trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Jeg tror det ville være en fordel for debatten om Kjell Magne Bondevik innrømmet at han er presset til å gi vesentlig mer løfter om skattelette på bekostning av f.eks. kommuneøkonomi, skole og velferd enn det Kristelig Folkeparti egentlig ønsker. Det hadde vært ærlig å innrømme det, da hadde debatten blitt ryddigere. Før valget i 2001 sa både Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet at når vi skulle bruke noe mer oljepenger, skulle vi bruke 10–12 milliarder av det til å sørge for at færre betalte toppskatt, og til å fjerne investeringsavgiften. Det har Arbeiderpartiet stemt for, det foreslår vi, og det mener vi selvsagt fortsatt. Men Høyre lovte lettelser på 30–40 milliarder kr, og Bondevik skrev et gripende brev til Jan Petersen der han advarte mot skattelettelser i den størrelsesordenen, sa at det var forskjell på å barbere seg og å skjære av seg haken. Nå går plutselig Bondevik inn for skattelettelser i nøyaktig samme størrelsesorden som han gikk kraftig imot før valget i 2001, og det gjør han fordi han altså har måttet gi etter for Høyres krav om lavere skatt, og det går, slik Bondevik formulerte det i 2001, på bekostning av mulighetene til å finansiere eldreomsorg, skole og andre velferdsløsninger. Det er bedre å innrømme at man har gitt seg for høyrekreftene, enn å forsøke å påstå det motsatte.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Arbeiderpartiet går bare inn i en regjering dersom den regjeringen har et grunnlag som kan sikre at vi fører en ansvarlig utenriks- og sikkerhetspolitikk og en ansvarlig økonomisk politikk. Det er en absolutt forutsetning. Og jeg er helt trygg på at vi kommer til å greie å forhandle fram et slikt grunnlag, fordi jeg tror det er såpass stor vilje nå til å få en annen regjering der vi får til det som er det viktigste, nemlig en satsing på fellesskapsløsningene, en satsing på kampen mot fattigdom og for mer sosial likhet, og ikke en politikk der de store pengene går til lavere skatt – mest til dem som har mest fra før. Hvis vi mot formodning ikke skulle greie å bli enige med de andre partiene, har vi altså et annet alternativ, og det er en mindretallsarbeiderpartiregjering. Jeg mener at begge de alternativene er vesentlig bedre enn dagens regjering. Så det kan bare bli bedre, enten det blir det ene eller det andre!(Munterhet i salen) Men jeg har altså god tro på at vi sammen med SV og Senterpartiet – og gjerne også Kristelig Folkeparti, hvis de ombestemmer seg også etter dette valget – skal komme fram til et veldig godt grunnlag for en god regjering, der vi inngår noen kompromisser. Forskjellen er at hvis vi forhandler oss fram til enighet, har vi flertall for den politikken i fire år. Da er det landets politikk, da skal vi ikke gå til Fremskrittspartiet og be om nåde, slik dere må. (Munterhet i salen)
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Vi har stemt mot å fjerne aksjeskatten for de aller rikeste, og det dreier seg om betydelige summer. Det som betyr noe for disse velstående menneskene, er at de har fått null skatt på aksjeutbytte. Så har vi stemt mot, i mange runder, å redusere formuesskatten på bolig for de samme menneskene – som altså har fått redusert skatten på store og meget verdifulle formuer. I tillegg har vi stemt for å tette en rekke skattehull som ikke var med på Carl I. Hagens liste, fordi det er våre forslag som er nedstemt her i Stortinget. Samlet sett utgjør det betydelige forskjeller i forhold til dem som har aller mest. Det ville bidratt mer til fellesskapet. Til gjengjeld kunne vi hatt mer penger til f.eks. skolefritidsordningen, eldresentra og andre viktige velferdsgoder. Det avgjørende nå er at Regjeringen har lagt fram en stortingsmelding der den i tillegg til de lettelsene som allerede er gitt, lover 16 nye milliarder kr, hvis man tar med at man helt skal fjerne formuesskatten. Der har de selv lagt fram beregninger som viser at de 16 milliardene i all hovedsak skal gå til de aller rikeste menneskene i Norge. Det er dobbelt usosialt. De rike får mye, og det blir mindre til velferd.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Det var en glede å høre en så inspirerende og god replikk fra en slik dyktig og god politiker som Øystein Djupedal! Det kan borge godt for et videre samarbeid, bl.a. om å sikre finansieringen av FN. Det er mange gode forslag som har kommet på bordet. Jeg er villig til å drøfte og være positiv til alle. Det avgjørende er å få til ett eller flere av dem, slik at vi kan sikre FN mer stabile og varige inntekter. Grunnleggende sett er det ikke annerledes enn at vi ser at vi nå trenger å bygge internasjonale institusjoner for å løse internasjonale oppgaver, og akkurat som vi da vi bygde nasjonale institusjoner, var opptatt av å sikre inntekter til de nasjonale fellesskapene, må vi nå diskutere hvordan vi kan sikre inntekter til de globale fellesskapene, først og fremst til FN. Om det er ved en avgift på valutatransaksjoner eller ved en avgift på våpenhandel, eller om det er ved andre typer inntektskilder, er ikke det avgjørende. Det avgjørende er at det kommer inntekter til det globale fellesskapet, slik at det globale fellesskapet blir bedre i stand til å løse globale felles problemer.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Jeg mener nøyaktig det samme om skatt og skattenivå som Kristelig Folkeparti mente i 2001, nemlig at det var riktig å redusere skattene med 10–12 milliarder kr, og det kunne vi finansiere uten at det gikk ut over velferd, fordi vi tok i bruk noe mer oljepenger. Da vi sa at vi kunne bruke noe mer oljepenger, sa vi at 10–12 milliarder kr av det kan vi bruke på å finansiere skatt, uten å ta det fra utgiftssiden, for nå har vi noen ekstra penger. Det er vi for. Og det betydde bl.a. å fjerne investeringsavgiften, som var en Plaza-løsning, og også å sørge for at folk som tjente vel 280 000 kr, ikke lenger skulle betale toppskatt. Vi fikk hevet innslagspunktet for toppskatt og økte bunnfradragene. Det mente dere. Det mente og mener vi. Forskjellen er at dere nå har begynt å love bort mange, mange nye milliarder til mange nye skattelettelser dere før var mot. Nå opererer dere samlet sett med lettelser på 30–40 milliarder kr, hvis man summerer det dere har gått inn for, stemt for og lovet for neste periode. Da er dere temmelig nøyaktig der Høyre var før valget i 2001, og det advarte Kristelig Folkeparti kraftig mot. Det har dere sluttet å gjøre. Men det gjør fortsatt vi, fordi vi mener det samme.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Man skal være varsom med å spå, men jeg vil likevel driste meg til en spådom om at Åslaug Haga og jeg aldri kommer til å bli enige i EU-saken. Vi kommer nok til å forbli uenige, fordi vi har grunnleggende sett veldig ulike tilnærminger til spørsmålet om europeisk samarbeid. Jeg mener ikke at EUs forvaltning av norsk fisk er bra for Norge. Jeg mener vi burde hatt en bedre fiskeriløsning i 1994, og jeg mener at arbeidet for å få en bedre fiskeriløsning, hvis vi søker en tredje gang, vil være helt avgjørende. Men jeg mener samtidig det er et stort dilemma for oss at veldig mange viktige beslutninger som angår Norge – enten det gjelder arbeidsinnvandring, arbeidsgiveravgift eller miljøpolitikk, Kyoto-avtaler og kvoter, eller det gjelder Tyrkias medlemskap i EU eller ikke – og som kommer til å være helt avgjørende for Norge, fattes uten at vi overhodet deltar i beslutningene. Jeg tror på de store og de små fellesskapene. Og jeg har litt vanskelig for å skjønne at en skal være veldig for internasjonalt samarbeid globalt, men altså motstander av det internasjonale samarbeidet som fins i Europa. Jeg ønsker å slåss for det og arbeide for det, og så får vi håndtere den uenigheten når vi kommer så langt.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Det er i og for seg helt i orden for meg at folk blir rike. Det som ikke er i orden for meg, er at de mest velstående menneskene bidrar mindre til fellesskapet. Jeg mener at det var galt å ta bort skatten på aksjeutbytte. Jeg mener at de som har aksjeutbytte, godt kan bidra mer til fellesskapet. Jeg mener også at det har vært galt å redusere formuesskatten for de aller rikeste, og jeg mener det er galt å stemme ned Arbeiderpartiets forslag om å tette hull i skattesystemet som hadde gjort at de som har aller mest, hadde bidratt mer til fellesskapet. Jeg mener det er galt å love 16 milliarder kr i nye skattelettelser, mest til dem som har mest fra før. Ellers merker jeg meg at Hagen gjentar feil når det gjelder pensjon. Ingen partier har endelig bestemt seg for hva de går inn for for pensjon, men når det gjelder hva partiene har sagt i Pensjonskommisjonen, har Fremskrittspartiets representant der gått inn for at alle skal bli minstepensjonister, og det er et meget dårlig forslag. Jeg tror vi alle nå gjør klokt i å vente med pensjonsdebatten til vi ser hva de ulike partiene bestemmer seg for, og så forholde oss til de forslagene og ikke forsøke å tillegge partier standpunkter de ikke har. Ellers svarte ikke Hagen på kritikken min om at fordi han vil kutte i bidragene til FN, kutte i bidragene til bistand, så vil det bidra til mer utrygghet i verden.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Jeg er glad for at statsministeren nå varsler at det vil bli en ordning med uførepenger som brukes til lønnstilskudd, noe vi i Fremskrittspartiet har kjempet for gjennom vår velferdsreform en lang stund. Jeg merket meg imidlertid også at statsministeren sa at når det gjelder fornyelse av velferdsordningene, må man være mer ambisiøs enn å videreføre dagens ordninger. Jeg vil da gjerne spørre statsministeren om dette også vil være virkningen av de forslag som Regjeringen vil fremme i forbindelse med pensjonsmeldingen. I Pensjonskommisjonen har regjeringspartienes og Arbeiderpartiets medlemmer gått inn for at det er om å gjøre å spare penger når det gjelder pensjonsutbetalinger for fremtiden, i forhold til en videreføring av dagens ordninger. Det er vel også fremmet forslag om en modernisert folketrygd, som betyr lavere pensjoner for dem som har lavere og midlere pensjon, og noe høyere pensjon for dem som allerede har høy pensjon. Kan statsministeren bekrefte at dette ikke vil bli fulgt opp fra Regjeringens side, men at man altså skal være mer ambisiøs enn en videreføring av dagens ordninger?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Jens Stoltenberg gjentok nå sin favorittsetning, sin favorittbløff, om skattelettelser og «mest til dem som har mest fra før». Det kommer han sikkert til å fortsette å innbille det norske folk, men han tar altså feil. Jeg har fått utarbeidet en oversikt over hva som er gitt av skattelettelser, og hva Arbeiderpartiet har stemt for, og hva de har stemt imot. Det har vært vedtatt 21 386 000 000 kr i skattelettelser hittil i denne perioden, og Arbeiderpartiet har stemt imot 6 990 mill. kr av dette. Det skulle altså være skattelettelser, «mest til dem som har mest fra før», som Arbeiderpartiet har stemt imot. Det er bare det at dette er en lang liste, og det er kun ett punkt som er i nærheten av å kunne være noe til dem som har mye, og det er et beløp på 1 500 mill. kr, fjerning av den doble utbytteskatten. Men det er ikke bare Christen Sveaas og Stein Erik Hagen som mottar utbytteskatt. Det gjør også ganske mange andre mennesker. Det er altså bare en bitte, bitte liten del av de skattelettelsene som er gitt, som er til dem som har mest fra før. Jeg skjønner at Jens Stoltenberg er blitt inspirert av den amerikanske valgkampen, nemlig negativ «campaigning»: å snakke stygt og feilaktig om motstanderne istedenfor korrekt om seg selv og sin egen politikk. Jeg vil gjerne spørre Jens Stoltenberg: Hvilke skattelettelser er det Arbeiderpartiet har stemt mot i denne perioden som inngår i hans beskrivelse av at det har vært «til dem som har mest fra før»?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Vårt medlem i Pensjonskommisjonen har gjort det klinkende klart at dersom det står mellom et såkalt modernisert folketrygdsystem og det bestående systemet, vil vi ha det bestående systemet fremfor å gå inn for det Arbeiderpartiets nestleder Hill-Marta Solberg og tidligere finansminister Sigbjørn Johnsen har gått inn for, nemlig redusert pensjon til dem som har lave pensjoner, og høyere pensjoner til dem som har høye pensjoner. Jeg sa det nettopp til Arbeiderpartiets representanter i Pensjonskommisjonen. Jeg sa ikke noe om hva Arbeiderpartiet har gått inn for. Det vil bli meget spennende, og det vil vi få vite når saken kommer til behandling. Når det gjelder beskatningen av de såkalt rike, risikerer vi etter hvert, hvis vi har et skattenivå på kapital som er høyere enn det som andre land har, at man flytter kapitalen til andre land og etablerer arbeidsplasser der. Jeg skjønner ikke at ikke Jens Stoltenberg skjønner dette. Vil han virkelig skremme kapitalen ut av landet slik at vi får enda færre arbeidsplasser, slik Arbeiderpartiet har gjort tidligere – og har demonstrert at de kan – da de kjørte arbeidsledigheten opp i 180 000?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Representanten Oddvard Nilsen vet utmerket godt fra våre budsjettalternativer at det er intet parti som kutter så mye i de offentlige utgiftene som Fremskrittspartiet. Men så er det riktig at vi gir betydelige skatte- og avgiftslettelser bl.a. for å stimulere til økt sysselsetning, og for at folk skal få bedre råd i dette landet. Og vi plusser på i utgiftene. Vi har hatt et annet balansepunkt de siste årene. Det skyldes også at vi ikke kan se at det er nødvendig, forsvarlig og fornuftig å ha en så stram finanspolitikk når vi har rundt 100 000 ledige. Det må være mer fornuftig f.eks. å betale folk penger for å bygge veier og drive med rassikring enn å heve arbeidsledighetstrygd. Vi vet hvor mange ledige anleggsarbeidere det er. Vi har kapasitet, og vi har penger til å kunne investere i fornuftige ting. Vi vet at det innen helsevesenet er ventelister for pasienter. Da er det meningsløst å kutte i økonomien til norske sykehus slik at de må si opp leger og sykepleiere. Vi har et annet syn på dette, og vi har ikke den samme balansen som andre har. Når vi har et kjempemessig overskudd, skal vi bruke noe mer av midlene.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
I likhet med Danmark, Italia, England, Island og mange andre mente Fremskrittspartiet at FNs resolusjoner gav dekning for angrepet på Saddam Hussein. Der er vi uenige. Men det vil vi fastholde, da vi også har satt oss så grundig inn i de dokumentene. Vi er glad for at Saddam Hussein er fjernet. Nå er det i hvert fall en mulighet for at ett betydelig land i Midtøsten kan bli et fritt, demokratisk land. Det å trekke seg ut nå, som vel SV vil, vil medføre at islamske fundamentalister fra Syria og særlig fra Iran vil vinne det opprøret mot nåværende myndigheter som de i hovedsak står bak. Derfor er det viktig å få til et valg i Irak og støtte opp om at de får en legitim regjering etter valget og støtte de demokratiske kreftene, ellers vil dette også bli en muslimsk fundamentalistisk stat, som Iran. Jeg er veldig glad for at Jens Stoltenberg også snakket om at man må bekjempe årsakene til internasjonal terror. Da må man bekjempe muslimske fundamentalister, som står bak mesteparten av terroren i den ganske verden. Jeg skjønner at SV heller vil legge seg flate for dem.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Til det siste spørsmålet er svaret et klart ja. Det er hyggelig å høre at Steensnæs har fått med seg at jeg har tatt til orde for, og det har Fremskrittspartiets landsstyre i sitt vedtak også gjort, at de fire ikke-sosialistiske partiene bør være mer interessert i det som samler, og ikke bare se på det som skiller. Når de tre sosialistiske partiene nå i større grad samordner seg og vil fremstå som et regjeringsalternativ, burde i hvert fall Kristelig Folkeparti, Høyre, Venstre og Fremskrittspartiet være enige om noen få, enkle sannheter, nemlig at vi fire har den felles interesse å hindre de andre tre i å få flertall ved valget i 2005. Det som er grunnlaget for enhver ikke-sosialistisk regjering, er at de fire i sum har flertall. Hvis man er enig om det, hva gjør man med det? Vi har sagt: Vi må i hvert fall begynne å snakke mer om det som samler, enn om det som skiller. Vi skal ikke feie under teppet ulikheter. Vi skal kunne ha saklige debatter. Men vi tar til orde for at man kanskje prøver å være litt mer forsiktig med de negative karakteristikkene, og kanskje til en viss grad utover vinteren og våren prøver å samordne de fire som et realistisk totalt grunnlag for en ikke-sosialistisk regjering, hvis de skulle få flertall.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Fremskrittspartiets modell for finansiering av sykehusene burde være velkjent. Vi ønsker at det skal være et prinsipp at pengene følger pasienten fra trygdekontoret – som er styrt fra Oslo, men det er lokale trygdekontorer over det ganske land selv om toppledelsen er i Oslo – til det sykehuset pasienten selv velger. Om det er et privat eller offentlig sykehus, skal det være den samme betalingen. Da vil det være pasientenes valg som styrer hvilke sykehus som fortsetter. Vi har også gjort det klart at vi ikke aksepterer noen nedleggelse av noe sykehus, hvis begrunnelsen er å spare penger. Fremskrittspartiet har fremmet forslag om å slette en god del av sykehusenes gjeld. Det hadde styrket deres økonomi. Det er vårt syn at det kun er en automatisk finansiering av sykehusene, ved at de får betalt for det de gjør, som vil være løsningen på lang sikt. Da spiller det ingen rolle hvorledes eierskapet er, og hvorledes systemene er styrt. Det vil være den lokale situasjonen som er avgjørende, for det er der pasientene bor, og der vil de bli behandlet med vårt opplegg. Det er den eneste garantien for at de vil få det sykehuset de trenger.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Kristin Halvorsen brukte en god del tid på utenrikspolitikk og Irak, og sa alt det som var gjort av feil, og hun fortalte hva hun er imot. Det skulle vært interessant om Kristin Halvorsen i dagens situasjon kunne si hva hun mener bør gjøres nå – ikke bare forhistorien, for den har vi vært igjennom mange ganger før. Er det hennes ønske at USA, Storbritannia, Australia og andre land øyeblikkelig trekker seg helt ut av Irak? Er det hennes syn at det er helt greit om Iran og Syria og andre får til et fundamentalistisk styre i Irak? Eller deler SV vårt syn og de flestes syn, at det ville vært fordelaktig og fornuftig om Irak ble et demokratisk, fritt land? Jens Stoltenberg snakket varmt – det merket jeg meg – om Tyrkia, og jeg er enig i alt det han sa der. Ønsker Kristin Halvorsen at det samme skulle skje i Irak, at man også der kunne få et regime som prøver å kombinere landet som et islamsk land med det mer vestlige demokrati med respekt for menneskerettighetene? Og hva er hennes oppskrift for å komme i den retningen sånn som situasjonen er i dag?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Jeg er hjertens enig i det utgangspunktet som statsministeren tar, nemlig at det ikke er noen grunn til å svartmale i Norge, men nettopp se hvilke enorme muligheter vi har, og som veldig mange andre land misunner oss. Derfor er det så rart at Kristelig Folkeparti velger å være mest konkret, mest raus, på det denne stortingsperioden også har vært preget av, nemlig skattelettelser. Det som denne regjeringen har sagt at den kommer til å prioritere for neste fireårsperiode, er milliardbeløp i ytterligere skattelettelser. Det velgerne sier i dag i en meningsmåling, er at de er mye mer opptatt av mer omsorg, mye mer opptatt av å ruste opp skolen enn å gi skattelette og mest til dem som har mye fra før. Men når ble dette Kristelig Folkepartis hovedprioritering? Er det virkelig sånn at statsministeren mener at det det norske samfunnet roper på i den neste fireårsperioden, er ytterligere skattelettelser og ikke mer til fellesskapet – det fellesskapet som nettopp kunne inkludere mange av dem som Bondevik er redd for blir på siden av arbeidslivet?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Carl I. Hagen og Fremskrittspartiet er president Bush’ beste venner i Norge. Carl I. Hagen og Fremskrittspartiet har aldri på noe tidspunkt nærmet seg noe spørsmålstegn ved eller kommet med noen kritikk i forhold til den informasjonen som USA og Storbritannia brukte som legitimering av krigen mot Irak, og som republikanere i USA protesterer sterkt mot. Derfor har jeg lyst til å spørre Carl I. Hagen, som på ethvert tidspunkt har gitt Regjeringen støtte når man har ønsket å bidra med norsk militært personell i Irak, og som kanskje har ivret for ytterligere norske bidrag, om han er enig med Bush i at man nå har lyktes i å bekjempe terror mer effektivt enn før, eller om det faktisk er slik som store deler av resten av verden mener, at kampen mot terror er satt mange hakk tilbake, at mange av terroristmiljøene har fått blod på tann, at det som nå skjer i Irak, er meget farlig, og at vi står overfor en situasjon der terrorister kan styrkes langt inn i framtiden.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
SV kommer ikke til å foreta seg noe som stiller norske arbeidsplasser i en «gamblende» posisjon, men vi ser store svakheter ved EØS-avtalen. Det tror jeg jammen Arbeiderpartiet og Jens Stoltenberg gjør også, særlig når man kan more sine svenske partifrender til de store humoristiske høyder ved å latterliggjøre EØS-avtalen. Vi vet at det har blitt en mer statisk avtale enn mange forutså. Vi vet at den har klare svakheter når vi ikke kan fortsette med systemet for arbeidsgiveravgift, som vi trodde vi kunne. Det er behov for en annen tilknytning til EU, men vi kommer ikke til å stille oss sånn at vi punkt 1: produserer flere EU-tilhengere, eller punkt 2: stiller norsk næringsliv overfor så stor usikkerhet at man ikke vet hva slags betingelser man har. Vi kommer til å jobbe for en annen form for praktisering av dagens EØS-avtale eller finne alternativer til dagens EØS-avtale.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Til Jan Tore Sanner har jeg lyst til å si: Takk, vi har det fint. Men vi setter pris på all den omsorg vi kan få. For det er klart at vi kommer i krevende posisjoner og får krevende oppgaver. Og det er vi søren meg klar for. Vi er så klar for å slåss for det fellesskapet som vi har mobilisert på fram til nå, og vi er klar for å få gjennomført mye av den politikken som vi står for selv, og ikke bare være idebank for andre. Så sier Jan Tore Sanner at Jens Stoltenberg har satt et ultimatum i forhold til å drive med forsvarlig utenrikspolitikk. Hele SVs poeng er at vi trenger en mer forsvarlig utenrikspolitikk. Halve mitt innlegg dreide seg nettopp om hvilken jobb vi kan gjøre i det internasjonale samfunnet som er mer ansvarlig enn den utenrikspolitikken dagens regjering bedriver. Og det som jo er det store i forhold til SVs standing i norsk opinion i de siste årene, er at det er vi som har snakket på vegne av folkeflertallet i utenrikspolitikken – ikke Høyre, i hvert fall ikke før Regjeringen kom til fornuft og ikke støttet krigen mot Irak.(Presidenten klubber) Det er nye tider for SV, det, og det er et stort ansvar for oss å forvalte det videre. (Presidenten klubber)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Den oppskriften er faktisk ganske vanskelig å se. Vi har et vedtak i Sikkerhetsrådet, 1546, som legger et spor som går fra USA som okkupasjonsmakt i Irak og til det som Carl I. Hagen beskriver som, hva skal en si, et fritt, demokratisk Irak. Spørsmålet er om den veien som han ser for seg at en skal gå, bringer en dit. For den samme resolusjon som resten av verden har klart å bli enige om, er jo ikke akkurat den som har stor legitimitet på bakken i Irak. Det er faktisk slik at den framferd som USA har vist i Irak, er en del av det som er problemet i forhold til å finne en løsning, og det er ganske krevende. For USA har også som tidligere okkupasjonsmakt en plikt til å ikke bare «bomb and go». Når en har herpa opp et land så mye som USA har gjort i forhold til Irak, og sørget for at så mange ekstremistiske grupper er styrket som ikke var der fra før, har man også et ansvar for den sikkerheten som eksisterer. Men det er ganske mange som nå setter spørsmålstegn ved om den oppskriften man har laget for overgangen til et fredelig Irak, er mulig å få til slik som det ligger, og det er veldig mange spørsmål en må stille seg.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Først skal jeg tillate meg å si følgende: Det vi har sett av løfter om skattelette fra denne regjeringen, når man kommer ut med 10 milliarder kr i manko, viser med all ønskelig tydelighet at de løftene som ble gitt fra Høyre, og som Kristelig Folkeparti etter hvert forhandlet seg fram til, var helt, absolutt, uansvarlige. Så det er rett og slett ikke slik at denne regjeringen har noe særlig å lære oss når det gjelder løfter på skattesiden, uansett. Så til spørsmålet om hva som nå skjer framover. Nei, SV har vært imot mange av de skattelettelsene som har vært gitt. Men det er noe med skattelettelser som gis, det er mye vanskeligere å gjeninnføre skatt enn å ta slagene som står, når de står. Det vet Kristelig Folkeparti også. Derfor er det mer irreversible vedtak en gjør i Stortinget, og som Kristelig Folkeparti har vært med på. Det kampen står om for oss nå, er hva som skjer framover. Der har Kristelig Folkeparti bundet seg til først 12 milliarder kr i ytterligere skattelette på inntektsskatten, pluss 4 milliarder kr på formuesskatten. Det er 16 milliarder kr – mye bedre brukt til fellesgoder.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Jeg tror at mange av våre framtidige muligheter ligger nettopp her. Men det kommer til å bli krevende, for vi har noen WTO-forhandlinger som gjør at vi antakelig må tenke annerledes om hvordan vi skal støtte norsk landbruk framover, eller sikre oss at norsk landbruk fremdeles eksisterer og gjør en jobb på vegne av fellesskapet framover. Jeg tror vi må tenke mye mer i forhold til kvalitet og nisjeproduksjon enn det man har gjort til nå. Men slik som jeg ser dette, er dette en del av den overskriften som jeg var inne på i mitt hovedinnlegg, som dreier seg om Norge som miljønasjon. For vi har helt unike muligheter til å produsere mat, på lykkelige dyr, slik at folk vet at det de får i seg, er produsert forsvarlig, med dyrevelferd, som flere og flere blir mer og mer opptatt av, og vi har noen muligheter her til å profilere Norge som en unik nasjon på miljømat. Men det krever en offensiv holdning fra resten av samfunnet, og det krever en vilje til å betale for det også.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-10-04:
Velferd er et bredt tema, men jeg er litt overrasket over at statsministeren i løpet av et 20-minuttersinnlegg omtrent ikke nevner driften av viktige velferdsoppgaver, som jo ikke skjer i denne sal eller i Regjeringen, men i hver enkelt av våre 434 kommuner. Det er der eldreomsorgen og skolene utvikles, og det er der det avgjøres om vi får en anstendig eldreomsorg, om vi fortsatt kan ha en gratis skole. Vi gir kommunene ansvaret, men det er vi som bestemmer hvilke muligheter de får. Bare i høst er skattesvikten i norske kommuner 2   milliard kr. Bare det de må ut med som følge av flere eldre og flere skolebarn, er 1   milliard kr. På hvilken måte har Regjeringen tenkt å dekke opp de fire milliardene samtidig som de skal gi store skattelettelser? Og på hvilken måte har Regjeringen tenkt å styrke velferden ved å styrke kommunenes mulighet til faktisk å drive velferd?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-10-04:
Det er riktig at Senterpartiet står distriktene og bygdesamfunnene nær. Da blir landbrukspolitikken også viktig, fordi den er limet i svært mange bygdesamfunn og lokalsamfunn rundt omkring i dette landet. Vi legger ikke skjul på at vi synes at WTO-avtalen er en krevende oppgave, knyttet til ikke først og fremst den enkelte landbruksutøver, men til landbrukets rolle i distriktspolitikken, knyttet til det faktum at landbruket har så stor betydning for den samlede distriktspolitikken rundt omkring i Norge, og knyttet til det faktum at hvis en ser enkelt på det, er det ikke landbruket i sentrale strøk som vil rammes hardest av WTO-avtalen. Men det er nettopp det landbruket vi avgjort er mest opptatt av, det distriktsorienterte landbruket på Vestlandet og i Nord-Norge, som står overfor de tøffeste utfordringene. Vi skal velge en konstruktiv innfallsvinkel til WTO-avtalen, og vi ser at en fra Regjeringens side her sier at det må finnes en del muligheter. Ja, vi skal hjelpe Regjeringen å lete etter de mulighetene og forventer også at Regjeringen vil ta tak i de mulighetene. Men vi vil ikke underslå hvor krevende den prosessen faktisk er.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-10-04:
Det er helt riktig at Senterpartiet i ethvert samarbeid og i enhver forhandling om et mulig samarbeid kommer til å kjempe for interesser som er knyttet til både privat eiendomsrett, vernepolitikk, rovdyrpolitikk, distriktspolitikk og landbrukspolitikk. Så er spørsmålet om det blir enkelt. Jeg tror ikke det blir enkelt. Men er det så greit i dag, da? I dag er det faktisk slik at det er Høyre, sammen med SV, som bidrar til en vernepolitikk som er stivbeint, rigid og ufornuftig. Det er faktisk lettere, tror jeg, å snakke med Arbeiderpartiet, fordi det vil være mange i Arbeiderpartiet som deler synspunktene Senterpartiet har om at dette er stivbeint og ufornuftig. Når det gjelder dagens rovdyrpolitikk, er Senterpartiet kritisk til den, men det er ikke Arbeiderpartiet og SV som nødvendigvis har lagt fram den rovdyrpolitikken. Det er Høyre i regjering som har lagt fram den rovdyrpolitikken. Så hva er det Høyre bekymrer seg om? Vi skal kjempe for en annen politikk enn det Høyre i dag prøver å gjennomføre.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-10-04:
Senterpartiet er et ikke-sosialistisk parti og vil komme til å være et ikke-sosialistisk parti, uansett hvilke merkelapper jeg merker meg at Høyre og Fremskrittspartiet i dag prøver å gi de ulike partiene. Vi sier at vi ønsker en ny kurs i velferdspolitikken, når det gjelder næringspolitikken og når det gjelder distriktspolitikken. Jeg tror vi har mye positivt å diskutere med Arbeiderpartiet og SV på de områdene. Så er det klart at det fins områder der de ulike partiene er uenige – det skulle da bare mangle. Det er jo tre sjølstendige partier som eventuelt skal samarbeide, hvis de klarer å forhandle fram en ny plattform og en ny kurs. Jeg skal ikke underkjenne at spørsmålet om eiendomsrett, vernepolitikk og rovdyrpolitikk er viktig for Senterpartiet. Men som jeg også sa i mitt forrige replikksvar: Vi er ikke akkurat så veldig fornøyd med og beroliget av den linjen som Høyre har lagt seg på, sammen med SV, for å få en stivbeint vernepolitikk og for å ha en rovdyrpolitikk som ikke er særlig bra for distriktene. Og jeg tror nok at når alt kommer til alt, deler også Sandberg og Fremskrittspartiet den bekymringen med oss når det gjelder Høyres rolle i de sakene.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-10-04:
Det har gjennom lang tid vært delte meninger i Senterpartiet omkring disse spørsmålene. Det er ingen hemmelighet, og det har ikke dukket opp det siste halve året at Nord-Trøndelag senterparti kunne tenkt seg en utbygging av gasskraftverk på Skogn, mens partiet sentralt ikke vil bygge ut gasskraftverk uten at man får fjernet CO2-utslippene. Det blir litt firkantet å framstille det som om vi ikke ønsker å utnytte gassen også i gasskraftverk. Det kan jeg godt være med på, hvis man bare fjerner CO2-utslippene. Men som sagt, det har lenge vært ulike meninger i Senterpartiet om dette. Det aksepterer jeg. Jeg føler meg ikke ubekvem med at det er forskjellige meninger i et parti. Jeg tror ofte det kan være sunt, og jeg tror også at vi i den videre programdebatten vår kommer til å ha en bred diskusjon om disse problemstillingene. Det partiet i Norge som ikke føler seg bekvem med å kunne ha en bred debatt om disse spørsmålene, vil få det vanskelig, for det er delte meninger i nesten alle partier – Kristelig Folkeparti, Arbeiderpartiet, Høyre og Senterpartiet. Og vi må akseptere at denne type spørsmål skjærer midt imellom i nesten alle partier, kanskje med unntak av SV.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-10-04:
Det var flere elementer som ble tatt opp i denne replikken. La meg få lov til å ta tak i ett, nemlig overføring av store ressurser fra forsvarssektoren til justissektoren. Jeg vet ikke om det er et aktuelt forslag, men jeg vil bli svært overrasket om Kristelig Folkeparti skulle komme med et forslag om å overføre penger fra et forsvar som allerede er presset økonomisk, til justissektoren. Jeg tror tvert imot at Norge trenger å styrke sitt forsvar i årene framover, ikke minst med tanke på suverenitetshevdelse over nordområdene og det ansvaret vi har der. Når det gjelder verdispørsmål, er det mye felles blant sentrumspartiene. Det er mye felles som jeg tror vi både har bygd på og som vi kommer til å kunne bygge videre på i årene framover. Det er også ett av elementene jeg synes det er viktig for Senterpartiet å få med inn i et eventuelt sentrum–venstre-samarbeid, få fokus på en del av de viktige verdiene som sentrum står for. I det arbeidet skal jeg ikke legge skjul på at jeg synes det ville vært bedre om vi hadde hatt Kristelig Folkeparti med oss i forhandlingene knyttet til et sentrum–venstre-samarbeid, enn å ha dem mot oss.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2004-10-04:
Jeg synes faktisk det var en prisverdig vinkling som representanten Stoltenberg tok. Men samtidig vil jeg påpeke at når han ikke snakker om det regjeringsalternativet som han nå signaliserer i sine innlegg, sier vel også det noe om hvilke problemer han står overfor. Sannheten er jo at veldig mye av det Stoltenberg her var inne på når det gjelder utenrikspolitikken og forsvarspolitikken, er faktisk hans regjeringsallierte SV imot. I norsk politikk er det faktisk slik at SV stort sett har vært imot alt det Arbeiderpartiet har vært for. Når Stoltenberg er inne på internasjonale organisasjoner, spør jeg: Hva med NATO? Hva med EØS? Hva med EU? Det er de organene som skal hjelpe oss til å ta fatt på terroren og gjøre nettopp det Stoltenberg ønsker. Men der finnes jo ikke SV! Han har jo ingen støtte i det partiet!
Oddvard Nilsen (Høyre), 2004-10-04:
La meg først og fremst få si at jeg synes det var hyggelig at Carl I. Hagen gav så positive signaler om å ha en konstruktiv tilnærming til det budsjettet som skal legges frem i denne uke. Samtidig vil jeg si at hvis representanten Carl I. Hagen og Fremskrittspartiet ønsker innflytelse, får de størst innflytelse ved eventuelt å gå i samarbeid i forbindelse med budsjettet. Det er naturlig at den partneren som inngår budsjettforlik med Regjeringen, også får innflytelse på sluttresultatet. Men så har jeg et lite spørsmål til representanten Carl I. Hagen. Han kritiserer nå Arbeiderpartiet og alliansen på venstresiden. Men hva er det som i grunnen skiller Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet? Sannheten er at Fremskrittspartiet nesten i alle saker i Stortinget stemmer for påplussinger til alle gode formål. Ser ikke representanten Carl I. Hagen at det reduserer rommet for å gjøre det han nettopp selv ber om, nemlig å redusere skatter og avgifter? Ser han ikke en sammenheng ved at han selv ved sin måte å stemme på i Stortinget, reduserer det rommet som kunne ha vært der, og i så måte ligger på en linje som vil redusere våre muligheter til å gi skatte- og avgiftslettelser og dermed trygge arbeidsplassene?
Oddvard Nilsen (Høyre), 2004-10-04:
Jeg kunne sagt mye knyttet til broen mellom velferd og økonomisk verdiskaping om igjen, men representanten Nordtun snakket om brutte løfter, og det skal man være forsiktig med når man sitter i en posisjon som den Arbeiderpartiet sitter i. Jeg minnes godt den garantien Arbeiderpartiet gav for at de skulle redusere innslagspunktet for toppskatten. Det gjorde de det første året – til 320 000 kr. Siden har de ikke justert det i det hele tatt. I det siste budsjettet, budsjettet for 2004, la de opp til nullutvikling, med det resultat at 1,1 milliarder kr av deres skatteøkninger lå nettopp på toppskatten. Så brutte løfter har de. Mitt poeng er at det er en sammenheng mellom økonomisk verdiskaping og evnen til å opprettholde velferden. Der inngår også skattereduksjoner, nettopp for å gi næringslivet og den enkelte bedre muligheter for å skape økonomisk verdiskaping. Slik at vi er god i konkurransen. Men når det gjelder brutte løfter – unnskyld president – har Arbeiderpartiet intet å fare med!
Oddvard Nilsen (Høyre), 2004-10-04:
Nei, hvorfor truer næringslivet med å flagge ut 80 000 arbeidsplasser? Det er jo først og fremst fordi kostnadene i Norge er så høye. Og da er vi tilbake igjen til det som var hovedpoenget i mitt innlegg, nemlig at det er en sammenheng mellom det kostnadsnivået vi har i Norge, og vår evne til å konkurrere og skape arbeidsplasser, trygge arbeidsplasser, i Norge. Da blir det et paradoks for meg at Fremskrittspartiet, som ønsker det, så til de grader er med på å stemme for alle påplussinger i dette hus som gjør at statens utgifter øker. Da synes det innlysende at også rommet for å kunne bedre rammevilkårene for næringslivet blir mindre. Og her er det motsigelser i Fremskrittspartiets politikk. I langt sterkere grad burde de være opptatt av å redusere utgiftene, slik at vi eventuelt også kunne bedre næringslivets rammevilkår. Men da må de ikke plusse på alle budsjetter, alle forslag, som kommer til dette hus.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2004-10-04:
Jeg mener faktisk at jeg i mitt innlegg sa at den aller viktigste ressursen vi hadde i vårt land, var arbeidskraften, og at jeg understreket hvor viktig det er å ha den kompetansen som skal være der, og som må være der for at vi skal kunne hevde oss. Det betyr også at jeg er helt enig. Hvorfor har Høyre snakket om skole i omtrent tre–fire valg? Jo, nettopp fordi vi ser hvor utrolig viktig det er å ha arbeidskraft som har den nødvendige kompetansen. Det er blitt satset betydelig av denne regjeringen på forskning og utvikling. I tillegg har vi gjennomført en skatteFUNN-ordning som har gitt betydelige skattelettelser til næringslivet, nettopp for å spore næringslivet til å utføre forskning. Det gjøres utrolig mye på dette området, men det er kombinasjonen av det og det å gi støtte, samtidig som vi sørger for at næringslivets rammevilkår gjennom skatter og avgifter er slik at næringslivet kan overleve, rett og slett sørger for at de har produkter som konkurrerer på verdensmarkedet, som til sjuende og sist er det helt avgjørende for inntekten. Og til sjuende og sist avhenger velferden av det.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Stoltenbergs vektlegging av det internasjonale samarbeidet er uhyre viktig, og ikke minst FNs rolle i dette. Men FN sliter, og ikke minst sliter FN fordi finansieringen av FN fra mange av de viktigste bidragsyterne ikke er slik som den burde ha vært. Men skal det være mulig å skape en internasjonal rettsorden der FN er det organet som alle land må respektere, og som sitter i førersetet når det gjelder å forsvare internasjonal rett og internasjonal fred og stabilitet, betyr det altså at vi må styrke FN. Det interessante er at mange forslag om hvordan dette kan skje, nå også kommer fra politikere som står SV og også Arbeiderpartiet fjernt. Den siste som nå har foreslått noe, er Jacques Chirac, den borgerlige franske presidenten, som altså tar til orde for en rekke internasjonale avgifter for å finansiere bl.a. FN. Det kan være internasjonale avgifter på drivhusgasser, på flybilletter, på skipsruter, på våpensalg og ikke minst på kapitalbevegelser. Dette er etter mitt skjønn veldig fornuftige forslag, forslag som peker i retning av å utvide det internasjonale samarbeidet. Dette regner jeg også med at Stoltenberg vil være enig i.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Det er ikke veldig ofte man hører en parlamentarisk leder så engasjert unnskylde Regjeringens egen politikk som det Lilletun nå gjorde i sitt innlegg. Det var i så måte ganske interessant, særlig når han hevet stemmen på de punkt der han åpenbart egentlig er dypt uenig. Det gjaldt særlig skatt. Det som er realiteten, er at det som er blitt sagt i debatten om Kristelig Folkepartis syn på skatt, er riktig. Kristelig Folkeparti har i skattemeldingen lovet nye 12 milliarder kr i skattelettelse, og de har lovet nye 4 milliarder kr i lettelse på formuesskatten. Det stod å lese i innstillingen rett før sommeren. Kristelig Folkeparti har, iallfall i komiteen, gått inn for betydelige skattelettelser på bekostning av andre ting. Det må være et valg Kristelig Folkeparti faktisk vedstår seg. Det er interessant å høre Lilletuns forsvar for Regjeringen, fordi han går veldig opp i volum når han har et svært dårlig argument, og så er det i grunnen ikke så mye annet enn skattelettelsen som til syvende og sist er Regjeringens fortjeneste. Men la meg utfordre Lilletun på én ting. Nationen har i dag en gallup om hva velgerne ønsker man skal prioritere, der nesten halvparten sier at de vil ha mer penger til skole, 31,5 pst. vil ha mer penger til eldreomsorg, og bare 12 pst. vil ha mer skattelettelse. Synes Lilletun at velgerne har et lite poeng?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Representanten Frøiland startet sitt innlegg med å vise til SFO-prisene i Bergen og hvordan bevilgningene over år gjennom denne regjeringen har blitt redusert – og det er riktig. Denne regjeringen mener faktisk at SFO skal være et slags frivillig tilbud for barn som man skal betale hele kostnaden av selv, og at mor og far, sannsynligvis mor, er hjemme og tar imot poden når han kommer hjem fra sine fire timer på skolen. Sånn er ikke virkeligheten. Men utfordringen min til Frøiland er følgende: Vi vil være enig i at vi skal styrke SFO-tilbudet økonomisk gjennom statsbidrag som sørger for at det blir kvalitet i dette. Men SFO-tilbudet som sådant har ingen kvalitetskrav for øvrig ved seg. Sånn som det moderne familiemønsteret er innrettet, vil de fleste barn være en del av SFO. Det betyr at når økonomien er dårlig, blir det for mange barn på for få kvadratmeter, ofte med dårlig luft, ofte med dårlig tilrettelagt hverdag, som gjør at ungene kommer stresset hjem, og som gjør at de ikke kan få roen i dagen, som faktisk består av litt undervisning og litt SFO. Utfordringen min til Frøiland er: Vil hun være enig i at det vil være riktig å få ulike kvalitetskrav inn i SFO, siden våre barn er nødt til å gå der, og siden livet vårt faktisk er sånn innrettet i 2004?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2004-10-04:
Eg vil gje ros til representanten Stoltenberg for at han vigde så mykje tid til det internasjonale. Det er grunnleggjande for oss som velferdssamfunn at vi òg får ei internasjonal fordeling. Samstundes vil eg seie at det er ingenting som skuffar meg så mykje som representanten Stoltenbergs måte å omtale denne regjeringas politikk på, spesielt i forhold til skatt. Eg er når som helst med på å føre ein skattedebatt, men han må vere meir sakleg og seriøs enn det som representanten Stoltenberg legg opp til. For dei bustadene som har fått skattelette, er ikkje berre dei rike sine, men det er òg dei vanlege familiane sine. Dei bedriftene som har fått mindre skatt på aksjeutbytte, er òg dei små bedriftene som skal sikre framtida. Vil Stoltenberg garantere at det ikkje vert auka skatt for bedrifter og dermed skatt på arbeidsplassar med ei eventuell alternativ regjering? Og ein ting til som gjeld nasjonal politikk: Skal kontantstøtta verte utradert umiddelbart, slik Trond Giske fyrst sa? Skal det gå over to år, slik han no har sagt? Kva er eigentleg politikken for alle dei barnefamiliane som dette gjeld?
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2004-10-04:
Eg er heilt samd med representanten Frøiland i det siste ho sa. Sjølvsagt er det alvorlegaste hinderet for valfridom i dag at det ikkje er nok barnehageplassar. Difor er det viktigare enn maksprisen. Difor er det viktigare enn mange andre ting at det vert nok plassar til alle. Men når vi erkjenner det, burde Arbeidarpartiet erkjenne at vi treng kontantstøtta for at dei som vil ha omsorg sjølve, også kan få ha den valfridomen. Men eg skal erkjenne den fyrste biten, og eg ser med forventing fram til den dagen Arbeidarpartiet erkjenner den siste. Det er heilt rett at eg var glad for budsjettforliket, eg var også glad for dei midlane som kom inn i forhold til det med sysselsettingstiltak osb. Men det er også sjølvsagt slik at det går ikkje an å seie at det berre tener arbeidsplassane, det som går på sysselsetjingstiltak og Innovasjon Norge. Det er òg den totale økonomiske politikken. Det synest eg forsvinn i den retorikken som vert ført her no.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2004-10-04:
No kan det vel hende at ein ikkje alltid er steady nok. Eg veit ikkje korleis det er med Framstegspartiet og representanten Hagesæter, om han meiner dei alltid fører ein heilt konsekvent politikk, som ikkje endrar seg frå budsjett til budsjett. Det hender vel at vi kanskje ser at det er noko som vi faktisk må korrigere. Men når det gjeld ferjereiarlaga, er eg heilt samd i at dei sjølvsagt er verdifulle arbeidsplassar. Sjølvsagt er det verdiskaping, det er viktige arbeidsplassar, og sjølvsagt er det viktig kva rammevilkår vi gjev desse reiarlaga. Eg håper at dei spekulasjonane som har vore her, er på linje med dei andre spekulasjonane, at det er ein i-verstefall-spekulasjon, og at når det kjem til stykket og dei får sett at det er langsiktigheit i denne regjeringa sin politikk, så vert dei likevel verande.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2004-10-04:
Veljarane har alltid eit poeng, og til slutt er det det poenget som kjem til å avgjere framtida for både representanten Djupedal og meg her på Stortinget. Men når det er sagt, vil eg seie at om det spørsmålet hadde vore stilt på ein annan måte – hadde det vore spurt om ein, dersom det er nødvendig med rammevilkår som er slik og slik for at vi skal behalde arbeidsplassane, vil at vi skal gje dei rammevilkåra, sjølv om det vil gjere at vi må føre ein stram finanspolitikk – trur eg at veljarane hadde svart ja til det. Det er heilt rett at eg og delvis Kristeleg Folkeparti aldri har vore nokon store entusiastar for store skattelettar for personar. Men derimot har vi alltid vore varme forsvararar av gode konkurransevilkår for næringslivet. Difor skal eg vurdere om eg skal kviskre neste gong eg skal snakke om skattelette og rammevilkår for næringslivet. Det var faktisk med overtyding eg snakka med betydeleg styrke om dei skattelettane som gjaldt næringslivet. Det er for at óg neste generasjon skal ha ein arbeidsplass å gå til. Men eg skal vurdere om det er nødvendig å kviskre neste gong.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2004-10-04:
Tilbake til det internasjonale: Rett før sommeren vedtok EU sin nye grunnlov. Grunnloven er et uttrykk for at unionen blir stadig mer overnasjonal og ligner mer og mer på en stat. Folk protesterer i stadig større grad, ikke fordi de ikke ønsker internasjonalt samarbeid, men fordi de mener at overnasjonaliteten er gått for langt. Ett eksempel: I Grunnloven fastslås det at EU alene skal ha kontrollen med fiskeriressursene, helt uavhengig av medlemslandene. På en del andre områder skal en ha delt kompetanse, men ikke når det gjelder kontrollen med fiskeriressursene. EUs fremste talsmenn er veldig klare på at blir det nye medlemmer, så skal de forholde seg til EUs fellespolitikk, også selvsagt på fiskerisektoren. Mener representanten Stoltenberg at EU-kontroll med fiskeriressursene tjener norske interesser?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2004-10-04:
Fremskrittspartiet er ofte, i likhet med Senterpartiet, opptatt av sykehussektoren. Nå er situasjonen at en rekke lokalsykehus rundt i landet er truet av nedleggelse eller kutt i tilbudet. Veldig mange rundt omkring føler stor utrygghet. Sykehusreformen har ført til et helt uholdbart konfliktnivå mellom dem som styrer den sektoren, og dem som blir styrt. Fremskrittspartiets løsning er å bygge et gigantbyråkrati i Oslo, et sykehusdirektorat som vil føre til at avstanden mellom dem som styrer sykehusene, og dem som blir styrt, bare blir enda større. Hvordan mener representanten Hagen at økt byråkrati og mer statsstyring vil gi folk større innflytelse på sitt sykehustilbud?