trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2018-05-16:
Før det britiske folket skulle stemme over medlemskapet sitt i EU – og gjennom det sjølv bestemme landet si framtid – åtvara den norske regjeringa britane sterkt mot å stemme nei. Ei overskrift hos anerkjente POLITICO etter eit intervju med den norske statsministeren var: «Don’t leave, you’ll hate it». Eg trur POLITICO er til å stole på. Skremslene frå den norske regjeringa fall saman med skremslene frå EU-tilhengjarane i Storbritannia. Det var ikkje måte på kor dårleg det ville gå i Storbritannia om landet forlét EU. Men akkurat som i Noreg har ting gått rett så bra i Storbritannia etter at dei stemde nei til EU. Arbeidsløyseraten er den lægste på mange tiår, investeringane er rekordhøge, og eksporten frå Storbritannia har auka betydeleg. Meiner statsråden at det var klokt av den norske regjeringa å åtvare britane mot å ta det same valet som det norske folk, og som eit stort fleirtal i det norske folk er særs nøgd med òg i dag?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2018-05-16:
Det som er morosamt å registrere i denne samanhengen, er at vår eigen statsminister står på talarstolen i Stortinget og hyllar EØS-avtalen. Det gjer òg utanriksministeren, mens den same statsministeren – ifølgje parlamentsmedlemen som eg sjølv har sete i møte med – åtvarar sterkt mot at Storbritannia skal gå inn i den same avtalen. I det minste har Senterpartiet den same haldninga anten me er i Storbritannia eller i Noreg, men det har ikkje regjeringa og regjeringas fremste talsperson, statsministeren. Eg synest absolutt det er verdt å merkje seg at ein her, når regjeringa er på heimebane, hyllar EØS-avtalen som den fantastiske frelsa for det norske næringslivet og det norske samfunnet, mens ein går til Storbritannia og seier at dei ikkje må finne på å gå inn i den same avtalen. Meiner utanriksministeren at ein skal oppfatte det som statsmannskunst, eller skal ein oppfatte det som lite grann populisme?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-05-16:
Da vi leste revidert nasjonalbudsjett i går, fikk MDG et slags déjà vu. Regjeringens karbonfangstpolitikk har glidd inn i et mønster vi kjenner igjen fra den rød-grønne regjeringens tid. Det kommer stadig nye forsinkelser. For snart to år siden sa statsråd Søviknes at en investeringsbeslutning skulle tas våren 2019, men regjeringen utsetter nå investeringsbeslutningen for Norges satsing på karbonfangst og -lagring med opptil to år. Videre prosjektering av karbonfangst og -lagring ved Yara kuttes, prosjektet ved Norcem videreføres, mens forbrenningsanlegget på Klemetsrud settes på vent. Så tidsfrister settes og skyves på når det nærmer seg. Nå har det gått nesten fem år siden regjeringen overtok, og vi aner fortsatt ikke om og når vi vil få se et prosjekt som virker. For oss i Miljøpartiet De Grønne er det merkelig å se at en regjering som er så fanatisk begeistret for enda mer olje og gass, gjør en så halvhjertet jobb med karbonfangst, som er den eneste teknologien som kanskje kunne gjort olje og gass litt mer bærekraftig i noen flere år. Norsk Industri, ja Norsk Olje og Gass, NHO, LO, NTNU, SINTEF, Norcem, Fortum og en lang rekke tunge industriaktører er svært utålmodige etter å komme i gang. Men regjeringens utsettelse skaper ustabile og uforutsigbare rammevilkår for industriaktører. Man tvinges til å omprioritere ressurser, man mister kompetanse, og interne prosjektorganisasjoner svekkes. Statsrådens parti liker å framstille seg som industriens venn. I lys av dette: Etter 20 år med utredninger – er statsråden fornøyd med framdriften i den norske CCS-satsingen?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-05-16:
Statsrådens begrunnelse er tynn, like tynn som begrunnelsen i RNB, der det refereres til en ekstern kvalitetssikrer. Problemet er at denne rapporten ikke hensyntar læringskurver i tilstrekkelig grad. Blant begrunnelsene for å utsette Klemetsrud nevnes «lang rørledning, frykt for amminutslipp nær storby og organisasjonens prosjekterfaring.» Disse begrunnelsene er komisk dårlige. Det benyttes et femårsperspektiv på lønnsomheten på rørledningen, amminteknologien er den samme på Norcem som på Klemetsrud. Det bor folk tett på, men det trekkes fram som negativt kun ved Klemetsrud. Prosjekterfaringen er vesentlig sterkere i Fortum, som er en del av den organisasjonen som faktisk bygde CCS-anlegget i Canada, og som bygger 50 slike anlegg i året. Det brukes som argument mot Klemetsrud. Avfallsanlegg finnes over hele verden. Her er en glimrende anledning for såkalt bio-CCS, altså ikke bare klimanøytralt, men klimapositivt. Spørsmålet er: Hvorfor vil ikke statsråden skape forutsigbarhet for at minst to anlegg går videre i forprosjekt?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-05-16:
Fangst, transport, lagring av CO 2 vil bli grunnleggende samfunnsinfrastruktur på linje med renovasjon, vei, jernbane og strøm. Vi må søke å maksimere effekten av disse infrastrukturinvesteringene, både for å kutte mest mulig klimagassutslipp og for å sikre best mulig lønnsomhet på lang sikt. Jo flere fangstprosjekter som knyttes til en etablert CO 2 -infrastruktur, desto lavere blir kostnadene per lagret tonn CO 2 , og desto større blir klimaeffekten. Hvordan vil statsråden sikre at vi får skalaeffekter og kostnadseffektive volumer når det bare er ett prosjekt som er sikret videreføring, og er statsråden enig i at det gir høyere sårbarhet for kostnadseffektiv industriutvikling og læring med bare ett prosjekt enn med flere?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Mitt spørsmål går til utenriksministeren. En 70-årsdag burde være en festdag. Markeringen nå på mandag av Israels 70-årsdag som selvstendig stat ble dessverre ingen fest. På Gaza ble 40 000 demonstranter ved grensemuren møtt med tåregass og skarp beskytning, og over 60 palestinere ble drept og opp mot 3 000 skadet på grunn av skudd løsnet av israelske soldater. Mandag ble den blodigste dagen i konflikten siden den forrige Gaza-krigen i 2014. Etter demonstrasjonene i påsken kunne uavhengige medierapporter fortelle om ubevæpnede demonstranter som ble skutt i ryggen på flere hundre meters hold. Hamas er overhodet ingen uskyldig part i denne konflikten. For 70 år siden var Norge blant de første til å anerkjenne Israel. Vi ønsker samarbeid med Israel og støtter Israels framtid som et liberalt demokrati, men det å være et liberalt demokrati er dypt uforenlig med okkupasjon av israelsk land. Nå er det dessverre den sterkestes rett som gjelder. Utenriksministeren sa i spørretimen i stad, og hun har også sagt i mediene, at hun er bekymret for en voldsspiral. Men når ubevæpnede demonstranter er blitt skutt i ryggen, hvordan kan utenriksministeren forklare at det utgjør en voldsspiral? Hvem er det som bærer det tyngste ansvaret for den situasjonen vi nå står i?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
I Jeløya-erklæringen står det at Norge skal «legge til grunn en balansert holdning til Midtøsten-konflikten». Det bør vi jo gjøre i alle mulige konflikter. Men det jeg synes er forunderlig, er at regjeringa ikke er tydelig nok på dette som handler om folkerettsbrudd. Vi er klokkeklare når det gjelder folkerettsbrudd når Russland begår dem i Ukraina, men på dette området er man langt mer balansert og er ikke tydelig på at det gjelder folkerettsbrudd fra israelsk side. Hvorfor er ikke regjeringa tydeligere på å kommunisere de klare regelbruddene på internasjonal lov som Israel foretar i denne konflikten?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Jeg leser kritisk britiske medier, men det er jo åpenbart slik at statsminister Erna Solberg har sagt til NTB – og det er mulig vi også skal lese dem med kritiske øyne: «Hvis britene har lyst til å bli medlem av EØS, så er de hjertelig velkommen.» Det er noe annet enn det Aspaker og Bakke-Jensen har sagt. De har sagt at det neppe er i norske interesser å slippe britene inn i EØS, og at dette er noe de må avklare selv, så skal vi vurdere det. Det er helt klart en annen ordlyd fra statsministeren nå enn det det har vært fra regjeringa tidligere. Det er flere årsaker til dette. Vi har motstridende interesser innen jordbruk og fisk, og vi får en mindre dominerende stilling i EØS-avtalen dersom britene går inn. Så mitt spørsmål er: Er utenriksministeren enig med Aspaker og Bakke-Jensen, eller med statsminister Solberg?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Jeg synes ikke jeg fikk svar, for det å ønske noen «hjertelig velkommen» er noe ganske annet enn å si at det ikke er i norske interesser at britene kommer inn i EØS. Så jeg vil gjenta spørsmålet mitt: Er utenriksministeren enig med de to tidligere europaministrene, eller med statsminister Solberg, som inntar en annen holdning enn før, både i britiske og i norske medier?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Jeg vil starte med å takke utenriksministeren for det jeg synes har vært flere gode svar, og det virker som om hun i denne sal har større støtte i opposisjonen enn hun har blant sine egne talspersoner. På den blodigste dagen på Gaza på fire år startet Fremskrittspartiets viktigste utenrikspolitiker med å si at han ville gratulere Israel og USA. Han mente også at det var naturlig at Norge i løpet av et års tid flyttet vår ambassade. Jeg skal la utenriksministeren slippe å svare på hva hun synes om hva hennes talspersoner sier i mediene på vegne av regjeringspartiene. Det jeg derimot vil spørre om, er hvordan Norge kan tydeliggjøre vår politikk. Situasjonen i Midtøsten er komplisert, men kjernen er enkel: Et folk blir ulovlig okkupert. Arbeiderpartiet har ment at Norge bør følge andre europeiske land og merke varer som kommer fra ulovlig jord. Vi har ventet lenge på en avgjørelse fra utenriksministeren. Jeg skal ikke spørre om hva hun har bestemt seg for, jeg vil bare få et svar om prosessen. Mitt spørsmål vil derfor være: Når kan vi forvente å få en beslutning i dette viktige spørsmålet?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-16:
Mitt spørsmål går til utenriksministeren. To ganger har det norske folk gjennom folkeavstemning sagt nei til norsk medlemskap i EU. Det har vært et klokt valg som har tjent norsk økonomi og det norske demokratiet godt. Vi har kunnet beholde norsk selvstendighet og handlefrihet på viktige områder innenfor fiskeripolitikk, landbrukspolitikk og handelspolitikk. Vi har beholdt den norske kronen og en selvstendig pengepolitikk. For snart to år siden sa flertallet i Storbritannia det samme som flertallet i Norge har sagt to ganger, at de ikke ville være med i EU. Britene vil ut av EU for å gjenvinne nasjonal råderett og styrke demokratiet. Som et land som har valgt å stå utenfor EU, bør vi ha stor forståelse og heie på britene i prosessen. Brexit gir store utfordringer, men også store muligheter til å forsterke samarbeidet med en viktig alliert og vår nærmeste handelspartner. I møte med dette har regjeringen opptrådt særdeles uklokt. Først advarte Erna Solberg britene mot å gå ut av EU. Så fulgte ikke britene Erna Solbergs råd, men valgte likevel å gå ut. Så ville ikke Norge være med på å sende invitasjon til britene om å bli med i EFTA igjen. En har stilt seg negativ til å starte forhandlinger med Storbritannia om en ny avtale etter brexit, og en har lagt fram en europastrategi på 26 sider der ordet brexit er nevnt én gang. Alle initiativ fra Senterpartiet om en mer positiv holdning overfor Storbritannia, f.eks. gjennom å invitere britene tilbake til EFTA, har blitt avvist. Så kan en plutselig denne uken lese i britiske medier at den norske statsministeren ikke bare er positiv til at britene skal inn igjen i EFTA, men til at britene også skal inn i EØS. Derfor er det grunn til å spørre: Hva er det som er Norges strategi? Er det å advare britene mot å gå inn i EØS, eller er det å invitere dem inn?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-16:
Fra den norske regjeringen og den norske statsministeren har det kommet ganske tydelige advarsler mot EØS. Før britene gikk ut av EU, sa bl.a. Erna Solberg at Storbritannia med sin gamle imperiumstankegang skulle tenke seg om for å være medlem i en organisasjon som i utgangspunktet betydde at mange lover og regler ble vedtatt andre steder og så implementert direkte. Det tror jeg ikke er en aktuell sak for dem, sa hun. Dette er veldig i tråd med det som sentrale britiske politikere sier. Statsminister Theresa May har jo kalt EØS for ikke demokratisk bærekraftig. Labour-leder Jeremy Corbyn var minst like klar i forrige uke da han sa: EØS vil ikke gi oss noe makt til å forhandle, vi vil bli mottakere av regler vi ikke har laget selv. Det er nettopp EØS i et nøtteskall. Men Erna Solberg sier til britiske medier som argumentasjon for EØS at det vil kunne gi oss forhandlingsstyrke på vår side, og det vil kunne forenkle norsk adgang til Storbritannia. Vel, det kan en få med EFTA-medlemskap. Er en nå fra norsk side positiv til å få britene inn i EFTA?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-16:
«Gjennom behandlingen av årets statsbudsjett ble de såkalte sukkeravgiftene økt med ca. 2 milliarder kroner. I etterkant av dette har mange arbeidsplasser og milliarder i omsetning gått tapt i norsk næringsmiddelindustri. I lys av fremleggelsen av revidert nasjonalbudsjett, mener statsråden fortsatt at dette grepet var riktig, og er hun villig til å ta selvkritikk på at rammebetingelsene for en viktig næring og dermed tusenvis av arbeidsplasser ble satt på spill nærmest over natten og uten grundig utredning?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-16:
Det er riktig at det er Stortinget som vedtar statsbudsjettet på alle områder, men det er regjeringens ansvar gjennom revidert nasjonalbudsjett å komme med de forslag en mener er riktige i den aktuelle situasjonen. Som statsråden selv sa i Politisk kvarter i forkant av framleggelsen: En må vurdere kart opp mot terreng. Og terrenget har bl.a. landsmøtet i Fremskrittspartiet gitt en ganske tydelig beskrivelse av. Når statsråden sier at det er litt tidlig å gi en beskrivelse av hva som har skjedd, har Fremskrittspartiets landsmøte i et enstemmig vedtak sagt at avgiftsøkningen har ført til økt grensehandel og tap av arbeidsplasser, og at det rammer lavinntektsfamilier spesielt sterkt. I møte med dette er altså regjeringen fullstendig passiv. Mener statsråden det er klokt at denne avgiftsøkningen blir stående – når folk mister jobben, når investeringer blir lagt på is, og når avgiftsøkningen rammer lavinntektsfamilier spesielt sterkt, slik landsmøtet i Fremskrittspartiet har uttrykt det?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-16:
Overskriften på landsmøtevedtaket i Fremskrittspartiet er «Uheldige konsekvenser av avgifter». Mens statsråd Siv Jensen har vært finansminister, har avgiftene økt med 6,6 mrd. kr. Det konkrete vedtaket på landsmøtet i Fremskrittspartiet gjaldt avgiftsøkningen på sukker- og sjokoladevarer som ble vedtatt før jul. Dette har fått kraftige konsekvenser. Ringnes har eksempelvis stoppet produksjonen flere dager i mai, som egentlig er høysesong, men på grunn av svekket volum stenger en ned produksjonen i flere dager. Det kommer målinger som viser at stadig flere handler i Sverige – og ønsker å handle i Sverige. Da er spørsmålet: Mener statsråden virkelig at det er fornuftig å la denne avgiftsøkningen bli stående, eller ønsker en nå at det skal skje endringer i revidert nasjonalbudsjett på dette området?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren. Karbonfangst og -lagring er vårt viktigste enkelttiltak på klimaområdet. Både i Europa og i verden for øvrig ser mange til Norge, og som statsråden selv sa i et tidligere svar, har Norge en viktig lederrolle. Hva vi gjør, er viktig hjemme, men det sender også viktige signaler ut. Før revidert nasjonalbudsjett sa vi at regjeringen nå skulle opp til sin klimaeksamen. Vi anerkjenner at regjeringen møtte opp. Vi anser vel at regjeringen kanskje oppfattet dagen i går mer som en tentamen enn som en eksamen. Man gikk videre med Norcem Brevik, som er bra, vi ser at avfallsanlegget på Klemetsrud fortsatt er med, noe som også er bra, men endelig investeringsbeslutning er altså utsatt. Som tentamen betraktet har vi funnet ut at regjeringen skal få en treer, men vi mener også at det er potensial, med litt flid og innsats, til å nå en firer når man kommer til endelig eksamen. Mitt spørsmål til statsråd Søviknes er: Kan vi nå stole på at det ikke blir ytterligere utsettelser? Når føler statsråden at regjeringen vil være klar til en endelig avgangseksamen på dette viktige feltet? Og hva vil statsråden foreta seg for å sikre at Norge beholder en klar og tydelig lederrolle på dette feltet?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Jeg tror jeg kan tolke svaret fra statsråden slik at han bekrefter at blant selvfølgelig mange klimatiltak står dette helt sentralt, og at det er viktig at Norge har denne rollen. Det er derfor svært viktig nå å høre at statsråden kommer til å legge vekt på å forklare at Norge på ingen måte har mistet troen. Man tror på dette, men skal ha skikkelig beslutningsgrunnlag. Det støtter vi selvfølgelig også opp om. Men jeg vil gjerne høre hva statsråden helt konkret vil gjøre for å motvirke det inntrykket som nå er skapt, bl.a. på enkelte industrihold, av at dette er en forsinkelse som skaper ytterligere tvil om disse prosjektene noen gang blir realisert.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Stortinget vedtok å øke særavgiftene på sjokolade- og sukkervarer og alkoholfrie drikkevarer med virkning fra 1. januar i år. Endringen ble, som kjent, ikke fremmet av regjeringen i forslag til statsbudsjett for 2018, men var et kompromiss etter forhandlinger i Stortinget. Det er kun gått få måneder siden avgiften ble økt, og hvilken effekt avgiftsendringene vil få for grensehandelen, er det litt for tidlig å si noe om. Jeg vil også minne om at utviklingen i grensehandelen påvirkes av flere faktorer enn særavgifter. Mye av grensehandelen omfatter varer som i liten grad ilegges særavgifter, bl.a. kjøttvarer og andre matvarer, men hvor det er høye tollmurer for å skjerme norsk landbruk mot konkurranse fra utenlandske matvarer. I en undersøkelse fra 2010 fant Statistisk sentralbyrå at kjøp av matvarer sto for rundt halvparten av nordmenns totale handel på dagsturer til utlandet. For slike produkter bidrar det strenge importvernet på jordbruksvarer til dyrere mat i Norge og stor iver etter å reise over grensen for å handle. I tillegg er kostnadsnivået gjennomgående høyere i Norge enn i Sverige. Det er også viktig å huske at grensehandel ikke bare er udelt negativt. Grensehandel utvider nordmenns valgmuligheter og er dermed en fordel for forbrukerne. Som representanten ganske riktig påpeker, blir det anslått at avgiftsøkningen vil øke provenyen med rundt 2 mrd. kr. Dette er inntekter som nyttes til andre prioriterte formål i budsjettet, bl.a. lavere inntektsskatt for personer og selskap, satsing på forskning og utdanning, vei og bane. Men som jeg har uttalt en rekke ganger, er det de samlede rammebetingelsene som har betydning for vekst og arbeidsplasser her i landet. Regjeringen prioriterer derfor vekstfremmende tiltak for hele næringslivet. Så langt har denne regjeringen redusert de samlede skatter og avgifter med i overkant av 24 mrd. kr når alle forslag er fullt innfaset. Nesten 8,8 mrd. kr er lettelser i næringsbeskatningen. Senterpartiet derimot ønsker å skjerpe skattene og foreslår bare for 2018 økte skatter og avgifter med 6 mrd. kr. Når det gjelder grensehandelsvarer, foreslår Senterpartiet økte avgifter på alkohol og tobakk med henholdsvis 5 pst. og 10 pst. Man kan jo spørre seg om ikke representanten tror en slik økning ville ført til økt grensehandel. Senterpartiets politikk er verken god for norsk næringsliv eller for norske husholdninger.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Det er helt riktig at Fremskrittspartiet er for å holde skatte- og avgiftstrykket lavt. Derfor har vi i vår tid i regjering redusert det samlede skatte- og avgiftstrykket med over 24 mrd. kr. Det står i grell kontrast til det Senterpartiet og deres samarbeidspartier legger opp til i sine alternative budsjetter hvert eneste år, som handler om å skjerpe det samlede skatte- og avgiftstrykket. Jeg er ikke enig i at regjeringen forholder seg passiv. Hvis man ser på utviklingen i norsk økonomi, går det veldig bra. Vi har fått ledigheten ned til et svært lavt nivå. I dag meldes det om at det nå er ledige stillinger som ikke blir besatt. Veksten i norsk økonomi tar seg opp, og den er bredt anlagt både regionalt og i bransjer. Man må ikke skape et inntrykk av at det nå går dårlig i landet. Snarere tvert imot – det går bra. Og det skyldes at regjeringen fokuserer på et bredt spekter av virkemidler, og at vi er opptatt av at rammebetingelsene skal være gode og konkurransedyktige for næringslivet samlet sett.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Mens jeg har vært finansminister, har det samlede skatte- og avgiftsnivået gått ned med over 24 mrd. kr. Grunnen til det er at vi er opptatt både av at vanlige familier skal få beholde mer av egen inntekt og av at næringslivet skal kunne investere og f.eks. ansette flere mennesker. Det ser vi nå resultatene av. Det går bra i norsk økonomi. Som jeg sa i mitt første svar: Det er mange grunner til at folk velger å reise over grensen for å handle. Det de kjøper aller mest av, er ikke brus og sukker; det er mat – kjøtt. Hvis Senterpartiet virkelig mener og virkelig er så opptatt av å gjøre noe med dette: Hvorfor står de da på barrikadene for å opprettholde tollvernet, importvernet? Det er for å beskytte denne typen produkter fra konkurranse.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-05-16:
«Eg syner til Norges Lastebileier-Forbund, NLF, sine avsløringar om systematisk brot på regelverket for kabotasje og køyre- og kviletid. Statsråden har ansvar for kontroll av yrkestransporten. Meiner statsråden kontrollen er god nok når slik kan skje, og vil statsråden lytte til råda frå NLF om strengare krav overfor transportkjøpar, høgare bøtesatsar og meir kontroll langs veg?»
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-05-16:
Eg takkar for svaret. Eg har jo registrert at statsråden har vore i Brussel og hatt møte med andre land i Road Alliance no nyleg, og her er det viktig at ein har samarbeid med våre naboland for å kunne ta eit system som òg går inn i nabolanda. Mitt spørsmål, etter å ha høyrt svaret til statsråden, gjeld dei forhandlingane som no skjer innanfor Road Alliance og opp mot EU. Kva moglegheiter har vi no for ytterlegare å styrkja kravet og òg å kunne ta desse som systematisk juksar innanfor dette? Kva krav er det statsråden fremja inn i desse forhandlingane?
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-05-16:
Senterpartiet har òg vore klare på at vi ynskjer å redusere omfanget av ulovleg kabotasje og innskrenking av tilgangen på oppdrag. Det latviske transportselskapet Kreiss er trekt fram som ein av aktørane som no har fleire tilsynssaker på seg frå Arbeidstilsynet, og som no førebels ikkje kan leggja fram dokumentasjon på at kabotasjeoppdrag vert gjennomført etter minimum norsk minstelønn og diettar. Den 18. juli 2014 sende samferdsleministeren ut ei bestilling på fleire tiltak for å kunna innskrenke moglegheita for juks innanfor transportbransjen, der eit par av verkemidla bl.a. er dette med å ansvarleggjera heile transportkjeda, og særleg transportkjøpar. Korleis kan det ha seg at vi no, etter fire år, framleis har såpass utstrakt bruk av juks som det no ser ut til, og at vi ikkje har lukkast i større grad?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Jeg takker for spørsmålet om et tema som engasjerer meg veldig, og som jeg synes er viktig. Vi har hatt veldig god dialog og diskusjon med Norges Lastebileier-Forbund og andre aktører i transportbransjen rundt dette temaet. Da vi overtok i regjering i 2013, var det å stramme inn på disse områdene noe av det viktigste vi gjorde. Det å øke kontrollene langs veiene og det å få tydeligere kjøretøytekniske krav o.l. har vært en prioritert innsats for oss. Det er fordi vi er opptatt av både trafikksikkerhet, gode arbeidsvilkår og like konkurransevilkår for veitransportnæringen. Det er også nedfelt i Jeløya-plattformen for den perioden vi nå er inne i. Vi har brukt mye tid overfor den norske bransjen og for å sørge for at de offentlige etater jobber bedre sammen. Statens vegvesen har i utgangspunktet ansvaret for kontrollen langs veiene, men det å sørge for at politi, arbeidstilsyn og andre er bedre koordinert i dette arbeidet, er noen av de grepene vi har tatt. Vi har også jobbet godt opp mot våre naboland, ikke bare våre nordiske naboer, men også de europeiske landene, primært gjennom EU, for å sørge for at vi får både bedre regler internasjonalt og en forståelse for de norske særskilte behovene som vi har. Det å kontrollere kjøre- og hviletidsbestemmelser er viktig for å ivareta trafikksikkerheten, og sånne kontroller gjennomføres kontinuerlig. Vi har altså økt antall kontroller langs veien totalt sett, men vi har også blitt flinkere til å spesifisere eller konkretisere kontrollene. En vil finne at det f.eks. er litt færre kontroller med kabotasje i 2017 enn i 2016, men en har allikevel avdekket flere brudd i 2017 enn i 2016 fordi en nå bruker digitale verktøy mer, der en kan plukke ut og gjenkjenne kjøretøyene og la dem en ikke har hatt problemer med før, de bedriftene som har funket, passere, mens en tar inn dem som en har hatt mistanke om før, der en har avdekket problemer før, eller der en ikke har noen historikk. Dermed kan en målrette mer når det gjelder både kjøre- og hviletid, kabotasje og ikke minst kjøretøytekniske ting. Vi er opptatt av effektive reaksjonsmuligheter, som blir tatt opp i spørsmålet. Vi har bl.a. bedt Vegdirektoratet og politiet gå igjennom det regelverket for når en skal ilegge bøter, og heller se om det er flere av de tingene en kan ha gebyr for. Dermed får en den samme kostnaden for dem som har overtredelser, men det blir en mye enklere prosess på offentlig side. Vi opplever i dag at når en finner feil og mangler på enkelte ting, må en tilkalle en politipatrulje for å ilegge en bot, istedenfor at Vegvesenet kan håndtere det på egen hånd. Det oppdraget har Vegdirektoratet fått, og i samarbeid med politiet skal de komme tilbake til oss med tilrådinger. Vi har også sørget for at det er egne fora for samarbeid mellom politi, arbeidstilsyn osv., som gjør at det blir enda bedre styring framover.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Nettopp det som blir påpekt fra representanten Odnes, er at vi skal ta dem som er kjeltringer, dem som systematisk misbruker det. Vi skal også ta dem som kjører for fort o.l., men der bruddet gjerne er mer et uhell eller en enkelttilfeldighet. De som systematisk driver med kjeltringsstreker, er aller viktigst å få tatt. La meg minne om at vi har opprettet en egen krimenhet i Vegvesenet, der det bl.a. jobber tidligere politifolk, nettopp for å kunne jobbe organisert mot disse gruppene. Det samarbeidet vi har med våre naboland, både den gode dialogen som vi har hatt med våre nordiske naboer, og det som vi har i Road Alliance, er viktig for å klare å koordinere og påvirke regelverksutformingen og systemene en lager for oppfølging. Det å få krav om digitale fraktbrev og det å kunne ha smarte kjøre- og hviletidsmålere om bord i bilene er noe av det vi mener vi må kunne gjøre raskere, mens EUs presidentskap nå egentlig vil at det skal skje tregere. Og det er jo litt ulike interesser fra ulike land, der vi også må være en pådriver fra norsk side.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Nå vet vi jo ikke hvordan verden hadde blitt hvis vi ikke hadde gjort noen tiltak. Jeg mener – og har grunn til å tro – at da ville situasjonen eskalert ytterligere i feil retning. Vi fikk klare tilbakemeldinger fra Vegvesenet at med de innstrammingene vi gjorde i regelverket, med de økte kontrollene vi hadde, så stoppet vi færre dårlige biler i kontrollene langs norske veier, rett og slett fordi de bilene ikke lenger kjørte til Norge. Det mener jeg er et signal om at bransjen tilpasser seg. Når vi har blitt strammere i klypa, når vi har blitt bedre på kontroller, blir det færre som jukser, men det er fortsatt ikke slik at en har eliminert dette på noen måte. Derfor er det treparts bransjeprogrammet som Arbeids- og sosialdepartementet har opprettet, en viktig del av den jobben. Det at vi har fått allmenngjøring av tariffavtaler siden 2015 gjør at en også er solidarisk ansvarlig på kjøpersiden. Så vil det hele veien være behov for at vi blir enda flinkere til både å avdekke og ha reaksjoner, og det samarbeidet skal vi gjøre med våre naboland, men ikke minst med vår egen bransje.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
«Sykepleiermangelen har økt med 47 prosent det siste året, ifølge NRK 6. mai 2018. Norsk Sykepleierforbund peker i den samme artikkelen på at mangelen på hele stillinger er en del av problemet. Hvordan bruker statsråden oppdragsdokumentene til de regionale helseforetakene for å få bukt med deltidskrisen i norsk helsevesen og sørge for nok sykepleiere og andre helsefagarbeidere?»
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Jeg er glad for at statsråden peker på det framtidige behovet for sykepleiere i sitt svar, for nå trengs det et skikkelig krafttak for å sikre at det blir nok sykepleiere i framtiden. Det er store mangler allerede i dag, og en dramatisk økning bare det siste året, som vi leste på nrk.no. Ifølge Samordna opptak var antall studieplasser på sykepleiestudiet 4 758 i 2017. I 2018 var det 4 689. Antall studieplasser på sykepleiestudiet går altså ned i en situasjon der vi ser en dramatisk mangel på sykepleiere. Arbeiderpartiet har foreslått 3 000 nye studieplasser innen viktige områder som helse, IKT og realfag i sitt alternative budsjett. Hva synes helseministeren om at den regjeringen han selv sitter i, ikke tar denne kritiske sykepleiermangelen på alvor?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Det er viktig når disse nyutdannede sykepleierne skal få seg jobb, at de har en attraktiv arbeidsgiver å jobbe hos. Oversikten fra NRK viser at Sykehuset Østfold har 35 pst. deltidsansatte, Helse Fonna 35 pst., Helgelandssykehuset 34 pst., Nordlandssykehuset 33 pst., Sykehuset Telemark 32 pst., Helse Møre og Romsdal 32 pst., Sykehuset i Vestfold 31 pst., Sykehuset Innlandet 31 pst., Sørlandet sykehus 31 pst. og Helse Nord-Trøndelag 30 pst. Dette var altså lista over dem som har flest deltidsansatte. Synes helseministeren dette er en god arbeidsgiverpolitikk og gode vilkår å tilby nyutdannede sykepleiere, og er han bekymret for hva dette gjør med kvaliteten for pasientene?
Bent Høie (Høyre), 2018-05-16:
Jeg har i flere år stilt krav til helseregionene om at sykehusene skal jobbe med en heltidskultur, og at flest mulig skal ansettes i hele faste stillinger. Det gir bedre tjenester og sikrer kontinuitet i oppfølgingen av pasientene. Arbeidet i sykehusene og i helseregionene har gitt resultater. Bruken av deltid for fast ansatte i sykehusene har gått ned med mer enn 20 pst. i alle helseregionene siden 2010, og reduksjonen har fortsatt hvert år siden da. Fra januar 2013 til mars 2018 varierte reduksjonen fra 3,5 pst. til 17,1 pst. mellom de fire helseregionene. Samtidig har andelen medarbeidere som har fått høyere stillingsprosent, også økt. Gjennomsnittlig stillingsprosent for ansatte ligger nå på om lag 90 pst. i alle helseregioner. Selv om utviklingen går i riktig retning, er vi ikke i mål. Faste hele stillinger er viktig for å beholde og videreutvikle kvalifisert arbeidskraft, rekruttere kompetente medarbeidere, utvikle et godt arbeidsmiljø og redusere sykefraværet. I foretaksmøtet i januar viste jeg til tidligere krav, og jeg ba de regionale helseforetakene om å arbeide systematisk med strategisk bemannings- og kompetanseplanlegging. Dette skal skje gjennom å arbeide målrettet med å utdanne, rekruttere, beholde og utvikle medarbeidere. Det må utvikles god dialog og godt samspill med utdanningssektoren for å sikre at utdanningene har kapasitet, kvalitet og innhold som er tilpasset tjenestens og befolkningens behov. Jeg viste også til tidligere krav om å sikre flere læreplasser i tråd med målene i Samfunnskontrakt for flere læreplasser. Jeg var tydelig på at dette er særlig viktig når det gjelder helsefagarbeidere. Alle helseforetak skal ha læreplasser innen helsefagarbeiderfaget. Det arbeides også med å få på plass en heltidskultur i kommunene. Om lag to tredjedeler av de sysselsatte i den kommunale omsorgssektoren arbeider deltid. Selv om det aller meste av deltidsarbeidet i kommunene er frivillig, vil økte stillingsbrøker kunne gi helsepersonell en bedre jobbsituasjon og bidra til å redusere mangelen på personell. Regjeringen har derfor fremmet en lovproposisjon der vi foreslår å styrke bestemmelsen i arbeidsmiljøloven om at deltidsansatte skal ha fortrinnsrett til utvidet stilling, framfor nyansettelser. Hensikten med fortrinnsretten for deltidsansatte er å bidra til å redusere ufrivillig deltid.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-16:
Vi tar sykepleiermangelen på alvor. Ansvaret for studieplassene ligger under kunnskapsministeren, som har ansvar for høyere utdanning og forskning, men Helse- og omsorgsdepartementet og jeg spiller hvert år inn tydelige behov for å øke andelen. Hvis jeg ikke husker feil, har også regjeringen økonomisk økt tilskuddet for å øke antall plasser. Men dette handler ikke bare om plasser; det handler også om at de som faktisk kommer inn på sykepleierutdanningen, er i stand til å gjennomføre den. Vi ser at veldig mange som har kommet inn på sykepleierutdanningen tidligere, ikke har klart å gjennomføre utdanningen på normert tid. Derfor har vi fulgt opp et veldig langvarig krav fra Norsk Sykepleierforbunds studentforening om å innføre karakterkrav for å komme inn på utdanningen. Nå ser vi at utdanningen er mer populær enn før. Med karakterkravene er det også større sannsynlighet for at de som kommer inn på utdanningen, faktisk gjennomfører den og derfor kommer ut og er sykepleiere i andre enden.
Bent Høie (Høyre), 2018-05-16:
Svaret er ja. Det er også derfor jeg er så tydelig i mine krav. Heldigvis har kravene gitt resultater. Som jeg sa, har bruken av deltid for fast ansatte i sykehusene gått ned hvert eneste år jeg har vært helseminister, og vi er nå i en situasjon der den gjennomsnittlige stillingsprosenten for fast ansatte ligger på 90 pst. i alle helseregioner. Men jeg er ikke fornøyd, som jeg også sa i mitt første svar. Målet er ikke nådd, vi må ytterligere ned. Vi kommer framover til å ha et stort behov for flere sykepleiere som jobber i 100 pst. stilling både i kommunene og i sykehusene. Vi har ikke råd til å sløse med den viktige kompetansen på den måten vi gjør både i sykehusene og i kommunene i dag. Samtidig er det veldig dårlig for pasientsikkerheten og kvaliteten. Vi vet at det å ha kontinuitet i behandlingen og det å ha mest mulig permanent personell har stor betydning for kvaliteten. Jeg er helt enig med representanten i det.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-05-16:
Klimaendringene vil føre til stadig mer ekstremnedbør og behov for å forebygge skader fra overvann i byer og tettsteder. Mange kommuner jobber godt med å forebygge skader. Overvannsutvalget har i sin utredning foreslått en rekke lov- og forskriftsendringer som til sammen vil gi kommunene bedre virkemidler for å forebygge skader fra overvann. Disse forslagene til lovendringer i flere ulike lover må ses i sammenheng og er i full gang. Lovendringene berører flere departementer, og arbeidet ledes av Klima- og miljødepartementet. Overvann er ikke entydig. Det er vann på avveier fra en rekke kilder og har ulike årsaker. Forslagene fra utvalget gjelder bl.a. bedre finansiering av overvannstiltak, bedre håndtering av overvann i plan- og byggesaker, avledning av overvann i vassdrag, krav til sikkerhet mot skader, pålegg overfor eksisterende bebyggelse, avledning av overvann i veier og gater mv. Forslagene berører mange samfunnsaktører og må i tråd med utredningsinstruksen utredes ytterligere før forslaget kan sendes på høring og lovforslag fremmes for Stortinget. Dette gjelder også spørsmålet om en sektorlov for vann- og avløpstjenester, som representanten Myhrvold tar opp. Utvalget har foreslått å regulere forholdet mellom kommunen som anleggseier og tjenesteyter og deres abonnenter i vann- og avløpsanleggsloven. Utvalget har samtidig foreslått at sektorovergripende bestemmelser i lovgivningen som gjelder vann- og avløpstjenester, bør beholdes i sektorovergripende regelverk, som f.eks. plan- og bygningsloven og forurensningsloven. For å gi kommunene bedre muligheter til å jobbe effektivt med håndtering av overvann har utvalget også flere forslag til styrking av den statlige veiledningen og kompetansen hos ulike statlige aktører. Dette vil også være viktig å vurdere i oppfølgingen av utvalgets utredning. Jeg kan forsikre om at vi har full kraft på arbeidet med de aktuelle lovendringene. Vi følger opp overvannsutvalgets utredning raskest mulig, noe som også er slått fast i Jeløya-plattformen.
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-05-16:
Jeg tror det viktigste for meg å si – jeg kan ikke være helt spesifikk om når det kommer – er at det viktige er å følge opp overvannsutvalget. Det er også der utålmodigheten er. Det er et komplisert arbeid. Det pågår i flere departementer og vil bli drevet framover. Det er også i den sammenheng man ser på og gjør en vurdering av om det er behov for en egen sektorlov. Dette er et spørsmål som var oppe i Stortinget i fjor vår. Det ble fattet et vedtak den 6. juni, som nettopp påpekte betydningen av at vi må gjøre det konkrete arbeidet for å følge opp overvannsutvalget. Man sa at det er i den forbindelse man gjør vurderingen om det er behov for en sektorlov for vann og avløp, som i forslaget omtales som en vanntjenestelov. Svaret er at dette gjøres(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ola Elvestuen (Venstre), 2018-05-16:
Det det er behov for, er å gjennomgå forslagene fra overvannsutvalget og at vi ser på de ulike bitene i det. Så er det riktig at for å ta tak i det som er etterslepet i vannledningssystemet, er det viktig at kommunene ikke trenger å vente med å sette i gang en økt innsats for å gjøre noe med det etterslepet som er der. Så må det være en del av utredningen om det er behov for å gjøre endringer i hva man kan stille krav om, som er det som stortingsrepresentanten spør om.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-05-09:
Jeg vil på vegne av Rødt foreslå å annullere anbud med selskapet Babcock før luftambulansetjenesten bryter sammen, forlenge avtalen med Lufttransport og forberede offentlig drift av tjenesten på sikt.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-09:
Eg skal på vegner av stortingsrepresentantane Siv Mossleth, Willfred Nordlund, Sandra Borch, Geir Adelsten Iversen, Marit Arnstad og meg sjølv fremja eit representantforslag om å styrkja det akuttmedisinske tilbodet utanfor sjukehus og sikra forsvarlege luftambulansetenester.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-09:
«Luftambulansetjenesten er kritisk infrastruktur og sørger for medisinsk beredskap i hele landet. Nå er tjenesten truet på grunn av uforstandige anbudsprosesser. Liv og helse er satt på spill. Nøkkelpersonell sikres ikke overgang til ny aktør, og slutter. Mangel på piloter setter fly på bakken. Bare flaks har hindret en alvorlig utgang. Tar statsråden ansvar for situasjonen, hvilke grep vil statsråden sette i verk, og mener statsråden at anbud er en egnet måte å sikre livsnødvendig medisinsk beredskap på?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-09:
Eg spør om statsråden tar ansvar for situasjonen, og statsråden svarer at det er sett i verk fleire tiltak no, bl.a. ein plan med tiltak på både kort og lang sikt. Mitt spørsmål tilbake igjen er: Tar statsråden sjølvkritikk for måten denne saka har fått utvikla seg på? Og kvifor har ikkje statsråden vore på banen tidlegare? Eg vil minna om at representanten Marit Arnstad sende eit skriftleg spørsmål til statsråden om denne saka i januar i år og fekk til svar at det var ingen grunn til å forventa at det ville vera problem med rekruttering av pilotar. Eg stilte spørsmål i mars, og eg fekk til svar at situasjonen vil forbetra seg utover våren. Korleis kan vi stola på at dei nye tiltaka vil fungera, og at dette ikkje vert ein enda større krise enn det er i dag?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-05-09:
Eg spør igjen om ikkje statsråden vil ta sjølvkritikk på at han har tillate at dette har gått så langt. Det er litt besynderleg å overføra dette ansvaret til at det har vore eit brot i forhandlingane, for det var jo helseføretaket som ikkje sørgde for at det vart med i anbodet at ein måtte få pilotane med, anten ved kollektiv overgang eller ved ei verksemdsoverdraging. Difor har ein sett på spel det som er det aller viktigaste i tenesta, pilotane og den spesialkompetansen dei har, pluss at ein i anbodet med vitende og vilje prioriterte ned kvalitet til fordel for pris. Eg vil spørja igjen om han ikkje tar sjølvkritikk i ettertid. Og igjen: Kan vi stola på at det ikkje vert ein krisesituasjon i nord og i resten av landet i morgon, neste veke og dei komande månadene?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-05-09:
På vegner av stortingsrepresentanten Kjersti Toppe og meg sjølv har eg gleda av å leggja fram forslag om å styrkja rehabiliteringstilbodet for pasientar med kronisk lungesjukdom og å stoppa nedlegginga av rehabiliteringsavdelinga 2 Øst i Egersund.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-05-09:
Mitt spørsmål går til næringsministeren. Norske sjøfolk er grunnmuren i den maritime næringa i Noreg. I ein slik situasjon er det eit paradoks at næringsministeren og regjeringa no jobbar for å endra regelverket for at Color Line skal få lov til å byta ut minst 685 av sine norske sjøfolk på Kiel-ferja med utanlandsk arbeidskraft. Det skal skje ved at ein opnar for at ein kan flytta skipa frå Norsk Ordinært Skipsregister til Norsk Internasjonalt Skipsregister. Når me utfordrar statsråden, vert me møtte med at dette følgjer av Fartsområdeutvalet, som leverte rapporten sin i 2014, som viser at det norske skipsregisteret ikkje er konkurransedyktig. Sidan den tida har det skjedd mykje. Kronekursen for danske kroner har endra seg. Stortinget har betra ordningane, og i dag seier Fjord Line at dei meiner det er betre vilkår i det norske registeret enn i det danske registeret, som eg antek er det statsråden fryktar at Color Line skal byta til. Fjord Line er heilt tydeleg på dette, at det norske skipsregisteret er konkurransedyktig. Det er veldig spesielt at i ei så alvorleg sak vert me berre blankt viste til fire år gamle tal frå Fartsområdeutvalet. Dei vert lagde på bordet, dei vert ikkje kvalitetssikra eller avviste i det heile. Mitt spørsmål er: Vil statsråden føreta ei fornya vurdering av konkurranseulempene som Color Line har med å vera eit reiarlag registrert i Norsk Ordinært Skipsregister?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-05-09:
Saka handlar om minst 685 norske sjøfolk med familiar som kan risikera å mista jobben. Då må ein vita at dei tala som ein legg til grunn for eit vedtak som legg til rette for dette, er riktige. Tala til Fartsområdeutvalet er fire år gamle, og så vidt eg veit, er dei baserte på tal dei har fått frå Color Line. Før ein spesialdesignar regelverk for eitt reiarlag, må det vera eit minstekrav at statsråden og departementet går inn og kvalitetssikrar desse tala, for det er mykje som står på spel. Det er fleire ting som er endra. Kronekursen er forskjellig frå den gongen. Stortinget har betra ordningane. Attraktivt kasinoregelverk er det ikkje teke omsyn til. Så mitt spørsmål er igjen: Vil statsråden føreta ei fornya kvalitetssikring av tala?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-05-09:
Mitt spørsmål går til justisministeren. Under Fremskrittspartiets vakt i Justisdepartementet har det dessverre de to–tre siste årene vært en urovekkende utvikling i det kriminelle gjengmiljøet i Oslo-området. I tillegg til dem vi har kjent fra før, har det kommet til flere og større gjenger som driver økt rekruttering blant meget unge mennesker, og vi har fått flere og flere voldsepisoder, skytinger, knivstikkinger, kidnappinger, trusler og utpressing for store beløp osv. Dette kan selvsagt ha flere årsaker, og mye må gjøres. En viktig del er at vi på Stortinget og regjeringen sørger for å gi de rette styringssignaler til politiet. I 2013, etter behandlingen av stortingsmeldingen om organisert kriminalitet, ble det satt opp et hovedmål for politiet om å bekjempe organisert kriminalitet i det som heter tildelingsbrevet, eller marsjordren, til politiet. Det gikk til Politidirektoratet og politidistriktene. Senere, etter den tid, da vi fikk ny regjering, har dette blitt mer og mer fjernet og forsvant inn i uklare, brede formuleringer. Søker vi på tildelingsbrevet, eller marsjordren, til politiet i 2018, står det ikke ett ord om organisert kriminalitet eller kriminelle gjenger. Politiet i Oslo har, når jeg har tatt opp bekymring om ressursbruken og om satsingen på dette feltet, gang på gang vist til at det ikke er det de blir målt på, det er ikke det som etterspørres, selv om de er enig i at dette er et viktig spørsmål. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil statsråden, for å prioritere dette og sette trykk på dette arbeidet, sørge for å endre hovedmålene i tildelingsbrevet, eller marsjordren, til politiet, slik at de måles på innsatsen mot organisert kriminalitet og kriminelle gjenger og må prioritere dette høyt?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-05-09:
Jeg takker for svaret, men jeg synes det er skuffende at statsråden ikke svarer på spørsmålet. Det samme har gjentatt seg hver gang siden jeg første gang, i en interpellasjon i Stortinget i mai 2016, tok opp at dette var tatt ut som et mål for politiet, og at man også hadde tatt bort org.krim-seksjonene i sin daværende form i alle politidistriktene. Organisert kriminalitet-seksjonene ble lagt inn i større enheter, og de var redde for om det ville bli prioritert like høyt. Vi har fått et stort faresignal: I 2014 ble 36 i Norge dømt for organisert kriminalitet etter den paragrafen. Da vi så på tallene i straffesaksregisteret før jul i fjor, var de nede i 11. Så det er grunn til bekymring. Det tok også Riksadvokaten og Kripos opp med justiskomiteen da vi nylig var på besøk der. Hvis statsråden ikke bekymrer seg for dette, blir jeg bekymret. Jeg må spørre: Hva vil statsråden gjøre for å utvikle politiets arbeid her, slik at man kan ta i bruk spesialiserte metoder og komme inn på disse gjenglederne, som omgis av et trusselvelde, og forfølge hvitvaskingen og finne andre bevis når ingen vil vitne mot dem, for å rydde opp i dette gjengmiljøet?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-05-09:
Jeg takker også for det svaret. Jeg vil også ta opp at de gjengmiljøene vi nå ser i Oslo-området, har sterke internasjonale forbindelser – til Albania, København, Gøteborg, Malmø, Nederland, Pakistan osv. – som gir dem økt kriminell makt og økt mulighet til å hente inn «backing», som gjør dem farligere. Det gir dem muligheter for hvitvasking og muligheter for å drive en type virksomhet som er farligere for samfunnet. De opererer fra Oslo-området ut mot mange andre steder i landet. Jeg hører om unge som får store pengebeløp for å frakte noe av det de skal ha ut, narkotika og andre ting, langt av gårde fra Oslo. Regjeringen har tidligere sagt, i stortingsmeldingen om globale sikkerhetsutfordringer, at organisert kriminalitet og terror er de to største truslene mot sikkerheten vår. Jeg vil spørre statsråden: Vil statsråden skape en nasjonal mobilisering for å stoppe den urovekkende utviklingen i gjengmiljøene som vi nå ser, og som har betydning for hele landet, og innser han at dette vil ta flere år, og at vi kan trenge en handlingsplan mot dette alvorlige problemet?