André Oktay Dahl (Høyre), 2011-05-26:
Her kommer det en liten og mørk som noen ganger er høy og mørk. Det er ikke så mange store personer i salen her, bortsett fra kanskje når det gjelder posisjonene enkelte har. Men dette er, i likhet med andre temaer som handler om sivil beredskap, av en ekstrem viktighet. Vi vet alle hvor viktig det er at vi har kompetent nok, godt nok og ikke minst nok mannskap når det oppstår brann, når det skjer ulykker, terror eller naturkatastrofer. Samtidig er det et paradoks at det er veldig sjelden at jeg opplever at politikere brenner like mye når det gjelder å diskutere denne type spørsmål, som andre spørsmål vi har diskutert både før i dag og tidligere. På mange måter tror jeg kanskje vi skal være glad for at Norges befolkning ikke vet hvor til dels ille det står til med ganske mange deler av den sivile beredskapen. Et av temaene er det vi diskuterer i dag. Men man kan jo bare nevne øvelsesnivået i Heimevernet. Man kan nevne Sivilforsvaret. Vi kan nevne politireserven. Og da er det altså, selv om man etablerer en krisestøtteenhet og bevilger mer penger til den, noe med grunnberedskapen og bemanningen som på en måte ikke er på plass. Da hjelper det kanskje ikke med bedre strukturer på toppen. Andre eksempler kunne vært nevnt i forbindelse med det temaet som tas opp her i dag. Jeg har tidligere tatt opp evalueringen av brannen i Urtegata i Oslo – i 2008, var det vel – og det som den gangen måtte fremstå som et løfte om gransking og evaluering. Det som skjedde der, var at en person sluttet i DSB. Det ble ingen evaluering. Det viser på en måte hvor sårbart hele dette emneområdet er. Jeg er også opptatt av at dette er et tema som er et felles politisk ansvar for absolutt alle partier, ikke bare for regjeringspartiene, men også for oss som er opposisjon. Så de av oss som tar sikte på å overta kontorer osv. i 2013, bør huske denne debatten her i dag, slik at man ikke skaper noen forventninger som ikke blir mulig å innfri. Jeg tror vi har så pass store utfordringer at dette ikke er gjort på en, to, tre. Jeg velger for så vidt å oppfatte statsråden slik at han tar utfordringen på alvor. Spørsmålet er jo da om denne type prioriteringer når opp i konkurranse med alle andre gode formål når budsjettene skal utformes. Vi kan trekke parallellen til vei. Der er det altså slik at gjennom år har mange politikere syntes det har vært veldig all right å åpne nye veier. Nå har det riktignok tatt veldig lang tid og gjerne blitt veldig mye dyrere, men man synes at det har vært morsommere enn å prioritere vedlikeholdsetterslepet. Men der har man jo faktisk hatt en stor debatt, både politisk og i media. På dette feltet har vi nesten ikke hatt debatt. Dette er en nisjedebatt, vil noen si. Alle kan bli berørt, men samtidig er dette en nisjedebatt. Derfor har jeg lyst til å gi ros til interpellanten, som tar opp et spørsmål som overhodet ikke får den oppmerksomheten det fortjener. Så utfordringen fremover for både regjering og storting mener jeg er at man ikke fortsetter å behandle dette temaet som et stebarn. Brannfolkene er mer tålmodige enn politifolkene. De mangler kanskje en Arne Johannessen. Det er kanskje statsråden glad for at de ikke har. Det hadde kanskje vært greit om brannvesenet var om mulig enda mer tydelig, fordi den virkelighetsbeskrivelsen vi politikere prater om, er ikke akkurat veldig nært det brannfolkene prater om. Det gjelder veldig mange områder, men jeg tror kanskje misforholdet er enda større her enn på mange andre felt. Debatten er nødvendig fordi man kanskje indirekte starter en debatt om kommunestruktur også. Norge er et spredt land med mange små kommuner. Nå samarbeider man riktignok bra interkommunalt mange steder. Men jeg vil på vegne av Høyre be regjeringen om iallfall å vurdere muligheter for å se på belønningsordninger for bedre samarbeid mellom kommunene enn det man har i dag. Så et punkt i forhold til kursing. Jeg er også gjort kjent med at man kurser i ting som ikke akkurat er brannforebyggende oppgaver, for å tjene inn penger på kursvirksomhet – svømmeopplæring osv. Det sier på en måte noe om hvilket nivå man må legge seg på for å finansiere driften sin og å finansiere opplæring på tvers av kjerneoppgavene. Det er eksempler som jeg håper man kan få færre av. Jeg synes det har vært en avdempet og rolig debatt. Det betyr kanskje at egentlig er det ingen her som har de mest fantastiske forslagene å komme med. Det har vært noen påplussinger og endringer – verden har ikke nødvendigvis blitt verre på alle felt. Men det er god grunn til for et samlet storting og en regjering å ikke glemme dette temaet, men fortsette å debattere det. Jeg har store forhåpninger til at statsråden har like stort og brennende engasjement for denne saken som foregående sak om barnebortføring.