Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-03:
Jeg tror ikke at dette Dokument nr. 8-forslaget og den innstillingen vi nå behandler, fører fram til et paradigmeskifte når det gjelder kompetansehevingstiltak innenfor næringslivet. Jeg tror likevel at dette kan bli et lite skritt. Vi kan få til noe bevegelse på et viktig område. Men det er avhengig av at partene i næringslivet, både arbeidsgiversiden og arbeidstakersiden, fanger opp de signaler som vi nå prøver å gi, og at de sammen med departementet tar de utfordringene som vi har gitt dem gjennom denne innstillingen. Kompetansereformen var og er en viktig reform, og Stortinget har fått på plass det Stortinget har kunnet legge på plass. Vi har innført permisjonsbestemmelser. Vi har gitt de voksne rett til grunnskole og rett til videregående skole. Vi har løftet opp ikke minst det som går på realkompetanse, dvs. anerkjent at det finnes ulike måter å tilegne seg kunnskaper og ferdigheter på, ikke bare i den akademiske tradisjonen, men i en arbeidslivstradisjon. Man lærer i arbeidslivet, løfter det fram, og sier at realkompetanse skal ha betydning i forhold til formelle kompetansekrav. Dette har Stortinget lagt på plass. Alt dette er på plass, og dette er viktige deler av denne reformen. Vi er også i ferd med å avslutte et omfattende KUPP-prosjekt, som har gått over fire år, der en har utviklet arbeidsplassen som læringsarena, som på mange måter har vært det viktigste. Vi har brukt mange hundre millioner på akkurat dette og fått med oss masse kunnskap, masse erfaring, som nå skal implementeres og tas i bruk rundt om på norske arbeidsplasser. Det betinger, hvis vi skal lykkes videre, at partene i arbeidslivet nå tar den utfordringen som ligger her, og prøver ut ulike pilotprosjekt. Det som helt åpenbart har vært bøygen – det vet vi en god del om – er finansiering av livsopphold. Det har ikke vært gode nok finansieringsordninger for voksne mennesker slik at de kan ta utdanning, delta i kompetansehevingstiltak. For vi skal være klar over at det at vi har en høyt utdannet befolkning, med høy kompetanse og også spisskompetanse innenfor noen områder, men særlig et generelt høyt allment kunnskapsnivå, er vårt viktigste konkurransefortrinn i dette landet. Det må vi ta vare på, og det må vi utvikle videre. Det utvikler vi gjennom utdanning av de unge, men også ved at voksne hele tiden får mulighet til etterutdanning, til å delta i kompetansehevingstiltak, til å tilegne seg ny kompetanse. Det er det dette forslaget legger opp til, nemlig at voksne skal få denne muligheten. Min oppfordring nå er rett og slett at departementet går i en dialog og tar dette opp med de ulike bransjene – det finnes helt åpenbart bransjer der både arbeidsgiversiden og arbeidstakersiden er interessert i å prøve ut ulike modeller for kompetansehevingstiltak og finansiering av livsopphold – og finner fram til modeller, måter å organisere dette på, med basis i de erfaringene vi har fra Kompetanseutviklingsprogrammet, og legger til rette for finansiering hvis det er behov for det. I utgangspunktet ønsket vi i SV en trepartsfinansiering – å bygge et fond som kunne ligge der, som kunne brukes til kompetansehevingstiltak inn mot de ulike bransjene, og at det skulle finansieres av partene og av det offentlige. Vi innser at vi ikke får det til i denne omgang. Svaret blir da at man som et lite skritt går inn i forhold til enkeltbransjer og prøver å påvirke og delta i tiltak der. Det betinger også at hvis vi får i gang pilotprosjekter, greier å løfte opp slike prosjekter, så må staten også være villig til å gå inn med finansiering og støtte opp om dem. Da må man jo tilbake til Stortinget. Jeg regner derfor med at hvis vi får i gang den typen prosjekter, vil statsråden komme tilbake til Stortinget med forslag om bevilgning til ulike kompetanseutviklingstiltak rundt om i næringslivet.