Ketil Kjenseth (Venstre), 2015-04-14:
Fritt behandlingsvalg er en reform som må lykkes for pasienter innen rus og psykiatri. Det er per i dag de minst fornøyde og de mest krevende pasientene å ta med på økt medvirkning. Lykkes vi med å ta med disse pasientgruppene inn i denne reformen, er det stor sjanse for at den vil bli en suksess for alle pasienter. For Venstre er det viktig og grunnleggende – da setter vi folk først. Derfor er også evaluering et av de viktige kravene vi har hatt til gjennomføringen av denne reformen, så vel som en følgeforskning. Evaluering underveis er viktig, og der må også pasientene tas med på råd. Vi er nødt til å høre fra pasientene at dette gjør hverdagen bedre og behandlingen raskere. På vegne av pasientene gleder vi oss til økt kapasitet, til bedre kvalitet og til mer tydelig pasientforløp. Særlig gjelder det innenfor psykisk helsevern. Psykisk helsevern har vært en av utfordringene når det gjelder å bli med på reformen, og bekymringene har meldt seg underveis i høringsrundene. Det er også fordi det psykiske helsevernet er organisert på en litt annen måte enn den somatiske helsetjenesten, og det er en grunn til å se nærmere på hvordan vi skal bidra til å styrke organiseringen, kapasiteten og kvaliteten i det psykiske helsevernet. Vi tror at fritt behandlingsvalg kan være med på å sette dette i fokus og bidra til både å styrke kvaliteten og bedre kapasiteten, samtidig som pasientene kan få bli en tydeligere ressurs i behandlingen. For Venstre har informasjon vært et nøkkelord i utarbeidelsen av reformen. Når pasientene skal tas med på mer medvirkning og friere valg, er det viktig at det ligger informasjon til grunn for deres bidrag. Fritt behandlingsvalg har vært en start på det å ta med pasientene på valg, sammen med sin fastlege eller annet helsepersonell som har gitt dem råd ved valgene. Fritt sykehusvalg har vært en utfordring. Det har ikke vært godt nok tilrettelagt for at pasientene skal kunne ta de valgene, og vi ser at kriteriene for valgene har vært for få. Det er gjerne ventetid som har vært ett av få kriterier. Det er viktig at det nå blir flere kriterier, og vi er veldig glad for at det gjennom det siste året er gjort en innsats for å styrke den digitale plattformen og legge til rette for flere kriterier, sånn at pasientene og deres nærmeste helsefagarbeidere skal kunne ta gode valg. Det er også viktig at vi ikke fortsetter å bygge opp et formidlingsbyråkrati og helsemeglere som på vegne av pasientene skal sitte og megle dem inn til kortere behandlingstid. Et økende antall helseforsikringer har også bidratt til denne helsemeglingen. Vi håper at fritt behandlingsvalg skal gi et bedre tilbud her, og vi ser jo at dette nå skal samles i helsenorge.no. Det er også snakk om privatisering i stor skala, særlig fra Arbeiderpartiet. Jeg har tidligere tatt opp det økte antallet helseforsikringer, som Arbeiderpartiet la sin alen til og hadde stor tillit til. Men i Norge er det slik at Lovisenberg og Diakonhjemmet er de klart største private sykehusene i Norge, men de har ideelle aktører som sin basis. Det som er interessant, er at dette er sykehus som kanskje har den beste tilbakemeldingen fra alle pasienter i hele Norge. Da jeg var på besøk på Lovisenberg, møtte jeg en pasientveileder som var en frivillig, og som jobbet seks timer i uka med å veilede pasienter og besøkende inne på sykehuset. Det viste seg at vi har noe å hente på å åpne for flere aktører. Men den kanskje største privatiseringsreformen i norsk helsevesen de siste årene har vært fastlegereformen og alle de private avtalespesialistene som vi har – vi har en lang rekke private aktører i dag. Her er det rom for å slippe til flere, alle gode krefter som kan bidra til å gjøre helsevesenet vårt bedre.