Gunnar Breimo (Arbeiderpartiet), 2000-12-06:
Selv om dette ikke skal være noen reprise på finansdebatten, vil jeg først gi uttrykk for et ønske om at samarbeidet mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene må forsterkes i tiden som kommer. Det er spesielt to grunner til det. For det første trengs det mer forutsigbarhet i politikken. I tillegg er det behov for å ta noen tunge politiske løft som krever at et samlet flertall stiller seg bak. Behovet for forutsigbarhet blir demonstrert ved hver eneste budsjettbehandling i dette hus. Det gjelder både det ordinære budsjett og revidert budsjett. Spesielt viktig er forutsigbarheten i arbeidet med å skape nye og å sikre bestående arbeidsplasser. For denne komiteens vedkommende gjelder det spesielt SND. Viktigheten av at denne instansen – som er vår absolutt viktigste på dette området – vet hvilke midler den rår over for mer enn et halvår om gangen, må være innlysende. Ikke minst SNDs distriktspolitiske rolle tilsier det. Like lite som arbeidsmarkedsmidlene bør være et salderingsobjekt, bør SND være det. Også når det gjelder våre sjøfolk, er forutsigbarhet et nøkkelord. Det er derfor svært positivt at Regjeringen vil legge fram en vurdering av tilskuddsordninger på dette området, med det utgangspunkt at norske sjøfolk skal være konkurransedyktige. Mye kan tyde på at dagens tilskuddsordning ikke er tilstrekkelig for å sikre det. Det er også viktig at ordningen blir så treffsikker som mulig, slik at den får den tilsiktede virkning. Som landbrukspolitisk talsmann for Arbeiderpartiet vil jeg uttrykke tilfredshet med at det fortsatt er stor enighet om landbrukspolitikken mellom Arbeiderpartiet og sentrumspartiene. Det bekreftes etter mitt syn gjennom budsjettbehandlingen, der Arbeiderpartiet naturlig nok følger opp jordbruksavtalen. At komitelederen uttrykte skuffelse over at Arbeiderpartiet fikk subsidiær støtte fra Høyre om jordbruksavtalen, endrer ikke min oppfatning. For hvis det på noe område er milevis avstand mellom Arbeiderpartiet og sentrum på den ene siden og Fremskrittspartiet og Høyre på den andre, er det jo nettopp i jordbrukspolitikken. Fremskrittspartiet foreslår kutt på hele 4,1 milliarder kr, mens Høyre foreslår kutt på drøyt 1,5 milliarder kr. Hvordan de samme partiene skal makte å nå målet om livskraftig jordbruk og livskraftige bygder over hele landet, er en gåte som de selv ikke har svaret på. Når det gjelder landbruket, er jeg for øvrig spesielt tilfreds med at forliket mellom Arbeiderpartiet og sentrum resulterte i oppstart av Nordnorsk kompetansesenter for landbruk og innlandsfisk. Det ideelle ville selvsagt vært å skape et slagkraftig senter med økonomiske muskler fra starten. Dette lot seg dessverre ikke gjøre innenfor den rammen som var til rådighet. At vi nå får til en relativt forsiktig oppstart, er imidlertid hilst med glede i hele landsdelen. Forventningene var og er nemlig store. De utfordringene som norsk jordbruk står midt oppe i, vil bli mer og mer følbare også i den nordnorske landsdelen. Det er ingen grunn til å tro noe annet. Kompetanse og samarbeid vil være nøkkelord for å oppnå en positiv utvikling. Det er først og fremst det kompetansesenteret skal bidra til. Og skal vi makte å følge opp stortingsflertallets målsetting om at Nord-Norge skal beholde sin relative andel av primærproduksjon og foredling, må landsdelen henge med når det gjelder kunnskap og kompetanse.