Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2009-06-19:
Dette er den siste debatten i dette stortinget i denne fireårsperioden. Vi har fire år bak oss med en flertallsregjering som har gjort akkurat som den vil. Det er selvsagt en flertallsregjerings privilegium. Det jeg kanskje synes er noe av hovedproblemet etter å ha sett tilbake på disse fire årene, er påstandene om at Stortinget dermed har blitt gjort til et sandpåstrøingsorgan. Jeg merket meg statsministerens kommentarer til pressen i går etter at vi var ferdig med debatten om mistillitsforslaget, og jeg synes det er verdt å reflektere litt over det. Det mener jeg bidrog til å forsterke inntrykket av at Stortinget egentlig ikke betyr noe. Jeg mener det er problematisk at statsministeren så elegant hopper over de konstitusjonelle spillereglene, og det faktum at Stortinget ivaretar sin rolle og sine kontrolloppgaver gjennom behandlingen av denne type saker. Det skal man ikke bagatellisere. Jeg skjønner at det er lett å gjøre det når man har flertallet og bukta og begge endene, men den situasjonen kan fort forandre seg. Det vi kjenner best til i norsk politisk historie, er en situasjon med en mindretallsregjering som må opptre langt mer ydmykt overfor Stortinget enn det statsministeren for øyeblikket gjør. Flertallsregjeringen har som nevnt hatt alle muligheter, men har skuslet bort mange av dem. Jeg utfordret statsministeren i replikkordskiftet tidligere i dag på hvilket løftebrudd han har dårligst samvittighet for, og jeg fikk ikke noe svar. Jeg synes kanskje det er litt spesielt å tilnærme seg de uløste oppgavene så arrogant, fordi statsministeren lovet før valget i 2005 at det skulle skinne av eldreomsorgen – riktignok kanskje i sammenheng med at man ikke ville gi skattelette. Men Regjeringen har gjort det også. Det har vært gitt store skattelettelser, bl.a. i forbindelse med fagforeningskontingenten. Det kommer ikke statsministeren fra. Men man har ikke løst de store uløste oppgavene i eldreomsorgen. Så har man prøvd å korrigere seg litt underveis, for nå heter det ikke lenger at man skulle gi 10 000 nye hender til eldreomsorgen. Nå har man korrigert det til å lyde: i pleie- og omsorgssektoren. Men sannheten er uansett at det er opprettet 4 500 nye årsverk innenfor eldreomsorgen. Det er langt unna det løftet som ble gitt, og situasjonen er alvorlig. Fattigdommen skulle avskaffes. Vel, forskjellene har altså økt under denne regjeringen. Man skulle løse opp helsekøene, fjerne korridorpasientene, redusere ventetidene, og man skulle sågar redusere egenandelene på helsetjenester. Ingenting av dette har skjedd. Egenandelene har gått opp. Mye av diskusjonen mellom dagens posisjon og tidligere regjering har dreid seg om hvem som bruker mest penger på å løse uløste oppgaver. Men Regjeringen tar aldri inn over seg at svaret på en del av disse oppgavene ligger i systemendringer, systemendringer som det er et rungende behov for, særlig hvis vi skal løse problemene innenfor helsevesenet, eldreomsorgen og skolen. Å gi den enkelte større rettigheter lovmessig sett, slik at man tvinger kommunene til å ivareta de oppgavene som mange kommuner i dag ikke løser, er en av de største ambisjonene Fremskrittspartiet har foran neste stortingsperiode. Det innebærer å få på plass et systemskifte som først og fremst bidrar til å løse de oppgavene vi politikere har sørget for å ha monopol på. Vi har altså total kontroll med mange av disse oppgavene. Like fullt er det disse oppgavene som kommer først på dagsordenen ved hvert eneste stortingsvalg, fordi man har sviktet, fordi man ikke har løst oppgavene. Det burde være et stort tankekors for dem som tviholder på gamle systemer og ikke er villig til å endre dem. Det er viktig å fokusere på å bekjempe arbeidsledighet, men jeg ser ikke de nye tiltakene fra Regjeringen. Det eneste jeg hører finansministeren og statsministeren si, er at ledigheten kommer til å øke. Men de har et budsjett som er kjemisk renset for tiltak rettet mot alle landets små og mellomstore bedrifter, eid av privatpersoner, som sysselsetter 1 million arbeidstakere, og som klorer seg fast i håp om å overleve gjennom de vanskelige tidene. De har foreslått en rekke tiltak overfor Regjeringen og Stortinget. Alle tiltak blir blankt avvist av Regjeringen, først og fremst fordi de aller fleste av dem dreier seg om å gi skatte- og avgiftsreduksjoner. Jeg kan love at Fremskrittspartiet skal gjøre alt som står i vår makt gjennom de kommende ukene og i valgkampen for å få en ny regjering som er i stand til å fornye Norge de neste fire årene.