Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-14:
SV har støttet tiltakssonen i Nord-Troms og Finnmark. Den har vært viktig. Vi har også sett det som nødvendig å styrke noen av tiltakene som sonen innebærer. Men når det er sagt, er det nok endringer på mange andre politikkområder som er vel så viktige for at tiltakssonen skal få en bedre utvikling både i folketall og i økonomi enn det man har hatt de siste årene. Tiltakssonen i Nord-Troms og Finnmark er svært sårbar. Den er sårbar med hensyn til geografi, klima, folketall og økologi. Derfor er den veldig sårbar overfor mer markedsstyring og mer Høyre-politikk. Dette virker dårlig i områder som er langt fra store markeder, der de lokale markedene er små, og der strukturtilpassing er vanskelig hvis man bare tenker markedsstyring. Sonen er også veldig sårbar økologisk. Det ser vi i reindriftsnæringen, der reintallet er for høyt. Vi ser det absolutt i fiskerinæringen, og også når det snakkes om olje- og gassvirksomhet i havområdene. Når det gjelder olje og gass, har SV gått imot utvinning i området både fordi klimatrusselen vil øke ved økt utvinning, noe som er et meget viktig hensyn, og fordi Barentshavet og området rundt Lofoten er de mest produktive havområdene når det gjelder plankton, fisk, fugl og sjøpattedyr. Våre store kommersielle fiskerier, som Finnmark er så utrolig avhengig av, er helt avhengige av dette. Når både Direktoratet for naturforvaltning og SFT har vært kritiske til de konsekvensutredningene som lå bak utvidelsen av petroleumsvirksomheten, mener SV at Regjeringen – og Arbeiderpartiet for den saks skyld – burde ha latt tvilen komme naturen og miljøet til gode, og ikke åpnet for oljevirksomhet i området. SV vil også understreke hvor viktig fiskeriene er for bosettingen langs kysten. SV er uenig i Regjeringens fiskeripolitikk. Vi mener at den er dårlig for bærekraften i fiskeriene som sådanne, for bærekraften i de økologiske bestandene av fisk og for Finnmark. Det er altså nødvendig å få en ny fiskeripolitikk på plass. Det akutt viktigste er å få en finansieringsordning som sikrer lokal foredling av råstoffet. Det er mange bedrifter som nå er konkurs. Det kan godt hende at strukturen i dette ikke er riktig nå, men det er ikke noen tvil ut fra vår politikk at vi mener at langt mer av råstoffet skal tas i land i Finnmark og foredles der. Effektive tiltak må til, slik at leveringsplikten overholdes. Andre land, som f.eks. Island, har regimer for dette som gjør at det blir et reelt økonomisk tap for dem som ikke overholder leveringsplikten. SV er også uenig i Regjeringens distriktspolitikk, Regjeringens kommuneøkonomipolitikk og Regjeringens manglende satsing på forskning og utvikling. Alle disse områdene rammer tiltakssonen hardt, og det er fordi tiltakssonen er sårbar når man ikke er villig til å ta brede samfunnsmessige hensyn i stedet for markedsmessige og effektivitetshensyn. Når det gjelder tiltakssonen og tiltakene som sådanne, er det både personrettede tiltak og generelle tiltak. SV ønsker å legge mest vekt på de generelle tiltakene. Men det er to personrettede tiltak som vi har ment har vært viktig å gjøre noe med nå. Det ene er nedskriving av studiegjeld. Jeg oppfatter det slik at det ikke blir flertall for forslaget om å gjøre dette nå, men jeg velger å oppfatte flertallet i Stortinget positivt når de sier at de har en intensjon om å gjøre det. Dette tiltaket har virket. SV ber også om at man ser på en ordning der man kan få mindre avskrivning det første året og så øke framover. Det vil bidra til at folk bor lenger i sonen, og de får sterkere tilknytning til sonen dess lenger de bor der. Det vet vi bidrar til at folk blir. Vi vet også at dette sikrer fagfolk til viktige kompetansestillinger. Vi har også villet gjeninnføre borteboerstipendet for elever i videregående skole. I sonen er det ekstremt mange som må bo på hybel når de går på videregående skole. Det vet vi er kostbart. Særlig er det å kunne reise hjem viktig. Vi vet også at «drop-out»-en, altså de som ikke fullfører videregående skole, er veldig høy i sonen. Vi vet at særlig mange unge gutter som er knyttet til primærnæringene, har lav utdanning, og at det er et veldig kjønnsdelt arbeidsmarked i Finnmark. Derfor mener vi at borteboerstipendet er viktig å ha der, slik at vi har en ordning som gjør at det blir noe mer attraktivt og lettere å gjennomføre videregående utdanning. Vi har også sagt at lønnstilskudd til førskolelærere og til lærere er svært viktig. Førskoletilskuddet består ennå, men skal vurderes, mens lærertilskuddet er fjernet. De har vært svært viktige. Vi har også pekt på at det bør vurderes lønnstilskudd på andre områder. Jeg har lyst til å peke på tannhelsen spesielt. Hvis man ser på statistikken over antall tannleger pr. person i Finnmark, kan det se ut som om dekningen er veldig god, og det kan nok så være hvis man teller hoder. Men tannlegen må være i nærheten når man har bruk for en. Det er ikke greit hvis det er 15–20 mil til tannlegen. Det betyr at man må ha en struktur på disse tjenestene som er slik at folk ikke må reise 20 mil for å komme til noe så enkelt, når det noen ganger er så akutt, som en tannlegetjeneste. Vi har også ønsket at de faglige og pedagogiske styrkingstiltakene som før lå inne som ekstra tilskudd, burde være på plass igjen. Det er fordi vi vet at utdanning er svært viktig i alle regioner, men særlig viktig i de regionene som er i nedgang, slik at man har en vekstkraft i den lille befolkningen man har. SV har vært veldig opptatt av Barentssamarbeidet og at sekretariatet der, som jo skal sikre utvikling av samhandling, samarbeid og samhandel med områdene østover, blir styrket. Vi var veldig skuffet da budsjettet ble lagt fram og det var kutt i disse postene. Vi ønsker at dette sekretariatet må få en finansiering som gjør at man kan satse på disse viktige markedene, som er nærmarkedene for Finnmark, og som er store og interessante markeder, men vanskelige. Det har vist seg at det har vært vanskelig å få dette til. Derfor må vi sørge for at dette arbeidet ikke bremses opp, men forsterkes. Så har vi hatt noen synspunkter når det dreier seg om utviklingen av f.eks. transportstøtte i regionen. Vi ser at Regjeringen mener at fylkeskommunene har fått penger å gi til transportstøtte innenfor sine generelle virkemidler. Det er vel en mening som Regjeringen har, at stort sett har fylkeskommunene fått penger til å gjøre alt mulig, med de små midlene de har. Likevel ser vi at deler av næringslivet i Finnmark har sterkt behov for dette. Fylkeskommunen har små ressurser å bidra med, og hvis det er lovlig og mulig for staten å etablere en transportstøtteordning for disse bedriftene i Finnmark innenfor EØS-regelverket, er det vanskelig for oss å se at staten ikke skulle kunne gjøre det. Å benytte det rommet som er innenfor EØS-regelverket til å etablere helt målrettede støtteordninger mot det næringslivet som ber om hjelp, finner vi litt uakseptabelt at Regjeringen ikke følger opp. Vi har også bedt om, igjen, at når man skal se på revisjonen, eller notifikasjonen, som det heter, av ordningen med fritak for arbeidsgiveravgift i tiltakssonen, blir dette arbeidet forberedt i god tid. Den runden vi har hatt nå, fram til vi fikk dette fritaket, og hvordan regimet skulle være etter at det nye EØS-regelverket ble satt i verk, bør vi ikke ha en gang til. Det faktiske, politiske rommet vi har for å kunne bruke virkemidler, bør være grundig forberedt og grundig utredet. Der er det flere regjeringer som har sviktet. Jeg appellerer så sterk som jeg kan, til den regjeringen vi har nå, om å bruke sin kreativitet og finne de mulighetene vi har til å drive god distriktspolitikk innenfor EØS-regelverket. Den kreativiteten har manglet hittil, men det er altså langt større muligheter enn dem vi har brukt til nå. De mulighetene bør brukes. Jeg tar opp de forslagene som SV er medforslagsstiller til i innstillingen.