Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-12-02:
Vi går nå inn i siste år av fireårsperioden, den fireårsperioden som man vedtok strukturen til våren 2001. Den første setningen i den proposisjonen som ble framlagt våren 2001, var: «Forsvaret befinner seg i en dyp og vedvarende strukturell krise.» Investeringsbudsjettene ble mindre og mindre. Operativ evne var svært mangelfull, og framtidsutsiktene var enda verre. Alle var enige om at situasjonen var alvorlig, og at noe måtte gjøres. En enstemmig forsvarskomite, ikke bare et flertall, fastslo at vi måtte spare 2 milliarder kr i året på drift, og vi måtte nedbemanne med 5 000 årsverk. Det er denne planen vi har styrt etter i tre år, og vi går inn i det fjerde – med enstemmighet om en nedbemanning på 5 000 mann. Det var Stortinget som påla tempoet. Det skulle være gjennomført innen 31. desember 2005. De som synes at dette går for fort, har selv vært med og stemt for tempoet og for omfanget. Det kan man ikke fraskrive seg ansvaret for. I tillegg ligger vi foran skjema. Vi ligger an til å kunne spare 2 1/4 milliard kr pr. år på driftsbudsjettet. Det gir enda mer til investeringer for å kunne få et moderne forsvar, og det gir mer seiling, flyging og øving. Hvis dette ikke hadde skjedd, ville vi hatt et forsvar som hadde beveget seg mot konkurs. Tempoet har vært riktig. Tiltaket har vært riktig. Jeg vil gi honnør til alle dyktige kvinner og menn i Forsvaret som har bidratt til at det har latt seg gjennomføre. Vi har fått en betydelig økning i den operative evnen. Det gjør at vi innen 2005 kan stille ledelse i en Battle Group i Kabul og med et norsk kompani. Vi kan stille med inntil 50 mann i PRT-ene i Meymaneh. Vi kan stille en helikopterving til Kosovo og etterpå et etterspurt etterretningsbidrag. Vi kan stille bidrag i Bosnia under ledelse av EU. Vi kan stille fire F-16-fly i Baltikum i tillegg til en Air Control Unit. Vi kan stille både en MTB-skvadron, et maritimt patruljefly og ubåter til operasjoner i Middelhavet. Vi kan også ha innmeldinger i NRF neste år: Telemark bataljon, et ISR-element, et minejaktfartøy, et kommandofartøy, en ubåt, et Orion-fly og et C-130 transportfly, til våren. Det er ikke særlig dårligere til høsten; her har vi kunnet melde inn både et element fra minidykkerkommandoen, et mineryddingsfartøy, en ubåt og seks F-16 jagerfly, i samarbeid med Danmark og Nederland. Hvorfor sier jeg dette? Jo, jeg sier dette fordi det er et resultat av den omstillingen vi har hatt. Summen av denne betydelige tilstedeværelsen ute koster 800 mill. kr i året av et forsvarsbudsjett på 30 milliarder kr. Det viser at langt de største midlene fortsatt går til forsvaret av vår nasjon. Det betyr at alle disse enhetene som er i stand til å gjøre en god jobb ute, er mesteparten av tiden hjemme. Det betyr at den erfaringen vi har fått når vi har vært ute og tatt et globalt ansvar for fred også i andre land enn i vårt eget, har kommet Forsvaret til gode i form av kompetanseheving og økt reaksjonsevne, ikke minst i våre nordområder. Alle disse enhetene jeg beskriver, er også de enhetene som er relevante for forsvaret av landet. Jeg vil gjerne få lov å takke Fremskrittspartiet. Vi har hatt et godt og konstruktivt samarbeid om budsjettet. Vi har klart å øke bevilgningene både til Kystvakten, til marinejegerkommandoen og til oppfølging av dem som har vært ute i internasjonal tjeneste. Vi har nå ved to anledninger, når vi skulle prioritere penger for å finansiere den omstillingen av Forsvaret som Stortinget har vedtatt, lyktes i å finne løsninger med Fremskrittspartiet. Det lover også godt for framtiden, særlig når vi ser den retningen som Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har tatt. De har alle sammen kutt på mellom 300 mill. kr og 3 milliarder kr, og det er flere merknader som markerer en klar venstredreining. Det bekymrer meg i forhold til oppfølgingen av de forsvarsforlikene vi har inngått.