Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-02:
Det er stor enighet om at vi skal ha et godt barnehagetilbud i Norge. Det er stor enighet i Stortinget om at vi skal ha et godt og likt tilbud i alle kommuner, og det er stor enighet om at vi skal ha kvalitet i barnehagene. Det var også stor enighet om barnehageforliket i 2003, og det var stor enighet om at barnehagereformen skulle fullfinansieres med statlige midler. I år måtte kommunene selv bidra med 700 mill. kr utover det Stortingets barnehageforlik forutsetter. Når man kjenner til kommuneøkonomien, og når man kjenner til den stramme og tøffe hverdagen kommunene har med mange lovpålagte oppgaver, skjønner man at dette er tøft for kommunene. Sverige og Danmark har ment noe om kartlegging. De har gått bort fra det eller reduserer det. De mener at det tar bort for mye verdifull tid som er viktig å ha sammen med barna når det gjelder lek og samspill, og utvikling av barna på den måten. Mange vil oppfatte denne kartleggingen som en start på en skolegang – altså en kartlegging av kompetanse. Alle er enige om at barnehagene skal utvikles, men mange ser på kartleggingen som et minus. Det må være økonomi på plass i kommunene, og mange mener at denne kartleggingen vil ta en del av økonomien. Man mener at utvikling av lek kanskje er bedre – finne andre måter å drive barnehage på enn hva som har vært gjort fram til i dag for å definere kvalitet. Da snakker man om dans, om utebarnehager, friluftsbarnehager, og man snakker altså om en helhetlig barnehage som gjenspeiler samfunnet. Vi må ha tillit til dem som jobber i barnehagen. Vi må ikke kalle det støy når de som jobber i barnehagen, og som er fagfolk, sier noe om dette med kartlegging. Vi kan ikke kalle det støy. Vi må lytte til denne type innspill. Disse kartleggingene kan minne noe om hva som foregår i Kina, og om hva som har foregått i det tidligere Øst-Europa. Ja, det er et kartleggingshysteri i Norge. Vi skal kartlegge alt i stedet for å se på barna som en enhet. Dette går ut over kvaliteten, og, som jeg sa tidligere, det går også ut over økonomien i barnehagene. Av statstilskuddet til barnehagene mangler det mye. Ifølge KS mangler det 1,5 milliarder kr for å få barnehageforliket fullfinansiert. Løftene er altså ikke innfridd. Dette er pinlig. Det er et nederlag for Stortinget, der det var stor enighet om dette. Statsråden sa ikke noe i sitt innlegg om hvorfor ikke reformen var fullfinansiert, og om hvorfor det ikke var penger. Finansieringen burde ha vært gjennomført slik Fremskrittspartiet foreslo, ved direkte overføring av midler fra staten til barnehagene. Det er ingen vits i at det går via kommunene, for kommunene blir jo overkjørt allikevel. Med de økonomiske utfordringene kommunene har i dag, burde det være en selvfølge at de kunne stole på det løftet som ble gitt av et stort flertall i Stortinget, om at barnehagereformen skulle fullfinansieres. Kommunene bygger i økende grad barnehager som foreldrene ønsker for sine barn. Det kaller kommunene kvalitet. Enklere og billigere løsninger som korttidsbarnehager og familiebarnehager reduseres. I en situasjon med full barnehagedekning, som det er i mange kommuner i dag – kommunene har vært flinke til å følge opp Stortingets ønske om full dekning – vil det i perioder være barnehager med ledige plasser, noe som også vil øke gjennomsnittskostnadene. Dette er en utfordring for barnehagene, og det kan senke kvaliteten. Hva mener regjeringspartiene om det? Ingenting! Full barnehagedekning var et viktig prosjekt, og det bør vi fokusere på. Da bør også kvaliteten være der. Regjeringen må ha et annet fokus enn fokus på kartlegging, som den har i dag. En kartlegging av barn bør gjøres på den måten man gjør i Danmark, gjennom lek og annen aktivitet, og ikke kalle det støy når ansatte og fagfolk sier hva de mener, og når de snakker om hvilke konsekvenser dette vil ha for de ansatte og for barna i barnehagen. Vi må spille på lag med de ansatte, ikke bare hylle i festtaler.