Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-13:
Jeg kan i det store og hele, som det gjerne heter, slutte meg til saksordføreren og også det representanten Sanner sa om selve forvaltningen av fondet. De få minuttene man har til rådighet, får jeg heller bruke på å si noe om de utfordringene vi ser fondet har fremover. Hvis jeg tar Statens pensjonsfond Norge først, er jeg i grunnen enig med det representanten Kleppa nå ga uttrykk for, nemlig å vurdere deres investeringsmandat. Jeg merket meg under høringen at fondet selv ga uttrykk for at investeringer i infrastruktur er absolutt interessant, som også Kleppa var inne på. Det gir vi vår tilslutning til. Når det gjelder Statens pensjonsfond utland, er det klart at med et så stort investeringsområde som man har – så mange selskaper man er involvert i – vil det stadig vekk komme opp spørsmål om man burde være i selskap «a» til «å». Det er lett å forstå at det fort kan bli debatt om enkeltselskaper. La meg i hvert fall peke på noen områder hvor vi ser noen dilemmaer. Når det gjelder f.eks. regnskog, er denne sal svært enig om å gjøre det vi kan for å hindre avskoging. Samtidig er det grunn til å spørre om vi med den andre hånd gjennom SPU er med på å investere i selskaper som motvirker den politikken vi ellers står inne for, dette som på fint språk heter samstemthet. Jeg er klar over at Statens pensjonsfond utland har denne problemstillingen for øye, men jeg tror nok fortsatt vi har utfordringer i så måte. Vi fremmer noen forslag i denne saken, de har for så vidt allerede vært nevnt. Det gjelder både innenfor etikk, innenfor eget område for investeringer i fattige land og også innenfor miljø. Det synes vi er riktige signaler å gi, og vi er også spent på å se Strategirådets konklusjoner, ikke minst når det kommer til den etiske forvaltningen. For dette fondet trenger en solid legitimitet i det norske folk – det er det norske folks sparepenger vi forvalter – og da kan ikke målet om avkastning gå på bekostning av grunnleggende menneskerettigheter eller miljø, for å nevne noen av de viktigste elementene i det etiske regelverket. Ellers har spørsmålet om å utvide de etiske retningslinjene for statsobligasjoner blitt tatt opp fra flere hold. Det er ingen enkel affære – det er jeg klar over – men vi fremmer allikevel følgende forslag: Vi ber regjeringen foreta en ny og mer grundig gjennomgang av mulighetene for å utvikle etiske retningslinjer for statsobligasjoner, hvor åpenhetskriterier hos utstederlandene ligger til grunn. Dette med åpenhetskriterier går rett og slett på at vi i mange situasjoner opplever at land tar opp gjeld som i realiteten er illegitim, ved at man ikke har den nødvendige basis i eget land for å ta opp de lånene man faktisk gjør. Så må jeg få lov til å nevne et forhold. Nå har vi fra SVs side – ikke fra finanskomiteens medlem fra SV, men fra utenrikspolitisk talsperson – i flere omganger blitt servert ønsket om boikott av Israel i ulike sammenhenger. Da er det paradoksalt gledelig – sett fra mitt ståsted, selvfølgelig – at fondet nå har startet med investeringer i israelske statsobligasjoner. Vi gratulerer med det. Det er sikkert for å spre risiko og sørge for at man får en bedre investering og avkastning for investeringen enn man ellers ville gjort. Til slutt: Det var også interessant å høre Rytmans – hva skal vi si – ulike innspill om hvor man ville investere fremover: gull, grønne skoger og kunst. Et øyeblikk håpet jeg at nå får vi en støtte til Edvard Munch og nytt museum, men det var ikke museet, det var altså kunsten som ble støttet.