Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-11:
Representanten Høybråten har tatt opp et viktig spørsmål i sin interpellasjon i dag. Jeg må også berømme representanten for å ha holdt et særdeles godt innlegg. Jeg tror jeg var enig i alt som ble sagt, og det er jo ikke alltid jeg har vært det når jeg har hørt innlegg fra Kristelig Folkeparti om dette spørsmålet i denne salen i løpet av de siste årene. Jeg synes det som ble sagt her nå, var godt å høre. Jeg er jo selv i den situasjonen at jeg reiser mye rundt i landet i forbindelse med innspill til olje- og gassmeldingen, og en del av de referansene, de eksemplene, jeg bruker, er veldig like dem som representanten Høybråten her bruker. Slik sett er også det en inngang til debatten som jeg kjenner meg veldig godt igjen i. Økt utvinning er av stor betydning og har et fantastisk stort verdipotensial. I løpet av 40 år har petroleumsnæringen skapt verdier for godt over 7 000 mrd. kr, basert på dagens pengeverdi. Og når vi ser på dagens situasjon rundt om i Europa, er det ikke vanskelig å se hvilken betydning det har hatt med hensyn til hvor Norge står i dag. En viktig årsak til disse store inntektene har vært en effektiv utnyttelse av petroleumsressursene på norsk sokkel. Denne effektive utnyttelsen har kunnet skje ved teknologi og høy kompetanse i næringen, men også ved at aktørene på norsk sokkel har et lovverk som fokuserer på at øding av ressurser ikke tillates. På denne måten har vi fått til en kontinuerlig utvikling, slik at stadig mer komplekse prosjekter er gjennomførbare. Til tross for en høy utnyttelsesgrad vil over halvparten av oljen på norsk sokkel fortsatt bli liggende igjen med dagens planer, så potensialet på norsk sokkel for økt utvinning er derfor enormt når vi ser på det rent ressursmessig, men også når det gjelder det mer verdimessige. Dagens vedtatte planer gir en gjennomsnittlig utvinningsgrad på 46 pst. for olje og 70 pst. for gass. Til sammenligning antas den globale utvinningsgraden for olje å være på om lag 35 pst. Vi ser altså i Norge en større utvinningsgrad enn i andre land, men det betyr ikke at vi skal være tilfreds med det. Utvinningsgraden varierer fra felt til felt og er bl.a. avhengig av reservoaregenskaper, utvinningsstrategi og teknologiutvikling. En gjennomgang av reservoarene i feltene på norsk kontinentalsokkel viser at det er stor spredning i den beregnede utvinningsgraden, og beregningen av utvinningsgraden kan endre seg etter hvert som det innhentes ny informasjon om reservoaret. Utvikling av teknologi og endringer av strategiene for utvinningen vil også kunne forandre det estimerte utvinnbare volumet og dermed også utvinningsgraden. Reservoarkvaliteten varierer mye fra felt til felt, og det er naturlig med disse store variasjonene i utvinningsgraden. Samtidig vil jeg påpeke at investeringsbeslutninger knyttet til økt utvinning er krevende og komplekse. De gjenværende oljeressursene i feltene er teknisk utfordrende å utvinne, og har derfor store arbeids- og kostnadsressurser knyttet til seg. I tillegg er det viktig – og det er en forutsetning – at prosjekter som iverksettes, må ha en samfunnsøkonomisk lønnsomhet. Det er både en energikostnad og kostnader for øvrig knyttet til det å ta opp den siste prosenten, som vi må være trygge på at vi har et nøkternt forhold til. Utvinningsgraden på kontinentalsokkelen har utviklet seg over tid. Det skyldes bl.a. utstrakt bruk av vann- og/eller gassinjeksjon for å opprettholde reservoartrykket, det skyldes boring av langt flere brønner enn opprinnelig planlagt, det skyldes systematisk datainnsamling til bruk for bedre reservoarforståelse, og det skyldes fokusering på forskning og implementering av ny teknologi. Dette gjenspeiles også i reservevekst i forhold til opprinnelige anslag gitt i plan for utbygging og drift – PUD. Per 2010 har felt på norsk kontinentalsokkel i gjennomsnitt økt oljereservene med en faktor på om lag 1,62 i forhold til opprinnelig PUD-anslag. Petroleumsressursene er ikke-fornybare ressurser, og en rekke felt på norsk kontinentalsokkel nærmer seg halefase og nedstenging, som representanten Høybråten var inne på. For å få realisert potensialene i feltene må tiltak for økt utvinning implementeres før feltet er i den aller siste fasen av sin levetid. For feltene som allerede er over sin periode på platå, er det derfor en begrenset tid hvor teknologiske løsninger kan bli testet ut og implementert. Når feltet stenger ned, kan det også påvirke infrastrukturen i området. Det betyr at også tidsvinduet for leting og utvikling av funn i modne områder er begrenset. I tillegg er det viktig at vi får kontroll over kostnadene. Det høye kostnadsnivået vi har observert de siste årene, er med på å true investeringsbeslutningene knyttet til dette viktige spørsmålet. Petroleumsmyndighetene er en aktiv pådriver for å oppnå høyest mulig utvinning av feltene. Alle nye utbygginger blir nøye vurdert med sikte på høy utvinning og innfasing av andre, ofte mindre, felt. Vi spiller også en viktig rolle med aktivt å følge opp feltene i produksjonen. Historisk har myndighetene, i samarbeid med selskapene bidratt til at det er blitt truffet beslutninger som har økt utvinningen på de konkrete feltene. Men vi ønsker mer oppmerksomhet på disse områdene fra alle aktørene på norsk kontinentalsokkel. En fornyet innsats innen økt utvinning og fortsatt sterkt fokus på å påvise og å bygge ut nye ressurser, er viktig for å begrense fallet i oljeproduksjonen, som representanten Høybråten nevner, hvis ikke annet blir gjort framover. Og det vil naturligvis være et av temaene – faktisk et av hovedtemaene – i petroleumsmeldingen som vi nå jobber med. Når det gjelder det konkrete spørsmålet som ligger i representantens interpellasjon, vil jeg si følgende: Med bakgrunn i at det er så store verdier i samfunnet som vi her kan gå glipp av, og at det er et behov for å belyse de petroleumsfaglige problemstillingene innenfor økt utvinning i et sokkelperspektiv, vurderte jeg det tidligere i vinter som nødvendig å gjøre noe for å se på nettopp de mulighetene som representanten Høybråten skisserer. Jeg satte da ned en ekspertgruppe for økt utvinning. Det er en gruppe som består av ti personer med bred petroleumsfaglig kompetanse. Denne ekspertgruppen hadde sitt konstituerende møte i februar i 2010, og jeg har store forventninger til at denne ekspertgruppen vil komme opp med nettopp de gode forslagene som kan bidra til å fremme utvinningsgraden på norsk kontinentalsokkel. Utvalget skal identifisere hva som hindrer at samfunnsøkonomisk lønnsomme tiltak når det gjelder økt utvinning, ikke blir gjennomført i dag. De skal videre foreslå tiltak som kan fjerne de hindringene som blir identifisert, og ekspertgruppens arbeid skal være et vesentlig innspill med tanke på petroleumsmeldinga som Stortinget får til behandling.