Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-04-02:
Det er en viktig sak om lærerutdanningen Stortinget skal behandle i dag. Det skjer ca. to år etter at vi fikk en omfattende NOKUT-evaluering om tilstanden i allmennlærerutdanningen i Norge. Når det gjelder arbeidet med saken, er det viktig for meg som saksordfører først å peke på de områdene hvor det er bred enighet i komiteen. Deretter skal jeg gå inn på de områdene hvor det er uenighet. Jeg synes det er viktig å vise hvor det er bred enighet. Jeg vil trekke fram seks punkter her. For det første er det bred enighet om at allmennlærerutdanningen skal få et todelt løp: et 1–7-løp, med en reformert klasselærer – for å bruke det uttrykket – og en faglærer i et 5–10-løp. Jeg synes det er positivt at denne differensieringen blir gjennomført, og at det er oppslutning om det. Dernest er det bred enighet i komiteen om å utvide pedagogikkfaget, slik at det blir et grundig fag, et fag som handler om pedagogikk og elevkunnskap. Det går inn på både prinsipper og praktiske forhold ved det å ha en jobb som lærer. Det er ulike syn i komiteen om dette skulle ha vært ført lenger, men i denne sammenheng vil jeg si at det er viktig at man vil styrke pedagogikkfaget på denne måten. Det er også bred enighet i komiteen om å innføre veiledning av lærere etter at de er utdannet. Det er ulike modeller for hvordan man skal gjøre det, men det er enighet om at dette er viktig og avgjørende. Jeg synes det er nødvendig å understreke at en samlet komité står for det. En samlet komité ønsker å rekruttere flere lærere, men her er det jo velkjent at det er en diskusjon om hvor sterkt det skal gjøres og hvor omfattende det skal gjøres. Men det skal rekrutteres, det er viktig, og komiteen slår det fast. Dernest er det også bred enighet i komiteen om å styrke kompetansekrav for det å undervise, det vil si kompetansekrav uansett hvilket fag det er. Det er lagt fram i meldingen, men så er det da igjen ulike syn på hvordan man skal gå videre med dette i nå-situasjonen. Jeg velger også å si at komiteen samlet er positiv til en sertifiseringsordning for lærere, men det er ulikt syn på hvordan man skal håndtere spørsmålet videre. Jeg vil komme tilbake til det når det gjelder Venstre. Når jeg starter med disse punktene, er det fordi at det er veldig viktig når Stortinget gjør noe så avgjørende som å diskutere en reform av en ny allmennlærerutdanning sju år etter at man gjorde det sist, å slå fast disse felles punktene, de tunge linjer i utdanningen, som det er enighet om. Det hører til normal dannelse og høflighet å si det jeg nå sier, men det er også sant: Jeg vil takke alle i komiteen for utmerket innsats og bidrag. Det har vært en god arbeidstone under arbeidet med saken. Vi har etter hvert lært oss hvordan vi kan omgås fredelig selv om det er klare meningsforskjeller. De ulike partiene vil selvsagt gjøre rede for sitt syn, og jeg vil også komme tilbake til det. Jeg vil da gjøre rede for det syn Venstre har, og som Venstre på mange punkter har felles med andre partier, men også delvis står alene om – og jeg skal gjøre det nå. For det første er det Venstres oppfatning at vi burde hatt ambisjoner som hadde brakt oss dit at vi hadde ønsket å innføre en femårig allmennlærerutdanning med et todelt løp etter en praktisk overgangsperiode. Den overgangsperioden Venstre står på, som vi også har felles med andre partier, er en periode på fem år fra nå av. Det er en periode som Universitets- og høgskolerådet sier klart er en realistisk periode, dersom staten eller myndighetene har vilje og praktisk politisk styrke til å gjennomføre det. I dette femårige løpet ønsker Venstre å bygge på de fire årene som den foreliggende stortingsmelding baserer seg på, men i det femte året vil vi legge inn mer praksis i tråd med den tenkning som ligger i meldingen. Vi vil innføre en mastergradsoppgave med de krav som den skal oppfylle etter forskriften om mastergrader. Og vi vil innføre et eget fag som styrker dannelseselementet i pedagogikkfaget, slik at vi vil styrke pedagogikkfaget med 20 studiepoeng, og disse 20 studiepoengene vil vi knytte til en kombinasjon av historie- og religionskunnskap. Vi tror at et slikt dannelseselement er svært viktig. Her er vi i den situasjon at Regjeringen har sagt at man skal sette ned en gruppe for å avgjøre om og eventuelt når det er hensiktsmessig å gjøre noe med en femårig utdanning. Så stortingsmeldingen og komitéarbeidet gir ikke mer klarhet i om det faktisk er Regjeringens hensikt og vilje å gjøre dette, og det synes jeg, på vegne av Venstre, er beklagelig. Jeg synes man kunne fastsatt et mål og så jobbet seg mot målet. Men her er det altså klar politisk uenighet. I hele denne stortingsperioden har Venstre hatt tre grunntemaer når det gjelder skolen og lærere. Det er en god grunnutdanning, og det behandler vi her i dag i forbindelse med denne meldingen om lærere i grunnskolen. Vi har vært opptatt av en systematisk videreutdanning for alle lærere i alle fag. Og vi har vært opptatt av bred rekruttering av lærere, fordi vi trenger det. Så har vi som parti også vært opptatt av at det skal være fagkrav for å undervise i alle fag. Her er det positivt å konstatere at det er enighet i forhold til Regjeringen, da Regjeringen ønsker en slik linje. Uenigheten ligger i om dette skal gjelde de lærere som er i skolen i dag. På dette punkt mener Venstre det er helt nødvendig at disse fagkravene også knyttes til lærere som er i skolen i dag, men da må man også gjøre det som vi, sammen med andre partier, står for: koble dette sammen med en systematisk videreutdanning. Det gjør at man over tid kan bygge opp kompetansen hos de lærerne som er der. Her er det en politisk uenighet mellom Venstre og regjeringspartiene. Vi vil at fagkravene også skal gjelde de lærerne som er i skolen i dag, og at de skal få en sjanse til å bli gode der de er, ved at de bygger på sin realkompetanse og får en videreutdanning som gir dem formalkompetansen. Nå er det slik at Venstre står for en linje vi er sammen med andre partier om, om å styrke opptakskravene i norsk og matematikk. Jeg vil også påpeke at jeg synes det er to mangler ved meldingen. Den ene mangelen er å se denne lærerutdanningen – altså grunnskolelærerutdanningen, som vi nå snakker om – i forhold til andre lærerutdanninger. Når man gjør reformgrepene i utdanningen, enten det skjer etter flertallslinjen, altså regjeringspartienes linje, som Kristelig Folkeparti på grunn av antallet år står sammen med Regjeringen om, eller mindretallets, ville det vært viktig å se dette i forhold til også andre lærerutdanninger. Derfor er det et samlet forslag fra alle partiene i opposisjonen om snarest mulig å få en oversikt over de ulike lærerutdanningsveiene, og jeg skal ikke komme nærmere inn på det nå. Det er også slik at klok seniorpolitikk er klok politikk, og det skulle vært mer av det, men jeg skal ikke markere det ytterligere. I forbindelse med meldingen har Venstre gått inn på å se på et dannelsesfag knyttet til historie- og religionskunnskap. Da man sist gjorde et kompromiss om lærerutdanningen – det var i 2002 – var det et kompromiss mellom Bondevik II-partiene, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, og Arbeiderpartiet og Senterpartiet. I det kompromisset ble det bygd inn 20 studiepoeng som gikk på religionskunnskap. Når vi skal lage en lærerutdanning for framtiden, er det Venstres oppfatning – og her har vi felles syn med Høyre og Fremskrittspartiet – at det er nødvendig å se religionskunnskapen bredere. Vi må se den i det dannelsesperspektiv hvor historie og religionskunnskap ses i en sammenheng. Det er to grunner til at det er viktig. Den ene grunnen er det flerkulturelle samfunnet som vi lever i. Vi må lære oss begrep slik at vi kan føre en ærlig og oppriktig dialog ut fra der vi står. Det er også slik at i en verden med en global økonomi og der vi ferdes på kryss og tvers, er det helt nødvendig at vi har en ballast som gjør at vi kan stå oppreist i møte med andre mennesker som kommer fra andre kulturer, slik at vi har begrep. Det har derfor vært et viktig poeng for oss å ta dette med. Jeg skal ikke gå nærmere inn på det, for jeg synes at denne markeringen av dannelsen er å forsterke pedagogikkfaget, men også å underbygge noe som må være et stort og viktig prosjekt. La meg si det nå, fordi lærerutdanningen skal underbygge og forsterke den norske offentlige fellesskolen, og den norske offentlige fellesskolen er et stort og viktig prosjekt fordi den er en møteplass for alle. Det er fortsatt slik i Norge at mennesker med svært ulik sosial bakgrunn, svært ulik økonomisk bakgrunn, velger å sende barna sine til den offentlige fellesskolen. Og det er min og Venstres oppriktige overbevisning at så lenge vi gjør denne skolen god, vil det fortsette å være slik. Den eneste måten vi kan gjøre den god på, er selvfølgelig å styrke alt det som har med skolens ledelse å gjøre, men det er også, og først og fremst, å styrke lærerne. Det var derfor jeg innledningsvis viste til hvor viktig denne meldingen om reform av allmennlærerutdanningen er, og hvor viktige de er, de synspunktene som nå kommer fram fra ulike partier. Det er her nøkkelen ligger til å ha en skole som inkluderer. Vi vet også gjennom forskning at det er kompetansenivået hos lærerne, sammen med en god ledelse av den enkelte skole, en god ledelse av skolen i kommunene og en vilje nasjonalt som gjør at man kan ha denne gode fellesskolen. I denne gode fellesskolen er det svært viktig at vi også kan se på dette forholdet som må være et norsk prosjekt: Hvordan klarer vi å omgås hverandre på en skikkelig, ordentlig og sivilisert måte når vi har ulike livssyn? Vi har alle de store verdensreligionene i vårt land. Hvordan gir vi ballasten for at vi skal klare dette på en måte som gjør at vi vedkjenner oss våre røtter og vår historie, men samtidig med åpent visir kan møtes i det store norske «vi», som er norske borgere, men med ulik bakgrunn og med ulik identitet og historie? Det å styrke dette elementet i en lærerutdanning har Venstre sett som nødvendig. Vi har det synet til felles med Høyre og Fremskrittspartiet, som vi har forslag sammen med, men det er også et syn som sterkt er fremmet av Kristelig Folkeparti i denne innstillingen. Så vil jeg avslutningsmessig vise til at vi støtter Regjeringen ved at vi ønsker en rammeplan for lærerutdanningen. Her bryter vi som samlet storting med Stjernø-utvalgets tilråinger. Det å ha en samlet plan for lærerutdanningen er svært viktig, og det er også svært viktig, slik vi som komité har lært, ved at vi fikk høre av landets største skoleeier, Astrid Søgnen på vegne av Oslo kommune, at man ikke engang er sikker på at utdanningsinstitusjonene i dag følger opp Kunnskapsløftet i de jobbene de skal gjøre. Så vil jeg til slutt ta opp en serie forslag, hvor Venstre enten er alene eller sammen med andre partier. Jeg tar da opp forslag nr. 1, på vegne av Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, forslagene nr. 2–7, på vegne av Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre, forslagene nr. 12 og 13, på vegne av Høyre og Venstre, og forslag nr. 18, på vegne av Venstre.