trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-12:
På dette området mener jeg det er snakk om ambisjoner på et helt annet nivå enn andre politiske ambisjoner. For jeg mener at ambisjonene våre ikke kan være noe annet enn at så lenge det går ett eneste barn i Norge og gruer seg til å gå på skolen fordi han eller hun blir mobbet, har vi ikke nådd målet vårt. Så kan man godt diskutere om det er realistisk eller ikke, men vi kan ikke ha lavere ambisjoner enn som så. Dette er en sak hvor makrotallene ikke passer med alle de gode historiene ute på skolene. Det gjøres veldig mye godt arbeid, men tallene viser at mobbingen ikke går ned. Nå er det satt ned et utvalg av den forrige regjeringen – Djupedal-utvalget – som skal gå gjennom deler av mobbepolitikken. Problemet er at det utvalget skal levere i 2015, mens det er en del av de statlig støttede mobbeprogrammene hvis tid går ut i 2014. Det er ting vi er nødt til å gjøre noe med, slik at vi ikke blir stående uten statlig støttede mobbeprogrammer, og så er vi nødt til å gå inn på det aller viktigste, nemlig rektorledelse og skoleledelse, og styrke innsatsen der.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-12:
Det var et stort og viktig spørsmål å besvare på 1 minutt. La meg bare aller først si at jeg aldri har – håper jeg – harselert med frukt- og grøntordningen. Jeg har heller aldri harselert med kulturskoletimen. Jeg hadde selv seks veldig gode år som kulturskoleelev i Porsgrunn. Det jeg har sagt, er at det finnes noe som er viktigere å prioritere. Når vi bl.a. ser at resultatene fra PISA-undersøkelsen viser at vi har en reell nedgang i matematikkresultater, må vi styrke det som er aller viktigst i skolen, og det er læreren. Det betyr ikke at en kulturskoletime i skolefritidsordningen ikke kan være fint, det betyr heller ikke at frukt og grønt ikke kan være fint, det betyr bare at det aller viktigste er å bruke penger på læreren. Det gjør denne regjeringen – 300 mill. kr mer enn forrige regjering. Nå har de forrige regjeringspartiene kommet etter, og det er jeg glad for. Så er det veldig mye som spiller inn for at elevene skal kunne lære på skolen. Mobbing og erting er en ting, læringsmiljø, hvor det heldigvis er forbedringer nå, er viktig, skoleledelse, kommunen som skoleeier, tidlig innsats – alle disse tingene er viktige, og vi prioriterer også veldig mye av det i budsjettet. Men den største og viktigste prioriteringen er et nytt lærerløft.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-12:
Målet er at vi skal få flere av dem til å ønske å bli kvalifiserte lærere. Da tror jeg vi må angripe problemstillingen fra flere innfallsvinkler. For det første er det et mål at vi skal øke prestisjen til lærerutdanningen enda mer, slik at vi kan få enda flere studenter til å ønske å søke der. Vi burde – og det vet jeg Venstre har vært opptatt av – lage en plan for å se på hvordan man kan få dem som har jobbet lenge som vikarer i skolen, til å ønske å ta den formelle utdannelsen de trenger for å bli lærere. Det er mye forskjellig – noen kan f.eks. ha en ingeniørutdannelse eller en bibliotekarutdannelse, og så trenger de bare pedagogikk og kanskje fordypning i noen fag eller noe sånt for å kunne bli lærere. Så det er det mulig å jobbe med. Jeg mener også at skolene, kommunene og fylkene må være veldig bevisste på at veldig mye av dette kan de kanskje løse gjennom å bruke lærere som er på skolen fra før. Det er også en innfallsvinkel. Det siste er at vi vet at mange lærere ikke jobber i skolen, så hvis vi klarer å lokke flere av dem tilbake, om enn bare som vikarlærere i perioder, vil det kunne bøte på problemet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-12:
Nå er det ingen hemmelighet at denne regjeringen tok ut elleve måneders studiestøtte, og så kom det et vedtak i Stortinget som sa at vi skal både øke studiestøtten, se på økning av lengden og gå gjennom studentenes levekår. Det vi vet om det, er bl.a. at de siste åtte årene har studentene sakket akterut sammenlignet med norske lønnsmottakere hvert eneste år, rett og slett fordi de ikke har fått noen større økning enn prisstigning. Det betyr at mens folk flest har fått bedre råd, har studentene forholdsmessig sakket akterut hvert eneste år de siste åtte årene. Det er det ene. Det andre, det vi vet litt mindre om, er f.eks. forholdet mellom studiekvalitet og studiefinansiering. Det finnes forskning på det, og det finnes også norske tall på det, men der er det fortsatt mye mer som er interessant å vite. Det siste er totalen av studentenes økonomiske situasjon – for veldig mange studenter jobber jo noe ved siden av, og mange får også hjelp fra annet hold. Så det vil det også være interessant å kartlegge. Men løftet om en bedre studiefinansiering enn det man fikk de foregående åtte år, står fast.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-12-12:
Det har vært flere spørsmål her om landbruksforskning. Jeg fikk ikke et slikt spørsmål i min spørrerunde, så jeg tenkte jeg skulle adressere det nå. Departementet har oversikt over hele forskningsbudsjettet. Totalt var økningen innen forskning på ca. 0,5 mrd. kr sammenlignet med det foreslåtte budsjettet. I budsjettforliket i Stortinget lå det inne noen reduksjoner for landbruksforskning – ca. 34 mill. kr i to bolker. Det var altså ikke en nedgang i forskningsinnsatsen generelt – her var det en kraftig oppgang – men i den forskningsinnsatsen som lå under Landbruksdepartementets budsjett. I budsjettforliket med Kristelig Folkeparti og Venstre i Stortinget ble det 30 mill. kr til landbruksforskning. Dette burde med andre ord ikke volde den store bekymringen. Jeg har lyst til å benytte anledningen til å takke for en god debatt. Jeg tenkte jeg ikke skulle si noe som forlenger debatten, men rett og slett si at jeg synes det har vært en god debatt. Og jeg ser med glede på at flere slutter seg til regjeringens forslag om etter- og videreutdanning, lærlingtilskudd og forskningsløft. Det setter regjeringen selvfølgelig pris på.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-12-12:
Jeg er veldig glad for å få dette spørsmålet fra representanten Martin Henriksen, for det gir meg mulighet til å oppklare det som åpenbart er en misforståelse. I det nye Nærings- og fiskeridepartementet fra nyttår er vi to statsråder, men vi har ett sett med felles fagavdelinger. Det betyr at jeg har samme tilgang til og samme mulighet til å påvirke og bli betjent av det som er den nye forsknings- og innovasjonsavdelingen i det nye Nærings- og fiskeridepartementet. Jeg mener det er en vinn-vinn-situasjon at vi får til denne koblingen nå for en fiskerinæring som er i ferd med å bli stor, stor industri i Norge, vi kommer tett på virkemidlene, vi får en stor og effektiv forsknings- og innovasjonsavdeling, og vi får ikke minst nærkontakt med handelspolitikken, som er helt avgjørende for at vi skal få god markedsadgang og gode handelsavtaler som også bygger opp under den næringen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-12-12:
Jeg prioriterer forskning. Vi har da også lagt fram et budsjett som betyr at bevilgningen til marin forskning er økt med 55 mill. kr. Det gir oss en stor og bred forskningsinnsats innenfor dette fagfeltet sånn som det er i dag. Det satses på hvitfisk, det satses på havbruk, og det satses på miljøpåvirkninger. Det satses i det hele tatt på forskning på bred front for at dette er en næring som vi skal greie å løfte videre. Altså: En seksdobling av verdiskaping innenfor marin sektor kommer ikke uten en solid forskningsinnsats. Jeg synes egentlig det er ganske frimodig at man står her og kritiserer det som faktisk er økte forskningsbudsjetter, mens den forrige regjeringen ble mest kjent for at de innvilget seg et hvileskjær innen forskning.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-12-12:
Det er et helt riktig grep å slå sammen Næringsdepartementet og Fiskeridepartementet. Det gir denne næringen ny oppdrift, det gir den en tett påkobling til en mye større innovasjons- og forskningsavdeling og til et helt annet apparat for å analysere det som er viktige grunnforutsetninger for næringen videre. Man kommer ikke utenom at her ligger det påplussinger til forskning på svært mange viktige områder. Så vises det her til at det er kutt – altså et kutt på 4 pst. i bevilgningene til Fiskeridirektoratet. Det er ikke mer enn man må kunne forvente, at man også i statlig sektor skal effektivisere, jobbe mer effektivt i sin hverdag. Det kommer ikke til å påvirke det som er de store, tunge satsingene innenfor overvåkning og innenfor kontroll. Vi mener at vi har laget et opplegg for 2013 som ivaretar de hensynene som må ivaretas hvis vi ønsker å bygge stein på stein – å bygge denne næringen seks ganger så stor, som jo dette huset mener, innen 2050.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-12-12:
Jeg må igjen berolige opposisjonen og representanten Trond Giske med at det er altså ikke sånn at fiskeriministeren «strippes» for forskningsmessig ansvar. Det er faktisk sånn at fiskeriministeren kommer til å ha det konstitusjonelle ansvaret for forskning, for de instituttene og for de organene som er helt sentrale virkemidler på området innenfor fiskeriområdet. Så jeg skjønner ikke hvor man har det fra at ikke fiskeriministeren også i fremtiden skal være utrustet med de verktøyene som er nødvendige for å sikre at vi har det fokuset og får det trykket på forskningen og innovasjonen på dette området som er nødvendig for å utvikle næringen videre.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-12-12:
Jeg skjønner at representanten Tingelstad Wøien og opposisjonen er uenig i noen av de disposisjonene som regjeringen har gjort i forskningsbudsjettene og opplegget for neste år. Det får så være. Men jeg føler meg veldig trygg på at vi både har en større satsing enn den forrige regjeringen, at vi har en enda bedre vektlegging av den næringsrettede forskningen, at vi er tydelige på at vi har viktige satsinger som vi skal realisere i årene fremover, og ikke minst at vi har en regjeringsplattform som er langt mer ambisiøs enn den som foregående regjering hadde på dette området.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-12-12:
Det er, som jeg allerede har svart, fiskeriministeren som skal være og som fortsatt blir konstitusjonelt ansvarlig for de forskningsinstituttene og for de forskningsområdene som er de sentrale verktøyene på fiskeriområdet. Så la det ikke herske noen tvil om at det fortsatt er fiskeriministeren som skal ha det fulle og hele ansvaret for å sikre at denne næringen får den oppdriften den trenger, og den satsingen på forskning den trenger, i årene fremover.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Vi hører og leser uttalelser av landbruksministeren. Det skal satses på landbruket. Det skal være livskraftig og dynamisk, og det skal moderniseres og forenkles. I Sundvolden-plattformen står det: «Regjeringen vil skape et levedyktig landbruk ved å styrke mulighetene for verdiskaping.»(…)(…) (…) (…) Og videre: «Landbruket viderefører lange mattradisjoner, og skal ha som hovedoppgave å levere trygg kvalitetsmat. Norsk landbruksproduksjon tåler konkurranse på kvalitet fra andre land.»(…) (…) Med bakgrunn i dette: Kan noen i regjeringa forklare meg hvorfor de synes det er en god idé å redusere bevilgningene til landbruksforskning? I replikkordskiftet tidligere i dag tror jeg representanten Vinje sa at det var en misforståelse at det kuttes til landbruksforskning, men at det derimot skulle satses stort. Noen minutter etterpå innrømmet representanten Thorsen kuttet til landbruksforskningen, men Thorsen begrunnet kuttet med at forskningsmidlene nå skal spisses inn mot det som virker. Det hadde vært fint om Stortinget kunne fått en nærmere forklaring på hva det er som virker. I tilleggsproposisjonen kan vi under Landbruks- og matdepartementet lese om kutt i støtte til fagsentrene for Bioforsk, at Norges forskningsråd får et kutt innen landbruk- og matområder, at det blir kutt i tiltak til kunnskapsformidling om bærekraftig landbruk, naturmangfold og redusert forurensning, og at det blir kutt for Norsk institutt for landbruksøkonomisk forskning og Veterinærinstituttet på Ås. Videre blir det kutt for Norsk institutt for skog og landskap, som arbeider med kunnskapsutvikling og formidling om arealressurser, skog og landskap. Og som om ikke det er nok, kuttes det også i bevilgningene til Mattilsynet. Forskningsinstitusjonenes Fellesarena sa under høringene at kuttene ville gå ut over forskning på nye produkter, teknologi, omstilling og effektivisering innenfor landbruksområdet. Det hadde vært fint å få vite litt mer om hva Vinje refererer til i det hun har snakket med statsråd Listhaug om når det gjelder satsingen på dette. Og til representanten Thorsen: Hva er det som skal spisses? Jeg finner svært lite om det i proposisjonen. Til slutt til studiestøtte. I et replikkordskifte i dag var representanten Nybø fra Venstre krystallklar på at Venstre var for elleve måneders studiestøtte, og Kristelig Folkeparti er i samme gata. I erklæringsdebatten oppfordret statsminister Solberg alle i denne sal til å stemme for det de er for, men i dag skal altså Kristelig Folkeparti og Venstre stemme imot noe de er for.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2013-12-12:
For å sikre konkurransekraften og høy produktivitet trenger landet vårt gode fagfolk i alle deler av arbeidslivet. Det er viktig. Samtidig ser vi alle sammen at den største utfordringen vi står overfor i skolesektoren i dag, er frafallet, og særlig frafallet på yrkesfagene i videregående skole, med alle de konsekvensene det har for den enkeltes mestringsopplevelse og muligheter videre i livet. Dette har vært behørig omtalt i debatten, men jeg vil allikevel benytte anledningen til å understreke, noe som også Kent Gudmundsen tok opp i sitt innlegg, den betydelige innsatsen som regjeringas budsjettforslag legger opp til på dette området. 114 mill. kr ekstra betyr mye. Det må være et tankekors for de rød-grønne at det måtte en borgerlig regjering til for å legge et ekstra trykk på dette yrkesløftet. Økt lærlingtilskudd, en ny ordning for å stimulere flere bedrifter til å bli lærebedrifter og ekstra bevilgninger til opplæring av lærlinger og kandidater med spesielle behov, er kjærkomne virkemidler for å styrke lærlingutdanningen. I håndverkerforeningen i min hjemby, Kristiansand, fikk vi for et par uker siden veldig klar tilbakemelding om at regjeringa tar et godt skritt i riktig retning. Det samme hører vi fra skoler og næringsliv over hele landet. Når den borgerlige regjeringa viser vilje til å prioritere dette området, er det i tråd med valgløfter og varslet politikk. Det gir tillit. Det er særlig grunn til å trekke fram regjeringas forslag om de 10 mill. kr ekstra i tilskudd til bedrifter som tar inn lærlinger med særskilte behov. Dette er de lærlingene det kanskje er vanskeligst å få plass til, og det er kanskje også dem som har mest behov for plass. Et annet av regjeringas forslag som har fått god mottakelse i skole og i næringsliv, er den nye ordningen med tilskudd til nye lærebedrifter som er foreslått. Når en av tre norske bedrifter vurderer å ta inn lærlinger, men av ulike grunner ikke har gjort det, ser vi at det er nødvendig med incentiver. Jeg har selv hatt ansvar for lærlinger i bedrifter jeg har ledet, og vet at terskelen kan være høy. Samtidig har vi god dokumentasjon på at frafallet blant elever som har læreplass, er dramatisk mye lavere enn blant dem som ikke får plass. Derfor er gode incentivordninger for å få flere lærebedrifter viktig. Jeg har et stort håp om at dette er et område som kan videreutvikles i årene som kommer. Denne regjeringas offensive satsing på yrkesfag kommer ikke et øyeblikk for tidlig.
Thorhild Widvey (Høyre), 2013-12-12:
Jeg tror det først og fremst er slik at når vi nå skal gå gjennom denne store reformen – om skille mellom stat og kirke – som det er bred enighet om i Stortinget, tror jeg det er veldig viktig at vi stoler på at de kirkelige institusjonene, altså Kirkemøtet, også er en vesentlig del av det arbeidet som nå skal gjøres. Vi skal gjøre vår jobb med tanke på de forenklingene som trengs, og jeg kommer til å være i en veldig god dialog med Kirkerådet i den forbindelse for å få de signalene som er viktig å ta med seg. Dette med at arbeidsgiveransvaret for prestene og andre kirkelig tilsatte skal overføres til et eget rettssubjekt, tar selvsagt litt tid å utrede, men jeg tror det er svært viktig at dette gjøres i samarbeid med de kirkelige institusjonene vi har.
Thorhild Widvey (Høyre), 2013-12-12:
Jeg vil takke for spørsmålet og ikke minst for at arbeidet i Stortinget i forbindelse med budsjettet også har bidratt til at vi har fått mer midler til trosopplæring. Økninger på 80 mill. kr i 2014 er nettopp med på å bidra og legge til rette for at alle menighetene i Den norske kirke nå skal kunne innlemmes i denne reformen. Det synes jeg er veldig positivt. Spørsmålet om videre bevilgninger får vi ta opp på vanlig måte og komme tilbake til i forbindelse med de kommende budsjett. Jeg har lyst til å understreke at regjeringen synes det er svært viktig å fokusere på dette. I regjeringsplattformen har vi sagt at vi skal videreføre støtten til trosopplæring. Jeg kommer også til å bidra til det.
Thorhild Widvey (Høyre), 2013-12-12:
For det første har jeg lyst til å si at kirkebyggene kanskje hører til våre viktigste kulturhistoriske bygninger. Av landets 1 620 kirkebygg er det nær 1 000 kirker som er utpekt som kulturhistorisk verdifulle. Jeg er veldig glad for at regjeringen har sagt at vi vil bidra til et nasjonalt løft når det gjelder nasjonalt sikringsarbeid av fredede og verneverdige kirkebygg. Hvilken form dette skal være i, får vi anledning til å komme tilbake til. Jeg tror også det er veldig viktig å si at med den nye rentekompensasjonsordningen er forholdene lagt til rette for at man kan bedre innsatsen når det gjelder istandsetting og rehabilitering av kirkebygg. Vi håper det også kan bidra til at Stavanger kommune, som har et særskilt stort ansvar for dette, kan være med på å bidra til at også domkirken i Stavanger kan bli ivaretatt.
Thorhild Widvey (Høyre), 2013-12-12:
Dette med KRLE og hva som skal være i skolen, er det kunnskapsministeren som har ansvaret for, og som er rette vedkommende til å svare på det. Men så må jeg understreke at der kulturministeren har ansvaret, er på området tros- og livssyn. Vi kommer i hvert fall til å sørge for at den gode dialogen med de ulike miljøene opprettholdes og styrkes i årene som kommer.
Thorhild Widvey (Høyre), 2013-12-12:
Jeg er gjort kjent med Kirkemøtets vedtak når det gjelder å sette i gang den utredningen, og vi er i gang med den utredningsreformen, den forvaltningsreformen, og utreder det. Vi kommer til å se på konsekvensene av kirkemøtevedtaket, og saken er av en sånn karakter at det er ulike instanser som skal høres før vi kan trekke endelige konklusjoner i den. Det gjelder ikke minst de kirkelige instansene selv. Men jeg vil definitivt komme tilbake til Stortinget med saken når tiden er inne for det. Det er veldig viktig for meg at det brede flertallet som sto bak dette vedtaket, også blir informert, og at de er med i den videre prosessen. At vi skaper den konsensusen som allerede har vært, er veldig viktig.
Thorhild Widvey (Høyre), 2013-12-12:
Som jeg sa i mitt forrige innlegg, mener jeg at når det gjelder hvordan man skal følge opp de ulike livssynene og religionsundervisningen, inkludert det som har med den kristne forståelsen å gjøre, er det kunnskapsministeren som har ansvar for det og vil kunne svare på det spørsmålet siden. Men jeg har lyst til å understreke at regjeringen er veldig opptatt av at vi selvfølgelig skal legge forholdene godt til rette for at også andre trossyn enn det kristne får anledning til å få plass i det norske samfunnet. Jeg kommer til å opprettholde gode kontakter med de ulike tros- og livssynsmiljøene både på nasjonalt og lokalt nivå i årene som kommer.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
En av de store utfordringene vi står overfor, er frafallet i videregående opplæring og utfordringen med å rekruttere flere til yrkesfagene. I framtiden er vi avhengig av enda flere dyktige fagarbeidere som kan bygge landet og forbedre velferdsstaten vår. I dag søker halvparten av elevene seg til yrkesfaglige utdanningsprogrammer, men det er bare 15 pst. av det totale elevkullet som fullfører med fag- eller svennebrev, eller med yrkeskompetanse. Derfor er det bra å øke lærlingtilskuddet, og jeg er glad for at et enstemmig storting går inn for det i dag, men vi må også legge til rette for motivasjon og mestring underveis og fram til elevene går ut i lærlingperioden. Derfor la jo også den rød-grønne regjeringen fram en egen stortingsmelding som fokuserte på fag- og yrkesopplæringen. Det skulle bli mer fleksibilitet og mer yrkesrettet opplæring: Vi har yrkesrettet fellesfagene, man gir mulighet for tidligere spesialisering i lærefagene, og hvert fylke har en skole som skal være et fyrtårn for yrkesretting. Det er signert en ny samfunnskontrakt med partene i arbeidslivet som skal skaffe flere lærlingplasser. Den forrige regjeringen satte i gang Ny GIV, som skal være en nasjonal dugnad for å øke gjennomføringen i videregående opplæring. Det ble i forrige periode lagt til rette for vekslingsmodeller, slik at elevene tidligere – og oftere – kunne komme seg ut av klasserommet og inn i bedriftene for å sette teori og praksis i sammenheng tidligere i utdanningen. Det vil bidra til mer læring og bedre motivasjon. I tillegg vet vi at veldig mange skoler ikke har det riktige utstyret, og derfor sa den forrige regjeringen at vi må få i gang en nasjonal gjennomgang av utstyrssituasjonen for yrkesfagene. Jeg regner med at den nye regjeringen kommer til å følge opp det, og jeg er også glad for at man øker utstyrsstipendet. Jeg synes det er veldig bra at vi har fått en blå-blå regjering som viderefører vår satsing på fag- og yrkesopplæringen, men forskjellen mellom oss og regjeringen er at vi gjennomfører disse satsingene uten å kutte i andre tiltak i skolen eller øke bruken av oljepengene. Forskjellen er at vi har råd til en helhetlig innsats i skolen. Representanten Vinje fra Høyre sa i replikkordskiftet at politikk handler om å prioritere. Jeg synes det er lite framtidsrettet å gå på epleslang i ungdomsskolen og å kutte ut ambisjonen om 11 måneders studiefinansiering for å finansiere skattekutt i milliardklassen. Jeg synes det er en dårlig kunnskapspolitikk å gjøre full retrett i barnehagesatsingen – for den er viktig for likestillingen, arbeidslinja, valgfrihet og for tidlig innsats. Men det er en ærlig prioritering å velge skattekutt. Vi mener bare at det er en feil prioritering.
Tor Arne Bell Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Stoltenberg-regjeringen løftet fram nordområdepolitikken som sitt viktigste strategiske satsingsområde i utenrikspolitikken, og Solberg-regjeringen understreker nordområdenes betydning og at satsingen skal fortsette. Ut fra mitt perspektiv – kall det gjerne et nordområdeperspektiv – bør nordområdepolitikken bygge på for det første kunnskap- og kompetansebygging, for det andre næringsutvikling, og deretter infrastruktur og sikkerhet og beredskap. Disse fire elementene henger selvfølgelig nøye sammen. Kompetansemiljøenes rolle er særlig viktig for å skape ny virksomhet i store vekstsektorer, som sjømat, mineraler, reiseliv, industri, energi og petroleumsvirksomhet, samt en mer offensiv klimapolitikk. Regjeringen har signalisert at en i løpet av høsten 2014 vil legge fram en langtidsplan for forskning og høyere utdanning. Det er avgjørende at nordområdene blir tungt vektlagt i en slik melding. En helhetlig satsing på kunnskap, næringsutvikling, infrastruktur og sikkerhet og beredskap er ikke en oppgave for én enkelt aktør. Dersom det nordnorske perspektivet skal bli ivaretatt, må det settes et nordnorsk stempel på den nasjonale nordområdepolitikken. Landsdelens universiteter og høyskoler må bidra til å sette det nordnorske fotavtrykket, og ett element i dette vil være å sørge for at de nye universitetene får samme finansieringsmodell som de eksisterende. Bekymringen jeg vil signalisere, er at jeg frykter at en satsing på sentrale områder i nord skal bli betraktet som distriktspolitikk. Det vil i så fall være en feilslutning fra regjeringens side. Det som utgjør potensialet for nasjonen, er at de nordnorske miljøene får anledning til å bidra til den nasjonale politikken. Alternativet er å være mottaker av fellesgoder. Vi fra nord vil i stedet være bidragsytere – og helst premissleverandører. For å få dette til må noen tenke nytt, på nytt – åpne for nye ideer og åpne opp for utvikling og innovasjon. I dette tilfellet er det et politisk ansvar som hviler på regjeringen Solberg. Det er akkurat nå vi har en mulighet. Nord-Norges bidrag til nasjonen må utgjøre en politisk merverdi. Nord-Norge vil levere til nasjonen, og for å få til det må forholdene legges til rette i kunnskapssektoren. Nordområdene må betraktes som en kunnskapsbase og politisk ressurs, og ikke bare som et sted med utnyttbare naturressurser. Dette vil bygge ned forskjeller mellom nord og sør, mellom nord og vest, og mellom øst og vest. Det vil binde nasjonen mer sammen.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2013-12-12:
Resultatene fra PISA viser at Norge har store utfordringer, særlig innen matematikk og realfag. Derfor er jeg glad for at regjeringen sier at den vil snu norsk skole gjennom en storsatsing på det viktigste for elevers læring, nemlig læreren. Dette er viktig på alle nivåer – grunnskolen, videregående skole og høyskolen. Men det er ikke bare utfordringer innen matematikk og realfag. Jeg tror også det trengs en holdningsendring og mer kunnskap blant alle lærere om entreprenørskap, og om hvordan man får elever og studenter til å få lyst til å bli gründere. Her gjør Ungt Entreprenørskap en god jobb, og sånn sett er det lys i tunnelen, og jeg er glad for at det er tverrpolitisk enighet om dette. Men internasjonalt er Norge en sinke innen innovasjon, og det blir færre vellykkede gründere, og få med høyere utdanning blir gründere. Det må vi se nærmere på. Et eksempel: Ved Norges Handelshøyskole, en av de ledende høyskolene i Norge som utdanner siviløkonomer; de som gjerne blir administrerende direktører i landets bedrifter, er det visstnok kun 1–2 pst. av dem som går ut av skolen, som starter egen bedrift og blir gründere. Er vi fornøyd med det? Ser vi nærmere på hvilke utdannelser i Norge som fremmer flest entreprenører, skiller tre yrker seg ut: Det er frisører, tannleger og veterinærer. Et stykke bak disse kommer terapeuter, jurister, leger og yrker innenfor byggsektoren. Utdannelser på masternivå, f.eks. innenfor økonomi, IT, psykologi og vitenskap, fremmer få entreprenører. Det er tankevekkende. Men det som er enda mer tankevekkende, er følgende harde fakta: Norge ligger kun middelmådig an med en 17. plass på Europas ledende innovasjonsindeks, Innovation Union Scoreboard for 2011. Hele syv av ti nye bedrifter dør før de blir fem år gamle, viser annen statistikk. I Ernst & Youngs vekstskaperprogram, Entrepreneur Of The Year, ble antallet vekstbedrifter halvert fra 2008 til 2011. Det lover ikke godt for framtidens arbeidsplasser i Norge. Våre naboland satser derimot hardt på utdannelse og utvikling av både entreprenører og vekstbedrifter i skjæringspunktet mellom næringsliv og forsknings- og utdanningsmiljøer. Dette er kanskje også med på å forklare hvorfor nettopp Sverige og Finland troner øverst på den nevnte innovasjonsindeksen for Europa. Tilbake til læreren. Jeg tror det er mye å hente internt på skolene hos læreren når det gjelder holdningsskaping. Lærere og forelesere må signalisere at det er interessant å være gründer. Det må bli større fokus på innovasjon. Det eneste innovative på f.eks. Norges Handelshøyskole kan ikke være kreativ bokføring. Dette siste var spøkefullt ment.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Den 14. oktober ble en seiersfest for studentbevegelsen. Mange års kamp ble kronet med seier da den rød-grønne regjeringen la fram sitt statsbudsjett. Vi økte antall studentboliger. Vi innførte studiestøtte til førsteårsstudenter i USA, og ikke minst gikk vi inn for elleve måneders studiefinansiering. Det stemmer ikke at dette er noe som har vært lovet i åtte år. Arbeiderpartiet gikk til valg på det i 2009, og vi gjennomførte det i det siste budsjettet i denne perioden. Det blir litt rart om argumentet er at vi burde gjort det før – noe som jeg også gjerne skulle sett at vi hadde fått til – men vi gjorde det nå i hvert fall i perioden. Man argumenterer først med at vi ikke har gjort det, og når vi først gjør det, kritiserer man oss for å gjøre det. Forslaget vårt ble møtt med jubel. Studentene var budsjettvinnerne. Men få uker senere ble seiersfest til gravøl. For selv om Fremskrittspartiet og Høyre brukte mer enn 4 mrd. kr mer enn de rød-grønne, kuttet de en hel måned i studiefinansieringen, bl.a. for å kutte skatten til Norges aller rikeste. Erna Solberg sa at man kunne glemme elleve måneders studiefinansiering. Nestlederen i Unge Høyre sa til studentorganisasjonene at de skulle slutte å syte, og aller ærligst var Tony Tiller, politisk rådgiver i Oslo Høyre, som i Dagbladet skrev kronikken «Studentene fortjener ikke én krone mer», der han sa at «studentene har en elendig sak for å få mer offentlig støtte». Det strider vel mot Høyres kommunikasjonsstrategi, hvor man i størst mulig grad skal kamuflere sine kutt i velferden, men det er mulig det er rom for å være mer ærlig nå som man har vunnet valget. I Arbeiderpartiet sier vi det motsatte. Vi sier til studentbevegelsen at den gjør en viktig jobb, og at den skal fortsette å legge press på politikerne. Med en blå regjering trengs det mer enn noen gang før. Det skrytes av at det er en historisk økning, men man skal være god på spinning i politikken dersom man klarer å få en måneds kutt til å bli en historisk økning. Sannheten er at det ble lagt fram et forslag fra regjeringen, men at det ble kuttet så drastisk som det det ble denne gangen. Jeg er glad for at Venstre og Kristelig Folkeparti har et stort engasjement for denne saken, men det ble nesten litt komisk da Venstre stilte spørsmål til kunnskapsministeren om man kunne vente seg elleve måneders studiefinansiering morgenen etter at de, natten i forveien, hadde stemt mot vårt forslag og for Høyre og Fremskrittspartiets statsbudsjett, som prioriterte helt andre ting. De hadde altså fått mer igjen bare ved å stemme for vårt budsjett, og det helt uten å ha forhandlet. Det er en mager trøst at det er lovet utredning, for hva er det egentlig man skal utrede? Det trengs ikke flere utredninger. Det trengs handling. Men i dag har man sjansen igjen. Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV har fremmet et forslag om at Stortinget forventer at det blir innført elleve måneders studiefinansiering i løpet av perioden. Når regjeringen er så motvillig, må det legges press på Stortinget. Vi håper at Venstre og Kristelig Folkeparti blir med på å innfri sine egne valgløfter og legger press på regjeringen.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Vi har fått en ny regjering fordi de rød-grønne tapte flertallet, men vi har fått denne regjeringen fordi Venstre og Kristelig Folkeparti har skiftet syn på Fremskrittspartiet. For fire år siden sa Venstres ledelse «heller Jens enn Jensen». I dag er halve regjeringen fylt opp med FrP-ere, takket være Venstres og Kristelig Folkepartis støtte. I sommer sa Trine Skei Grande at Fremskrittspartiets klimapolitikk ikke bare er «på en annen planet»; den er «i et annet univers». I dag har vi fått en regjering der Fremskrittspartiet har de tre viktigste miljøstatsrådene, med unntak av miljøvernministeren, nemlig finansministeren, samferdselsministeren og olje- og energiministeren. Mitt spørsmål til komitélederen er hvordan han, ut fra et klima- og miljøperspektiv, synes det har vært å være ansvarlig for at vi har fått en regjering hvor halvparten av statsrådene kommer fra Fremskrittspartiet – eller for å bruke deres egne ord: fra et annet klimaunivers.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Jeg merker meg det totale linjeskiftet i Venstres holdning til Fremskrittspartiet. Så sier representanten Elvestuen at man har fått til mer gjennom et samarbeid med Fremskrittspartiet og Høyre, men sannheten er at de fleste seire de har hatt i dette budsjettet, er å reversere kutt som var i de rød-grønnes budsjett. Det er bra at de har klart å reversere en del av kuttene, i alle fall delvis, f.eks. når det gjelder regnskogen, hvor de har fått reversert en del, men de hadde likevel fått mer igjen ved å stemme for vårt budsjett. Jeg har likevel lyst til å stille spørsmål om naturvern, som er et område hvor det også er stor forskjell mellom Venstre og regjeringen, f.eks. i synet på fri ferdsel og på naturmangfoldloven. Nå ser vi at regjeringen endrer politikk uten å involvere Stortinget, gjennom å kalle det forsøk eller gjennom å kalle det tolkninger. Mitt spørsmål til Venstre er: Hva vil Venstre gjøre for å få disse sakene til Stortinget, for å lage allianser med resten av opposisjonen for å holde regjeringen igjen?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Vi legger bak oss en historisk uke. Virkeligheten har virkelig slått inn over Fremskrittspartiet. Forrige uke stemte de for bompenger, på tirsdag stemte de for NRK-lisensen, og senere i dag skal de stemme for Kyoto 2. Det er jo en gledens dag at Fremskrittspartiet har snudd så totalt om, når de før sommeren gikk ut og kalte det ren symbolpolitikk. Representanten Grimstad fikk – jeg vet ikke om det var en takknemlig oppgave, men i hvert fall – oppgaven å forsvare dette i media. Da uttalte han: «Vi har klimaskeptikere blant oss, og slik skal det være». Mitt spørsmål til representanten Grimstad er: Hvorfor skal det egentlig være slik? Hvorfor skal Fremskrittspartiet fortsatt være et parti med klimaskeptikere, og er han selv en av disse?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Jeg tok ordet helt til slutt rett og slett for å minne representantene fra Fremskrittspartiet om at de faktisk sitter i regjering. Tidligere i dag angrep de Kristelig Folkeparti for å spørre om hva man skulle leve av i Lofoten nå som det ikke åpnes opp for oljeboring der. Vel, det er Fremskrittspartiet som sitter i regjering. Nå var de oppe på talerstolen og nærmest argumenterte mot at vi skulle bruke penger på regnskogsatsing, selv om de nå har økt regnskogbudsjettet i budsjettforliket med nesten 300 mill. kr. Det er nå bare 100 mill. kr som skiller oss og Fremskrittspartiet. Det er heller ikke sånn at det er mangel på prosjekter. Det som det er mangel på, er derimot land som er villige til å være med på å finansiere klimatiltak i u-land. Helt til slutt: Jeg hører gang på gang at Fremskrittspartiet henviser til samarbeidsavtalen når de blir spurt om hva de mener; om de tror på de menneskeskapte klimaendringene eller ikke. Vi hører jo at de har forpliktet seg til å si dette, men det er klart det gjør noe med hvilken innsats man er villig til å yte, om man egentlig tror på det eller ikke. Derfor har svaret vært veldig klart fra representantene for Fremskrittspartiet.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Det er jo en historisk dag. Vi skal gjøre et enstemmig vedtak, hvor også Fremskrittspartiet er med på laget. Jeg vil jo anta at Høyre skal ha litt av æren for det, så jeg får starte med å gratulere ministeren med gjennomslag på det feltet. Så ser vi fram til den saken som skal komme. Men mitt spørsmål til ministeren gjelder hvilken rolle hun ser for seg at hun skal ha i internasjonale forhandlinger. Og hvilken rolle skal regjeringen ha? Den rød-grønne regjeringen prioriterte jo ofte å reise med både statsministeren og flere andre ministre, og tidligere miljøvernminister Bård Vegar Solhjell spilte jo en nøkkelrolle i sluttminuttene i Doha. Men i Warszawa dro ministeren hjem og var på NRK Dagsrevyen mens sluttforhandlingene pågikk. Verdens miljøvernministre sto i klynger for å forhandle, mens den norske miljøvernministeren sa at det bare var tekniske detaljer som gjensto. De tekniske detaljene var f.eks. at man gikk fra å bruke ordet «forpliktelser» til «bidrag». Så mitt spørsmål til ministeren er om hun ser på dette som en rent teknisk detalj. Og hvilken rolle ser hun for seg at hun skal ha i framtidige forhandlinger?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Debatten som finner sted i denne salen nå, er etter min mening en av de viktigste budsjettdebattene. Kunnskapsutvikling og kompetansebygging er helt avgjørende for velferdssamfunnets framtid, enten det er innenfor helsesektoren, petroleumsindustrien, verftsindustrien eller sjømatnæringen. Under den rød-grønne regjeringen var det en vekst i forskningsfinansieringen i perioden 2005–2013 på reelt 6,7 mrd. kr. Da er også SkatteFUNN inkludert. Denne veksten tilsvarer en realvekst på 32,1 pst. Jeg hørte fiskeriministeren omtale denne veksten som et hvileskjær, og jeg må innrømme at jeg virkelig ser fram til å følge regjeringens satsing på forskning hvis en vekst på 32,1 pst. er det som da må defineres som regjeringens hvilepuls. Fiskeriministeren selv startet i hvert fall på minus på området kunnskap og forskning. Rett nok, som hun også beskrev, har hun et pluss på om lag 35 mill. kr, men når minusen er 46 mill. kr, ja, så blir altså sluttresultatet en minus på 11 mill. kr. Selv uten realfagsutdanning greide jeg altså det regnestykket. Men jeg registrerte også replikkrunden mellom fiskeriministeren og representantene Martin Henriksen og Trond Giske, og jeg vil gi fiskeriministeren – til tross for at jeg ser at hun har forlatt salen – en sjanse til å avklare hvem i regjeringen som har det konstitusjonelle ansvaret for marin forskning. Ifølge statsrådsprotokollen fra 16. oktober er bestyrelsen av avdeling for forskning, styring og administrasjon i Fiskeri- og kystdepartementet lagt til statsråd Monica Mæland. Som kjent forholder Stortinget seg til den som er konstitusjonelt ansvarlig, så jeg vil gjerne gi fiskeriministeren en mulighet til å avklare: Er det statsrådsprotokollen som er feil, eller er det statsråd Aspaker som feilinformerer Stortinget?
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Mange ser på Nordland som et sjømatfylke. Det er vi, og det er vi stolt av. Men Nordland er også et viktig industrifylke. Det har vi absolutt også planer om fortsatt å være. Ja, vi har faktisk ambisjoner om å bli et enda større og viktigere industrifylke. Dessverre gjør regjeringen nå alt den kan for å forkludre mulighetene for industriell utvikling og vekst. Mest bekymret er jeg for den kraftintensive industrien. Vi snakker om høyteknologiske bedrifter, som står i en meget tøff internasjonal konkurranse. Det finnes nok av land som gjør alt de kan for å få lokalisert denne produksjonen hos seg. Jeg besøkte selv en av disse bedriftene, Elkem Salten, den dagen CO2-kompensasjonsordningen ble presentert. Å si at den ble godt mottatt, er ingen overdrivelse. Vi mottok meldinger fra hele landet om ny optimisme i norsk prosessindustri. Så kom regjeringsskiftet og etter hvert tilleggsproposisjonen fra regjeringen. Å si at den samme industrien fikk sjokk, er heller ingen overdrivelse, for å bruke en kjent beskrivelse fra representanter i hvert fall fra det ene av regjeringspartiene. Det stormløpet vi da ble vitne til mot regjeringen, bidro heldigvis til at regjeringen snudde. Men hadde dette enda kun handlet om kroner og øre, hadde alt vært vel. Dessverre handler det også like mye om forutsigbarhet, og om man kan stole på politiske lovnader. Alcoa i Mosjøen beskriver nå en usikkerhet som har bidratt til, som de selv sier, å lage krøll i investeringsplanene. Jeg utfordrer herved regjeringen til å garantere at de vil opprettholde en fullverdig CO2-kompensasjonsordning, slik at eierne med trygghet kan gjennomføre de investeringsplanene de har. Jeg hørte klima- og miljøvernministeren svare i replikkordskiftet med representanten Aasland, så det har jeg ikke noe ønske om å få repetert. Det som er enda viktigere, og det industrien og disse bedriftene trenger å høre, er at en fullverdig kompensasjonsordning blir videreført. For å gjenopprette tilliten må regjeringen gi en slik garanti.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2013-12-12:
Jeg var russ i 1991, to år etter at muren falt i Berlin og hele det europeiske kartet forandret seg, både politisk og geografisk. Dette var det samme året som forskerne i Bern – som i dag, som noen vil kjenne til, plundrer med big bang-teorier – fant fram til grensesnittet, altså uttrykket, til den teknologien vi i dag kjenner som Internett. Så det året jeg var ferdig med videregående, ble den teknologien som muliggjorde mine arbeidsplasser de siste 20 årene, oppfunnet. I 2009 jobbet over 160 000 mennesker innen IKT i Norge. Vi skal altså utdanne barna våre til jobber som ennå ikke eksisterer, ved å bruke teknologi vi ikke har funnet opp, for å løse problemer vi ikke kjenner til. Kunnskapsministeren har påpekt at vi har et realfagsproblem. Dette er ikke bare en utfordring når det gjelder forvaltningen av Norges naturressurser, for realfag er ikke bare for blivende ingeniører – f.eks. stryker sykepleierstudenter hvert år i enkel regning med legemiddeldoser. De klarer ikke matematikken som visstnok skal være på ungdomsskolenivå. Selv valgte jeg språk på videregående, men for å kommunisere menneske til menneske i dag er det et helt annet språkformat vi trenger for å innovere, skape og realisere det potensialet som ligger i menneskelig samarbeid – det er kode, kommunikasjonen mellom menneske og maskin. Denne uken runder den frivillige bevegelsen Lær Kidsa Koding sin time nr. 5 000 med gratis innføring i koding til lærere og elever i Skole-Norge. Denne timen gir elevene mulighet til å oppleve mestring og skaperglede innen problemløsning, matematikk, kreativitet og innovasjon, og det på en gøyal måte. Vi skal ikke bli programmerere alle sammen, men vi skal bruke dagens teknologi til å skape jobber som ennå ikke eksisterer, for å løse problemer vi ennå ikke kjenner til, men også problemer vi faktisk kjenner til. For eksempel kan vi redusere CO2-utslipp gjennom å redusere antall biler på veiene, og dermed redusere kø, kjøretid, veislitasje og ulykker. Verden over akkurat nå bruker millioner av mennesker app-er til å søke etter ledig plass hos noen som skal samme vei som dem. Statens vegvesen har regnet ut at dersom vi økte antall passasjerer i biler i rushtrafikken fra 0,2 passasjerer til 0,5 passasjerer, ville det tilsvart kapasiteten i all kollektivtransport til sammen. Så med de riktige virkemidlene åpner det for uante muligheter innen transport og samferdsel – lær kidsa koding. Jeg synes det er litt fascinerende at vi under hele valgkampen hørte om den fabelaktige framgangen som norske elever hadde gjort under de rød-grønne i matte, en påstand som det flere ganger ble konkludert med var feil etter avisenes faktasjekk. Enda mer interessant er det at nå som PISA-resultatene har kommet, er de ikke relevante. Jeg er glad for at de rød-grønne etter å ha tapt valget har lagt seg på en retorikk om at vi egentlig er enige i skolepolitikken. Vel, så lenge det er denne regjeringen som står for den faktiske politikken, er jeg glad for det. Det kan bety at våre barn får til jobber som ennå ikke eksisterer, ved å bruke teknologi vi ennå ikke har funnet opp, for å løse problemer vi ennå ikke kjenner til.
Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2013-12-12:
Man lar seg inspirere. For først var representanten Marianne Aasen oppe og sa at vi ikke skal snakke ned den fabelaktige framgangen som norske elever har hatt i matematikk, og som vi hørte om under hele valgkampen. Men deretter var representanten Knag Fylkesnes oppe og sa at vi likevel ikke skal lese så mye inn i resultatene. Det er klassisk rød-grønt: Ta gjerne æren dersom det går bra, men når det ikke går så bra, er det ikke så nøye likevel. Jeg kom med en påstand, og det var jo nettopp at påstanden om at norske elever er de beste i matte i Norden, ble tatt i faktasjekk. Konklusjonen er: «Med statistikk kan man bevise alt», skriver Bergens Tidende. Det sa også den britiske statsministeren James Callaghan, og han fortsatte: « – også det motsatte». Undersøkelsen Jens Stoltenberg bruker som bevis, viser at barn på femte trinn i Norge scorer høyere enn jevnaldrende finske barn på fjerde trinn i 2011. Men forfatterne av rapporten advarer mot å trekke en bastant konklusjon, og utvalget i tilleggsundersøkelsen om norske femteklasser er lite og ikke representativt. Det er med andre ord god grunn til å problematisere påstanden om at norske tiåringer er best i matte i Norden. I denne faktasjekken vurderte de imidlertid utsagnet i duellen i TV 2 hvor man sa at norske elever er best i matte i Norden. Det er feil. Norske åttendeklassinger scorer, tross framgang, dårligere enn elever på samme trinn i Finland og Sverige.
Stefan Heggelund (Høyre), 2013-12-12:
Jeg har lyst til å berømme Arbeiderpartiet for deres engasjement for skolepolitikk. Og nå skal de virkelig satse. Etter valgnederlaget satte de Trond Giske til å lede komiteen. Det blir sikkert bra. Han la jo grunnlaget for sin komitéledertilværelse i Debatten på NRK i forrige uke. Da sa han at det er et eller annet rundt dette faget matematikk, måten vi underviser på, måten vi følger opp elevene på, og den kompetansen som lærerne har. Det er slike maktdemonstrasjoner av innsikt som skal til for at man i Arbeiderpartiet blir komitéleder. Substansen er til å ta og føle på. Da er spørsmålet: Kan det bli bedre? Ja, det kan det. Da den rød-grønne regjeringen la fram sitt forslag til budsjett, var det et typisk utdanningsbudsjett. Så legger Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen fram sitt budsjettforslag, og da endrer de rød-grønne sitt forslag til utdanningsbudsjett. Hvorfor gjør de det? Det er tydeligvis fordi de ikke kan stå inne for sitt opprinnelige budsjettforslag. Er det flaut? Ja, men det er virkeligheten. Allikevel presterer Trond Giske og andre rød-grønne representanter å oppføre seg som om vi i de andre partiene skal sende takkekort og blomster for det de gjorde da de satt i regjering. Jeg synes vi skal bruke lite grann tid på realitetene. Vårt budsjettforslag var større enn det opprinnelige budsjettforslaget fra de rød-grønne. Jeg skal være den første til å innrømme at penger ikke er alt. Men når vi bruker pengene godt, når vi bevilger mer til etter- og videreutdanning av lærere, til forskning eller til en enorm økning i studiestøtten, er det jammen bra at vi fikk en ny regjering. De rød-grønne har sagt at de skal være en konstruktiv opposisjon. Det er bra – det trenger vi i et demokrati. Min bønn til de rød-grønne er derfor: Bli flinkere! Det vi har nå, er en komitéleder fra Arbeiderpartiet som løper etter regjeringens budsjett, og som ikke evner annet enn å snakke om utdanning i generelle vendinger. Det er trist for skolen, men det er også trist for politikkutviklingen i landet vårt.
Stefan Heggelund (Høyre), 2013-12-12:
President! Min stemme ble ikke registrert.