Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-12-04:
Norge har et særlig ansvar for å føre en bærekraftig forvaltning av den nordatlantiske villaksen. Dessverre har 45 av 450 laksebestander gått tapt, mens 81 bestander står i fare for å bli utryddet og 13 bestander har fått status som sårbare. Venstre fremmet forslag om en helhetlig handlingsplan for bevaring av den nordatlantiske villaksen, fordi vi mener at vi trenger en bedre samordning og styrking av de tiltakene som allerede finnes i dag. Og vi trenger nye tiltak for å hindre at flere laksebestander går tapt. At regjeringspartiene ikke stemmer for dette forslaget, er beklagelig, for vi vet hva som må gjøres for å bedre vilkårene for den nordatlantiske villaksen – det handler om å ha politisk vilje til å gjennomføre, koordinere og forbedre tiltakene. Det fragmenterte forvaltningsansvaret har vist seg å være en betydelig utfordring når det gjelder å samordne nødvendige tiltak og sikre en helhetlig forvaltning av villaksen, slik også statsråden påpeker i sitt brev til komiteen. Tiltak har en tendens til å bli satt inn når en står i fare for å få utryddet bestander. I stedet for å drive et mer forebyggende arbeid er forvaltningen av villaks i for stor grad det som kan beskrives som brannslukkingsarbeid. Skal vi i Norge klare å få en levedyktig og sterk bestand av villaks, må tiltak styrkes slik at forvaltningen får mindre karakter av brannslukking. Derfor vil Venstre ha en tiltaksplan for en samordning og styrking av avlusningstiltak i oppdrettsanlegg, i tillegg til at vi vil ha økte bevilgninger til forskning på lakselus og særlig på resistente lakselus. Venstre vil starte arbeidet med opprinnelsesmerking av oppdrettslaks, og uttaket av laks både i elv og sjø må reduseres, spesielt i tider hvor man har svake smoltårganger. Årets innstramming i sjølaksefiske har bidratt til at det har gått mer stor laks opp i elvene enn tidligere. Det er positivt. Men fisket i elvene bør også i større grad reguleres, da en i dag har liten kontroll over hvor mye laks som fiskes. Venstre etterlyser et kontrollverktøy for fiske i elvene, fordi det er her livsgrunnlaget dannes for kommende laksegenerasjoner. Det er positivt at Regjeringen øker bevilgninger til Handlingsplanen for bekjempelse av Gyrodactylus salaris, og det er positivt at oppdrettsnæringen har bidratt til å få redusert rømming av oppdrettslaks fra 618 000 individer i 2007 til 60 000 så langt i år. Men fremdeles står mye arbeid igjen før Rømmingskommisjonen når sin nullvisjon. Jeg er også glad for at alle partiene, bortsett fra Kristelig Folkeparti, vil stille krav om minstevannføring som er tilpasset laks i forskjellige livsstadier når det gjennomføres konsesjonsrevisjoner i eksisterende vannkraftverk. I tråd med det som representanten Lien sa, er dette en meget viktig merknad som jeg håper får betydning for OEDs arbeid med revisjon av konsesjonene. At miljøvernministeren har tatt til orde for å få en felles forvaltning av laksen i Tanavassdraget, er også positivt. Mange har med rette påpekt skjevheten mellom forvaltningen på norsk og finsk side, og at det fører til overfiske av villaksbestanden i Tana. Det er nesten ti år siden Rieber Mohn-utvalget kom med sin NOU-utredning «Til laks åt alle kan ingen gjera?». Jeg vil peke på det samme som dette utvalget slo fast: Forvaltningen av laks er komplisert, uoversiktlig og har vært preget av mangel på en felles forståelse og et begrenset samarbeid mellom sektorene. Laksens liv berører en rekke viktige samfunnsinteresser, og derfor er det ikke uforståelig at forvaltningen er komplisert. At dette skal hindre gjennomføring av tiltak, vanskeliggjøre beslutninger og medføre uklare ansvars- og myndighetsforhold, er imidlertid ikke akseptabelt. Det er dessverre et gap mellom politiske målsettinger på den ene siden og dagens faktiske situasjon på den andre. Lovverket gir mulighet for, men stiller ikke krav om, at det skal tas hensyn til laksen. Det bør Stortinget ta konsekvensen av. Det ville en gjort ved å slutte seg til Venstres forslag om en handlingsplan for bevaring av villaksen.