Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-05-26:
Først vil jeg benytte muligheten til å takke for dette initiativet til en interessant debatt. Det er litt utenom den måten vi vanligvis har debatter på, men det er også en mulighet til å gå litt bredere ut på et tema. Pressefrihet er et viktig tema. Som mange har vært inne på allerede, er det et tema som er litt mangeartet. Det er lett å se den norske pressefriheten i sammenheng med pressefriheten internasjonalt, og da må en si at vi har det relativt godt, at pressen i Norge har det relativt bra. Måten pressefriheten blir utfordret på i andre land, er et bilde som vi er langt fra i Norge. Allikevel er debatten om pressefrihet i Norge også svært viktig, det kan være pressefriheten i relasjon til offentlig forvaltning og offentlige myndigheter. Det er ofte slik at det blir satt opp som en liten motsetning, motsetningen mellom pressens frihet og staten som myndighet. Det kan også være et tema knyttet til medias egen organisering og egen omstilling. Det har også vært et tema i de siste 15 åra i relasjon til Grunnloven og Grunnloven § 100 om ytringsfrihet. Der har en etter hvert fått en rettspraksis som har avklart en del av de vanskeligste spørsmålene gjennom en rekke saker som er avgjort både i Høyesterett og også av Den europeiske menneskerettsdomstolen. Når det gjelder pressefriheten relatert til medias egen omstilling, må vi erkjenne at media har vært gjennom en revolusjon i løpet av få år. Det er ikke sånn at fusjoner i seg sjøl truer pressefriheten, men det er klart at en situasjon der det er mye tøffere arbeidsforhold for mediehus enn tidligere, skaper et press på omstilling og resultater som også kan gå ut over muligheten til den gode journalistikken, og dermed også ha betydning for pressefriheten. I den sammenheng synes jeg det er viktig både det som Høyres talsmann snakket om når det gjelder å opprettholde tilskudd og ordninger som kan bidra til å sikre muligheten til god journalistikk, og det som Kristelig Folkepartis representant var inne på når det gjelder riksdekkende, meningsbærende avisers rolle for nettopp å sikre mangfoldet. Så er det slik at når vi snakker om pressefrihet, tenker vi ofte på pressefriheten relatert til offentlig myndighet og forvaltning. De resultatene som ble offentliggjort i forbindelse med SKUP-konferansen for kort tid tilbake, viser at 40 av 63 innsendte rapporter til offentligheten beskriver delvis betydelige problemer når det gjelder tilgang til offentlige dokumenter og kilder på departements- og regjeringsnivå, og beskriver også en systematisk trenering av innsynsbegjæringer og klager. Det er en problemstilling som vi alle har et ansvar for å ta alvorlig. Når statsråder krever at alle spørsmål skal tas på e-post, og når Dagbladet ventet åtte måneder på å få et direkteintervju med en statsråd, er det klart at det er problemstillinger som alle partier må ta alvorlig, at en ikke gjør pressens arbeid nødvendigvis lettere, enklere og friere ved den måten offentlig forvaltning forholder seg på til en del av de sakene en blir møtt med. Så må jeg også si at på bakgrunn av den debatten som er i dag, synes jeg det er vanskelig å forstå at en skal hastebehandle i Stortinget i løpet av de neste par ukene et forslag som i betydelig grad vil stramme inn offentlighetsloven, og som vil gjøre det mulig for byråd og parlamentariske fylkesråd å unnta sakslister og saksforberedende dokumenter fra offentlighet. Det synes Senterpartiet er svært vanskelig å forstå. Vi mener at det er en innsnevring av offentlighetsloven og en innsnevring av pressefriheten. De forholdene som berøres i dette Dokument 8-forslaget, ble vurdert da offentlighetsloven ble endret i 2009, og det å komme med et slikt forslag, som nå hastebehandles i Stortinget, når det samtidig også skal settes i gang en evaluering av endringene i offentlighetsloven, må jeg si jeg synes er ganske hårreisende. Jeg synes at det pålegger de partiene som har tenkt å støtte dette forslaget, å forklare hvorfor de vil bruke parlamentarisk styreform i kommuner og fylker til å organisere seg bort fra en grunnleggende åpenhet som må ligge i lokaldemokratiet. Senterpartiet kommer ikke til å være med på det, og vi mener uansett at et slikt forslag ikke kan hastebehandles og vedtas nå i vår, men at det fortjener å få en grundig behandling gjennom høringer og en lovproposisjon som en regjering eventuelt kan bidra med.