Svein Flåtten (Høyre), 2010-03-25:
Høyre kommer denne gang ikke til å delta i emisjonen i SAS. Situasjonen i selskapet har utviklet seg fra vondt til verre gjennom de siste par år. Emisjonen i fjor, hvor få av forutsetningene lot seg innfri eller gjennomføre, verken når det gjaldt resultatforventninger eller kostnadsreduksjoner, inngir ingen tillit til at man får det noe bedre til denne gangen. I 2009 mente man at selskapets strategier var realistiske, at avkastningen skulle bli markedsmessig. Det var uoppnåelig. Nå mener selskapet, styret og de samme konsulenter det samme som for et år siden. Det er dessverre liten grunn til å tro at dette vil slå til, og det blir feil å fortsette å legge offentlige midler inn i et selskap med så liten evne til oppfyllelsesgrad. Både styret, ledelsen og eierne må bære et betydelig ansvar for at man må hente inn slike betydelige beløp av skattebetalernes penger hvert år – ledelsen og styret fordi de ikke har hatt gjennomføringsevne, og eierne gjennom eierskapsutøvelsen fordi de ikke har stilt klare krav til selskapets styre om å oppfylle de målene man har blitt enige om. Det er en sannhet med betydelige modifikasjoner at den internasjonale flybransjen er rammet av krise. Flere flyselskap har fremgang, og det er svært mye som tyder på at andre selskaper tilpasser seg markedsendringer, tilpasser seg konkurranse og tilpasser seg nye kostnadsbilder på en helt annen måte enn det SAS – med sitt statlige eierskap i tre forskjellige land og med mange kulturer – kan greie å få til. Det viser seg ved at driftsunderskudd har fått utvikle seg uten intervensjon fra verken eier eller styre. Det er talende når intensjonen om kostnadskutt på 500 mill. kr nesten strander og bare så vidt kommer på plass kort tid før Stortinget skal behandle saken – og i enda større grad at man ikke skaffet seg fullmakt til å oppta obligasjonslånet med konvertible obligasjoner da den opprinnelige proposisjonen ble sendt Stortinget, men måtte komme halsende etter med en tilleggsproposisjon. Som komiteens leder har gitt uttrykk for, ble dette raskt og greit håndtert av komiteen. Det er grunn til å sette spørsmålstegn ved om ikke en slik type eierskap over tid også er med på å svekke et selskap ved at det ikke ageres raskt nok, og at interaksjonen mellom de tre landene ikke er god nok til at man kan være i stand til å eie et moderne flyselskap i knallhard internasjonal konkurranse verden over 24 timer i døgnet. Det er min oppfatning at det er uholdbart å fortsette med bruken av penger i selskapet. Selskapet må finne andre markedsmessige løsninger som ikke innebærer ytterligere bidrag fra staten – bidrag som også lett kan oppfattes som konkurransevridende eller kan opprettholde lavt prisnivå over tid, som ikke er bærekraftig. Komiteens leder kaller det forvitring når man ikke vil delta i denne typen emisjon. Men jeg tror at med mer markedsmessige løsninger vil man motvirke forvitringen. Da vil man sette et helt annet press og et sterkere fokus på å gjennomføre smertefulle kostnadskutt og rasjonaliseringer, hvor alle de impliserte må delta. Å lene seg til den statlige honningkrukken er ikke alltid like prestasjonsfremmende. Høyre har, som det vil fremgå av innstillingen, ikke noe imot at den statlige eierandelen eventuelt reduseres ved bruk av et konvertibelt obligasjonslån, og vi støtter det. Det er imidlertid grunn til å legge merke til at Regjeringen og regjeringspartiene, i Prop. 79 S, sto fast på at den statlige eierandelen skulle være uforandret. Så i løpet av noen dager tvang nøden selskapet og eierne til å endre sitt prinsipielle standpunkt til dette med utvanning og at man tidligere var imot nedsalg – nå er det ok. Men som sagt, vi har ikke noe imot det. Jeg har bare lyst til å minne om at de konvertible obligasjonene fungerer på en slik måte at når det går bra med selskapet, får långiverne gevinsten. Når det går dårlig, sitter staten med regningen. Så sier Regjeringen i proposisjonen – og regjeringspartiene slutter seg til i innstillingen – at man bør inngå i en større industriell konstellasjon, eller at man kan tenke seg å selge hele eller deler av statens aksjepost i SAS, selv om det ikke høres helt slik ut av innleggene vi har hørt her i dag. Hvis man virkelig ønsket dette og virkelig ønsket å utøve et kraftfullt og aktivt eierskap, synes jeg forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet om nedsalg, salgsfullmakt, gir anledning nettopp til å utøve en slik type eierskap. Det er også i tråd med hva den svenske regjeringen har bedt Riksdagen om, og hva den danske regjeringen har signalisert. Dette gir Regjeringen en mulighet til å agere raskt og profesjonelt, og nettopp det er kanskje et par av de kjennetegnene som dette eierskapet så langt ikke har hatt. Til slutt noen ord om Widerøe. Denne selvstendige delen av SAS representerer viktig infrastruktur for Distrikts-Norge. Det hørte vi nettopp snakk om i en replikk fra Senterpartiet. Jeg regner med at det er dette regjeringspartiene tenker på, når de et par steder i innstillingen skriver om at man ved et eventuelt fremtidig salg – som de nå ikke vil gi fullmakt til – må ta distriktspolitiske og samferdselspolitiske hensyn. Widerøe er et selskap med sunn drift, gode resultater, antakelig bedre underliggende drift enn det resultatene viser, gitt en bedre kostnadsstruktur. Det viser seg da at komiteen her er samlet i sin bekymring for dette selskapet, og ikke minst for det tilbudet det kan gi i distriktene. Hvis så er tilfellet, håper jeg at regjeringspartiene og statsråden gjennom et aktivt eierskap, som det ofte kalles, vil vurdere å ta opp og se på å skille ut dette selskapet. Det vil kunne styrke det gjenværende SAS, det vil også kunne styrke de distrikts- og samferdselsmessige hensyn i Norge, og ikke minst vil det også bety mye for de nasjonale interesser her hjemme. I SAS-samarbeidet har ofte de svenske og de danske interesser vært sterkt preferert. Jeg tror at tiden er kommet for å forlate de forblommede vendinger, lange prosedyrer og vente og se-holdninger. Nå kaller situasjonen på handling. Departementet har en handlingens mann som statsråd. Vi har foreslått å gi ham slike fullmakter som handlingens menn trenger. Det er åpent for å stemme på det. Jeg tar også opp de forslag som vi har fremmet, alene eller sammen med andre.