Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2012-05-10:
Regjeringen fører en restriktiv narkotikapolitikk. Det er viktig at barn og unge får mulighet til å vokse opp i narkotikafrie miljøer. Det gjelder også skolene. Vi må legge opp til en bred, forebyggende innsats for å hindre at unge prøver narkotiske stoffer. Derfor må vi legge til rette for tiltak for dem som kan stå i fare for å utvikle et narkotikamisbruk. Komiteen understreker at det er et felles samfunnsansvar å gjøre alt for at skolen skal være en rusfri arena. I en slik sammenheng er det behov for både god kunnskap og holdningsskapende arbeid. Jeg er, som justiskomiteen, opptatt av at man får til et godt samspill mellom politiet, kommunale myndigheter, foreldre, frivillige og ikke minst elevene selv. Politiets samarbeid med andre aktører, herunder skolen, er viktig for å sikre mest mulig treffsikre og koordinerte tiltak. Politiet må, i likhet med andre aktører på dette feltet, arbeide kunnskapsstyrt. Dette er særlig viktig i arbeidet med barn og unge. Kristelig Folkeparti etterspør hvordan vi vil gjennomføre vedtaket. Til det kan jeg si at det i de senere årene har blitt arbeidet stadig mer systematisk for å etablere arenaer for samarbeid og gjensidig styrking av kunnskap om forebyggende virksomhet. I mange kommuner er det etablert samarbeid gjennom ordningen Samordning av lokale kriminalitetsforebyggende tiltak, såkalt SLT, rettet spesielt mot barn og unge. I tillegg har mer enn 300 kommuner opprettet politiråd for å styrke det tverretatlige samarbeidet på lokalt nivå. Vi må øke elevenes bevissthet om konsekvenser ved bruk og besittelse av narkotika, om faren for avhengighet og helseskadene som bruk av narkotika medfører, samt medvirke til at den enkelte elev tar et standpunkt mot narkotika. Hos unge som har prøvd narkotiske stoffer, er det viktig å bidra til bevisstgjøring og atferdsendring. Politiet bruker i denne sammenheng bekymringssamtalen aktivt, gjerne med oppfølging overfor foreldrene. Oslo politidistrikt har fulgt opp arbeidet ved å innhente tilbakemeldinger fra skolene om hvordan bruken av narkotikahunder har virket. Tilbakemeldingene fra både skoleledelse, lærere og elever er positive. Bruk av narkotikahund i skolen kan være et egnet virkemiddel når det benyttes som ledd i en større forebyggende og holdningsskapende strategi. Jeg vil understreke det selvfølgelige: Rettssikkerhetsgarantiene gjelder også for barn og unge. Det betyr at det går et tydelig skille mellom på den ene siden politiets tilstedeværelse på skoler som ledd i deres forebyggende og holdningsskapende virksomhet og på den andre siden ransaking. Dersom det foreligger mistanke mot enkelte elever, og politiets siktemål er å klarlegge om straffbare handlinger er begått, vil undersøkelse med bruk av politihund være en ransaking i straffeprosesslovens forstand. Kravene for ransaking må være til stede; politiet må ha hjemmel for slik undersøkelse, og det må foreligge en beslutning om ransaking. Dersom politi- og politihundundersøkelse skjer som ledd i en forebyggende aksjon, må elevene samtykke til å bli undersøkt, slik det også framgår av Riksadvokatens retningslinjer. Samtykket må være fritt og informert. Det innebærer at politiet skal klargjøre at det dreier seg om en forebyggende aksjon der det ikke foreligger konkret mistanke. Aksjonen må gjennomføres på en måte som understøtter dette – den må legges opp slik at elevene reelt kan velge om de vil delta. Politiet bør presisere at det å ikke ville delta i aksjonen ikke får negative konsekvenser, verken i form av fravær eller ved at det skaper mistanke om straffbare forhold. Venstre foreslår at samtykket må være skriftlig. Vi har hatt eksempler i praksis som viser at det kunne vært høyere bevissthet om skillet mellom forebygging og ransaking. Jeg mener det er et godt forslag, som underbygger den enkelte elevs rettssikkerhet. Det er frivillig å delta i politiets forebyggende aksjoner. Denne frivilligheten og fraværet av negative konsekvenser for dem som velger ikke å delta, vil, slik jeg ser det, tydeliggjøres gjennom et krav om skriftlig samtykke. Slik tydeliggjøres altså også skillet mellom ransaking basert på konkret mistanke og forebyggende aksjoner. Jeg har også notert meg justiskomiteens tilråding om å etablere flere narkotikahunder til bruk for politiet. Det er politimesterens styringsrett å vurdere ressursfordelingen internt i sitt politidistrikt, og også hvor meget som skal gå til forebyggende virksomhet. Det gjelder også politidistriktenes behov for narkotikahundekvipasjer.