Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 1999-06-07:
Forsvarskomiteen legger med dette fram sin innstilling om Forsvarets investeringer. Innstillingen er med få unntak enstemmig. Sannsynligheten for et væpnet angrep på Norge er blitt mindre etter den kalde krigen. Samtidig er vi i den paradoksale situasjonen at vårt land de facto har vært i krig siden slutten av mars måned. For øyeblikket kan det se ut som om en politisk og diplomatisk løsning for den tragiske situasjonen i Kosovo kan være i sikte. Det er selvfølgelig altfor tidlig å foreta en endelig evaluering av håndteringen av Kosovo-krisen. Det er imidlertid et faktum at skillet mellom praktiske og diplomatiske nivåer og tilbøyeligheten til å bruke militærmakt er blitt betydelig mindre etter den kalde krigen. Uansett hvilken erfaring som vil bli trukket, er det ikke til å komme bort fra at teknologisk nivå og kompetanse vil stå mer og mer sentralt i utviklingen av framtidas forsvarsstruktur. For Norge har det i alle år vært naturlig å delta i internasjonale fredsoperasjoner, og det er ingen grunn til å tro at behovet for norsk deltakelse i slike operasjoner vil bli redusert i tida som kommer. Dagens innstilling fra forsvarskomiteen om Forsvarets investeringer faller naturlig inn på plass i et slikt perspektiv og som en nødvendig og logisk funksjon av de beslutningene Stortinget har tatt de senere år. La meg ta et meget kort tilbakeblikk. St.meld. nr. 22 for 1997-98 om gjeldende langtidsplaner for Forsvaret i perioden 1999-2002 slår fast at et effektivt og troverdig forsvar ikke kan bygges opp i løpet av få år. Det krever ti til femten år å anskaffe nye generasjoner av fregatter og kampfly, samtidig som vi må bygge opp kompetanse for å utnytte slike avanserte systemer. De materiellanskaffelsene og den kompetanseoppbyggingen vi nå gjør, vil utgjøre hovedkomponentene i det Forsvaret vi vil ha om ti til femten år. Derfor er langsiktighet og forutsigbarhet så viktig i forsvarspolitikken. Dette var også noe av bakgrunnen for at Stortinget i forbindelse med behandlingen av langtidsmeldingen bad om å få presentert en langsiktig og overordnet plan for framtidige materiellinvesteringer. Stortinget behandlet denne investeringsprofilen for noen få uker siden, og det var bred enighet om hovedtrekkene i disse investeringene. Dagens innstilling representerer den første, store milepælen på veien fram mot et moderne og strukturert forsvar, klar for nasjonale og internasjonale utfordringer. Jeg vil derfor som saksordfører gå nærmere inn på en del forhold knyttet til innstillingen. Fregattene representerer med sine 12 milliarder kr en av de største investeringer i Forsvaret noensinne. Det er en enstemmig komite som stiller seg bak behovet for nye fregatter, og at dette er en helt nødvendig investering for å opprettholde et troverdig forsvar. Gjennom innstillingen til investeringsprofilen - Innst. S. nr. 140 for 1998-99 – sluttet også en enstemmig komite seg til finansieringsopplegget for fregattene, med en midlertidig øremerket styrking av forsvarsbudsjettet som samlet utgjør ca. halvparten av kostnadene ved fregattanskaffelsene. En samlet komite stiller seg bak et slikt opplegg gjennom denne innstillingen. Det er også en enstemmig komite som forutsetter at departementet i den videre framdriftsprosess mot en endelig kontraktinngåelse for fregattene, legger en helhetlig vurdering til grunn med hensyn til antall fartøyer og kapasitet. En enstemmig komite står også bak kravet om at Forsvarets fagmilitære vurderinger og behov tillegges særlig vekt før endelig avgjørelse tas. I innstillingen er det forskjellige oppfatninger knyttet til leverandører og forhandlingsprosess, og jeg legger til grunn at representanter for de øvrige partiene i sine innlegg går nærmere inn på dette. En enstemmig komite legger imidlertid til grunn at Stortinget blir løpende orientert om framdriften i forhandlingene på en hensiktsmessig måte, også før endelig kontrakt inngås. Jeg vil også nevne at en enstemmig komite forutsetter at Stortinget blir orientert dersom det oppstår usikkerhet knyttet til prosjektets kostnad, framdrift eller ytelse. Gjenkjøpsavtaler står sentralt i kontraktsforhandlingene og vil være en integrert del av den endelige kontrakten. En samlet komite mener det er avgjørende at Forsvarsdepartementet oppnår 100 pst. gjenkjøp, og at man etablerer mekanismer som sikrer at avtalene blir gjennomført som forutsatt innenfor tidsrammene. Så over til det andre store prosjektet i innstillingen: kjøp av nye kampfly. Her er det en enhetlig og enstemmig innstilling fra komiteens side, og mange av de premisser og forutsetninger som komiteen har lagt til grunn i forbindelse med fregattkjøpet, er også lagt inn for flykjøpet. Jeg vil derfor kun peke på ett punkt knyttet til denne investeringen. Det er nødvendig å skape et minimum av handlefrihet i Forsvarets investeringsportefølje, og det er derfor nødvendig med alternative tilbud for levering av fly i perioden 2003–2010 og i perioden 2007-2012 dersom opsjonen på 10 fly utløses. En enstemmig komite har sluttet seg til dette. Avslutningsvis vil jeg si noen ord om den delen av innstillingen der det ikke er enighet i komiteen, nemlig om tidspunktet for anskaffelse av nye MTB-er av Skjold-klassen. Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet og Høyre gjentar i innstillingen tidligere merknader til langtidsmeldingen og investeringsprofilen. Våre hovedargumenter har vært at nye MTB-er må sees i sammenheng med nedleggelse av fort langs kysten. Svært mange kystfort er nå avviklet, og MTB-ene skulle være plattformen for missilene, som dermed ble mobile. Når Arbeiderpartiet og Høyre står på den opprinnelige planen om oppstart 1. juli 2000, henger det sammen med den inngåtte kontrakt og forpliktelser overfor Kværner Mandal. Det er jo slik at Sjøforsvaret har lagt ned mange millioner i oppbygging av kompetanse i Mandal. Dersom oppstart først blir i 2003, som Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Fremskrittspartiet vil, er sannsynligvis kompetansen tapt, og i verste fall er verftet stengt. Derfor går Arbeiderpartiet og Høyre inn for at under forutsetning av et vellykket prøveprosjekt, gjennomføres anskaffelsene av MTB-ene umiddelbart, fordi dette er rasjonelt. Arbeiderpartiet og Høyre fremmer forslag om dette, og jeg tar derfor opp dette forslaget, som er inntatt i innstillingen. De øvrige partienes representanter i komiteen viser i sin merknad til at de vedtatte budsjettrammer for de nærmeste årene ikke gir rom for å fase inn MTB-er. Jeg går ut fra at disse representantene selv går nærmere inn på dette spørsmålet i sine innlegg senere i dag. Vi lever i en verden preget av usikkerhet og ustabilitet. Selv om vi i dag ser optimistisk på mulighetene i Kosovo, må vi legge et realistisk perspektiv til grunn for europeisk sikkerhetspolitikk i årene som kommer. En vis mann sa for mange hundre år siden: Qui desiderat pacem, praeparet bellum – den som lengter etter freden, må forberede seg på krigen. Dagens innstilling er en innstilling i denne vismannens ånd.