trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-01-07:
Det er interessant når statsråden sier til Meltveit Kleppa at det er et mål i seg sjøl å redusere offentlig sektor. Det er en interessant uttalelse i en tid da man har 4 pst. ledige i Norge og over 100 000 mennesker går uten jobb. Det er interessant i en tid da finansministeren før jul stod og sa at det private forbruket gjerne måtte øke. Samtidig tror jeg at folk flest opplever mange uløste behov i offentlig sektor, ikke minst de som stemte på Høyre ved valget i 2001 og som håpet på en bedre skole, med større ressurser og bedre økonomiske vilkår. Jeg må gjenta spørsmålet som ble stilt her tidligere: Fra hvilke deler av offentlig sektor har Regjeringen tenkt å ta de 11 milliarder kr i skattelette som skal gjennomføres før valget i 2005, for å oppfylle valgløftet fra 2001?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-07:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. Det er nå opprettet en mengde nye soningsplasser uten at det er lagt inn ett ekstra øre for å gi de nye fangene skolegang. En rykende fersk nordisk rapport viser at så få som en fjerdedel av den nordiske fangebefolkningen, kanskje enda færre, har fullført videregående skole. Med andre ord: De fleste fanger har sørgelig lite skolegang. Det er mange årsaker til kriminalitet, men statsråden bør være enig i at manglende skolegang øker sjansen for at noen blir kriminelle. Fra SVs side vil vi derfor stille følgende spørsmål: Hvordan skal folk kunne stole på at denne regjeringa gjør hva den kan for å bekjempe kriminalitet, når den kutter i noe av det som fungerer aller best, nemlig skoletilbudet?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-07:
Jeg takker for svaret. Det er i og for seg et greit svar, men allikevel mener jeg at det er trist at justisministeren har såpass lave ambisjoner på dette området. Den strategien som man nå legger opp til, tror jeg er rimelig urealistisk, og uansett vil det bli et dårlig tilbud totalt sett. Kriminalitet fører til store menneskelige lidelser, som ofte kunne vært unngått. I tillegg koster kriminaliteten kanskje så mye som 100 milliarder kr pr. år. Hva er det som får justisministeren til å tro at situasjonen blir bedre av å sende enda flere fanger ut av fengslene, med enda tommere plastposer, for det er faktisk det som blir resultatet dette året?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-01-07:
Jeg regner med at jeg får anledning til å svare på det. Det spørsmålet som representanten tar opp, har en grunnholdning som jeg deler, nemlig at utdanning er helt avgjørende for at folk skal klare seg i et normalt liv, og selvfølgelig også hvis man kommer ut i kriminelle handlinger og må gjøre opp for det. Det er også riktig at det ikke ble lagt inn i budsjettet og i det budsjettforliket som er gjort, midler som fyller opp dette rent bevilgningsmessig, slik vi har gjort det før. Derfor har vi, bl.a. i forhold til Vardåsen fengsel, tatt sikte på at de som kommer dit og har rett til undervisning, grunnskole og videregående skole, skal få det, fordi vi plasserer dem på et slikt sted at de får det. Vi har også lagt opp til i forhold til det fengslet, som setter det hele på spissen, å utnytte den samarbeidsordningen vi har med Aetat. Vi vil selvfølgelig også følge opp det som har skjedd i en annen fagkomite i Stortinget enn justiskomiteen, nemlig ved å se på fengselsundervisningen samlet. Vi skal gjennomgå den, både i forhold til hvem som får undervisning, og i forhold til hvordan den virker. Etter nå å ha besøkt 38 av 41 norske fengsler, er mitt generelle inntrykk at det gjøres et kjempearbeid nettopp på undervisningssiden. Mange benytter seg av tilbudet, og tilbudet er variert. Noen går på det som går på rettigheter til grunnopplæring og videregående opplæring, andre har kurstilbud. Det er ikke slik at alle som sitter inne, går på rettigheter, mange kommer inn på andre tilbud. Jeg vil nettopp ta initiativ til at vi får en gjennomgang av undervisningen, og være helt sikker på at den fungerer etter den hensikten som representanten tar opp, og som er – det er en holdning jeg deler med henne – poenget med slik undervisning, også i norske fengsler.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-01-07:
Dette er ikke en virkelighetsbeskrivelse som jeg kjenner meg igjen i. Først noen faktiske opplysninger. Ifølge de tallene vi har fra fylkesmannen i Hordaland, utdanningsavdelingen, som administrerer skolepengene, er det 55 pst. av elevplassene i dag som dekker videregående opplæring, 11 pst. dekker grunnskoleopplæring, og resten tilbys på ulike kurs. Så har vi også det opplegget at vi nettopp for å supplere det som går på ulike kurs, har en omfattende avtale med Aetat. Den har vi inngått nettopp for at man ikke skal komme ut med en plastpose når man kommer ut av fengsel. Vi legger vekt på et aktivt samarbeid mellom sosialtjenesten, arbeidsmarkedsmyndighetene og Kriminalomsorgen for å sørge for at folk ikke kommer ut på den måten. Før jul har vi spesielt lagt opp til noe som vil bli iverksatt i år, nemlig seks konkrete prosjekter som spesielt handler om barn og ungdom, for i forkant å unngå at de kommer inn til soning, bryte en kriminell karriere før den blir så kriminell at de må sone, og sørge for at de når de må inn til soning, ikke skal vende tilbake igjen. Så dette satser vi faktisk ganske mye på i et samarbeid mellom berørte offentlige tjenester.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-01-07:
Jeg tror ikke det er riktig, for vi har ønsket å behandle dem som sitter inne, på samme måte som norsk befolkning for øvrig. Derfor er det slik at det som for en tid siden var en fengselshelsetjeneste, er endret til at de som sitter inne, er dekket av den vanlige helsetjenesten, med de positive muligheter den har, og de mangler den har. Det er også slik at øremerkede midler går til kommuner som har særskilte utfordringer på dette området, men de går til den ordinære helsetjenesten. Det samme bør etter min mening også gjelde for undervisning. Men som jeg sa i det forrige svaret til representanten Thorkildsen, gjelder ikke undervisningen bare den lovmessige rettigheten man har til grunnskole og etter hvert til videregående opplæring, den gjelder også en rekke kurstilbud. For å være sikker på at kurstilbudene dekker flere situasjoner, har vi inngått avtale med Aetat, slik at de også kommer inn og kan dekke opp veldig mye mer av det. Men representanten Ellingsen har helt rett i at det er mitt ansvar som justisminister at dette skal være tilfredsstillende. Det er mitt ansvar, og det ansvaret får jeg jobbe for både i Regjeringen og i forhold til Stortinget.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-01-07:
La oss i forbindelse med spørsmålet til justisministeren starte med å henge bjella på katten når det gjelder ansvar. Faktum er at grunnen til at situasjonen er som den er innenfor justissektoren, er manglende prioritering fra regjeringspartiene og et budsjettforlik med Arbeiderpartiet, bare så vi kan slå det fast først. Det temaet som Inga Marte Thorkildsen tok opp, synes jeg er interessant. Det er jo slik at i mange sammenhenger har departementene ulike inngrep med hverandre, slik også når det gjelder utdanningen som skjer i fengslene. Der er det altså Kirke- og undervisningsdepartementet som har fagansvaret, mens man kanskje kan si at Justisdepartementet sitter på det organisatoriske. I den anledning har jeg lurt på, og jeg spør justisministeren, om det hadde vært bedre om man hadde et enhetlig departementsansvar totalt sett, for å unngå ulik prioritering innenfor de ulike fagfeltene og for å få en mer helhetlig tilnærming til problemet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-01-07:
Mitt spørsmål går til kommunal- og regionalministeren. Senterpartiet er oppteke av gode lokale velferdstilbod. Vi engasjerer oss for ein sterk og offensiv næringspolitikk for å sikra ei meir verdig omsorg, ein god og gratis skule og lokale kulturtilbod. Sem-erklæringa har som mål at veksten i offentleg forbruk skal vera mindre enn veksten i privat forbruk. Det offentlege sin del av BNP var tidleg på 1990-talet over 50 pst. No er han på i overkant av 40 pst. Tilsvarande tal for Danmark og Sverige er 50 pst. Vil statsråden ta initiativ til å revurdera Sem-erklæringa på dette punktet, slik at ho kan bidra til å sikra lokale velferdstilbod, bidra til å sikra folk meir tryggleik i kvardagen i staden for den utryggleiken som mange no opplever i høve til tilbod?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-01-07:
Det er i dag heldigvis mange bra lokale løysingar på mange område. Men det er òg slik at dessverre er det mange eldre som har grunn til å føla utryggleik i høve til tilbod. Det er foreldre med funksjonshemma born som føler at samfunnet ikkje stiller opp. Ettervernet for rusmiddelmisbrukarar skulle vore styrkt, like eins det psykiske helsevernet. Regjeringa har i tillegg til dette målet, som gjeld forholdet mellom privat og offentleg sektor, òg som mål ytterlegare 11 milliardar kr i skattelette i løpet av 2005. Det må jo bety eit dramatisk kutt i offentlege utgifter, og altså eit dramatisk kutt i forhold til lokale velferdstilbod. Eg vil igjen oppfordra statsråden til å sørgja for ein balanse meir på line med det som er situasjonen i våre nordiske naboland.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-01-07:
Det er noko uverkeleg over denne utsegna frå statsråden om at ho kvar dag er pådrivar for eit betre lokalt velferdstilbod, når ho hevar seg over det som kommunane sjølve seier i høve til moglegheitene for ytterlegare effektivisering. Den same statsråden seier òg at ho er ein pådrivar for lokalt sjølvstyre. Over 80 pst. av kommunane har sagt at dei allereie har effektivisert. Folk ute i kommunane opplever kutt i tilbod etter tilbod. Kva er det som gjer at statsråden så suverent hevar seg over det som er kvardagen for dei fleste lokale folkevalde i desse dagar? Kva inntrykk har statsråden som korkje innbyggjarane eller lokale folkevalde, eller òg delar av Stortinget, har i høve til dei kutta som i dag blir gjorde i kommunesektoren?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2004-01-07:
Eg har eit spørsmål til kommunal- og regionalministeren. Stortinget vedtok før jul å gi kommunane 2,2 milliardar kr meir i 2004 enn det Regjeringa foreslo. Det løyser på ingen måte alle problema i kommunane, men det hjelper på. Dei får frie inntekter som blir meir enn dobla, og det vil gi eldre personar meir og betre både pleie og omsorg, og barn og unge vil få betre kvalitet på opplæringa si. Kommunal- og regionalministeren har gitt fleire negative kommentarar til at det blir meir pengar til eldreomsorg og opplæring enn det Regjeringa foreslo. Eg stiller derfor følgjande spørsmål: Meiner statsråden at det forslaget som Regjeringa la fram, ville gitt kommunane ein tilfredsstillande økonomi?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2004-01-07:
Eg takkar for svaret. Statsråd Solberg har vore negativ til at det i år blir meir pengar til velferdstiltak i kommunane enn Regjeringa foreslo. Eg viser i samband med det til Dagens Næringsliv, som m.a. har sitert statsråden på følgjande utsegn: «Presset på helt nødvendige endringer kan bli mindre fordi man har fått mer penger.»» Slike og andre negative utsegner er påfallande når vi veit kor vanskeleg økonomien er i svært mange kommunar, og at ein der byggjer ned velferdstiltak. Statsråden har òg uttalt at Regjeringa ikkje greier å følgje opp ramma for kommuneøkonomien for seinare år. Spørsmålet mitt til statsråden blir derfor: Kvifor vil ikkje statsråd Solberg vere pådrivar for å skape betre eldreomsorg og betre opplæring i kommunane våre?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-18:
Jeg skal ikke forkludre denne enigheten som er kommet fram. Men jeg har lyst til å stille statsråden et spørsmål med bakgrunn i turistjakt og det han nettopp var inne på i så måte. Jeg må først innrømme at dette er et av de punktene jeg har hatt størst problemer med, kanskje fordi vi ikke har vært vant til denne formen for fritidsjakt til havs, slik at det er noe nytt og ukjent. Når vi er med på dette, er det fordi, som statsråden var inne på, kravene til dem som skal være med her, blir strenge med hensyn til kunnskap om slik jakt. Jeg vil spørre statsråden om han ser for seg en stor interesse for slik jakt, og hvordan han tror dette vil virke på den motstanden som vi vet er mot selfangst utenfor landets grenser. Vil dette være med på å moderere denne, eller vil den øke i intensitet som følge av slik turistjakt?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-18:
Jeg vil så sterkt jeg kan, presisere at jeg oppfatter aktørene i fiskerinæringen som lovlydige personer som er opptatt av å følge lover og regler, og som ser betydningen av å behandle ressurser på en måte som gir framtidige generasjoner i næringen et levebrød og befolkningen ellers tilgang på ren og sunn mat. Jeg tror aktørene i næringen er minst like opptatt av å få bukt med uregelmessighetene som det vi her på Stortinget er. Ingen er tjent med at ukulturer får utvikle seg og får virke uten at en tenker over konsekvensene. Derfor synes jeg det er bra at slike forslag blir tatt opp for å skjerpe holdningene og for å skape bevissthet omkring det forvaltningsansvar vi alle har for denne viktige ressursen. Jeg er også tilfreds med at vekslende fiskeriministrer har tatt tak i slike forhold når noe har blitt avdekt, og har gått inn i problemstillingen på en grundig måte. Jeg synes imidlertid at den fiskefusktelefonen som ble etablert av tidligere statsråd Gregussen, ikke burde ha blitt lagt ned av nåværende statsråd. Dette var etter min mening et nyttig tiltak. Samtidig ser jeg behovet for å være grundig i behandlingen av slike saker, slik at seriøse og ansvarsfulle aktører i næringen ikke urettmessig blir tillagt skyld for det som måtte være begått av feil og uregelmessigheter. Jeg ser klart at forhold som er knyttet til regler om kvoter og bifangst, kan sette fiskerne i dilemmaer som ikke er lette å komme ut av, og at dette kan gi utilsiktede resultater i form av reaksjoner. Her påhviler det oss som politikere et stort ansvar for å finne fram til virkemidler og regelverk som blir mest mulig treffsikre, for å unngå at regelverket skaper utilsiktede situasjoner. Her må fiskernes organisasjoner selvfølgelig trekkes aktivt med i utformingen, slik at all mulig kunnskap kan legges i bunnen. Som det framgår av denne innstillingen, er det bred enighet om de tiltak som er nødvendige for at viktige ressurser ikke skal ødes, og om å skape et regelverk som har dette som et viktig hovedmål. Norge må fortsatt være i front når det gjelder internasjonal ressursforvaltning og det som går på aktive kontrolltiltak. Derfor er det viktig at vi, bokstavelig talt, feier for egen dør og opptrer på en måte som skaper tillit både hos næringsaktørene og i verden omkring. Regelverket må ikke levne noen tvil om at vi ikke tolererer økonomisk og miljømessig kriminalitet på noen områder i fiskerinæringen, og sanksjonene må være slik at de virker i praksis. Arbeiderpartiet støtter innstillingen og vil være en aktiv medspiller for å holde fokus på denne viktige næringen og på de rammene som skal være rundt denne næringen i framtiden.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-18:
Sidan det er så pass sjeldan at eg og fiskeriministeren er så einige som i denne saka, skal eg gi fiskeriministeren honnør for eit veldig balansert innlegg i denne saka – og det er ikkje meint som noka klam omfamning, berre så det er sagt! Saksordføraren sa i innlegget sitt at éin ting er å vere samla om merknadene i innstillinga, noko anna er å vere samla om gjennomføringa. Eg synest at den avklaringa som statsråden gav i sin svarreplikk til representanten Solholm, var veldig interessant i så måte. Eg har oppfatta at ein i næringa kanskje først og fremst har den oppfatninga at no blir kvoten på 1 800 dyr, fordi det har nokon sagt er berekraftig. Men eg oppfatta at statsråden i sitt svar til Solholm sa at det må litt andre prosedyrar til – og det var eigentleg mest i samsvar med mindretalsmerknadene frå SV. Så eg vil gjerne berre ha bekrefta at éin ting er kor fort ein skal gjere det, noko anna er korleis ein skal få auka kvoten på vågekval.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-18:
Dersom det er nokon som synest at forslagsstillarane ikkje har vore balanserte, vil eg berre sitere frå forslaget, der det står: «En må ta som utgangspunkt at de fleste aktørene i fiskerinæringa, som i andre næringer, driver sin aktivitet innenfor rammene av gjeldende lover og reguleringer. Det er ingen grunn til å tro annet enn at det store flertallet av norske fiskere og fiskeprodusenter er seriøse utøvere av yrket sitt. Likevel forekommer økonomisk kriminalitet og miljøkriminalitet i fiskerinæringa.» Her synest eg at vi som forslagsstillarar har balansert nettopp det poenget som sistnemnde talar var så oppteken av. Eg vil berre presisere at vi snakkar ikkje her om fiskefusk, som eg oppfattar som ei stigmatisering av fiskerinæringa. Vi snakkar om økonomisk kriminalitet og miljøkriminalitet i fiskerinæringa, og det synest eg er ein vesensforskjell. Det er det vi vil til livs. Vi vil ikkje til livs ei næring som driv med fusk. Det er ikkje i det heile det vi snakkar om. Eg tek berre ordet for å seie at eg synest at dei merknadene som saksordføraren har fått komiteen til å slutte seg til, er såpass gode at vi har valt ikkje å fremme noko mindretalsforslag i denne saka. Merknadene er i stor grad i samsvar med forslaget og det som er intensjonen med forslaget. Eg registrerer at den såkalla Utkastkommisjonen sine tilrådingar også er i samsvar med det som representantane frå SV har foreslått. Det tyder ikkje på at vi har vore spesielt intelligente når vi har sete og skrive dette forslaget, men på at dette er tiltak som har vore kjende, og som er kjende. Ergo burde ein ha kunna sett dei i gang allereie i vinter, helst i fjor, altså på eit tidlegare tidspunkt, då ein begynte å få merksemd rundt denne saka. Men dette var bakgrunnen for at vi fremma dette forslaget. Det var ikkje opportunisme i forhold til eit mykje omtalt TV-program. Det er ikkje i det heile omtalt i forslaget, men dette handlar om at vi ser behovet for å setje i gang nye tiltak, fordi dei tiltaka som blei sette i gang etter statsråd Gregussen si utgreiing, også omtalt i innstillinga, ikkje har vore tilstrekkelege. Eg registrerer altså at komiteen har dei same intensjonane som SV, og eg registrerer at den såkalla Utkastkommisjonen har dei same intensjonane og presenterer dei same konkrete tiltaka som SV. Eg håpar at statsråden tek dette med seg når han legg fram ei ny orientering i samband med budsjettet for 2005 – eg kunne ha ønskt at det hadde vore tidlegare, men eg vil heller vere saman med ein samrøystes komite på dette – og at nye tiltak vil bli sette i verk.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-18:
Det er mange, spesielt representantar frå regjeringspartia, som har vore innom, slik statsråden var, kva slags grep ein faktisk har teke for å betre oljevernberedskapen. Og det er klart at når det gjeld dei meir konkrete forholda med omsyn til det, får Stortinget høve til å komme tilbake til dei i samband med behandlinga av den stortingsmeldinga som heldigvis vil bli lagd fram i forhold til det spørsmålet. Eg har eit håp om at ho kan bli behandla før ein behandlar den oljemeldinga som allereie er lagd fram. Men vi får sjå på om det vil skje. Det er ingen tvil om at dette er eit område der ein har behov for å samordne dei ressursane som er, som på andre sektorar, og sjå på om ein får utnytta ressursane effektivt nok. Eg er klar over at det eg ønskjer å ta opp med fiskeriministeren, sannsynlegvis er næringsministeren sitt område, men likevel: Dette er vesentleg i forhold til det som går på forebygging av ulykker. I kjølvatnet av «Rocknes»-havariet kom det fram i ei melding i Aftenposten at berre 15 norske skip er utstyrte med autoriserte elektroniske sjøkart. Og det er klart at det er eit verkemiddel som det har vist seg vil vere vesentleg i forhold til å unngå at den typen tragediar oppstår. Spørsmålet er då: Kva gjer Regjeringa med omsyn til å syte for at fleire skip har autoriserte elektroniske sjøkart? Det treng ikkje vere påbod i form av ein lov. Det kan like gjerne vere avtalar. Det kan vere at staten bidreg med incentiv i forhold til å få implementert dei sjøkarta som ein allereie har tilgang til. På fredag var eg på ei orientering hos Landsdelskommando Nord-Norge, på Reitan, som var oppteken av at den skremselsdiskusjonen som vi hadde ei stund, om at ulykkene skjer fordi båtane er for dårlege, var ei utvikling som vi heldigvis har komme bort frå. Dei fleste båtane som går langs norskekysten, har i dag doble skrog. Det er ikkje først og fremst det tekniske utstyret til båtane som er utfordringa. Utfordringa er hyppigheita. Risikoen aukar med hyppigheita. Og det er eit poeng for oss å peike på at ein i konsekvensutgreiinga for heilårig petroleumsverksemd i Lofoten-Barentshavet seier at når det gjeld risikoberekninga, kan ein med den oljefrakta som ein ser for seg langs norskekysten, rekne med ei «Prestige»-ulykke kvart hundreår. Og det store spørsmålet er: Er det akseptabelt å oppleve ei «Prestige»-ulykke kvart hundreår i dette området? Det er det sjølvsagt ikkje, og det er den ufordringa vi er nøydde til å ta innover oss, og som Stortinget får høve til å diskutere i samband med meldinga.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-05-18:
Jeg er litt i tvil om hvordan fiskeriministerens innlegg skal tolkes. Komiteen er rimelig klar i II, der man sier at det årlige uttaket av vågehval skal økes vesentlig i forhold til dagens nivå, og i tråd i med tilråding fra norske forskere. Det er vel ingen i komiteen som mener at uttaket av vågehval ikke skal skje i tråd med forskernes anbefalinger, men jeg synes at fiskeriministeren i sitt innlegg tok vel mange reservasjoner og ikke minst nevner et nivå på uttak som ligger svært lavt i forhold til det et stort flertall i komiteen har sett for seg. Det er selvsagt krevende med en internasjonal forvaltning av denne type bestander. Det vil være krevende å skulle forfekte det standpunkt som et flertall i komiteen gir ganske klart uttrykk for, et standpunkt som kan komme til å bryte med de anbefalinger som IWC har kommet med, og som Regjeringen ganske raskt også må ta stilling til, om det vil være mulig å få IWC med på et økt uttak, eller om man i større grad må ta hensyn til anbefalinger fra norske forskere, som også helt i tråd med Regjeringens egen stortingsmelding har gitt anbefalinger som innebærer bærekraftig forvaltning på et høyere nivå enn dagens uttak. Det kan ikke skje over natten. Det er ingen som forventer at det skal skje i år. Det må også være et markedsgrunnlag for at det skal kunne skje. Men etter min oppfatning er tidsaspektet og markedsgrunnlaget de to vesentligste forutsetningene for å kunne øke uttaket – langt vesentligere enn anbefalinger fra IWC. Hadde man i 1991, da man åpnet for hvalfangst, lyttet til IWC og til de internasjonale miljøene, hadde vi enda ikke i dag hatt kommersiell hvalfangst i Norge. Det er jeg ganske overbevist om. Det var kun standhaftighet fra norske myndigheter som gjorde det mulig å få åpnet for hvalfangst, og som gjør at vi i dag er oppe på et uttak på i nærheten av 700 dyr. Jeg velger å tolke fiskeriministeren i beste mening, og forutsetter at flertallets vedtak og anbefalinger blir fulgt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-05-18:
På samme måte som de som har hatt ordet før meg, vil også jeg understreke at de aller fleste som har sitt yrke innenfor fiskerinæringen, driver redelig og gjør en skikkelig jobb. Men til tross for det er det dessverre ikke til å komme bort fra at utkast skjer i alle fartøygrupper og i større eller mindre omfang i de ulike tilfellene. Ifølge revidert nasjonalbudsjett skal Stortinget få anledning til å drøfte denne saken på nytt når statsbudsjettet for 2005 legges fram, og fiskeriministeren har i revidert varslet at det vil komme forslag om tiltak i forbindelse med statsbudsjettet for 2005. Det er derfor ingen grunn til å være særlig lang i denne omgang. Men jeg vil få lov til å peke på at det er flere ting som er nødvendige å gjøre. For det første må man utvikle systemer for å skille mellom grove brudd på de reglene som finnes, og uforvarende uhell, som for så vidt også påpekes i dette forslaget fra SV. Jeg tror også det er nødvendig å se videre på utvikling av fangstmetoder som i størst mulig grad motvirker utkast, f.eks. at småfisk sorteres vekk under fisket, og at man utvikler reguleringsregimer som også medvirker til å hindre utkast, rett og slett ved at man gjør utkast ulønnsomt. Dette er krevende, og det er kanskje ikke umiddelbart så lett å se hvordan det skal gjøres, men man vet at måten reguleringen foregår på, dessverre fra tid til annen tvinger til eller medfører utkast. Jeg skal ikke si «tvinger» til utkast, men «medfører» utkast. Det er også nødvendig å utvikle reaksjonsmønster som står i forhold til forseelsen, slik at de grove overtredelsene straffes hardt. Uforvarende uhell, enten det gjelder rapportering i fangstdagbok eller hva det måtte være når man bommer med noen få kilo på fangster på 20 tonn, kan ikke medføre så strenge reaksjoner som vi har sett i enkelte tilfeller, for det virker rett og slett mot sin hensikt, og gjør at noe av respekten for å følge reglene dessverre brytes ned blant dem det gjelder. Denne saken kommer vi tilbake til. Det er viktig at det blir satt i verk tiltak på bred front, og vi får regne med at de forslagene kommer i forbindelse med statsbudsjettet for neste år.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-05-18:
Oljevernberedskap er et tema som vi sannsynligvis aldri vil bli ferdig med å debattere, for det er nok et faktum at denne typen beredskap aldri vil kunne bli god nok. Selv om vi alle sammen er enige om at man skal streve for å komme dit at vi kan være fornøyd, så er ikke minst den type situasjoner som denne typen interpellasjon refererer til, det tragiske «Rocknes»-forliset, et eksempel på at det er svært mange faktorer som griper inn i hverandre, og som kan være avgjørende for hva som skjer. Det er altså ikke nok bare med en beredskap i tråd med det fiskeriministeren gikk igjennom når det gjelder overvåkning, når det gjelder slepebåtkapasitet og den type ting som vanligvis inngår i oljevernberedskap. Det er også nødvendig å satse på et forebyggende arbeid for å forhindre denne type tragiske forlis som vi her snakker om, f. eks. i form av gode digitale sjøkart, og ikke minst at de sjøkartene som man har, er til å stole på, at grunner, spesielt i sterkt trafikkerte farvann, er merket og er å finne på disse kartene. Nå vil granskingen i forbindelse med «Rocknes»-forliset komme til å vise nøyaktig hva som har skjedd, så la oss ikke forskuttere det her og nå. Men det som har kommet fram så langt, viser at dette er et komplekst bilde. Vi må bygge opp oljevernberedskap. Vi må bevilge nok penger til å få utarbeidet gode digitale sjøkart. «Rocknes»-forliset viser ikke minst at nærhet til en ulykke også er avgjørende. Derfor er det viktig at vi har et desentralisert basemønster, at vi bygger opp under de etater og institusjoner som har ansvar for redningsaksjoner langs kysten, og at også disse kan bistå i å håndtere denne type situasjoner. En redningsskøyte og Forsvaret var på plass i denne situasjonen. De var på plass noen få minutter etter at forliset hadde skjedd. Situasjonen var vel at de som befant seg om bord på denne båten, knapt nok var i stand til å forstå hva som hadde skjedd – ikke hadde man behov for slepebåt, ikke var det uvær som gjorde at man kom opp i denne situasjonen. Den kom helt uvarslet på alle sammen. Og nettopp det at forskjellige instanser befant seg nært, gjorde at man var raskt på plass. Dette er også avgjørende i forhold til hvordan vi tenker framtidig oljevernberedskap, at vi har et desentralisert mønster, og at vi er i stand til å se på tvers av sektorer, slik at de som har ulike typer aktiviteter på havet, også kan bistå i denne type operasjoner. Da tenker jeg på Forsvaret, Redningsselskapet osv.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-05-18:
Jeg fikk ikke tid til å si det i stad, men la det være sagt at jeg støtter Fremskrittspartiets forslag om å høste av alle årsklasser, også når det gjelder sel. Det eneste fornuftige i selfangsten er å tillate kvitungefangst. Selv om det blir mye rødt blod på hvit snø – og det er mange penger i det – har Canada vedtatt at 1 million sel skal avlives neste år. Der blir det mye rødt blod på hvit snø! Selv om det er en ulldott, som kvitungen er, er dette det eneste fornuftige for å få redusert bestanden. Blir det lite grann uvær i isen, blir det nettopp mange kvitunger som avgår ved døden i skruis. Så la det ikke være noen tvil om at det er fornuftig å høste av alle årsklasser i selfangsten. Jeg skal ikke dra debatten så langt, men det er også viktig å høste av selen på kysten. Vi har enkelte områder som er så befengt med sel og kveis at fisken ikke kan utnyttes kommersielt. Vi må snarest mulig gå til en desimering av selbestandene på kysten. Jeg forventer at Fiskeridepartementet kommer med et forslag om hvordan dette skal gjøres. Det er ikke nok å avlegge en skyteprøve, verken for utlendinger eller for nordmenn. Før i tiden hadde alle fiskere et gevær om bord i båten, og de skjøt sel. Det kan de ikke gjøre lenger, for de må ta en skyteprøve, og de må ha storviltjegerprøve. Alle må ta en slik prøve. Jeg synes det er unødvendig. Det som er det viktigste for fiskerne og for disse miljøene, er å få redusert bestandene. Så vurder det også!
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-05-18:
Kasting av fisk er noe svineri. La nå det være slått fast. Men det vi så på TV, var ikke norske fiskere som kastet fisk. Det var utlendinger. Hvorfor lot vi oss opprøre over det? Hvorfor er Stortinget opprørt? Det er jo hverdagen i EU vi snakker om. Der er man pålagt å kaste fisk man ikke har kvote på. Jeg forstår ikke de folkene som mener at vi skal være med i EU, for sånn foregår det jo. De som er med i EU, vil ha det sånn. Men det var ikke norske fiskere som gjorde det. Norske fiskere er de eneste personene som får bot for å gjette feil. Hvis man gjetter at man har 30 tonn sei f.eks. nede ved siden, og så går og leverer den fangsten og det er 40 tonn på vekta, får man bot. Hvis man gjetter at man har 40 tonn nede ved siden, og så går og leverer 30 tonn, får man bot da også! Man har gjettet feil. Miljøkriminalitet heter det. Journalistene som skriver om dette, vet ikke bedre. Fiskeren som har gjettet feil, blir hengt ut på førstesiden som miljøkriminell. Han har gjettet feil. Det er fangstdagboken som gjør folk kriminelle. Det er regelverket som gjør at folk kommer på førstesiden. Så blir de kriminelle. Så sies det at det er økonomisk kriminalitet. Ja, torsken blir blå på ryggen. Seien blir brun på ryggen. Ueren blir kvit. Ja, men den kommer jo på seddelen, så man betaler skatt, og man betaler moms. Det er jo ikke økonomisk kriminalitet. Det er en omgåelse av regelverket – det er jeg enig i. Men det er jo ikke noen som har stjålet noen ting. Det eneste er at det ikke blir helt rett for forskerne. Det er jeg skjønt enig i. Det er jo ikke økonomisk kriminalitet i den forstand at det er stjålet fra fellesskapet, men det er ikke katalogisert rett. Jeg tror ikke forslagsstillerne er riktig klar over hva de har gjort. De har gjort alle til kjeltringer. Men alle er jo ikke det. De er ærlige, oppriktige og skikkelige folk, de aller fleste. Det er et fåtall som driver på med økonomisk kriminalitet og miljøkriminalitet. Det er et absolutt fåtall, for det er ikke mulighet for det. Man kan ikke levere fisk svart, og det blir katalogisert feil. Vi har enkelte tilfeller, men de aller fleste er skikkelige, oppriktige folk.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-05-18:
Jeg har hørt på interpellasjonen, og jeg har hørt fiskeriministeren tale fra denne talerstolen. Jeg synes det er artig at folk har begynt å bry seg om oljevernberedskapen langs kysten. Det er jo kjempemessig at man engasjerer seg, og at de forskjellige politiske partiene er opptatt av dette. Jeg er veldig glad for at det skal komme en melding om oljevernberedskapen fra Regjeringen. Slik som det er i dag, tror ikke jeg at Fiskeridepartementet, på tross av fiskeriministerens forsikringer, er fullstendig klar over hva dette innebærer, men de begynner vel å få forståelsen etter hvert – forhåpentligvis. For de har fått et ansvar, men de har ikke fått fem øre med det. Ansvaret er jo helt riktig. Når tankbåttrafikken langs kysten øker, øker også faren for at det her kan skje en ulykke. «Rocknes»-havariet skjedde rett utenfor stuedøren til folk og i det mest trafikkerte farvannet vi har, og der skulle man jo tro at oljevernberedskapen skulle være på topp. Men den var jo ikke akkurat det, når sant skal sies! Jeg har nevnt «Rocknes». Så er det verdt i denne sal også å nevne at «Rocknes» gikk ulovlig. På lik linje med mange utenlandske fartøy som går langs denne kysten, brøt «Rocknes» utlendingsloven. Mange fartøy har brutt utlendingsloven, i og med at de går fra havn til havn med utenlandsk mannskap som ikke har arbeids- og oppholdstillatelse – som om bord på «Rocknes», og som på alle de fartøyene som går langs norskekysten. Jeg snakker ikke om EØS-båter – nei, jeg snakker om de andre båtene som går langs norskekysten under utenlandsk flagg og med utenlandsk mannskap uten arbeids- og oppholdstillatelse. Og vi aksepterer det. Jeg sitter selv i Odelstinget og vedtar lover, men disse båtene går fra havn til havn med mannskap uten arbeids- og oppholdstillatelse og bryter norsk lov hver dag! Jeg håper dette vil være omtalt i meldingen om oljevernberedskapen fra Regjeringen. Jeg vet at den er ute på høring. Forskriften til utlendingsloven skal forandres, men det skal ikke gå gjennom Odelstinget. Er fiskeriministeren klar over at det er 13 departement som forvalter oljevernet? Fiskeridepartementet, Forsvarsdepartementet, Finansdepartementet, Miljøverndepartementet, Utenriksdepartementet, Olje- og energidepartementet, Samferdselsdepartementet, Utdannings- og forskningsdepartementet, Landbruksdepartementet, Helsedepartementet, Sosialdepartementet, Kommunaldepartementet og Justisdepartementet – alle disse departementene skal ha et ord med i laget.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-18:
Det kan bekreftes at vi ønsker at turister fra inn- og utland skal få ta del i jakt, og at jakten skal foregå på sel. Det viser seg å være en stor utfordring å ta ut det antall kystsel som er nødvendig og meget forsvarlig. Da må vi erkjenne at vi må forsøke å finne nye måter å øke uttaket på. Det viser seg at reiselivsnæringen ser på dette som et betydelig potensial. Vi ser bl.a. på Vestlandet, i Sogn og Fjordane og i Møre og Romsdal at dette er utviklet i betydelig grad. Et samlet reiseliv ser her muligheter. Jeg ser ikke at dette skulle gi grunnlag for å økt motstand mot selfangst. Snarere tvert imot, for en klar forutsetning for slik jakt er at folk har tatt den nødvendige jegerprøven – storviltprøven – slik at de er vel kvalifisert. Det vil foregå under meget ordnede forhold. Reiselivsnæringen langs kysten ser på dette som en betydelig attåtnæring, så dette gleder jeg meg til å se satt ut i livet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-18:
Som jeg sa tidligere, forstår jeg Stortingets utålmodighet, og den deler jeg. Det vi da må vurdere, er hvor fort vi skal gå fram. Jeg registrerer at flere talere har nevnt 1 800 dyr. Jeg vil ikke forskuttere framtidige tall, men årets kvote er på 670 dyr. En maksimal utnyttelse av RMP, som er ICES’ kvoteberegningsmodell, kan gå til det laveste såkalte tuning level, 060, og det ville betydd at vi kunne tatt ut 750 dyr, altså en økning. Skulle vi gå utover det, mener jeg man må gå igjennom beregningsmetodene og se på de parametrene som inngår i RMP-en, det være seg bestandens opprinnelige størrelse, bestandens størrelse i dag, bestandens reproduksjonstakt og forvaltningsmål for bestanden. Det må være på plass og vurdert før vi eventuelt kan snakke om tall i den størrelsesordenen som flere har vært inne på. Slik jeg ser det, vil det være aktuelt å vurdere å øke fangsten først fra neste år, i og med at vi i år har lagt grunnlaget for og næringen har blitt varslet om at 670 dyr er årets fangstkvote.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-18:
Jeg kan bekrefte at jeg ikke oppfatter det som om jeg har fått en klam omfavnelse av representanten Elvik – ikke i dag heller. Når det gjelder antall dyr i en framtidig kvote, synes jeg det blir feil å spekulere i tall. Det bør være et vitenskapelig grunnlag som ligger bak. Vi har forholdt oss til IWCs anbefalinger knyttet til RMP, hvor maksimalt antall dyr vil være 750. Vi har altså sagt i meldingen, og Stortinget har sagt i dagens innstilling, at vi skal gå noen nye runder med IWC. Skulle det vise seg at vi ikke får gjennomslag for de vurderinger som vi mener bør ligge til grunn, må vi vurdere om NAMMCO skal overta. Samtidig og parallelt må vi vurdere om de faktorene som ligger inne i bestandsvurderingen, skal omgjøres. Som også komiteen har vært inne på, skal det gjennomføres forskning. Summen av dette bør ligge til grunn for det antall dyr som vi skal ta ut i framtiden. Jeg tar innover meg den klare ambisjon som Stortinget har uttrykt i innstillingen, og som har kommet til uttrykk i debatten her i dag. Det er en føring som vi ikke kommer utenom. Samtidig må vi balansere det i forhold til det som jeg innledet mitt innlegg med, at det å forvalte sjøpattedyrpolitikken internasjonalt er en utfordring. Det er ikke alltid slik at den får rett, som har rett. Det å tilpasse tempoet er også viktig i denne saken.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-18:
Først til det som representanten Bastesen tar opp om fangst av kvitunger. Regjeringens holdning har vært, som vi også redegjør for i meldingen, at vi ikke har ønsket å åpne for kvitungefangst. Vi registrerer at de som kjøper skinn, også deler den oppfatning at man på det nåværende tidspunkt ikke bør gjøre det, både fordi det ikke er marked for denne typen pels, og fordi man frykter at det arbeidet som er gjort i markedet, skal bli ødelagt ved at man starter med kvitungefangst for tidlig. Når det gjelder kystsel, deler jeg den bekymringen som er kommet til uttrykk, at bl.a. kveisproblematikken gjør det ytterligere nødvendig å ta ut et større antall. Men her er jo problemet at vi ikke har klart å ta ut de kvotene som er satt. Det å øke fangsten og ha incentiver som gjør at man får økt fangsten, er riktig vei å gå. Når det gjelder diskusjonen om antall vågehval i tiden framover, gjør man rett i å tolke meg i beste mening, i den forstand at vi nok deler ambisjonen om å øke uttaket. Regjeringen har selv i sin melding redegjort for at 1 800 dyr bør være det tallet som vi ønsker å nå i tiden framover. Så redegjorde jeg for at det innenfor det systemet som er i dag, knyttet til IWC, vil være mulig å øke tallet til 750 dyr, dvs. en økning på over 10 pst. Det er første steg, og så må vi i fellesskap gjennom forskning og ambisiøse målsettinger og ut fra en økosystemforvaltning skape forståelse for at vi skal gå framover. Jeg synes ikke det ville tjene saken om vi i Stortinget i dag skulle slå fast et visst antall dyr. Men jeg deler ambisjonene, og jeg hører hva Stortinget helt tydelig sier, nemlig at man bekrefter den ambisjonen som Regjeringen har tilkjennegitt i meldingen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-05-18:
Det har vært en interessant debatt. Den bekrefter det engasjementet som er langs kysten omkring disse problemstillingene. Men interpellanten tar feil når han trekker den konklusjonen at jeg fra min side ikke ser at vi i Stortinget og Regjeringen har en oppgave felles. Det ligger en sak i Stortinget i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, og det er varslet en stortingsmelding nettopp for at Stortinget skal være med på disse beslutningene. Det er direkte feil når det sies at det ikke skal opprettes et mellomdepot på Fdeje. Det skal gjøres, og jeg minner om at dette var en sak som bl.a. flertallet i Stortinget, inklusiv Arbeiderpartiet, sa seg tilfreds med. Man bygger faktisk opp beredskapen i dette området ved at man flytter depotet fra Bergen havn ut til Ågotnes, samtidig som man opprettholder et mellomdepot på Fedje. Man sa at man tok det til etterretning og syntes at det var en tilfredsstillende løsning, fordi det ville styrke beredskapen i området. Det må være en misforståelse å påstå at dette skal nedlegges som mellomdepot. Det skal videreføres som et mellomdepot. Da er det slik at kostnadene ved det er en deling mellom det statlige og IUA-ene. Det betyr at det ikke er Fedje kommune alene som skal dekke en mindre del av de kostnadene som er. Men utstyret og frakting av tillagingsplass og ombygging dekkes innenfor rammer som er felles for alle IUA og alle mellomdepoter. Det er slik at man kan ikke alene vurdere den statlige beredskapen. Det er bare én pilar i et større beredskapsbyggverk, hvor den kommunale beredskapen og aksjonsplikten er en del av det, hvor kommunene har et ansvar og har organisert det gjennom 34 interkommunale beredskapsregioner, hvor alle kommunene inngår. Så er det den private beredskapen, som omfatter et sett av ordninger. Det er slik at rundt 70 landbaserte industribedrifter, herunder raffineri og tankanleggene, får særskilte beredskapskrav fra Statens forurensningstilsyn og som følge av det har sine beredskapsplaner. Oljeselskapene på kontinentalsokkelen har beredskapskrav som følge av HMS-regelverket for den sektoren. For oljevirksomhet på norsk sokkel ligger beredskapen og aksjonsplikten hos det enkelte operatørselskap. Alle operatørene er medlem av NOFO, som stiller både materiell og teknisk personell til rådighet for selskapene. I tillegg kommer selvsagt at all virksomhet har en beredskap og aksjonsplikt ved akutt forurensning som følge av egen virksomhet, og en bistandsplikt når staten og kommunene må aksjonere. Summen av beredskapen er summen av all den beredskap og alle de tiltak som kommunene, de private og den statlige beredskapen inngår i.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-05-18:
Eg er glad for at statsråden føler det godt å ha eit samla storting bak seg når ein skal gjennomføre det som Stortinget i kveld vedtek. Det er nok rett når statsråden tolkar det slik at Stortinget er litt utolmodig. Med utgangspunkt i at eg trur næringa også faktisk er nøgd med det vedtaket som blir gjort – sjølv om eg trur ein kunne tenkt seg at vi både hadde talfesta og gått litt raskare og lenger – kunne det vore interessant å høyre om statsråden kunne tenkje seg allereie i år å auke kvoten, om ikkje vesentleg, så i alle fall litt, slik at næringa føler at vi no er på gang, at vi er på rett veg. Hadde det vore mogleg å få til ei refordeling slik at vågekvalkvoten aukar litt no i år, slik at ein viser at ein verkeleg er på hogget?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-05-18:
Eg òg vart litt bekymra over statsråden sine mange reservasjonar når det gjaldt vedtaket under II. Det er jo greitt nok å vise til vitskaplege undersøkingar, og eg vil berre stø representanten Enoksen når han seier at om vi hadde lytta til IWC og ikkje vore standhaftige og gått aleine, hadde vi ikkje hatt kommersiell fangst i Noreg i dag. Eg har lyst til å gjere statsråden merksam på kva heile komiteen faktisk sa: «Komiteen merkar seg vidare at Regjeringa seier at eit årleg uttak på 1 800 dyr fram til eit nytt bestandsestimat vert lagt fram(truleg i 2008) (truleg i 2008) Og vidare: «Komiteen er samd med Regjeringa i denne vurderinga.» Vidare seier fleirtalet i komiteen, alle utanom SV: «Fleirtalet meiner difor at i lys av eksisterande vitskapleg kunnskap, og av omsyn til målsetjinga om økosystembasert forvalting og marknad, at det årlege uttaket må aukast vesentleg fram til det ligg føre eit nytt bestandsestimat.» Då må eg seie at ein auke til 750 dyr frå 670 ikkje er ein vesentleg auke, sjølv om vi vel kan definere neste år som snarleg i denne samanheng. Eg forstod at statsråden ikkje var villig til å auke uttaket allereie i år, og det har eg for så vidt forståing for. I likskap med representanten Enoksen vel eg å tolke statsråden i beste meining, men eg vil gjerne presisere at fleirtalet består av iallfall to regjeringsparti som er representerte i komiteen, og av Arbeidarpartiet, Framstegspartiet og Senterpartiet. Det er eit rimeleg sterkt fleirtal, og eg hadde kanskje forventa at statsråden var litt klarare, men det kan han få høve til å vere.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-05-18:
Eg trur det er viktig, som Bendiks H. Arnesen sa, at Noreg må vere eit føregangsland når det gjeld internasjonalt arbeid. Ein av dei første tinga vi burde gjere, var kanskje å få EU til å ha same forvaltning som Noreg når det gjeld utkast av fisk. I Noreg er det forbode, i EU er det påbode, å kaste fisk på havet. Likevel vil eg også seie at vi må ikkje bite på alt som blir slengt ut om norske fiskarar og fiskerinæringa når det gjeld miljøkriminalitet. Det er nok å vise til det famøse programmet på NRK, som vel er basisen for dette forslaget, som ikkje viste ein einaste norsk båt som dreiv med utkast. Det var berre islandske og spanske båtar det vart vist bilete av, ikkje ein einaste norsk båt. Vi skal vere kritiske, vi som sit her, vi som forvaltar, vi som sit i storting og regjering, men vi må vere balanserte når vi tek på oss kontrollørhatten og går ut. For eg trur det er riktig, som saksordføraren sa, og også representanten Bendiks H. Arnesen understreka det sterkt, at norske fiskarar er truverdige, dei er lovlydige borgarar i dette samfunnet. Sjølvsagt finst det brotne kar i fiskerinæringa, slik det gjer i alle andre næringar og yrkesgrupper, og det er viktig at vi tek åtgjerder mot dei som bryt lovene. Eg trur at det beste vi kan gjere, er no å jobbe vidare med saka, og eg ser fram til at statsråden kjem tilbake og orienterer meir om tiltak og vurderingar av rapporten i samband med statsbudsjettet for neste år. Eg vil nemne det som står i denne merknaden frå komiteen: «Komiteen ser det som naturlig at fiskerinæringens organisasjoner trekkes aktivt med i oppfølgingen av dette arbeidet.» Eg trur det er det viktigaste. Eg trur at næringa også ønskjer at vi skal komme dette til livs. Ho ønskjer ikkje å ha for mange brotne kar. Ein kan aldri få ut alle, det veit vi. Men næringa ønskjer ikkje å ha dei, og derfor er det så viktig at ein trekkjer organisasjonane med. Komiteen skriv vidare: «Det er også etter komiteens oppfatning viktig at departementet legger opp til og gjennomfører en kvote- og bifangstpolitikk som kan bidra til å unngå utilsiktede situasjoner med overfiske/utkast som resultat, og at omregningsfaktorbegrepet benyttes aktivt som virkemiddel i dette arbeidet.» Eg trur det er viktig at statsråden og Regjeringa legg seg dette på minne og tek det med seg i det vidare arbeidet, fram til vi får sjå dei åtgjerdene som skal leggjast på bordet for å komme dette til livs.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-05-18:
Eg vil seie det slik at når det gjeld oljevernberedskapen, ser eg han ut frå fire pilarar. Den eine gjeld overvaking – det starta det med. I samband med dette kjem vi inn på trafikksentralane. Det er positivt at vi no får opna ein ny trafikksentral, som skal overvake nordområda. Den andre pilaren gjeld depot med utstyr. Det er viktig at det er eit godt og veleigna utstyr på desse depota. Det skal vere det beste av det beste. Eg meiner at det å leggje ned depoet på Fedje kanskje ikkje var klokt. Eg er ikkje heilt ut samd i at anten får vi ha det her, eller så får vi ha det der. Eg synest dette er ei såpass viktig sak i høve til å ta vare på miljøet og kysten vår dersom det skulle skje ei ulykke, at det faktisk er eit både – og. Derfor trur eg ikkje det var ei klok avgjerd å leggje ned depotet på Fedje. Den tredje pilaren som eg trur er viktig, gjeld Kystvakta og Kystverket, med båtar som skal vere i beredskap slik at ein skal kunne hente utstyret på depota og bruke det. Eg ser det som veldig viktig at det er eit samspel mellom Kystvakta og Kystverket, med dei båtane som er der – og også med private båtar som er med i ein beredskap. Den fjerde pilaren gjeld reaksjonsevna til systemet vårt når ulykka er ute. Om den er det berre eitt å seie: Øving gjer meister. Eg trur det er viktig å gjennomføre gode øvingar som er realistiske, og som gjer at ein kan utnytte dei ressursane ein har. Som fleire har sagt, står vi framfor store utfordringar langs norskekysten med tanke på utskiping av olje og gass frå Russland og Barentshavet. Og som det har vore sagt før av andre her, er det viktig. Eg har lyst til å nemne ein liten ting, og det er den avtalen vi har med Fiskebåtredernes Forbund om å ha slepekapasitet. Lat ikkje dette bli ei sovepute! Dette er å sjå på som ei førstehjelp inntil vi kan få betre kvalifiserte båtar til å ta over ein eventuell beredskap.