Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
Jeg føler behov for å kommentere et par av de tingene som er kommet opp i løpet av debatten. For det første vil jeg si at en av de ting det er bred enighet om – det er mange ting det er bred enighet om – er at det er viktig å være til stede i Brussel. Det var både representanten Astrup, representanten Kristiansen og andre inne på – Ivar Kristiansen med det tillegg at våre søsterpartier har passivisert Arbeiderpartiets engasjement. Jeg føler meg svært lite passivisert i europapolitikken, jeg bruker en betydelig del av min arbeidstid i Brussel, og vi har allerede et sterkt engasjement på mange av de områdene som har vært etterspurt. Det ble tidligere i debatten nevnt nordområdene. Vi har jobbet systematisk – både min forgjenger og jeg – med å sette nordområdene høyt på EUs dagsorden, men jeg mener faktisk at vi også kan påberope oss i stor grad å ha snudd EUs tilnærming til nordområdene i riktig retning. Jeg føler at i de siste møtene som jeg hadde med EU-kommisjonær Damanaki i Tromsø sammen med fiskeriministeren, i Brussel med Europaparlamentets utenrikskomité og i PSC, Political and Security Committee, altså det løpende koordineringsnivået for utenrikspolitiske spørsmål, hvor for øvrig Norge har deltatt to ganger – begge ganger med meg – nettopp var om nordområdepolitikken. Dette er utenfor boka, det er ikke noen norm at ikke-medlemsland slipper inn der. Men vi har etablert oss i nordområdepolitikken – og dette er bare ett eksempel. Vi har tilsvarende runder om Midtøsten og en rekke andre spørsmål, og vi bruker – i hvert fall sett fra mitt partis side – meget aktivt vår partitilknytning. Jeg har selv sittet i mange år i styret for PES, The Party of European Socialists, som altså er motstykket til European People's Party. Jeg mener det er viktig at vi bruker alle mulige kanaler inn til EU. Vi er definitivt ikke passive. En annen ting som etterlyses av flere – nå også av representanten Astrup – er at vi skal rydde opp i de uproblematiske sakene. Det er helt riktig, og det har vi satt i gang med med full tyngde. Jeg tror at vi innen sommeren kan komme med noen gode resultater og akselerere prosessen på en del av de sakene som ikke er noe problem, og som da rydder plass for de sakene som er mest viktig. En av de mest interessante tingene som kom ut av denne debatten, er forslaget fra Fremskrittspartiet om å gjøre landbruk til en del av EØS-avtalen. Det er en interessant nyvinning. Jeg stemte altså for – i likhet med enkelte andre i salen. En av grunnene til at det ble nei, var jo i stor grad landbrukspolitikken. Jeg vil også stille spørsmålet: Mener man da at vi skal ta inn landbruk, men ikke fisk? Hvis man til slutt tar inn landbruk og fisk i EØS, hva er da forskjellen på EØS og medlemskap? Det vil da være bare mangel på medbestemmelse. Det er vel for de fleste vanskelig å si at den eneste grunnen til å si nei til EU, er at vi da ville fått medbestemmelse. Her har vi en nyvinning i norsk europapolitikk: Nei til EU, men ja til EØS med landbruk – litt åpent om fisk. Det kunne være interessant å høre hva de andre partiene, som selv hevder – ikke vi – at de skal danne regjering sammen, mener om den ideen.