trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-02:
Forslagsstillerne i Dokument nr. 8:32 mener det er behov for en lovendring som begrenser barns ukentlige oppholdstid i barnehagen, og at det i hovedsak er arbeidslivet som skal tilpasse seg familielivet, ikke motsatt. Sosialistisk Venstreparti er enig i at det i større grad er arbeidslivet som må tilpasse seg familielivet, men vi vil ikke støtte forslaget om maksimal ukentlig oppholdstid i barnehagen. Det er flere ulike årsaker til at en ønsker å utvide åpningstiden i barnehagene. Det er den enkelte families behov og muligheten for større valgfrihet som er årsaken til at man ønsker å legge til rette for en utvidet åpningstid. Enslige forsørgere med skift- og turnusarbeid har store problemer med å få hverdagen til å gå rundt. Barn av foreldre med skiftarbeid og turnus må ofte først ha barnepass om natta og så barnehageplass om dagen. Det er klart det hadde vært mindre stress både for barnet og for familien at barnet fikk sove i barnehagen de gangene det var nødvendig, og våkne til det gode pedagogiske tilbudet som en barnehage er på dagen. Det er ikke sammenheng mellom eventuelt behov for nattåpne barnehager og barnehagenes rolle som pedagogisk tilbud på dagtid. Barnehagens pedagogiske tilbud svekkes ikke om noen barn sover der om natta, med tilsyn. Mange barnehager har i flere år hatt overnatting som et ekstra tilbud til barn i barnehagen. Jeg skjønner ikke hvordan forslagsstillerne kan hevde at dette går ut over barnehagens pedagogiske innhold. Det må man begrunne fra denne talerstol. Det er kommunene som er lokal barnehagemyndighet, og kommunene må derfor vurdere behovet for åpningstider i barnehagene, herunder også eventuelt nattåpne barnehager. Regelverket som i dag brukes for barnehager som er åpne om natta, har vi hatt de siste ti årene. Barnehageeiere som ønsker å holde barnehagen åpen utover dagtid, må ha særlig godkjenning fra kommunen. Det er kommunene, som lokal barnehagemyndighet, som må kartlegge behovet for barnehager, herunder også behovet for barnetilsyn på kvelds- og nattid. Dette kan selvfølgelig kommunene, som best kjenner det lokale behovet og tiltakene. Det er kommunene som er best egnet til å vurdere sitt tilbud til sine innbyggere. De foreldre som får stønad til barnetilsyn, kan enten bruke denne stønaden til private løsninger eller bruke den til barnehager. Vi mener derfor at det ikke er nødvendig med en kartlegging av dette behovet fra Regjeringas side.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-05-02:
Statsråd Djupedal seier at Regjeringa ikkje har gitt nokon signal om nattopne barnehagar. Ifølgje oppslaget i Dagsavisen, som det her er blitt referert til, verka det som at det her kom nokre nye signal frå Regjeringa – det var iallfall tydeleg både i overskrifta og i ingressen, men det kan jo ha vore feil vinkla. Det var mange førespurnader frå media om ein ville stille opp til debatt. Vi fekk vite at ingen frå Regjeringa, verken statsråden eller andre, ville vere med og debattere dette. Korleis skulle vi tolke det? Kva låg det eigentleg i det at ein ikkje ville stille opp til debatt? Viss det var slik at det ikkje låg noko i det, kunne ein ha stilt opp i ein mediedebatt med ein gong og avvist det. Men det som eg lurer på i forhold til dei utfordringane som vi har om kvalitet i dagens barnehagar, er om statsråd Djupedal, med alle desse måla som vi ønskjer å nå, som full barnehagedekning, er bekymra for at kvaliteten kan vere under press? Og kva vil statsråden gjere med det?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-02:
Forslaget fra stortingsrepresentantene May-Helen Molvær Grimstad, Hans Olav Syversen og Bjørg Tørresdal gjelder spørsmålet om maksimal ukentlig oppholdstid for barn i barnehage og spørsmålet om å kartlegge behovet for barnetilsyn om kvelden og natten. Når det gjelder spørsmålet om maksimal ukentlig oppholdstid for barn i barnehage, er jeg enig med forslagsstillerne i at det i hovedsak er arbeidslivet som skal tilpasse seg familielivet, ikke motsatt. Det medfører imidlertid ikke riktighet at Regjeringen har gitt signaler om økt åpningstid i barnehagene. Det regelverket vi i dag har for barnehager som er åpne på nattid, har vi hatt de siste ti årene. Regjeringen har ingen planer om å endre dette, og har heller ikke signalisert det. Det er kommunene som lokal barnehagemyndighet som må vurdere behovet for eventuelle nattåpne barnehager. Jeg har den tiltro til foreldre at de selv kan vurdere hva som er deres barns beste i de tilfeller de ikke selv kan ta hånd om barna om natten. Departementet har heller ikke fått henvendelser som tyder på at det er behov for å regulere barns oppholdstid i barnehage ved lov. Jeg mener foreldre og barnehageeiere har de beste forutsetninger for å finne fram til løsninger som kommer både familiene og det enkelte barn til gode. Jeg kan i dag ikke se at det at noen barn har behov for barnehageplass på nattid, vil frata dem den muligheten et pedagogisk tilbud på dagtid kan gi. Når det gjelder behovet for barnetilsyn om kvelden og natten, er det kommunen som lokal barnehagemyndighet som har ansvaret for å kartlegge behovet for barnehager. Jeg mener de også bør kartlegge behovet for barnetilsyn på kvelds- og nattid og eventuelt sørge for et nattåpent tilbud dersom særlige forhold tilsier et behov for det. Jeg mener det regelverket vi har i dag, fungerer bra nok. Forslagsstillerne viser til at aleneforeldre i dag får stønad til barnetilsyn. En slik stønad kan brukes både til å betale for private løsninger og til barnehage. Jeg har på denne bakgrunn ingen planer om å utrede dette spørsmålet nærmere.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2006-05-02:
For det første medfører det ikke riktighet at vår regjering, ved verken meg selv eller min statssekretær, har uttrykt ønske om å endre dagens regelverk. Det har stått der i ti år, og det er barnehageeier og foreldre som sammen må håndtere regelverket, slik at man får hverdagen til å henge sammen. Vi har ikke signalisert endringer i dette regelverket, som heller ikke den forrige regjering gjorde endringer i. Når det gjelder kvaliteten i barnehager, er vår regjering veldig opptatt av det. Vi har akkurat nå vedtatt rammeplanen for barnehager, og vi har selvfølgelig lagt vekt på kvaliteten i – skal vi si – barnehagenes læreplaner eller fagplaner. I tillegg har vi innskjerpet muligheten for dispensasjonsadgang for pedagogiske ledere i det tilfellet man ikke klarer å skaffe pedagogisk personale. På mange ulike felt styrker vi altså nå kvaliteten, med kombinasjonen av tre ting: Vi bygger ut barnehageplasser i et tempo vi ikke har sett før, vi setter prisen ned til et nivå som begynner å bli meget akseptabelt, og i tillegg opprettholder vi og styrker kvaliteten. Så vi gjør altså alt det som foreldre som har barn i barnehage, ønsker at vi skal gjøre. Dette er et av vår regjerings aller viktigste satsingsområder.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-30:
Jeg tror ikke man skal legge for mye vekt på anbefalinger som kommer fra fylkestinget. En ting er at fylkestinget skal nedlegges uansett, en annen sak er faktisk at det ikke er representativt for det befolkningen i Troms selv mener. Man vil altså med dette være med på å fremmedgjøre befolkningen i Troms. Men jeg har et spørsmål til statsråden. Det går på: Dersom det er sånn at samene ikke er en urbefolkning på Nordkalotten, vil man da fremdeles opprettholde samisk navn på Troms? Og må man ikke da enten forholde seg kun til det norske eller også ha kvensk navn på Troms og urdisk navn på Troms? Det kan bli ganske store navneskilt etter hvert i Troms fylke. Ser man det? Dernest er det kanskje viktig å understreke at i den grad man er i tvil om hvorvidt samene er en urbefolkning i Finnmark, er det i hvert fall all grunn til å tvile på at samene er en urbefolkning i Troms. For faktum er at de fleste samene som bor i Troms i dag, har innvandret fra Sverige i løpet av de siste århundrene.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-30:
Når jeg tegnet meg på nytt, er det fordi jeg ønsker å få et svar på det spørsmålet jeg nettopp stilte statsråden, for det fikk jeg overhodet ikke. Tvert om fikk jeg høre veldig mye om viktigheten av fylkeskommunen og skryt av den, og det er det jo også andre som har brukt veldig mye tid på. Jeg skal ikke gå mer inn på det. Jeg savner derimot et svar på spørsmålet mitt. Det kan godt hende at det er litt ubehagelig å måtte svare på det, men jeg håper statsråden likevel kan gjøre det. Dersom det er slik, og jeg gjentar det, at samene ikke er en urbefolkning på Nordkalotten – og jeg slår fast at det er tvil om hvorvidt de er det i Finnmark, og det er desto større tvil om de er det i Troms, for som jeg sa, de fleste samene som bor i Troms, innvandret i løpet av de siste hundre årene fra Sverige, det er et faktum – bør man ikke ha noen annen behandling av samene som etnisk gruppe enn av alle andre etniske grupper som befinner seg i det samme området. Det bør være et åpenbart prinsipp hvis man tror på likebehandling, hvis man tror på det å behandle alle mennesker likt. Det betyr at man må innføre skilting på kvensk – helt åpenbart. Vi må innføre skilting på finsk, skilting på urdu, faktisk. Ser statsråden den problemstillingen at dersom samene ikke er en urbefolkning, faller hele grunnlaget for denne politikken bort? Eller er det slik at samene uansett skal særbehandles som etnisk gruppe i forhold til alle andre grupper, og dermed være med på å fremmedgjøre de øvrige etniske gruppene som bor i Troms?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2006-03-30:
Jeg hadde egentlig trodd at det ikke skulle være nødvendig å ta ordet i en sak som det er så stor grad av enighet om i komiteen, men jeg må det fordi saksordføreren gav et relativt lite dekkende bilde av komiteens arbeid med saken, spesielt når han sier at flertallet ikke har gått inn i den. Det har flertallet i komiteen gjort. Vi har kanskje tilnærmet oss saken på en noe annen måte enn ved først og fremst å drive med prosentregning i forhold til folketall. Vi har altså gått skikkelig inn i saken. Det betyr ikke at en nødvendigvis behøver å skrive lange merknader – komiteens flertall er faktisk enig i den konklusjonen som Regjeringen har kommet fram til. Det forholder seg sånn at vi nå altså gir adgang til å bruke valgfritt Romsa eller Troms som navn på Troms fylke. Det betyr at de som ønsker å fortsette å bruke Troms, kan gjøre det. Det synes flertallet i komiteen er en ganske praktisk ordning. Men her handler det altså om respekt for at vi i det området, uansett hvordan en regner prosent, er i en situasjon der det er to opprinnelige språk, og at begge de to navnene blir godkjent som offisielt navn på det fylket vi snakker om. Realiteten er at de som har uttalt seg i høringen – det er ikke komiteen som har hatt høring, det har vært høring på forslaget som Regjeringen har lagt fram – har uttalt seg positivt til det. Som sagt, vi har tidligere i Stortinget i dag hatt en diskusjon i forbindelse med meldingen fra Sametinget for 2004, der en del av de temaene som representanten Amundsen nå igjen kom inn på, ble grundig diskutert. Det er ingen tvil om at selv om ILO-konvensjonen er ratifisert av bare 17 land, så gir den et godt grunnlag for hvordan en kan behandle – og bør behandle – den urbefolkningen som er i et land. Norge har i hvert fall ratifisert den, og da bør det være utgangspunkt for det norske storting. Jeg må si at når man ser de to sakene i sammenheng, så blir det av Fremskrittspartiet til stadighet bevisst brukt begrepet minoritet i stedet for urfolk om den samiske befolkning. Det blir gjort på en sånn måte at en sier at det er flere i Norge som har urdu som morsmål, enn som har samisk. I den grad representanten Amundsen er redd for at vi skal innføre urdu som offisielt språk i Troms, så er det ikke det som er formålet med denne saken. Formålet med denne saken er å respektere at vi faktisk er i et tospråklig område, og at de som nå er i mindretall, urbefolkningen i området, får den samme respekt for sitt språk som majoriteten har for sitt språk. Så det handler altså om reell likebehandling, ikke den form for likebehandling Fremskrittspartiet framhever, nemlig at alle skal behandles likt – alle skal bruke det språket som Amundsen behersker best. Det er ikke vår oppfatning av likebehandling.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-30:
For de aller fleste som bor i eller kommer fra Troms, er den samiske kulturen, identiteten og fortellertradisjonen naturlig og en del av hverdagen. Vi tenker nok ikke mye over at det er samisk lenger. At Troms er et samisk-norsk fylke med mye samisk identitet og kultur, er ikke noe nytt. Det som er nytt i dag, og som jeg er meget glad for, er at det i dag blir vedtatt i det norske storting at det offisielle navnet på Troms fylke blir tospråklig og vil være Troms eller Romsa. Det samiske navnet vil bli offisielt tatt i bruk og likestilt med det norske. 6. februar i år, på Samefolkets dag, som også for noen år siden ble offisiell flaggdag, markerte Troms fylkeskommune dette vedtaket som i dag blir gjort i Stortinget, med å innføre tospråklige brevhoder på sine brev. Navneendringen er et viktig tiltak for å likestille samisk og norsk språk i den kommunale, fylkeskommunale og statlige forvaltningen. Dette er en handling som også har en veldig stor symbolsk verdi, som strekker seg mye lenger enn vi kan ane. Vi anerkjenner kultur, tradisjon og identitet. Dette er et vedtak som skaper brobygging og forståelse. Det kulturvern som ligger i bruk av samiske betegnelser, er viktig når det gjelder å hevde samisk språk og bevare etnisk identitet. Universitetet i Tromsø og Regionsykehuset i Tromsø er skiltet på norsk og samisk. Det er også gjort vedtak om at Harstad sykehus skal skiltes på norsk og samisk. En rekke kommuner, som Tromsø, Sjøvegan og Kåfjord, har innført skilting og tatt i bruk samiske navn. Tromsø kommune har i år lagt fram en rapport for å sørge for at de samiske navnene blir tatt offisielt i bruk i kommunen deres. Kommunen har vedtatt at det samiske skal være sentralt i kommunen. Nye kart skal utarbeides med både samiske og norske stedsnavn. Dette er viktig for å styrke den samiske identiteten, men også motsatt: Tromsø kommune er en kommune med mange steder som kun har samiske navn. I den bygda jeg kommer fra, f.eks., er de fleste fjell kun navnet på samisk. Dette vil gi en forståelse for stedsnavn som vil bringe den samiske og den norske kulturen sammen. Identitet, noe å speile seg i, er viktig. Jeg er stolt over at denne regjeringen har lagt fram denne proposisjonen, som får en så bred støtte i Stortinget. Det er kun Fremskrittspartiet som går imot. Likebehandling er et prinsipp i Norge. Det er derfor det er viktig at Troms fylke skal ha både et samisk og et norsk navn. Et stort og viktig spørsmål for alle er: Hvor kommer jeg fra, hvem er jeg, hvor går jeg? Det er et grunnleggende og viktig spørsmål for alle. Vedtaket som gjøres i Stortinget i dag, vil være med på å bringe fram en identitet og gi en trygghet til den samiske delen – en stor del – av befolkningen i Troms. Når Per-Willy Amundsen, som er saksordfører, bruker den betegnelsen han gjør på befolkningen i Troms, så vil jeg hevde at hans mening representerer et mindretall i Troms.
Vera Lysklætt (Venstre), 2006-03-30:
Venstre støtter Regjeringens framlegg i Ot.prp. nr. 38 om å endre det offisielle navnet på Troms fylke til Troms eller Romsa. Navneendringen vil være et viktig tiltak for å likestille samisk og norsk språk i fylket. Et stort flertall i fylkestinget i Troms, Venstre inkludert, har gått inn for en endring til tospråklig fylkesnavn, norsk og samisk. Dette er et sterkt signal om at det er stor lokal vilje til å innføre et likestilt samisk navn på Troms. Samtlige høringsinstanser som har uttalt seg, støtter også forslaget. Deler av Troms fylke har et samisk særpreg, der samisk språk og kultur er framtredende. En del av forvaltningsområdet for samisk språk hjemlet i sameloven ligger i Troms fylke. Som nasjonalforsamling har vi et ansvar for å gjennomføre likestilling av bl.a. samisk og norsk språk, slik intensjonen med sameloven og opprettelsen av Sametinget indikerte. Norge har også internasjonale forpliktelser å ta vare på. Venstre støtter derfor dette forslaget om at Troms i framtiden blir enten Troms eller Romsa.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-30:
Eg synest det er ganske oppsiktsvekkjande, når ein er vald inn i landets nasjonalforsamling, ikkje å meine at den som er vald, har folket i ryggen. For eg vil tru at representanten Amundsen ser det slik at han har eit folk som har valt han, i ryggen når han stiller som folkevald i nasjonalforsamlinga i Noreg. Eg vil tru at Amundsen anerkjenner at dei som er valde til fylkestinget i Troms, har den same anerkjenninga og legitime folkevalde tilliten bak seg når dei er vortne valde til å vere folkets fylkestingsrepresentantar i Troms. Når eit fleirtal av fylkestingsrepresentantane, eit svært klart, stort, fleirtal, har bedt om eit tospråkleg namn på fylket sitt, synest eg det er rimeleg spesielt at ein nasjonalforsamlingsrepresentant stiller seg tvilande til om dei har folket bak seg. Det er det berre folket i val som kan vise. Det vil dei få moglegheit til neste år. Men å dra i tvil at eit fleirtal i eit fylkesting har folket bak seg, synest eg er rimeleg spesielt, når ein sjølv er folkevald.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2006-03-30:
Eg trur ikkje vi skal forlengje denne debatten. I Odelstinget er det eit veldig breitt fleirtal for det som Regjeringa har lagt fram. Eit veldig breitt fleirtal i landets nasjonalforsamling anerkjenner samane som urfolk på Nordkalotten i Troms. Difor har vi lagt fram ei sak og fått full tilslutning. Alle parti, unnateke Framstegspartiet, godkjenner at Troms, frå og med i dag kan bruke både norsk og samisk namn i omtale av fylket sitt. Med omsyn til behandlinga i fylkestinget vil eg minne om at det var ikkje noka tilfeldig fylkestingsbehandling. Fylkestinget behandla ein handlingsplan for samisk språk og samisk kulturkompetanse for perioden 2002–2004. Det gjorde dei i desember 2001. Det har altså vore eit fylkestingsval etter den behandlinga som har gitt det same fleirtalet vidare støtte for behandlinga av den planen, og dermed vidare støtte for at vi i dag innfører tospråkeleg namn på Troms fylke, ein handlingsplan det har vore arbeidd med i fylkestinget over lang tid, og som har vore på høyring. Det er brei støtte til den handlingsplanen som låg til grunn for at Troms fylke bad om å få tospråkleg namn på sitt fylke. Så eg registrerer at Framstegspartiet står sørgjeleg aleine og ikkje anerkjenner urfolk sine rettar.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2006-03-30:
Det er aldri sikkert at et folkevalgt styre har folket bak seg. Det er mange ulike eksempler på det. Innføringen av finnmarksloven i Finnmark i fjor var ett eksempel, for man kunne altså ikke spørre folket om råd, da svaret var gitt på forhånd. For det ville ha blitt et nei. Det er demokrati hvor man lytter til folket sitt, satt i scene av Stortinget. At Regjeringen unnlater å spørre befolkningen i Troms hva den ønsker, er en gåte, og det er galt. Det har aldri vært bra å tvinge en hatt nedover ørene på noen – i dag i Troms, i fjor i Finnmark. Vi snakker altså om to likeverdige språk. 99 pst. snakker norsk og 1 pst. snakker samisk. I tillegg ønsker man å sette et navn på Troms som er finsk. To opprinnelige språk i Troms, sier Arbeiderpartiet, samisk og norsk. Hva med nynorsk? Hva med en mye større minoritet som bor der, kvener? Hva med den russiske innvandringen som fant sted på 1200-tallet i forbindelse med sønnene til Dsjengis-khan som beleiret Arkhangelsk og bosatte seg i Malangen? Skal de også ha eget språk? Når vi snakker om likebehandling, ja, så er det selvfølgelig slik at det er det enkelte individ som skal likebehandles av samfunnet, selvfølgelig sett ut fra hvert enkelt menneskes ståsted. Det er noe helt annet enn det Arbeiderpartiet går inn for, at man skal forskjellsbehandle etniske grupper på grunnlag av etnisitet. Når vi snakker om hvor samene kommer fra, hvor den finske bosettingen kommer fra, er ekspertene knyttet opp mot både språk og folkevandring entydige. Hvis vi går inn og ser på finske forskere og gamle skrifter knyttet opp mot kainulaiset og saamelaiset, var finsk bosetting knyttet opp mot området Ladoga og Onega. De fikk navnet Suomi. Samene var knyttet opp mot det samme området litt lenger nord, og de fikk navnet Sapmi. Språklikheten og opprinnelsen er faktisk veldig nær. Og vi snakker ikke om ett samisk språk, vi har faktisk ni samiske språk, på samme måte som vi har åtte ulike finske språk rundt Østersjøen og i Norden. Så det vi snakker om, er komplekst.
Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2006-03-30:
Dagen i dag er en merkedag, fordi vi med dette vedtaket innfører tospråklig navn på Troms fylke, norsk og samisk. Jeg er veldig glad og veldig stolt over at det er en rød-grønn regjering som her viser vei. Men så må jeg samtidig si at det er jammen på tide at vi får denne navneendringen, for det en gjør her, er egentlig bare å følge etter en lang rekke institusjoner, organisasjoner og kommuner som har gjort det samme i Troms. UNN er skiltet både på norsk og samisk, Universitetet i Tromsø er skiltet på norsk og på samisk, fylket har gjort det samme, Tromsø kommune har gjort det samme, og til og med TIL, Tromsø Idrettslag, innførte for mange år siden skilting både på norsk og på samisk på Alfheim. Da er det sannelig på tide at fylket kommer etter. Når jeg hører på representanten Amundsen, er det nesten umulig for meg å forstå at vi faktisk kommer fra det samme fylket og representerer det samme fylket på Stortinget. Representanten Amundsens latterliggjøring av fylkestinget i Troms synes jeg er ganske alvorlig. Det å argumentere med at fylkestinget er i ferd med å bli nedlagt og derfor ikke skal tillegges noen vekt, synes jeg er ekstremt udemokratisk og veldig betenkelig. Amundsen kan umulig ha fått med seg den utviklingen som har vært i Troms de siste årene. Det er en stadig sterkere fokusering på og bevisstgjøring av hva den samiske kulturen, den samiske historien og den samiske identiteten faktisk betyr for oss som kommer fra Troms. Når det gjelder betydningen av den samiske historien, synes jeg statsråden hadde en veldig god framstilling av dette. Derfor er kravet om likebehandling en selvfølgelig konsekvens av dette. Representanten Amundsen var også inne på at dette bidrar til at folk i Troms føler en fremmedgjøring. Jeg opplever tvert imot at majoriteten av befolkningen i Troms mener at den utviklingen vi ser i retning av reell likestilling, er helt riktig og helt naturlig. For stadig flere av oss er den samiske kulturen og historien en viktig del av identiteten vår. Derfor må jeg nok en gang få lov til å si at jeg er veldig stolt av det vedtaket som gjøres av Odelstinget her i dag, og mener at det er en viktig merkedag i retning av mer reell likestilling mellom den norske og den samiske befolkningen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2006-12-15:
På vegne av representanten Siv Jensen og meg selv vil jeg fremme forslag om opphevelse av straffeloven § 142, blasfemiparagrafen.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2006-12-15:
Jeg har i utgangspunktet svært liten tro på at det skal være noe marked i Norge for offentlig fremvisning av pornografi, men om det skulle være det, er det altså slik at man fra regjeringspartienes side ønsker å legge inn noen begrensninger på dette med å «krenkje sømd». Ifølge merknadene skal man altså vurdere hvor nærgående den kjønnslige skildringen er, og omfanget av den kjønnslige skildringen. Det blir jo statsråden som skal sette disse tingene ut i praksis. Her må det legges inn et regelverk, et forskriftssystem og en vurderingsmulighet. Jeg kunne godt tenke meg å høre statsrådens tanker om hvor langt unna kjønnsorganene han mener at filmkameraet kan være i en slik sammenheng. Og hvor stor del av en film kan være kjønnslig omgang, uten å bli rammet av loven?
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2006-12-15:
Bakgrunnen for forslag til endringer i film- og videogramloven er behovet for å bringe loven i samsvar med ny § 100 i Grunnloven. Det foreligger også en vurdering av et Dokument nr. 8-forslag fra representantene May Hansen og Magnar Lund Bergo om reklameforbud i forbindelse med barnefilmer. Arbeiderpartiet slutter seg til departementets forslag og vurderinger. Arbeiderpartiet mener at det ikke bør åpnes for visning av pornografi på norske kinoer, og mener videre at det bør være strengere regler for offentlig filmvisning enn det som gjelder på det private området. Vi slutter oss til departementets forslag om ny § 13a, der det slås fast at det vil være forbudt i næringssammenheng å vise filmer eller videoprogram som er støtende eller som krenker anstendigheten. Det er ment å ramme pornofilmer som skildrer alminnelig seksuell aktivitet. En slik regel vil innebære en innskrenking av ytringsfriheten når det gjelder hva som kan vises, men i likhet med departementet mener vi at dette forslaget ikke vil være i strid med § 100 i Grunnloven. Det er viktig at kommunene har mulighet til å sikre et bredt kinotilbud for sine innbyggere. Markedet kan imidlertid gjøre det vanskelig for kommunene å opprettholde et kinotilbud med ønsket bredde og kvalitet. Arbeiderpartiet mener derfor at kommunene fortsatt bør kunne sette vilkår om programinnhold, og mener at det ikke strider mot § 100. Flertallet i komiteen går på denne bakgrunn inn for å beholde gjeldende lov på dette området. I likhet med de fleste høringsinstansene går også Arbeiderpartiet inn for å opprettholde dagens aldersgrenser. Det samme gjelder for følgeregelen, som innebærer at barn inntil tre år under den fastsatte aldersgrense kan se filmen sammen med en voksen. Film- og videogramloven inneholder ingen særskilte regler om reklame på kino. Arbeiderpartiet mener, i likhet med departementet, at et forbud mot reklame før visning av barnefilm på kino kan bidra til å dempe det kommersielle presset mot barn. Departementet foreslår imidlertid ikke en innføring av reklameforbud, og viser til at et flertall av høringsinstansene har advart mot dette. Departementet mener det er grunn til å anta at de økonomiske konsekvensene vil bli større enn det departementet la til grunn i sitt høringsnotat. Departementet er redd for at et slikt reklameforbud vil ramme de små lokale kinoene som i stor grad baserer seg på barne- og familiefilmer. Arbeiderpartiet er glad for at departementet, ifølge et brev til komiteen, vil arbeide videre med spørsmålet om begrensning av reklame på barneforestillinger. Det framgår av dette brevet at departementet sammen med Medietilsynet og Barneombudet vil følge utviklingen når det gjelder reklamepress mot barn og unge generelt, og for barn under sju år spesielt. Departementet vil også, i samråd med Film & Kino, undersøke nærmere de økonomiske konsekvensene et eventuelt forbud mot reklame på barneforestillinger vil ha for kinoene. Arbeiderpartiet er fornøyd med dette.
André Oktay Dahl (Høyre), 2006-12-15:
Jeg synes det er litt viktig at man prioriterer de aller viktigste tingene, f.eks. overgrep mot barn som feilaktig kalles for barnepornografi. Det er ikke pornografi, det er overgrep. Jeg skulle ønske man hadde fokus på det og ikke på alt mulig annet. Men til dette med bekymringen for det offentlige rom: Er det slik at statsråden har fått et vell av signaler fra et vell av kinodirektører som bare venter på å vise pornografi i sine lokaler? Og et spørsmål knyttet til den teknologiske utviklingen: Det er faktisk slik at det er veldig mange mennesker som legger ut filmsnutter av seg selv, f.eks. på Internett. Internett er også en del av det offentlige rom. Vil statsråden også sørge for at man forhåndssensurerer Internett, slik at f.eks. barn eller andre ikke får se seksuell aktivitet i det offentlige rom, som da Internett er?
André Oktay Dahl (Høyre), 2006-12-15:
Jeg vil bare understreke at spørsmålet mitt dreide seg ikke om barn som får tilgang til porno, det dreier seg om alle de andre. Spørsmålet mitt er om statsråden vil forhåndssensurere store deler av nettet som viser pornografi for voksne – f.eks. en del nettsider. Det er det spørsmålet handler om. Dette andre er det faktisk slik at Høyre har vært en pådriver for, f.eks. i justiskomiteen for å få justisministeren på banen for å bekjempe overgrep mot barn. Så jeg vil bare gjenta spørsmålet: Vil statsråden sørge for at det foretas forhåndssensur også av Internett når det gjelder voksenpublikummet? Det er det som er spørsmålet mitt, ikke hvordan man skal verne barn, for det er vi alle enige om.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-15:
Jeg er glad for at komiteen støtter Regjeringens forslag til endringer i film- og videogramloven. Forslaget er først og fremst en tilpasning av film- og videogramloven til den nye § 100, om ytringsfrihet, i Grunnloven. Etter Regjeringens mening er den foreslåtte liberaliseringen, bl.a. opphevelsen av den såkalte voksensensuren, nødvendig for å bringe loven i samsvar med § 100 i Grunnloven. Samtidig er det viktig at loven gir et effektivt vern av barn og unge mot skildringer som kan virke skremmende eller kanskje også skadelig. Jeg er derfor også glad for at komiteen støtter forslaget om å opprettholde et forbud mot visning av pornografi på norske kinoer. Selv om den teknologiske utviklingen trolig har løpt fra den rene pornokinoen, mener Regjeringen at det er viktig og riktig å sette en annen grense for hva som kan vises i det offentlige rom, enn det som er tillatt innenfor hjemmets fire vegger. Når det gjelder ordningen med kommunal konsesjon for kinodrift, mener flertallet i komiteen at Grunnloven ikke er til hinder for å opprettholde adgangen til å stille vilkår om innholdet i kinoenes programtilbud. Jeg registrerer at komiteflertallet med dette tolker Grunnloven annerledes enn det vi la til grunn i vårt forslag, og det tar vi selvsagt til etterretning. Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre bemerker at det er lite naturlig og praktisk uhensiktsmessig å operere med to forskjellige forbudsstandarder for pornografi, en for framvisning og en for omsetning. Jeg vil minne partiene om at det er dette systemet vi har hatt fra filmloven ble vedtatt i 1987 og inntil forbudsnormen ble endret gjennom forvaltningspraksis, først og fremst gjennom beslutningen om å tillate filmen «Sansenes rike» i 2001. Jeg kan derfor ikke se at Regjeringens forslag innebærer noe stort praktisk problem. Når de samme partiene skriver i innstillingen i en mindretallsmerknad at de «kan vanskelig se den prinsipielle forskjellen på det man ser hjemme i stuen i forhold til det man kan se ved en offentlig visning», må jeg si at jeg er uenig i det. Hva man gjør innenfor hjemmets fire vegger, skal vi legge oss minst mulig opp i, men i det offentlige rom, hvor mennesker blir utsatt for hva andre driver med, og hvor en ufrivillig støter på ting, skal vi ha andre terskler, og, igjen, spesielt opp mot barn og unge. Den forskjellen må være ganske klar også for dem som ønsker mest mulig liberalisering. Vel, for enkeltmennesker er det flott at de får gjøre sine egne valg, men vi skal ikke gjøre valgene på vegne av andre. Til slutt vil jeg si at Regjeringen deler flertallets bekymring for det økende kommersielle presset mot barn og unge. Det er problemstillinger vi vil vurdere fortløpende, ikke bare i forbindelse med reklame ved barneforestillinger på kino, men på et bredt politisk grunnlag.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-15:
Ja, det siste bidrar vi faktisk til, ikke gjennom sensur, men gjennom nettvettregler, gjennom filter, gjennom systemer som gjør at foreldre kan både hjelpe barna til å bruke Internett på en god måte og samtidig unngå å komme inn på de sidene som kan virke støtende og kanskje skremmende for barn. Det synes jeg ikke det er noen grunn til å latterliggjøre. Jeg synes faktisk det er en viktig oppgave for staten og det offentlige å legge til rette for det. Men sensur av Internett har ikke Regjeringen foreslått i denne sammenhengen. Og nei, vi har ikke fått et vell av henvendelser fra kinodirektører. Men det er vel kanskje også fordi loven i dag ikke åpner for dette, og det har dermed ikke vært noen markedsaktører som har vært interessert i det. Men vi er heller ikke interessert i at de markedsaktørene skal komme inn i Norge slik som i alle andre land som har andre regler. Vi ønsker at det offentlige rom skal være slik at de som ikke vil og heller ikke har noe ønske om å støte på dette, også skal få lov å slippe det. Det er det som ligger her, og jeg kan forsikre om at det ikke tar noe oppmerksomhet bort fra kampen mot barnepornografi, overgrep mot barn eller de andre sakene som Regjeringen jobber med i fullt monn.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-12-15:
Jeg tror denne debatten blir fryktelig lang hvis vi er nødt til å forklare representanten Oktay Dahl forskjellen på å gå på Karl Johan og å sitte hjemme og surfe på Internett. Hvis man laster ned sider fra Internett, er ikke det i det offentlige rom, det er et høyst privat rom der man sitter og er på Internett. Det er ikke slik at man tilfeldigvis støter borti en pornofilm på Internett, man må liksom forholde seg litt mer aktivt til det for å oppnå det. Men hvis man derimot får det i det offentlige rom, i butikker, kiosker og på gaten, tror jeg faktisk at en del mennesker i Norge vil oppleve det støtende. Her er terskelen helt sikkert forskjellig. Poenget må være at det må være frivillig, det må være ens eget valg om man ønsker å oppsøke den type materiale. Folk har veldig forskjellige terskler for dette. De som er liberale, må også kunne respektere at andre har en annen terskel, og at det offentlige rom skal være fritt for det. Og Internett er altså ikke det offentlige rom, hvor man snubler over ting. I hvert fall kan man da veldig fort komme seg unna det, hvis man ønsker det.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2006-12-15:
Eg ser denne saka som ein konsekvens av vedtak som vi gjorde i samband med budsjettet, der vi hadde ein både lang, livleg og triveleg, vil eg seia, debatt, og eg skal berre kort orientera om innhaldet i saka no i dag. Det gjeld senking av gebyr ved krav om utleggsforretning med 215 kr og fjerning av tilleggsgebyret på 2 236 kr i saker der det vert teke utlegg. Fleirtalet ønskjer å skjerma menneske med gjeldsproblem mot høge gebyr på tvangsinndriving og misleghalden gjeld. Derfor har ein foreslått å endra rettsgebyrlova.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Jeg prøvde å synliggjøre at jeg hadde to tanker i hodet samtidig. Det er helt rett som representanten Tybring-Gjedde sier, at det er mange i dette land som heller ikke har det bra. Men det er også noe med det av og til å løfte blikket og se hvordan det store flertallet av oss har det. De som ikke har det bra i det norske samfunnet, er nettopp noen av dem som denne regjeringen løfter opp gjennom ulike tiltak. Det gjelder minstepensjonister, det gjelder fattigdomsbekjempelse – jeg kan ramse opp sak etter sak. Så jeg er ikke enig med representanten Tybring-Gjedde i at Regjeringen sitter med hendene i fanget og ikke ser på dem som ikke har det bra. Det er nettopp der vi setter inn vår styrke i forhold til de bevilgningene vi gir.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Jeg kan berolige representanten Gitmark med at Regjeringen ser at det er mange muligheter som den kan benytte seg av for å bekjempe fattigdom. Regjeringen diskuterer også internt saker i forhold til hvordan man skal komme seg ut av det på best mulig måte. Nå har altså Regjeringen og de rød-grønne bestemt at en av de tingene vi ønsker å satse på for å bekjempe fattigdom ute, er bistandsmidlene. Men det jeg kan si til representanten Gitmark, er at vi til enhver tid vil være med og se med skjerpede øyne på om vi gjennom de programmene og de virkemidlene vi har for hvordan vi bruker bistandsmidlene, kan oppnå bedre resultater på en annen måte enn det vi gjør nå. Politikken ligger fast i forhold til hva vi mener om handel.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Jeg vil takke representanten Syversen for fine ord. Representanten Syversen og representanten Sund har en del til felles i forhold til de tingene som jeg tok opp, og det er jeg veldig glad for. Når det gjelder Syversens spørsmål i forhold til rentefradrag eller ei, og hva som har blitt sagt på talerstolen her tidligere i dag, vil jeg vise til Reidar Sandal, som svarte veldig godt på det spørsmålet tidligere i dag. Det ligger fast, det vi har sagt, og det skal ligge fast.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2006-11-28:
Ja, vi har det så bra her i landet at vi har fått beskjed om å slutte å klage, særlig etter at den rød-grønne regjeringen tok over. Vi burde nærmest skamme oss, skal vi høre på Sund, der vi fråtser i vår rikdom. Men det er faktisk en del forhold i dette samfunnet som ikke er så bra, nemlig at mange føler utrygghet i hverdagen, mange føler seg fremmedgjort i Norge, i sitt eget nabolag, og disiplin i skolen er en mangelvare. Hva har Regjeringen tenkt å gjøre med dette? Hvordan får man disiplinen tilbake og respekt for autoriteter tilbake? Eller er det slik at man skal prøve å bevilge seg ut av alt dette, og si at velferden øker, velferden øker? Hva med de 246 000 minstepensjonistene som lever av 95 000 kr i året? Og hva med de 340 000 uføretrygdede? Når man snakker om at alt går så bra, får man også ta ansvaret for alt som ikke går så bra. Hva har Regjeringen tenkt å gjøre spesielt med de tingene man ikke kan bevilge seg ut av?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-11-28:
Jeg oppfatter at representanten Sund har et stort hjerte, et betydelig større hjerte enn det man finner hos Regjeringen, spesielt når det gjelder de fattige utenfor våre grenser. Ser ikke representanten Eirin Sund at det er et poeng å hente mennesker varig ut av fattigdom? Muligheten for å gjøre det er nettopp å kombinere målrettet bistand med handel. Høyre legger nå inn et forslag i Stortinget, med bevilgning, om å gjøre det mulig for 90 nye land utover MUL-landene å selge tollfritt til Norge. Ser Eirin Sund at det er én mulighet – og kanskje den beste muligheten, og også den muligheten som u-landene selv etterspør – for at de varig kan hentes ut av fattigdom og dermed få en bedre hverdag?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-11-28:
I opposisjon gikk SV svært høyt på banen, med løfter spesielt i miljøpolitikken. I sine merknader i det siste hele opposisjonsåret deres skriver SV følgende: «Disse medlemmer påpeker at Miljøverndepartementets budsjett er kraftig redusert de siste 10 årene. Dette går ut over kvaliteten på miljøvernarbeidet både nasjonalt, i de forskjellige fagsektorene og i kommuner og lokalmiljø. Dette er en utvikling som står i motstrid til ambisjonene i handlingsplanen for bærekraftig utvikling. Sosialistisk Venstreparti øker derfor miljødepartementets budsjett med 20 prosent i forhold til Regjeringens forslag.» Nå er SV kommet i regjering og har til og med fått miljøvernministeren. Men hva får man nå? Jo, man får en økning på Miljøverndepartementets budsjett på om lag 1,5 pst. i realvekst. Budsjettet er kuttet på viktige miljøområder, som tiltak for opprydding i vann, grunn og sedimenter som er forurenset med farlige miljøgifter, og stans i fremdriften for bekjempelse av lakseparasitten gyrodactylus salaris. Føler SV at de med dette budsjettet innfrir sine løfter og de forventninger de har skapt på miljøområdet?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-11-28:
Jeg må jo si at det er forfriskende med et så entusiastisk innlegg som det representanten Sund hadde. I stil er det nærmest til 20, det må jeg virkelig si. Når det gjelder innhold, må jeg være litt mer forsiktig. Det kan jo misforstås i så mange retninger, har jeg lagt merke til før i dag. I grunnen var det skyfri himmel over hele fjøla, for å dra sammen det representanten Sund sa. Men hun hadde noen bekymringer. Det gjaldt ikke minst rentenivået, og dermed boligutgiftene for folk flest. Tidligere i dag har vi faktisk fått den opplysning at Senterpartiet kanskje er i ferd med å vekke til live sin interesse for å begrense rentefradraget på gjeld, som mange har nytt godt av, og nyter godt av, bl.a. for å kunne betale sine boliglån. Det ville bety mye for mange hvis dette ble endret. Derfor spør jeg representanten Sund: Er det slik at også Arbeiderpartiet på ny eventuelt vil tenke på å vurdere rentefradraget på gjeld?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-11-28:
Miljøvernministeren brukte i sitt innlegg mye tid på klimautfordringene. Vi har også hørt før at denne statsråden handler, i motsetning til tidligere regjeringer, som ikke gjorde det. Mitt spørsmål er knyttet til CO2-håndteringen på Kårstø. Nå har statsråden nettopp kommet hjem fra Nairobi og på en forbilledlig, klar måte fortalt at vi ikke tåler økte CO2-utslipp. Her hjemme sier Olje- og energidepartementet at det er stor usikkerhet knyttet til kostnadene for Kårstø-prosjektet, noe som igjen skaper usikkerhet om Regjeringens Kårstø-plan. Så mitt spørsmål er som følger: Kan statsråden bekrefte at CO2-håndteringen på Kårstø er viktig for å nå målene for norsk klimapolitikk, og at Kårstø-prosjektet av den grunn skal stå ferdig i 2009?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-11-28:
I den grad representanten Jan Tore Sanner skulle være i tvil om han befant seg på et vekkelsesmøte eller ikke, regner jeg med at den tvilen er fjernet etter representanten Klunglands innlegg.(Latter i salen) Og hvis det først er et vekkelsesmøte, synes selvfølgelig undertegnede at det er naturlig å komme med et aldri så lite vitnesbyrd mot slutten av denne debatten. (Latter i salen) Det er ikke tvil om at regjeringspartiene virkelig har solt seg i glansen av sitt eget budsjett og dets fortreffelighet. Ja, hr. Klungland avsluttet vel tidligere i dag sitt innlegg med et halleluja, så vidt jeg husker. Samtidig står det i sterk kontrast til de utspill vi har fått de siste dagene, hvor Senterpartiets finanspolitiske talsmann gjerne vil regulere Telenor tilbake til det gamle Televerket. Det er mulig det da også er snakk om at prisen på tellerskrittene skal bestemmes her i huset for framtiden. I dag har også Senterpartiet på ny tatt opp debatten om man skal begrense retten til rentefradrag – og må skytes ned av diverse talere fra Arbeiderpartiet. Så snakker altså disse tre partiene om sprik i opposisjonens alternative budsjetter! Ja, da må det være fordi man har et enormt behov for å unngå å få en debatt om det spriket som til stadighet viser seg innenfor regjeringspartiene selv. Avslutningsvis synes jeg det er en kortslutning, dessverre, blant regjeringspartienes representanter når det er snakk om skattelettelser. Vi har nå 12 milliarder kr mer til disposisjon enn det de tidligere regjeringspartiene ville hatt dersom de hadde fått lov til å fortsette. Det har vært en gjennomgangsmelodi. Men poenget er at hvis vi skal se på skattepolitikken på en slik måte at det er prosenter og, hva skal vi si, nivåer på skatten som er avgjørende, så kommer vi helt galt av sted. Det avgjørende må jo være om vi har en økonomisk politikk som genererer skatteinntekter. Og hvis skatteletter i en gitt situasjon, ikke minst for næringslivet, på lang sikt genererer skatteinntekter, så regner jeg også med at det er en politikk som regjeringspartiene bør se nærmere på.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-28:
Det er vel slått fast at akkurat vrakpanten ikke har gitt de utslag som vi har ønsket oss i forhold til lokal luftforurensning. Det vi vet når det gjelder lokal luftforurensning i de store byene, er at den i hovedsak skyldes tre ting. Det ene er støvet på grunn av piggdekkbruk. Derfor har mange byer tatt ansvar og innført restriksjoner eller avgifter på piggdekkbruk. Det andre er fart. Farten har betydning for hvor mye støv som virvles opp. Det tredje er vedfyring. Det er de tre aller viktigste områdene som har betydning for lokal luftforurensning. Så må det selvsagt ses i sammenheng med de ulike byenes geografiske beliggenhet, for disse har selvfølgelig også betydning.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-28:
Jeg tror jeg kan gi representanten bekreftelse på at det de siste ti årene i Norge har vært en ganske kraftig reduksjon i satsingen på miljø, så det er mye å ta igjen. Samtidig har det totalt sett aldri vært satset så mye på miljø som i dette budsjettet. SV og hele Regjeringen har erkjennelse av at skal vi virkelig få tatt store miljøløft i Norge, må vi ta det på mange sektorer på én gang. Derfor er det altså at vi har satset så mye på CO2-håndtering. Vi har satset så mye på fornybar energi, på jernbane osv., som jeg også nevnte i mitt hovedinnlegg. Det handler om å ta miljøpolitikken på alvor. Det gjenspeiles ikke på Miljøverndepartementets budsjett, men det gjenspeiles i hele miljøprofilen på budsjettet – og jeg mener det er en historisk satsing det vi nå har lagt fram i 2007-budsjettet.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-28:
Klimaproblemet er verdens viktigste og vanskeligste miljøutfordring. Vi har sagt at vi satser på CO2-håndtering på en måte som ingen regjering noen gang tidligere har gjort. Derfor har vi satt av mye penger – mellom 700 og 800 mill. kr – til CO2-håndtering. I tillegg har vi inngått avtalen med Statoil på Mongstad. Når det gjelder selve planleggingen for Kårstø, vil Stortinget få all den informasjon som Stortinget trenger når planene foreligger mer konkret enn de gjør i dag. Men budsjettet taler jo helt tydelig for seg: Vi har sagt at CO2-håndtering er et satsingsområde for denne regjering.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-11-28:
Regjeringens satsing for å redusere NOx og NOx-avgiften ber jeg om å få komme tilbake til i mitt innlegg senere i kveld. Jeg har lyst til å minne statsråden om at sjefen, Stoltenberg, i sin regjeringserklæring sa at luftforurensningen i de store byene må reduseres. Senterpartiets Ola Borten Moe sa den 14. februar at den norske bilparken er svært miljøfiendtlig og trafikkfarlig, og at et godt tiltak i denne sammenheng er å øke vrakpanten til 5 000 kr. Slikt forslag er ikke fremmet i Regjeringens budsjett – snarere tvert imot. I et brev til energi- og miljøkomiteen sier Miljøverndepartementet at et slikt tiltak er samfunnsøkonomisk ulønnsomt og har liten miljøeffekt. Spørsmålet er: Er det å heve vrakpanten ansett for å være et godt miljøtiltak eller ikke?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Det var vel heller ikke himmelrike i sykehussektoren da Fremskrittspartiet hadde mulighet til å påvirke økonomien. Jeg husker bare at det til stadighet var snakk om nedskjæringer, nedleggelser og det som verre var. I Vest-Agder ble det lagt ned to lokalsykehus da Fremskrittspartiet var støtteparti for den forrige regjeringens budsjett. Innlegget til representanten er jo velkjent fremskrittspartiretorikk, på lik linje med Tybring-Gjeddes tidligere i dag. Fremskrittspartiet støtter ikke opp om velferdssamfunnet. De vil ha et annet samfunn, et samfunn der en med oldemoren sin i rullestol, bestemor på rullator og ungene på ryggen skal springe rundt og shoppe velferdstilbud. Kan representanten peke på hva det er som gjør at Fremskrittspartiets samfunn, et annet enn det FN synes er verdens beste, er det rette for det norske folk?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Det var representanten Amundsen fra Fremskrittspartiet som fikk meg til å ta ordet, for jeg følte at han ikke fikk fullføre listen sin. Det er ikke Fremskrittspartiets feil at kassettavgiften ble fjernet – det er vel heller CD-ens feil. Det er heller ikke Fremskrittspartiets feil at det er pitbull-forbud i Norge. Det er ikke Fremskrittspartiets feil at vi ikke har offentlige bordeller. Det er ikke Fremskrittspartiets feil at nordlendinger kommer inn på Stortinget i et forholdstall som gjør at det er flere av dem enn det burde være ut fra Fremskrittspartiets mening. Det er ikke Fremskrittspartiets feil at enslige mødre har et hjelpeapparat. Det er ikke Fremskrittspartiets feil at arbeidstakerne har en landsorganisasjon for å sikre sine lønnsbetingelser. Det er ikke Fremskrittspartiets feil at Regjeringen følger opp Nasjonal transportplan på veisektoren. Det er ikke Fremskrittspartiets feil at vi har et velferdssamfunn. Det er heller ikke Fremskrittspartiets feil at vi i det hele tatt har en integreringspolitikk i Norge. Men gjennom Fremskrittspartiets valg og tillitsvotum i Stortinget til den forrige regjeringen har Fremskrittspartiet ansvar for nedlagte lokalsykehus, nedleggelse av skoler, kutt i eldreomsorgen, dårligere veier, kutt til dem på attføring, kutt til de arbeidsledige og til de funksjonshemmede, og dyrere og høyere egenandeler for pensjonister. Sånn er virkeligheten, og jeg er fantastisk glad for at folket, flertallet i Norge, befinner seg i den virkeligheten og ikke i Fremskrittspartiets drømmeverden.