill. kr, gitt det forslaget som ligger i lovproposisjonen med avgrensningen til 55 år. Det har også vært gjort beregninger i forhold til at man ikke gjør endringer, men lar menn få samme rettigheter som det kvinner har. Da vil kostnadene for staten være om lag ti ganger så store som det man anslår i dag, altså opp mot 2 milliarder kr. Det er grunn til å tro at noe av samme forholdet vil gjelde for kommunal sektor. Da er vi altså oppe i kostnader på over 4 milliarder kr. Så til det forslaget om endringer som Kristelig Folkeparti har fremmet i dag. Slik jeg forstår det forslaget, må man da likestille menn og kvinner på 50 år. Det vil medføre at mange menn vil få nye rettigheter, og kostnaden for det vil netto på årsbasis være rundt 40 mill. kroner. Kapitalisert i det som er forventet levealder, ligger kostnadene da på mellom 500 mill. kr og 600 mill. kr. Det er betydelige summer, og jeg vil i hvert fall ikke anbefale stortingsrepresentanter å stemme for et sånt forslag. Der bruker vi veldig mye penger på en gruppe mennesker som i alle fall ikke hadde noen forventninger om å få en sånn økning i sine pensjoner.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, har det vært en viss tvil når det gjelder endringer som er knyttet til Grunnloven § 97. Det tror jeg det bestandig er, men vi har altså gått en grundig runde med Justisdepartementet, som er helt vanlig når departementet utreder den type saker. Ut fra de vurderingene og den bistand vi har fått fra Lovavdelingen i Justisdepartementet, mener vi dette er innenfor det handlingsrommet vi har i forhold til Grunnloven § 97. Men jeg vil understreke, som jeg sa i mitt hovedinnlegg, at det bestandig er en viss usikkerhet knyttet til den type saker, og det vil man ikke få avklart før saken eventuelt har vært i en rettssak.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Regjeringen har gjort grundige vurderinger av saken. Vi mener vi er innenfor det handlingsrommet som Grunnloven § 97 gir oss. Når jeg likevel har uttrykt en viss usikkerhet knyttet til det, er det fordi jeg mener at den type usikkerhet gjelder de aller fleste saker som berører Grunnloven. Men ut fra grundige vurderinger mener vi at vi er innenfor det skjønnet som vi kan ha, og mener at 55 år er en grei grense å sette ut fra det vi mener. Vi har fått god hjelp fra Lovavdelingen i Justisdepartementet, men vi har selvsagt også foretatt egne vurderinger av dette, og Regjeringens oppfatning er at vi er innenfor det som er mulig.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Det vil jeg ikke spekulere i. Når Regjeringen har lagt fram saken, med de vurderingene som er gjort, mener vi det er, som jeg har gjentatt flere ganger, innenfor det handlingsrommet vi har i forhold til loven. Men det er klart at vi kan ikke på forhånd garantere at det kommer rettssaker eller ikke. Det vil bare tiden videre vise. Men vi mener på bakgrunn av den grundige vurderingen som er gjort av oss og av Lovavdelingen i Justisdepartementet, at dette er innenfor de forsvarlige rammene hvor vi mener at en sånn sak kan legges fram.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-11:
Selvfølgelig henger innvandringspolitikk og inkluderingspolitikk sammen, og derfor har Regjeringen en helhetlig tilnærming til det. En av de tingene som ligger til grunn for hva slags asyl- og innvandringspolitikk Regjeringen fører, er hva slags kapasitet vi har til å ta imot flere i det norske samfunnet. Vi har vært opptatt av å gjøre den delingen for å få et annet fokus i debatten og for å sørge for å løfte også inkluderings- og integreringsarbeidet høyere på den politiske dagsordenen. Det er altså en ulykke hvis enhver debatt om framtiden og hverdagen for mennesker som har bodd i Norge lenge, skal bo i Norge lenge, isteden blir overtatt av en debatt om hvor mange som skal få lov til å komme hit. Da gjør vi ikke jobben vår når det gjelder dem som allerede bor i Norge, og vi gjør ikke jobben vår for å få til en best mulig inkluderingspolitikk. Derfor er det grepet Regjeringen har tatt, klokt og fornuftig. Så er det selvfølgelig sånn at Regjeringen har hatt en helhetlig tilnærming til dette som til andre områder der vi jobber på tvers av departementer.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-11:
Jeg tror jeg skjønner hvor representanten vil, selv om han aldri kom til spørsmålet, så jeg skal prøve å svare på det spørsmålet jeg tror hadde kommet.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-11:
Det er bare Fremskrittspartiet som kun ser på sammenhengen mellom inkludering og innvandring, og lar det være den dominerende sammenhengen. Jeg sier at jeg ser den sammenhengen, men Regjeringen ser også mange andre sammenhenger, f.eks. den avgjørende sammenhengen som er mellom inkluderingspolitikk og det vi gjør når det gjelder barn, og det vi gjør når det gjelder likestilling. For vi ser at en nøkkel til å komme videre når det gjelder inkluderingsarbeidet nå, er å få flere kvinner med innvandrerbakgrunn inn i arbeidslivet, det er å sørge for at vi lykkes bedre når det gjelder at barn med minoritetsbakgrunn lærer språket tidlig, kommer inn i barnehage og skole, og også i større grad fanges opp av barnevernet enn det barn med flerkulturell bakgrunn gjør i dag. Det er en rekke utfordringer som gjør det naturlig å se inkluderingsfeltet i sammenheng med de sakene som allerede ligger i Barne- og likestillingsdepartementet.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-11:
Jeg er en sterk tilhenger av universelle velferdsordninger, og de vil også omfatte ansatte i Høyres stortingsgruppe. Så det vil jeg si jeg generelt at jeg ikke har noen innvendinger mot at de gjør. Når det gjelder det konkrete spørsmålet, er det slik at en prøveordning gjennomfører vi nettopp fordi det skal være en prøveordning, og ikke fordi vi skal ha ordninger som varer i evigheten. Poenget med prøveordninger er å få til tiltak som så kan få varige konsekvenser. Det har vi jo nettopp gjort når det gjelder denne forsøksordningen med språkkartlegging, der vi i tre år har hatt forsøk med det kartleggingsverktøyet som kalles SPRÅK 4, og som nettopp har fått som konsekvens at utbredelsen av SPRÅK 4 nå er omfattende i landets kommuner. 66 pst. av kommunene hadde i 2008 tatt i bruk SPRÅK 4. Det betyr at vi oppfatter det slik at dette forsøksopplegget har vært vellykket og fått de konsekvensene det skulle ha, og at det derfor ikke er naturlig å videreføre det som forsøk.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-11:
Hvis jeg bare helt kort kan få komme tilbake til språkkartlegging: Det har i mange år vært foretatt språkkartlegging av fireåringer på helsestasjonen, og vårt poeng er at bruken av SPRÅK 4 nå i stor grad er innarbeidet i de ordinære rammene for fireårskontrollen. Tiltaket er altså godt, og sprer seg. Så spør representanten om denne merknaden knyttet til videreføring av midler til Norsk senter for flerkulturell verdiskaping. Jeg ser veldig positivt på det. Dette er jo en merknad som kommer fra det rød-grønne flertallet, som jeg oppfatter at det er bred tilslutning til, og som jeg ser positivt på og ser fram til å finne løsninger på. Jeg kan ikke nå komme med den endelige fasiten på hvordan vi skal gjøre det, men når Stortinget ber om det, skal jeg selvfølgelig følge det opp. Jeg synes at formålet er svært godt.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-11:
Dette er et av de spørsmålene som jo er varslet fra Regjeringens side, som ikke er en del av mitt konstitusjonelle ansvar, men Knut Storbergets, med hensyn til det som har med regler for innvandring å gjøre. Det er et viktig spørsmål at vi skal se den type regler i sammenheng med integreringseffekten. Det har også Regjeringen gjort, men jeg er sikker på at representanten kan få svar på det spørsmålet hvis han stiller det til statsråd Storberget.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-11:
Med fare for å sørge for at representanten Amundsen likevel får siste ordet, hadde jeg behov for å legge til et par ting. Det er ganske spesielt at vi får denne gjentakelsen av at Fremskrittspartiets budsjettering er realistisk, når vi ser på hva de faktisk foreslår på bosettingssiden. Et kutt på 1,2 milliarder kr i integreringstilskuddet kommer på toppen av en nedleggelse av IMDi, som altså er det direktoratet som har ansvaret for å utøve politikken. Det som blir sagt her om at får man ned tilstrømmingen av antall søknader, så går dette opp, er direkte feil, fordi det dette er snakk om, er søknader som allerede er innvilget – flyktninger som allerede er i Norge, og som skal bosettes. Fremskrittspartiets kutt på 1,2 milliarder kr er mer enn integreringstilskuddet for nye bosatte i 2010. Det betyr i praksis at Fremskrittspartiet forutsetter at ingen nye skal bosettes i 2010. Det må bety at en regner med at flyktninger som allerede har fått opphold i Norge, kommer til å ombestemme seg og reise frivillig hjem i 2010. Jeg finner det relativt urealistisk, og hvis det er forutsetningen, er det i sannhet useriøs budsjettering som er bedrevet av Fremskrittspartiet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Svaret på spørsmålet er ja. Når det gjelder budsjettet til Fremskrittspartiet, er det åpenbart at det skal virke fra 1. januar. Man ville jo ikke få iverksatt ny utlendingslov i løpet av romjula, slik situasjonen er nå. Da må man ha helt ekstraordinære prosesser, og det er helt irrelevant å tenke seg at man kunne få til en annen type politikk. For meg er det helt ubegripelig hvordan man kan klare å få en bærekraftig utlendingsforvaltning hvis man skulle halvere UDIs budsjett. Jeg mener jo at det faktisk vil innebære, som jeg sa i hovedinnlegget, at vi vil få en massiv tilstrømming til Norge, fordi man ser at hele systemet nærmest hadde blitt lagt dødt i forhold til saksbehandling av nye søknader fra dem som kom til Norge. Det syns jeg Fremskrittspartiet skal ta på alvor.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Jeg svarte ja i stad. Jeg syns det er et veldig tydelig svar. Vi har til og med nedsatt et utvalg som nå ser på hele klagesaksbehandlingen i UNE. Så det er jo nettopp et av de forholdene vi ønsker å se på. Men jeg må allikevel dvele litt ved den argumentasjonen som kommer fra Fremskrittspartiet i forhold til budsjett. Det er faktisk slik at ethvert ansvarlig politisk parti må budsjettere ut fra den virkeligheten man faktisk står overfor. Man velger nå å halvere saksbehandlingskapasiteten i UDI. Fremskrittspartiet reduserer bosettingstilskuddet så dramatisk at sjøl de som ligger på vent for bosetting, og som har fått tillatelse, ikke ville kunne få hjelp til bosetting ute. Man må jo se at det vil skape et betydelig press inn mot hele asylordningen, som vil kunne skape både mer kriminalitet og en mer uhåndterlig sektor opp mot dem som kommer til Norge.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Den slags avtaler inngår vi ikke. Det er jo slik at man skal bruke de pengene man får, på en ansvarlig og ordentlig måte. Men jeg må jo si at det er interessant at vi har en betydelig nedgang i antall asylsøkere nå, i løpet av november og de ukene vi nå er inne i, og det følger vi veldig nøye. Regjeringa vil også følge det nøye opp mot hva slags budsjett som vil være aktuelt på dette feltet. Det vil være gjenstand for revidering til neste år, i så fall. Men jeg understreker – både ute i media og nå – at vi er nødt til å se ukene an og få et bredere tidsperspektiv før vi kan si noe om at antallet vil bli mindre til neste år. Jeg har sagt at vi heller ikke utelukker ytterligere tiltak for å begrense tilstrømmingen av ubegrunnede asylsøkere.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Aller først har jeg lyst til å gi Høyre honnør for ikke å gjøre det samme som Fremskrittspartiet gjør – det bringer iallfall anstendighet inn i denne debatten. Jeg mener også at Høyres opplegg i så måte heller ikke er et opplegg som ville bidra til en økt tilstrømming av asylsøkere, hvilket Fremskrittspartiets faktisk ville bidra til. Når det gjelder budsjettforslaget, må jeg si at én ting er å styrke saksbehandlersiden, og der kan vi diskutere hvor mye man trenger, der har vi hatt litt divergerende forslag. Men det er også viktig å gjøre de grep som nå gjøres bl.a. med hensyn til IKT i UDI og det som er benevnt som EFFEKT, med mer elektronisk behandling av søknader, mulighet for å melde inn elektronisk, mulighet for å finne igjen saken i forskjellige organer, og ikke minst at vi får en god og seriøs gjennomgang av førstelinjeprosjektet, for å se om det er noe å spare på for å gjøre saksbehandlingen bedre, ved at f.eks. UDI alene er førstelinje, og ikke sammen med politiet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Svaret på det spørsmålet er ja. Vi jobber nå i disse dager med å se på om det er flere områder hvor vi bør harmonisere oss med de europeiske land og de nordiske land på dette området. Dette kan gå i begge retninger, i den forstand at man oppfatter det enten som liberalisering eller som innstramming. Jeg mener at det å ha harmoniserte regler på dette området er viktigere enn noen gang. Det er derfor jeg mener det er viktig at vi får en europeisk debatt om dette. Når det gjelder spørsmålet om barn, så er det helt åpenbart at barn er særlig sårbare, uansett hva som er motivet for mor og far, og hva slags begrunnelse man har for å legge ut på reise. Dette er en av grunnene til at vi når vi nå iverksetter forskriften om familieetablering, har valgt å unnta barn når barn er referansepersoner, for fireårskravet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-12-11:
Når det gjelder Fremskrittspartiets politikk på dette området, skiller den seg ikke bare fra politikken til alle de andre partiene i Stortinget, men den skiller seg fra Fremskrittspartiets politikk på en del andre områder, hvor man ikke bruker denne typen budsjettering. Å legge til grunn i justissektoren som sådan at alle tiltak som Fremskrittspartiet har foreslått, både på lov og forskrift, for å redusere kriminalitet, ville gitt mindre kriminalitet, og så komme og foreslå mindre penger til politiet fordi det ikke er så mye behov for politiet, ikke så mye behov for fengselsplasser, fordi politikken ville gitt mindre kriminalitet, det gjør man ikke i justissektoren. Men på dette området tillater man seg å gjøre det. Det er jo det representanten Per-Willy Amundsen ikke svarer på. Man går faktisk så langt at man halverer driften til UDI, og kutter såpass mye på Audun Lysbakkens budsjett når det gjelder integrering og bosetting, at man faktisk kommer under det antallet som faktisk skal bosettes. Det mener jeg ikke er seriøs budsjettering. Det synes jeg ikke dette feltet fortjener, fordi hvis vi skal klare å redusere asylankomsten til Norge, er et av våre aller viktigste virkemidler at vi får behandlet søknadene. Hvis det går et rykte i utlandet, og et velbegrunnet sådant, om at her kutter vi så mye at vi ikke klarer å behandle alle søknadene, er jeg redd for at det er en stor invitt til ubegrunnede asylsøkere. Det er derfor jeg mener, med godt belegg, at Fremskrittpartiets forslag til budsjett vil gi flere ubegrunnede asylsøkere. Det at folk ikke får plass på mottak, ikke får egen bolig, ikke tar del i integrering, vil også gi økt kriminalitet. Det er også noe man må ta ansvar for når man skal lage regnskap for denne typen politikk. I så måte er ikke dette «et normalbudsjett», som man nærmest beskriver det som, ut fra at man et år hadde et «normalt» antall som kom til Norge. Dette svinger jo. Vi vet jo antallet, og vi vet noenlunde nivået, hvor vi ligger nå, og hva vi har behov for til neste år. Så får vi justere om det blir noen endringer. Fremskrittspartiets forslag er ikke et normalbudsjett, det er et «unormalbudsjett».