Henning Warloe (Høyre), 2011-10-21:
Interpellanten Marianne Aasen mener at det temaet som hun tar opp i dag, som handler om kjønn og undervisning – forskjellene mellom kjønnene – er en viktig sak som fortjener debatt her i salen. Det er jeg helt enig i. Derfor tok jeg også opp nøyaktig det samme temaet for litt over ett år siden, i en interpellasjon her i Stortinget. Den interpellasjonen fant sted den 8. juni i fjor. Det har vært litt interessant å følge debatten i dag og samtidig lese referatet fra debatten i fjor. Det er tydelig at det er flere som har beveget seg lite grann i dette spørsmålet i løpet av et drøyt år. Jeg synes at interpellanten Marianne Aasen hadde en veldig god formulering da hun sa at vi kan ikke bare si ja, ja, så er det forskjell på gutter og jenter, men det får nå bare være slik. Det er jeg helt enig i når man studerer forskjellene og statistikkene litt nøyere. Men det var konklusjonen på interpellasjonsdebatten i fjor. Det var overhodet ingen interesse for å ta disse problemstillingene på alvor, og jeg oppfordret også statsråden den gangen til å ta initiativ til ytterligere forskning på dette området – det står i interpellasjonsteksten. Det var det ingen interesse for. Dessverre, må jeg nok si, deltok ikke Tord Lien fra Fremskrittspartiet i debatten i fjor, men Fremskrittspartiets innlegg i debatten i fjor hadde en helt annen konklusjon enn Tord Liens innlegg, så også Fremskrittspartiet har beveget seg betydelig. Så for dem som ønsker å sammenligne de to debattene, går det an å lese begge når også denne kommer i referats form. Det er ganske interessant. Jeg tror at vi har å gjøre med en problemstilling som krever fordomsfri debatt. Men det er tydelig at fordommene var mye sterkere i fjor. Dansk hjerneforskning, som er relativt fersk, men den fantes tilgjengelig også i fjor, viser at det er betydelige forskjeller når det gjelder 6-åringers evne til å konsentrere seg. Seks år gamle gutter klarer å konsentrere seg litt i overkant av 20 minutter, mens seks år gamle jenter klarer å konsentrere seg litt i overkant av 40 minutter, altså dobbelt så lenge. Har dette så noen betydning for hvordan vi organiserer undervisningen? De fleste skolefolk vil åpenbart se konsekvensen i forhold til hvor lenge en skoletime skal vare, eller hvor lenge man skal kunne forvente og forlange at elevene skal kunne sitte stille og være konsentrert. Jentene klarer det dobbelt så lenge som guttene i seks års alder, og det er tilfeldigvis da de begynner på skolen i Norge. Fire ganger så mange gutter som jenter får diagnosen ADHD, altså bl.a. sterkt utagerende atferd. Har det noen betydning? Ja, sannsynligvis henger det også sammen med at 70–80 pst. av elevene som får spesialundervisning i norsk skole, er gutter. Så vet vi at spesialundervisningen kommer i for liten grad, og den kommer definitivt altfor sent. Det er noe komiteen har vært tverrpolitisk enig om etter bl.a. å ha sett på hvordan man gjør dette i Finland. Det er for lite, og det kommer for sent. Kunnskapsministeren nevnte selv Ny GIV-prosjektet, det spesielle – nær sagt – stuntet som nå gjøres, som åpenbart er veldig bra, og som settes inn mot elever i 10. klasse som sliter. Men disse elevene har slitt lenge, sannsynligvis. Problemene oppstår ikke i siste halvår i 10. klasse, det er kanskje da de når sin topp. Det er for sent å sette inn tiltakene da, selv om det er bra at det gjøres, hvis alternativet var at det ikke ble gjort noe. Men det er jo da et paradoks at KS, som representerer alle skoleeierne i Norge, til komiteen for bare noen dager siden i en spesialhøring for KS var opptatt av å problematisere dette tiltaket fordi det strider mot opplæringslovens forbud mot å nivåinndele elever, og har tatt dette opp med statsråden og med departementet. Det må være ganske selvmotsigende at når regjeringen leter etter tiltak som skal virke, må de gi seg selv unntak fra sine egne lover og regler. Jeg mener at spesialundervisningen har for høy terskel, den kommer for sent, og den har betydning for gutter, som altså åpenbart er overrepresentert i disse statistikkene, også i frafallsstatistikken i videregående. Vi må ta et oppgjør med opplæringslovens dogmatiske syn på hvordan man skal dele inn elevene i grupper.