Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-11-13:
Det var mye som manglet i redegjørelsen fra utenriksministeren og statsrådene om viktige EU- og EØS-saker. Tidligere uttalelser vi har hørt om bred utenrikspolitisk konsensus og bredt flertall for regjeringens EU-politikk, glimret med sitt fravær. Kanskje har utenriksminister Eriksen Søreide registrert at regjeringen står overfor en ny opposisjon på Stortinget. Rødt ser det i alle fall som sin oppgave å sørge for at folkeflertallet, som stemte nei til EU, og som i overveldende grad støtter norsk suverenitet, både blir hørt og får gjennomslag på Stortinget. Det utenriksministeren og statsrådene heller ikke snakket om, var de alvorlige følgene av EØS-avtalen: angrepene på opparbeidede rettigheter i arbeidslivet og undergravingen av norsk selvråderett. I stedet snakket utenriksministeren om hvor umulig og farlig det er å bruke EØS-avtalens vetorett, som var kronargumentet for EØS – at vi hadde en vetorett og kunne si nei. I en tid da diktatene fra Brussel mer enn noen gang truer den norske samfunnsmodellen, er altså regjeringens politikk ikke å bruke den ene demokratiske mekanismen som faktisk finnes. Rødt står for det motsatte. Vi vil ha Norge ut av husmannskontrakten EØS, og så lenge vi er underlagt den, vil vi naturligvis bruke vetoretten for å beskytte det norske samfunnet mot EU-direktiver som rammer folks levekår, arbeidsvilkår og vår nasjonale selvråderett – som i jernbanepolitikken. Alle har nok fått med seg fadesen med at regjeringen gir bort Sørlandsbanen til Englands dårligste togselskap. Men spørsmålet nå er om regjeringen vil sørge for at det blir privatisering av togtrafikken til evig tid. Det er nemlig det det handler om når Stortinget tar stilling til EUs jernbanepakke 4: Skal norske folkevalgte kunne bestemme hvordan jernbanen skal organiseres i framtiden, eller skal en EU-lov bestemme at NSBs virksomhet må konkurranseutsettes, uansett hvilke erfaringer vi gjør oss med Go-Ahead? Regjeringen vil ikke bare privatisere persontransporten på jernbanen, den vil også gjøre det ulovlig å organisere den på noen annen måte i framtiden. Det strider mot grunnleggende demokratiske prinsipper og er særlig betenkelig når vi vet at 70 pst. av befolkningen, britene og svenskene vil at det offentlige igjen skal ta over togdriften, etter dårlige erfaringer med privatiseringspolitikken som EU nå vil påtvinge Norge – med regjeringens hjelp – for all overskuelig framtid. Rødts standpunkt er klart: Det norske folkestyret må bestemme over norsk jernbanepolitikk – ikke byråkrater i EU. Nå har den største lokalavdelingen i LOs største forbund i privat sektor, Avdeling 5 i Fellesforbundet, fått nok. De har fått nok av overstyring fra EU. De har fått nok av sosial dumping og overkjøring av arbeidsfolks interesser. De har vært i fremste rekke i forsvaret av EØS-avtalen, og at de nå snur, er veldig viktig, men ikke overraskende. Tenk bare på RKL, at arbeidsgiver skal dekke reise, kost og losji, som var den første store seieren for arbeiderbevegelsen i Norge, kjempet gjennom i verkstedsoverenskomsten av 1907. Reise, kost og losji overlevde den første verdenskrigen, de harde trettiåra, den andre verdenskrigen, kald krig og høyrebølgen, men ikke EØS. Da Tariffnemnda ga etter for press fra ESA, EØS-avtalens vokterråd, i spørsmålet om allmenngjøring av reisedekning for arbeidsfolk fra utlandet, var det slutt på tålmodigheten i Avdeling 5. De har fra før av sett hvordan EU har herjet med havnearbeiderne, hvordan EUs energibyrå, ACER, ble tredd ned over hodene våre. Med Avdeling 5 på laget er det godt håp om at Norge kan bli kvitt EØS-avtalen og dens import av høyrepolitikk fra EU. EØS-avtalen er uverdig for nasjonalstaten Norge og er en demokratisk fiasko. Avtalen må vekk, og det er det viktig for oss å kjempe for.