Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-05-30:
Dette har vært en interessant debatt. Når omstillingen i hovedstadsområdet tidligere har vært debattert i denne salen, har det ikke manglet på dystre spådommer. Men både høringen og jeg vil også si innleggene her i dag har jo vist at det er viktig og riktig å fortsette omstillingsprosessen ved Oslo universitetssykehus. Ingen av dem som ytret seg i høringen 2. mars, tok til orde for å reversere sammenslåingen og stanse omstillingsarbeidet. Jeg tar også til etterretning at hele komiteen ønsker at omstillingen fortsetter. Som mange har sagt, var det i utgangspunktet bred politisk enighet om den nødvendige omstillingen. Det er også slik at omstillinger blir gjennomført over hele landet, ikke bare ved Oslo universitetssykehus. Den medisinske og teknologiske utviklingen flytter grenser for hva vi kan behandle. Befolkningen vokser, vi blir flere eldre, og sykdomsbildet endrer seg. Samtidig er tilgangen på helsepersonell begrenset. Vi lever i en tid med økonomisk uro i Europa, som gjør at også Stortinget blir stilt overfor krevende prioriteringer av offentlige midler. Vi må derfor hele tiden se på hvordan vi bruker ressursene våre til beste for pasientene. Jeg mener at vi som er valgt inn i politiske posisjoner, har ansvar for å gjøre endringer, slik at pasientbehandlingen blir bedre i takt med utviklingen. Det gjelder hvordan vi bruker personell, medisinsk utstyr, bygninger og teknologi, og hvordan vi bruker støttefunksjoner. Resultatene så langt har vist at omstillingene i sykehusene har vært riktige. En del har vært inne på dette med indikatorer og hva vi kan måle. Vi har ikke alle måleparametre på plass. Helsedirektoratet jobber med å utvikle flere kvalitetsindikatorer, som vi selvfølgelig ønsker å få på plass, men noen tall har vi. Hvis vi ser på tall fra Norsk pasientregister, viser jo de at ventetiden på behandling går ned. OECD-rapporten fra i fjor viser at norsk kreftbehandling har svært gode resultater målt i femårs overlevelse. For livmorhalskreft er vi best i verden, for brystkreft er vi best i Europa, og for tarmkreft ligger vi godt over gjennomsnittet for OECD-landene. Dette er en vesentlig forbedring fra tidligere år. Før var Norge middelmådig, nå er vi altså i toppsjiktet. Det er ikke minst innsatsen til kreftlegene ved Oslo universitetssykehus som gjør at vi har så gode resultater. For hjerneslag er vi nummer fire etter Sør-Korea, Japan og Danmark. For hjerteinfarkt er vi nummer to. En av de viktigste grunnene til det gode resultatet for hjerteinfarkt er at vi har samlet akuttbehandlingen ved Oslo universitetssykehus og fem andre steder i landet. Oslo har også bidratt betydelig når det gjelder behandling at atrieflimmer. I 2010 ble det utført 458 behandlinger i Norge. Dette økte til 1 564 behandlinger ved utgangen av året 2011. Jeg vil rose alle dyktige fagfolk som har gjort det mulig å oppnå så gode resultater på så kort tid. Denne type forbedringer hadde ikke vært mulig uten omstillinger. Jeg kunne selvfølgelig trukket frem andre eksempler på hva man faktisk får til ved Oslo universitetssykehus, selv om de er i en krevende omstilling. Blant annet har de det største transplantasjonssenteret i Europa. Oslo universitetssykehus gjør at Norge ligger i verdenstoppen for transplantasjoner. 2011 var rekordår med hele 469 gjennomførte transplantasjoner. Flere kvalitetsindikatorer viser at Oslo universitetssykehus er på rett vei på flere områder. Kapasitet og kvalitet er økt på flere fagområder. Andelen korridorpasienter har gått ned fra 2,4 pst. i 3. tertial 2010 til 0,9 pst. på samme tid i 2011. Så Oslo universitetssykehus ligger altså lavere enn landsgjennomsnittet for sykehusinfeksjoner. Dette er bra, men – som flere har vært inne på – det er også ting som gjenstår. Det er ingen tvil om at det også vil være utfordringer fremover. Det er krevende å samle sterke fagmiljøer og forene ulike arbeidsmåter og kulturer. Det er også krevende å legge til rette for dette teknologisk og fysisk. For mange ansatte innebærer dette nytt arbeidssted eller endrede oppgaver. Det er heller ikke tvil om at det har vært mangler knyttet til bemanningsplaner, IKT – som mange har vært inne på – budsjettdisiplin og håndtering av ventelister for enkelte pasienter. Det er viktig at det nye styret og den nye ledelsen ved Oslo universitetssykehus får ro og tillit til å videreføre omstillingsarbeidet sammen med de ansatte. Hovedutfordringen på IKT-området ved OUS er at det er for mange systemer som ikke kommuniserer godt nok med hverandre. Mange har vært inne på det. Tidligere eiere har over flere år latt sykehusene i samme by utvikle og benytte systemer som ikke kommuniserer godt nok. Dette er spesielt problematisk nå som den medisinske utviklingen gjør at aktiviteten i større grad skjer på tvers av sykehusene. Oslo universitetssykehus arbeider nå med å gjennomføre sin IKT-plan. Planen legger særlig vekt på at det er nødvendig å sikre felles infrastruktur, et felles klinisk informasjonsgrunnlag og felles administrative løsninger. Pasientsikkerheten skal fortsatt stå øverst på dagsordenen. Det er bra at fylkeslegen følger opp bekymringsmeldingene som kommer, og at kulturen for å rapportere avvik blir stadig bedre. Elektroniske systemer gir bedre muligheter for å avdekke feil og sørge for at de rettes. Avdekking av feil, slik konsernrevisjonen i Helse Sør-Øst har gjort i det pasientadministrative arbeidet ved flere helseforetak, viser at vi har et helsevesen som fanger opp feil – og som lærer av det. Det er slik vi må arbeide for å nå målene. Vi vet at det også vil skje feil i fremtiden. Jeg mener at kontrollhøringen og informasjonen vi har fått i den senere tid, viser at vi er på rett vei, men vi kan ikke tillate oss et eneste hvileskjær. Jeg følger opp behovet for å forbedre styringen av sykehusene. På fredag la jeg frem en proposisjon om endringer i helseforetaksloven. Der foreslår regjeringen flere grep som er viktige for den politiske og demokratiske styringen og kontrollen med helseforetakene. Pålegg om etablering av revisjonsutvalg og internrevisjon skal bidra til god risikostyring, internkontroll og kvalitetskontroll og vil øke internrevisjonens legitimitet. Å lovfeste at antallet helseforetak og helseforetakenes geografiske opptaksområder skal besluttes på nasjonalt, politisk nivå i foretaksmøte er ett av forslagene. Denne saken viser hvor viktig det er med tett politisk involvering i denne type prosesser, som flere har sagt her i dag. Jeg foreslår også at departementet skal holde seg orientert om virksomheten ved å innhente opplysninger fra RHF og avholde rapporteringsmøter, så dette blir en del av lovverket. Disse forslagene viser at regjeringen stadig arbeider for å bedre styringen for å forbedre kvaliteten på tjenesten og tilbudet til pasientene. Den forrige ledelsen gjorde feil, og den nye ledelsen vil også ganske sikkert gjøre noen feil. Vi må hele tiden forbedre oss, men vi må vokte oss for å svartmale et flott sykehus. Det synes jeg heller ikke er gjort her i dag. Det er jeg glad for, og derfor er jeg glad for de innleggene som har vært. Så vil jeg kommentere noe som har vært tatt opp. Saksordføreren, og jeg tror alle, var inne på ventelistesaken og arbeidet med å forbedre systemet, se på lover og regelverk. Det gjør vi. Men det er noe som nødvendigvis tar noe tid, så det vi selvfølgelig er opptatt i mellomtiden, er å få ned antallet fristbrudd. Det er brudd på den fristen som blir gitt hver enkelt pasient som egentlig er årsaken til at det kan gjøres feil, slik det har vært. Samtidig vil jeg si at den saken er ikke avsluttet. Som saksordføreren sa, holder styret på med den fremdeles. Jeg skal selvfølgelig på egnet måte rapportere tilbake til Stortinget om den. Når det gjelder IKT, nevnte jeg det tidligere i innlegget. Når det gjelder tempoet i omstillingen, vil jeg igjen si det som jeg har sagt mange ganger: Det å gjennomføre risikoanalyser er helt nødvendig. Det å foreta tiltak når man ser at risikoen er for høy, er også helt nødvendig. Og det er ikke satt noen sluttdato for når sammenslåingen av disse sykehusene skal være fullført. Derfor må man bruke – som mange har vært inne på – nødvendig tid og gjøre omstillingen med klokskap.