Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-06-14:
Jordbruksavtalen som behandles i dag, viderefører – og forsterker – den kursendringa i landbrukspolitikken som ble påbegynt i fjor. Den gir jordbruket et inntektsløft. Det er helt nødvendig etter at jordbruket – også i prosent – har hatt en klart svakere inntektsvekst enn andre grupper de siste årene. Avtalen legger til rette for en inntektsvekst på 17 000 kr pr. årsverk – i forhold til 2007 før oppgjøret. Vi må tilbake til tida rundt opptrappinga på 1970-tallet for å finne et oppgjør hvor jordbruket var forutsatt å få en så sterk vekst i forhold til andre grupper. Det er bra, og det er et nødvendig løft, ikke minst sett på bakgrunn av forrige stortingsperiode og under den forrige regjeringa, da jordbruket sakket kraftig akterut inntektsmessig, også da prosentvis. Og når jeg hører debatten her i salen, hvor det blir stilt spørsmål om hvorfor forventningene til denne regjeringa er store, må jeg jo si at det er bare å sette seg ned med statistikken og se på inntektsutviklinga – eller mangel på inntektsutvikling – under forrige regjering. Da forstår en at forventningene om en ny politikk er store. Årets jordbruksoppgjør gir også helt andre svar enn det høyrepartiene la opp til under behandlinga av budsjettet for 2007, med kutt på henholdsvis 6 og 2 milliarder kr. Så ser vi av innstillinga Venstres høyredreining i landbrukspolitikken. Det synes jeg er skuffende, men det tydeliggjør samtidig skillelinjene i norsk politikk. På enkeltbruksnivå viser referansebruksberegningene isolerte inntektsutslag av tiltakene i avtalen på om lag 24 500 kr pr. årsverk, og de grasbaserte produksjonene kommer vesentlig bedre ut enn det. Det har i år vært mye diskusjon rundt Budsjettnemndas arbeid. Nemnda har i år som tidligere avgitt omforent materiale og levert det grunnlaget den mener vil være det riktigste forhandlingsmaterialet. Det er Budsjettnemndas beslutning. For ordens skyld vil jeg bemerke at verken jeg eller daværende leder av Norges Bonde- og Småbrukarlag satt eller sitter i Budsjettnemnda for jordbruket. Et solid inntektsløft var altså et hovedtema i forhandlingene. Det er nødvendig. For selv om utviklinga er positiv på en del områder i jordbruket, er den svakere i områder som Vestlandet, Agder, Telemark og Nord-Norge. Samtidig er det underdekning av norskprodusert kjøtt fra grasbaserte dyr. Det er et alvorlig varsku for meg. For klarer vi ikke å sikre produksjonen av storfe- og sauekjøtt, ja da ryker arealbruken mange stederbeiting og kulturlandskapspleieviktige bidrag til sysselsetting og økonomisk aktivitet i mange distrikter Derfor er de grasbaserte produksjonene sterkt prioritert. Utviklinga på disse områdene er et tidlig tegn på et kritisk punkt i forhold til måloppnåelsen i landbrukspolitikken. Derfor er bruken av avtalemidlene i så måte målrettet og effektiv. Et særlig viktig samfunnsmessig bidrag fra norsk landbruk ligger i en variert bruksstruktur med produksjon over hele landet. Derfor er jeg fornøyd med at vi i tillegg til et vesentlig inntektsløft også styrker strukturprofilen i tilskuddene. Det bidrar til lønnsom drift i ulik skala. Inngangsbilletten senkes, bunnfradraget senkes, tilskuddene for de første dyrene økes, det etableres et eget driftstilskudd til sauehold, og beiteordninga styrkes vesentlig. Det er det beste bidraget vi kan gi til en fortsatt variert bruksstruktur og et åpent landskap. Og jeg er overbevist om at en fortsatt variert bruksstruktur er avgjørende for et levende landbruk som bruker det jordbruksarealet vi har i Norge. Så styrker jordbruksavtalen en rekke spesifikke miljøvirkemidler, med sikte på redusert forurensning og med tanke på å ivareta kulturlandskapet og verdensarvområdene. Det etableres et eget klimaprogram og en forsøksordning for bedre håndtering av husdyrgjødsel og mindre utslipp. Når jeg hører enkelte representanters innspill i debatten her i dag om klimapolitikk, skulle en tro at klimaproblemene var noe som dukket opp da denne regjeringa tok over. Det hadde vært mulig å sette inn klimatiltak også for tidligere regjeringer. Etter mange år med misnøye i meierisektoren tar vi grep for å skape ro og forutsigbarhet i denne sektoren. Det skjer etter lengre tids jobbing med saken og utstrakt dialog med aktørene. Jeg er stolt og glad over å kunne gjennomføre disse nødvendige endringene. Og jeg må konstatere at rammevilkårene som ble fastsatt av den forrige regjeringa, ikke var gode nok til å sikre konkurransen. Et godt jordbruksoppgjør krever vilje til å satse på jordbruk. Det har vi fått til. Mens forrige regjering reduserte budsjettoverføringene med 600 mill. kr, har vi økt dem med det samme i løpet av to år. Det er nødvendig med et økt budsjett på dette området for å nå de ambisiøse og gode målene vi har satt oss, rett og slett for å sette landbruket i stand til å løse de viktige oppgavene det har.