trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-20:
Forholdene som er avdekket av a-krimsenteret i Nordland, er selvsagt fullstendig uakseptable. Dette er tilstander som vi ikke ønsker å se noe sted. Enten det gjelder fiskeindustrien eller annen landbasert industri, er det de samme vilkårene som må gjelde. At det finnes fiskeindustribedrifter i Norge som driver på denne måten, kan vi ikke godta. Ikke bare er dette ille for menneskene som rammes, i tillegg er det skadelig for omdømmet til norsk sjømat og norsk fiskeindustri, både her hjemme, i markedene og hos forbrukerne, som i økende grad nettopp er opptatt av sosiale forhold og bærekraft i sjømatnæringen. Det fører også til at aktører som ikke driver etter loven, skaffer seg et urettmessig konkurransefortrinn. Dermed går det ut over aktører som driver på en skikkelig og lovlig måte. Jeg er derfor opptatt av å skape en rettferdig norsk fiskerinæring, både for dem som arbeider i næringen, og for bedriftene – en næring tuftet på rettferdig fordeling av fiskeressurser, anstendig bruk av arbeidskraft og like konkurransevilkår. Siden fiskeindustrien er en del av en globalisert næring, er vi også nødt til å tenke og handle både nasjonalt og internasjonalt. Nasjonalt legges det snart fram en NOU om framtidens fiskerikontroll. Internasjonalt vil arbeidet med å bistå utviklingsland mot fiskerikriminalitet skje gjennom initiativet «Blå rettferd», som bl.a. vil adressere menneskehandel og utnyttelse av arbeidskraft i den globale fiskeindustrien. Regjeringen har også nylig bevilget 14 mill. kr til dette initiativet, som skal ledes av et sekretariat i Nærings- og fiskeridepartementet. Jeg forventer at alle fiskemottak og andre aktører i fiskeindustrien opptrer på en ansvarlig og redelig måte, og at lover og regler overholdes. Når det ikke skjer, er det viktig at det avdekkes og følges opp av de relevante kontrolletatene, og at sakene blir etterforsket og straffeforfulgt. Dersom vi skal ha et godt og seriøst arbeidsliv i Norge, må arbeidslivets spilleregler følges og arbeidslivskriminalitet forhindres og bekjempes. Dette er regelverk som konstitusjonelt tilhører arbeids- og sosialministeren. Forholdene som er avdekket av a-krimsenteret i Nordland, er eksempel på at arbeidslivskriminalitet fortsatt er et stort problem, og at aktørene tilpasser seg og forsøker å omgå reglene som er etablert. Til tross for dette viser saken også hvor slagkraftige de offentlige etatene er gjennom samarbeidet og samlokaliseringen i a-krimsentrene. Kontrollene vil ha enda større effekt når myndighetene samarbeider på tvers av landegrenser, som i denne saken. Slikt samarbeid mellom etater og over landegrenser er sentrale elementer i regjeringens strategi mot arbeidslivskriminalitet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-20:
Det er nettopp arbeidet gjennom både a-krimsentrene, samarbeid med næringen, kontroller osv. som skal avdekke disse forholdene. Som jeg sa i mitt første innlegg: Dette er helt uakseptabelt. Det er ikke sånn vi skal ha det i Norge. Derfor har vi et lovverk. Representanten Myrseth selv refererte til lovverket. Bryter man en lov i Norge, skal man straffeforfølges. Det skal påtales og straffeforfølges. Det er nettopp derfor vi har lover og regler. Vi har a-krimsentrene som er en veldig viktig aktør, som regjeringen har jobbet mye med. Det er for å få samordnet kontroll med norske fiskemottak som benytter bl.a. litauisk arbeidskraft. Det er samarbeid mellom norske og internasjonale myndigheter. Arbeidstilsynet har også vist til at det foreligger grove brudd på minstelønnsbestemmelsene, som representanten også sier. Det er uakseptabelt, og det skal forfølges. Derfor har vi i dette landet påtalemyndighet og straffemyndighet, og vi som myndighet skal føre kontroll og komme med tiltak for å stoppe dette.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-20:
Jeg har påpekt en god del av det, bl.a. samarbeid på tvers av etatene og å sørge for at næringen i større grad selv tar ansvar overfor bedriftene. Det gjør bl.a. også Sjømat Norge – de har gitt et intervju i så henseende knyttet til regelverk. Vi må sørge for at ressursene er der knyttet til kontroll. Vi må sørge for å ta på alvor den NOU-en som kommer nå snart, knyttet til denne formen for virksomhet og kontrollvirksomhet og ressurser. Vi er nødt til å sørge for at Arbeidstilsynet følger opp det som er deres ansvar. Vi må sørge for at a-krimsentrene også fortsetter det fantastiske arbeidet de faktisk gjør, for det er nettopp de tiltakene som er iverksatt, med samarbeid på tvers, som gjør at vi blir bedre til å avdekke. Idet man blir bedre til å avdekke, øker man også risikoen for å bli tatt om reglene brytes. Jeg tror den aller, aller viktigste effekten her er at dette viser at myndighetene vil se en i kortene, vil iverksette tiltak, og at man vil bli påtalt og straffedømt om man bryter disse reglene.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-20:
«Norge deltar sammen med 77 andre WTO-land i forhandlinger om et globalt juridisk rammeverk for elektronisk handel. EU har lagt frem vidtrekkende forslag som med få unntak vil legge til rette for fri flyt av data, og som vil begrense eller forby viktige nasjonale tiltak knyttet til åpenhet, personvern, sikkerhet, industriutvikling og skatte- og avgiftslegging av multinasjonale teknologiselskap. Hva er Norges posisjon i forhandlingene, og hvilke konsekvenser vil avtalen kunne få for norsk suverenitet?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-20:
Jeg takker for svaret. Jeg må si jeg blir ytterligere uroet av å ha hørt statsrådens svar så langt i saken. Dette handler om pågående forhandlingsprosesser, der andre land gir sine posisjoner, og der det i salen i dag fortsatt ikke er tydelig hva som er norske posisjoner. En sier at en skal jobbe videre med det, og så skal en offentliggjøre og ha prosesser en gang neste år. Dette er avgjørende viktige problemstillinger. En sier at en skal ivareta utviklingslandenes interesser. Flertallet av medlemslandene i WTO har så langt ikke ønsket å delta i disse forhandlingene, bl.a. Afrika-gruppen, Brasil og viktige utviklingsland, nettopp fordi en er bekymret for prosessen. Hadde det ikke da nettopp vært viktig ved starten å offentliggjøre hva som er norske posisjoner, og fått en bred debatt om det i Stortinget?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-11-20:
Den norske regjeringen deltar på vegne av Norge i internasjonale forhandlinger på dette området. Andre land og grupperinger har tilkjennegjort offentlig sine posisjoner, hva en går inn i de forhandlingene med. Jeg vil tro det også er slik fra norsk side at en i de samtaler som så langt pågår, gir uttrykk for sine posisjoner. Da er det viktig at det kommer offentligheten i Norge til kunnskap, sånn at en kan få en debatt om det i Norge, før en deltar i forhandlingene. Dette er viktige spørsmål knyttet til ivaretakelse av personvern. Det er helt ulike vurderinger internasjonalt. Det er bare litt over halvparten av verdens land som har personvernlovgivning. Store land som USA og Kina vurderer personvern på en annen måte enn Norge, bl.a. når det gjelder lagring av IP-adresser. I tillegg er det et viktig spørsmål for norsk næringsliv. Eksempelvis har tilgang til kildekoder vært viktig for industriutvikling, noe som bl.a. EU tar til orde for at en skal forby i det forslaget som ligger på bordet. Hvorfor vil en ikke sørge for, ut fra norske interesser, umiddelbart å legge fram en bred pakke på hva som er norsk mandat?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-11-20:
«I redegjørelsesdebatten 5. november 2019 tok jeg opp politiske signaler til Nav, som regjeringas innstramninger i muligheten til å kombinere AAP og utenlandsopphold. Nav har nå bekreftet min mistanke. Ytelsesdirektøren i Arbeids- og velferdsdirektoratet uttaler at de tolket lovendringene som en klargjøring og bekreftelse av sin tolkning og praksis. Derfor en ny sjanse: Kan statsråden utelukke at politiske signaler gjorde at Nav ikke varslet departementet da Trygderetten begynte å overprøve Nav, slik at alarmen ikke gikk før?»
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-11-20:
Nav sier i hvert fall at det ble sendt signaler. Statsråd Hauglie er politisk ansvarlig for Nav, og et avgjørende politisk spørsmål er om regjeringen til tross for at den ble klar over det lovstridige, likevel ikke tok grep. I dag vet vi at regjeringen intervenerte aktivt i en rettssak i EU-domstolen der dommen falt 1. februar 2017. Som part i saken fikk Norge tilsendt dommen – inkludert Hauglies eget departement. Så sier Hauglie at dommen ikke har noe med Nav-skandalen å gjøre fordi dommen handler om flytting, ikke midlertidig opphold. Men Nav legger altså selv denne dommen til grunn når de i sin juridiske vurdering fra 27. oktober 2019 slår fast at praksisen har vært lovstridig. Mitt spørsmål er: Hvorfor var ikke dommen og Navs vurdering av dommen en del av Anniken Hauglies redegjørelse om Nav-skandalen til Stortinget 5. november 2019?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-11-20:
Det er oppsiktsvekkende, fordi dommen slår fast at dette handler om «bosted og tilstedeværelse». Det var ingen spor av dommen i Anniken Hauglies stortingsmelding om eksport av trygdetjenester, som ble overlevert Stortinget fire måneder etter at domstolen i Luxembourg avsa dom. Det var ingen spor av dommen da regelverket for arbeidsavklaringspenger ble endret 1. januar 2018; da ble Navs feilaktige praksis til og med lovfestet. Det var heller ikke spor av dommen i statsråd Anniken Hauglies redegjørelse for Stortinget 5. november, da hun skulle legge fram all relevant informasjon for Stortinget. Når vi nå vet at dommen handler om bosted og tilstedeværelse, og at regjeringen aktivt intervenerte i rettssaken og fikk dommen tilsendt, gjentar jeg spørsmålet: Hvorfor ble ikke dommen nevnt i Hauglies redegjørelse for Stortinget 5. november 2019?
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-11-20:
Arbeidsavklaringspenger ble innført med virkning fra 1. mars 2010, basert på forslaget i Ot.prp. nr. 4 for 2008–2009. Dette lovforslaget fulgte hovedregelen etter folketrygdloven om at mottakeren skal oppholde seg i Norge. Det ble imidlertid gitt to unntak fra dette kravet. Arbeidsavklaringspenger kan gis til mottakere som i tråd med aktivitetsplanen får medisinsk behandling eller deltar på et arbeidsrettet tiltak i utlandet. Arbeidsavklaringspenger kan også gis i en begrenset periode under opphold i utlandet dersom det godtgjøres at oppholdet er forenlig med gjennomføringen av den fastsatte aktiviteten og ikke hindrer etatens oppfølging og kontroll. Folketrygdloven gjelder i utgangspunktet alle som reiser utenlands, også utenfor EU/EØS. I Ot.prp. nr. 4 for 2008–2009 ble det derfor understreket at dersom det var motstrid mellom folketrygdloven og EØS-forordningen, ville EØS-reglene gå foran. Fra 2018 ble det innført en rekke endringer i arbeidsavklaringspenger, der formålet var smalere inngang til ordningen, strammere stønadsforløp og styrkede arbeidsinsentiver. I tillegg ble det fremmet enkelte forslag som primært var begrunnet med å få et klarere og mer forståelig regelverk, men der det ikke ble foreslått materielle endringer. Det ble bl.a. foreslått at den tidligere formuleringen i loven om at man kunne oppholde seg i utlandet i en begrenset periode, ble erstattet av en presisering om at dette gjaldt en periode på inntil fire uker. Dette var en lovteknisk endring, og det var ingen intensjon om å foreta materielle endringer sammenlignet med det som ble foreslått i den nevnte proposisjonen. Jeg kan derfor ikke se at det ble sendt noen nye politiske signaler til Arbeids- og velferdsdirektoratet om forståelsen av EØS-forordningen gjennom lovendringene fra 2018. Jeg vil samtidig understreke at det er viktig for meg at vi får en åpen og grundig gjennomgang av saken. Jeg kan ikke utelukke at det kommer flere fakta og nye spørsmål og mer informasjon på bordet, bl.a. som følge av granskingen. Det utvalget som nå er nedsatt, vil granske også departementets arbeid hva gjelder håndtering av saken, og hvilken lærdom vi kan ta av dette.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-11-20:
Som jeg har gjort rede for tidligere, ble departementet kjent med lovstridig praksis i brev av desember 2018, og deretter i august/september i år. Når det gjelder den omtalte dommen, intervenerte Norge i den fordi den handlet om hvem som skal betale for en ytelse når en person flytter. At man kan flytte, var Norge innforstått med, og hadde som forutsetning i lovverket. Dette handlet om hvem som skal betale for en ytelse når en person flytter fra et land til et annet – ut av en trygdeordning til en annen trygdeordning. Der var kommisjonen og Storbritannia og Norge enig, domstolen var uenig. Men det handlet altså ikke om midlertidig ytelse eller midlertidig opphold, det handlet om hvem som skal betale ved permanent flytting.
Anniken Hauglie (Høyre), 2019-11-20:
Det er fordi vi mener at dommen ikke er relevant for den problemstillingen vi nå står i. Norge og Nav har praktisert regelverket korrekt når det gjelder permanent flytting. Det er ikke det som er stridens kjerne nå, det er hvordan man skal behandle dem som bor i Norge, men som oppholder seg midlertidig i andre land. Det er der praksis har vært feil. Norge intervenerte i saken, ikke fordi det var spørsmål om hvorvidt man kunne ha med seg ytelse ved flytting, men hvem som skulle betale for ytelsen når man flytter ut av en trygdeordning og inn i en annen. Det var vår vurdering at den dommen derfor ikke var relevant. Så har vi i flere meldinger og proposisjoner til Stortinget lagt til grunn at ved motstrid er det EU-forordningen som har forrang. Det er det regjeringen har lagt til grunn hele veien, og det ligger også i flere meldinger og proposisjoner som er sendt til Stortinget.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
«Ifølge regjeringens handlingsplan for grønn skipsfart utgjør klimagassutslippene fra innenriks sjøfart, fiske og fritidsbåter ca. 22 pst. av utslippene i transportsektoren. Liegruppen bygger nå verdens mest miljøvennlige fiskefartøy, der NO X -utslippene vil være 81 pst. lavere og CO 2 24 pst. lavere. Men dagens kvotesystem gir lite rom for at rederiene kan organisere sitt fiske slik at de tar hensyn til klimaavtrykket. Hvorfor har ikke regjeringen fulgt opp klima i kvotemeldingen?»
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
I to år har jeg vært i næringskomiteen og lært mye om fiskeri. Det er helt riktig, som det nevnes, at vi har en vellykket fiskeripolitikk som bl.a. bidrar til mangfold og til at man øker inntektene, klarer å få sysselsetting langs hele kysten og klarer å være bærekraftig. Likevel har jeg oppdaget at det innenfor dagens system finnes en eierbegrensning knyttet opp mot deltakerloven. Liegruppen kan ikke høste mer enn 6,5 pst. fordi det gjelder en begrensing for ringnot. Hvorfor ikke legge til rette for økt fleksibilitet innenfor de 6,5 pst., slik at man i stedet for å sende ut tre båter på samme felt kan samle dem på én båt og redusere drivstoffutgiftene? Det er jo det som er logikken i dette, og så opprettholder man det overordnede når det gjelder mangfold i flåten. Det direkte spørsmålet er ikke knyttet opp mot CO 2 -avgiften, men mot hvordan man organiserer høsting i forbindelse med begrensningene for ringnot.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
Da må jeg bare gjenta at dette ikke berører strukturkvotene så lenge det er eierskapsbegrensninger på 6,5 pst. for ringnot. De har hatt tre fartøy, nå har de gjort om til to fartøy. Det gjør at de kan ha to skift med ordnede arbeidsforhold fremfor ett skift, og de øker sysselsettingen. Hvis de får økt fleksibilitet, går det ikke ut over prinsippet med variert flåte i og med at de har en eierskapsbegrensning, men man reduserer utslippene ved at færre fartøy går ut. Man styrker også økonomien og bærekraften innenfor fiskeri. Hvorfor ikke gi den fleksibiliteten når man likevel har eierskapsbegrensninger knyttet opp mot f.eks. ringnot – på de fleste områder innenfor havfiske har man eierskapsbegrensninger – og utnytte det at man bygger mer bærekraftige fartøy, og kombinere det. Spørsmålet er en gang til: Hvorfor er ikke klima vurdert i forbindelse med kvotemeldingen?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
«Media har denne uken skrevet om tilstander som vitner om grov utnyttelse av utenlandske arbeidere ved fiskebruk langs kysten. A-krimsenteret i Nordland har ifølge Dagbladet avdekket gjennomgående brudd på lovverket. Funnene, som omtales som menneskehandel og alvorlig arbeidslivskriminalitet innen fiskeindustrien, er ikke forenlig med politiske målsettinger i fiskeripolitikken. Hva vil statsråden gjøre for å rydde opp i de uakseptable forholdene som A-krimsenteret i Nordland har avdekket?»
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
Det som har kommet fram, er svært alvorlig. Det er svært alvorlig for omdømmet vårt som fiskerinasjon. Det handler om at skal vi ha fiskeindustri i dette landet, må det være norske lønns- og arbeidsvilkår i disse bedriftene; derfor er dette fullstendig uakseptabelt. Norske lønns- og arbeidsvilkår har alltid vært noe av det viktigste for Arbeiderpartiet. Jeg synes det er lite som tyder på at fiskeriministeren har tenkt å foreta seg veldig mye framover. Man legger det over på arbeids- og sosialministeren. Det som er avdekket, er timelønn på 40 kr, det er mulig menneskehandel, det er trusler, man får ikke overtidsbetaling, det er svart arbeid, det er ulovlige boforhold, det er skyhøye husleier – det er forhold vi ikke vil være bekjent av. Da er det interessant å vite om regjeringen har noen oversikt over hvor omfattende dette problemet er.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
Skal man få til mer bearbeiding i Norge, er ordnede forhold i industrien prioritet nummer én. Dette er også en næring hvor det er mange som jobber midlertidig. Til tider er det nødvendig med permitteringer på grunn av f.eks. mangel på råstoff. Regjeringen, med fiskeriministeren i spissen, ønsker bl.a. nå å endre permitteringsreglene ved at man vil halvere permitteringstiden, noe Sjømat Norge sier vil føre til bl.a. mer midlertidighet. Jeg tenker at det er en fullstendig feil vei å gå. Jeg lurer på: Hva tenker fiskeriministeren er hans ansvar for å få bukt med den situasjonen vi nå ser avdekkes i industrien?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
«Hvorfor er statsråden nå negativ til å gi folk større trygghet for nok mat ved å starte beredskapslagring av korn, når Kristelig Folkeparti tidligere har vært for saken?»
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
I Forsvarets forskningsinstitutts rapport «Matsikkerhet i et klimaperspektiv» påpekes det nettopp at tilgangen på sentrale matvarer kan bli utfordret de kommende årene, på grunn av at klimaet gjør tilgangen på mat mer uforutsigbar. Det samme poenget tar regjeringens eget klimarisikoutvalg fram i sin egen rapport og påpeker at også et land som Norge vil kunne bli påvirket av de endringene som nå skjer internasjonalt, bl.a. på grunn av mer uforutsigbare værforhold i produksjonen. Det mener vi i Arbeiderpartiet taler for at vi må tenke på tilgangen på mat, og da særlig korn, som er en av de mest avgjørende matvarene, som en del av vår felles forsikring. Da lurer jeg på: Har holdningen til disse spørsmålene endret seg i regjeringen etter at Kristelig Folkeparti kom inn?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
Det siste er veldig bra, og det er akkurat det vi nå trenger enda mer av: flere nasjonale trygghetspunkter som sørger for at vi alle har den forsikringen som vi kan bli avhengig av de neste årene. Da har jeg lyst til å trekke fram et historisk bilde som er tatt her i nærheten. Mot slutten av første verdenskrig ble vi helt avhengig av å få opp produksjonen raskt i Norge, så da begynte man å produsere poteter i Slottsparken, selv om vi ikke selv var i en direkte krigssituasjon i Norge. Det er ett eksempel på hvor viktig det kan være å ha tilgang på mat når det virkelig blir krise. Så da har jeg lyst til å avslutte med et siste spørsmål om vår egen produksjonsevne. Jeg lurer på: Kan statsråden garantere at det neste jordbruksoppgjøret vil føre til en økning i kornarealet i Norge?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-20:
Det er et viktig samfunnsansvar å sikre at innbyggerne i landet får nok mat. Matsikkerheten i Norge blir ivaretatt gjennom nasjonal produksjon, handel og ivaretakelse av produksjonsgrunnlaget hos bøndene. Representanten Sandtrøen hevder i spørsmålet at statsråden nå er negativ til å gi større trygghet til folk og nok mat ved å starte beredskapslagring av korn. Dette er jeg faktisk ikke enig i. Jeg kan forsikre representanten Sandtrøen om at regjeringen legger stor vekt på å redusere risiko og sikre tilgang på matkorn i Norge. Jeg vil vise til tiltak som er gjort på dette området i de siste jordbruksoppgjørene, der bl.a. ordningen med tilskudd til beredskapslagring av såkorn ble styrket vesentlig i årets oppgjør. Når beredskapslagring av korn skal vurderes, må nødvendigvis også lagringen vurderes opp mot kostnaden. Da holder det ikke med 30 mill. kr, som Arbeiderpartiet foreslår i sitt alternative budsjett for 2020. Å etablere beredskapslagring for tre måneders forbruk av matkorn vil innebære en investeringskostnad på anslagsvis 430 mill. kr til innkjøp av korn og ikke minst bygging av silokapasitet, og det vil koste i underkant av 50 mill. kr i årlige driftskostnader. Faglige rapporter som Landbruks- og matdepartementet har fått utarbeidet de siste årene, sier at de ikke har funnet at det er noen hendelser med høy risiko for matforsyningen. På dette grunnlaget har regjeringen kommet til at et sentralisert beredskapslager av matkorn ikke vil være et målrettet og kostnadseffektivt tiltak for å styrke norsk matsikkerhet. Jeg vil påpeke at regjeringen også ser matforsyningen i et større perspektiv. I bistandsbudsjettet for 2020 er det en betydelig økning av bevilgningen til klimatilpasning av jordbruket og bedret ernæring, der midlene i hovedsak går til land som er særlig sårbare for en knapphetssituasjon på korn og andre matvarer. Det virker også inn på tilgangen på det internasjonale markedet. Derfor vil jeg ikke ennå gå inn for et beredskapslager, men jeg vil følge dette tett og se om ting endrer seg.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-20:
Jeg vil begynne i den enden at jeg sier at ja, jeg er helt enig i at tilgangen på mat er en utfordring med de klimautfordringene vi har. Tilgangen på mat er viktig for vårt land, men vi har ikke lov til bare å tenke på vårt land. Vi har også et ansvar for å tenke på andre land. Det betyr at i den situasjonen vi er nå, med de rapportene vi har, har vi valgt å prioritere dem som trenger det mest, og det er dem som ikke har tilgang til å kunne kjøpe seg korn eller mat fra andre land. Å hjelpe med klimatiltak der har vært viktig for regjeringen, nettopp i et globalt perspektiv. Så vil vi følge dette tett når det gjelder vår egen tilgang på mat, og det har vi også gjort ved å sikre oss ned til hvert enkelt gårdsbruk og si at vi støtter beredskapslagring for såkorn på hver enkelt gård.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2019-11-20:
Nå har jeg som statsråd stor, stor respekt for forhandlingsinstituttet – dette tar jeg med landbrukets organisasjoner, ikke i stortingssalen. Den respekten for forhandlingsinstituttet håper jeg også at Arbeiderpartiet fortsetter å ha, for det er et viktig fundament for norsk landbruk. I det landbruksoppgjøret som var, har jeg vist at kornproduksjon var en viktig prioritering, og vi har vist, også i landbruksoppgjøret, at kanalisering blir viktig for oss, og det akter jeg å fortsette med.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til justis- og innvandringsministeren: «Beløpet som inndras av kriminelle penger i Norge pr. år, ligger svært lavt. I fjor var det ca. 100 millioner kroner. Vi har flere ganger etterlyst og fremmet forslag i Stortinget om oppfølging av utredningen om sivilrettslig inndragning som var på høring til februar 2017. Svarene fra ulike justisministere har vært avventende. Det var derfor positivt at justisministeren 29. september i NRK Dagsrevyen og på nrk.no roste modellen for sivilrettslig inndragning i Irland og ga inntrykk av at vi vil følge etter i Norge. Det er imidlertid ikke varslet noe om dette i statsbudsjettet eller på andre måter. Vil regjeringen fremme forslag om å innføre sivilrettslig inndragning, og når vil dette i tilfelle skje?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
Jeg takker for svaret, som jeg oppfatter som positivt, på den måten at statsråden forespeiler at noe skal skje. Utredningen om sivilrettslig inndragning var på høring i 2016. Det kom mange kvalifiserte svar fram til februar 2017. Statsråden kan selvsagt vise til sine forgjengere når det gjelder dette, men problemet er hva som har skjedd fra februar 2017, da høringsrunden var ferdig, og til nå. Hvis man mente at man trengte å sette i gang et arbeid, hvorfor gjorde man det ikke da? Dette er jo et redskap som har vært etterlyst av politiet lenge, fordi det er for mange som kan ha store beløp i lommen uten at politiet får gjort noe før man kommer til en straffesak eventuelt mye senere. Så jeg håper at statsråden vil sette fart i det. Jeg vil også føye til: Når det gjelder det strafferettslige sporet, er det viktig å se på foreldelsesreglene. Når man sitter i fengsel, bør ikke foreldelsen for inndragningsbeløp begynne å løpe før når man slipper ut, slik at man ikke kan sone seg til penger som ligger der ferdig når man kommer ut.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2019-11-20:
Jeg takker også for tilleggssvaret. Det er en problemstilling til, som jeg vil be statsråden å kommentere og jobbe med videre, og det gjelder når det skal inndras pengebeløp. I en reportasje i VG så vi et eksempel på en person som skulle betale et stort beløp i forbindelse med en dom i en konkurssak. Pengene ble ført ut av landet rett før kravene kom, og man hadde da null kroner til å kunne betale inndragningskravet i Norge. Hvordan ser statsråden på muligheten til å bruke rettskrav overfor utenlandske domstoler, altså norske rettskrav, i dette tilfellet i pakistanske domstoler, eller andre metoder for å nå fram? Hvis man har bakgrunn i andre land, kan det ofte skje at man fører verdiene ut før inndragningskravene kommer, og dermed har norske myndigheter problemer med å realisere dem, hvis man da ikke finner en arbeidsform som man velger å bruke i stedet for å la det fare.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-11-20:
Inndragning er et viktig virkemiddel for å bekjempe kriminalitet, og da særlig organisert kriminalitet og ungdomskriminalitet – for økonomisk vinning er jo en sentral drivkraft både i den økonomiske og den organiserte kriminaliteten. Det kan også være et ønske om tilgang til dyre statussymbol som blir brukt til å signalisere makt og prestisje i enkelte miljøer. Med effektiv inndragning reduserer vi dermed utsiktene til økonomisk vinning og dermed motivasjonen til å begå kriminelle handlinger. I tillegg til at inndragning virker forebyggende for rekruttering til kriminaliteten, er det også rimelig at utbyttet av straffbare handlinger inndras. Kriminalitet skal ikke lønne seg. I Norge foregår det inndragning i dag som hovedregel i straffesakssporet. Spørsmålet om inndragning behandles som en del av selve straffesaken. En utredning om sivilrettslig inndragning, som representanten Bøhler nevnte, ble sendt på høring av Justisdepartementet, og utredningen gir en god oversikt over de temaene som danner grunnlag for å vurdere handlingsrommet for å utvikle et slikt system i Norge. Som også nevnt i spørsmålet fra representanten Bøhler, var jeg i Irland for å besøke Criminal Assets Bureau i Dublin. De har siden 1996 hatt et system for sivilrettslig inndragning. Erfaringene fra det systemet har vært gode der. Erfaringene vi har gjort oss i Irland, blir trukket inn i det videre arbeidet. Så har jeg lyst til å si at det er et ganske omfattende arbeid. Det må utredes og vurderes nærmere. Det tar noe tid å utvikle et velfungerende regelverk om sivilrettslig inndragning som er tilpasset den norske rettstradisjonen. Departementet har det til arbeid. Selv om det er litt tidlig å kunne stadfeste nøyaktig tidspunkt, tar jeg sikte på en sak i løpet av 2020. Et system for sivilrettslig inndragning må også ses i sammenheng med de strafferettslige inndragningsreglene. I den forbindelse har jeg opprettet Straffelovrådet, som har fått i oppgave å vurdere de strafferettslige inndragningsreglene og komme med forslag for å sikre en mest mulig effektiv inndragning av utbytte fra kriminelle handlinger. Rådet har frist til å komme med sin innstilling 15. juni 2020.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-11-20:
Litt av grunnen til at det tar litt tid med sivilrettslig inndragning er at dette i realiteten vil innebære en senking av beviskravene for å kunne ta en inndragning. Det er også problematisk i et rettssikkerhetsperspektiv. Så vi er nødt til å finne en god og holdbar juridisk metode som gjør at vi kan ha en effektiv inndragning før straffesaken er avgjort, men slik at det samtidig ikke går på bekostning av rettssikkerheten. Akkurat den balansen kan være ganske krevende å finne. Men det er viktig at vi tar oss tid til det, slik at vi ikke setter i gang inndragninger som f.eks. ikke er hjemlet godt nok i norsk lovverk.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-11-20:
I det arbeidet vi nå legger opp til når det gjelder inndragning, ser vi nok ikke for oss at vi skal sende en faktura til dem vi skal inndra midler fra. Her kommer det til å bli slik at vi har identifisert midlene først, og så går man til en domstol for å få fryst dem, slik at det ikke vil være mulig å kunne ta dem ut av landet før politiet er i stand til å bruke det sivilrettslige inndragningssporet for å kunne ta tak i verdiene. Det er nettopp det som er litt av poenget med den sivilrettslige inndragningen, at det skal gå kjappere, og at man skal kunne gjøre det før det f.eks. har falt en dom i saken.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Jeg lever etter en annen skala, men jeg er fornøyd med at det her i Stortinget er et bredt flertall som sikrer stabile rammevilkår for olje- og gassindustrien, og at selskaper kan bruke god teknologi på å lete og å finne ressurser i Norge. Det står Arbeiderpartiet bak, det står i vårt program, og vi er garantister for det. Jeg er glad for at det er et bredt flertall her i Stortinget for en EØS-avtale, som sikrer Norge adgang til et stort marked, og som gir oss mulighet til å være trygge innenfor rettsregler i en verden hvor flere land søker ut av samarbeid. Så er jeg veldig glad for at det i bunnen for vårt demokrati ligger debatt, og jeg frykter den ikke. Jeg ønsker den velkommen. Det kan være debatt om oljepolitikk og klima. Det kan være debatt om hvordan vi innretter det europeiske samarbeidet. Det kan være debatt om hvordan vi vil ha samfunnsretningen. Og jeg tror – i mitt innlegg snakker jeg om retningen for samfunnet – at Kristelig Folkeparti kunne fått påvirke i en annen retning om de hadde tatt et annet valg. Jeg har respekt for valget de har tatt, men det er en regjering hvor Høyre og Fremskrittspartiet setter retningen for den viktige kursen for Norge, og det var det jeg belyste i mitt innlegg.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Jeg er glad for at representanten Helleland er glad for å referere meningsmålinger(munterhet i salen) (munterhet i salen) Om hovedretning i det norske samfunn, om styring av økonomien, om ansvarlig økonomisk politikk og fellesskapets ansvar er det bred enighet i denne opposisjonen. Arbeiderpartiet har vist, som Høyre viser nå, at vi kan finne kompromisser med andre partier for å ta ansvar for landet. Jeg tror representanten Helleland skal konsentrere seg om sitt eget mangfold i regjeringen, så skal Arbeiderpartiet sørge for at vi har en politikk for vårt parti, som kan ta ansvar. Vi skal kunne vise velgerne i 2021 at om denne regjeringen mister flertallet, vil et nytt flertall kunne ta ansvar for landet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Jeg er ikke glad for at representanten Hellelands parti har valgt, som det eneste partiet i Norden, å gå inn i bindende regjeringssamarbeid med ytre høyre – og Høyre er jo merket av det i den økonomiske politikken og på en lang rekke andre områder. Det er for tidlig å spekulere om hva som blir et regjeringsgrunnlag i 2021, men jeg har respekt for de velgerne som sier at den kursen denne regjeringen legger ut på, er feil. Norge tar ikke mulighetene sine i bruk. Vi forandrer samfunnet vårt. Forskjellene øker. Vi gjør ikke nok for å få ned klimagassutslippene. Vi gjør ikke nok for å rydde opp i arbeidslivet. Så får vi se når vi nærmer oss 2021. Jeg er trygg på at nytt flertall vil ha et sterkt Arbeiderpartiet, og da vil vi kunne ta ansvar for en annen kurs for landet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Eiendomsskatten er blant det som ikke straffer dem som har minst. Den er faktisk en av de skattene som når folk som har mye eiendom og dyr eiendom, og de må betale sitt bidrag. Skatt er måten fellesskapet finansierer spleiselaget på. Denne regjeringen vil kutte i skatt over stat, mest kutt til dem som har mest. Nå vil de også kutte i kommunene. Tradisjonen i Norge har vært at vi lar kommunene avgjøre dette. De gjør det på litt ulikt vis ut fra hvilke oppgaver de har, hvordan de løser dem, og hvordan de skal betale for dem. I en lang rekke Høyre- og Fremskrittsparti-styrte kommuner har eiendomsskatten økt. Det er ikke fordi det er spesielt gøy å øke eiendomsskatten – det er det aldri – men fordi det er nødvendig for å sikre eldreomsorg og barnehageplasser. Jeg merket meg at den tidligere ordføreren i Hadsel i Vesterålen, representanten Freiberg, som nå er statsråd for Fremskrittspartiet, sa til partilederen at hvis skattene går ned, går velferden ned. Det er nødvendig for å løse oppgavene. Det tror jeg er et veldig praktisk uttrykk fra en ordfører som visste hva den hverdagen handlet om. Og det er det dette opplegget kommer til å føre til: dårligere velferd.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Mine kolleger i Arbeiderpartiet som jobber ute i kommunepolitikken, står i kø for å kjempe for god velferd. Det viktigste for velferden til folk avgjøres i kommunene – nok barnehager, kvalitet i barnehager, en trygg eldreomsorg, et trygt miljø, å rydde opp i arbeidslivet. Det er de tiltakene som treffes lokalt. De jobber for dette – nok pleiere på sykehjemmet, nok lærere i skolen. Det er deres ansvar. De skriver ikke ut én krone mer enn de trenger for å løse de oppgavene, men en frihet de skal ha, er å gjøre det på denne måten. Resultatet av Sylvi Listhaugs og Fremskrittspartiets politikk er privatisering av disse oppgavene – kommuner med dårlig råd og folk med penger som vender seg en annen vei. Det har vi klart å stå imot i Norge, med likeverdige tilbud til alle. Men dette er en oppskrift for økte forskjeller. Det ligger i regjeringsplattformen, det skal bli mer av det over staten, og nå skal det også komme til kommunene. Og jeg er overrasket over at Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti er med på dette og svekker kommunenes egen rett til å finansiere og løse sine velferdsoppgaver.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Dette skal presidenten få slippe å svare på, for jeg kan fortelle representanten at jeg én gang i uken, to ganger i uken, tre ganger i uken er på et sykehjem i Oslo og besøker min mor – og, inntil han døde, også min far Det er et sykehjem som drives under Lovisenberg sykehus. Det er en ideell organisasjon med avtale med kommunen – et offentlig tilbud, et stolt tilbud. Det er vi fornøyd med. Det får vi igjen for fordi Oslo og dette flotte sykehjemmet er i stand til å levere gode sykehjemstjenester. Da Arbeiderpartiet fikk ansvaret i Oslo i 2015, var det forbud i Oslo mot å starte kommunale barnehager. Det er ideologiske skylapper! Det var forbud mot å starte det. Her skal det åpnes for konkurranse, de private skal sluses inn og gis fortrinnsrett. Man skal gjøre det til en svensk modell – en svensk modell som viser at det er et «fast track» for private, og de ideelle skvises ut. De eldre får ikke økt valgfrihet, det er bare 3–4 pst. som bytter. Men der kan altså nå de som gir velferd, gå konkurs. Et sånt samfunn ønsker vi ikke.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Jeg er blant dem som savner Hareide, men la meg ønske Grøvan velkommen som parlamentarisk leder-kollega. Arbeiderpartiet er ikke imot barnetrygden. Barnetrygden er bra. Vi mener at vi kan vise at vi istedenfor å øke den bruker penger på tjenester som er viktige overfor barn og familier. For eksempel viser vi at istedenfor å gi 80 kr ekstra i år til mødre kan vi sikre skolemat til alle i grunnskolen. Vi kan sikre tannhelsetjenester til unge opptil 21 år. Men det er jo slik at de 80 kr som man får i økt barnetrygd i år, ikke rekker til å betale økningen i barnehageprisen. La meg legge til et spørsmål, en oppfølging av dette: Da Kristelig Folkeparti i høst foreslo å øke barnetrygden, ville Arbeiderpartiet vært åpen for å diskutere det, men det var jo en del to i det forslaget: Hvordan skal det finansieres? Kristelig Folkeparti sa i det jeg mener er god Kristelig Folkeparti-stil, at det får de med mest betale for – et nytt nivå i trinnskatten som gjør at vi kan finansiere det på en rettferdig måte. Det er ute av erklæringen, og dermed blir det vanlige folk, vanlige foreldre som må betale for dette. Det er urettferdig.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Den debatten må vi ta hele tiden, om både finansiell risiko, klimarisiko, teknologisk risiko, hvordan Norge skal være i front for å kunne hente ut sine naturressurser på en effektiv måte. Jeg vet ikke om representanten nå stilte spørsmålet på vegne av Venstre eller regjeringen, men jeg går ut fra at det er litt begge deler. Det har nå kommet en viktig NOU om den finansielle risikoen i forbindelse med utviklingen av global oppvarming. Det må vi legge stor vekt på, og vi må utvikle skatt og rammevilkår som stemmer med den rollen Norge skal ta. Men når det gjelder skatt og ordninger som aktører skal forholde seg til når de skal investere, er det viktig at det også er stabilitet og forutsigbarhet. Derfor har Arbeiderpartiet sagt at leterefusjonsordningen er godt utviklet, den inviterer inn mindre selskaper på sokkelen, vi får tilgang til ny teknologi, ny kunnskap. Den ligger fast. Vi står bak den. Så får vi ta en debatt om den finansielle risikoen, hvordan Norge eksponerer seg både med de pengene vi har tjent gjennom oljefondet, og hvordan staten for øvrig har sitt eierskap. Men Arbeiderpartiets posisjon er helt klar her.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Siv Jensen har i regjering bidratt til skattekutt med en kjent profil: Det går mest til dem med mest fra før, mens det har vært skattlegging av vanlige folks sluttvederlag, kutt i foreldrepenger, dagpengeordningen, fysiobehandling, osv. Det nye nå er skattlegging av naturalytelser. Det er ganske sterke historier vi får her, om skatt og rapporteringsplikt for festivalpass for frivillige eller ulike rabatter som man får gjennom arbeidsforholdet. Det skal nå rapporteres og beskattes. Kan finansminister og Fremskrittspartiets leder begrunne rimeligheten i denne prioriteringen? Og kan hun rydde opp i en uklarhet som ikke ble mindre kaotisk da vi hørte finanskomiteens leder på radioen i dag si at dette har blitt helt feil? Jeg vil gjerne spørre Siv Jensen: Er politikken feil? Skal dette kaoset løses, eller skal det fortsette?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Jeg deler statsministerens ambisjon om å bygge på fakta. Hun nevnte at det er ti år siden vi har hatt like lav ledighet. Det var altså i 2009. Så kom vi inn i en tung finanskrise, og den har Norge etter hvert kommet seg gjennom. Det tok lengre tid for oss å få sysselsettingen opp enn for andre land. Det er også et annet interessant tallpar når det gjelder ti år tilbake i tid. Tall fra SSB, og dem bør vi stole på, viser at de ti prosent laveste reallønningene i privat sektor er blitt lavere på ti år, siden 2008. Mens andre lønninger har gått forsiktig oppover, har det altså vært en nedgang for denne gruppen. Det handler f.eks. om ansatte innenfor renhold, bygg og servering, og spesielt kvinner som ikke er organisert. Så har vi på den andre siden av skalaen dem som får store skattekutt, dem som har mest, dem som klarer seg bedre. Da representanten Tajik tok dette opp med representanten Helleland tidligere i dag, skjønte han ikke problemstillingen. Han sa at alle har fått det bedre, alle har fått økt kjøpekraft. De har ikke det. Dette er et uttrykk for at forskjellene øker. Ser statsministeren at det er et problem at de med lavest lønninger kommer stadig dårligere ut?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
I det store bildet statsministeren snakker om, der er alt perfekt og alt lykkes for denne regjeringen. Poenget er at inne i det store bildet er det også veldig viktige forhold som denne regjeringen ikke ser. Jeg har påpekt flere ganger det at 1 million nordmenn ikke har pensjon fra første krone de tjener når de jobber. Det er også de mest utsatte gruppene, de samme som vi ser her. I dette store bildet finnes det også folk som har kontrakter som er uverdige det norske arbeidslivet. Folk rammes av midlertidighet og er utsatt. Der er ikke fagforeningsgraden 50 pst., der er den nede i 10 pst., fordi regjeringen ikke gjør noe og tar tak i disse forholdene. Derfor har jeg lyst til å spørre: Når det gjelder det å sikre at vi i Norge har et trygt og anstendig arbeidsliv, som virkelig gir den tryggheten som velferdsstaten vår bygger på, og hvor vi ser disse urovekkende tegnene: Hva har statsministeren tenkt å gjøre med det? Fortsatt er det ingen grep for å gjøre noe med organisering. Fortsatt er det ingen grep for å styrke partenes rolle i det viktige trepartssamarbeidet vi har. Fortsatt anerkjenner statsministeren uorganisert arbeid.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Arbeiderpartiet er opptatt av at teknologiske og medisinske framskritt skal komme folk til gode, så de kan bli kurert for sykdommer og bli hjulpet i sårbare situasjoner. Nå er det bom stopp for utvikling i bioteknologiloven, til tross for at det er et bredt flertall i Stortinget for å gjøre en del ting. En konsekvens av dette er at flere nå reiser til utlandet for å få behandling som er tilgjengelig der og ikke her, eller de kjøper det privat – eggdonasjon, assistert befruktning for enslige, NIPT-testen. Vi får altså en utstrakt biotek-turisme. Det er kun for dem som har råd og anledning til å gjøre det. Norske fagfolk som ber om å få virkemidler til å kunne hjelpe norske kvinner og menn, og særlig kvinner i en sårbar situasjon, får det ikke. Den biotek-turismen som vi nå ser tydelig, uroer den statsministeren?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Det bekymrer altså ikke statsministeren at vi får denne turismen, forskjell i tilbud, når ansvarlige norske fagfolk ber om å kunne få bruke teknologi som kan hjelpe folk. Det bekymrer henne ikke. Til slutt vil jeg stille statsministeren et spørsmål for oppklaring. I dag har vi hatt debatt i salen om skattlegging av naturalytelser, som nå gjennomføres, og det avdekkes en del ganske merkelige konsekvenser av det. Finansministeren har stått på talerstolen i dag og sagt at dette er vedtatt, det er forutsatt, det gjennomføres, og det er klokt. Ja, det er klokt at arbeidsgiverne nå rapporterer inn disse forholdene, det tror jeg vi alle er enige om. Men nå har vi hørt finanskomiteens leder snakke om at dette er noe man må rette opp i, at det er kaotisk. Venstres representant i finanskomiteen sier det er uklokt og noe som øker byråkratiet og frustrasjonen i hverdagen. Begge to ønsker en ny gjennomgang. Da stiller jeg statsministeren spørsmålet: Kommer det en ny gjennomgang, eller er det ikke noen grunn til å ta tak i dette?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Jeg merker meg at presidenten har en litt mildere stil enn sin kollega i det britiske Underhuset, men jeg mener vi kan lære mye av det britene har når de får temperatur i salen. Noen klager over temperaturen i denne debatten. Jeg synes den har vært helt grei, vi må tåle at det er slik. Jeg møtte Høyres nestleder i en debatt i radio i dag tidlig og fikk høre – før jeg hadde drukket kaffe – at jeg var feig og bløffet. Det var en start som i hvert fall satte i gang engasjementet. Jeg skal tegne meg en gang til for å holde et sluttinnlegg, men jeg har tenkt å gi en stemmeforklaring, for det ligger mange forslag her som det er grunn til å presisere. Arbeiderpartiet vil stemme for alle forslagene fra SV og Rødt og for forslagene nr. 3, nr. 5, nr. 7, nr. 8, nr. 9, nr. 12, nr. 13 og nr. 14, fra Senterpartiet. Når det gjelder forslag nr. 4, fra Senterpartiet, kunne det på sett og vis være interessant å se nærmere på det forslaget sammen med våre forlikspartnere i rovdyrforliket, men vi er ikke klare til å behandle et slikt forslag uten en skikkelig forberedt sak. Forslag nr. 8, fra Senterpartiet, er viktig. Vi trenger bedre redningshelikopterberedskap i Troms. Jeg presiserer at vi støtter intensjonen i dette forslaget. Det kan være nødvendig med en faglig utredning, og det har min kollega Cecilie Myrseth vært inne på. Forslag nr. 11, fra Senterpartiet: Arbeiderpartiet er enig i at ny statlig virksomhet som hovedregel skal etableres utenfor Oslo, men resten av forslaget kan vi ikke støtte, og det vil uansett kreve langt grundigere behandling enn et slikt forslag over bordet. Vi vil derfor stemme imot det. Forslagene nr. 7 og nr. 12, fra Senterpartiet, vil vi altså stemme for, for debatten i salen i dag og medieutspillene fra Asheim og Raja viser det er behov for å rydde opp i saken om beskatning av naturalytelser. Derfor vil vi stemme for forslag nr. 7, med følgende presisering: Fribeløpet for naturalytelser på 10 000 kr skal gjelde for dugnadsarbeid i kommersielle arrangementer som gjennomføres over en kort, tidsbegrenset periode. Det vil løse utfordringen for en rekke konsertarrangører som er avhengig av dugnadsinnsats. Til sist forslag nr. 12: Vi har i løpet av dagen fått mange eksempler på at nye skatteregler lager problemer for folk. Det ser vi av tilbakemeldingene. For eksempel skal bussjåfører ikke lenger få gratis busskort uten å skatte av det, slik de har fått tidligere. Her mener vi regjeringen må ta et skritt tilbake og komme med et mer gjennomarbeidet opplegg som ikke bryter fundamentalt med hva folk flest vil oppfatte som rimelig. Jeg vil understreke at vi fortsatt mener hovedregelen skal være at naturalytelser skal beskattes, fordi folk skal ha lønn som det betales skatt, arbeidsgiveravgift og pensjon for. Men vi må samtidig ikke lage store problemer og stort byråkrati av små ting, så her mener vi det må gås en runde til.