Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-06-11:
Riksrevisjonen er veldig viktig, og derfor er det interessant å lese både årsmeldingen og rapportene som kommer derfra. Det er absolutt nyttig, og det er absolutt nødvendig for at man skal ha nødvendig kontroll med at det Stortinget vedtar, faktisk også blir gjennomført i praksis. I hovedsak skjer jo dette, men Riksrevisjonen viser gjennom alle sine rapporter at det er forbedringspotensial veldig mange steder, og man bør selvfølgelig fortsette å bestrebe seg på at alle vedtak som blir gjort, skal følges opp korrekt. Så til disse styringsprinsippene. Representanten Tetzschner var oppe og roste Arbeiderpartiet for at de nå ikke lenger var enige med SV, Senterpartiet og Miljøpartiet De Grønne om at denne forretningsmessige styringsmodellen, som har spist seg inn i offentlig sektor gjennom de siste årene, kanskje ikke nødvendigvis er den beste. Fra SVs side er vi helt sikre på at den ikke er det. Det har slett ikke å gjøre med at man ønsker seg noe gammeldags eller noe som er byråkratisk og tungvint, men man ønsker seg tvert imot styringssignaler og styringsgrep der man ser at bl.a. velferd, omsorg og skole er noe annet enn forretningsmessig drift, og skiller seg fra det i sitt vesen. I regjeringserklæringen sier regjeringen at det mener den at det ikke gjør, den mener at dette kan styres på samme måte. Jeg forventer nesten at Arbeiderpartiet er uenig i det. For det vi forsøker å adressere, at vi ønsker å ta opp en diskusjon om disse styringsprinsippene, om de faktisk gir oss og de etatene og de viktige virksomhetene som vi skal styre, de riktige måtene å styre på. Når Riksrevisjonen opplever at noe kanskje ikke blir styrt helt perfekt etter disse målene, sier vi: Å, her var det en feil, da får vi bare gjøre enda mer av det som kanskje ikke er den riktige styringsparameteren og det riktige å måle etter. Jeg skal ikke gjenta innlegg jeg har holdt her før, men det er en del ting som det går an å telle, og det er en del ting som det ikke går an å telle. Mye av det som det ikke går an å telle, er viktig i velferd, omsorg og skole og det som offentlig sektor skal gjøre, og det som Riksrevisjonen skal kontrollere. Det er derfor vi fra SVs side er opptatt av å se på noen av disse rigide målstyringssystemene og disse forretningsmessige styringsmodellene som Riksrevisjonen selvfølgelig må kontrollere etter, og som forvaltningen skal styre etter. Det er for å finne fram til mekanismer som fjerner unødvendig byråkrati og kontroll, som fjerner tidstyvene, og som setter mer av fagligheten og de som skal ha f.eks. et godt skoletilbud eller et godt tilbud fra Nav, i sentrum. Vi skal nå om ikke lenge også diskutere Sivilombudsmannens årsmelding. Der møter vi den andre siden av noen av disse styringsmekanismene og hvordan de kanskje ikke er så perfekte som mange mener at de er. Fra vår side kommer vi til å jobbe videre med dette. Vi kommer til å jobbe etter prinsipper om å utvikle tillitsreformer, der de ansatte med sin faglighet, også i samarbeid med dem som skal bruke tjenesten, skal ha større muligheter til å utføre det som er velferdsoppgavene, uten at man nødvendigvis alltid klarer å kontrollere dette via Riksrevisjonen eller andre kontrollmekanismer etter forretningsmessige forvaltningsmodeller, som kanskje er godt egnet til å produsere varer, men ikke godt egnet til å produsere velferd.