Trine Skei Grande (Venstre), 2016-03-15:
Norsk olje og gass la fram en rapport i forrige uke som viser at totalt 50 000 norske oljejobber vil være borte i 2017. 38 000 av dem har forsvunnet allerede, mens 12 000 flere arbeidsplasser skal forsvinne i løpet av dette året og neste. Paris-avtalen ga et klart signal: 195 land har satt seg et ambisiøst mål om hvordan vi skal få ned klimagassutslippene, og da kan heller ikke Norge snu ryggen til det og fortsette akkurat som før. Vi trenger et grønt skifte, ikke bare for miljøet, men vi må også bruke de fortrinnene vi har i norsk næringsliv. Morgendagens vinnere vil være bedrifter som tidlig tar i bruk grønn teknologi, og de samfunnene som klarer å organisere seg smart, effektivt og grønt. Vi må omstille oss, og vi må omskolere oss. Vi må skape nye grønne næringer med nye arbeidsplasser, og vi må gjøre de eksisterende næringene grønnere. Vi må skape Norge om til en grønn industrinasjon og utnytte skogen og havets ressurser gjennom bedre bioøkonomi. Tall fra SSB i februar viser at vi nå har 90 903 registrerte arbeidsledige i Norge. Det er nesten 10 000 flere enn på samme tid i fjor. Da vi sjekket i går, var det 16 683 heltidsstillinger og 2 952 deltidsstillinger ledige på finn.no. Samtidig som vi ser økende arbeidsledighet, står vi midt oppe i en stor flyktningkrise som skaper overskrifter rundt omkring i hele Europa, og der et større antall asylsøkere og også flere flyktninger kommer til å komme til Norge. Det virker åpenbart. Det er bred enighet om at det beste er å få flyktningene ut i arbeid raskest mulig. Men hvor finner man arbeidsplasser til titusenvis av mennesker, som ikke nødvendigvis behersker språket, i en situasjon med svak økonomisk vekst og høyere arbeidsledighet i et land? Sysselsettingsgraden er for enkelte innvandrergrupper også langt lavere enn for resten av befolkninga, og de må kjempe om enda flere jobber. Per dags dato har vi ikke et stort arbeidsmarked i Norge som passer for folk uten høyere utdanning, gjerne også ufaglærte. Mange av dem er knyttet til servicenæringene, der i hvert fall språk er viktig. Og vi er ikke akkurat inne i en høykonjunktur. Dette, sammen med flyktningkrisen, gir mange utfordringer for Norge. Men det fins en løsning som hjelper oss med alle disse utfordringene. Det er å satse på gründerskap. Vi må gjøre det mer attraktivt å skape egne arbeidsplasser, enten man har vært innen olje før, eller man kommer til Norge for første gang. Entreprenørskap og innovasjon vil også være viktig for å få til det grønne skiftet i Norge. Norge trenger mange nye bedrifter for å holde velferden vi har nå, oppe for kommende generasjoner. Hovedgrepet for å få til flere nyetableringer og vekstbedrifter er å sikre vesentlig bedre tilgang på både risikovillig og kompetent kapital for gründere og nyskapende bedrifter, både gjennom offentlige virkemidler og gjennom å premiere at private også investerer i jobber. I tillegg er det viktig å forenkle hverdagen for næringslivet sånn at det offentlige virkemiddelapparatet bidrar til både omstilling og nyskaping, og at vi har et skattesystem som stimulerer til investering og eierskap i norske bedrifter og arbeidsplasser. Gründere kommer til å spille en veldig viktig rolle for å få til det grønne skiftet. Ta varehandelen som eksempel. Nå har vi fått kolonial.no, som åpner for hjemlevering av mat. Det er mye mer miljøvennlig at én bil handler for hundre husstander enn at hundre husstander kjører fram og tilbake til butikken. Dersom budbilen i tillegg går på hydrogen, har vi et ordentlig kinderegg. Samtidig frigjør hjemlevering tid til forbrukere som kan brukes på andre ting, som innovasjon og gründerskap. Da Venstre og Kristelig Folkeparti møtte regjeringspartiene i Nydalen sist, la vi fram 32 forslag for å legge til rette for bedre gründerskap. Blant dem var fritak for arbeidsgiveravgift de første årene i en nystartet bedrift med under fem ansatte, eller at man lager en ordning der man kan trekke fra grønne offentlige innkjøp i kommunene. Det handler om å endre mandatet og oppgavene til Innovasjon Norge, Siva og Argentum, slik at de har fokus på den omstillinga Norge skal gjennom, eller å gjøre om Investinor til et statlig risikokapitalfond. Stat og kommune må gå foran. Og når det norske næringslivet skal utvikle grønn teknologi, må noen gå foran og kjøpe den, slik at det blir et marked for de omstillingene. Den andre store utfordringa som jeg gir statsministeren, er å se på sosiale rettigheter til gründere. Vi vet at den viktigste grunnen til at mange vegrer seg for å starte egen bedrift, er dårlige sosiale rettigheter for sjølstendig næringsdrivende. Akademikerne fikk utarbeidet en rapport, som kom i november i fjor – blant sine medlemmer – om hva slags muligheter og utfordringer sjølstendig næringsdrivende står overfor. På spørsmål om hva som var den største utfordringa ved å starte opp eller drive egen virksomhet, svarte 65 pst. at det var mangelfulle rettigheter ved sykdom, og 48 pst. svarte økonomisk usikkerhet/usikker inntjening. I tillegg opplyste 60 pst. på det spørsmålet at de ønsker mer informasjon fra myndighetene, de ønsker mer informasjon om pensjonsrettigheter og velferdsordninger for sjølstendig næringsdrivende i forbindelse med sykdom, svangerskap, omsorgsoppgaver og arbeidsledighet. I tillegg vet vi at dette er en av de største bøygene når det gjelder å få kvinner til å gründe bedrifter. I tillegg burde vi hatt mye mer satsing på gründerskap blant innvandrere. Nav er god til å lære folk å sette opp CV-er og søke jobber, men vi trenger andre virkemidler, som gründerkurs og satsing på de mulighetene som ligger hos mange av de innvandrerne som kommer fra samfunn med sterk gründerkultur. Målet må være at de som går på disse kursene, er med og bruker sin kompetanse og tenker innovativt, og i tillegg lærer noe om norsk næringsliv og kan knytte kontakter de kan bruke senere. De siste årene har det blitt utviklet en haug med kurs og nettsider med tips til gründere. Er det helt sikkert at disse er tilpasset flyktninger og asylsøkere som har fått opphold, og som ønsker å starte sin egen arbeidsplass? Finner vi informasjon på de riktige stedene? Jeg tror at hvis man har lyst til å starte en syrisk restaurant i Oslo, har man et stort marked, men man har også en stor, krevende samarbeidspartner som Mattilsynet, som jeg tipper ikke er til stede i mange av de syriske byene man kommer fra. Så er det viktig å snu kulturen på veldig mange arenaer her. Alle vi som har reist og opplevd Silicon Valley, har sett den fantastiske kombinasjonen av en akademisk kultur knyttet til et gründerskap samtidig som man har tilgang på kapital som er knyttet til akademia og troen på akademia. Vi har få slike eksempler i Norge der vi virkelig klarer å utnytte miljøene og plassere dem sammen. Jeg vet at statsministeren har besøkt et av de få vi har, Oslo Cancer Cluster, der vi plasserer forskning, næringsliv og utdanning helt fra videregående skole og opp i samme miljø. Sånn klarer man å bygge kulturer som også fører til innovasjon. Vi ser at vi har mange felter f.eks. innenfor medisinsk forskning der Norge er i front, der Norge klarer å finne forskere og forskningsresultat som vi i mye større grad kunne brukt til å gründe bedrifter. Men veldig ofte blir norske ideer kjøpt opp av andre land og blir gründet i andre land, både fordi vi har dårlig tilgang på kapital og dårlig kultur i akademia på gründing og innovasjon, og fordi vi ikke blir gode nok på å utvikle ideer i møte mellom penger og forskning. Norge har masse muligheter til å bruke de virkemidlene vi har i det offentlige apparatet, som er sterkt og godt i Norge, men som må snus fra en veldig oljebasert tankegang til å bli mye mer åpent med hensyn til hvilke nye ideer vi skal forfølge videre. Vi har tre store utfordringer vi står overfor: ledighet, omstilling til det grønne skiftet og mange nye norske borgere inn i det norske arbeidsmarkedet. Det er faktisk én nøkkel som funker på alle tre utfordringene, og det er at vi skal bli en nasjon av gründere.