trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Det er jo slik at vi her i denne sal vedtar medisiner inn på blå resept, men det gjør vi på bakgrunn av at det er gjort grundige vurderinger av dem som ser på sykdommens alvorlighet, medisinens effekt og kostnad opp mot andre forhold. Jeg gjentar det. Jeg tror det er en veldig fordel at vi har et slikt gjennomarbeidet system. Det jeg har lært meg om dette de siste ukene, er at Norge her faktisk står i kontrast til mange andre land som bruker mye mer penger på dette, men som ikke har bedre resultater i pasientbehandlingen. Det skyldes, tror jeg, at vi tar riktige valg, og at vi klarer å bruke ressursene på en måte som nettopp kommer svake grupper til gode – de som ikke nødvendigvis får de store oppslagene og den store oppmerksomheten. Jeg tror vi er tjent med å holde fast ved dette systemet, slik at de vedtak Stortinget gjør, også er basert på gode faglige kriterier som vi alle kan stille oss bak.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Jeg kan forsikre om at vi har god politikk for hver dag, hele året, og også i fire nye år, men når vi kommer med en helhetlig stortingsmelding om folkehelse om ikke mange ukene, tror jeg det er forståelse for at vi kommer til å ta hovedgrepene der. Jeg har sagt tydelig her, og det har også representanter for regjeringspartiene, at vi ser positivt på mange av forslagene fra representantene som er fremmet her. Men jeg står fast ved det jeg sa i debattene i går og i dag: På de viktige områdene rus og tobakk er det påfallende at Fremskrittspartiet er et oppkomme av gode idéer for reparasjon og et oppkomme av svake virkemidler for forebygging. Det er veldig konkrete eksempler som vi vet fører til sykdom og lidelser, derfor mener jeg det er betimelig å påpeke det. Det skal ikke frata Fremskrittspartiet all mulig ros og honnør om de vil bygge opp under generell forebyggende politikk på folkehelseområdet, som vi får anledning til å debattere senere i vår.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Nå er det slik, som representanter og talere før meg har sagt, at dette er et kommunalt ansvar. Men det er også lagt til rette for dette med mange forskjellige målsettinger og tilskuddsmidler. Jeg deler den bekymringen representanten og andre i denne sal gir uttrykk for når det gjelder svømmeegenskapene. Det har å gjøre med generell utrusting for å møte livet i vårt land, som har en lang kyst og mange vann. Vi får flere drukningsulykker og annet som er veldig alvorlig, så dette tror jeg vi må ha en ganske bred dugnad på. Jeg tror ikke det er noen vei utenom det å si at dette handler om samspillet mellom skole, kommune, lokalsamfunn og tilgjengelig svømmehall. Jeg tror alle vi som har barn, erfarer at det er innenfor dette triangelet vi kan finne gode løsninger. Det vil regjeringen på alle mulige måter være med og støtte opp om. Det har et folkehelseperspektiv, det har et idrettsperspektiv, og det har et mestringsperspektiv.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Jeg tror jeg vil svare litt generelt på dette, og si at disse nye grepene mener jeg bør inspirere tenkningen vår rundt folkehelse i det 21. århundre. Vi kan sette mål. Vi kan vedta mål og virkemidler i denne sal, men jeg tror at det som virkelig kommer til å ha en effekt, er at vi lokalt, tett på der vi bor, tar i bruk alle gode krefter for å nå mål om fysisk aktivitet, god læring og f.eks. ernæring i skolen. Det handler om å se at kommunene, de enkelte skolene og de enkelte lokalsamfunnene er forskjellig sammensatt, forskjellig utrustet. De har også en stor ressurs i det sivile samfunn, i frivilligheten. Måten disse kreftene jobber sammen på, vil variere. Jeg tror det er feil å si at det er én måte å gjøre det på, og én lov som regulerer det. Jeg synes det ville være spennende å prøve ut forskjellige måter å gjøre dette på. Det gjør vi ved å se på de ressursene som også her ligger i de enkelte lokalsamfunn, hvor vi kan se for oss at frivillige – eldre, pensjonister, idrettslag osv. – kan være en ressurs for å få unger på svømming, for å bidra i det viktige arbeidet. Også her kan vi trenge alternative modeller.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Jeg synes det er helt fantastisk at vi nå ser ut til å få et samlet storting bak visjonen om én journal – én innbygger. Det gir en tydelig retning for veien videre for Helse-Norge. Det er veldig bra. Så kan man diskutere om det er ambisiøst eller ikke. Når man kjenner til utfordringene i Helse-Norge, tror jeg de fleste der ute vil si at det er ambisiøst. De som står i den hverdagen, vil si at det er ambisiøst. Så hører jeg opposisjonen prate som om ingenting har skjedd på IKT-siden i Helse-Norge. Det er jo helt feil. Bare fra 2009 har vi etablert Norsk Helsenett, hvor 17 000 foretak nå er koblet sammen. Vi har fått automatisk frikort. Vi har rullet ut E-resept for fastleger og apotekene. Vi har etablert helsenorge.no, hvor du nå med din egen BankID kan logge deg inn og få ut opplysninger, og vi er i gang med å rulle ut kjernejournaler i løpet av året. I tillegg til det har helseforetakene investert milliardbeløp. For én gangs skyld har man nå skjønt at man må standardisere. Så Helse Vest og Helse Nord har allerede DIPS godt rullet ut, og man har standardisert. Helse Sør-Øst er i gang med DIPS med tanke på standardisering. Helse Midt-Norge har valgt en annen modell – Siemens, tror jeg det er – hvor man standardiserer. Da kommer det første poenget mitt: Når jeg hører opposisjonen snakker om at man ønsker en nedenfra-og-opp-revolusjon på IKT-området, vil jeg si at det er feil. Det er nettopp det som har ført oss dit vi er i dag, hvor man ikke kommuniserer med hverandre fordi man har valgt forskjellige løsninger på hvert enkelt sykehus. Så jeg mener at analysen er feil når man sier at man ønsker en nedenfra-og-opp-reform. Her må man stille tydelige krav til standardiseringer. Man må pålegge foretakene å ha systemer som er standardisert, slik at man kan utveksle informasjon mellom foretak. Det andre er at man prøver å framstille det som at den storstilte satsingen fra opposisjonen i budsjettene er det ambisiøse. Det er den jo heller ikke. Ute i foretakene er det, som sagt, investert milliardbeløp, og det gjøres årlig. Det som er den storstilte satsingen fra opposisjonen, er vanskelig å se. Jeg husker godt da Erna Solberg sto i spissen for en IKT-revolusjon i Helse-Norge, hvor man skulle komme med 2 mrd. kr hvert år i fem år framover. Jeg ser at i Høyres alternative budsjett for i år ligger det 20 mill. kr. Så kan vi diskutere herfra til evigheten budsjetteknikken bak de pengene. Men realiteten, at det ligger 20 mill. kr inne i budsjettet, blir det fint lite IKT i helsevesenet av. Når man mener at det er ambisiøst, mens alt det som faktisk har skjedd fra 2009 til i dag, ikke er det, har man et stort forklaringsproblem og troverdighetsproblem ute i feltet.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Jeg vil begynne med å arrestere representanten Bent Høie litt på det om at statsråden må ha snudd. I sakens innstilling står det å lese i brevet fra statsråden at mange av disse spørsmålene var under vurdering i departementet, og at man ikke hadde konkludert i spørsmålet om en helhetlig melding. Nå har statsråden konkludert i det spørsmålet. Da er det behov for en stemmeforklaring også fra posisjonen, hvor jeg anbefaler de rød-grønne å støtte forslag nr. 1 i saken, fordi man har konkludert med at det er den beste tilnærmingen.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Jeg håper og tror at alle i vårt land har fått med seg hvilke skader og helseplager røyking kan gi den enkelte, og at dette gir oss en stadig nedgang i antall dagligrøykere i vårt samfunn. Det at mange faktisk greier å slutte å røyke etter både 10, 20, 30 og 40 år, viser andre igjen at det nytter. Samtidig – og kanskje enda mer gledelig – er det stadig færre unge som begynner å røyke. Fokuset på passiv røyking virker også godt kjent. Det er et innarbeidet begrep som folk flest har et forhold til, og som røykerne erkjenner viktigheten av. Røykeloven slik den er i dag, er meget streng, men den respekteres, og den virker for dem som ikke ønsker å bli utsatt for røyk. Nettopp derfor vil Fremskrittspartiet i dag stemme imot hele loven. Vi mener det er en innstramming som handler om mye symbolpolitikk og mye byråkrati. For Fremskrittspartiet er det samtidig en viktig side ved saken at vi faktisk snakker om en lovlig solgt og brukt vare. Retten til frie valg står sterkt hos Fremskrittspartiet – at man kan oppnå mye bra uten å innta en formynderholdning og innføre enda flere forbud. Folk må ønske å ta gode valg for å fremme egen helse. Samtidig er det viktig å gjøre det så enkelt som mulig å slutte å røyke ved å legge til rette for erstatninger. Å tvinge folk til å kjøpe dobbelt så mange sigaretter som de faktisk ønsker, virker ikke særlig fornuftig i en slik sammenheng. Å skremme folk fra snusing ved å overdrive farene, virker heller ikke særlig fornuftig. Om vi ønsker at folk skal ta fornuftige valg, må vi også sørge for at informasjonen som blir gitt, er korrekt. Jeg viser til at forskningsleder Karl Erik Lund ved SIRUS har uttalt: «Snusbruk er ikke risikofritt, men ny forskning viser at snus er mindre farlig enn hva man fryktet for 25 år siden. Risikoforskjellen mellom snusbruk og røyking er meget stor.» Fremskrittspartiet er som nevnt imot hele loven, men da regjeringspartiene la inn en merknad hvor man åpnet for å gi midlertidige bevillinger, anså vi dette som veldig viktig og har sammen med Høyre varslet at vi subsidiært vil stemme for dette. Når vi nå ser hvordan saken er lagt opp voteringsmessig, ser vi at denne flertallsmerknaden ikke kommer som et tilleggsforslag, men at den nå ligger inne som en del av loven. Det blir derfor litt uryddig å stemme subsidiært, som vi tidligere har varslet. En stemmeforklaring blir at Fremskrittspartiet går imot loven i sin helhet. Vi støtter selvfølgelig vårt eget forslag i innstillingen, og som jeg herved tar opp. Til slutt ønsker Fremskrittspartiet subsidiært å støtte forslag 3, fremmet av Høyre.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Da jeg hørte statsrådens innlegg, fikk jeg inntrykk av at han tror røykeloven er den eneste grunnen til at antall røykere har gått ned. Da blir spørsmålet om helseministeren mener at man faktisk kan vedta god helse. Betyr ikke det at folk får kunnskap – at folk har egne ønsker for god helse – noe som helst?
Bent Høie (Høyre), 2013-03-19:
Jeg mener at innstillingen – uansett om statsråden fokuserer på de områdene hvor vi er uenige – viser at også Høyre støtter veldig mye av den retningen som disse lovendringene tar. Men jeg har et spørsmål. Det skjedde en endring under komiteens arbeid som ikke var regjeringens forslag, nemlig at man åpner opp for midlertidige bevillinger for salg av tobakk, f.eks. i forbindelse med festivaler. Samtidig opprettholder man forbudet mot at festivalene kan ta betalt for enerett til salg av tobakk, til ett selskap. Det betyr i realiteten, som en konsekvens av det som skjer i Stortinget i dag, at det fortsatt vil bli tobakkssalg på festivaler, men forskjellen er at man nå vil slippe til flere selskaper for å selge konkurrerende produkter. Mener helseministeren at det å få konkurranse mellom ulike selskapers tobakksprodukter vil føre til mindre eller mer bruk av tobakk på festivalene?
Bent Høie (Høyre), 2013-03-19:
Først vil jeg si at jeg er glad for at statsråden nå snur og støtter forslaget om at en får en egen legemiddelmelding, og jeg synes at representanten Toppes og representanten Breens innlegg her var noen av de sterkeste innleggene for behovet for en slik melding. Mitt spørsmål handler derimot om det andre forslaget fra opposisjonen: legemiddelet til prostatakreftpasienter som i dag gis på individuell refusjon. Når en ser at en så stor andel av pasientene som har indikasjon på dette, får legemiddelet, og en vet at forskning viser at ordningen med individuell refusjon fører til sosial forskjell når det gjelder tilgang på dette legemiddelet, hva er da grunnen til at regjeringen ikke snur i dette spørsmålet, men holder fast på denne ordningen?
Bent Høie (Høyre), 2013-03-19:
Forstår jeg da helseministeren sånn at han mener det er feil at Stortinget tar stilling til hvilke virkestoffer som skal inn på forhåndsgodkjent refusjon?
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Etter en rekke oppslag knyttet til kreftlegemidler det siste året har statsråden måttet snu trill rundt på sine standpunkter flere ganger, og det er jeg glad for. Imidlertid viser det seg med all tydelighet at det er behov for en fornyelse i legemiddelpolitikken. Den må ses i sammenheng. Hva er det som gjør at regjeringen har en slik intens motvilje mot å fornye den politikken nå?
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Helseministeren har gjentatte ganger, senest i dag og i debatten i går, uttalt at Fremskrittspartiet kun skal reparere og ikke forebygge. Jeg vil da henlede oppmerksomheten på at det ligger flere gode forslag i denne saken. Men Arbeiderpartiet kommer til å stemme imot. Tidligere helseministre – og den nåværende – har jo uttalt i flere debatter, senest tidligere i dag, at det forebyggende er det beste vi kan gjøre – les samhandlingsreformen. Betyr dette at helseministeren og regjeringen har en ny politikk for dagen i dag, og så en ny i morgen igjen?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-19:
Jeg tar egentlig ordet for å si at jeg synes det forslaget som ligger på bordet, er et veldig godt forslag. Det tar opp veldig mange av de vesentlige faktorene som må med når man skal følge opp satsingen på folkehelse og primærforebyggingen, som Stortinget tok opp da vi behandlet samhandlingsreformen og da Stortinget behandlet folkehelseloven. Fysisk aktivitet er svært viktig, ikke minst at det rettes inn mot de grupper av befolkningen som spesielt trenger å få tilrettelagt for fysisk aktivitet. Det er ikke alle, men det er spesielle grupper som man må ha særlig fokus på, og som man må rette tiltakene mot. Så er det viktig å understreke når det gjelder oppfølgingen av det som er vedtatt om folkehelse – jeg er veldig glad for at det nå kommer en folkehelsemelding fra helseministeren – at det må satses bredt. Det ble det sagt i en tidligere debatt om tobakk at det må satses bredt, og det må settes inn tiltak på flere områder. Blant annet når det gjelder tobakk, som tidligere er debattert, konstaterer jeg at opposisjonspartiene ikke er enige om tilgjengelighet, tilrettelegging for fysisk aktivitet, og ikke minst i skatte- og avgiftspolitikken – det at sunne matvarer må bli billigere og usunne matvarer dyrere, for å si det litt enkelt. Så bare innsats over et bredt område over lang tid vil gi resultater. Det håper jeg inderlig at vi får svar på når folkehelsemeldingen kommer, og at det blir et bredt flertall bak den. Da vil vi også kunne se resultater etter hvert – kanskje ikke i morgen, men om ikke mange år vil resultatene komme. Det er den eneste riktige veien å gå når det gjelder den brede og store helsepolitikken.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Da er det bare å konstatere at statsråden ikke svarte på veldig mange av spørsmålene mine. Jeg vet veldig godt at regjeringen legger til grunn veinormalene og viser til at de er faglig begrunnet. Men jeg registrerer at når det bare har vært politisk vilje til å gjøre noe annet, da er man ikke like opptatt av de faglige begrunnelsene fra regjeringens side. Jeg er veldig glad for at regjeringen gjør det, selv om de sier at de hele tiden støtter seg på de faglige begrunnelsene. Jeg er glad for at de faktisk av og til velger en bedre standard til tross for at trafikkprognosene sier at man ikke skulle gjøre det. Jeg har lyst til å minne statsråden om noe – jeg tenkte at når du kommer tilbake på kontoret, burde du kanskje hente fram Aftenposten fra mandag 11. april 2011 om norsk veibygging, basert på feil tall, som klart dokumenterer at vi også har bygd en rekke veistrekninger i dette landet med altfor lave prognoser. Det betyr at man bygger en for dårlig vei, og at det får store konsekvenser i fremtiden. Jeg har lyst til å gå tilbake til Grenlandsbrua, som jeg kjenner veldig godt. Det ville sannsynligvis kostet et sted mellom 100 og 150 millioner kroner mer om man bygde en firefeltsvei som sto ferdig i 1996. Jeg tror alle som sitter i denne salen – hvis det skulle være noen som følger med – vet at den kommer til å koste flere 100 millioner kroner ekstra. Når man vet hva den har kostet i trafikkproblemer, og hva den har kostet for folk som har stått i kø, spesielt på sommerstid og i alle helgeutfarter vår og høst fordi den er en tofeltsvei og ikke en firefeltsvei, vet man at det er veldig store problemer der. Da er det rart at statsråden ikke vil prate om dette. Jeg synes det er viktig at man nå begynner å diskutere om vi skal fortsette å gjøre de feilene som vi har gjort før. Når statsråden innrømmer at hvis prognosene for E39 ser ut som Oslo Economics har lagt til grunn, og vi vet at det er en Klondike-stemning i Vest-Agder og i Rogaland, vil det bli mer trafikkvekst på E39, og den vil sannsynligvis bli mye høyere enn det som ligger til grunn nå. Likevel velger altså statsråden og regjeringen å bygge en vei for fortiden og ikke en skikkelig vei for fremtiden. Jeg er veldig glad for at det blir firefelts vei til Lindesnes, men jeg mener at hvis man virkelig hadde vært fremtidsrettet, hadde man bygd en full firefelts vei fra Kristiansand og helt til Stavanger.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Jeg tror kanskje representanten Langeland og kanskje også representanten Hofstad Helleland – i hvert fall representanten Langeland – burde se nyhetssendingen fra i går en gang til, og jeg tror også at Langeland burde lese budsjettforslagene som er lagt fram i Stortinget, en gang til. Det er faktisk sånn at det er penger som bygger vei. Man er nødt til å ha penger hvis man ønsker å bygge vei. Så har jeg lyst til å si når regjeringspartienes representanter på talerstolen her har sagt – Freddy de Ruiter var ute og sa det – at politikk handler om å prioritere: Politikk for meg handler om å ville. Fremskrittspartiet vil på samferdsel, og derfor foreslår vi også å bruke 15 mrd. kr i to statlige selskaper til en massiv utbygging av vei og jernbane. I tillegg foreslår vi ekstra penger på statsbudsjettet for å løse andre utfordringer. Når man skryter av seg selv og at regjeringen liksom har gjort så mye, har jeg lyst til å si: Hva har man klart å få til på åtte år? Jo, man har klart å bygge 225 km firefelts motorvei, og man har klart å bygge 170 km midtdelere. 225 km motorvei er nå litt, men det er veldig lite på åtte år. 170 km midtdelere er vel nesten til å gå i skammekroken av, tror jeg, i hvert fall når vi ser at svenskene bygger 120, 140, 160 og 200 km i året. Så det er kanskje ikke så mye å skryte av. Men tilbake til det vi egentlig diskuterer i dag, trafikkprognoser. Jeg synes det har vært en god diskusjon. Vi har fått konstatert at Arbeiderpartiet ikke vil redusere kravet for firefelts vei til under 12 000 i ÅDT. Det er Fremskrittspartiet uenig i. Vi mener at man bør ta hensyn til flere faktorer enn det man gjør i dag. Så har jeg lyst til å gå over til statsråden i forhold til E18 og disse prognosene og fagfolkene som sier at sånn bør det være. E18 i Bamble har Statens vegvesen foreslått med 20 meters bredde etter pålegg fra Vegdirektoratet. Så sier utrykningspolitiet, brann- og redningsetaten, ambulanseetaten, kommunen – alle sier – at man forventer 23 meter, fordi det handler om trafikksikkerhet. Det er bare å gå til Østfold. Der så vi på den nye veien som er dimensjonert med 20 meter, at det smalt noe så vanvittig. Heldigvis gikk det bra. NCC, som gjør jobben på firefelts veier, sier at det beste er 23 meter. Det er det billigste. Det koster 120 mill. kr å utvide til 23 meter fra 20 meter. Det er peanøtter når vi vet hva vi kan spare på drift og vedlikehold, og ikke minst hva vi kan spare i reduserte ulykkeskostnader. Jeg håper at statsråden, selv om hun ikke vil det nå, tar med seg både spørsmålene mine og løsningene som Fremskrittspartiet har kommet med i dag for å bedre trafikksikkerheten og samferdselsutfordringene i Norge.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Jeg har lyst til å utfordre samferdselsministeren, for vi spurte hva medlemslandene i EU har gjort: Det er faktisk 24 medlemsland som ikke har implementert dette. Vi vet heller ikke når en del av dem har tenkt å implementere det. Som statsråd for et parti som vel egentlig er veldig kritisk til EU, skjønner jeg ikke hvorfor det er så viktig å rushe dette direktivet gjennom i Stortinget. Vi er veldig kritiske til mye av det som ligger i dette direktivet, men det kan være problematisk å gå imot det. Man burde jo først sett at EU-landene fulgte opp og gjennomførte dette direktivet, før Norge var pådriver og en av de første til å gjennomføre det.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Da registrerer jeg at Senterpartiet – og statsråden fra Senterpartiet – synes det er greit å rushe dette igjennom. Jeg synes jo det er litt dumt når det er så mange land som har ventet med å gjøre det. Jeg har lyst til å utfordre henne når det gjelder kostnadsbiten, for dette er en ny regning som bare – nok en gang – blir skjøvet over på bilistene. Ser ikke statsråden at når statlige myndigheter kommer til å pålegge bilistene dette, burde man ha tatt den kostnaden på statens regning og ikke skyve den over på bilistene?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Jeg skal ikke bruke mye tid, men det er jo greit å redegjøre for noen forhold som vi er litt kritiske til. For det første kunne vi jo tatt en skikkelig bompengedebatt, men jeg tror kanskje ikke vi skal gjøre det i kveld. Men det er klart at vi i Fremskrittspartiet mener det er et statlig ansvar å finansiere veibygging, og at dette ikke skal veltes over på bilistene gjennom bompenger. Derfor er vi kritiske til dette direktivet også – for det ville jo ikke vært noe behov hvis man slapp unna bompengene. Så har jeg lyst til å si – som jeg også utfordret samferdselsministeren på – at vi synes det er galt at det er bilistene som til syvende og sist får denne regningen rett i fanget. Vi mener at det burde staten ha fått. Det har vi også skrevet merknader om i innstillingen, så jeg skal ikke si noe mer enn det nå, men bare sånn at vi i hvert fall har redegjort for Fremskrittspartiets syn i denne saken.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-19:
Det er litt vanskelig å forstå at representanten Hoksrud mener at jeg ikke vil prate om dette. Sjølsagt vil jeg prate om dette – jeg har nettopp hatt et timinutters innlegg om det, og jeg snakker gjerne litt til. Det er slik at Oslo Economics ikke er fagetaten på dette området, og de har ikke utarbeidet en prognose. De har foretatt en ren framskriving av tallene, mens Statens vegvesen har et prognoseverktøy som brukes på en litt annen måte. Derav har de også en annen vurdering av hva som vil være den samlede veksten i årene framover. Det er slik at sjøl om det kan utvises litt skjønn knyttet til det som jeg nevnte i mitt hovedinnlegg når det gjelder turisttrafikk på enkelte veger, så må vegnormalene ligge der, som det brede grunnlaget for de beslutningene som tas. Det betyr ikke at det ikke er noen fleksibilitet i systemet. Det er klart at det også på den strekningen vi nå snakker om, nemlig Søgne–Ålgård, vil tunnelene bli planlagt for to løp, slik at man har muligheten til å utvide til to tunnelløp på det tidspunktet man mener at det er nødvendig. Det ligger altså fleksibilitet i systemet. Men det en ikke kan gjøre når en faktisk ser de store behovene som er rundt omkring i hele landet, og en skal prioritere midlene, er å dimensjonere ut ifra en overkapasitet. Det kan en ikke gjøre. Det er deler av strekningen Ålgård–Søgne som trenger firefelt, og hele strekningen trenger midtrekkverk. Det legger regjeringen opp til. Det er også slik at en løpende kan vurdere om det er deler av strekningen som etter hvert må vurderes på nytt. Men så langt ville det ha vært en overdimensjonering om hele strekningen skulle ha firefelts veg. Det er trafikksikkerhetsmessig ikke veldig stor forskjell på et midtrekkverkskonsept, slik som regjeringen går inn for, og en firefelts veg. Når det gjelder Bamble, som også ble nevnt som eksempel, og som har en årsdøgnstrafikk beregnet til ca. 14 000 i 2040, er det klart at der er det vurderinger som må gjøres. Det som er avgjørende, er å få på plass midtrekkverk og mykt sideområde. Trafikksikkerhetsmessig vil det ikke bety så veldig mye mer om du får en firefelts veg. En firefelts veg med 23 meter bredde ville i realiteten ha marginal effekt, både i trafikksikkerhet og antakelig også i kapasitet. Det er betraktninger en må ta hensyn til når en foretar de totale ressursavveiningene i samferdselssektoren, både på Sørlandet, i Telemark og i alle andre deler av landet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-19:
Dette ble kanskje litt mange debatter i én debatt, hvis jeg skal få lov å være ærlig. Det er kanskje ikke helt pent å smile når en er statsråd, men jeg ble nødt til det når representanten Michaelsen antydet at tre senterpartistatsråder prioriterte E39 nord for Stavanger fordi vi alle var fra steder langs E39. Jeg føler meg ikke truffet av det. Jeg er nemlig fra Nord-Trøndelag, og E39 går overhodet ikke innom mitt hjemfylke. Derimot gjør E6 og E14 det, men de er ikke så ofte gjenstand for debatt – bare så det er sagt. Det er én side ved denne debatten som jeg anser som svært viktig, representanten Bratli var inne på det, og det er hvordan vi skal prioritere dersom vi skal gjøre noe i forhold til årsdøgntrafikk. Skal vi prioritere å senke kravene til hva som skal være firefeltsveg, eller bør vi først og fremst prioritere å senke kravene der vi bygger midtrekkverk? Jeg er ikke i tvil om at det aller viktigste er å vurdere å senke kravene til midtrekkverk. Trafikksikkerhetsmessig vil det utvilsomt være det viktigste, og det man bør vurdere først – før man vurderer spørsmålet om årsdøgntrafikken til firefeltsveg. Også i forbindelse med Søgne–Ålgård ble det gjort en vurdering av det når det gjaldt det trafikksikkerhetsmessige, og der var statusen at en firefeltsveg og en tofeltsveg med forbikjøringsfelt og midtrekkverk kom ut omtrent likt når det gjaldt trafikksikkerheten. Så her er det altså viktig å ha klart for seg at det ikke er firefeltsveg i seg sjøl som er det viktigste knyttet til trafikksikkerhet. Det viktigste enkelttiltaket man kan gjøre, er faktisk fortsatt midtrekkverk, og det legger regjeringen opp til for hele strekningen Søgne–Ålgård. Så må jeg også si at dette med prioriteringer er en interessant debatt. Jeg ser at Høyre nå går til angrep på oss, og Halleraker var også inne på det. Bare for en måneds tid siden var partilederen i Høyre på besøk på Sørlandet og sa det som jeg også er ganske enig i: De behovene man har på Sørlandet, må ses i forhold til de behovene man har i resten av landet. Hun ville ikke uten videre love firefeltsveg da hun var der, ikke noe mer enn det regjeringen faktisk kommer til å legge opp til. Det synes jeg var en fornuftig og realistisk holdning, som jeg også tror Høyre blir nødt til å ta ad notam dersom de skulle komme i regjering til høsten. Hvordan de så skal håndtere Fremskrittspartiets helt annerledes politikk både når det gjelder firefeltsveg, og når det gjelder økonomiske midler og prioriteringer, er ikke opp til denne statsråden å ha sterke meninger om, men interessant kan det bli!
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-19:
Jeg skal være nokså kort, men vil bare si at jeg er glad for at det er en så bred tilslutning til direktivet fra Stortingets side. I realiteten vil jo innlemmingen av direktivet ikke innebære noen stor endring i rettstilstanden, men nær sagt være en videreføring av de prinsippene som allerede gjelder for bompengeinnkreving i Norge. Det vil kunne bety både forenklinger og viktige samordninger på sikt, ikke minst for næringstransporten, og det er også positive sider ved direktivet og innlemmingen av det. Det foreligger usikkerhet omkring de økonomiske og administrative konsekvensene, har regjeringen understreket i proposisjonen, og jeg har også lyst til å understreke det, men det er ingen grunn til å anta at de økonomiske konsekvensene skal ligge i en helt annen størrelsesorden enn det som er angitt i proposisjonen. Så må det også understrekes at det vil være valgfritt for bilister om de da bruker lokale eller nasjonale løsninger når det gjelder bombrikker, eller om de knytter seg til den såkalte EETS. Det betyr at man i realiteten kan fortsette med de systemene man har i en tid framover. Hvis man tar i bruk EETS, må man også ta hensyn til personverninteresser etter hvert, og ta med det aspektet. Samferdselsdepartementet og Vegdirektoratet vil fortsette å arbeide for å ivareta norske interesser i den videre prosessen når det gjelder konkretiseringen av de sentrale forholdene med hensyn til innføringen og gjennomføringen av direktivet, og tar med oss de merknadene som har kommet i innstillingen i den sammenhengen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-19:
Det er klart at når det gjelder denne type direktiv – som vi er blitt forpliktet til etter EØS-avtalen – ligger det på en måte i sakens natur at regjeringen stiller seg bak EØS-avtalen som den ligger, og at en også vil innføre de direktiv som kommer som en følge av avtalen. Dette direktivet har ligget en stund, og det er viktig at vi også i Norge har et visst tempo på innføringen av direktivene. Jeg synes ikke vi skal ta hensyn til akkurat hvor mange andre land som har innført et direktiv, før vi tar stilling til direktivet. Jeg tror nok vi må ta en sjølstendig vurdering av om det er hensiktsmessig og riktig å gjennomføre direktivet, og det har vi gjort i denne sammenhengen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-19:
Som jeg nevnte, synes jeg dette er et helt uproblematisk direktiv å innføre i norsk rett. Det tror jeg at jeg ville syntes enten jeg var representant fra det ene eller det andre partiet – kanskje med unntak av Fremskrittspartiet. Men det er jo i realiteten et direktiv som gjør det enklere på sikt, både for næringstrafikken og for andre trafikanter i Norge og i utlandet. Så politisk sett burde det ikke være problematisk, og regjeringen ønsker å få gjennomført denne typen direktiv innen rimelig tid etter at vi er blitt forpliktet til det fra EU. Når det gjelder kostnadene, har vi valgt å følge de prinsippene som gjelder ved nye kostnader knyttet til bompenger, og det er at kostnadene dekkes direkte av bompengeselskapene. Et bredt flertall i komiteen har også sluttet seg til det.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-03-19:
Jeg har merket meg det som står i innstillingen om det, og som jeg også sa til representanten Halleraker i mitt innlegg, vil jo Samferdselsdepartementet og Vegdirektoratet sammen arbeide for å ivareta norsk interesser i den videre prosessen. Dette er ett element knyttet til det, som vi også tar med oss, og som vi har merket oss.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Jeg registrerer at mange av dem som uttaler seg fra denne talerstolen, nesten aldri har kjørt denne veien. Jeg kjenner denne veien gjennom 23 år morgen, middag og kveld. Når noen klarer å si at midtdeler med en tofeltsvei, midtdeler med to løp, vil fikse veien, er det rett og slett feil. Vi har på strekningen mellom Kristiansand og Mandal i dag en vei som tidvis står stengt i tre og fire timer. Trailertrafikken som kommer innover havneområdet i Kristiansand og kjører vestover, har problemer stort sett hver dag, særlig når det er snø. Hvor er sikkerheten med tanke på politi, hvor er sikkerheten med tanke på brann, hvor er sikkerheten med tanke på sykebil? Den finnes ikke. Så får vi høre at regjeringen nå legger opp til å få fire felt fram til Lindesnes. Vel og bra, men de andre partiene, bortsett fra Fremskrittspartiet, er også veldig opptatt av å kunne planlegge fire felt fra Lindesnes til Stavanger, men kun Fremskrittspartiet vil bygge fire felt fra Kristiansand til Stavanger. Mitt spørsmål er: Hvorfor i all verden klarer ikke regjeringspartiene å se at det skjer noe også etter Lindesnes kommune? De tallene som blir lagt til grunn, er standarder for hele landet. Det er bl.a. ikke tatt høyde for turisttrafikken fra Rogaland og sørover i helgene. Det er ikke tatt høyde for turisttrafikken som Sørlandet har om sommeren. Det er ikke tatt høyde for antall vogntog som per nå ligger på ca. 30 pst. Vi har en topografi med dype daler og høye topper helt fram til ca. Egersund i Rogaland. Da må en spørre seg hva det er som egentlig gjør at ikke regjeringen ser at E39 er en dødsvei. Kan det være at de tre siste statsrådene fra Senterpartiet har vært Navarsete fra Sogn og Fjordane, Meltveit Kleppa fra Rogaland, og nå Arnstad fra Trøndelag? Kan det være grunnen til at regjeringen nå går ut og sier at de skal ha ferjefritt Stavanger–Trondheim? Det skal ikke være slik at den enkelte statsråds hjemfylke er det som skal gjenspeile hvor det blir prioritert å bygge vei. Det er behovet som skal styre hvor en bygger vei. Når vi nå bygger fire felt fra Kristiansand, bygger vi for framtiden. Hvorfor skal ikke den veien da gå videre vestover forbi Lindesnes, forbi Lyngdal, forbi Fjekkefjord og inn i Rogaland? Jeg tror ikke statsråd Arnstad kjenner denne strekningen når man snakker om at man skal legge til rette for to løp i tunnelen. Med tanke på den traseen som eksisterer i dag på E39 og hva slags fjell en har f.eks. i området rundt Moi, hva en skal gjøre når en først kanskje planlegger en helt ny trasé, hvorfor skal en ikke da bygge fire felt? Kostnaden for midtrekkverkkonseptet er stipulert til 18 mrd. kr. Fire felt helt fram til Stavanger er stipulert til 30 mrd. kr. Det er en differanse på 12 mrd. kr. Er det ikke verdt å få gjort det nå, for de 12 mrd. kr vil bli spist opp uansett når man skal gå tilbake og bygge om til firefeltsvei om – hva vet jeg – 20–30 år? Det er det som skremmer meg, ikke bare som sørlending, ikke bare som stortingsrepresentant, men som vanlig samfunnsborger på Sørlandet. Vi vil ikke ha en til som blir drept på den veien – nok er nok.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-03-19:
I motsetning til forrige sak er dette en sak som vi i stor grad er enige om, og som vi hilser velkommen. Vi har i komiteen brukt litt tid på å behandle saken, og det er fordi vi kjenner til at den oppfølgingen av dette direktivet som foregår i EUs organer, ikke er helt uproblematisk. Det er slik at dette prinsipielle direktivet må følges opp av en operasjonalisering, og det er det som kalles European Electronic Toll Service, altså EETS. Det var en liten feil at det ikke ble uthevet i merknadene våre, men nå er det gjort herfra. Det er store diskusjoner mellom medlemslandene om dette, og det er også en del, ja faktisk ganske mange, medlemsland som ikke har innlemmet dette direktivet ennå. Et stort flertall i komiteen er imidlertid kommet til at dette er veldig positivt. Det er positivt at man nå får skilt ut utstederrollen og gir mulighet for konkurranse i denne sammenheng, og det sier komiteens flertall også i merknadene. Vi ser med litt spent forventning fram til hva som vil komme ut av dette EETS-samarbeidet, som nå også har fått en liten utløper kalt RETS, som altså er et regionalt opplegg for samordning. Der har Norge – og det syns jeg det er riktig å si fra denne talerstol – vært helt i tet, helt i spiss, med å utvikle det som er blitt kalt EasyGo, altså at man bruker data fra elektroniske brikker i flere land, og greier å få riktig faktura til riktig kunde. Det skjer mellom norske, svenske, danske og også østerrikske brukere, og det er veldig bra. Det går ikke fullt så bra med implementeringen mellom en del andre land, men man må jo håpe at kanskje statsråden og hennes forvaltningsapparat fremmer den suksessen som EasyGo har blitt, som pilotprosjekt, og som et RETS-prosjekt, i det viktige arbeidet som pågår. For når dette en gang er på plass, vil man altså kunne bruke sin autopassbrikke på tur gjennom hele Europa og få én faktura tilbake. Det er det som er det ideelle, og det er ikke så helt ulikt det vi f.eks. har på våre telefoner. Så jeg ønsker statsråden lykke til videre med dette arbeidet. Fremskrittspartiet har noen andre og nyanserte syn på dette som jeg regner med at de vil redegjøre for selv. For Høyres del må jeg også få si at jeg er litt betenkt over at de store kostnadene som følger med dette, nærmest automatisk veltes over på brukerne. Der syns jeg kanskje at staten burde tatt en del av regningen. Men alt i alt er dette en positiv sak.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-03-19:
Jeg skal hjelpe statsråden litt. Jeg tror Bård Hoksrud vet at en del andre land ikke greier – og ønsker – å skille utstederrollen og innkreverrollen. Det har vi sagt at vi åpner for i Norge, og det er veldig bra. Jeg syns dette er en god sak. Så hadde jeg en liten appell til statsråden i mitt innlegg, som jeg hadde lyst til at hun svarte på – det burde ikke være så vanskelig heller: I det regionale delprosjektet som man nå er i gang med for å prøve å lose dette igjennom, burde det jo være utmerket å innlemme EasyGo – som er skapt av norske forvaltningsmiljøer – som vi virkelig er gode på, og som kanskje kunne bidra til at vi fikk det fortere i resten av Europa enn det vi ser i dag. Kunne statsråden tenke seg det?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2013-03-19:
Det er alltid interessant å sitte og lytte på debatter i Stortinget. Jeg er jo nær nabo til Sverige, jeg har tre mil over til svenskegrensen. Til den som tror at alt er såre vel på svensk side: Det er nok ikke sånn, der heller. Men de har en fordel; de har en helt annen geografi enn det vi har. De har ikke fjordene, de har ikke fjellene – de har ikke de store utfordringene som vi har når det gjelder det. Norge er i tillegg veldig annerledes. Jeg sitter igjen med noen spørsmål. Jeg tenker: Skal vi bygge bare for trafikktoppene? Skal vi bygge for å få mer gods over på bane og kjøl? Skal vi sikre at trafikksikkerhet er noe mer enn bare firefelts vei? Hvis svarene på det er ja, er vi nødt til å gjøre noe mer og andre ting enn bare å bygge firefelts vei, sågar seksfelts vei, som det tas til orde for her. Som statsråden orienterte om, øker kostnadene vesentlig ved å bygge de løsningene som man skisserer her. Etter Senterpartiets syn, er det viktig at vi får gjort gode utbygginger i hele landet. Det er et paradoks som jeg har lyst til å dvele litt ved. Jeg registrerer ofte i debattene at særlig noen av partiene i opposisjonen er veldig opptatt av at man skal fristille Statens vegvesen og de andre transportetatene, man argumenterer for at de skal foreta sine prioriteringer ut fra faglige grunnlag, og at vi politikere ikke skal blande oss inn så mye. Når jeg da reflekterer over spørsmålene og debattene vi har her, og interpellasjonsdebatten vi har nå, registrerer jeg jo at de som stiller flest spørsmål om valg av løsninger som de faglige etatene har gjort, nettopp er de partiene som ønsker å fristille f.eks. Statens vegvesen. Det slår meg som et stort paradoks. Jeg tenker at vi er nødt til å ha noen vurderinger av hvordan vi skal løse de utfordringene som er i landet, og som er veldig forskjellige. Jeg er i likhet med representanten Bratli opptatt av at vi er nødt til å prioritere. Vi skal sikre gode kollektive løsninger i byene, vi skal sikre gående og syklende, vi skal ha gode togløsninger, og vi skal sikre verdiskaping og framtidsmuligheter i hele landet gjennom å bygge gode veier. I tillegg skal vi bygge ut mer på havnesiden, vi skal sikre at mer gods kommer på kjøl, og da er vi nødt til å prioritere. Da må man ha noe i bunnen som gjør at man kan prioritere dette. Derfor har vi lyttet og lyttet til det som Statens vegvesen har anbefalt, og som er kvalitetssikret i de eksemplene som det her er vist til.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-03-19:
Det er to ting som er viktig for utbyggingen av E39. Det ene handler om trafikksikkerhet, og det andre handler om regionens behov med tanke på næringsutvikling og verdiskaping. La meg først bruke noen ord på å si at dette haster, før jeg går inn på premissene for interpellasjonen. Vår region har igjen vært preget av alvorlige ulykker. Mens andre regioner kan se at dette tallet går ned, leser vi ukentlig om alvorlige ulykker på veiene våre. I helgen opplevde vi at 5 cm snø lammet veien på grunn av uskodde trailere som kom fra Europa og skulle videre inn i landet, og som ikke klarte å komme av gårde. Fra 2001 til 2011 er nær 50 mennesker drept på disse veiene, og vi vet at tallene har økt etter 2011. Så mitt første budskap er: Denne veien som vi snakker om, Søgne–Ålgård, haster. Så må jeg komme inn på noen av begrepene som er brukt i debatten. Vi har en region med et næringsliv som går så det suser. Vi har en eventyrlig vekst som ikke ser ut til å bli kortvarig. Så det som representanten Langeland kaller for klaging og syting, vil på Sørlandet oppfattes som at det er noen som ser hvilken enorm, fantastisk vekst denne regionen har, og hvilke behov vi har i vår region for å få bedre infrastruktur for næringslivet. Når statsråden snakker om feriefolket, og at vi ikke kan overdimensjonere ut fra dem, er faktisk feriefolket på Sørlandet ikke bare en fritidsaktivitet, men det er verdiskaping og næring. Har vi hørt om Dyreparken, som trekker folk til seg? Det handler ikke bare om fritid, og at vi må stå litt i kø når vi har ferie, det handler om et grunnleggende nærings- og verdiskapingsgrunnlag for vår region. Det vi ber om, er at det blir sett på den veksten som vi faktisk har. Når statsråden da sier at det finnes en mulighet for å bruke et skjønn, ønsker vår region at det ikke skal bli kalt for overdimensjonering, men vi ønsker en respekt for den faktiske veksten vi ser på våre veier. Det er slik at prognosene for økonomisk vekst for vår region også er eventyrlige. Vi har et næringsliv som har klart å innrette seg, til å ta en teknologisk utvikling og levere ting som samfunnet og verden trenger. Alt tilsier at den veksten vi har sett, kommer til å fortsette framover. Denne regionen kommer til å vokse, så vi ber om at man ser – ikke bare teller ÅDT og gjennomsnittstrafikk – og respekterer den faktiske veksten, og at man dermed hadde kommet fram til en større dimensjonering av den veien som skal gå fra Søgne til Ålgård. Det ble sagt at vi ikke kan bruke en overdimensjonering, for det ville ikke være verdt det. La meg avslutte med å si: Er det verdt det? I mine øyne er Sørlandet verdt det på grunn av den veksten som vi som region har klart å skape sammen, og som vi snart forlanger å bli anerkjent for også her inne. Så jeg forventer at det blir gjort et større skjønn når det gjelder denne veistrekningen, enn det som det ser ut til er gjort fra regjeringens side.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Premissene for denne interpellasjonen er vel strengt tatt nasjonale og prinsipielle, men jeg regnet vel med at det også ville bli en E39-debatt. Så jeg skal si litt om begge deler. Aller først til det mer overordnede. Det er ingen som helst tvil om at denne regjeringen har økt bevilgningene kraftig til samferdsel, så det er sagt. Men all politikk handler også om å prioritere, og en vil jo alltid ha begrensede midler, uansett hvor mye en måtte bruke. Sånn vil det nok alltid være. Det har nok særlig Høyre blitt smertelig klar over det siste døgnet, der en har fått avslørt at 2,3 km er det Høyre klarer utover regjeringens opplegg, altså hele 120 m ekstra per fylke hvis en skal bryte det ned på fylkesplan. Hvis en velger å kombinere Høyres og Fremskrittspartiets politikk på området, blir det riktig galt, for da blir det jo til at staten skal ta regningen med kredittkortet. Det blir dyrt, og sannsynligvis på sikt mindre samferdsel og mindre vei ut av en sånn politikk. Så til Sørlandet. Jeg er veldig glad for det engasjementet. Jeg deler jo fullt ut det engasjementet vi sørlendinger har for utbygging av viktig infrastruktur – da særlig vei – det være seg E18 Tvedestrand–Arendal, rv. 9 oppover Setesdal og E39 Søgne–Ålgård. Jeg tror det viktigste denne regjeringen har sagt og vært veldig tydelig på, er at vi trenger en ny E39, med tanke på utfordringene fra bl.a. representantene Michaelsen og Eriksen. Det er nettopp fordi en ser at E39 i dag ikke er god nok at en sier at en trenger en ny møtefri E39. På store deler av den trenger en fire felt, og det er viktig at en åpner opp – ikke lukker døren – for en framtidig firefelts vei. Det er viktig å si: En har ikke lukket døren. Jeg må si at jeg tilhører nok dem som langt på vei deler Eriksens og Michaelsens synspunkter på at denne veien er spesiell med tanke på både vekst i næringslivet, vekst i trafikken og vekst i befolkningen, men ikke minst også når det gjelder vinterforhold og tungtransport, som gjør at det korker seg veldig fort. Derfor tror jeg nok det er viktig å ha den døren åpen, se litt spesielt på forholdene på den veien, men det behøver vi kanskje ikke gjøre akkurat i dag. Det viktigste er nå at en blir ferdig med planleggingen, kommer i gang, får farten opp på veibyggingen, og det er jeg helt sikker på at vi gjør med dagens regjering. Når en ser den utviklingen i bevilgningene som vi har tatt på samferdsel, kan befolkningen på Sørlandet se tiden lyst i møte, både når det gjelder E18 Tvedestrand–Arendal, rv. 9 og E39.
Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Jeg tror jeg vil si at det er vel ingen av oss som bor på Sørlandet, eller for den saks skyld ingen av dem som bruker E39 på Sørlandet, som forstår hvorfor det bygges tofeltsvei på en strekning hvor trafikken øker så raskt som den gjør her – eller jeg kan vel si det sånn at man må kanskje være rød-grønn for å se det. Dersom man kjører inn på en av rasteplassene ved f.eks. Flekkefjord for å ta en hvil og en liten matbit, er det fascinerende å se hvor mange biler som passerer. Det ville ha vært en gullgruve å sitte der som barn og skrive bilnummer. Så mange biler er det som fyker forbi. Når det er sagt, er det ikke bare personbiler som trafikkerer denne og andre strekninger i Norge. Det er også haugevis av tunge kjøretøyer, både med og uten hengere, som dundrer forbi. Det har fått meg til å undres over måten årsdøgntrafikken blir målt på. Dersom man plasserer en trailer med tilhenger på veien, går det mange biler på den – ikke bare i lengde, men også i tyngde. Så det å telle en trailer med tilhenger på lik linje med en liten Fiat 500, som jeg har, blir veldig underlig for meg. Det er ingen tvil om at min lille Fiat ikke belaster veien på noen særlig måte i forhold til trailerne. Derfor mener jeg at det blir feil å likestille en liten Fiat 500 – med en dame i – med store, lange og tunge kjøretøyer – med f.eks. 20 tonn last – når man teller årsdøgntrafikk. Det kjører mye tungtrafikk i hele Norge. Når veiene er små, smale og svingete, er det både trafikkfarlig, miljøuheldig og ubehagelig å komme bak eller å møte en trailer. En hovedvei i Norge bør bygges for framtiden, og da er det kun firefeltsvei mellom de store byene som gjelder. Det vil gjøre mye for arbeidsmiljøet for våre trailersjåfører om de har miljøvennlige eller arbeidsvennlige veier å kjøre på. Disse sjåførene utfører en jobb vi er helt avhengige av, og de fortjener et bedre arbeidsmiljø på jobben sin enn de har i dag. Når statsråden sier at hun ikke vil gjøre noe for å senke veinormalene når det gjelder årsdøgntrafikk, håper jeg statsråden i alle fall vil vurdere en annen måte å telle kjøretøyer på, slik at veiene blir laget med en slik standard at vi ikke skjemmes når barna og barnebarna våre vokser opp og spør hva vi tenkte på da vi bygde veiene som vi gjorde. En bil er ikke bare en bil, en bil er alt fra min lille Fiat til en stor semitrailer, og det skal være like trygt å kjøre på veien for begge – også på norske veier.