Ingjerd Schou (Høyre), 2012-02-14:
Vi vil at jernbanen skal være så attraktiv at den blir det naturlige førstevalget for hele landet der det er mulig, både for reisende og for næringslivet. Vi må gjøre jernbanen så bra at bilen blekner i sammenligning, at toget er førstevalget, og at det blir en god opplevelse hvor du som kunde virkelig føler at du er midtpunktet! Togtilbudet er en viktig del av transportsystemet, og jernbanen er et miljøvennlig alternativ med høy kapasitet. Det er i dag mange som har toget som en fast følgesvenn til og fra arbeid, studier og annet. Derfor er det viktig at vi klarer å gjøre jernbanen til det naturlige førstevalget for reisende – i større grad enn i dag. Ellers tror jeg at fremtidens jernbane har liten sjanse i konkurranse med andre transportmidler. Passasjerene i 2012 har svært høye krav til standard – til regularitet, hyppige avganger, enkel billetthåndtering, tilstrekkelig med sitteplasser og komfort. For å gjøre jernbanen attraktiv for fremtiden er det om å gjøre å utnytte de ressursene som går til jernbanen over statsbudsjettet, best mulig. Men det å skulle gjennomføre en togrevolusjon med dagens organisering av jernbanesektoren er som å pusse opp et hus uten først å utbedre kjente vannskader og soppforekomster. Vi må erkjenne at strukturen i jernbanen er tilpasset 1900-tallet. Vi trenger en nyorganisering, en oppbygging som får oss til å prioritere helhetlig planlegging, finansiering og kvalitet i tilbudet. Jeg mener to metoder kan få oss på rett spor. Den ene er konkurranseutsetting, og den andre er en reorganisering av jernbanesektoren. Først til konkurranseutsetting. Vi har en jernbane i Norge som er konkurranseutsatt: Gjøvikbanen. Gjøvikbanen transporterer mange reisende hver eneste dag og binder Hadeland tettere til Oslo og Oslo tettere til Hadeland. Denne jernbanen ble konkurranseutsatt av den forrige borgerlige regjeringen som et forsøksprosjekt. Transportøkonomisk institutt evaluerte konkurranseutsettingen i november i fjor, i 2011. Konklusjonene er klare, og jeg siterer fra TØI-rapport 1104/2010: «Rapporten konkluderer med at mange av målene med konkurranseutsettingen ble nådd. Dette gjelder målene om å redusere kostnader, kombinert med et bedre togtilbud og høyere passasjertall. Gevinstene er oppnådd uten at ansattes arbeidsbetingelser har blitt forverret. Reduserte kostnader, bedre togtilbud og høyere passasjertall er i tråd med europeiske erfaringer. Potensialet for offentlig styring kan også sies å være styrket, siden Samferdselsdepartementet har fått økt kunnskap og kompetanse om jernbane som følge av prosessen og dermed har bedre forutsetninger for å stille krav til utformingen av persontransport med tog.» Hva kan man si til dette? Jo, Høyre-politikk virker. Det er ikke tilfeldig at det er Gjøvikbanen som er den strekningen der NSB har startet med å selge billetter gjennom en «app» på mobiltelefonen! Konkurranseutsetting gir et togselskap et sterkt incentiv til forretningsutvikling. Private selskaper vet at kundetilfredshet må stå i fokus. Dessuten viser dette at NSB kan. Vi vant Gjøvikbanen. Hva vil dette bety for de reisende? Jo, det kan bety trimvogn fra Halden til Bodø, eller helgevogn med førskolelærer for barn som skal til og fra mor og far. Vi kan bare se til Danmark. Fra Århus til København går det slike tog. På folkemunne kan man bare tenke seg hva et slikt tog blir kalt. Uansett: Dette er et svar på behov som sikrer barna en god opplevelse og et trygt og sikkert tilbud, noe alle skilte foreldre leter etter gode løsninger på. Dansk jernbane har funnet det. Man må heller ikke glemme alle dem som lengter etter en restaurantvogn med hvite duker, skikkelig meny og hyggelige samtaler over middagsbordet på Bergensbanen mens det blåser kaldt over Hardangervidda utenfor. Det kan også bety superrask Internett-tilgang. Det kan bety større punktlighet, mer stabil drift og mange andre egenskaper. Konkurranseutsetting betyr at regjeringen får anledning til å stille sylskarpe krav til leverandøren, noe som kan gi oss alle et enda bedre togtilbud og mer igjen – ikke bare mer igjen for pengene, men også mer igjen for de reisende. Min utfordring til samferdselsministeren er altså: Hvorfor kan ikke vi la selskap som Deutsche Bahn, Statens Järnvägar, Veolia eller andre solide og interesserte jernbaneeksperter få lov til å forsøke å drive togene våre bedre? Så til reorganisering: Den første metoden var konkurranseutsetting, neste metode er reorganisering av norsk jernbane. Selv om det kanskje er tidlig å konkludere, ser det ut som at Sverige har hatt stor suksess med etableringen av Trafikverket. Her ble detaljansvaret flyttet over til én etat, som selv kunne organisere og planlegge utbygginger, ta opp lån osv. Selvsagt har Trafikverket overordnede mål satt av politikere, men de står fritt til mest mulig effektivt å utnytte ressursene sine. Høyre vil vurdere å dele Jernbaneverket i to selskaper. Hvordan kan så dette gjøres? Én mulighet er å danne et storselskap, et statlig aksjeselskap, og la dette stå for administrering, utvikling og drift av jernbanens infrastruktur – med betydelig prioriteringsfrihet, slik at det frigis fra Stortinget og departementets detaljstyringstyranni. Stortinget vedtar selvfølgelig de overordnede retningslinjene, men detaljstyrer altså ikke prioriteringene. Og storselskapet tar hånd om skinner og stasjoner. I tillegg kan man f.eks. skape et uavhengig sikkerhetstilsyn som ser til at driften på skinnene og kvaliteten på infrastrukturen tilfredsstiller sikkerhetsmessige krav. Min utfordring til samferdselsministeren blir: Er hun villig til å organisere jernbanesektoren på en mer effektiv måte? Mye går bra i Norge, men vi er likevel nødt til å ruste oss for større utfordringer i fremtiden. Høyre er opptatt av å trygge den norske velferden ved å satse mer på kunnskap og konkurransekraft. For å løfte Norge inn i fremtiden trenger vi en mer moderne jernbane. Da må vi også være villige til å tenke nytt. For øvrig vil jeg nevne at Høyre har startet arbeidet med en ny jernbanestrategi fram mot valget i 2013. Her vil vi tørre å ta de grepene som regjeringen ikke våger å ta. Det er på høy tid at vi får startet en veloverveid avvikling av togmonopolet ved å sette flere jernbanestrekninger ut på anbud. Slik kan vi bygge et mangfoldig, kraftfullt og kunnskapsrikt jernbanemiljø i Norge.