Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-06-16:
Jeg vil også gi honnør til forslagstillerne for at de tar opp dette temaet, og for at de har gått så grundig inn i de sentrale problemstillingene på rusfeltet. I likhet med det de andre partiene har signalisert, kunne Høyre enkeltvis ha sluttet seg til noen av forslagene, men vi mener at det samlet sett er vanskelig å gi vår tilslutning til de ulike områdene nå, uten å ta stilling til helheten og de planer som faktisk er iverksatt. Men jeg oppfatter at det er bred enighet i Stortinget om at vi ønsker å forbedre rusomsorgen, selv om jeg også mener at Regjeringen har sviktet de rusavhengige i de årene de har hatt regjeringsmakt. Jeg må også si at representanten Fredriksen må ha vært ganske fraværende hvis han ikke har registrert det engasjementet som har vært for ruspolitikk disse årene. Antallet mennesker som rammes av rusproblemer, er svært mange – og når vi regner med alle foreldre, barn, venner og arbeidskolleger til dem som har et rusproblem, blir det ganske mange. Rusproblemer angår oss alle som medmennesker. For Høyres del er et bedre tilbud til rusavhengige og deres familier på toppen av vår prioriteringsliste, sammen med psykisk helsevern. Begrunnelsen er enkel – det er disse pasientene som trenger det mest. Målet er at mennesker med psykiske lidelser og rusproblemer skal oppleve at de får et tilbud fra verdens beste helse- og omsorgstjeneste. Samarbeidsregjeringen sørget for å doble antall plasser i legemiddelassistert rehabilitering. Vi utvidet tilbudet om lavterskel helsetjenester fra tilbud i åtte kommuner i 2001 til 38 kommuner i 2005. Bevilgningene til spesialisert, tverrfaglig behandling i helseforetakenes regi ble styrket, og det ble også etablert en egen tilskuddsordning for kommunale oppfølgingstiltak. Så det har skjedd en del også i de siste årene. Selv om det har vært en uttalt politisk målsetting å styrke tilbudet til rusavhengige og psykisk syke, er realiteten den at det har vært den somatiske helsetjenesten som klart har økt mest de siste årene. Det var Høyres helseminister Ansgar Gabrielsen som instruerte de regionale helseforetakene om at veksten i rusbehandling og psykisk helsevern skulle være sterkere enn i somatikken i 2005. Og for første gang i historien ser vi at dette ble en realitet, noe jeg har registrert at Stoltenberg-regjeringen har fulgt opp. Vi er ikke i mål. Vi mener, i likhet med de andre partiene, at en nasjonal forpliktende opptrappingsplan på dette området er helt nødvendig. Tiltakene i planen bør omfatte en styrking av forebyggings- og omsorgstiltakene, i tillegg til et bedre behandlingstilbud. Forebyggingstiltakene må bli mer målrettede, særlig overfor barn og unge som lever i familier som preges av rusproblemer og psykiske lidelser. Lavterskel helse- og omsorgstiltak må styrkes, slik at også personer som lever med rusavhengighet, kan få dekket grunnleggende behov for et hjem, et måltid og nødvendig helsehjelp. En opptrappingsplan for rusfeltet må sikre et balansert tilbud av legemiddelassistert rehabilitering og medikamentfrie behandlingstilbud. Selv om vi fortsatt har behov for flere plasser i LAR, er det avgjørende at vi nå sikrer oppfølging av pasienter i disse tiltakene. Den kommunale sosialtjenesten spiller en nøkkelrolle i dette arbeidet, og må ha tilstrekkelige ressurser til å følge opp brukerne med hensyn til sysselsetting, bolig og støttetiltak. Dessuten er det viktig å huske på at metadon og Subutex er alvorlig avhengighetsskapende preparater. Medikamentfrie behandlingstilbud bør derfor være førstevalget for de fleste pasienter. Det kan imidlertid se ut som om noen er i ferd med å gå fra den ene grøften til den andre – fra en holdning om at metadon er bannlyst, til en holdning om at dette er den eneste løsningen. Det som verre er, er helseministerens vurdering av heroinassistert rusbehandling. Avslutningsvis vil jeg understreke at alle i denne salen må ha ydmykhet i forhold til de spørsmålene vi nå diskuterer. Ruspolitikk inneholder mange dilemmaer, men først og fremst skal vi strekke ut en hånd til dem som har rusproblemer, og til deres familier – ikke støte ut, straffe eller fordømme.