Siv Elin Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-01:
Den viktigste oppgaven for bonden er å dyrke mat til mennesker og dyr, det være seg grønnsaker, grovfôr eller proteinprodukter. Den viktigste oppgaven for Stortinget må derfor være å legge forholdene til rette slik at bonden kan bruke primærtiden sin til nettopp dette, slik at mange flere mennesker enn i dag kan drive som bønder i vårt langstrakte land. Å dyrke jorden og skjøtte dyrene må være lønnsomt i seg selv. Først da legger vi forholdene til rette for vekst og gründerskap innenfor landbruksbaserte næringer. Stortingets primære oppgave er derfor å sørge for at vi får jordbruksoppgjør som gjør at folk kan leve av å være bønder, og at det føres en politikk fra denne sal som gjør at vi kan ta matjorden i bruk i hele landet. Sekundært blir det viktig å se sammenhengen mellom landbruket og det øvrige som skjer i samfunnet. Den lille eiendommen gir ikke noe godt næringsgrunnlag dersom samfunnet rundt forvitrer og forsvinner til de store byene, og dersom regjeringen skal fortsette å overføre innsatsen fra de små til de store. Dette er elementer som vil slå beina under de små brukene, og en utvikling vi vil komme til å angre på. Bondens grunnleggende eksistens er selve fundamentet som en skal bygge huset – altså denne meldingen – på. Uten bønder blir det ingen bigeskjefter, ingen gründerskap og ingen nye gårdsnæringer. Drømmebonden til statsministeren, som vi så på NRK her om dagen, er vel ikke den som kommer til å drive med bigeskjeftene som er nevnt i denne meldingen. Så mye synes å være klart. Skal vi ha bønder i hele landet, må vi ha gode rammebetingelser for både store og mindre bruk. Når alt det er sagt, må jeg få lov til å gi honnør til alle dem som gjør og har gjort en kjempeinnsats i matvareproduksjonen i Norge, med lokalproduserte håndverksprodukter. Lokale matprodukter er noe befolkningen ønsker mer av. Videreutvikling av denne næringsveien krever en aktiv politikk med målrettede tiltak. Det er viktig at distribusjons- og salgsleddet styrkes, og at en får på plass gode løsninger som sikrer god handelsskikk. Innlandsfisket er i meldingen løftet fram som et område med stort vekstpotensial. Det kan det være grunnlag for å se nærmere på. Her dras muligheter for innlandsoppdrett fram som en viktig og framtidsrettet næringsvei. SV mener at før man går i gang med å iverksette innlandsoppdrett som et aktivt satsingsområde, er det viktig å gjøre en skikkelig vurdering av mulige miljøkonsekvenser. Den oppdrettsnæringen vi har i havbruket i dag, sliter med miljøutfordringer og har brukt mange år på å komme seg såpass som den har gjort til nå – selv om det ennå er et godt stykke igjen før man kan gi den grønt lys med tanke på miljø. Dette er erfaringer vi må ta med oss inn i diskusjonen om innlandsoppdrett og gjøre konkrete vurderinger omkring. Med det vil jeg ta opp SVs forslag, nr. 6. «Inn på tunet» har i mange år vært løftet fram som en framtidsrettet satsing. De positive helsemessige ringvirkningene som knytter seg til det å arbeide med og være sammen med dyr og det å arbeide med planter og jord, er det liten strid om. Mange historier har vært fortalt fra arbeidet med rus og psykiatri og med eldre, der bruk av Inn på tunet-tjenestene har gitt positive resultater. Meldingen løfter fram flere aktuelle målgrupper som også kan være viktig med tanke på Inn på tunet-aktiviteter, og det uten at meldingen tar for seg det som oppleves som den virkelig store utfordringen for mange av Inn på tunet-leverandørene: kommuneøkonomien. Det er ofte sånn at det er kommunene som skal være den største kunden til disse tjenestene. Men dessverre er kommuneøkonomien de fleste steder såpass anstrengt at slike tjenester blir noe av det man benytter seg minst av, selv om det kanskje burde vært annerledes. Derfor hadde jeg håpet at regjeringen ville komme tilbake til Stortinget med en Inn på tunet-handlingsplan, og beklager at Stortinget velger ikke å gå inn for det forslaget.