trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-05-06:
Nå er jo jeg av den oppfatning at man også trenger å stille krav, skal man oppnå de ønskede resultatene. Man skal være til stede og ha virkemidler fra statlig hold, men man skal også stille krav. Men en av grunnene til at vi er der vi er nå, med tanke på den store usikkerheten som man ser langs kysten, handler om kvotemeldingen. Den må vi tilbake til. Det er jo en grunn til at det kommer nye forslag, og at det er stor usikkerhet, og det er at vi ennå ikke helt vet konsekvensene av den kvotemeldingen som ble vedtatt for nesten nøyaktig et år siden. Kan fiskeriministeren, nå når man har sett den utviklingen som har vært det siste året, se at det er en god idé å ta opp arbeidet med en kvotemelding i Stortinget igjen?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-05-06:
Det er jo blitt sånn at fiskeriministeren og partiene som står bak denne regjeringen, er ca. de eneste som sier nettopp det. Om du spør aktørene langs kysten, Fiskarlaget f.eks., er jo de av en helt annen oppfatning. Det som skjedde i fjor, har skapt enorm usikkerhet. Man vet ikke hva slags rammevilkår man skal forholde seg til, så jeg tror ikke det kan bli mer usikkert enn hva det er nå. Det å restarte arbeidet er jo helt åpenbart det eneste riktige når det er så mange løse tråder som skaper usikkerhet. Og ja, det handler om å sikre mer rettferdig fordeling og å ta inn over seg Riksrevisjonens kritikk, at de store har blitt større, eierkonsentrasjonen er åpenbart for stor. Det med å arbeide med strukturkvotene kommer til å være viktig, men alt henger jo sammen med alt. Ser ikke fiskeriministeren de innspillene som kommer fra så mange aktører langs hele kysten?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-05-06:
Jeg må få presisere et par ting – først til representanten Moxnes fra Rødt. Arbeiderpartiet sover overhodet ikke i timen. Vi forholder oss til fakta. Vi forholder oss til Riksrevisjonens kritikk. Det burde også Rødt gjøre. Så skjønner jeg at det kanskje er fristende å bruke tid på å sparke mot Arbeiderpartiet. Det er kanskje en del av Rødts valgkampstrategi til tider. Men jeg forventer at også Rødt forholder seg til den situasjonen som vi er i. Den situasjonen vi er i, er at fiskerinæringen lever i stor usikkerhet fordi man har vedtatt en kvotemelding som gir så mange usikkerhetsmomenter. Et av de viktigste kritiske punktene fra Riksrevisjonen handler nettopp om å gjøre vedtak som ikke er konsekvensutredet. Dette forslaget hjelper ikke på det, og det burde man også ta inn over seg. Derimot har Senterpartiet og SV fremmet et klokt forslag som vi derfor kommer til å støtte. I replikkutvekslingen med fiskeriministeren ble det i en bisetning sagt at Arbeiderpartiet har heller ingen svar som er annerledes enn det som ble vedtatt. Det stemmer ikke. Jeg anbefaler også fiskeriministeren å lese de forslagene som kom hovedsakelig fra rød-grønn side, f.eks. det at åpen gruppe fremdeles skal tas fra toppen, eller det at man må ha tiltak for å begrense eierkonsentrasjonen, eller det faktum at vi ønsker å ha en dynamisk trålstige, eller det å ha en annen fordelingsnøkkel enn det som denne regjeringen ønsker. Et annet forslag var at vi ønsker å ha ekstra kvoteordning på minimum 10 pst., stille krav til bearbeiding, rettferdig fordeling og økt rekruttering. Alt dette er reelle forslag, og de er annerledes enn det regjeringen ønsker. Så jeg tenker at det er på tide at regjeringen og fiskeriministeren slutter å si at Arbeiderpartiet ikke har løsninger. Det har vi, og våre forslag ville gitt en mye bedre fordeling for kysten, mye mer rettferdig for hele kysten.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2021-05-06:
Det er åpenbart at regjeringspartiene har glemt hva som skjedde her for et år siden, når jeg hører representanten Reiten være så forundret og synes det er oppsiktsvekkende at de rød-grønne partiene ønsker å få vurdert ulike forslag. Er det ikke det man gjør, da? Er det ikke sånn man prøver å se på mulige løsninger, ved å få ulike forslag vurdert, sånn at man kan se konsekvensene for og imot? Det er jo akkurat det regjeringspartiene burde gjort i fjor, før de kastet fiskerinæringen ut i det uføret som de nå er i med at man ikke vet hva slags betingelser næringen skal forholde seg til. Dersom man hadde gjort sånn som de rød-grønne foreslår, hadde man hatt en helt annen situasjon. Men forhåpentligvis blir det et skifte, så man kan få en ny kurs for hele kysten.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2021-05-06:
Vi behandler et representantforslag fra Rødt om å innføre et kvotetrekk for eksport av ubearbeidet fisk for å sikre at norsk fisk skaper norske arbeidsplasser. Fremskrittspartiet er positiv til tiltak som kan bidra til å øke bearbeidingsgraden av norsk råstoff, skape flere helårige arbeidsplasser i fiskeindustrien og øke verdiskapingen. Dessverre framsettes det i forslaget fra Rødt en rekke påstander på sviktende grunnlag, noe statsråden også redegjør greit for i sitt svarbrev til komiteen. Det vises i forslaget til Island, men det er to vesentlige forskjeller på norske og islandske fiskerier. Island har ikke de store sesongsvingningene i fiskeriene, og da særskilt torskefisket, som Norge har. Og islandske fiskerier er i hovedsak industrieid, noe som gjør at der er det industrien som avgjør når det skal fiskes, hvilke fiskearter som skal fiskes, hvor mye det skal fiskes, og hvor dette skal leveres. Island har en fiskeristruktur som en ikke har ønsket, eller som ikke er ønsket, i Norge, og vi har også et lovverk som forhindrer en slik struktur. Det grunnleggende prinsippet i Norge er at det er aktive fiskere som skal eie fiskeflåten. Fremskrittspartiet støtter fullt opp om målsettingen om høyere bearbeidingsgrad og økt verdiskaping, men løsningen Rødt skisserer, mener vi ikke vil bidra til det, men heller få motsatt effekt. Det konkrete forslaget fra Rødt, som Senterpartiet og SV i stor grad støtter, går ut på et kvotetrekk dersom fisken ikke bearbeides i Norge. Det vil bety at ansvaret for hva fisken brukes til, legges på fiskeren. Det er utfordrende, fordi fiskerne ikke har kontroll på hva fisken brukes til etter at den er levert til mottak. Dermed straffes fiskeren med kvotetrekk dersom fiskekjøperen velger å selge fisken ubearbeidet utenlands. La meg understreke: En sjarkfisker ville altså da fått kvotetrekk dersom fiskemottaket hadde valgt å selge fisken ut av landet uten videre bearbeiding. Det hevdes i forslaget at bare 10 pst. av fisken landes i Kyst-Norge. Det er ikke korrekt, som også representanten Nilsen var inne på. Av den norske totalkvoten på viltfanget fisk bearbeides om lag 50 pst. i Norge. Fremskrittspartiet vil jobbe videre med tiltak som kan bidra til at den andelen kan økes.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-05-06:
For Senterpartiet er det viktig å få auka tilverking av både villfanga fisk og oppdrettsfisk i Noreg. Me ser samanhengen mellom det som skjer i havet, og det som skjer på land, og ønskjer ein politikk som varetek det. Det er bakgrunnen for forslag nr. 1, som me står bak, der me «ber regjeringen foreslå tiltak som sikrer økt bearbeiding i Norge av norsk vill- og oppdrettsfisk. Tiltak som kvotetrekk, avgifter og andre tiltak bes vurdert». Verkelegheitsbeskrivinga til representanten Strifeldt er nok ikkje heilt korrekt når det gjeld Senterpartiets syn i denne saka. Elles har Senterpartiet eit eige forslag som kjem til behandling i Stortinget seinare, knytt til fisk, og me vil koma meir tilbake til desse problemstillingane då. Med det tek eg opp det forslaget Senterpartiet er ein del av.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2021-05-06:
Berre eit svar til representanten Reiten: Senterpartiet og eg er trygge på at òg Arbeidarpartiet og SV deler engasjementet for at me ønskjer fleire arbeidsplassar, verdiskaping og sysselsetjing knytt til fisken i Noreg. Og det me gjer i dag, er ganske lite oppsiktsvekkjande. Me legg fram eit forslag der me ber regjeringa greia ut desse spørsmåla, og så tek me stilling til dei i ettertid. Det er jo det som er den rette måten å gjera det på. Eg vil minna posisjonspartia om at det som ikkje er den rette måten å gjera det på, er slik som posisjonspartia gjorde då me behandla kvotemeldinga, nemleg at ein fatta vedtaka, og så hengde ein på eit vedtak om at ein bad regjeringa greia ut dei tinga som dei hadde vedteke, som ikkje var utgreidde. Det er slik me ikkje lagar fiskeripolitikk. Så forskjellen her er at opposisjonen tek fiskerinæringa på alvor. Me sørgjer for at ting vert greidde ut, vurderte, og så tek me stilling til dei, i motsetning til regjeringspartia saman med Framstegspartiet, som vedtok ei rekkje ting og etterpå slengde på vedtaket: No ber me regjeringa greia ut dei tinga som ikkje er greidde ut. Så her bør ein vera litt forsiktig når ein kritiserer prosess, og korleis ein går fram.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-06:
Kvotetrekk er ikkje ein ny diskusjon i Noreg. Det blei også greidd ut tilbake i 2006, av Nofima, og vurdert på Stortinget. Dette er ikkje ein ny diskusjon. Det er ingen grunn for Stortinget til å la harmen falle over slik eit forslag. Det vi har landa på i Noreg, er at vi i staden for kvotetrekk har kvotebonus. Da er det knytt til f.eks. ein ferskfiskbonus – at ein får ein bonus dersom ein leverer fersk fisk om våren, og at ein da kan få ein kvote på hausten. Det er ei veldig god ordning som tar for seg akkurat det same problemet, som er at jo meir ein fangar frosen fisk, jo meir har det ein tendens til å forsvinne ut av landet utan å vere tilverka. Det er eit stort problem for Noreg, eit stort problem på mange måtar, som eg tenkte eg skulle seie litt om. Litt av problemet for Noreg er for det første at det blir fiska for mykje samtidig, i sesong. For det andre er det stadig meir og for mykje frosenfisk, og dermed aktualiserer det kjøparar frå resten av verda som kan styrkje sitt produksjonsgrunnlag. Det paradokset vi da står i, er at trass i at det er ein auka marknad for fersk fisk, det er auka betalingsvilje for fersk fisk, det er ein uttalt ferskfiskstrategi på Stortinget – vi vil ha meir fersk fisk, vi skal ha meir tilverking på land, vi er alle einige i det – og det er gode marginar for bedrifter som handterer fersk fisk, så aukar leveransane av frosen fisk. Prisforskjellen på fersk og frosen fisk på første hand har gått betrakteleg ned, men framleis er det i favør frosen fisk. Eksportprisforskjellen derimot aukar berre meir og meir i favør av fersk fisk, men likevel aukar frosenfiskleveransane. Dette er sjølvsagt ikkje i norske interesser. Det vi da gjer, er at vi beveger oss bort frå det marknaden vil ha. Vi aukar produksjonsgrunnlaget til konkurrentane våre, som f.eks. Kina, som jo er ein konkurranse norske industribedrifter er dømde til å tape. Svaret på dette er sjølvsagt at ein går ordentleg inn i det og vurderer ulike typar tiltak. Det har vore forslag om at trålarane skal etablere ei bonusordning der. Det er jo interessant. Det fungerer på akkurat same måten som kvotetrekk fordi ein fordeler om inn i gruppa. Det ville vore trekk for dei som ikkje brukar det. Det må periodiserast kva tid ein skal kunne ta ut kvoten. Ein må ha meir satsing på levandelagring. Plikttrålarane må slutte å fiske i sesong, som dei gjer med ein tredjedel av fangstane sine i dag. Det må koordinerast slik at dei store leveransane av fanga fisk blir spreidde ut over fleire anlegg og ein faktisk kan handtere store mengder fisk. Ingenting av dette ligg på bordet til regjeringa. Dei fortset med ein politikk som gjer at vi blir mindre interessante for marknaden, og der meir og meir industri forlèt landet.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-06:
Det er nokon sanningar eg tippar fiskeriministeren og eg kan vere einige i. Det eine er at jo meir frosen fisk som blir tatt og levert, jo mindre blir tilverka i Noreg. Jo større båtar som fiskar fisken, jo større del frosen fisk blir tatt. Dette er eit større tema, og vi er fortsatt der at vi leverer altfor mykje frosen fisk, som gjer at vi styrkjer industrien i andre land, svekkjer norsk industri, osv. Ei veldig tilgrensande problemstilling er det som blei sendt ut på høyring av Fiskeridirektoratet, som handlar om moglegheita for fartøy over 21 meter til å fiske innanfor grunnlinja. Der foreslår Fiskeridirektoratet at ein skal fjerne moglegheita for båtar over 21 meter til å fiske innanfor grunnlinja. Men foreløpig har ingenting skjedd i saka. Kva tid skal statsråden effektuere det vedtaket?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-06:
Dette heng veldig nøye saman, for det vi har sett, er at ein stadig større del av fisken frå dei største båtane blir tatt innanfor grunnlinja. Dei brukar den moglegheita til å gjere unntak. Det svekkjer dei kystnære fiskeria, som stort sett fiskar ferskfisk, som er mogleg å drive på land. Den openbert riktige industrielle strategien for Noreg er å la dei farvatna der vere for den minste flåten. Så er det sjølvsagt komplisert. I enkelte delar av landet er det sånn at grunnlinja og fjordlinja plutseleg grip inn i kvarandre, og at ein må gjere tilpassingar, men det tippar eg at Fiskeridirektoratet og departementet har heilt klare løysingar på og meiningar om. Vi i SV ønsker å fjerne det unntaket heilt, den moglegheita til å gå innanfor, spesielt i den situasjonen den minste flåten er i, og med industri som dagens tema. Så: Kjem dette no raskt? Det er tempo som er det viktige no. Vi er midt i eit fiskeri. Det å få avklaring på det fort – med ein gong – er viktig.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-06:
Fiskeripolitisk syntest eg måten posisjonen avviste forslaget på, var spennande. Det å innføre islandsk modell i norsk fiskeri, er problematisk, vi i SV er mot vertikal og horisontal integrering osv. Vi er veldig opptatt av å halde desse skilja som vi i dag har. Men det er jo ikkje høgresida. Høgresida har – iallfall tidlegare, før dei kom inn i regjeringskontora – vore opne for å ha ein mykje større grad av integrering, har sett til Island og sett på det som det som suksess – tidlegare. Men den fløyta har fått ein annan lyd. Så det er med tilfredsheit eg no ser at ein avviser det på det grunnlaget. Ein ønskjer ikkje ein situasjon i Noreg der det er ein samanheng mellom fangstleddet og industrileddet og salsleddet, sånn som det er på Island. Det er fint at vi har flytt debatten dit, at den norske fiskerimodellen begynner å få ei større forankring, breiare i det politiske landskapet, og der høgresida slutter å drøyme om gigaselskap som skal eige heile verdikjeda. Det er bra. Så vil eg berre ta tak i ein ting som eg lurer på om statsråden kan oppklare, for noko av det vi gjorde, og der SV var einig med regjeringa i forbindelse med kvotemeldinga, var at vi skulle gå over til faktisk lengde. Det betyr at ordninga med fri fartøyutforming er over. Ein skal sjølvsagt få utforme fartøyet slik som ein ønskjer, men ein kan ikkje forvente at ein skal få kvota med seg. Viss ein har ei kvote innafor ei viss lengdegruppe, så kan ein ikkje byggje båten så liten ein berre vil; han må vere innanfor den lengdegruppa, viss ein framleis skal kunne ha den kvota. Altså: Ordninga med fri fartøyutforming er over. Men det at statsråden sa at vi har ei ordning med fri fartøyutforming i dag, gjorde meg usikker på kva vedtak det eigentleg er vi har gjort. Det er vel sånn no at vi har gått over til faktisk lengde, som vi i SV er heilt einig i at vi skal ha? Det er veldig viktig for å stoppe den veldig uheldige, veldig kapitalstyrte utviklinga av næringa, der båtane blei større og større, noko som er øydeleggjande for kystsamfunn og industri og for samfunnsøkonomien i det heile. Viss det er tvil om at fri fartøyutforming er stoppa, at ein no opnar opp for at ein likevel kan flytte fartøy oppover i systemet, da vil eg har svar på det no, for det er ei veldig viktig avklaring. Eg syntest eg kunne høyre – det får vi jo sjå i referatet i etterkant, eller statsråden kan eventuelt kome opp og presisere – at han sa at fri fartøyutforming framleis gjeld. Det vil eg berre ha ei avklaring på, for det er ein større prinsipiell diskusjon vi i så fall ikkje har tatt.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-06:
Eg trur representanten Reiten må lese referata. Eg sa det klart og tydeleg: Vi støttar ikkje forslaget om å innføre kvotetrekk fordi vi ikkje vil ha islandske tilstandar i Noreg – av veldig mange prinsipielle grunnar. Og eg var veldig fornøgd med svaret til posisjonen, som sa at dei heller ikkje ville ha islandske tilstandar i norske fiskeri, vi vil framleis at havressursloven og deltakarloven skal stå fast, osv. Men poenget med dette forslaget er at det peiker på eit stort problem i norsk fiskeripolitikk. Det er at altfor mykje av fisken går ut av landet, altfor lite av fisken blir foredla i Noreg. Og dette var jo ei anledning for posisjonen ikkje til å raljere over forslaget, men til å kome og leggje på bordet kva deira løysing var, kva dei tenkjer er vegen vidare, korleis dei skal stoppe den vanvitige utviklinga som vi ser. Dette er norske industriarbeidsplassar, det er norske små og mellomstore og store industriar vi snakkar om. Dei taper og taper på den politikken som denne regjeringa fører. Her er det moglegheit til å seie: Nei, vi skal snu den utviklinga. Men kva gjer dei? Nei, dei berre raljerer over forslag og endrar på det.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-05-06:
Representanten tegner her et bilde av at fisken i havet ikke lenger sørger for arbeidsplasser og «lys i husan» langs kysten av Norge. Det kjenner jeg meg ikke igjen i, tvert imot. Sjømatnæringen er særdeles viktig for verdiskaping, sysselsetting og bosetting i distriktene langs kysten, og det skal den fortsette å være. Å øke bearbeidingen av sjømat i Norge og sikre industrien tilgang på råstoff står høyt på regjeringens dagsorden. Å innføre et kvotetrekk på ubearbeidet fisk vil ikke være en utstrakt hånd til sjømatnæringen. Det vil heller virke som en fotlenke på en av våre mest lønnsomme distriktsnæringer og en straff av fiskerne. Hovedregelen i Norge – til sammenligning med Island – er at flåteleddet og bearbeidingsleddet er adskilt på eiersiden. Det vil være urimelig å påføre fiskeren et kvotetrekk for å ikke bearbeide en fisk hun eller han selv ikke har styring over etter at den er solgt, slik representanten foreslår. Å gjennomføre en islandsk ordning i Norge reiser grunnleggende spørsmål om det lovverket som flere regjeringer og Stortinget har understreket skal ligge fast. Det er nærliggende å tenke på en struktur for norske fiskerier, hvis vi skulle se hvordan utviklingen er på Island, hvor det blir særdeles få store eiere av norske fiskeressurser. Jeg vet ikke om det er en sånn utvikling representanten ønsker. I Norge skal vi fortsatt ha en differensiert fiskeflåte. Hovedregelen er at den som disponerer en fiskekvote, også er den som fisker den. Vår hovedoppgave er å legge til rette for at utviklingen går i riktig retning. Det handler om å støtte en næring som i hovedsak består av norskeide, lokalt eide familiebedrifter, noen store og mange små. Det handler om å gjøre det attraktivt å investere i næringsvirksomhet og bearbeiding i Norge. Det handler om å sikre lønnsomme og attraktive arbeidsplasser. Norges vei ut av koronakrisen er å tilrettelegge for en positiv videreutvikling i sjømatnæringen hvor det satses og investeres i innovasjon og utvikling for å sikre framtidens arbeidsplasser i Distrikts-Norge. Å begrense en næring som konkurrerer globalt, gjennom slike tiltak som representanten foreslår, har jeg derfor liten tro på.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-05-06:
Jeg kan begynne med å si at vi i dag offentliggjør at vi øker lærlingkvotene på torsk for å motivere fartøyeierne til å ta inn flere lærlingplasser. Så er jeg veldig enig med representanten i intensjonen og at vi må ha flere lærlingplasser for unge. Vi har rekordsøking på fiske og fangst-linja og unge folk som vil inn i næringen, og da er det veldig viktig at vi tilrettelegger og motiverer til flere lærlingplasser. Å støtte et krav kan jeg ikke umiddelbart si at jeg gjør, men jeg må si at jeg fant opptil flere punkter i Arbeiderpartiets program som jeg syntes var positive. Så har jeg lyst til å si at det er kjempeviktig å få til økt bearbeiding. Realiteten er at det finnes ingen enkle løsninger for det. De tiltakene vi har satt i verk, som ferskfiskordningen, bonus for levendelagring, forskning, som også skaper nye muligheter innenfor fryseteknologi, og torskeoppdrett, som kan bidra til å jevne ut de store sesongsvingningene, åpner veldig mange muligheter for helårige nye arbeidsplasser. Det er det som trengs for å få folk til å flytte til Distrikts-Norge.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-05-06:
Jeg er helt uenig med representanten i at en kvotemelding 2.0 vil skape mer forutsigbarhet for næringen. Tvert imot vil vi da bidra til at det går enda flere år med usikkerhet og utredninger, og er det én ting vi har hatt nok av, er det utredninger, selv om Riksrevisjonen har påpekt at det i 2008 var enkelte ting som burde vært utredet bedre. Det det handler om etter min mening, er ikke kvotemeldingen i seg selv, men hvordan vi skal klare å refordele strukturgevinsten eller strukturkvotene når de begynner å falle tilbake i 2027, og overgangen til faktisk lengde, som er en forenkling av Fiskeri-Norge. Det er det vi må finne gode løsninger på. Vi trenger ikke en kvotemelding 2.0 for å gjøre det. Det handler om at man må finne gode løsninger i nært samarbeid med næringen om hvordan strukturkvotene, som utgjør halvparten av fiskekvotene, skal refordeles til fiskerinæringen.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-05-06:
Nå vil jeg si at fiskerinæringen er kjempeflink til å håndtere usikkerhet, enten det er dårlig vær eller fisken som vandrer, osv. Det har gjort at de har klart seg godt gjennom kriser, heldigvis, for verden trenger sunn norsk sjømat. Vi trenger ikke en kvotemelding 2.0. Jeg tror at det er et forslag som kommer fordi man egentlig ikke helt vet hva man vil selv, og hva som er løsningen, nettopp fordi det er ingen enkle løsninger, og da er det mye bedre å prøve å utrede ting litt lenger og trå vannet. Poenget her er at vi må faktisk finne løsninger på hvordan strukturkvotene skal falle tilbake, og det måtte man ha gjort uavhengig av om det var en kvotemelding eller ikke. Det er den store usikkerheten i næringen, og det er det opp til Stortinget og regjeringen i lag å prøve å finne gode løsninger på, i samarbeid med næringen, for å løse det som kommer i 2027.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-05-06:
Akkurat det siste kommer ganske snart. Det har vært en høringsrunde, en forkortet høringsrunde – det er viktig å få innspill fra næringen. Det er flere problemstillinger i det representanten tar opp. Vi har signalisert at vi ønsker å prioritere den minste flåten innenfor grunnlinja, og da er det et spørsmål om vi skal ha et generelt forbud for fartøy over 21 meter, eller om man skal ha enda mer detaljerte løsninger og ta enkelte områder. Det er ikke nødvendigvis sånn at man bør ha et generelt forbud i år eller det unntaket som flåten har hatt. Vi er ikke helt ferdigtygd på den saken, men det kommer en løsning ganske snart. Det er det korte svaret.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-05-06:
Det kommer noen tiltak i dag som går på tiltak for den minste flåten, med hensyn til kvote og sånne ting. Vi har offentliggjort det i dag. Så er det også en større diskusjon om det er sånn som representanten sier. Jeg er ikke automatisk enig i at fryst fisk ikke bearbeides i Norge. Klippfiskindustrien baserer seg på fryst fisk. Det er kjempeviktig. Et poeng er at hvis markedet vil ha fryst fisk, er det sånn at vi har såpass store mengder med fisk i Norge at vi må få det ut. Vi må også ha markedsadgang. Det er mange fasetter i det som går på å få til økt bearbeiding. Vi tar for gitt at vi f.eks. har konkurransedyktig markedsadgang. Det er ikke noen selvfølge. Man bør i hvert fall hegne om EØS-avtalen, som er en sikkerhet for en stabil markedsadgang – som er bunnplanken for å kunne drive med økt bearbeiding. Så trenger vi norsk eierskap og lokale bedriftseiere som har lyst til å satse og drive. Vi ser da at f.eks. ferskfiskmarkedet har gått ned på grunn av korona, og at restauranter rundt omkring i verden – for så vidt i Norge også – har vært stengt. Ting skifter, og man må tilpasse seg markedet sånn som det skifter. Det er næringen ganske god på.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-05-06:
Det er fortsatt sånn at «Norwegian Gannet» er forpliktet til å lande produksjonsfisken i Norge og få den bearbeidet der før man tar den ut. Ellers er det sånn i fiskeriene at man ikke i for stor grad har blandet seg inn i den frie fartøyutformingen som fiskerne selv, enten det er en sjark eller annet, ønsker å gjøre for å tilpasse fartøyet til den aktiviteten man driver. Jeg registrerer at det blir brukt mest tid på å få oppmerksomhet på «Norwegian Gannet», og lite tid på den islandske modellen, som egentlig er hoveddelen av forslaget fra Rødt i denne sammenhengen. Det er bra at det forslaget blir skrinlagt, for det vil ikke være positivt for å få til mer bearbeiding i Norge, noe representanten fra Rødt burde være opptatt av. En sideeffekt jeg ikke tror representanten har vært klar over, er at det neppe kan være ønskelig at vi skal få en struktur i norske fiskerier à la det man har på Island.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-05-06:
Først til faktisk lengde og spørsmålet fra SV: Der er vi fortsatt helt enig, så da må jeg i så fall ha uttrykt meg uklart. Det som er vedtatt, står ved lag, og faktisk lengde skal gjennomføres. Så er det sagt. Til representanten Myrseth var mitt poeng at det finnes ingen enkle løsninger med tanke på det som egentlig alle her i salen ønsker å få til, nemlig at økt bearbeiding skal bidra til at vi får flere – gjerne helårige – arbeidsplasser langs kysten i Distrikts-Norge. Det er et bredt politisk ønske, men veien dit er ikke nødvendigvis enkel. Det fordrer bl.a. at man må forholde seg til at vi har en konkurransedyktig markedsadgang. Det kan vi ikke ta for gitt. Det fordrer også at man har stabil tilgang på råstoff. Det er utfordrende i og med at vi har så store sesongsvingninger spesielt innenfor torskefiskeriene. Men det er kanskje noen som tror at det går an å vedta at torskefisket skal spre seg utover hele året. Det går ikke. Vi må da legge til rette, f.eks. gjennom ordninger som ferskfiskordningen og levendelagringsbonus. Det at vi har satset på marin forskning, åpner nye muligheter f.eks. innenfor fryseteknologi, hvor de foreløpige funnene er sånn at med den nye teknologien er kvaliteten på den typen frossen fisk like bra som fersk fisk etter tre år. Hvis det stemmer, åpner det for nye muligheter for å kunne planlegge produksjonen, for å skape helårige arbeidsplasser, og dette skal nå testes ut i Båtsfjord – veldig spennende. Statlig fiskeindustri er vi antakelig enige om at ikke er løsningen. Det har vi prøvd før uten hell. Så det handler om at vi må legge til rette for private folk, som det er mange av i fiskerinæringen, mange lokalt eide familiebedrifter. Mange av dem har tjent penger fordi næringen er lønnsom, og har lyst til å satse. Det er sånne folk vi må få til å ha lyst til å investere i videre foredling hvis de ser markedsmuligheter for det. Det må nemlig ligge til grunn en lønnsom virksomhet. Så er det også mye diskusjon om det med store og små. Der har jeg lyst til å si at med kvotemeldingen har kystflåten fått økt sitt kvantum, og regjeringen har som utgangspunkt at det ikke skal være vesentlig omfordeling av ressursene mellom flåtegruppene. Kystflåten har fått styrket sin andel av torskekvotene. I Norge bør vi ha et ønske om å ha en differensiert flåte med eierskapsbegrensninger. Det tror jeg står ganske fast for de fleste. Deltakerloven og havressursloven må ligge i bunn. Det er mange utfordringer. Det er et felles ønske om å få til mer bearbeiding, men man må ikke ha en for naiv tro på at alle mulige politiske vedtak kan skape en sånn utvikling. Det trengs folk som skal gjøre den jobben, som skaper de arbeidsplassene og bygger opp den industrien hvis de ser muligheter i det.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2021-05-06:
Jeg opplever at det er et bredt ønske om å få til flere arbeidsplasser og økt bearbeiding. Jeg tenker at det er viktig også å få fram at Nofimas siste undersøkelse om bearbeidingsgrad viser at det er en positiv utvikling, at bearbeidingsgraden økes. Så det går i hvert fall i rett retning, selv om vi ønsker å få til enda mer av det. Så mener jeg at det er viktig å tenke på fiskerinæringen som en evig fornybar næring – hvis vi forvalter den rett og bærekraftig. Den kan også være en viktig del av Norges vei ut av krisen, mot framtiden, nemlig at vi trenger å få skapt enda flere arbeidsplasser i privat sektor, og vi trenger å få lønnsomme arbeidsplasser og ikke minst helårige arbeidsplasser. Det at fiskerinæringen er lønnsom, er et fantastisk godt utgangspunkt for en videre utvikling. Det forutsetter selvfølgelig at vi klarer å lykkes med fortsatt å være veldig gode på bærekraftig forvaltning, noe Norge er veldig flink til i global sammenheng, og så fordrer det også at denne næringen har konkurransedyktig markedsadgang. Vi klarer ikke å spise opp all fisken selv og er avhengige av å eksportere den. Og Norge er et lite land. Vi trenger å samhandle med verden rundt oss, og vi trenger å få til å sikre markedsadgang for en så viktig distriktsnæring. Jeg oppfatter at veien til målet her kan være noe forskjellig, men det er et relativt bredt mål i salen om økt bearbeidingsgrad og ønske om flere arbeidsplasser i Distrikts-Norge.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-05-06:
Mens debatten har gått, har jeg sittet og gjenoppfrisket minner fra turen som næringskomiteen hadde til Japan i september 2016. Jeg har sittet og sett på bilder fra da vi besøkte en fiskeforedlingsbedrift utenfor Tokyo som foredlet norsk makrell, der vi fikk være med fabrikksjefen inn på fryselageret og se kasser som var levert av Karsten Flem AS, Longva i Ålesund – rund, ubearbeidet, innfryst makrell som blir eksportert til Japan, foredlet der og så solgt på et av de største markedene for norsk sjømat, det japanske markedet. Jeg er helt enig med representanten Nilsen i at dette er et dårlig forslag fra Rødt, og det jeg nettopp nevnte, viser også med all tydelighet hvorfor dette er å rette baker for smed. Skal vi virkelig ha et system som er sånn at når en ringnotbåt fra Ålesund leverer fangsten til Karsten Flem og Karsten Flem velger å fryse inn fisken, selge den til Japan for bearbeiding der, så skal skipper og mannskap på ringnotbåten trekkes i kvote? Hva er det for noe? Jeg kunne gjerne tenkt meg å få en oppklaring fra Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet, som faktisk i dag vil foreslå å få utredet et slikt system. Er det virkelig slik det forholder seg at de tre partiene vil ha et system der fiskeren blir trukket i kvote etter å ha levert fangsten til en bedrift som ut fra et prinsipp om næringsfrihet må ha lov til selv å kunne vurdere hvordan den fangsten skal håndteres videre?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2021-05-06:
Jeg har registrert at Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet stemmer imot forslaget fra Rødt, og det er både jeg og de øvrige representantene for regjeringspartiene selvsagt glad for. Men det vi også registrerer, er at de samme tre partiene ønsker et sånt prinsipp utredet, og det er faktisk såpass oppsiktsvekkende at jeg finner grunn til å påpeke det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2021-05-06:
Statsråden snakket varmt for målet om mangfold i medieverdenen, og det tror jeg er et mål han oppriktig er engasjert i. Samtidig ser vi at den viktigste plattformen for mangfold, nemlig eierskapsmangfold, utfordres av de store konsernene. Med de investeringene som kreves i mediesektoren, er det å knytte seg til et konsern ganske lurt av en lokalavis fordi en trenger digitaliseringsteknologi som kan være kostbart for enkeltaviser. Samtidig er det, som jeg sa i mitt hovedinnlegg, eierne som oppnevner styrene, og det er styrene som ansetter redaktører, og det er også en økende grad av stoffutveksling som gjør at en kan lese nøyaktig de samme sakene i ulike Amedia-aviser og i ulike Schibsted-aviser. Tidligere hadde vi en medieeierskapslov som kunne begrense oppkjøp av dette ut fra et medieperspektiv. Nå er det bare økonomiske konkurranseperspektiv som gjelder. Hvordan ser statsråden på muligheten for å sikre mediemangfoldet?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2021-05-06:
Det var et veldig godt svar om lokalavisenes betydning, men det var ikke så veldig godt svar på spørsmålet om økt eierkonsentrasjon. Vi har også noe som heter plattformsøkonomi, som gjør at den store blir dominerende, fordi det å være stor i seg selv trekker flere kunder inn. Jeg håper at statsråden i sitt daglige virke har et mer aktivt forhold til det medieeierskapsmangfoldet som vi trenger. Jeg har et annet spørsmål. Statsråden snakket om det å bli utsatt for hets, haterklæringer osv., men også falske nyheter. Vi har verdens frieste presse, og de som skriver seg til Redaktørplakaten, har også underkastet seg en internjustis. Men mange har ikke sluttet seg til dette, og for enkeltmennesker, som vi så eksempel på i ambulansesjåførsaken, kan oppslag være ødeleggende. Hvordan ser statsråden på behovet for at også denne sektoren med så mye makt, både regulert og ikke-regulert, skal kunne stå til ansvar for ting som de skriver og gjør? Vi har hatt en medieansvarslov. Ser han f.eks. behov for et medieombud i framtiden?
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2021-05-06:
Mange norske mediehus opplever en tøff hverdag med tørke av annonsekroner, bl.a. i konkurranse med internasjonale aktører – noe som har blitt nevnt her tidligere i dag. Generelt har det vært en tøff utvikling for aviser og mediehus over mange år, bl.a. som følge av færre lesere av papiraviser. Samtidig har vi en statskanal, NRK, som mottar 6,6 mrd. kr i året fra skattebetalerne, som er helt skjermet fra de omstendighetene og den virkeligheten som de fleste mediehus i Norge daglig opplever, og som stadig tar en mer dominerende rolle på nye flater – som nett, podkast osv., som også er viktige satsingsområder for andre mediehus som sliter. Jeg lurer på om statsråden ser noen som helst konkurransevridning eller faremomenter, at NRK kan ha en for stor dominans og posisjon i konkurranse med andre norske mediehus.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2021-05-06:
Delt eierkonsentrasjon er Senterpartiet også opptatt av, som representanten Giske var inne på. Vi er bekymret der. Men mitt spørsmål er: Hvor i all verden blir det av den verktøykassen som skal inneholde beredskapstiltak og virkemidler for mediene som kan igangsettes på kort varsel for å dekke behov som måtte komme? Vi snakker her om den verktøykassen som mediebransjen skulle ønske var på plass da pandemien traff oss, den verktøykassen som en samlet komité og et enstemmig storting bestilte i forbindelse med mediemeldingen, og som ministerens forgjenger hadde et innspillsmøte om, verktøykassen som jeg har etterlyst mang en gang uten å få annet enn unnvikende svar fra regjeringen. Overser regjeringen denne bestillingen fra Stortinget, siden ministeren ikke sa ett eneste ord om den verktøykassen i redegjørelsen sin?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2021-05-06:
Jeg ble inspirert av innlegget til representanten Ørmen Johnsen til å tegne meg en gang til, for – som også mitt eget innlegg bar preg av – engasjerer jeg meg veldig i utfordringene vi har med alternative medier som ikke følger etiske retningslinjer, som sprer desinformasjon og falske nyheter. I forlengelsen av det Silje Hjemdal sa, var jeg også på Newseum i Washington, og der traff vi den sluggeren som har sittet fremst i USA Today, en kommersiell avis, i alle år. Han var styreformann for museet, og han sa noe jeg bet meg veldig merke i, nemlig at i hele hans liv hadde han kjempet mot pressestøtte fordi det var en trussel mot den uavhengige pressen, men på grunn av alternative medier, hvordan de polariserte samfunnet, og hvordan mennesker bare mistet mer og mer tillit til de seriøse mediene med etiske krav, var han for første gang for. Han var veldig bekymret foran det kommende valget, og han hadde rett. I lys av det synes jeg, etter det som det har vært mye snakk om både i redegjørelsen og i debatten her i dag, at vi er på god vei. I hvert fall ønsker vi politikere å få bukt med det problemet. Og da drister jeg meg til – når jeg har 1 minutt og 20 sekunder igjen – å ta opp noe jeg hadde vurdert å ta opp i en interpellasjon, men som jeg har valgt å la være fordi vi har så mye å gjøre om dagen. Det er rett og slett dette – og nå ser jeg på ministeren: I den ytringsfrihetskommisjonen lurer jeg på om det kan være aktuelt å vurdere tiltak for dem som trenger en stemme til å fortelle om ytterliggående, kontroversielle meninger, som bl.a. representanten Lossius pekte på, eller høyresiden, som er litt ekstrem. Hvordan kan vi sikre at de kan få lov til å ha en stemme uten at det bidrar til å bygge ned tilliten til de redaktørstyrte mediene? Da lurer jeg på: Hvilke insentiver kan vi lage for å få litt mer etterrettelige medier til å ytre den typen meninger? Det er et åpent spørsmål, men er det mulig? Jeg blir frustrert av at f.eks. Human Rights Service, som blir tatt i faktafeil på faktafeil, får støtte, mens det kanskje finnes andre organer som hadde fortjent støtte fordi de forholder seg til etiske retningslinjer i stedet. Det var dagens lille drodling fra talerstolen – takk for ordet.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2021-05-06:
Takk til statsråden for en god redegjørelse. Vi vet at offentlighet, innsyn i makta, er et premiss for en åpen og opplyst offentlig samtale. Retten til innsyn er en del av ytringsfrihetsparagrafen i grunnloven vår. Derfor lurer jeg på hva statsråden for nettopp offentlighet og demokrati mener om den utviklingen vi kan slå fast har skjedd de siste årene, der sikkerhetsgradering og nekting av innsyn til både Stortinget og pressen blir stadig mer brukt i viktige kritiske debatter. De fleste journalister man spør, vil nok bekrefte den utviklingen at innsynet er blitt mindre de siste årene. Er det en ønsket utvikling fra regjeringens side?
Abid Raja (Venstre), 2021-05-06:
For regjeringen og heldigvis, tror jeg, også for opposisjonen er det utrolig viktig å sikre et mediemangfold. Det handler både om at vi ikke har disse hvite geografiske flekkene, og om at vi har et mediemangfold som gjør at man kan gå i dybden i journalistikken og levere kvalitetsjournalistikk. For oss i regjeringen er det viktig at lokalmediene styrkes. De er viktige for lokaldemokratiet. Lokalmediene fyller en viktig rolle for mediemangfoldet, og finnes det ikke redaktørstyrte medier som følger lokale forvaltningsnivåer og maktstrukturer i samfunnet tett, kan det føre til at innbyggerne går glipp av vesentlig informasjon om det som skjer i nærmiljøet. Det som representanten tar opp, er selvfølgelig også bekymringsfulle trekk, men samtidig er det en del grep som vi kan ta, som vi også gjør, men det er ikke noen tvil om at vi er veldig opptatt av å sikre mediemangfoldet i Norge.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-06:
I mitt forrige svar, som representanten kanskje ikke fanget poenget i, sa jeg at vi trenger både store og små medier. Det kan bli eierkonsentrasjon i enkelte tilfeller. Mitt poeng er å synliggjøre at for oss er det allikevel viktig at vi har lokalmedier, selv om det blir ulike typer av eierskap knyttet til dette. Enkelte av de tingene kan man politisk forsøke å styre, og enkelte av de tingene er det kanskje ikke engang politisk ønskelig at man styrer. Jeg tror vi allerede har lagt fram dette i en tidligere melding om redaktøransvaret og journalistansvaret. Jeg tror det er litt vanskelig å utdype det svaret i løpet av dette minuttet, men vi kan eventuelt komme tilbake til det spørsmålet.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-06:
Når det gjelder det første: Under covid-19 er det riktig at enkelte medier har opplevd store inntektsbortfall, og så har enkelte av de tingene jevnet seg mer ut, så man ser at de aller fleste har klart seg godt. Jeg husker ikke nøyaktige tall, men jeg tror jeg leste noe om at ni av ti for så vidt har gått med overskudd. Vi stilte likevel opp med en koronapakke for mediene – og jeg tror litt over 130 medier fikk delta i den pakken – og brukte ca. 92 mill. kr av budsjettet for å sikre dem noen økonomiske rammer. Når det gjelder NRK, tror jeg Fremskrittspartiet har et helt annet syn på dette enn regjeringen. Regjeringen er opptatt av at NRK skal ha forutsigbare økonomiske rammer. Derfor foreslo også regjeringen i mediestøttemeldingen at NRKs økonomiske ramme skulle besluttes for fire år om gangen. Jeg tror at den meldingen ble lagt fram mens også Fremskrittspartiet satt i regjering.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-06:
I utgangspunktet å svare på hva plassen i Sikkerhetsrådet skal brukes til, er det viktig at det er utenriksministeren som gjør, men på generelt grunnlag vil jeg si at Norge selvfølgelig skal fortsette å fremme menneskerettighetene på et bredt grunnlag. Der har Norge hatt veldig høy tillit internasjonalt og vært forutsigbar når det gjelder temaer som vi har tatt opp. Det gjelder bl.a. også, som representanten er inne på, ytringsfrihet, religionsfrihet, kvinners rettigheter og seksuell og reproduktiv helse, og det gjelder ikke minst jenters utdanning. Det er mange saker Norge har vært opptatt av, men det er ingen tvil om at det å fokusere på ytringsfrihet, menneskerettigheter generelt, er viktig. Når det gjelder blasfemiproblematikken, tror jeg at vi her i Norge kan være enige om – det er også jeg enig i både som politiker, statsråd og privatperson – at Gud trenger ingen beskyttelse, Gud og guder kan klare seg selv. Har vi lovgivning, har vi det for å beskytte mennesker mot menneskelige handlinger.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-06:
Nei, vi unnviker ikke dette i det hele tatt. Representanten og jeg har faktisk hatt en ordveksling om dette tidligere, i en spørretime. Jeg tror jeg sa at i forslag til mediepolitikk og styringssignaler for fireårsperioden 2023–2026 vil Kulturdepartementet legge til grunn Medietilsynets utredninger i forbindelse med mediemangfoldsregnskapet, andre rapporter og vurderinger fra tilsynet og andre instanser i vurderingen av mediepolitiske virkemidler. Slik vi diskuterte også den gangen, ble jo enkelte tiltak, som midlertidig fritak for arbeidsgiveravgift for nyhets- og aktualitetsmedier, vurdert i mediestøttemeldingen. Vurderingen var da at det vil være et kostbart og lite målrettet tiltak, men at dersom den økonomiske situasjonen for mediene blir vesentlig forverret, vil det være aktuelt å se på forslaget på nytt. Covid-19-pandemien illustrerer at det er utfordrende å lage verktøy før man vet hvilke oppgaver de skal brukes til. Det er vanskelig å utforme treffsikre virkemidler for et framtidsscenario som man ikke kjenner til. Men dette vil jeg selvfølgelig følge opp og komme tilbake til når vi er inne i riktig tidsperiode.
Abid Raja (Venstre), 2021-05-06:
Jeg hører representanten slå noe fast. Jeg tror det eventuelt vil være fra vedkommendes parti. Jeg tror ikke man kan slå den slags fast for et samlet storting i alle fall. Regjeringen praktiserer og lever selvfølgelig etter både forvaltningsloven og offentlighetsloven. Det er en grunn til at vi for femte år på rad er på topp i pressefrihet. Det er fordi både regjeringen og Stortinget og også norsk offentlighet praktiserer meroffentlighet og åpenhet så langt det er mulig i forhold til de ulike eventuelle sikkerhetslovene som gjelder. Vi kan se det under denne pandemien også. Det er praktisert meroffentlighet, med pressekonferanser, daglige spørsmål og svar, å være fullt tilgjengelig og gi innsyn. Det er klart at under pandemien har vi erfart at det noen ganger har tatt litt mer tid, men det skyldes, tror jeg, det merarbeidet absolutt alle har vært innunder. Man har forsøkt å følge både offentlighetsloven og forvaltningsloven på best mulig måte, og det skal vi også fortsette å gjøre.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-05-06:
Det er ofte i festtaler det kommer fram hvor sterkt vi skal forsvare ytringsfriheten, pressefriheten og rett og slett demokratiet. Jeg og statsråden har hatt mange spennende runder om dette før. Det jeg kunne tenke meg å vite litt mer om, er hva statsråden tenker Norge bør bruke sin rolle i Sikkerhetsrådet til, posisjonen i FN, for å være med og presse fram bedre sikkerhet for bl.a. journalister. Det er også sånn at vi i dag har blasfemilovgivning i mange land – vi har faktisk også krefter i vårt eget land som ønsker å innføre en ny blasfemilovgivning. Kunne statsråden utdypet lite grann hvordan han tenker at Norge kan gå foran som et godt eksempel for nettopp forbud mot sånne ting?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2021-05-06:
For en tid tilbake var flere av medlemmene i komiteen på «news museum», Newseum, i Washington. Det gjorde selvfølgelig veldig sterkt inntrykk på mange av oss, vil jeg tro, nettopp fordi man fikk se hvordan både ytringsfriheten og pressefriheten er under sterkt press i verdenssamfunnet. Man trekker gjerne fram Norge, som vi gjør her på talerstolen i dag også, som en av de beste i klassen. Men jeg husker veldig godt bismaken jeg hadde i munnen nettopp på grunn av det. For vi skal ikke så fryktelig langt tilbake i historien, da vi hadde en utenriksminister, nemlig Jonas Gahr Støre, som framstilte redaktøren Vebjørn Selbekk som en ekstremist i internasjonale medier fordi han publiserte karikaturtegninger. Det var en flau dag for hele nasjonen Norge, for alt vi tror på, og alt vi er, og jeg håper at vi aldri noensinne igjen ser en minister framtre overfor rett og slett ekstremistiske ideologier, vil jeg si. Det er å gi etter, det er ikke å stå opp for demokratiet og hvem vi er, og hva slags verdier vårt land er tuftet på. Derfor syntes jeg det var bra at statsråd Abid Raja i hvert fall i dag var ganske tydelig på hva han synes om reguleringer når det gjelder blasfemi, som det også er krefter som jobber for i Norge. Tenk at lærere i dagens Europa kan risikere halshogging fordi man underviser i grunnleggende friheter og rettigheter! Vi skal ikke mer enn et år tilbake før Samuel Paty i fjor måtte bøte med det absolutt største offer, faktisk selve livet, og dette fordi han underviste om karikaturer av en profet. Mange løp og gjemte seg også i den debatten, men heldigvis var det et ganske sterkt internasjonalt samfunn, både av redaktører, journalister og politikere, som turte å stå med rak rygg i den debatten. Det forventer jeg at vi også skal gjøre i tiden som kommer. Så registrerer jeg at statsråden trekker fram Koran-brenning opp mot voldelige demonstrasjoner mot SIAN. Jeg vil også understreke at dette var et angrep mot politiet og de som forsvarer frihetene våre, og ro og orden. Jeg synes det er en litt søkt sammenheng å sette dette opp mot hverandre.