Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2013-04-23:
Jeg tror at alle i denne salen ønsker et mer brukerorientert helse- og omsorgstilbud med økt satsing på systematisk kvalitetsforbedring, en bedre pasientsikkerhet og ikke minst færre uønskede hendelser. Nettopp derfor er det faktisk gledelig at denne stortingsmeldingen omsider har kommet. Derfor skal vi i dag også koste på oss, synes jeg, å understreke at alle partier i denne sal erkjenner at noe må gjøres, og mange forslag fremmes også i denne saken. Det at vi også har andre løsninger i tillegg, er noe mer utålmodige og ikke minst ønsker mer handlekraft, er ikke til forkleinelse for de forslag og de ting som gjøres i meldingen, og det gis honnør for det. Vanligvis beskyldes opposisjonen for å gi et bilde av norsk helsevesen som ikke er riktig. Derfor er det veldig bra at denne meldingen inneholder en situasjonsbeskrivelse som bekrefter det de som jobber i helsevesenet, tilsynsmyndigheter, presse og ikke minst opposisjonen, har hevdet. Vi kan bl.a. lese: «Selv om norske helse- og omsorgstjenester er blant de beste i verden og sentrale rammebetingelser for å sikre systematisk kvalitets- og pasientsikkerhetsarbeid er på plass, er det fortsatt et betydelig rom for forbedringer.» «De viktigste utfordringene kan oppsummeres i følgende punkter: Kartleggingene av omfang av pasientskader viser at det er utfordringer knyttet til pasientsikkerhet. Helsetjenesteassosierte infeksjoner og uheldig legemiddelbruk er de vanligste årsakene til pasientskader. De nasjonale pasientundersøkelsene viser at pasientene gir dårlig skår på områder som ventetider, informasjon og koordinering mellom tjenestene. Tilsyn tyder på at det er mangelfull kvalitetsstyring og kontroll og at arbeidet med kvalitet og pasientsikkerhet er for dårlig forankret i ledelsen. Det er behov for å utvikle systemer og kulturer for å lære av feil. Det er til dels store variasjoner i tilbudet, i diagnostikk og behandling av like tilstander. Det er behov for mer kunnskap om kvalitet og sikkerhet i tjenesten.» Med den situasjonsforståelsen, som er bra, blir jeg litt skuffet når regjeringens svar er preget av ord og uttrykk som: systematisere, videreutvikle, sette på dagsordenen, styringsdialog, sende på høring, vurdere endringer, stimulere til, legge enn plan, utrede etablering, samordne, publisere og gjennomgå. Dette er noen av de ordene som går mest igjen i meldingen. Det er dessverre lenger mellom ord som «sørge for», «handle» og «endre». For å bedre kvalitet og pasientsikkerhet trengs det faktisk handling og ikke bare styringsdialog, stimulans, vurderinger og utredninger. Ja, kanskje handling hadde vært bedre enn de vrengebildene som vi ser fra regjeringen når de omtaler borgerlig politikk, noe vi har sett – ikke minst sist helg. Når man i en så viktig sak som denne, i et land med lange helsekøer og lange ventetider, er mer bekymret for en teoretisk mulighet for overbehandling, er det kanskje ikke så rart at vi ikke får gjort noe med helsekøene. Det er dessverre så ille at man gleder seg til valgkampen, hvor man kan fortelle om denne regjeringen som så tydelig understreker at de ikke vil gjøre noe for dem som står i kø. Jeg er ganske sikker på at den kvinnen som har ventet i tre år på å få rekonstruert brystet etter en kreftoperasjon, eller den som har ventet i to år på ablasjonsbehandling, ikke kjenner seg igjen i Arbeiderpartiets frykt for overbehandling i norsk helsevesen. Det kan tidvis se ut som om Arbeiderpartiet befinner seg i en helt annen verden, langt borte fra den virkeligheten som mange norske pasienter opplever. Jeg har passert 50 år og er etter hvert blitt en voksen mann. Jeg har, som veldig mange andre i dette landet, veldig mye å takke norsk helsetjeneste for. Uten fremragende fagfolk og en rivende medisinsk utvikling ville ikke jeg fått hjertetransplantasjon, og dermed hadde jeg måttet takke for meg mens jeg ennå var i 40-årene. Nettopp fordi jeg vet hva det vil si å være avhengig av norske leger og norske sykepleiere, være avhengig av god medisin, innovativ legekunst, forskning osv. blir jeg litt opprørt når deres varselrop blir neglisjert av regjeringen – som man tidvis ser. Jeg skulle funnet meg i det dersom regjeringen bare avviste oss i opposisjonen, men den arrogansen som tidvis vises overfor gode fagmiljøer, opprører meg, og det opprører også norske pasienter og ikke minst norsk helsepersonell. Denne debatten burde handle om konkrete tiltak for å bedre kvaliteten og sikkerheten for pasientene. Det første vi da burde gjøre, er å lytte til alle fagfolkene. Når legene klager på at for stort byråkrati hindrer nødvendig pasientkontakt, bør det tas på alvor, særlig når vi vet at legene i dag bruker 46 pst. av sin tid på aktiv pasientbehandling. Da er det mye å gå på. Fremskrittspartiet står bak ni forslag som ville forbedret denne meldingen, ikke minst gjøre den mer forpliktende. Tidligere har Fremskrittspartiet fremmet en rekke representantforslag som ville bidratt til det samme. Jeg viser til forslagene rundt havarikommisjonen og sterkere pasientrettigheter i den forbindelse. Fremskrittspartiet har også foreslått en total gjennomgang av styringen av sykehussektoren for å kartlegge svakhetspunkter og dermed legge grunnlaget for å sette inn konkrete tiltak nettopp for å rette på denne situasjonen. Også i dag foreslår opposisjonen nye tiltak, og representanten Høie har gått igjennom mange av disse. Et av forslagene som jeg vil trekke fram, er forslaget om en ISO-sertifisering av norske sykehus og en godkjenningsordning av private aktører som skal levere helsetjenester på vegne av det offentlige. Det er to forslag jeg hadde håpet hele denne salen kunne stemt for i dag. Altfor mange nordmenn dør i trafikken. For å forbedre veisikkerheten har man bl.a. satt ned en havarikommisjon med ekspertise som rykker ut ved alvorlige veiulykker. I 2011 døde 168 mennesker på norske veier. Til sammenligning døde over 2 000 mennesker av uheldige hendelser i helsesektoren – som man anslår kunne vært unngått. Det er altså mer enn ti ganger så mange som i trafikken. Siden 2000 har man gjennom målrettet arbeid klart å redusere antallet drepte i trafikken med nesten 40 pst. Da er det et stort spørsmål for meg hvorfor ikke regjeringen ønsker å trekke på de vekslene og de gode erfaringene fra transportsektoren for å bedre læringseffekten i helsetjenesten. Dette er en unnlatelsessynd som jeg tror velgerne kommer til å si klart fra om i september. Noe av det som har gjort mest inntrykk på meg i de årene jeg har sittet på Stortinget, er pårørende som har mistet sin kjæreste som følge av sykehustabber. Representanten Høie var også innom det. Mye tyder på at denne regjeringen ikke har møtt så mange av disse menneskene som jeg hadde håpet, for det hadde måttet få større konsekvenser for regjeringens politikk. En målsetting som i alle fall et samlet storting burde stå bak, er satsingen på et nasjonalt IKT-system som helsetjenesten er pålagt å implementere. Dessverre er det bare Fremskrittspartiet som står bak et slikt forslag i dag. Erfaringene vi har høstet med lokal bestemmelse av denne typen løsninger, har dessverre gitt oss ganske elendige resultater. De mest moderne sykehusene i Europa oppnår 7 – altså det høyeste nivå – på HIMMS-skalaen. Det er den man fastsetter teknologinivå på IKT i sykehusene etter. Til sammenligning oppnår de fleste norske sykehus mellom 0 og 2 på den samme skalaen. Slik kan det faktisk ikke fortsette. Fremskrittspartiet ønsker en forpliktende plan for innfasing av et nytt og moderne IKT-system for hele helsetjenesten. De forslagene som forkastes av regjeringspartiene i dag, kan og bør bli gjeldende politikk allerede om noen måneder. Skjer det, får vi høyere kvalitet, bedre pasientsikkerhet, reduserte ventelister og raskere behandling. Jeg vil med dette ta opp forslagene fra Fremskrittspartiet.