Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-14:
Kongsvinger ligger midt i Skandinavia. Tidligere var Norge mer vendt mot Sverige, og fram mot 1970 betydde det at Kongsvinger var en del av landet som var mest modernisert, og som var med. Så har man snudd blikket en annen veg, og denne regionen har dessverre blitt preget av en del fraflytting, en aldrende befolkning og for lite satsing. SV har alltid vært opptatt av at vi skulle ha bygd en moderne jernbane til Kongsvinger og videre til Stockholm. Da hadde Kongsvinger vært en helt integrert del av arbeids- og boligmarkedet i Oslo. Det har til dels vært det. Pendling har vært veldig vanlig i mange tiår, men da hadde veldig mange av de sakene vi nå snakker om, ikke vært et så stort tema – altså med en moderne jernbane. Jernbanepakka er viktig. Da løser vi et gods- og miljøproblem for hele landet, og vi løser en viktig oppgave for noe av næringslivet i distriktet som vi må utvikle videre, nemlig de grønne næringene basert på tre. Der savner jeg virkelig virkemidler fra regjeringen, at man tør å satse. Nå skjer det dessverre en satsing på norske råvarer og råvarer fra Hedmark med industriutvikling i andre land. Den burde vi satse på sjøl. Høyskolen og utdanningsnivå har vært utrolig viktig. Sjøl var jeg med i 1989 og tok initiativ til Høgskolestiftelsen i Kongsvinger, og jeg har sittet i styret der fram til i fjor. Nå er det behov for å etablere campus med en høyskole. De desentraliserte tilbudene, inntil vi får det på plass, må sikres med egne tilskudd over statsbudsjettet, som SV tok initiativet til og fikk Arbeiderpartiet og Senterpartiet med på da vi behandlet distriktsmeldingen. Det å kunne tilby høyere desentralisert utdanning der folk bor, når de er i jobb, og utvikle det sammen med det lokale næringslivet tror jeg kanskje er det aller viktigste regionalpolitiske tiltaket vi kan ha. Framtida er kompetansebasert, og da må vi kvalifisere folk for de jobbene som trengs i framtida. Kongsvinger-området har en lavere utdanningsgrad enn de fleste andre delene av landet på tross av den satsingen vi har fått med Høgskolesenteret i Kongsvinger. Det viser at det trengs et krafttak, helt fra barnehage og skole og oppover i utdanningssystemet og i et samarbeid med næringslivet. Der har statsråden et stort ansvar, for statsråden har i hvert fall ansvar for regional- og distriktspolitikken og for kommuneøkonomien. Der må en sikre at områder som Glåmdals-regionen og Kongsvinger har midler til å gjøre skolen så bra at alle de barna vi har, lykkes. Vi har ikke så mange av dem. Det er for få. Vi trenger å tiltrekke oss flere, men vi må ta utrolig godt vare på hvert enkelt av dem og sørge for at de får utløst det potensialet som bor i dem. Det er ikke mindre evner, anlegg og talent i dette området enn i noen annen del av landet, men det er kanskje sånn at det må lirkes litt mer fram, fordi det er en forestilling om at man ikke er like flink som andre f.eks., men det er man. Så kommunal- og moderniseringsministeren har en utrolig viktig jobb med å sikre kommunene god økonomi til å drive barnehager og skoler tipp topp og sikre gode, desentraliserte virkemidler, slik at de kan bidra til den næringsutviklingen. Fylkeskommunene må ha noe å legge på bordet når de skal samarbeide med næringslivet om det som trengs. Hvis man driver butikk, er man ikke veldig interessert i å sette seg rundt et bord for å lage en plan, hvis dem man skal lage planen sammen med, ikke har penger. Regjeringen har redusert disse virkemidlene som fylkeskommunene har for å bidra i områder som f.eks. Kongsvinger-området, som absolutt trenger dette. Så her er det mange ting som må tas tak i. Helt til slutt: Statsråden må svare på om regjeringen står på fordelingen av arbeidsplasser på SSB med 40–60, om det er et mål som står også for denne regjeringen.