trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Bakgrunnen for dette lovforslaget er EØS-komiteens beslutning nr. 97/2016 om å endre EØS-avtalens vedlegg XVI om offentlige innkjøp. Lovforslaget omhandler de tre såkalte anskaffelsesdirektivene, og de anses som EØS-relevante. Komiteens flertall, alle med unntak av SV, slutter seg til vurderingene som er gjort i proposisjonen, og flertallet tilrår at Stortinget samtykker til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 97/2016 av 29. april 2016. Saken er også blitt forelagt utenrikskomiteen, som har sluttet seg til innstillingen. Ellers viser jeg til innstillingen fra næringskomiteen i neste sak om offentlige anskaffelser.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Det er bred enighet om at offentlig sektor gjennom sine innkjøp kan være en viktig pådriver for innovasjon i næringslivet, noe også statsråden understreket i sitt innlegg. Et flertall i komiteen ber nå om en utredning av en ordning med en risikoavlastning. Det er noe som næringslivet etterspør, og NHO har foreslått en prøveordning rettet spesielt mot utfordringer innen helse og omsorg eller klima. Er statsråden enig med representanten Trellevik, som i sitt innlegg uttrykte at en risikoordning som den NHO og flertallet i komiteen ber om, nærmest vil være å oppfordre offentlig sektor til å skusle bort penger på drømmeslott og gjøre innovative innkjøp der skattebetalernes penger sløses bort?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Debatten viser at det er stor enighet på mange områder. Jeg må si jeg er veldig glad for at statsråden understreker, både i replikkordskiftet med representanten Syversen, og også nå i sitt siste innlegg, at hun vil gjøre det hun kan for å utnytte handlingsrommet overfor de ideelle, slik komiteen er opptatt av. Ellers vil jeg vise til representanten Ingrid Heggøs innlegg og det urimelige i påstanden om at den forrige regjeringen sov i timen. Det fikk Ingrid Heggø fram på en god måte. Og det urimelige ser vi helt klart også i dag gjennom denne behandlingen – at det er de rød-grønne partiene, sammen med Kristelig Folkeparti, som virkelig går lengst i å stille opp for de ideelle. Jeg er glad for Ove Trelleviks innspill om at de vil støtte oversendelse av forslag nr. 3, og det vil være riktig å ha forhåpninger sett ut fra den pressemeldingen som det tidligere har vært referert til av næringsminister Monica Mæland, om at heller ikke hun synes vi kan ha det på denne måten. Derfor forventer jeg at ministeren følger opp det oversendelsesforslaget på en god måte. Til slutt: Takk for debatten. Jeg mener Stortinget med denne innstillingen i dag legger et godt grunnlag for gode offentlige anskaffelser framover.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-06-09:
Jeg vil bare si at neste sak er oppfølging av disse direktivene, og det er velkjent at SV er imot EØS og EU og alt sammen. Men hele komiteen har forberedt seg på at vi tar debatten rundt det som er regjeringens oppfølging, og det er i neste sak. Jeg ville bare gjøre oppmerksom på det. Det er derfor ingen andre tar ordet i denne saken.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-06-09:
460 mrd. kr i årlige innkjøp er en enorm drivkraft i samfunnet. Vi må heller ikke glemme at det er tusenvis av enkeltindivider som har ansvar for å forestå de innkjøpene. Da er det grenser for hvor mange målsettinger og hvor mange krav man faktisk kan bygge inn. Vi må heller ikke glemme at vi faktisk ønsker forenkling. Vi ønsker en effektiv utnyttelse av samfunnets ressurser, og vi ønsker like vilkår for dem som er ute i markedet. Jeg synes regjeringen har gjort en veldig god jobb, selv om komiteen har plusset på en del målsettinger slik at forenklingsmålsettingen ikke helt ble nådd. Men så litt til hvorfor jeg tok ordet: Vi vet alle at Kristelig Folkeparti har en genuin interesse av ideelle organisasjoner, men Arbeiderpartiets og Senterpartiets krokodilletårer trenger vi egentlig ikke, for det er som representanten Hans Olav Syversen sa: Man sov i åtte år i regjering og fulgte ikke med på hva EU gjorde, slik at vi gikk glipp av mulighetene som en tidlig aksjon hadde gitt. Det som er realiteten ute, er jo at dette blir brukt – innkjøpsreglementet blir brukt til å påføre skattebetalerne ekstra kostnader i form av at man tar det tilbake til offentlig drift og prøver å skvise ut private. Jeg reagerer på måten ordet «profitt» blir brukt på i debatten, og jeg reagerer særlig på Toppes beskrivelse av at man skal vekk fra konkurranseideologien. Jeg synes regjeringserklæringen er aldeles strålende. Vi burde bedømme dette etter hva slags kundetilfredshet det er. Hvem produserer de beste tjenestene etter de krav som samfunnet stiller? Hvem er det som har den største ansattetilfredsheten? Jeg synes det er veldig vanskelig å se at de private skiller seg ut, selv om de har et overskudd. Vi skal faktisk huske at overskudd og konkurranse er den største drivkraften for innovasjon, nyskaping og det vi alle ønsker – forbedring av de tjenestene som samfunnet etterspør. Det er jo det vi ønsker med å drive fram konkurranse. Når Senterpartiet så tydelig går imot konkurranse som virkemiddel i økonomien, er jeg veldig fornøyd med at vi er på en helt annen plattform. Det er et tydelig skille mellom opposisjonen og regjeringen, men jeg synes vi har klart å få igjennom nye anbudsregler på en god måte, og jeg håper de forskriftene som skal utvikles, blir utarbeidet slik at samfunnets ressurser blir brukt mest mulig effektivt.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2016-06-09:
Jeg skal gjøre det ganske kort, men jeg kunne ikke la det stå at Høyre ønsker å svekke de ideelle. Vi har stor tillit til de ideelle. Vi tror de har en sterk konkurransekraft, og vi ønsker å gi like vilkår til aktører, og at samfunnets ressurser skal brukes på en optimal måte. Det er noe helt annet. Så vi har en sterk tillit til de ideelle organisasjonene og tror de har stor konkurransekraft. Så satte vi pris på Lundteigens selverkjennelse. Den syntes jeg var ærlig, og det skal man ta seg råd til å være en gang iblant, men det stilte representanten Heggøs innlegg i et underlig lys. Til det vil jeg bare si at det hjelper ikke å dra med seg et helt fotballag ned til Brussel hvis man kommer dit dagen etter at kampen sto. Da har man tapt, og det var det som skjedde under forrige regjering.
Ove Trellevik (Høyre), 2016-06-09:
Det vart fremja eit forslag om at mindretalsforslag nr. 3 skulle gjerast om til eit vanleg oversendingsforslag. Høgre og Framstegspartiet kan stilla seg bak akkurat det, at det vert gjort om til eit oversendingsforslag. Det var ikkje mange poeng som kom fram når det gjaldt akkurat den saka i dag, om at reglane for offentlege innkjøp skulle spegla særnorske miljøkrav. Det vart nemnt frå SV at det var nokre stålleverandørar i Nord-Noreg, og Arbeidarpartiet nemnde nokre kumlokk. Eg er heilt overtydd om at med § 5 i den nye loven, som viser til at ein skal ta både klimaomsyn, miljøomsyn og omsyn til menneskerettar når ein skal gjera offentlege innkjøp, vil innkjøparar som sit med dette ansvaret, vera i stand til å laga gode konkurransegrunnlag som gjer at norske leverandørar på dette området som har konkurranse frå Kina, klarar å vera med i konkurransen så lenge som mogleg. Når det gjeld innlegget til Line Henriette Hjemdal frå Kristeleg Folkeparti, vil eg berre presisera at det er ingen fleirtalsmerknader frå komiteen som peikar på at me skal bryta noko EØS-regelverk. Det sa ho heller ikkje, men eg vil berre presisera det. Det er iallfall ikkje sånn eg oppfattar det me har jobba med i komiteen, at det skal bryta noko regelverk. Ho sa det heller ikkje, men det kan kanskje tolkast som at ho ønskjer å gå veldig langt. Det ønskjer for så vidt heile komiteen, og representanten Syversen følgde opp her i ein interpellasjonsdebatt og spurde om det fanst politisk vilje i tillegg til den juridiske viljen. Eg oppfattar at heile komiteen er samla i ein politisk vilje om at me på ein god måte skal utnytta nettopp EØS-regelverket på dette området, for å sikra ideelle vilkår på ein best mogleg måte.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Det er godt å høre at statsråden og regjeringen vil legge til rette for ideell sektor, og som statsråden selv sa, bruke handlingsrommet som ligger innenfor EØS. Ja, de ideelle har stor kompetanse, de har drevet lenge, de er med på å gi mangfold til brukerne, og de er med på å gi kvalitative tjenester. Stortinget vil senere i dag vedta en egen lovparagraf. Så blir det en forskrift som statsråden og regjeringen skal utarbeide om helse- og sosialtjenester. Men komiteen er også opptatt av at det er behov for gode og detaljerte veiledere som beskriver handlingsrommet og de ulike innkjøpsstrategiene. Jeg tror nok jeg vil si at det er hastverk også med dette for å få den tryggheten som dette området nå trenger. Når vil statsråden kunne si at veilederne er på plass?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
I dag er det slik at vi kan reservere kontrakter til ideelle aktører innenfor helse- og sosialområdet. En samlet komité sier at det vil være samfunnsmessig hensiktsmessig at det åpnes opp for at denne reservasjonsmuligheten videreføres – at den muligheten vi har til reservasjon i dag, videreføres – og ber om at dette gjennomføres i anskaffelsesforskriften innenfor EØS-avtalen. Det kan skje på tre måter, sier komiteen videre: gjennom åpne anbudsrunder, ved å reservere kontrakter for ideelle aktør på visse angitte vilkår og om ønskelig ta i bruk samarbeidsmodeller som også benyttes i EU. Representanten Trellevik har ikke kjent meg i hele mitt politiske liv, men det skal ikke være tvil fra denne talerstol om at jeg aldri har sagt nei til EU, jeg har aldri sagt ja til EU, men jeg har stått på EØS-linjen. Fra jeg var ungdomspolitiker og fram til i dag, har jeg trodd på det, og jeg tror på den løsningen som Norge har med vårt forhold til EU. Jeg skal ikke si at representanten Syversen og jeg har samme EU-standpunkt, men at det vi driver med i dag, er innenfor EØS-retten, innenfor EØS-rammen, det er det ikke tvil om. Det er et handlingsrom som vi står for, og som vi skal jobbe for. Så til våre trehjulssyklere, som går på om det skal være offentlige anbud for innkjøp under 100 000 kr. Nei, et Google-søk er ingen etterprøvbarhet, men et Google-søk er vel det som flertallet i Forenklingsutvalget sier når de understreker at det likevel vil være fornuftig å foreta en sondering av markedet også ved mindre anskaffelser – og det er 100 000-kronersgrensen vi snakker om. En dokumentasjon eller etterprøvbarhet er denne kvitteringen, gjerne fra Felleskjøpet, på en sykkel som sikkert bare koster 400 kr. Den etterprøvbarheten holder. Det er slik det er i dag, det fungerer, og det burde også fungere i framtiden med hensyn til de utfordringene vi står overfor når vi skal bruke offentlige midler på en effektiv måte.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Vi behandler nå et representantforslag der det bes om at man utarbeider en strategiplan med tiltak som sikrer at selskap med statlige eierandeler etterlever eierskapsmeldingen, og også at man sikrer størst mulig grad av åpenhet knyttet til pengestrømmer og skatt. Utgangspunktet for denne debatten, men også når det gjelder offentlig eierskap, er Meld. St. 27 for 2013–2014, Et mangfoldig og verdiskapende eierskap, som legger rammene for statlig eierskap og eierskapsutøvelse. Statlige eiere skal følges opp via en eierdialog med styrene. Komiteen understreker i innstillingen at det er viktig med en god dialog med styrene. Videre sier komiteen at selskap der staten er eier, har et ekstra ansvar for å ha en forretningsførsel som er i tråd med gjeldende lover og regler, men også i tråd med øvrige etiske rammer i det norske samfunn. Det er en klar forventning fra komiteen at det samfunnsansvaret som vi alle har, også der vi har statlig eierskap, er grundig forankret i selskapene der staten er inne. Videre sier et flertall i komiteen at staten ikke har fullt og helt eierskap i alle selskaper, egentlig i ganske få av de selskapene vi er inne i, og da er det andre regler som gjelder. Statlige eierskapsprinsipper og børsregler må gjelde. Det er jo slik at det er en forutsetning at alle eiere får tilgang til sensitiv informasjon samtidig, og dermed støtter ikke flertallet i komiteen at man lager en strategi med ulike tiltak som eksplisitt er for oss som statlige eiere. Videre understreker et flertall at styrerepresentantene har et personlig ansvar for å utvikle selskapet til det beste og ivareta aksjonærenes interesser – da alle interesser – og dermed taler det mot en strategiplan med tiltak. Det er en samlet komité som sier at det er en selvfølge at det som er vedtatt i denne sal, i eierskapsmeldingen eller i andre meldinger, følges opp både av regjeringen og av styrene i selskapet. En samlet komité sier også at hvis man ikke etterlever det som er sagt fra denne sal, eller i regjering, bør eierne av våre statlige selskaper fortelle det til sine eiere, som i denne omgang da er staten og regjeringen. Jeg regner med at de forskjellige partiene tar opp sine enkeltforslag. Jeg tar opp de forslagene som Kristelig Folkeparti er med på, og lar min kollega fra SV argumentere for.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-06-09:
Mange, f.eks. kommuner, er opptatt av å bruke lokalt næringsliv. Komiteen har omtalt dette med «underhåndsbud». Mitt spørsmål til statsråden er: I en situasjon der en kommune skal føre opp et bygg, kanskje koster det 3, 4, 5 mill. kr, og spør fire lokale entreprenører om å levere inn tilbud – mener da statsråden at hensynet til konkurransen er ivaretatt, og at dette kan være en god måte å løse det på, framfor å ha en nasjonal kunngjøringsplikt?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-06-09:
Senterpartiet er begeistret for at staten er en stor eier i viktige norske selskap. Det er et viktig redskap for å trygge det norske eierskapet. Jeg vil også tro at statsråden setter pris på å få lov til å diskutere statlig eierskap med næringskomiteens medlemmer, og ikke bare med kontroll- og konstitusjonskomiteens medlemmer. Det er viktig at vi i eierskapspolitikken legger til grunn eierskapsmeldingen og de ti prinsippene for statlig eierskapsutøvelse. Det er selvsagt også viktig med åpenhet om pengestrømmer og skatt. En bør etterstrebe mest mulig åpenhet på alle områder. Så til de prinsippene som gjelder: Jeg mener det er viktig å ha selvtillit i møte med eierskapsprinsipper. Det mener jeg betyr at en må kunne diskutere statlig eierskap og ha en offentlig debatt om det, uten at en til enhver tid kommer trekkende med å si at det er i strid med eierskapspolitikken og eierskapsprinsippene. Det vil også si at en må erkjenne at disse prinsippene ikke er hugget i stein, og at de endrer seg over tid. Jeg opplever at den statlige eierskapspolitikken er i konstant utvikling, og at den utvikler seg dag for dag. Samfunnet endrer seg, oppfølgingen endrer seg. Jeg forstår selvsagt at regjeringspartiene da har behov for å si at ting er bedre nå enn de var under åtte rød-grønne år. Det er et munnhell som det virker som om går på autopilot. Jeg mener at dette har vært en naturlig utvikling. Til de konkrete forslagene som Senterpartiet ikke vil støtte i denne saken: Jeg vil gi en kort begrunnelse for hvorfor vi ikke gjør det. Det ene er at vi mener at det som ligger i Arbeiderpartiets forslag, skal følges opp, og det kan gjøres uten å legge fram en egen strategi. Når det gjelder forslag nr. 2, fra Kristelig Folkeparti og SV, synes jeg det er underlig at regjeringen skal påse seg selv. Å påse er jo noe en ofte gjør med andre. Videre mener jeg at det som ligger i forslaget, er for mildt – at uetisk skattepraksis og skatteunndragelse bare er et punkt som skal følges opp i eierskapsdialogen. Det er nok slik at særlig i situasjoner hvor det foreligger skatteunndragelse av et visst omfang, og det er kjent for selskapet, så er vi kommet forbi stadiet for dialog. Det samme gjelder for forslag nr. 3: Det slår fast en selvfølgelighet og noe som en forventer at statsråden i sin eieroppfølging følger opp videre. Men jeg mener det er en viktig diskusjon. Det har vært en prosess i komiteen, og det vil helt sikkert dukke opp nye dårlige saker der staten er involvert som eier. De må vi håndtere. Det avgjørende er at en lærer av dem, slik at framtidig eierskapspolitikk blir bedre enn gårsdagens.
Pål Farstad (Venstre), 2016-06-09:
Jeg brukte mye av mitt hovedinnlegg på innovasjon og nytenkning når det gjelder lov om offentlige anskaffelser. Jeg tar ordet først og fremst på grunn av en utfordring fra representanten Lundteigen. Det kan overhodet ikke være tvil om at det for Venstre har vært viktig å sikre størst mulig handlingsrom for ideell sektor. Derfor har vi i forhandlingene bidratt til å få på plass gode merknader for ideell sektor. Blant annet har vi lagt til grunn at regjeringen må strekke seg så langt det overhodet er mulig for betingelser som er en fordel for ideell sektor. Det har jeg også forventninger til etter den debatten som vi har hatt i dag – en god debatt. Ikke minst synes jeg at det er gode toner fra næringsministeren knyttet til den utfordringen som ligger i å dra dette så langt som mulig innenfor regelverket. Avslutningsvis: Dette handler også om den gode prosessen som har vært i komiteen. Kristelig Folkeparti har vært en sterk pådriver knyttet til ideell sektor og til det som vi nå har kommet fram til i komiteen. Det har bidratt til at man har trukket dette nærmere sentrum enn det som lå i det næringskomiteen fikk på bordet. Det hører hjemme i vurderingen av dette. Så får andre partier være så misfornøyd man vil med både Venstre og andre partier her, men for oss og for meg har det vært meget viktig å tenke mulighetsrommet for ideell sektor i en helhet når vi har behandlet saken i komiteen.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-09:
Først: Jeg mener at regjeringen nå går mye lenger med det nye regelverket enn det vi har per i dag, i å få innovative anskaffelser, nettopp fordi en dialog mellom den som kjøper, og den som leverer, vil kunne bidra til innovasjon, bl.a. Så kommer det jo helt an på hvordan man legger opp en slik ordning, og derfor er jeg glad for at flertallet ber om en utredning av dette. Det er slik at vi har ordninger i dag. Vi har et nasjonalt leverandørutviklingsprosjekt, som denne regjeringen faktisk har – med forbehold – tredoblet, tror jeg, siden vi kom i regjering, fordi vi mener at det er viktig å bidra gjennom samarbeid. Dette er et samarbeid mellom NHO, KS og Difi for å utvikle gode prosjekter, og det ser vi gode resultater av. Det er én ordning. I revidert, som skal vedtas neste uke, ligger det inne 65 mill. kr i en incentivordning til fylkene når de skal innhente anbud på ferger, for å få fram miljøteknologiordninger. Så det fins ordninger som det er mulig å innrette, men det generelt å legge inn en risikoavlastning eller generelt pålegge staten å betale for feil f.eks. i kommunene, tror jeg kan bli veldig krevende.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-09:
For det første har jeg lyst til å si at jeg opplever at vi er felles, alle i denne sal, om ønsket om å kunne ha fortsatt den reservasjonen som vi i dag har for de ideelle og de ideelles plass innenfor dette feltet. Det er også min oppfatning at hvis tidligere regjeringer hadde gjort jobben sin, hadde vi kanskje unngått å stå i den situasjonen vi er i nå, for når man kom på at dette var noe man var opptatt av, var faktisk toget i EU gått. Det beklager jeg. Men når vi nå er i den situasjonen, må vi forholde oss til det handlingsrommet vi har. Vi blir nå bedt om å innhente en ny ekstern juridisk utredning av det. Det skal vi gjøre så fort vi kan, og så må vi veilede på bakgrunn av det. Vi må altså gi råd og veiledning basert på det vi mener er juridisk riktig. Dette er ikke politikk, det er jus, og vi må forholde oss til det av hensyn til de ideelle, og ikke minst av hensyn til alle dem som skal forholde seg til dette regelverket. Så dette skal vi gjøre så fort vi kan. Dette regelverket må vi få på plass, og vi må få det ut i systemene til dem som bruker det.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-09:
Jeg er glad for at denne regjeringen nå gjør miljø til et skal-krav i loven. Innkjøpere skal altså sette miljøkrav i sine innkjøp, og så skal KOFA faktisk kunne vurdere om de har forholdt seg til de reglene som er. Vi innfører et skal-krav knyttet til dette, som alle innkjøpere må forholde seg til – og vi opplever at innkjøperne etter beste evne forsøker å forholde seg til regelverket – og så gjeninnfører vi KOFAs anledning til å gi overtredelsesgebyr hvis det er brudd på reglene. Det er viktig å ha som en preventiv effekt.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-09:
Jeg er for mest mulig konkurranse, og det er en grunn til at vi har kunngjøringsplikt. Det er nettopp for å bidra til konkurranse på likest mulig vilkår. Så jeg oppfordrer til – og jeg har stor tillit til – at kommunene eller andre innkjøpere forholder seg til de reglene som gjelder, og kunngjør når det blir krav om det.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-09:
På vegne av alle innkjøpere i dette landet tror jeg ikke jeg skal garantere noe annet enn å oppfordre til at man følger loven Stortinget nå vedtar, hvor det skal tas miljøhensyn. Dette med å speile norske miljøkrav og motivet for det er selvfølgelig godt, men det er ganske vanskelig å tenke seg at det skulle medføre et forenklet regelverk. Det vil jo forutsette at alle innkjøpere i Norge kjenner alle lover og regler, alle avgifter som gjelder for kjøpet de skal gjøre. Dette kan være veldig, veldig krevende, og derfor tror jeg det vi lander på her, å stille miljøkrav som en del av innkjøpet som skal vurderes, er riktig og viktig.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-09:
Da vi tiltrådte i regjering, var det første vi gjorde, å reise til Brussel for å forsøke å beholde reservasjonsretten. Det toget var altså gått, den jobben var ikke gjort godt nok av dem som satt før oss. Det andre vi gjorde, var å innhente en ekstern, juridisk betenkning for å finne ut av nettopp hvor handlingsrommet er. Det er den jobben jeg oppfatter at den svenske ministeren nå gjør. Vi gjorde den for en tid tilbake. Så oppfatter jeg også nå at Stortinget ber oss innhente enda en vurdering. Det skal vi gjøre. Når noen ber meg bekrefte at vi vil bruke handlingsrommet, er svaret på det: Ja, det vil vi innenfor det EØS-retten tillater. Vi vil ikke gjøre noen en tjeneste hvis vi utfordrer jussen. Det vil ikke være bra for Norge, det vil ikke være bra for de ideelle, men mest komplisert blir det for alle innkjøperne som skal få et regelverk vi sier utfordrer den retten. Men vi skal gjøre det vi kan for å finne best mulig rammebetingelser for de ideelle.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-09:
Takk for en god debatt så langt. Det har vært et stort engasjement, både for innovasjon og miljø – det er bra. Da er det fristende for meg å minne om at forenkling var en hovedmålsetting – til det beste både for dem som kjøper og dem som leverer. Jeg ble utfordret om de ideelle og ser at representanter fra Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV nå har fått et stort engasjement for de ideelle. Det synes jeg er bra. Vi har fra vår side tenkt å jobbe videre, og representanten Syversen utfordret meg på hvordan vi skal gjøre det. Da er det slik at det i det nye regelverket i de nye direktivene er en snever reservasjonsadgang. Den skal evalueres innen 2019. Den prosessen skal vi være aktive i. Vi skal bidra med hva som er det norske synspunktet på dette, og argumentere for en utvidelse. Det er sånn at vi i forbindelse med foreleggelsessaker for EØS-domstolen, såkalte prejudisielle saker, fremmer norsk syn. Det er om å gjøre å være i forkant av regelutviklingen, eller i hvert fall samtidig med den, for å kunne gjøre vårt syn gjeldende. Jeg blir også utfordret om lærlinger. Hvor skal vi ikke ha lærlinger? Da vil mitt enkle svar være: Vi mener vi skal ha lærlinger på de fleste kontrakter. Det er ikke lett å se for seg hvilke kontrakter hvor vi ikke skal kreve lærlinger. Det er behov for lærlinger innenfor de kjente fagene som bygg- og anleggsarbeid etc. Men det er jo sånn at vi i departementene har lærlinger. Man har lærlinger i dag innen en rekke sektorer hvor man ikke hadde det for få år siden. Vårt utgangspunkt for forskriftsarbeidet er å finne ut hvor man ikke trenger å ha det, sånn at vi skal gjøre det enklest mulig for dem å levere og sørge for at de har på plass lærlinger når de ønsker å levere til det offentlige.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-09:
Det er i hvert fall tre hovedutfordringer. Det ene er at vi skal være profesjonelle eiere. Selskaper hvor staten er på eiersiden, skal ha de samme regler å forholde seg til som andre selskaper, altså like regler for statlige som for privateide selskaper. For det andre er det ikke slik at vi er aleneeiere i selskapene, og for det tredje ønsker vi like konkurransevilkår internasjonalt. Vi ønsker ikke at selskapene skal rømme Norge fordi vi har særnorske krav. Det er mange grunner til at vi ikke skal underlegges andre regler enn det andre land og private selskaper har, men det betyr ikke at vi ikke jobber aktivt med det. Vi er tydelige på hva vi forventer av selskaper hvor staten er på eiersiden, om hvordan de opptrer når det gjelder åpenhet om pengestrømmer og om det å inngå selskapsstrukturer i land som vi ikke har skatteavtaler med. Eierskapsmeldingen er mer enn tydelig på hva våre forventninger er, og det følger vi aktivt opp.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Eg vil starta med å referera frå ei pressemelding, den 13. mai, frå næringsministeren: «Vi hører stadig eksempler på at det blir stilt få eller dårlige miljøkrav i offentlige kontrakter, og at seriøse leverandører med miljøvennlige produkter blir forbigått av konkurrenter med mindre miljøvennlige produkter. Slik kan vi ikke ha det, sier næringsminister Monica Mæland.» Spørsmålet mitt er veldig enkelt og greitt: Kva tiltak vil ministeren koma med for å sikra at seriøse leverandørar med miljøvennlege produkt ikkje vert forbigått?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Aller fyrst vil eg slutta meg til rosen som saksordføraren har fått for svært godt og grundig arbeid. Det er vel fortent. Det offentlege kjøper varer og tenester for om lag 460 mrd. kr årleg. Då seier det seg sjølv at det offentlege er ein stor og viktig kunde for norsk næringsliv. Komiteen landa på at innkjøpa ikkje berre skal vera effektive, men også samfunnstenlege. No vert dette teke inn i lovas formålsparagraf, for å understreka at innkjøparane også skal vareta viktige samfunnsbehov. Innstillinga balanserar også omsynet til forenkling og viktige samfunnsomsyn, som f.eks. innovasjon, konkurranse og miljø. Det vert òg lovfesta ei ny miljøføresegn som skal bidra til å styrkja klima- og miljøomsyna i offentlege innkjøp. Noreg har særnorske, strenge miljøkrav, og det er nettopp difor industrien vår ligg i fremste rekkje når det gjeld teknologiutvikling, omstilling og miljøvennlege løysingar. Løysinga ligg ikkje i å ta bort desse særkrava. Difor er eg glad for at fleirtalet i komiteen – Arbeidarpartiet, Kristeleg Folkeparti, Venstre, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti – understrekar i innstillinga at der norske bedrifter er pålagde særskilte miljøkrav, bør dette òg takast omsyn til i miljøkrava som vert stilte av det offentlege når dei skal kjøpa varer eller tenester – dette for å hindra at våre verksemder vert utkonkurrerte av leverandørar som kanskje er billigare, men som ikkje har same miljøprofil. Dette er noko som spesielt norsk industri har vore oppteken av, og som fleirtalet i Stortinget støttar. Eit eksempel her er innkjøp av kumlokk til E134 – frå Kina i staden for frå Ulefoss. Det er ikkje mykje miljøvennleg. Forholdet til ideell sektor er viktig for Arbeidarpartiet. Den usikkerheita lovforslaget til regjeringa skapte kring vilkåra til dei ideelle, er no parkert. Då framlegget frå regjeringa kom, sende NHO Service ut eit medlemsbrev der dei jubla over at dei ideelle heretter måtte konkurrera på like vilkår med kommersielle aktørar innan helse og omsorg. Dette har Stortinget endra på. Ein samla komité slår fast at handlingsrommet i EØS-regelverket skal utnyttast på dette feltet. Eit viktig grep for å forenkla er at regjeringa skal auke den nasjonale terskelverdien på 500 000 kr, slik at færre kontraktar kjem inn under prosedyrereglar. Det er også viktig at Noreg fylgjer EU og vil leggja til rette for oppsplitting av kontraktar, slik at små og mellomstore bedrifter skal kunna konkurrera også om store prosjekt. Som avslutning vil eg trekkja fram at det er særleg viktig at forsvarsinnkjøp framleis skal kunna verta haldne utanfor lova.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Ingen må vera i tvil om at vi i Arbeidarpartiet er opptekne av ideell sektor, og det engasjementet er ikkje av ny dato, noko det kjem fram påstandar om her. Det er berre å sjå på alle dei innlegga som arbeidarpartirepresentantane har hatt i salen i dag, alle saman har nemnt den ideelle sektoren. At Kristeleg Folkeparti òg er oppteke av dette, vil eg seia er heva over all tvil – frå mi side i alle fall. Det stemmer i det heile ikkje at den førre regjeringa sov i timen. Det kan næringsminister Mæland få stadfesta frå sitt eige departement. Den førre regjeringa jobba mykje med dette saman med dei frivillige. Den politiske leiinga i departementet drog til Brussel saman med dei ideelle aktørane. Dåverande statsråd Rigmor Aasrud var sjølv i Brussel fleire gonger for å fortelja kor viktig nettopp dette er for Noreg. Derimot må vi erkjenna at statsråd Monica Mæland ikkje har vore heilt villig til å bruka handlingsrommet som Sejersted-rapporten har vist oss. Men eg skal ikkje forlengja debatten i dag inn i det uendelege, så eg vil berre seia at det er bra at ministeren no signaliserer ein større vilje til å gjera dette. Det er nok den einaste og største nyheita som har kome fram her i dag.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Denne saka omhandlar eit forslag frå Arbeidarpartiet om ein strategi med tiltak som skal sikra at selskap med statleg eigardel etterlever eigarskapsmeldinga, og sikra størst mogleg grad av openheit knytt til pengestraumar og skatt. Utgangspunktet for saka er avsløringar i dei såkalla Panama Papers, der det kom fram at DNB har medverka til at kundar har oppretta postboksselskap i skatteparadis. Aftenposten skreiv den 3. april at DNB Luxembourg hadde lagt til rette for at kundane skulle kunna skjula pengane sine gjennom postboksselskap på Seychellene. Denne praksisen kan vi ikkje forstå er i tråd med eigarskapsmeldinga. Det er også ei pågåande Økokrim-etterforsking, og det har vore kontrollkomitéhøyring om korrupsjonsskuldingar mot Telenors dotterselskap VimpelCom. Nærings- og fiskeridepartementet utøver statens eigarskap på vegner av staten i tråd med dei retningslinjene som Stortinget har sett, og har ansvar for at selskap der staten er største eigar, driv verksemda si etter gjeldande lovar og reglar og held ein høg etisk standard i forretningsførselen sin. I Meld. St. 27 for 2013–2014, Et mangfoldig og verdiskapende eierskap, står det: «Regjeringen forventer at selskaper med statlig eierandel arbeider systematisk med sitt samfunnsansvar og er ledende på sine områder.» Stortinget forventar altså at selskapet er leiande, f.eks. med å vareta sitt samfunnsansvar, som er det tiande prinsippet av statens prinsipp for god eigarstyring. Eg vil her dra fram komitémerknadane som understrekar at staten som eigar har eit ekstra ansvar for å ha ein forretningsførsel som er i tråd med gjeldande lovar og reglar, men også i tråd med den etiske norma i det norske samfunnet. Dette gjeld også i spørsmål om pengestraumar og korrekt skattlegging. Komiteen peikar også på at ein praksis med «best i klassen» er det avgjerande, og at ein ikkje legg til grunn gjeldande forretningspraksis i det gjeldande landet dersom denne ikkje ville ha vore akseptabel i Noreg. Eg er glad for at ein samla komité påpeikar at dette faktisk er eit langsiktig konkurransefortrinn som er med på å byggja opp Noreg sitt renommé, som igjen gjev nye og fleire moglegheiter. Dei aktuelle sakene viser at vi bør sikra større openheit og betre innsyn i slike saker. Difor har vi bedt om ein strategi. Alle burde ha interesse av å betra kontrollrutinane og ha betre oppfølgingsrutinar for å sikra at det ikkje går føre seg aktivitet som er i strid med eigarskapsmeldinga, like eins å styrkja arbeidet mot skatteparadis og aggressiv skatteplanlegging og stadig jobba for større openheit og transparens i transaksjonar og selskapsstrukturar. Eg tek hermed opp framlegget frå Arbeidarpartiet.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
I sitt svar til representanten Hjemdal hadde statsråden en uttalelse om at dette er juss, det er ikke politikk. Her er vi kanskje ved noe av kjernen i utfordringen når det gjelder situasjonen for de ideelle. Hvor politikken slutter og hvor jussen begynner, tror jeg det er et visst handlingsrom i. Det har vært interessant også å se hvordan den svenske statsråden som har ansvar for noe av det samme feltet, synes å se et stort handlingsrom på dette feltet. Jeg opplevde at statsråden var ganske klar på at man ønsket å bruke handlingsrommet overfor ideell sektor. Jeg vil bare ha en klar bekreftelse på at når man ser innstillingen i dag, hvor flertallet i Stortinget også ønsker det, vil man bruke også det politiske handlingsrommet for å komme så langt som mulig i å gi ideell sektor gode rammevilkår.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2016-06-09:
Jeg vil gratulere komiteen med en meget god og solid innstilling. Jeg har lyst til å trekke fram to poeng, som Kristelig Folkeparti har vært særlig opptatt av. Da Kristelig Folkeparti for to år siden fremmet et forslag mot svart økonomi, var det at man skulle ha lærlinger inne som krav når det offentlige gikk ut med anbud, et av de viktigste forslagene, og det fikk Stortingets tilslutning. Derfor er vi særdeles tilfreds med at dette først ble fulgt opp i regjeringens strategi mot svart arbeid og nå i denne loven. Så til spørsmålet knyttet til de ideelle. Dette har vært en gjenganger i denne sal, i hvert fall siden jeg kom hit, og det er nå over ti år siden. Det er rett, som statsråden sier, at forrige regjering sov i timen. Jeg beklager å si det, men det er tilfellet. Det er også rett å si at man på nasjonalt hold, i Norge, heller ikke har villet bruke det handlingsrommet som til enhver tid har vært der for å kunne sørge for at man ser på ideell sektor som noe annet enn en ren kommersiell aktør eller som en forlengelse av det offentlige. Og her er vi ved et kjernepunkt for Kristelig Folkeparti. Etter min mening, og etter Kristelig Folkepartis mening, er et velferdssamfunn – og da snakker jeg ikke om stat – noe som består av flere fundamenter enn bare det offentlige og det private. Det er et tredje og viktig fundament, og det er det sivile samfunn. Her har organisasjonene spilt en historisk veldig viktig rolle i å se oppgaver som det offentlige ikke så, og som heller ikke det kommersielle så. Nå er spørsmålet: Skal vi fortsette med dette fundamentet, eller skal vi la det gå? Jeg er veldig glad for at flertallet er klart på at man ønsker å bruke det handlingsrommet som ligger der. Jeg oppfattet at statsråden også sa at man skulle følge og prøve å påvirke rettsutviklingen innenfor EU-systemet. Jeg vil gjerne utfordre statsråden til å si noen ord om hva hun da tenker på, og hvilke anledninger som byr seg i nærmeste framtid for det. Jeg kan bare forsikre om at vi vil følge akkurat denne delen av det som vedtas i dag, svært nøye. Og jeg håper og tror at det som uttrykkes her fra alle partier, også virkeliggjøres i praksis.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg vil slutte meg til dem som berømmer det gode arbeidet i komiteen, for det handlingsrommet man nå ser muligheten for å ta i bruk, betyr veldig mye for utviklingen av tjenestetilbudet i kommunene. Som helsepolitiker i tre år har vi blitt nedrent av både ideelle organisasjoner og kommuner som har vært bekymret for den manglende forutsigbarheten og den usikkerheten som det har skapt. Oslo kommune hadde et stort oppslag i Aftenposten ganske nylig. I Bergen kommune har de hatt lange tradisjoner for samarbeid med de ideelle, spesielt innenfor sykehjem. En rask oversikt viser at 13 av de 37 sykehjemmene er drevet av ideelle, og det har de gjort i veldig mange år. Bergen kommune har en klar filosofi, et politisk ønske om og vilje til ikke å kommersialisere. De to sykehjemmene som har vært kommersielle, vil kommunen tilbakeføre til kommunal drift. Dette har betydd et mangfold. Når det ikke er anbud, betyr det at man kan dele på kunnskap og utveksle hvordan man skal videreutvikle. Sterk ledelse i kommunen har også bidratt til at man har hatt vilje til å videreutvikle sykehjemmene, og innbyggerne og brukerne er godt fornøyd med de sykehjemmene de har. Hvis kommunen skulle overtatt disse 13 sykehjemmene, hadde de ikke hatt økonomiske muskler til å overta bygningsmassen som disse 13 sykehjemmene består av. Det ville betydd stor usikkerhet, ikke minst for de eldre, men også for alle pårørende og ansatte som er knyttet til denne store delen av virksomheten. Dette gjelder for veldig mange kommuner. Det er store forventninger til det arbeidet som nå skal settes i gang for å realisere den sterke viljen fra komiteen, til å bruke det handlingsrommet som finnes innenfor gjeldende regelverk. Det andre jeg vil framheve som veldig positivt, er innovasjon. Jeg har jobbet mye med å prøve å se på muligheten for det innenfor gjeldende tenking og regelverk, og det er treg materie. Elfergen fikk man på plass med statlig virksomhet – med Lavik–Oppedal. Så prøvde vi tilsvarende med fylkeskommunen, om de kunne være like stor pådriver – 17 forskjellige fergeleier har de ansvar for i Hordaland. Det er veldig tung materie å klare å snu holdningene, så der har myndighetene en stor jobb med å løfte kompetansen, både innenfor det private området – og ikke minst – det offentlige. Her har vi utrolig mye å hente. Vi ser behovene: samarbeid med brukerne, samarbeid med forskningsmiljøet og samarbeid med private for å videreutvikle tilbudet. Det er et utrolig viktig felt. Det er kanskje det området jeg har størst forventninger til at det kan skje noe, og jeg ser jeg fram til at forskriftene kommer på plass.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Det er viktig at dataene fra det nye registeret raskt kan tas i bruk, og at de er brukervennlige og har relevans. Folkehelseinstituttet har ansvaret for nye nasjonale helseregistre, som representanten Bollestad redegjorde for, og har bygget opp unik analysekompetanse, der de på en systematisk måte setter sammen data, slik at de blir mest mulig relevant når det gjelder både læring og styringsdata på alle nivåer, de kan synliggjøre om tiltak har effekt, om kvaliteten på tilbudene, risikofaktorer for sykdom, sammenheng mellom ulike faktorer osv. – det som skal til i godt analysearbeid. Spørsmålet er: Vil ministeren vurdere å ta i bruk Folkehelseinstituttets analysekompetanse tilknyttet det nye kommunale pasient- og brukerregister?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Takk for svaret så langt. Jeg tolker kroppsspråket som at ministeren er veldig positiv til det. Poenget er å løfte fram de beste av de unike miljøene våre og få ut de beste resultatene. Det neste spørsmålet gjelder en sak som vi har hatt oppe ganske ofte i debatten her: IPLOS, som vi ikke kan bruke lokalt. Derfor er spørsmålet: Vil ministeren sørge for, når IPLOS nå blir anvendt i det nye registeret, at det blir utformet slik at man kan ta ut relevante data lokalt når det gjelder utviklingsarbeidet, både på den enkelte institusjon og på kommunenivå?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg kunne velge å la være å si noe, men i og med at en representant fra samme by som meg mente at jeg var såpass ærlig i min åpning og sa at dette er en sak vi har jobbet for lenge, og at vi berømmet at vi nå har funnet en løsning, inkluderte jeg også samtlige partier, minus Kristelig Folkeparti. Det er i hvert fall den tonen jeg er vant til å ha – både på Hordalandsbenken og i komiteen. Når det gjelder åpningstider, derimot, er prinsippet, og det gjelder jo også for utlevering av varer via post, at de må følge de retningslinjene som er knyttet opp mot Vinmonopolet, som er ordninger som fins på andre områder, som jeg ble ganske overrasket over da jeg ble kjent med dem, men det er et prinsipp med hensyn til likebehandling når det gjelder salg av alkohol på over 4,7 pst. Så det er for å sikre ordningen gjennom det. Vi synes fortsatt det er litt underlig at man ikke følger de prinsippene. Jeg håper det var en grei oppdatering – og jeg håper at man forstår bergensk fortsatt.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Det er noen som av og til får en beskrivelse som dette: Han visste prisen på alt, men kjente ikke verdien av noe. Det er ikke en spesielt flatterende beskrivelse. Vi kjenner at vi kanskje ikke har lyst til å være en slik person. Jeg vil snakke om de ideelle tjenesteyternes viktige og verdifulle oppgave innen helse, pleie og omsorg. Ideell sektor representerer en hel kultur i vårt samfunn, en lang historie bygd på solidaritet og ansvar for medmennesker. Ideelle aktører var der da velferdsstaten ikke var bygd. Kanskje kan vi si at ideell sektor representerer det vi liker å framheve som det beste i vårt samfunn. Ideelle aktører leverer tjenester innen helse- og omsorgssektoren på vegne av fellesskapet, og de driver nonprofit, dvs. at eventuelt overskudd føres tilbake til utvikling av basistjenestene. I ideell sektor er det ingen private investorer som tar ut profitt til egen berikelse, og det er heller ingen skjulte overføringer gjennom interne transaksjoner. Ansatte har lønn og pensjon i tråd med offentlige standarder. I tillegg leverer de ideelle aktørene tjenester av høy kvalitet, og skårer ofte svært høyt både på brukertilfredshet og målt med objektive kriterier. Vi som ønsker at ideelle fortsatt skal ha en plass som tjenesteleverandører innen helse- og omsorgsfeltet, har lenge sett med bekymring på at private, kommersielle tilbydere mer og mer utkonkurrerer ideelle aktører. Andelen av ideelle velferdsaktører i Norge er nå nede på 8 pst., som er blant de laveste i Europa. Derfor er det så viktig at de vedtak Stortinget i dag skal gjøre, legger klare føringer for at regjeringa må bruke det handlingsrommet som EUs anskaffelsesdirektiv gir, og at man anerkjenner de ideelles særegne posisjon og egenverdi. Det som særlig har vært gjenstand for debatt, er hva slags handlingsrom som finnes innenfor rammene av direktivet etter EU-domstolens avgjørelse i Spezzino. Tolkningen av dommen tilsier at det nye direktivet ikke står i veien for nasjonale reservasjonsregler for kontrakter innen helse- og sosialfeltet, på gitte vilkår. Det understrekes spesielt at det kan gjøres en skjermet anskaffelse når det er til fellesskapets beste og bidrar til budsjettmessig effektivitet å reservere slike kontrakter. Jeg synes det er synd at det djerveste forslaget som er framsatt i denne saken – nettopp om å reservere kontrakter på helse- og omsorgsfeltet for ideelle aktører – ikke ser ut til å få flertall i salen i dag. Det betyr at det kan bli trangere tider for ideelle tjenesteleverandører i Norge i framtida.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg er veldig glad for at både statsråden, proposisjonen, merknadene og flere av representantene her i denne debatten understreker hvor viktig det er at man har kontrollrutiner utenom politiattest. Vi har hatt noen groteske hendelser tidligere i år med overgrep i flere barnehager utført av personer som hadde politiattest. Vi er alle opptatt av det, og det skjønner jeg at også statsråden er. Spørsmålet er: Ser statsråden at det kan være behov for å gjennomgå på nasjonalt hold rutinene for hvordan man sikrer at ikke denne politiattesten blir en kilde til falsk trygghet, altså de øvrige verktøyene man skal ha?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Jeg takker for et godt svar om viktige tiltak. Dette er autorisasjon for folk som kommer fra en utdannelse utenlands, men vi har sett, som i disse tilfellene, at vanlige norske borgere – født og oppvokst i Norge – med politiattest i lomma har begått grove overgrep mot barn og gått under radaren for den gjennomgangen man kanskje skulle hatt av deres historie før de ble ansatt. Ser statsråden at det kanskje bør settes et ekstra trykk inn her?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Lovtekst er jo en egen litterær sjanger, og man skal lytte nøye når de fremste juridiske ekspertene uttaler seg. Omsorgsjuss har sagt følgende om den saken vi nå behandler: «Når det foreslås en rett til opphold i sykehjem bare når dette er «det eneste» som kan sikre nødvendige og forsvarlige tjenester, så er dette en vesentlig innsnevring sammenlignet med dagens rettigheter. Det er en risiko for at enkelte kommuner – dersom lovendringen blir vedtatt – velger å snevre inn dagens praksis ved tildeling av sykehjemsplasser til bare å omfatte tilfeller der dette er «det eneste tilbudet»(…) (…) Disse advarslene kom allerede da regjeringen hadde saken på høring, så mitt spørsmål er: Hvorfor har statsråden valgt å ikke lytte til tunge høringsinstanser som Advokatforeningen og Omsorgsjuss, som faktisk sier at formuleringen i den foreslåtte lovendringen svekker rettssikkerheten og ikke styrker den?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Statsråden svarer egentlig ikke på spørsmålet mitt. Han snakker om en situasjon som er riktig mange steder, uansett om vi har lovfestet dette eller ikke. Derfor er det kanskje andre ting enn lovfesting vi må jobbe mer med. Når de fremste juristene kommer med denne innvendingen mot lovteksten, er jeg forbauset over at statsråden ikke har endret akkurat dette. Men et annet spørsmål: Helsedirektoratet går imot denne forskriftsfestingen fordi de mener det er feil rettsanvendelse, da forskriften i henhold til forvaltningsloven ikke gir rettigheter til enkeltpersoner, men til en ubestemt gruppe. Har man heller ikke valgt å lytte til sitt eget fagdirektorat?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-06-09:
Det er altså ikke det de tyngste fagfolkene sier. De sier tvert imot at i dag kan man påklage et vedtak og få medhold hos Fylkesmannen. Denne forskriften, som ikke er individuelt innrettet, sier altså Helsedirektoratet ikke vil hjelpe den enkelte til å få oppfylt sine rettigheter, fordi forskriftsfestingen gjelder en gruppe og ikke individuelle rettigheter. Ser ikke statsråden at fagdirektoratet har et poeng, eller er han helt på kollisjonskurs med sitt eget direktorat?