Siri A. Meling (Høyre), 2009-05-07:
Jeg vil takke utenriksministeren for en god og interessant redegjørelse. Som Aftenpostens leder i går påpekte, var det en redegjørelse mange flere med fordel kunne ha fulgt, for den gav et godt innblikk i vår nærhet til og avhengighet av Europa. Finanskrisen har satt sitt preg på hele Europa. Utenriksministeren har selvsagt rett i at de europeiske landene rammes ulikt. Men det er viktig å ha i minne hvor viktig EU faktisk er for at krisetiltakene i Europa til nå har vært tilpasset det europeiske markedet og ikke er ensidig nasjonale av den typen som i tidligere tider førte til proteksjonisme og ensidige devalueringer. Høyre er særlig glad for at utenriksministeren påpekte hvor viktig norsk gass er for Europas energisikkerhet. Gasskrisen som oppstod i Sentral-Europa etter Russlands leveransestopp til Ukraina, demonstrerer tydelig hvorfor energisikkerhet nå er så høyt prioritert i EU. EUs ekstraordinære energiministermøte 12. januar påpekte at energisikkerheten kan styrkes gjennom et tettere forhold til EUs øvrige energileverandører, som Norge. Et annet forhold som gjør norsk gass viktig, er ønsket om renere energi i Europa. Norsk olje- og gassproduksjon er verdens mest CO2-effektive, takket være en rekke tiltak og krav til aktørene på norsk sokkel. Utslippene fra olje- og gassproduksjonen i Midtøsten er mer enn 1,5 ganger så høye pr. energienhet som utslippene på norsk sokkel, og fra Russland er utslippene 2,5 ganger så høye. Dessuten: Norsk olje- og gassvirksomhet er en del av det europeiske kvotehandelssystemet for klimagasser. For sektorer som er med i kvotehandelssystemet, er det kvotetaket som EU setter, dvs. antall tilgjengelige kvoter, som bestemmer de totale utslippene. Dersom utslippene fra norsk olje- og gassvirksomhet øker, vil det bli nøyaktig kompensert med tilsvarende reduksjoner i virksomheter i andre sektorer eller land som er omfattet av kvotesystemet. Netto utslippsøkning på sokkelen som følge av olje- og gassutvinning vil derfor bli null. Nesten all gass fra norsk sokkel blir eksportert til det øvrige Europa. Der gir den et viktig bidrag til å redusere – ikke øke – Europas klimagassutslipp gjennom å redusere bruken av kull. Det er derfor behov for mer – ikke mindre – norsk gass til Europa, og vi er enige med utenriksministeren i at Norge må fortsette å være en «stabil, langsiktig og forutsigbar energileverandør», som han sa i sin redegjørelse på tirsdag. Sett i dette perspektivet er det noe underlig at utenriksministerens regjeringspartnere, SV og Senterpartiet, så ivrig vil frede større områder av norsk sokkel for olje- og gassutvinning. Nå når stortingsperioden nærmer seg slutten og vi nettopp har hørt utenriksministeren holde sin siste EU/EØS-redegjørelse – i hvert fall i denne perioden – kan det være naturlig å forsøke å gjøre opp status for Regjeringens aktive europapolitikk. Høyre er svært opptatt av å ivareta våre forpliktelser og våre muligheter for innflytelse gjennom EØS-avtalen på en god måte. Derfor deltok vi svært aktivt i arbeidet med stortingsmeldingen om EØS som ble lagt fram i 2006. Stortinget har i perioden styrket sitt arbeid med EU-saker, men jeg er nok uenig med utenriksministeren i hans udelt positive evaluering av gjennomføringen av alle de planlagte tiltakene. La meg ta noen eksempler: EØS-notatbasen har vært mye omtalt av utenriksministeren, men den fungerer fortsatt langt fra optimalt. Stortingets internasjonale sekretariat og Stortingsbiblioteket har dokumentert at saker og direktiver forsvinner fra databasen rett før de skal diskuteres i Stortinget, eller i forbindelse med at saken får medieomtale. Saker mangler fra databasen, og informasjonen er ofte dårlig oppdatert. Det gjør det vanskelig å følge saker og vanskeligere å bidra i påvirkningsarbeid overfor EUs organer, som utenriksministeren jo oppfordrer stortingspolitikerne til å gjøre. Fra vårt ståsted på Stortinget ser det fortsatt ut som at Regjeringen med jevne mellomrom overraskes over viktige saker fra EU-systemet. Forslaget til forbrukerdirektiv, som utenriksministeren omtalte, samt det nylig vedtatte bankinnskuddsgarantidirektivet er eksempler. Når vi på denne måten kommer sent inn i prosessene, svekkes våre muligheter til å påvirke dramatisk, fordi Europakommisjonen, hvor vi kan delta formelt gjennom arbeidsgrupper, ofte allerede er ferdig med sine forslag. Europaparlamentets økende innflytelse har vært en gjenganger i disse debattene og i møtene i Stortingets europautvalg. Likevel ser vi gang på gang at Regjeringen nedprioriterer kontakten med Europaparlamentet, og det på en måte som åpenbart skader norske interesser i viktige EØS-saker. EUs forbud mot handel med selprodukter, som ble vedtatt med overveldende flertall i Europaparlamentet denne uken, er et klart eksempel på det. I både denne saken og i diskusjonen om bankinnskuddsgarantidirektivet har kritikk fra opposisjonen blitt møtt med invitasjoner om at stortingspolitikerne også må engasjere seg. Det gjør vi gjerne, og Høyre har flere ganger tatt kontakt med vår partigruppe i Europaparlamentet, som for tiden er parlamentets største. Det forutsetter imidlertid at vi får konkret informasjon om norske interesser og argumentene som Regjeringen bruker. I den grad vi har fått det, har det kommet for sent. Regjeringens europapolitiske strategi er på mange måter et uttrykk for en våpenhvile i den norske EU-debatten. Det er forståelig. Høyre vil imidlertid, som vi har gjort mange ganger i denne sal, påpeke at denne våpenhvilen ikke må gjøre oss blinde for utviklingstrekk i vårt forhold til EU som gir grunn til bekymring. Utenriksministeren omtalte så vidt forhandlingene om EØS-finansieringsordningene, som nå er på overtid, og som ble omtalt som «kompliserte». Han har i Europautvalget omtalt program- og instituttstyrer vi gjennom EØS ønsker å delta i, men hvor det nå blir vanskeligere å få gehør for at EØS-landene skal få delta som observatører. Utviklingen på Island er nok et eksempel. I går bekreftet Islands statsminister Johanna Sigurdardottir at regjeringen på Island vil be Alltinget ta stilling til en EU-søknad. Dette aktualiserer den norske EU-debatten. Høyre mener ikke at Islands valg i seg selv er avgjørende for Norge, men vi er bekymret for hvor robust og fremtidsrettet EØS-avtalen vil være hvis Island faktisk skulle gå inn i EU. Regjeringen må snarest utrede konsekvensene for EØS-avtalen og fiskeriene og melde tilbake til Stortinget. Dette er en sak som krever bred debatt. Utviklingstrekkene er nokså entydige, når vi bare tør å se dem samlet og trekke konklusjoner. EU blir viktigere for Norge – og det på stadig flere områder. Norge og norske interesser får stadig mindre oppmerksomhet og gjennomslag i EUs organer. Vi kan ikke lukke øynene for dette faktum.