Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-05-18:
Jeg er enig med presidenten, men det var ikke så helt ueffent allikevel. Finansministeren sa at hvis vi reduserte bensinavgiften, som vi har foreslått tidligere når oljeprisen har gått opp, ville det bli flere penger blant folk, noe som ville øke etterspørselen. I den sammenheng vil det ikke det. Det er det som er det famøse her, at i Regjeringens nasjonalbudsjett, dette planøkonomidokumentet hvor man prøver å finstyre norsk økonomi, noe man aldri kommer til å greie, og som det bare er noen få folk på toppen av denne eliten som overhodet følger med i, la man inn en forutsetning om inflasjonen i år 2000. Man la inn en forutsetning om dollarkursen og oljeprisen, og da regnet man bl.a. ut hva våre oljeinntekter ville være basert på, forutsetning om dollarkurs og oljepris. Og det var det samme man da la inn for inflasjonen. Så skjer det noe som delvis er utenfor vår kontroll, som endrer disse meget viktige parametere, nemlig kjøpekraftsutviklingen for folk flest, som faktisk har noe med lønnsoppgjøret å gjøre, selv om finansministeren ikke helt har skjønt det – forutsetningene endres ved at oljeprisen økes radikalt i forhold til de forutsetninger som Regjeringen har lagt inn. Og det vi sier, er at vi kan korrigere for det overfor det norske samfunn slik at vi holder det Regjeringen hadde planlagt for 2000. Vi kan holde inflasjonen der den var forutsatt å være. Vi kan beholde forutsetningen for kjøpekraftsutviklingen som lå til grunn for det moderate lønnsoppgjøret, fordi vi får økonomisk handlefrihet på grunn av at vi får økte inntekter som følge av dollarkursøkningen og oljeprisutviklingen for å beholde det Regjeringen selv hadde planlagt ut fra. Da blir det ikke flere penger blant folk. Men det blir ikke mindre enn det Regjeringen selv hadde forutsatt, det er det som er det famøse her. Regjeringen hadde forutsatt at folk skulle betale så og så mye for bensin. Og vi sier at dette å redusere avgiftene tilsvarende hadde jo ikke ført til at folk fikk mer, men de hadde fått beholde det som var utgangspunktet for daværende regjering og Arbeiderpartiet – ganske enkelt sikret at ikke inflasjonen gikk høyere enn det Arbeiderpartiet og regjeringspartiene den gang hadde lagt til grunn. Det merkverdige er at man, når man kan gjøre noe med det, sitter passivt og lar den gå opp, og så får vi resultatet i form av at moderasjonslinjen kommer under press. Så når finansministeren sier at dette er viktige deler av finanspolitikken, vil jeg si at det er vårt forslag som opprettholder det som er finanspolitikken, for finanspolitikken går ikke bare akkurat på balansen i statsbudsjettet, det går på inflasjon, kjøpekraftsforventninger og renteforventninger. Det er vi som ønsker å opprettholde den, da kan en ikke bruke en sånn argumentasjon som finansministeren gjorde. Så til slutt dette med å bruke dette på andre områder. Det er ingen andre områder hvor det at en øker eller reduserer prisen på et produkt får virkning både for kunder og brukere ute i det norske samfunn og statskassen. Om det regner eller ikke regner, så kan det hende at det påvirker strømproduksjonen, eller kapasiteten i hvert fall. Men det har ingen direkte virkning for statskassen. Jeg er klar over at finansministeren skulle ønske det var slik at hvis det regnet mye, så regnet det automatisk kroner inn i statskassen, men det gjør det ikke. Det er ingen andre områder hvor det er en slik dobbeltfunksjon at en økning i prisen eller reduksjon i prisen i norske kroner på olje får virkning både for statskassen direkte og for det norske samfunn direkte. På ingen andre områder er det slik, verken i kraftsektoren, alkoholsektoren eller andre – sjokoladeavgiftsektoren ser jeg at Dalheim har begynt å snakke om. Det er ingen andre sektorer som har akkurat den koblingen som oljeprisen i norske kroner har. Det er trist at ikke finansministeren ser de muligheter som faktisk vår økonomiske handlefrihet gir oss for å kunne styre dette landet bedre. Så vil jeg bare minne om noe helt til slutt – det er så artig av og til å se i gamle avisutklipp og sånt. Jeg har funnet noen gamle avisutklipp, jeg tror de er ti år gamle eller kanskje enda mer. Det var den gangen Arbeiderpartiet hylte om at vi måtte få en mer ekspansiv finanspolitikk for å bedre sysselsettingssituasjonen, vi måtte få økt aktivitet i økonomien, for det var så stor arbeidsledighet. Ja, den gangen hadde man faktisk svære bannere på Youngstorget hvor det stod: 80 000 arbeidsledige. Willoch må gå. Vi må ned i 30 000 arbeidsledige. – Og da måtte man ha en ekspansiv økonomisk politikk. Siste AKU-undersøkelsen fra forrige uke viser at vi nå har 91 000 arbeidsledige, og finansministeren fra Arbeiderpartiet snakker om at nå må vi stramme inn enda mer, for det er så stort press og stor aktivitet i økonomien. Det er en fantastisk forandring som har skjedd i Arbeiderpartiet. Og jeg kan bare konkludere med at Arbeiderpartiet, med god støtte av LO, nå vil bruke arbeidsledighet som et virkemiddel i den økonomiske politikken for å få ned kostnadene.