Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2015-12-14:
Til den siste runden vil andre fra Arbeiderpartiet legge fram vårt syn på det, men jeg tror vi bare må ta inn over oss at når man går til det skrittet å kutte ikke 5 mill. kr, ikke 10 mill. kr, men flere titalls millioner kroner i første omgang for deretter å forsterke et kutt senere under en intensiv budsjettforhandling her i Stortinget – som er veldig uvanlig, i hvert fall de siste åtte–ti årene – vil det få konsekvenser. Jeg er ikke i dag i stand til å si i hvor stor grad og hvilke konsekvenser det vil få, men det er uheldig at Stortinget ikke har den informasjonen på bordet før man gjør de vedtakene. Vi finansierer og reverserer langt på vei det kuttet i vårt alternative opplegg, men det vil andre fra Arbeiderpartiet redegjøre for senere i dag. Jeg vil si først at det er veldig mye bra i helsebudsjettet Stortinget kommer til å vedta senere i kveld. Det er i Norge slik at vi heldigvis på tvers av partigrensene og regjeringskonstellasjonene er enige om veldig mye. Når vi samtidig er i den unike økonomiske situasjonen at vi både har økonomisk vekst, som bidrar i våre offentlige budsjetter, og har et oljefond der vi kan hente ut deler av avkastningen til nytte for gode formål i Norge, så vokser budsjettene og blir bedre fra år til år. Det gjør det også neste år. Jeg synes vi bør ha større ambisjoner enn at det bare skal gå bedre fra år til år. Man må altså måle politikken en regjering fører på ulike felt, også på helsefeltet, mot følgende forutsetninger: Man skal måles på det man lovet før valget for to år siden. Man skal måles på hvor mye penger man tør bruke i økonomien, og denne regjeringen har satt norgesrekord i bruk av oljepenger. Da mener jeg at i lys av dette er ikke helsedelen i budsjettet sterk nok. Det er andre satsinger som har forrang når regjeringen skal lage budsjettopplegg. Derfor kommer Arbeiderpartiet i dag til å fremme en rekke forslag, og vi har lagt fram omfattende forslag til forbedringer av helsebudsjettet i vårt alternative budsjett. Det kommer nok ikke til å bli vedtatt. Jeg skal likevel redegjøre for noen av de satsingene. For oss er det viktig at vi baserer helsepolitikken på at det som fremmer helse i Norge, først og fremst skjer utenfor sykehus og utenfor institusjoner, utenfor helsetjenesten. Det er hvordan samfunnet organiseres gjennom rettferdig fordeling, gjennom et inkluderende samfunn der alle blir sett, involvert, inkludert og har en meningsfull hverdag, at helse først og fremst skapes. I vårt alternative budsjett er det mange ting som bidrar til det, men på helsefeltet vil jeg trekke fram noen forebyggende elementer vi er stolte av, og mener skal forsterkes. Vi har forsøkt i mange år å få til en forsterket innsats overfor skolehelsetjenesten. Det har vi hatt mange diskusjoner om i Stortinget, og det har bidratt til at vi har kommet til den erkjennelse at det må øremerkede midler til for å bidra til et reelt løft her. Derfor foreslår vi nettopp det. Vi tror det er viktig at flere barn og ungdommer bevarer gleden ved å bevege seg og være i aktivitet lenger enn man klarer i dag. I dag er det nesten bom stopp for organisert idrett når man kommer opp i ungdomsskolen og ungdomsårene, og mange setter seg ned på rumpa. Derfor mener vi at flere barn, i denne sammenheng ungdommer, skal få tilbud om fysisk aktivitet hver dag i skolen. Derfor foreslår vi å gjeninnføre det. Vi foreslår også at vi skal gjeninnføre skolefrukten. Det er mer og mer omfattende dokumentasjon og forskning på at barn og unge som lærer seg å spise sunt og variert tidlig, får bedre helse når de blir voksne. Her er vi foreldre selvfølgelig viktigst, men skolen kan også bidra. Derfor foreslår vi det. I det hele tatt har vi en ganske omfattende satsing i vårt alternative budsjett på forebyggende arbeid, på lavterskeltilbud for barn og unges psykiske og fysiske helse, som er én av tre hovedsatsinger. Den andre hovedsatsingen er ikke i så sterk grad synliggjort på Helsedepartementets budsjettområde. Pleie- og omsorgstjenestene i kommunene, med særlig vekt på eldreomsorgen, synliggjøres først og fremst på Kommunaldepartementets budsjettområde. Vi er opptatt av at når eldre i framtiden blir flere og lever lenger, har de behov for flere tjenester og et mer sammensatt tilbud enn i dag. Det samme blir ressursene de eldste besitter, og vi mener at framtidens helse- og omsorgstilbud må handle om hva som skal til, hvordan vi kan legge til rette for at den enkelte kan ta i bruk ressursene de har, på ulike stadier i alderdommen i større grad enn i dag. Vi har hatt mange tankevirksomheter og mange prosjekter gående i Arbeiderpartiet etter at vi tapte valget i 2013. En av tingene vi har erkjent, er at tiltakene og virkemidlene vi hadde for å bygge ut eldreomsorgen i stor nok grad, ikke var tilstrekkelige. De var ikke dårlige, det var ikke helt svart og ingenting som skjedde. Snarere tvert imot: Mange flere – titusener – kompetente ansatte som bidrar i eldreomsorgen, ble ansatt under vår regjeringstid. Det ble også, selv om daværende opposisjon nektet å innse det, bygd veldig mange enerom, andre institusjonsplasser ble bygd om fra dobbeltrom, og noen ble pusset opp. Men det var ikke tilstrekkelig. Vi har også erkjent følgende: Det å bare snakke om å bygge plasser er ikke veldig moderne og framtidsrettet. Det er viktig, det må til, men vi tror at trykket i enda større grad enn i dag må legges på mer tjenesteinnovasjon, samarbeid med de ansatte for å bidra til å utvikle tjenestene der folk bor størstedelen av livet sitt, nemlig hjemme. Det skal ikke være slik at det er de ansatte som skal løpe raskere og raskere, men at utviklingen gjennom å ta i bruk ny teknologi og nye måter å organisere ting på kan bidra til at ansatte kan gjøre det de er best på, og at teknologi og hjelpemidler kan bidra til å ta over enkelte oppgaver og bidra til å hjelpe. Derfor mener vi at vår kommuneøkonomi, som er langt mer offensiv enn det regjeringen har klart å foreslå, og ligger over 3,5 mrd. kr over, åpenbart vil bidra til følgende: at vi kan ansette flere med rett kompetanse og nok tid. Ansatte i seg selv vil ikke løse framtidens omsorgsbehov. Til det er utfordringene for store, vi må ha flere tiltak. Det er helt åpenbart at det ikke er tilstrekkelig å se for seg at man kan gå inn i framtiden med den endrede demografiske utviklingen vi har, uten å ansette flere. Vi foreslår en ny tilskuddsordning for å få fart på utvikling og implementering av velferdsteknologi i mye større skala enn i dag. Det går over Helse- og omsorgsdepartementets budsjett. Vi foreslår å bygge ut demensomsorgen. Det er det mange som er enig i, men vi foreslår at det skal etableres en forpliktende opptrappingsplan for demensomsorgen, som bidrar til å realisere målene vi allerede har vedtatt her i Stortinget. Vi foreslår å satse på Den kulturelle spaserstokken og økt generasjonsperspektiv i frivillighetsarbeidet. Alt i alt en langt mer offensiv satsing enn det regjeringspartiene har, og sikkert får vedtatt, på pleie- og omsorgssiden i budsjettet. Når du blir alvorlig syk, mener vi at den beste behandlingen ved norske sykehus skal stå klar for deg, og du skal få behandling raskt. Derfor er vi helt sikre på at sykehusbudsjettet må styrkes i årene framover, og derfor foreslår vi også det i vårt alternative budsjett. Vi foreslår at vi skal oppfylle målene flere partier satte seg før valget i 2013, og er i rute med våre forslag og forbedringer på budsjettet om å nå vårt mål om 12 mrd. kr mer til sykehusene i løpet av denne stortingsperioden. Jeg skal kort beskrive hva vi ser for oss at de pengene kunne vært brukt til. Det handler dels om å få ned ventetider gjennom å etablere kveldsåpne poliklinikker og pilotprosjekter for ventetidsreduksjon. Det er vårt alternativ til fritt behandlingsvalg. Vi mener flere kompetente ansatte må tilsettes i sykehusene for å oppnå mer effektiv og forsvarlig drift. Det er for mange nyutdannede leger som går og venter på å ta i bruk kompetansen sin i sykehus, for så vidt også i kommunene. Derfor mener vi at flere turnusplasser skal opprettes. Vi foreslår økt forskning på persontilpasset medisin, økt bevilgning til arbeid med pasientsikkerhetsprogram og mange andre forslag som synliggjøringer av hvordan vårt sykehusbudsjett ville bidra til å realisere de målene vi tverrpolitisk står sammen om her i Stortinget. Det innser jeg at ikke kommer til å få flertall. Det synes jeg er synd, og det er det som gjør at jeg kommer tilbake til det jeg innledet med: Sykehusdebatten, helsedebatten i Norge, bør måles på hva vi har lovet, og hva slags økonomiske forutsetninger vi har til å gjennomføre det. Ingen annen regjering har vært i nærheten av å ha et økonomisk handlingsrom slik denne regjeringen har. Da er det forstemmende at man ikke er i nærheten av å klare å oppfylle løftene man selv har gitt f.eks. innen sykehus, og å se at veldig mange andre sektorer i samfunnet har fått langt større vekst i budsjettene sine enn det helsebudsjettet har fått. Med det tar jeg opp forslagene Arbeiderpartiet har fremmet, det vi har fremmet alene, og dem vi har fremmet sammen med andre.