Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2014-05-22:
Sykehusstrukturen i Norge ble til for over 100 år siden. Siden den gang har legevitenskapen vært i rivende utvikling. Det er derfor helt naturlig og nødvendig med omstillinger og strukturendringer for å bedre pasienttilbudet. Stortinget bestemte i 2002 at staten skulle overta eierskapet til sykehusene. Sykehusene ble underlagt profesjonelle foretaksstyrer i fem foretaksregioner. Det viste seg snart at det var uheldige grensedragninger og strukturelle utfordringer mellom helseregion Sør og helseregion Øst, særlig ved sykehusene i hovedstaden. Sykehusmessig var hovedstaden egentlig delt i to, den såkalte Berlinmuren. Hensikten med sammenslåingen av disse to regionale foretakene, som Stortinget bestemte, var at det skulle føre til bedre ressursutnyttelse, effektivitet og samordning i hovedstaden. Kvalitet i helsetilbudet var målet. Sammenslåingen og omstillingen som fulgte i kjølvannet av den, var krevende og svært utfordrende for sykehusene. Omstillingsprosessen har vært behandlet i Stortinget, og mange kritiske spørsmål har vært reist i saken. Riksrevisjonens rapporter og revideringer har avdekket at eier ikke tok tilstrekkelig hensyn til kjente utfordringer i en så komplisert og stor prosess. Dette gjaldt forhold som spredte lokalisasjoner av sykehusene, ulike IKT-løsninger, ikke tilstrekkelige økonomiske rammer og at enkelte omstillinger var avhengige av at andre var utført. Opposisjonen i Stortinget var kritisk til hvordan selve prosessen ble gjennomført. Man var spesielt opptatt av om pasientsikkerheten og tilstrekkelig kapasitet i pasienttilbudet ble ivaretatt. Helse- og omsorgsminister Bent Høie har tatt tak i dette. Det er nå igangsatt en rekke prosjekter for å evaluere omstillingsprosessen og hente ut kunnskap. Jeg vil spesielt trekke fram tre store arbeider: Helse Sør-Øst har igangsatt arbeidet med å kartlegge kapasitetsbehovet i hovedstadsområdet på både kort og lang sikt. Det skal omhandle både somatikk, psykisk helsevern og tverrfaglig spesialisert rusbehandling. Vi ser fram til SINTEF-rapporten i juni. Oslo universitetssykehus har også tatt initiativ til prosjektet «Renewing hospital organization», som har som formål å trekke lærdom av fusjonen. Prosjektet har fått midler fra Forskningsrådet og har en referansegruppe fra tunge universitetsmiljøer i både Danmark og Sverige. Jeg vil også nevne «Evaluering av omstillingsprosessen i Helse Sør-Øst. Kunnskapsgrunnlag for videre utvikling frem mot 2020». Det er et treårig stort prosjekt med mange delprosjekter. Formålet er å styrke kunnskapsgrunnlaget i omstillingsprosesser. Dette er bra. Under høringen i saken var to instanser til stede, Den norske legeforening og administrerende direktør i Oslo universitetssykehus. Legeforeningen var opptatt av å løse kapasitetsproblemene. Ønske om stedlig ledelse og reorganisering av sykehuset sto på agendaen, likeledes dimensjonering av sykehuset. Administrerende direktør ved OUS var opptatt av å trekke lærdom av prosessen og har derfor satt i gang det omtalte, omfattende evalueringsprosjektet som også skal se på organisering og framtidige utfordringer for sykehuset. Det er altså en rekke evalueringer og omstillingsprosesser som er igangsatt. Vi mener nå at det ikke er formålstjenlig med en ny ekspertvurdering av hovedstadsprosessen og en ny plan for videre omstilling. Vi mener at det nå ivaretas i de arbeidene som pågår. Jeg vil spesielt trekke fram det prosjektet ved OUS hvor man skal ha med brukerrepresentanter og ansatte, og man skal ha erfaringskonferanser underveis, sånn at man får en fortløpende læring av prosessen.