Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2014-02-11:
Forslagsstiller Knag Fylkesnes har en spennende karakter. En persons karakter kan være sammensatt og interessant, og en persons karakter kan si ganske mye. Men i norsk skole snakker man ikke om karakterer på den måten. Karakterer gis kun som en vurdering av enkeltelevers prestasjoner. Jeg tror jeg skal være varsom med å sette en karakter på representanten Knag Fylkesnes. Jeg kunne gitt ham en 4-er, men hva betyr egentlig det? SV har fremmet et representantforslag om at det ikke skal kunne gis karakterer på barnetrinnet, og at det heller ikke skal kunne åpnes for forsøksordninger. Arbeiderpartiet er enig. Vi er imot karakterer i barneskolen fordi vi er tilhengere av en skole der elevene lærer mest mulig – en kunnskapsskole der elevene blir veiledet der og da, av dedikerte lærere, og ikke ut fra en halvårsvurdering, hvor elevene blir vurdert etter en skala fra 1 til 6. Arbeiderpartiet har en kunnskapsbasert tilnærming til dette. Godt over 70 pst. av de som utøver den pedagogiske virksomheten i skolen – altså lærerne – er imot karakterer i barneskolen. Også flere sentrale skoleforskere peker på at karakterer i barneskolen ikke virker læringsfremmende. Førsteamanuensis Åge Diseth ved Universitetet i Bergen sier at å gi karakterer i barneskolen strider imot forskning. Det gjør ungene oppmerksom på prestasjon istedenfor mestringsglede, og det er ingen forskning som tyder på at det er bra – tvert om. Det er også tydelige funn som viser at indre motivasjon for læring reduseres i overgangen mellom barneskole og ungdomsskole. Forsker Oddrun Samdal følger opp: «Gleden i seg selv gjør at de presterer. Karakterer kan virke hemmende i en slik læringsprosess.» Jeg elsker når ord som mestringsglede blir knyttet så sterkt opp mot prestasjoner og læring som det disse forskerne gjør. Det er jo det det handler om. Og jeg er overbevist om at en 3-er på diktaten ikke først og fremst bygger mestringsglede. Men det betyr ikke at vi skal ha en laber vurderingskultur i barneskolen, tvert om. Vi skal ha en god, helhetlig og tydelig vurderingskultur basert på det som vi vet funker, fordi målet alltid skal være mest mulig læringsfremmende tiltak i norsk skole. Petra skal vite hva hun konkret må gjøre for at kj-lyden skal falle på plass, Karsten skal få en tydelig tilbakemelding, slik at han selv kan få kontroll på eiendomspronomenene, og læreren skal ha tilstrekkelig kunnskap om Thorbjørns brøkregningskunnskaper, slik at hun kan hjelpe ham med å knekke koden. Jeg er enig med OECD når de sier nei til karakterer, men vil samtidig hevde at elevvurderingen bør styrkes på mellomtrinnet. Hvorfor kommer denne debatten opp? Jo, fordi regjeringspartiene Høyre og Fremskrittspartiet klart er for karakterer fra 5. klasse, samtidig som det nå er litt usikkert hva de egentlig mener. Man er for sånn rent program- og partimessig, men man skal ikke innføre karakterer nasjonalt. Man vil imidlertid tillate forsøk – det er jo bl.a. noen Høyre-styrte byer som er rimelig klare – men bare noen få forsøk, for man er jo imot, samtidig som man er for. Sluttpoenget blir ofte: Alt i alt er ikke dette med karakterer så utrolig viktig, det er det tross alt læreren som er. Dette er et eksempel på noe av det vi mener er diffuse overordnede skolepolitiske signaler fra posisjonspartiene. Arbeiderpartiet har i hvert fall bestemt seg. Vi er en sterk tilhenger av forsøksparagrafen. Det skal være rom for å forsøke gode ordninger som vi tror kan ta skolen i riktig retning. Men vi mener det er tilstrekkelig belyst at karakterer i barneskolen er mer til skade enn til gunst. Og da blir dette en debatt om noe litt mer enn kun å beskytte forsøksparagrafen. Vi er enige med lærerne. Vi støtter oss på forskningen. Karakterer i barneskolen er vi imot fordi det ikke fremmer læring, og læring er det ordet som skal være fremst i pannebrasken når vi snakker om å utvikle den gode skolen.