trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Vetle Wang Soleim (Høyre), 2020-10-05:
Det er interessant at man trenger en ekstra høring om Schengen-samarbeid. Det betyr jo, slik jeg kan se det, at den bastante holdningen om ensidig nasjonale løsninger nå er på vei til å bli forlatt. Et annet punkt i Senterpartiets programutkast er hvorvidt man skal videreføre veiselskapet Nye Veier eller ikke. Det er altså en måte å bygge vei på som sparer staten for titalls milliarder kroner, og som i tillegg bygger veiprosjekter mer sammenhengende og på kortere tid. I sine alternativer til partiorganisasjonen oppstiller komiteen enten å beholde Nye Veier eller å føre alle prosjekter tilbake til Statens vegvesen, altså etaten som prosjektene ble flyttet ut fra, nettopp for å gi de nye verktøyene et utbyggingsselskap som Nye Veier kan ta i bruk, for å få ned både kostnadene og tidsbruken. Er representanten Arnstad bekymret for konsekvensen for kostnader og tidsbruk på veibygging hvis partiet ikke ender ned på det de allerede her endt ned på før, nemlig å beholde Nye Veier?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
En av de mest spektakulære tingene som har skjedd i norsk politikk de siste dagene, er jo Jan Bøhlers overgang fra Arbeiderpartiet til Senterpartiet. Spesielt vi som er politikere i Oslo, er nysgjerrige på hva dette innebærer, og hvilken politikk Senterpartiet nå vil føre i Oslo. Betyr det kanskje at Senterpartiet vil satse mer på bypolitikk og mindre på distriktssaker? Det er jo viktig for oss å vite hva som kommer fram der også under valgkampen. Når det gjelder Oslo, står det i Senterpartiets program punkter om sykehus, veier, transport og kirker. Det åpnes også for at bydelene kan gjøres om til kommuner, og det er sågar en idé om at man skal slå sammen Oslo og Akershus. Det står ingenting om det Jan Bøhler er opptatt av, som levekårsutfordringer, fattigdom og kriminalitet. Det er uklart hva slags politikk Senterpartiet kommer til å gå til valg på i Oslo. Vil det være Senterpartiets politikk, Arbeiderpartiets politikk eller Jan Bøhlers politikk?
Jon Gunnes (Venstre), 2020-10-05:
Klimaendringene er det største problemet vi må løse i Norge og i resten av verden, ved siden av dagens pandemi. Et av tiltakene som virkelig virker, og som har høy prioritet i dagens regjering, er byvekstavtaler – og ikke bare i regjeringspartiene, men også i de byene som har disse avtalene, og ikke minst i de byene som ønsker det. De står i kø. Jeg nevner: Tromsø, Sarpsborg, Fredrikstad, Kristiansand, Drammen, Grenlands-byene, Vestfold-byene, Ålesund, Haugesund og Bodø. Entusiasmen er stor, og politikk skapes fra lokale initiativ. Hvorfor har ikke Senterpartiet på Stortinget denne entusiasmen?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Mer enn gjerne. Jeg tror dette er et helt sentralt spørsmål, for det å løse klimakrisen vil ikke være mulig hvis vi ikke gjør det på en rettferdig måte. Det er bare sånn vi kan sørge for folkelig oppslutning. Det er derfor jeg mener det er en stor feil å tro at man kan kombinere grønn klimapolitikk med en blå økonomisk politikk. For det første er vi avhengige av, for å utvikle den teknologien og de løsningene vi trenger framover, å sette markedet ut av spill på viktige områder. Det er nettopp det motsatte av et fritt marked som kommer til å gi oss disse løsningene. For det andre vil vi, der vi må, f.eks. øke prisen på forurensing, ha sosiale tiltak som sørger for at byrdene ved det ikke blir urettferdig fordelt. Derfor har SV foreslått det vi kaller en grønn folkebonus, som betyr at i våre alternative statsbudsjetter, setter vi ned skatten på arbeid for vanlige folk med minst like mye eller mer som det miljøavgifter øker.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Jeg har en følelse av at vi har stått her før. Jeg lurer på om ikke representanten Heggelund er blitt min faste oppasser i disse debattene! Nå er det soneforsvar som er mest moderne i vår tid, men Høyre sverger til mannsmarkering. Det er veldig hyggelig, det! Jo, jeg følger godt med på klimapolitikken, og jeg er klar over at regjeringen har lovet å komme med en melding. Om det er den planen vi trenger, tviler jeg for det første på, for det vi trenger nå, er ikke kun en stortingsmelding som sier noe om hvordan vi skal oppnå kutt i 2030. Vi trenger en helhetlig plan for hva slags næringspolitikk det skal kombineres med, hva slags fordelingspolitikk det skal kombineres med. Og det er det SV, som det første partiet i Stortinget, har lagt fram, nemlig et utkast til det vi kaller en grønn ny deal, som skal sørge for både klimapolitikk, rettferdighet og arbeidsplasser. Og det må være lov å etterlyse en plan når noen har styrt i syv år uten å legge den fram.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Jeg er glad for at representanten Heggelund sa at vi ikke har lagt fram noe konkret på Grønn ny deal, for da kan jeg arrestere ham. Det er nemlig lagt fram et dokument på over 100 sider, og det har det også vært betydelig offentlighet om. Jeg vil foreslå at representanten leser det. Der er det nemlig mange gode forslag. Det danner grunnlag for en debatt om dette i SV rundt vårt program, men vil selvfølgelig også danne grunnlag for veldig mange gode innspill som Lars Haltbrekken kommer til å ta med seg inn i de forhandlingene. Så håper jeg at regjeringen denne gangen vil være innstilt på det man ikke har vært innstilt på i hele den perioden Høyre har hatt makten, nemlig brede samtaler om klimapolitikken, istedenfor bare borgerlig kjøpslåing på kammerset.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
For det første er det ingen partier i Stortinget som er for fri innvandring, nettopp fordi det er en sammenheng mellom hvor mange mennesker vi tar imot innenfor ulike former for innvandring, og hva slags integreringspolitikk vi kan ha. Så har nok vi en uenighet – eller det har vi – om hvor den grensen går, for Norge har muligheten til f.eks. å hjelpe flere folk på flukt, og så har SV foreslått at vi skal stille en del tydeligere krav knyttet til arbeidsinnvandring enn det Fremskrittspartiet vil. Dette med lys i Europa var det egentlig fint at representanten tok opp, for det blir jeg ofte konfrontert med, og da har folk glemt å lese hva jeg faktisk sa. Jeg sa nemlig i det intervjuet at vi hadde forståelse for at Sverige måtte stramme inn, fordi de sammen med Tyskland hadde vært de eneste som gikk foran for å sørge for å ta imot flyktninger under flyktningkrisen, og at fordi andre land ikke gjorde det, var de nødt til å gjøre det.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Det er helt riktig at utviklingen i arbeidslivet sannsynligvis er det aller viktigste hvis vi skal bekjempe forskjeller. Jeg vil understreke behovet for å føre en politikk som sørger for like lønns- og arbeidsvilkår for alle arbeidere i Norge – arbeidere som er her fra før, og arbeidere som har innvandret. Det er jo høyrepolitikken og EU-regelverket som driver dette fram, ikke de menneskene som søker arbeid i vårt land, og det er vi helt sikkert enige om. SV ønsker, i likhet med Senterpartiet, å erstatte EØS-avtalen med en handelsavtale som gir oss tilbake råderetten over arbeidslivet vårt, og da ønsker vi å bruke den råderetten til å kunne sette standard og premisser i arbeidslivet som sikrer at alt arbeid i dette landet, for alle arbeidere i Norge, uavhengig av hvor de kommer fra, skal skje på norske lønns- og arbeidsvilkår.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Den gjengivelsen kjenner jeg meg ikke igjen i i det hele tatt. Hvis Kristelig Folkeparti ønsker å ta den debatten, må den tas på ærlige premisser. SV har tvert imot, hele veien, vært i front når det gjelder å kjempe mot kommersialisering av kvinnekroppen. Det var derfor vi, for øvrig sammen med Kristelig Folkeparti, var en pådriver for sexkjøpsloven, det er derfor vi ikke vil godta surrogati i det norske lovverket, og derfor vi har vært opptatt av rammer rundt eggdonasjon som skal sørge for at vi ikke får et kommersielt marked. Her tror jeg vi rett og slett er helt uenige om hva som er utgangspunktet. SV og Kristelig Folkeparti har ganske forskjellige grunner til å ha restriktive holdninger på dette området. For SVs del har nettopp det å unngå kommersialisering av kvinnekroppen vært avgjørende, og det har vi holdt opp som et viktig prinsipp gjennom forhandlingene og avstemningene som har vært i Stortinget om bioteknologiloven.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
En rekke tidligere norske utenriksministre og forsvarsministre har skrevet under et internasjonalt opprop om å undertegne FNs forbud mot atomvåpen: Kjell Magne Bondevik, Thorbjørn Jagland, Anne-Grete Strøm-Erichsen, Eldbjørg Løwer, Knut Vollebæk og Bjørn Tore Godal. På det oppropet står også to tidligere generalsekretærer i NATO, Javier Solana og Willy Claes. I et innlegg i Aftenposten understreker disse tidligere norske statsrådene sin kritikk av den nåværende norske linjen og viser bl.a. til at forbudstraktaten ikke står i folkerettslig motstrid til Atlanterhavspakten, sånn som regjeringen av og til kan gi inntrykk av. Hva er det regjeringen har forstått som Kjell Magne Bondevik, Eldbjørg Løwer og Knut Vollebæk ikke har forstått?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Lysbakken snakket lenge og varmt om behovet for miljøtiltak og behov for fordeling. Men i mange land, også i Norge, har vi sett at en god del av de miljøtiltakene som innføres, rammer folk flest. Derfor har det også vært mye motstand mot enkelte avgifter som kanskje ut fra miljøhensyn er viktige, men som ikke får oppslutning. Det er årsaken til at vi fikk et stort opprør i Frankrike, de gule vestene, og vi ser også den typen diskusjoner i Norge. Og vi ser diskusjon når det handler om oljeindustriens framtid, for folk er redde for å miste jobbene sine. Så mitt spørsmål til Lysbakken er hvordan vi får til en fordelingspolitikk som bidrar til at folk flest er med på det store skiftet vi trenger i miljøpolitikken, og hvilke dilemmaer han ser. For dette er jo ikke bare enkelt. Kan Lysbakken si noe om det?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Jeg vil takke for et godt innlegg. Vi vil få muligheten til å diskutere flere aspekter ved det i dag. Jeg vil også takke utenriksministeren for at hun etter spørsmål fra meg klargjorde hva som var Norges holdning til slike soner som man har innført i Polen. På dette spørsmålet må vi være klokkeklare fra norsk side. Men jeg vil stille et spørsmål om atomnedrustning, for dette er et område hvor verden har gått i feil retning, siden den gangen både utenriksministeren og jeg engasjerte oss i politikk. Mange av de atomavtalene som den gangen ble inngått, er i oppløsning. Stortinget vedtok i 2016 at Norge skulle ha en aktiv rolle som pådriver for ikke-spredning og nedrustning. Utenriksministeren og jeg er enige om at vi ikke skal slutte oss til atomvåpenforbudet, som eneste NATO-land, men det er dypt alvorlig når INF-avtalen sies opp. Mitt spørsmål er: Hvilke nye initiativer har utenriksministeren tatt for å bidra til nedrustning, og hvordan kan vi sette de humanitære negative konsekvensene ved bruk av atomvåpen i fokus?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Det med verifikasjon er viktig, men dette er jo ikke noe nytt initiativ fra denne regjeringa. Dette ble startet i 2007, under daværende utenriksminister Jonas Gahr Støre, som har gjort en fortjenestefull jobb, som er fulgt opp av dagens regjering. Men når vi ser på situasjonen i dag, hvor det er opprustning, mener jeg det er grunnlag for nye initiativer. Å være en pådriver for ikke-spredning og nedrustning krever noe mer enn å følge opp initiativer som ble tatt i 2007. Så mitt spørsmål er: Hvilke nye initiativer har regjeringa tatt, og hvorfor ønsker ikke regjeringa å være en del av det humanitære initiativet? For dette mener jeg er viktig, det å fokusere på disse våpnene og måten de er illegitime på som våpen, fordi de har så store humanitære konsekvenser. Hvorfor ønsker ikke utenriksministeren å være en del av det humanitære initiativet?
Stefan Heggelund (Høyre), 2020-10-05:
Representanten Lysbakken var litt innom historiens skraphaug i sitt innlegg, og det er klart at når sosialister snakker om det, da skal man lytte – det er noe de har førstehånds erfaring med. Jeg skal spørre om klima, som han også var innom. På fredag skrev Audun Lysbakken på Twitter at syngingen under åpningen av Stortingets var bedre enn før – det er jeg enig i. Han skrev at kronprinsen gjorde en super jobb – en kronprins han for øvrig ikke vil ha. Jeg er enig i at han gjorde en god jobb, men jeg vil beholde kronprinsen. Men så skrev han at vi i Norge ikke har en plan for å nå klimamålene for 2030. Da kunne jeg sagt mange ting, at vi har innlemmet oss i EUs klimapolitikk, at vi fører en klimapolitikk som gjør at klimautslippene går ned, og at vi bestilte Klimakur nettopp for å lage en plan, som kommer før jul, om hvordan vi skal nå klimamålene for 2030. Spørsmålet mitt er rett og slett bare: Følger han ikke med i klimapolitikken, eller fører han bevisst sine følgere på Twitter bak lyset?
Stefan Heggelund (Høyre), 2020-10-05:
Det kan godt hende jeg har blitt en slags oppasser for representanten Lysbakken. Jeg gjør ærlig talt bare det jeg får beskjed om(latter i salen) (latter i salen) Sosialistisk Venstreparti har snakket om denne grønne nye dealen, som de kaller det, i hvor mange år nå? Jeg har spurt representanter fra Sosialistisk Venstreparti: Hva står det i denne grønne nye dealen? Ingenting – det er ingenting konkret å komme med ennå. Det eneste er det alle er opptatt av – at næringspolitikken må være med, at vi må ha en omfordelende skattepolitikk, osv. Istedenfor å føre sine følgere på Twitter bak lyset(presidenten klubber) og si at det ikke kommer noe som kommer(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2020-10-05:
Senterpartiet er en varm tilhenger av den norske modellen der folkevalgte på Stortinget har frihet til å lage lover og regler som styrer markedskreftene og innholdet i den private eiendomsretten. Denne samfunnsmodellen angripes imidlertid hver dag av EØS-avtalens regler, som hindrer folkevalgte i å gjennomføre det de lovet før valg. Det skaper folkelig avmakt. EØS-avtalen betyr ukontrollert arbeidsinnvandring fra land med skyhøy arbeidsledighet og tilhørende elendige lønns- og arbeidsvilkår. Ukontrollert arbeidsinnvandring er hoveddrivkraften i utviklingen av Forskjells-Norge, et Forskjells-Norge som flertallet av det norske folk ikke ønsker. Senterpartiet står for Samholds-Norge. Derfor må Stortinget ta tilbake folkevalgt ansvar for det norske arbeidsmarkedet og arbeidslivet, slik at folk ikke skal stå med lua i handa. Vil SV støtte Senterpartiets krav om kontrollert arbeidsinnvandring fra EU-land utenom Norden?
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Det siste året har SV vært med på å vedta endringer i norsk lov som fratar barn deres rett til å kjenne sine biologiske foreldre, og som potensielt også er med på å gjøre kvinnene til de skadelidende. SV har tidligere vært opptatt av at eggdonasjon skal være altruistisk. Nå har SV gått med på at det skal gis betaling til dem som donerer. Det gjør kvinnekroppen til en salgsvare, noe Kristelig Folkeparti er sterkt imot. Jeg lurer på hvordan SV nå forholder seg til at vi har åpnet opp for at norske kvinner skal bli en del av et marked for kjøp av egg, donorer og surrogatmødre.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Foreldre og barn som er i kontakt med barnevernet, er hele mennesker. De trenger ofte hjelp utover det barnevernet kan tilby dem. Barnevernet er først og fremst eksperter på hva god omsorg er, og hva som er omsorgssvikt, men ikke nødvendigvis på psykisk uhelse eller andre livsutfordringer som disse menneskene ofte har. Mennesker som har denne typen utfordringer, trenger noen som har tid, og som ser dem, og som bygger på den styrken som allerede er i dem – selv om det av og til kanskje må letes etter eller hjelpes fram. Derfor er det viktig for Kristelig Folkeparti at vi i enda større grad legger til rette for at barnevernet kan samarbeide godt med andre hjelpeinstanser i kommunen. Barnas Stasjon drevet av Blå Kors i Kristiansand, Lister og Lindesnes er gode eksempler på hvordan kommuner og ideelle organisasjoner kan jobbe sammen for å sikre trygghet og omsorg for både barn og voksne. Denne typen samarbeid bidrar til å sikre barn en god utvikling og til å styrke foreldrekompetansen. I september besøkte jeg også Mulighetenes hus i Vennesla. De som jobber der, er opptatt av å løfte fram nettopp mulighetene som ligger i hvert enkelt menneske, og å bygge opp under disse i stedet for bare å fokusere på problemene. Det var utrolig sterkt å se og høre om hvordan mennesker som selv har vært i en vanskelig situasjon og greid å få livet sitt på rett kjøl, nå ønsker å bruke sitt liv til å hjelpe andre i samme situasjon som de en gang var i. Måten de også jobbet med hele familier på, og ikke bare med enkeltpersoner, ga helt andre muligheter for endring i menneskers liv. Kristelig Folkeparti vil fortsette å styrke frivillige organisasjoner og ideelle aktørers viktige arbeid på ulike arenaer. Vi vil også jobbe for at barnevernet skal få et enda sterkere samarbeid med ideelle aktører. Her ligger det virkelig gode muligheter for verdifull samskaping. Tiltak i regi av ideelle har ofte en lavere terskel for å skape den helt nødvendige tilliten som er en forutsetning for å ta imot hjelp for å bryte negative mønstre. Kombinasjonen av fagpersoner og frivillige som tilbyr relasjoner og tiltak som varer over tid, kan gi gode og varige resultater. Kristelig Folkeparti er glad for at den nye barnevernsloven som kommer til våren, legger opp til nettopp dette – at vi skal styrke forebyggingen i kommunene, og at hjelpeinstansene skal få et bedre samarbeid på tvers. Det er bra for enkeltmennesket, familien og samfunnet som helhet.
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Representanten Breivik brukte mye tid i sitt innlegg på å snakke om alle nyvinninger som Venstre har stått for i denne perioden – ting man har fått gjort, og ting man har fått opprettet. Venstre har til og med opprettet stiftelser i denne stortingsperioden. For et par uker siden ble det for oss kjent at Venstre i budsjettforhandlingene i 2017 trumfet gjennom 5 mill. kr til en stiftelse som skulle jobbe mot sosial kontroll, for likestilling og for mangfold. Så langt høres det ut som en veldig god idé. Det var bare ett lite problem som Venstre ikke var like tydelig på i forhandlingene. Det var at stiftelsen ikke eksisterte. Nei, daværende og nåværende kulturminister opprettet selv stiftelsen ved å håndplukke folk som skulle drive den, etter at pengene var på plass. Ser representanten Breivik at det å vedta penger i millionklassen til stiftelser som ikke er opprettet ennå, er useriøst?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Ja, det er veldig mange gode krefter som jobber mot sosial kontroll og for likestilling og mangfold. Det spesielle her var jo framgangsmåten – en framgangsmåte som vitner om at partiet Venstre kanskje var mer opptatt av selv å ha eierskap til stiftelsen, og selv få oppmerksomhet ved å kunne håndplukke folk og stille opp i pressen, at det kanskje var vel så viktig som faktisk å sørge for en solid innsats mot sosial kontroll. Det var også det at nyheten om mislighold av pengene nådde de fleste av oss for et par uker siden, men den nådde Venstre i regjering mye tidligere. Ja, i 2018 kom det første gang et varsel om at alt ikke var som det skulle være i denne organisasjonen. Etter det fikk stiftelsen nye 15 mill. kr over to år. Synes virkelig representanten Breivik at opprettelsen av stiftelsen og håndteringen av den har skjedd på forsvarlig vis?
Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Sju år med høyreregjering – både partier og ministre har kommet og gått, men i alle disse årene er det ført en tydelig politikk som skaper større forskjeller mellom folk. De rikeste har fått mer, vanlige folk har fått velferdskutt. Det har blitt større forskjeller på dem i og dem utenfor jobb, og stadig flere står helt utenfor arbeidslivet. Vi trenger en ny kurs. Arbeiderpartiet vil gi landet vårt den nye kursen: færre forskjeller mellom folk, sterkere velferd, sosialt rettferdig fordeling, flere i jobb. Vi har en regjering som ikke lytter til folks behov, og som overser at stadig flere må stå med lua i hånda i dagens Norge, forsterket av koronakrisen. Koronakrisen setter et forstørrelsesglass på de økende forskjellene i samfunnet vårt. På fredag demonstrerte sceneteknikere, lyd- og lysfolk, managere, ja egentlig alle som jobber foran, på siden av og bak scenen, for at vi andre skal få nyte kulturopplevelser av beste kvalitet. De demonstrerte fordi de stod i fare for ikke å ha noe å leve av fra 1. november, fordi vi har en regjering som konsekvent har kommet for sent på banen med tiltak rettet mot kulturlivet, og som regel har det vært for lite. Vi har sett ordninger som ikke treffer godt nok. De demonstrerte fordi vi har en regjering som ikke forstår hvordan kulturlivet henger sammen, hvordan opplevelser skapes, at det faktisk står mengder av arbeidsfolk bak et arrangement, ikke bare selve artisten. Det var disse folkene som først fikk merke krisen. Saler ble tømt, og scener måtte stenges på få timers varsel i mars. De som lever av å samle folk, blir også de siste som får gå tilbake på jobb. De må få hjelp til de har en jobb å gå til igjen. Det arbeidsfolket som gir oss kulturen, de som er med på å gjøre livene våre verdt å leve, skal ikke måtte stå med lua i hånda. Koronakrisen setter et forstørrelsesglass på forskjellene i det norske samfunnet, på folk i såre situasjoner, på konsekvensene av at vi har langt igjen til vi er likestilt. De damene som heltemodig dro oss gjennom den første og mest intensive fasen av krisen, de som stod i frontlinjen i helsevesenet, som sørget for renhold, de som gikk på jobb i butikken og utsatte seg for smittefare slik at vi andre skulle være trygge, de damene fortjener så mye mer enn kollektiv klapp fra balkonger. Denne krisen bør ha fått opp de øynene som fortsatt var lukket, for at disse folkene fortjener en lønn å leve av, pensjon fra første krone og hele, faste stillinger. Det kan ikke fortsette å være sånn at de viktigste arbeidstakerne våre er de som må jobbe hardest for minst. Det er de som fra før var i en utsatt posisjon i arbeidslivet, som nå rammes hardest, men som også står på mest. De som jobber deltid, de som er midlertidig ansatt, det er de som betaler prisen nå når service- og opplevelsesnæringene rammes hardt og sannsynligvis lenge. De fortjener mindre prat. De trenger ikke bare klapp, de trenger handling. Arbeiderpartiet vil ha mer ordnede forhold i arbeidslivet, mindre midlertidighet, mindre innleie, hele, faste stillinger, pensjon fra første krone og en lønn å leve av. Det er vårt løfte, men for det trenger vi også et regjeringsskifte.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-10-05:
Jeg merket meg at Venstres representant brukte innlegget sitt til å si at de har prioritert å sette prisene ned på ulike tiltak som skal få folk til å velge fornybart. Men i forrige uke ble det klart at Troms og Finnmark fylkeskommune må si opp kontraktene om å bruke biodiesel på bussene sine. Begrunnelsen er ene og alene avgiften som regjeringen innførte fra 1. juli i år. Merkostnadene fra 1. juli til desember i år blir på nærmere 6 mill. kr. En allerede presset fylkesøkonomi presser dermed Troms og Finnmark fylkeskommune, men også mange andre aktører, over på fossil diesel igjen. Det kan vel ikke sies å være en veldig god miljøpolitikk. Det forundrer meg at Venstre fører en politikk som gjør det vanskeligere og dyrere å gå over til fornybart drivstoff. Hva tenker Venstre om at flere nå blir tvunget til å gå tilbake til fossil diesel som følge av regjeringens innføring av veibruksavgift på biodiesel?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-10-05:
Nå blir det også temaskifte, men det er noe jeg anser som en viktig sak. For etter at Fremskrittspartiet gikk ut av regjering, har vi merket oss at de plutselig er blitt veldig aktive i debatten om vindkraft. Det er jo påfallende når de ikke hadde så veldig mye å si i de sakene de seks årene de satt med ansvarlig statsråd på området. Senterpartiet har flere ganger fremmet forslag om at kommuner skal få vetorett med hensyn til å si nei til vindkraftutbygging, noe Fremskrittspartiet har stemt ned samtlige ganger. Vi skal i høst behandle sak om konsesjonssystemet for vindkraft, og det er vel ikke en overraskelse at Senterpartiet kommer til å fremme forslag om vetorett også her. Så mitt spørsmål til Fremskrittspartiet er: Hvorfor støtter ikke Fremskrittspartiet Senterpartiets forslag om å gi kommunene vetorett når det gjelder å si nei til vindkraftutbygging?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-10-05:
Jeg må si at jeg ikke fikk et altfor tydelig svar. Det er jo bare noen måneder siden Fremskrittspartiet stemte ned forslaget i Stortinget. Når vi skal ha konsesjonslovgivningen til behandling i Stortinget, har Senterpartiet varslet at vi ønsker at det er plan- og bygningsloven som skal ligge til grunn som lovgrunnlag når man skal vedta utbygginger. I dag er det energiloven som gjelder. Mitt spørsmål til Fremskrittspartiet er om de vil støtte det forslaget nettopp for å inkludere kommunene mer i det arbeidet som gjøres i forkant av eventuelle utbygginger.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
«Kriser forsvinner ikke bare vi lukker øynene for dem. Over 70 millioner mennesker er på flukt i verden – aldri før har det vært så mange. I møte med flyktningkriser må vi ta vårt ansvar og sørge for at Norge er en trygg havn for mennesker som søker beskyttelse fra krig, nød og elendighet. Den humanitære situasjonen for flyktningene i Moria-leiren er svært alvorlig. Flyktningleiren er bygget for 3 000 mennesker, men huser omtrent 20 000 i dag. Der lever de under uverdige forhold mens de må vente lenge på at asylsøknaden skal behandles.» Dette ble lagt ut på Venstres nettsider den 23. april i år. Natt til 8. september brant det i Moria-leiren. Samme dag varslet regjeringen at de ville ta imot 50 flyktninger fra Moria-leiren. Det jeg lurer på, er om Venstre virkelig mener at Norge tar sitt ansvar og at regjeringen sørger for at Norge er en trygg havn for mennesker som søker beskyttelse fra krig, nød og elendighet, når man kun åpner opp for å ta imot 50 mennesker fra Moria.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Sist uke brant det på Equinors anlegg på Melkøya. Heldigvis ble det ingen personskader, men en slik brann er svært alvorlig. I ettertid har det kommet fram at Petroleumstilsynet var hos Equinor på Melkøya uken før brannen. Da avdekket de flere feil som ble påpekt i 2017, og at disse feilene fortsatt ikke var rettet opp. Equinor forteller også selv at de har gjort såkalte feilregistreringer i systemet for oppfølging av besøket fra Petroleumstilsynet i 2017. Olje- og energiministeren har ansvaret for Equinor i regjeringen. Mitt spørsmål er: Hva har statsråden gjort i etterkant av den alvorlige brannen for å sikre at Equinor følger opp de påleggene de får fra Petroleumstilsynet, på en skikkelig og trygg måte? Kan det ha skjedd at Equinor i sin tilbakemelding til Petroleumstilsynet har sagt at de har fulgt opp og rettet feil, mens de i realiteten ikke har gjort det?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Natt til 8. september brant det i Moria-leiren. Tusenvis av mennesker som fra før hadde lite, mistet nå alt. Moria har vært en tikkende bombe i lang tid, med desperate mennesker i en overfylt leir med begrensede tjenester og fasiliteter. Hellas har forsøkt å avhjelpe situasjonen ved å flytte folk til fastlandet, men det har hele tiden kommet nye flyktninger og migranter til øya, samtidig som europeiske land i liten grad har vært villige til å dele på ansvaret og ta imot mennesker fra Lésvos. Den norske regjeringens svar på brannen var å åpne for at 50 flyktninger fra Moria skulle komme til Norge. Over 100 norske kommuner har tilbudt seg å ta imot langt flere. Bare Trondheim, som jeg selv kommer fra, har sagt at de kan ta imot det dobbelte av hva regjeringen har åpnet for. Kontrasten mellom folks og norske kommuners engasjement for noen av de mest sårbare på denne kloden og regjeringens innsats på den andre siden er skrikende. Kompromisset som regjeringspartiene inngikk i denne saken, er ikke et bidrag til samarbeid. Regjeringen ville at Norge først skulle trå til når åtte til ti andre land hentet flyktninger ut av Moria-leiren. Det å lene seg tilbake og la andre ta ansvaret først, for så å komme nølende etter, er ikke det vi trenger nå. Det vi trenger nå, er land og statsledere som stiller opp for mennesker i nød, som gjør det uten å nøle, som gjør det uten å vente på at andre skal ta det første skritt, som gjør det nødvendige: å hjelpe mennesker i den ytterste nød. Norske kommuner tar denne rollen. Som jeg sa, har over 100 kommuner sagt at de er klare til å ta imot flyktninger fra Moria. Mer enn noen gang trengs samarbeid for å løse de store utfordringene verden står foran – ikke regjeringer som nøler, og som venter på at andre land skal ta det første skrittet og ta ansvar. Jeg vil også ta opp forslag nr. 68 og 69, fra SV.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Her er det flere problemstillinger som trekkes inn. For det første vil jeg si at regjeringen fører ikke en usosial politikk. Vi har sett mange eksempler på viktige tiltak – målrettede – for nettopp å møte den barnefattigdommen som representanten Henriksen snakker om: økt barnetrygd, fritidskortet, innføring av gratis SFO og barnehageplass osv. for lavinntektsfamilier. Når det gjelder barnevernet, er vi opptatt av at vi skal gjøre det best mulig. Vi registrerer også bekymringsmeldinger. Vi jobber nå i regjering med en ny melding om barnevern til våren, i 2021. Vi ser at det på flere områder kan være behov for å styrke barnevernet. Det betyr ikke at alt som skjer i dag, trengs å gjøres bedre enn i dag. Det gjøres mye godt arbeid, men bl.a. kompetanse vet vi er et område som vi ønsker å jobbe for skal styrkes framover.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Vi er opptatt av et godt barnevern, som har kompetanse, som kan gripe inn på rett tidspunkt, og som kan sette i verk de tiltakene som er viktige for nettopp å hjelpe barna i en sårbar situasjon. Vi er bekymret for barnefattigdommen, som også representanten Henriksen uttrykker i sin replikk. Vi deler den bekymringen. Samtidig er vi også opptatt av en politikk på dette området som gir muligheter for at familier skal kunne klare seg selv på en bedre måte enn i dag. Derfor er vi f.eks. opptatt av å øke barnetrygden, som kanskje er et av de mest målrettede tiltakene for å redusere barnefattigdommen. Jeg må si jeg er veldig forundret over at Arbeiderpartiet ikke er med oss i nettopp den intensjonen og setter inn tiltakene der de virkelig virker best.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Jeg er stolt over den innvandringspolitikken som Norge fører, som Kristelig Folkeparti har vært talsperson for, og som også Fremskrittspartiet har vært enig med regjeringen om helt fram til de gikk ut av regjeringen. At vi kan ta imot 3 000 kvoteflyktninger hvert år, synes jeg er et hederstegn for Norge. At vi kan bidra på den måten ved å dele noe av vår rikdom med den delen av verden som har det verst og vanskeligst, synes jeg vi står oss veldig godt på. Så er det helt klart at noe av innvandringspolitikken fortsatt er utfordrende. Vi trenger å jobbe mer med integrering, vi trenger å jobbe mer for at folk skal kunne komme seg i arbeid og ha egne inntekter for å kunne klare seg selv. Den utfordringen tar vi gjerne, og vi håper at Fremskrittspartiet også er med oss i den delen av arbeidet på dette området.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Jeg er stolt av at vi kan bruke 1 pst. av BNI til bistand. Vi er et av verdens rikeste land, og vi må dele noe av vår velstand og vår rikdom med resten av verden. Så er vi veldig opptatt av at når det gjelder de pengene som skal brukes på dette området, handler det ikke bare om å kvittere ut en sum penger, men om å treffe de menneskene som virkelig trenger det mest. Derfor har vi vært opptatt av, sammen med regjeringen, å hjelpe de aller fattigste, de som lever i de aller fattigste delene av verden. Det har vært vår politikk. Vi har i løpet av de årene som jeg har vært på Stortinget, hatt veldig mange rapporter som kontrollerer hvordan pengene blir brukt, og veldig mye av dette viser seg å nå fram og kan være med og gjøre en forskjell i folks hverdag. Så er det noe som ikke fungerer bra. Det må vi ta tak i og rette opp, slik at vi sikrer at pengene kommer til de rette, på en god, forsvarlig og trygg måte.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Vår regjering har gjort vurderinger opp mot juridisk kompetanse når det gjelder det spørsmålet Gjelsvik her tar opp, på jernbaneområdet. Vi har fått et svar som tilsier at i denne saken avgir ikke Norge noe suverenitet. Vi har fortsatt muligheter til å kunne sette egne rammer rundt den virksomheten som går på norske skinner, når det gjelder det som har med vær, klima og sikkerhet å gjøre, på alle andre områder. Så vi opplever at denne saken er godt klarert, og at vi i dette tilfellet ikke avgir suverenitet i strid med norsk grunnlov.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2020-10-05:
Når det gjelder vår innsats overfor barnefamilier, synes jeg vi har gjort mange gode, viktige tiltak nettopp for å ta vare på barn som vokser opp i fattige familier. Brillekutt kan være en utfordrende sak. Samtidig mener jeg at den måten som dette til slutt ble rammet inn på gjennom de korrigeringene som ble gjort, tar vare på barn med større synsproblemer og gjør at de fortsatt skal få dekket sine kostnader gjennom den offentlige ordningen. Vi opplever at en del av de andre justeringene er av mindre karakter, men fortsatt vil de med de største problemene – og dermed også de største utgiftene – bli tatt vare på av staten. Jeg håper at dette vil være den praksisen vi kan legge oss på også framover.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Arbeiderpartiet er sterkt bekymret for norsk barnevern og for barn som sviktes av storsamfunnet. Før Kristelig Folkeparti gikk inn i regjeringa, var de sammen med oss om den bekymringen. Kristelig Folkepartis kritikk er forstummet, til tross for at vi får sterke og skremmende historier fra og om enkeltbarn. De siste sju årene har vi mottatt en bunke av faglige rapporter som tydelig krever handling, og vi har stadig flere saker i EMD, som bekrefter inntrykket av et barnevern som fortjener bedre. Kristelig Folkeparti er rett og slett ikke til å kjenne igjen fra da vi sto sammen om å ville styrke barnevernet generelt og gi forrang til de ideelle institusjonene. Er representanten Grøvan tilfreds med at regjeringa bidrar til at forskjellene i samfunnet øker, og at innsatsen er sterkest for dem som har mye og mest, noe som også gjenspeiles i økt satsing på det kommersielle barnevernet?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Til tross for de gode intensjonene og den politikken som regjeringa fører, er det stadig flere som vokser opp i vedvarende fattigdom. Arbeiderpartiet vil ha et mer rettferdig samfunn, der forskjellene blir mindre og mulighetene større. Pandemien gir oss nå en ekstra forpliktelse til en ytterligere innsats for å hindre den utviklingen at stadig flere barn faller utenfor. Før Kristelig Folkeparti gikk inn i regjeringa, var de med på forslag som gikk i den retningen. Blant annet var de med på å øremerke stillinger til det kommunale barnevernet, altså flere trygge voksne for barn, som Grøvan var inne på, og de var også med på vårt forslag om å begrense kommersielle aktører i barnevernet, altså bruke pengene på en god måte til barna som trenger det. Nå ser vi et Kristelig Folkeparti som ikke er bekymret for flere øremerkede stillinger, og som ikke er opptatt av å øke den ideelle andelen i barnevernet. Mener representanten Grøvan at dette er bra for de mest sårbare barna i samfunnet vårt?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Neppe noe er mer inngripende i et menneskes liv enn det å bli fratatt barnet sitt. Nettopp derfor må vi gjøre det vi kan for å forsikre oss om at slik inngripen skjer på en rettssikker måte. Vi må ha et barnevern som bygger på rettssikkerhet, trygghet og tillit. De mange sakene i EMD den senere tid forsikrer oss ikke om at barn og foreldre med store problemer behandles sånn som vi ønsker. Arbeiderpartiet vil ha en ekspertgruppe som skal gjennomgå rettssikkerheten ved alle sider i barnevernet. Hva er det som gjør at statsråden og regjeringa stritter imot at vi får en sånn gjennomgang?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Nå er jeg litt usikker på hva som er vanskelig og ikke for regjeringa, for på den ene siden er det altså veldig vanskelig å kjøre et parallelløp med å se på rettssikkerheten, mens det ikke er vanskelig å kjøre et parallelløp og sette ned en NOU for institusjonsbarnevernet. Den motstanden skjønner jeg faktisk ikke. Det er også sånn at her har vi en tjeneste der ansatte, brukerorganisasjoner, foreldre og fagmiljøer har kommet med innspill på innspill, og så leser jeg i Fontene nå at statsråden sier at ja, vi vet mye om utfordringer, men vi trenger en NOU for å se hvordan det skal bli framover. Er det noen som har levert forslag til hvordan det bør være, er det nettopp ansatte, brukere og barna selv. I høringer her har de ikke gjort noe annet enn å levere gode forslag på hvordan det skal bli. Hvorfor må en NOU bare forholde seg til institusjonsbarnevernet, og hvorfor er det ikke viktig å se på rettssikkerheten generelt?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-10-05:
Da statsministeren i sin nyttårstale ønsket seg flere solskinnshistorier fra barnevernet, trodde mange på de fine ordene og de gode ønskene. Endelig skulle vanskeligstilte barn få en bedre hverdag. I forrige uke kom en ny rapport fra Riksrevisjonen, også den med flengende kritikk. Enda en gang svarer regjeringa at de jobber med forbedringer, at de planlegger en rekke aktiviteter og tiltak. De fine ordene klarer ikke lenger å dekke over at politikken de fører, ikke er bra for barn og familier i de mest sårbare situasjonene. Borgerlig politikk øker forskjellene, skaper større ulikhet og mer utenforskap. Barnevernet alene er god nok grunn til å skifte regjering, men også at vi nå øyner en samfunnsmessig glideflukt tilbake til det som en gang var: da forskjellene var formidable, da noen få godt stilte eide og rådde over det meste. Vi ser det gjennom at regjeringa velger almisser til jul når det blir for pinsomt å se køene ved Frelsesarmeen for mat og gaver, eller når sommeren nærmer seg, og det blir for mange familier uten råd til sommeraktiviteter. Et samfunn som deler ut gaver til verdig trengende – det er det nye borgerlige samfunnet. Koronakrisen har gjort vondt verre for mange. Høyreregjeringas statlige almissepolitikk for å bøte på forskjellene og ulikhetene som bare vokser, viser at vi trenger et sterkere fellesskap. Hvor mange flere barn må takke nei til å gå i gebursdag fordi de ikke har penger til å kjøpe bursdagsgave til klassekameratene sine, før regjeringa innser at skattekutt i milliardklassen ikke kommer disse barna og deres familier til gode, men bare øker forskjellene og er urettferdig politikk? Arbeiderpartiet vil gjøre arbeid til alle til jobb nummer én. Vi vil styrke velferdsstaten, og vi vil bruke de store pengene på å gjøre hverdagen tryggere og samfunnet mer rettferdig. Arbeiderpartiet mener dette må til dersom forskjellene i Norge skal bli mindre og mulighetene større – uansett hvem du er, og hvor du bor. Vi vil bygge opp et barnevern som tar vare på barns beste, som oppleves og oppfattes som rettssikkert, og som får tillit. Vi vil at en ekspertgruppe skal gjennomgå rettssikkerheten ved alle sider i barnevernet, at barnevernet skal driftes i offentlig og ideell regi, fordi barnevern ikke er egnet for kommersiell drift. Og vi vil bruke vår felles økonomi til å styrke barnevernet, ikke til økt fortjeneste i kommersielle selskaper. Regjeringa bidrar år for år til en utvikling der forskjellene mellom folk øker, der gapet mellom by og land forsterkes, der felles investeringer og eiendom selges og privatiseres, og der folk opplever utrygghet for jobb og på jobb. Det er både en gammeldags og en unorsk utvikling.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-10-05:
Noe av det mest alvorlige vi som folkevalgte i landets nasjonalforsamling kan gjøre, er å avgi suverenitet. Ved flere korsveier har Kristelig Folkeparti og Senterpartiet stått sammen når det har blitt fremmet forslag om å gjøre nettopp det, mot de forslagene. Da Høyre og Fremskrittspartiet i regjering – med finansminister Siv Jensen i spissen – foreslo suverenitetsavståelse på finansområdet, å legge det norske finanstilsynet inn under EU, stemte Kristelig Folkeparti og Senterpartiet imot. Ja, Kristelig Folkeparti fremmet endatil forslag om at en skulle be Høyesterett om å foreta en juridisk betenkning av suverenitetsavståelsen opp mot Grunnloven. Tilsvarende: Da Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre i regjering foreslo å legge vitale deler av norsk energi- og industripolitikk inn under EU, avgi suverenitet, legge oss inn under EUs energibyrå ACER, gikk Kristelig Folkeparti og Senterpartiet imot. Igjen foreslo man en juridisk betenkning. Vil Kristelig Folkeparti foreslå det samme også når det gjelder EUs jernbanebyrå?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Ei sak frå iTromsø sist veke viste korleis Ida Karoline og familien hennar har vorte ramma av vårens store brillekutt. Dei to sønene hennar på fem og to år må begge ha briller for å korrigera synsfeil. Konsekvensen av brillekuttet, som Kristeleg Folkeparti sørgde for, er at Ida Karoline no må leggja ut 11 000 kr, for så å fylla ut ein masse forskjellige skjema og søkja om å få pengane tilbake, noko som ikkje er heilt sikkert at ho får. Det er ganske heftig for ein småbarnsfamilie å leggja ut 11 000 kr i brillekostnader og ikkje veta om alt vert refundert. Er Kristeleg Folkeparti fornøgd med denne ordninga slik ho har vorte, og med sin eigen innsats overfor barnefamiliar?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-10-05:
Til å begynna med vil eg senda ei helsing til to kvardagsheltar som kjempar for bl.a. lærlingane i vektarstreiken, Jason og Kenneth, som kvar dag gjer ein viktig jobb for sikkerheita på flyplassen og danskebåten, men som akkurat no kjempar i ein viktig streik for ei låglønsgruppe. Etter sju år med høgreregjering ser me verkeleg resultata av Høgre sin politikk. Me ser eit brutalisert Nav som hiv folk ut i håpløysa, eller karantene, som det jo heiter. Barnefamiliar får ikkje dekt dei reelle kostnadene til verken tannregulering eller briller for dei ungane som treng det. Forskjellane aukar. Dei med lite har vorte betydeleg fattigare, mens dei med mykje har verkeleg kjent på kor mykje lettare den skatterekninga vart, utan at dette har skapt ein einaste arbeidsplass ekstra. Arbeidslivet har derimot vorte meir brutalt – ikkje veldig mykje for dei med høge løningar, men for reinhaldarar, vektarar, tømrarar, sjukepleiarar, butikktilsette og taxisjåførar har det ikkje vorte betre. Dei må framleis jobba deltid og kjempa om ekstravakter. Nokre av dei jobbar til og med delte vakter på laurdagar. Desse kvardagsheltane fortener så mykje meir enn ein klapp på skuldra og takk for at dei jobba ekstra i koronakrisa. Dei fortener meir velferd, betre tryggleik på jobb, betre løn med heile, faste stillingar. Me kan fortsetja denne rekkja – med ostehøvelkutt i offentleg sektor, kutt i fysioterapi til brannskadde og amputerte, pensjonistar som har mista fleire milliardar kroner i kjøpekraft dei siste åra, og kutt i arbeidsavklaringspengar og pleiepengar. Det siste punktet har me stort sett brukt heile perioden no på å retta opp igjen. Kuttrekkja er veldig lang etter kvart. Dette teiknar eit bilete av ei regjering som kjempar for dei rikaste, noko som går ut over dei som har lite, og som slit med å få kvardagen til å gå rundt. På denne måten har regjeringa verkeleg fått fart i forskjellsutviklinga. Forskjellane mellom dei som har lite, og dei som har mykje, er på eit historisk høgt nivå. Det er verkeleg ikkje ei suksessoppskrift for å få fleire med på laget eller for framtida. SV vil heller ha ein politikk for dei mange, ikkje for dei få. Me vil føra ein politikk som gagnar dei som tek dei tyngste løfta, dei som tener minst, og dei som treng ei utstrekt hand frå fellesskapet.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-10-05:
Vårt alternative statsbudsjett bærer veldig preg av at vi bruker skattesystemet for de store omfordelingene i samfunnet, og så bruker vi avgiftssystemet for å få til den grønne omstillingen som skal sørge for at dagens politikk også er rettferdig for framtidige generasjoner. Det vi gjør på skattesiden, er at vi flytter mye av skatten, kan man si, sånn at de som har lavest inntekt, får mindre skatt, og de som har høyere inntekter, får mer. Vi graderer også formuesskatten. Vi har et høyere bunnfradrag, mens det er høyere skatt på de største formuene. Til sammen ser vi at vi klarer å omfordele store penger gjennom måten vi bruker skattesystemet på. I snitt vil de med inntekt under 600 000 kr komme bedre ut med vårt opplegg. Vi har også sett på hvordan avgiftene rammer vanlige folk. Vi ser at selv om mange hever øyenbrynene over vår bruk av avgifter for å få til et miljøskifte, er det sånn at de fleste bare sitter igjen med 400 kr mindre; en vanlig familie med vanlig mengde flyreiser, kjøttforbruk og alt sitter igjen med 400 kr mindre i året.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-10-05:
Jeg tror jeg skjønner spørsmålet. Vi er veldig tydelige der til våre velgere, og våre velgere vet at det de får ved å stemme på Miljøpartiet De Grønne, er et parti som setter klima, miljø og natur først uansett. Det betyr at det er opp til f.eks. Arbeiderpartiet å levere nok tilbake i forhandlinger til oss, for hvis ikke føler vi oss forpliktet til å gå til den andre siden og ha samtaler der. Dette er en prosess. Hvordan vi posisjonerer oss, og hva vi velger å si om samarbeid, skal det være en prosess på i partiet nå fram mot jul, og som jeg er avventende til, men selv har jeg sagt at jeg opplever det som mer sannsynlig nå at vi snakker med Arbeiderpartiet først. En grunn til det er at vi har en situasjon på høyresiden hvor man har låst seg til Fremskrittspartiet, som det ikke er aktuelt for oss å samarbeide med.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-10-05:
Det veldig konkrete svaret på det er at vi har tatt til orde for en oljekommisjon, hvor partene i arbeidslivet skal sitte rundt bordet og være med på å bestemme hvordan omstillingen skal skje. Det som skiller oss fra egentlig alle andre partier, er at vi tydelig sier at vi ønsker en sluttdato. Det vil si at når vi setter oss ned med partene, ønsker vi at staten skal si at dette er det tidsskjemaet vi mener vi har for å få til denne omstillingen. Det forplikter staten noe voldsomt til store investeringer i grønt – til karbonfangst- og lagring, grønn skipsbygging og havvind, som vi har mye høyere ambisjoner for enn noe annet parti. Bare havvind alene kan gi 27 000 arbeidsplasser i Norge – hvis vi sammenligner oss med ambisjonene Storbritannia nå har, og hva de har vurdert at det gir av arbeidsplasser. Jeg mener det er veldig feil å tenke at de 150 000 arbeidsplassene skal tapes. Det kommer jo an på hvordan man gjør omstillingen. Det mest truende mot de arbeidsplassene er jo å la det være bare markedet som bestemmer. Det så vi i 2014 og 2015. Da tapte oljesektoren over 50 000 arbeidsplasser over natta, for det var ikke en politisk styrt, kontrollert avvikling av arbeidsplassene, men det skjedde over natta av markedet.