Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-06-04:
Før Stortinget ble åpnet i 1997, var jeg til stede ved gudstjenesten i Oslo Domkirke. Biskop Andreas Aarflot reflekterte over maktens ansvar og over de holdningsendringer som var tydelige i vårt samfunn den gang. Biskop Aarflot minnet oss om arbeiderbevegelsens gamle slagord: Gjør din plikt, krev din rett – i den rekkefølge. Gjør først din plikt, og krev så din rett! De gamle har gjort sin plikt, og de har fortjent sin rett. Det som bekymret biskop Aarflot, var alle de som begynner med å kreve sin rett og ikke har opparbeidet retten gjennom innsats. Han pekte på nødvendigheten av å innskjerpe plikten til å yte før en kan nyte. For nyankomne innvandrere er det selvsagt at de ikke har opparbeidet seg den retten. Det betyr ikke at vi skal unnlate å gi dem nødvendig hjelp til å tilpasse seg det norske samfunn gjennom tilrettelagt kurs i norsk språk og kulturforståelse. Kystpartiet vil fra sak til sak ta stilling til omfanget av integreringstilbudet, men vil ikke lovfeste det som en rettighet som binder opp framtidige budsjetter både i kommunene og i statsbudsjettet. Før siste stortingsvalg dreide det seg mest om hvilke rettigheter folk skulle ha i vårt samfunn. Regjeringspartiene ville redusere retten til sykepenger. De har i posisjon redusert de arbeidslediges rettigheter, og de har strittet imot at pensjonistene skal få de rettigheter som de har brukt et arbeidsliv på å opptjene. Det skulle ikke være nødvendig for pensjonister å forhandle om økning av pensjonene. Det skulle være en automatikk i det. Retten til frie helsetjenester er redusert, og tennene er ikke en del av kroppen, for tennene må man betale selv. Gjennom økte egenandeler har de gjort det kunststykke ikke bare å fjerne gravferdsstøtten, men å skattlegge selve gravferden gjennom momssystemet. Den siste retten, til å komme i jorda, er blitt en inntektskilde for staten. Det er nødvendig å få ned renten, påstår de såkalt ansvarlige partiene. Vi må redusere offentlige utgifter. I en slik situasjon finner denne regjeringen det betimelig å legge fram et lovforslag om økonomiske rettigheter for mennesker som kommer ubedt til landet, som aldri har tjent opp rettigheter i Norge. Det er ikke årets budsjett og hva som kan bevilges til integreringstiltak innenfor en gitt ramme, det her er snakk om. Det er et lovforslag som vil binde opp uante summer i de kommende budsjetter, som gir innvandrere fra fjerne land større økonomiske rettigheter, bl.a. på boligmarkedet, enn det nordmenn har. En skal ha lovfestet rett til bostøtte. En skal ha lovfestet rett til to ganger grunnbeløpet pr. person, uavhengig av egenkapital eller ektefelles økonomiske stilling, og en skal ha lovfestet rett til utdanning etter individuelle læreplaner i en tid da det stadig er flere kommuner som melder fra om at våre egne barn får redusert sitt skoletilbud. Det er ikke enkelttiltak innenfor rammen vi skal vedta eller forkaste i dag. Det er en omfattende pakke med innebygd kostnadsvekst av uant størrelse i forhold til mennesker som ikke har opptjent noen rettigheter. Det er kostnader som vil variere med antall innvandrere i Norge, og alle piler for kostnader ved innvandring peker oppover, mens piler for norsk økonomisk utvikling peker nedover. Den eneste plikt som pålegges innvandrere for å utløse disse rettighetene, er plikten til å ta imot et tilbud som norske skattebetalere bekoster. Å gi et antall nykommere til landet garanterte rettigheter i det omfang som her er foreslått, samtidig som det stadig kuttes i rettighetene til dem som har gjort sin plikt, kan ikke Kystpartiet være med på. Selv om vi er enig i at det er viktig at innvandrere kommer fort ut i arbeid, mener vi at kostnadene må vurderes i budsjettsammenheng på linje med andre utgifter. Vi mener at generelle rettigheter av det omfang som ligger i proposisjonen, ikke bør lovfestes. Når vi arbeider i et arabisk eller annet land, er vi der så lenge vi har arbeidskontrakt. Så blir vi jagd ut når arbeidskontrakten opphører. Vi får ikke betaling, langt mindre sosiale rettigheter, som i motsatt fall er tilfellet her i Norge. Vi har prøvd i over 2000 år å integrere muslimer og kristne og ikke fått det til. Hva er det som gjør at man tror at denne regjeringen kommer til å få det til?