Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2009-03-17:
Temaet for dagens interpellasjonsdebatt er innsatsen overfor en utsatt gruppe i arbeidsmarkedet. Jeg tror at vi på tvers av alle partier deler representanten Engesets bekymring for at personer med nedsatt arbeidsevne, som det nå heter, i dag møter et arbeidsmarked som virker mer ekskluderende enn tidligere. Vi har bak oss mange år med et fantastisk sterkt arbeidsmarked og likevel har vi slitt med å inkludere alle i dette markedet. Hva skal vi da gjøre når utsiktene i arbeidsmarkedet er vesentlig forverret og ligger an til å bli svakt både i år og til neste år? Et av svarene, mener jeg, er å forsterke satsingen på mer langvarige tiltak og tiltakskjeder, og tiltak som tilbyr tett oppfølging over tid til den enkelte. Bekymringen for såkalt innelåsing i tiltak framfor formidling til ordinært arbeid for brukere med sammensatte behov tror jeg har vært overdrevet selv i gode tider – og nå tror jeg det er enda mindre grunn til å bekymre seg for det. Men vi bør være veldig bekymret for at et svakt arbeidsmarked kan føre til varig utstøting av utsatte grupper. Det er en fornuftig strategi å satse på tiltak som kan kvalifisere på lengre sikt, og som øker sjansene for å beholde arbeidsmarkedstilknytningen når arbeidsmarkedet etter hvert bedres. Interpellanten viser til statistikk som viser at den såkalte tiltaksintensiteten har gått ned det siste året. Sammenliknes de ferske månedstallene for februar som kom fra Nav i går, viser de at personer i denne målgruppen som ikke har tiltak, er økt med vel 5 700 det siste året. Samtidig har antallet personer med tiltak gått ned med vel 3 000. Det er selvsagt feil å stirre seg blind på dette, uten å se på årsakene. At antall personer i en kartleggingsfase øker når antallet registrerte personer med nedsatt arbeidsevne stiger, kommer jo som en naturlig konsekvens. Jeg har ikke tenkt å lage noe stort nummer i denne debatten av disse tallene isolert sett. Det som er viktig, er ambisjonene og planene for tiden framover. Kan Regjeringen si klart fra om at antall tiltak – og da snakker jeg om tiltak tilpasset personer med sammensatte behov – kommer til å følge antall personer i denne målgruppen som Nav registrerer, dersom våre bange anelser om økt tilstrømming faktisk slår til? Det er det viktigste spørsmålet å få avklart i dag. I morgen stiller jeg det samme spørsmålet i spørretimen, og jeg vil fortsette å gjøre det i månedene framover. La meg også få lov til å rette statsrådens oppmerksomhet mot en viktig merknad som en enstemmig komité hadde i høstens budsjettinnstilling. Komiteen bad der om at Regjeringen gav god informasjon om de prioriteringer som ble planlagt innenfor tiltaksporteføljen, herunder også den spesielle satsingen på personer med nedsatt arbeidsevne, samt andre utvalgte fokusgrupper. At en nå ikke skiller mellom såkalte ordinære og spesielle arbeidsmarkedstiltak i budsjettet, betyr ikke at Stortinget ikke ønsker å gi føringer for viktige sosialpolitisk begrunnede prioriteringer innenfor arbeidsmarkedspolitikken. For Kristelig Folkepartis del må vi tilføye at vi ikke synes at statsråden har lagt seg veldig i selen for å gi god og detaljert informasjon om disse prioriteringene. Abeidsmarkedssituasjonen gjør at disse spørsmålene vil få enda større aktualitet i tiden framover. Det er enda viktigere enn før at innsatsen overfor utsatte grupper forsterkes og debatteres. Vi håper statsråden fortsatt vil medvirke med engasjement og glød for begge deler.