Lars Sponheim (Venstre), 2005-03-04:
La meg først få si at det innlegget som saksordføreren holdt i dag, kan jeg slutte meg til. Det synes jeg gav et godt bilde av det som er den faktiske situasjonen. Dette er en debatt som Stortinget har hatt med jevne mellomrom gjennom mange år. Den rapporten fra Riksrevisjonen som ligger til grunn, går jo også på perioden fra 1992. Det er likevel første gang, så vidt jeg vet, det er en debatt basert på en rapport fra Forvaltningsrevisjonen. Jeg tror det er nyttig at vi også har den tilnærmingen til denne vanskelige problemstillingen. For dette er sammensatt. Det er mer enn næringspolitikk og næringspolitiske reguleringer det handler om. Det er en urbefolkningsnæring, det er en næring som er grunnlaget for den samiske befolkning, og det norske samfunnet har et særlig ansvar nettopp av den grunn. I tillegg reises det viktige folkerettslige spørsmål i forbindelse med regulering av denne næringen. Det viser også at det er et sammensatt problem. Like fullt er det slik at det også er et veldig konkret og avgrenset problem, nemlig at det er for mange rein, og det må slaktes mer rein for å få et mindre antall rein når naturen krever det. Det er det ingen uenighet om. Det har vært mye uenighet om dette tallet, men det er ingen uenighet om at det er for mye rein, og at reintallet må ned. På denne bakgrunn gjorde Reindriftsstyret et vedtak i 2002 om å sette et øvre reintall for det som er problemområdet, nemlig Vest-Finnmark, og for vinterbeitets vedkommende i all hovedsak Kautokeino kommune. Man skulle ned på et tall på 64 300 pr. 1. april i år, altså om en knapp måned. Vi ser at det har vært et voksende reintall i perioden. Det som skulle være starten på en nedgang fra 2002 fram mot 2005, har i stedet blitt en periode med et voksende reintall. Det er nok mange sammensatte forklaringer på det. Det er ingen tvil om at det har vært noen gode vekstsesonger. Livskraftige kalver osv. har vært et viktig bidrag. Så har det vært et tilleggsproblem i den perioden at markedssituasjonen for reinkjøtt, som det er en forutsetning fungerer når man skal slakte flere rein, som må kjøpes og spises som menneskemat, også på et vis har sviktet. Det er også en del av sammenhengen. Det betyr at ikke minst da reindriftsavtalen – og jeg skal bruke litt tid på å si litt om det jeg opplever som problemstillingene nå og framover – ble behandlet her i juni måned i fjor, var Stortinget veldig klar på at nå begynner tålmodigheten å ta slutt. Når vi ikke fram med de gode, frivillige ordningene vi har basert oss på – gode bonusordninger og rause økonomiske virkemidler – må vi iverksette andre tiltak. På den bakgrunn bestilte jeg en oversikt over hvilke andre «tvangstiltak», som det er blitt kalt, som det er mulig å iverksette for å kunne klare å regulere ned reintallet. Det ble som kjent utredet av Reindriftsadministrasjonen sist høst, og det ble overlevert til meg i starten av desember hvilke prosedyrer, muligheter, lovmessige beskrankninger osv. som ligger i å iverksette sterkere reguleringstiltak enn frivillige tiltak. Parallelt med dette har vi gjort veldig mye arbeid fra departementets side for å løse opp i markedssituasjonen. Det har fungert godt. Alle som følger med på matmarkedet her i Oslo, kan se hvordan det blir reklamert for reinkjøtt, og hvordan det gjøres tilgjengelig på en annen måte enn det har vært gjort på veldig mange år. Jeg kan rapportere i dag om at markedssituasjonen er meget god, og det synes ikke å være noen umiddelbare beskrankninger av den grunn. Det gjør også at vi nå er inne i en slaktesesong som kanskje er den beste vi har hatt på veldig mange år. Det har aldri vært slaktet mer rein de siste 20 årene i Norge enn det som gjøres nå om dagen. Nå er det ca. en uke igjen av slaktesesongen. Det gjør at det slaktes så mye at vi kan ha ambisjoner og håp om at vi skal få en betydelig reduksjon i reintallet pr. 1. april. Vi vet ennå ikke helt sikkert tallet, selvsagt, men de siste prognosene som kom til meg i Landbruks- og matdepartementet i begynnelsen av dette året, var at vi i hvert fall vil kunne komme under 90 000. På den bakgrunn iverksatte jeg et ekstratiltak som gikk ut på at en av de store aktørene i kjøttmarkedet ble satt i stand til å kjøpe 10 000 ekstra rein, om nødvendig med fryseregulering, for å kunne få reintallet enda betydelig nedover. Det kan jeg i dag rapportere om går for fullt. Vi kommer til å lykkes med å legge de 10 000 ekstra oppå. Det synes vanskelig på grunn av slaktekapasiteten, for nå slaktes det for fullt, å nå målet om 64 300 pr. 1. april, men jeg har godt håp om at vi skal komme ned på 70 000-tallet. Da har man så å si øyekontakt med det målet som er satt. Og så blir det da en vurdering av om det er et tilfredsstillende tall, eller om det må iverksettes andre tiltak. Spørsmålet om reindriftslov i den sammenheng har vært veldig sentralt, for det er ikke tvil om at det trengs en ny reindriftslov. Det er noen år siden det forelå en NOU med forslag til ny reindriftslov. Litt av nøkkelen er at vi tradisjonelt og i dagens lovverk har ønsket å regulere reindriftsnæringen ut fra den måten man tenker på myndighetsregulering på, med driftsenheter og distrikter og organisering fra hovedstaden, den tenkningen vi bruker på landbruk og primærnæringer for øvrig, mens utkastet til reindriftslov jo baserer seg på å forsterke den samiske måten å organisere ting på gjennom sida-begrepet, som også er en myndighetsstyring, om en kan si det sånn. Jeg har bestemt at vi skal fremme en ny reindriftslov som skal basere seg på den samiske inndelingen. Det å overføre den organiseringen og tankegangen til anvendelse for norsk myndighetsutøvelse er en krevende operasjon. Jeg har en egen arbeidsgruppe nå bestående av de beste jurister vi har i regjeringsapparatet, hos regjeringsadvokaten osv., som har noen måneder på seg til en videreforedling av utkastet til reindriftslov som også gjør sidaen til en anvendbar organisasjon for myndighetsstyring. Det innebærer i praksis at vi må komme dit at det er mulig for myndighetene å fastsette et reintall pr. sida, og at sidaene kan ansvarliggjøres for å holde det reintallet. Vi tror vi skal kunne få det til. Det er blitt tatt godt imot i samiske kretser at vi tenker slik, men da vil vi også ha styringsgrepet på plass, ved å kunne fastsette reintall og sette i gang sanksjoner osv. hvis det ikke holdes. Ny reindriftslov tar Regjeringen sikte på skal forelegges Stortinget før jul, med denne innretningen. Når det gjelder dagens debatt og innstilling, synes det å være et konfliktnivå i innstillingen. Fra mitt ståsted opplever jeg, som den som skal operasjonalisere de vedtak og de synspunkter som kommer fram i Stortinget, det nok ikke veldig på den måten. Jeg opplever det som å ha en svært tydelig marsjordre fra et samlet storting om å få ned reintallet. Da Stortinget behandlet dette i samband med reindriftsavtalen i vår, fikk jeg klar beskjed fra alle partier om at reindriftstallet skal ned, og jeg oppfatter å ha de nødvendige fullmakter. Derfor er det også jeg har varslet at hvis vi ikke får gode nok reintall pr. 1. april, må jeg vurdere å iverksette andre og strengere reguleringstiltak.