Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-11-27:
Ressursbruken har vært noenlunde stabil, viser meldinger fra 1997 og fram til 2002. Det er interessant å se at selv om kommunenes frie inntekter har gått ned, har ressursbruken i grunnskolen holdt seg noenlunde stabil. Det viser at lokalpolitikere rundt omkring i stor grad har valgt å verne skolen mot nedskjæringer. Samtidig viser statistikk fra GSI at det har vært en merkbar, ja en stor nedgang i antall delingstimer fra 2001 fram til 2003, altså fra skoleåret 2001–2002 til 2002–2003. Dette vil sikkert bli tydeliggjort når vi får neste melding om ressursbruken i skolen. Utviklingen viser til at det blir flere elever, altså større årskull, det blir færre skoler, dvs. at det blir større skoler, og det blir større klasser i grunnskolen. I en interpellasjonsdebatt om grendeskoler her i Stortinget i vår viste jeg til Norlandsforsknings arbeid, som det også står om i innstillingen, der en bl.a. påpeker at i perioden 1997–2002 ble antall udelte til tredelte skoler på landsbasis redusert med hele 36 pst. Skolestrukturen koster, og mange kommuner har så trange økonomiske rammer at endringer i skolestrukturen ofte er eneste mulighet til å få budsjettet i havn i mange kommuner. Samtidig viser undersøkelser både fra vårt eget land og fra andre OECD-land at små skoler med aldersblanding faktisk har mange pedagogiske fortrinn i forhold til store og udelte skoler. Jeg mener det er grunn til å være urolig, for ikke å si bekymret, over denne utviklingen. En desentralisert skolestruktur har en god forankring politisk. Jeg opplever at det er stor enighet omkring det. De fådelte skolene har pedagogiske fortrinn, med rammer som muliggjør tilpasset opplæring for den enkelte elev. En skoleutvikling som styres hovedsakelig av økonomiske hensyn, ønsker ikke Senterpartiet. Det er heller ikke i tråd med nasjonale utdanningspolitiske målsettinger. Vi kan ikke snakke om ressurssituasjonen i skolen uten å fokusere på skolens viktigste ressurs, som er læreren, pedagogen. Det var tankevekkende da komiteen gjennom utdanningsministeren fikk høre Peder Haugs gjennomgang av program for evaluering av L97. Denne gjennomgangen viste at det er store utfordringer å ta fatt i. Forskere registrerte uklare og utydelige faglige krav. Det virket ifølge forskerne som om lærerne kvidde seg for å stille eksplisitte krav til elevene, særlig på ungdomstrinnet. Videre viser forskningen at det er stor oppslutning om begrepet tilpasset opplæring, men samtidig stiller forskerne spørsmål om det er tilstrekkelig med kunnskap om hva tilpasset opplæring er. Disse utfordringene finnes det ikke enkle svar på. Men det er åpenbart at en styrking av etter- og videreutdanningen for lærerne og sterkere medvirkning og involvering fra de pedagogiske høyskolene er nødvendig for å utvikle skolen som læringsarena. Det er altså ikke bare flere timer som må til for å utvikle en god skole. Det må satses ressurser for å videreutdanne og etterutdanne lærere. Økt elevvekst i perioden kombinert med nedgang i antall lærerårsverk og en oppgang i antall assistentårsverk er ikke en ønsket utvikling, særlig på bakgrunn av de store pedagogiske utfordringene som skolen står overfor. Ufaglært personale kan aldri erstatte behovet for dyktige pedagoger. En styrking av godt kvalifiserte lærere er faktisk en forutsetning for å kunne realisere tilrettelagt opplæring for den enkelte elev. Så vil jeg bare peke på at det som står i innstillingen om en annen uro vi har, nemlig for elevveksten i videregående skole og utviklingen på ressursområdet der. Det synes jeg vekker bekymring.