trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2018-02-27:
Representantforslaget frå Senterpartiets stortingsrepresentantar om å la Vinmonopolet overta taxfree-salet av alkoholhaldig drikke ved Avinors luftfartsverksemder gjev grunn til å reflektere over konsekvensane av dette forslaget. Av dei samla inntektene til Avinor kjem 25 pst., ca. 2,5 mrd. kr, frå taxfree-sal. Det er pengar som Avinor brukar til å halde ved like og ruste opp lufthamner rundt i landet, også dei lufthamnene som ikkje er lønsame, og det er som kjent ofte i distrikta. Berre 8 av dei 45 lufthamnene i Avinor går med overskot. Sentralt i subsidieringa av dei ulønsame lufthamnene står inntekter frå taxfree. Det er dette eg opplever som noko underleg frå Senterpartiet, som hevdar å vere eit distriktsparti – å sjå bort frå denne modellen som ligg til grunn for at Avinor kan subsidiere ulønsame lufthamner. Eit argument som blir brukt, er at ein har eit ønske om å redusere sal av alkoholhaldige varer. Men Vinmonopolet legg til grunn at dei vil selje like mykje taxfree-alkohol som i den noverande ordninga. Altså fell det argumentet som følgje av forretningsmodellen. Transport- og kommunikasjonskomiteen har i dag hatt møte med Avinor, og leiinga i Avinor er naturleg nok oppteken av og bekymra over dette forslaget, om det skulle få fleirtal. Konsernsjefen i Avinor gjorde greie for at reduserte inntekter for Avinor betyr lågare investeringsnivå, dårlegare infrastruktur og redusert utbytekapasitet, og det kan bli behov for auka lufthamnavgifter, som igjen gjev eit dårlegare rutetilbod i Noreg. Konsernsjefen sa vidare at det er utruleg viktig for Avinor å behalde taxfree-ordninga, at forslaget som no er til behandling, er det dårlegaste for Avinor, og at dette er så viktig for Avinors verksemd at det må greiast ut skikkeleg. Høgre er oppteke av at Avinor får gode og føreseielege rammevilkår som sikrar drift og vedlikehald av lufthamner i heile landet, òg dei som ikkje er lønsame. Med dette representantforslaget skapar Senterpartiet usikkerheit om driftsgrunnlaget til Avinor. Det juridiske grunnlaget med omsyn til Vinmonopolet som monopolist er uavklart, og det har ingen helsemessig effekt, men store negative konsekvensar for Avinor. Det er underleg at Senterpartiet er så sikker på at Vinmonopolet er dei rette til å drifte taxfree-sal av alkoholhaldige varer ved norske lufthamner, utan å greie ut om kva for konsekvensar det vil få for rutetilbodet i Noreg, og om det juridiske grunnlaget for ei slik tildeling til Vinmonopolet.
Jan Steinar Engeli Johansen (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Jeg går ut ifra at det er gode intensjoner som ligger bak når Senterpartiet bruker egen og andres tid på et forslag om å la Vinmonopolet overta taxfree-salget av alkohol, samtidig som de vet at regjeringen vil komme med en vurdering rundt dette i god tid før dagens anbudsperiode er over. Om jeg er usikker på motivet bak forslaget, forstår jeg kanskje enda mindre av argumentasjonen som brukes for at Vinmonopolet skal overta salget av alkohol på norske flyplasser. Er det Senterpartiets store bekymring for at folk kjøper med seg noen flasker vin i etterkant av flyreisen, som ligger bak forslaget? Er det ønsket om at folk skal drikke mindre alkohol? Eller er det ideologien om å bygge opp store, statlige monopolvirksomheter som er motivet? Argumentene det vises til om at taxfree-salget fører til et merforbruk av alkohol, og at Vinmonopolet mister omsetning, står i kontrast til hverandre. Hvis det er slik at taxfree-salget stjeler omsetning fra Vinmonopolet, kan faktisk ikke det totale konsumet være større enn det ville vært uten taxfree-salget, siden tesen da vil være at denne omsetningen i stedet ville skjedd i Vinmonopolets andre lokaler. Og hvis det er slik at man mener det er et mersalg og dermed større konsum av alkohol på grunn av taxfree-salget, må man stille spørsmålet: i forhold til hva? I de fleste land man flyr fra, er prisen på alkohol den samme eller lavere enn den uansett er på taxfree-butikken på norske flyplasser. At mange derfor venter til de lander i Norge med å kjøpe med seg noen flasker vin, kan derfor i større grad være av rene bekvemmelighetshensyn, ikke av hensyn til pris. Om Senterpartiet derfor på et eller annet tidspunkt skulle få gjennomslag for å avvikle alt salg av alkohol på norske flyplasser, er det dermed ikke sikkert at verken kjøp eller konsum av alkohol blant nordmenn hadde blitt mindre. Konsekvensen ville derimot blitt at kjøpet ville blitt gjort i landet man reiser fra, i stedet for på flyplassen i Norge. Det kan derfor være berettiget å spørre om det er Senterpartiets faktiske politikk å flytte taxfree-salget av alkohol fra Norge til utlandet. Og hva vil skje med salget av alle andre produkter vi kjenner fra taxfree-salget, som tobakk, parfyme og søtsaker? Vil det være mulig å oppnå samme avtaler som sikrer Avinor dagens inntekter – som danner det økonomiske grunnlaget for at vi har de flyplassene vi i dag har i distriktene – eller vil konsekvensene kanskje bli at flyplasser må legges ned? Jeg startet med å si at det sikkert er gode intensjoner bak Senterpartiets forslag. Men jeg tror at også Senterpartiet forstår at det kan være lurt å vente på regjeringens utredning i denne saken. Drikkevanene til det norske folk blir ikke nødvendigvis annerledes selv om Senterpartiet ønsker å vedta at de skal bli det. Endringer som Stortinget vedtar, bør være til forbedring for innbyggerne, og det er jeg ikke sikker på at Senterpartiets forslag i salen i dag er.
Jan Steinar Engeli Johansen (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Senterpartiets Toppe sier at Senterpartiet i dag gjør det eneste forståelige. Men vi vet altså at et slikt vedtak kan få konsekvenser for flyplasser i distriktene, og hva er det da som er så forståelig med Senterpartiets politikk? Eller er egentlig ikke Senterpartiet så opptatt av at også folk i distriktene skal ha tilgang til egne flyplasser? Mener virkelig Senterpartiet at folk vil kjøpe mindre alkohol på flyplassen bare logoen på butikken blir annerledes? Eller er Senterpartiet ikke så opptatt av antall flasker alkohol som selges, bare det er statlige selskaper som står bak? Representanten Enger Mehl, også fra Senterpartiet, er mest opptatt av å styrke Vinmonopolet og frykter at overskudd skal havne i lommene til private. Ja, det er vel kanskje der elefanten befinner seg: at Senterpartiet ikke lenger synes det er greit at private virksomheter kan tjene penger og gå med overskudd. Det er altså Senterpartiets nye ideologi og ønske om å få konkurrere med Sosialistisk Venstreparti som er det egentlige motivet for forslaget, ikke fornuften. Personlig tror jeg en flaske rødvin gir akkurat like mye eller like lite helse uansett hvor den er kjøpt. SVs Wilkinson snakker om kortbanenettet og at denne endringen ikke vil få konsekvenser for kortbanenettet. Det kan godt hende, men det er heller ikke kortbanenettet som er saken i dag. Det vi andre har snakket om, er de mange flyplassene som ikke tilhører kortbanenettet, men rene kommersielle flyplasser som ikke går med overskudd, og som er helt avhengig av bl.a. dette overskuddet for i det hele tatt å få lov til å eksistere. Noen nyanser er det greit å ha med seg. Akkurat derfor er det flertallet stemmer ned Senterpartiets og Sosialistisk Venstrepartis politikk i dag og venter på regjeringens vurdering.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-02-27:
På noen av de representantene vi har hørt fra talerstolen i dag, kan det høres ut som at Senterpartiet har en rekke skjulte og veldig mystiske hensikter med dette representantforslaget. Men slik er det altså ikke, og nå bør representantene Engeli Johansen og Hoksrud høre veldig godt etter: Hensikten med dette forslaget er egentlig ganske enkel. For det første må vi styrke Vinmonopolet som ordning, vi kan ikke ha en alternativ ordning som undergraver Vinmonopolet. For det andre må vi hindre at store overskudd fra taxfree-ordningen havner i lommen på utenlandske private aktører, når de kunne ha gått til, og vært med på å styrke, Vinmonopolet. For det tredje er vi helt tydelig på at en forutsetning er at vi skal sikre fortsatt drift og vedlikehold av flyplasser i hele landet. Og for det fjerde vil vi stoppe regjeringens trenering av å komme tilbake til Stortinget med saken, slik at en kan foreta nødvendige videre utredninger og lovendringer i god tid før 2022. Dette er ikke et angrep på taxfree-ordningen, det handler om hvem som skal drifte ordningen. Det bør være klart for de fleste at vår intensjon er at Vinmonopolet skal styrkes ved å være den aktøren som driver salg av alkoholholdig drikke i Norge. Det er meningsløst at taxfree-ordningen på norske flyplasser skal være et unntak. Per nå går pengene fra nordmenns alkoholkonsum i lommen til private aktører, til tyske selskap og storkapital, mens midlene kunne ha vært brukt til samfunnsnyttige formål i Norge. Påstanden i hele debatten har vært at ingen utredning har skjedd. Det er ikke sant. Dette har vært utredet, Vinmonopolet har selv kommet fram til at det ikke foreligger praktiske, økonomiske eller rettslige hindringer for at de kan drifte taxfree-ordningen. Det er heller ikke lagt til grunn at Avinors inntekter vil svekkes som følge av at Vinmonopolet overtar. Nå er det et naturlig tidspunkt å gjøre et prinsippvedtak om at man ønsker at Vinmonopolet skal overta taxfree-ordningen, nettopp fordi regjeringen er veldig treg med å komme tilbake til Stortinget med denne viktige saken, som vi ikke kan utsette for lenge. Til slutt vil jeg også kommentere at det er veldig rart at vi har en folkehelseminister som sier i Stortinget at det er helt likegyldig om en vinflaske selges av Vinmonopolet eller av et privat selskap. Den store forskjellen er at salg fra Vinmonopolet styrker en aktør som har en viktig alkoholpolitisk rolle i Norge, som driver ansvarlig salg, og som har et siktemål om å begrense skadevirkningene av alkoholholdig drikke – mens salg fra taxfree, private aktører, går rett i lommen til et privat selskap som ikke driver med samfunnsnyttige formål.
Øystein Langholm Hansen (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Utenlandske luftfartsmyndigheter ser til Norge. De ser til Norge fordi vi i et så langstrakt land, som er så grisgrendt, og som har så lavt befolkningstall, kan ha så mange velfungerende flyplasser. Ja, også på dette området er Norge unikt. Vi har 45 flyplasser, der bare 20 pst. av dem går med overskudd. De representerer riktignok et stort flertall av de reisende, men genererer et overskudd, slik at Avinor kan tillate drift av de øvrige 80 pst., selv om de går med underskudd. Det er dette vi kaller Avinor-modellen. Det er denne modellen som er grunnen til at Arbeiderpartiet ikke ønsker å stemme for forslaget fra Senterpartiet. Transportkomiteen har i dag – som flere har nevnt – hatt møte med Avinor. De meddelte faktisk en sterk uro over å vedta en forhastet beslutning nå, før utredningen er gjort, og før konsekvensene av et vedtak er kjent og klart. Taxfree-salget er nemlig viktig for at Avinor-modellen skal være bærekraftig uten subsidier fra staten. Arbeiderpartiet ønsker å avvente den utredningen som regjeringen skal gjøre. Det er mer enn ett år siden Stortinget ba om dette. Tålmodigheten er nå såpass tynnslitt at vi – sammen med Sosialistisk Venstreparti – i et eget forslag ber om at denne utredningen ferdigstilles i løpet av inneværende år. Vinmonopolet er noe som Arbeiderpartiet hegner om. Vi har et vedtak om at vi vil vurdere å la dem overta taxfree-salget på norske flyplasser. Jeg tar avstand fra at Arbeiderpartiet harselerer med Senterpartiets forslag. Det er det andre som gjør. Vi vil vurdere dette, men vi ser, som sagt, at det er en del utfordringer knyttet til forslaget, også med hensyn til Avinor-modellen. Før disse utfordringene er avklart og eventuelt ryddet av veien, vil vi ikke gå inn for en slik overføring av salget. Men regjeringen må altså ikke skyve mer på denne utredningen, slik at vi kommer i konflikt med en ny anbudsperiode. De har hatt god tid til å gjøre denne utredningen, men de må ikke sløse mer med tiden ved å vente. Derfor har vi foreslått det vi har, nemlig at innen utløpet av året må denne utredningen være på plass.
Jonny Finstad (Høyre), 2018-02-27:
Denne saken handler ikke om å være for eller imot Vinmonopolet, som flere har vært inne på. Det handler kanskje mer om å være mot private arbeidsplasser. I så måte er det ikke rart at SV jubler. Det er mer bekymringsfullt at Senterpartiet, som i alle saker ønsker å være en forsvarer av distriktene, ikke ser at dette forslaget aller mest truer flyplasser og arbeidsplasser i nettopp Distrikts-Norge. I forslaget fra Senterpartiet forutsettes det at inntektene til Avinor og flyplassdrift ikke skal gå ned. Men hvis konkurransen forsvinner og man sentraliserer til en monopolist, vil det ha konsekvenser for inntekten og lønnsomheten. Avinor gjøres avhengig av tilskudd fra Stortinget over statsbudsjettet – i konkurranse med andre gode formål. Transportkomiteen har altså hatt et møte i dag med Avinor. Vi har også hatt møte med NHO Luftfart i vårt parti. De er meget kritiske og framfører at dette truer Avinors driftsmodell. Vi ser ingen helsemessig effekt, jf. ruspolitisk målsetting. Representanten Toppe bekreftet jo her i dag at Vinmonopolet har sagt at de vil selge like mye alkohol som dagens driver. Det er et veldig usikkert juridisk grunnlag med hensyn til bl.a. ulovlig statsstøtte, og det vil få negative økonomiske konsekvenser, som man ikke aner de øvrige konsekvensene av, som f.eks. kan være et lavere investeringsnivå innenfor lufthavnutvikling. En dårligere infrastruktur vil kunne bety redusert utbytte fra Avinor, og det kan i verste fall bli behov for økte lufthavnavgifter, som gir et dårligere rutetilbud. Å flytte utbyttet fra Avinor til Vinmonopolet – bare litt mindre og via Stortinget – er ikke noen god løsning. Men en god løsning kan være at Vinmonopolet fritt kan delta i konkurransen om å drive taxfree-handel i norske lufthavner – og det ville jo vært kjempefint om de vant.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Vinmonopolet har en viktig sosialpolitisk rolle i Norge, noe som har bred oppslutning i det norske folk, og på den måten er det også en viktig samfunnsaktør. I Arbeiderpartiet sier vi at vi vurderer å la Vinmonopolet overta taxfree-salget på våre flyplasser, men Arbeiderpartiet har ikke konkludert og er klar på at mange felt må belyses før dette kan bli konklusjonen. Taxfree-salget er av stor betydning for Avinor og for finansiering av våre flyplasser. Som flere fra transportkomiteen har nevnt, har vi hatt besøk av Avinor i dag. De advarer mot dette, men Avinor er også like tydelig på at de selv kunne tenke seg å overta taxfree-salget. De driver i dag utsalg i egen regi i bl.a. Tromsø og Ålesund. Dette er et av de områdene som vi bør belyse når regjeringen kommer tilbake til Stortinget med utredningen av denne saken. Arbeiderpartiet ønsker å få fortgang i saken, sånn at vi kan ha ryddige forhold knyttet til en ny anbudsrunde. Ikke alle våre flyplasser er lønnsomme, som flere har konkludert med. Vi er avhengig av kryssubsidiering. Bare åtte flyplasser går med overskudd, men alle de andre – og de åtte – er en del av den gode flyplasstrukturen som vi har i Norge. For Finnmarks del har vi elleve lufthavner, og for oss er det en del av livsnerven vår. Vi har nasjonalt valgt at taxfree-salget skal bidra til Avinors resultatregnskap. Det er muligens litt spesielt, det kan man godt se, men allikevel har det vært med på å gi oss en meget god flyplasstruktur. Vi ser fram til at regjeringen kommer tilbake til Stortinget med en vurdering av saken, og Arbeiderpartiet er klar til å debattere det da. Det er et poeng å vurdere grundig om et overskudd fra taxfree-salget skal gå til allmennyttige formål, eller i et utenlandsk selskaps lomme. Det er et like viktig poeng å vurdere juridiske, økonomiske og praktiske spørsmål, og at vi ikke legger opp til ordninger som ikke godkjennes av ESA. Hele dette brede feltet må vurderes skikkelig, sånn at vi kan gjøre kvalifiserte og gode vedtak.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Senterpartiet foreslår å la Vinmonopolet overta taxfree-salget av alkoholholdig drikke på Avinors flyplasser. Senterpartiet ønsker altså at Stortinget skal vedta at Vinmonopolet skal ha monopol på alt salg av alkoholholdige varer på norske flyplasser, uten å ha tenkt på eller vurdert konsekvensene av en sånn løsning. Stortinget har allerede fattet et vedtak der regjeringen bes legge fram en sak for Stortinget der konsekvensene av og nødvendige lovendringer for at Vinmonopolet skal overta taxfree-salget ved utløpet av gjeldende anbudsperiode, skal vurderes. Det er da veldig spesielt at Senterpartiet ikke kan vente på denne utredningen før de fremmer et forslag om å gi Vinmonopolet monopol på salg av alkoholholdige varer på norske flyplasser. Jeg vil påpeke at det ikke synes å være noen sterk alkoholpolitisk begrunnelse for forslaget, for det forutsettes at taxfree-salget av alkohol skal ha samme åpningstider som i dag og underlegges de samme alkoholpolitiske retningslinjer og samme lovgivning. Det må vel være mest formålstjenlig at Avinor, gjennom anbudskonkurranse, får muligheten til å sikre størst mulige inntekter til drift av flyplassene, også fra omsetningen av taxfree-varer. Det vil være fullt mulig for Vinmonopolet også å delta i en sånn konkurranse. Jeg frykter konsekvensene forslaget ville hatt for flytilbudet til landets innbyggere dersom det hadde fått flertall, for taxfree-salget bidrar i dag til å finansiere drift og vedlikehold av alle flyplasser i Avinor-systemet. Avinor anslår et tap på 1 mrd. kr dersom Vinmonopolet skulle få monopol på taxfree-salg. Beregningene tar utgangspunktet i at Avinor bl.a. ikke kan justere opp leieprisen i anbudskonkurranse, og at det vil medføre tapte inntekter. Vinmonopolet på sin side hevder imidlertid at de kan sikre Avinor like høye inntekter, men legger ikke fram noen konkrete tall som kan bekrefte det. Av dagens flyplasser er det bare åtte som går med overskudd. Resten av landets flyplasser er således avhengige av at Avinor har gode inntekter for å drive dem. Jeg er enig med dem som frykter at Senterpartiets forslag vil undergrave den finansieringsmodellen som Avinor i dag bruker for å opprettholde dagens flyplasstruktur i distriktene. Man må klare å se taxfree-debatten og spørsmålet om finansiering av små flyplasser i distriktene med få passasjerer i sammenheng. For å dekke inn inntektstapet i Avinors beregninger står dermed valget mellom en avgiftsøkning for landets flypassasjerer, betydelige kutt i antall flyplasser og at ulønnsomme flyplasser må kjempe om en årlig finansiering over statsbudsjettet. Og det er distriktene som vil blø mest. Jeg er derfor veldig glad for at et flertall i Stortinget i dag ser ut til å stemme ned dette forslaget fra Senterpartiet, slik at hele landet, også Distrikts-Norge, kan ha et velfungerende flytilbud i framtiden.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Statsrådens innlegg lover godt. Når vi så tydelig står sammen her, er det nokså logisk at en følger opp effektivt. Jeg tok ordet fordi statsråden nevnte toppfinansieringsordning for særlig ressurskrevende brukere. Det er verdt å merke seg at en enstemmig komité uttrykker bekymring over innretningen på ordningen slik den er nå, hvor kommunenes egenandel stadig vekk har økt. Vi uttrykker faktisk frykt for at dette også kan gå ut over tjenestetilbudet som vi i dag er opptatt av at skal bli bedre, for å få våre barn ut av sykehjem. Når vil statsråden kunne følge opp den samlede beskjeden, om ikke i vedtaks form, så i merknads så tydelige form, fra helse- og omsorgskomiteen og i kveld altså fra Stortinget?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Da vil jeg takke statsråden for optimistiske svar.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2018-02-27:
Da representanten Olaug Bollestad på vegne av Kristelig Folkeparti fremmet dette forslaget sammen med SV, var det som en reaksjon på at noen kommuner faktisk plasserer barn i sykehjem, i strid med barnets og foreldrenes ønske. Unger skal ikke bo på sykehjem. Det er ikke en boform som er egnet for barn. Dette har det vært bred politisk enighet om i mange år. Likevel er det altså slik at enkelte kommuner plasserer barn i sykehjem, i strid med barnets rettigheter, i strid med barnets beste og i strid med foreldrenes ønske. Barn har rett til familieliv og trygghet. Barn har rett til å få leve sammen med sine foreldre. Ved å plassere barn i institusjoner som sykehjem, i strid med foreldrenes ønske, tar man fra unge med alvorlig sykdom eller funksjonsnedsettelser det de har krav på, nemlig å bli behandlet med verdighet og selvstendighet. Vi fremmet forslaget fordi vi mente det var på tide at et samlet politisk Norge setter foten ettertrykkelig ned for denne typen praksis. Nå har alle partiene samlet seg om å be regjeringen fremme de nødvendige forslag til lov- og/eller forskriftsendring for å sikre at kommuner ikke kan bosette barn i sykehjem i strid med familiens ønsker og barnets beste. Det er bra, og vi ser fram til at regjeringen skal følge dette opp. I tillegg ber Stortinget regjeringen komme tilbake med en egen sak med orientering om bruk av institusjonsplasser for barn i strid med barnets beste og familiens ønsker, fordi det er viktig at Stortinget kan få vite hva som er statusen. Stortinget ber også regjeringen umiddelbart klargjøre for kommunene at praksisen med barn som bosettes på sykehjem mot familiens ønske og barnets beste, skal opphøre og er i strid med Stortingets intensjon. Regjeringen må sikre at Stortingets føringer faktisk følges opp. De vedtakene som fattes i dag, er svært viktige for de barna og familiene som opplever dette som en uverdig behandling. Stortinget sender med dette tydelige signaler som nå må følges opp i praksis. En av kommunene som er omtalt i forslaget, er Klepp. Nå har Klepp vedtatt at det skal bygges en egen barnebolig, og det er veldig bra. Målet er at ingen barn plasseres i institusjoner som sykehjem i strid med eget eller foreldrenes ønske.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-02-27:
Selv om vi er ferdig med å diskutere taxfree for i dag, kan det være på sin plass å minne om litt edruelighet. Representanten Wilkinson gjorde et stort nummer ut av at helse- og omsorgsministeren hadde frarådet å vedta dette forslaget, og når en statsråd skal komme til Stortinget og ta stilling til et Dokument 8-forslag, kan han enten tilråde det eller fraråde det. Det er ganske vanlig at det er fraråding. Det blir også fremholdt at vi nå tar et kraftig oppgjør med helseministerens svar. Det reagerer jeg ganske kraftig på. I svarbrevet jeg har her, står det begrunnet ganske nøye hvorfor en har kommet fram til å fraråde. Og når vi har gått med på forslaget – og jeg stiller meg bak det saksordføreren her har sagt om forslaget – er det fordi det kan være nyttig å se på det. Men det som står i forslagsteksten i representantforslaget, er det faktisk ikke flertall for. Det er en annen formulering vi i dag vedtar. Det har vært gjort et godt arbeid i komiteen, og det kunne ha vært en god debatt hvis vi hadde holdt oss litt mer på bakken. Det som står i svarbrevet, er bl.a. at statsråden har inntrykk av at kommunene strekker seg langt. Dette blir rapportert, fylkesmennene har et ekstra ansvar for å følge opp, og i tillegg er det kommunene som kjenner brukeren og de eventuelle pårørende best. Det er det som er bakgrunnen for dette. Så tror jeg heller vi skal glede oss over at vi nok en gang har flertallsfest, og flertallet i Stortinget fatter et godt vedtak i dag. Det er jeg glad for, og jeg vil takke forslagsstillerne for et godt Dokument 8-forslag.
Torill Eidsheim (Høyre), 2018-02-27:
Først vil eg få lov til å takke saksordføraren for både grundig og ryddig arbeid med denne saka i komiteen. Forslagsstillarane viser til at det å gje trygg og god velferd til dei som har behov for det, er samfunnet sitt ansvar. Vidare viser dei til at det dei siste åra har vore fleire gjennomgangar og avsløringar av avvik i dei kommunale helse- og omsorgstenestene for eldre. Slik skal det ikkje vere. Kvar og ein av oss skal få gode tenester, og tenestene skal formast ut etter ei individuell vurdering av behovet til den enkelte. Difor stiller vi oss bak intensjonen til forslagsstillarane om å sikre innsyn og openheit. Samtidig vil det ikkje vere utelukkande positivt å krevje fullt innsyn for allmenta i drifts- og forretningsforhold, slik forslagsstillarane her ber om. Forslaget er i tillegg, dessverre, prega av påstandar og manglande pålitelegheit når det gjeld fakta. Dette bidreg ikkje til å oppnå målet – dersom intensjonen er å sikre trygg og god velferd. Snarare ser vi det som viktig at eit godt tillitsforhold mellom kommunen og dei private aktørane blir halde ved lag, og her er teieplikta faktisk nødvendig for å styrkje dette tillitsforholdet. Sjølv om kommunen vel å inngå avtale med private tenesteytarar, vil det likevel vere kommunen som har det overordna ansvaret for å sørgje for eit nødvendig og forsvarleg tenestetilbod. For den enkelte pasienten og brukaren skal det difor i prinsippet ikkje ha nokon rettsleg betyding om vedkomande bur på ein kommunal sjukeheim eller på ein privat sjukeheim som blir driven etter avtale med kommunen. Det er uansett kommunen som står ansvarleg overfor bebuaren, og som har ansvaret for at den enkelte får forsvarlege og nødvendige helse- og omsorgstenester. Det krev at kommunane faktisk sikrar seg god kompetanse på korleis dei ser til at private tenesteytarar dei inngår avtale med, er i stand til å oppfylle krava i loven til nødvendige og forsvarlege tenester. For Høgre er det ingen tvil om at private, både dei ideelle og dei kommersielle selskapa, er viktige bidragsytarar til velferdstenestene i Noreg, og at dei vil vere endå viktigare i tida framover. Mangfald og valfridom i tenestetilbodet er faktisk ein verdi i seg sjølv, som gjev menneske større grad av sjølvstyre over sitt eige liv. Difor er det veldig viktig at kommunane framleis blir sikra moglegheit til å yte eit differensiert og tilpassa tenestetilbod til alle innbyggjarane, og samtidig sikre eit tilbod der kvaliteten er førande.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2018-02-27:
Vi har nå til behandling årlig revisjon og kontroll for budsjettåret 2016. Da vil jeg starte med å si at vi i kontrollkomiteen er opptatt av de sakene som vi må påpeke når det gjelder forvaltningen. Men jeg synes det er riktig å ta med seg hovedbildet: at det skjer mye god forvaltning i Norge, og at det også kommer fram i Riksrevisjonens rapport. Likevel er det slik at det er enkelte ting som må påpekes. Vi er enig med riksrevisoren når han sier: «Riksrevisjonen finner det uakseptabelt når det må konstateres at det er flere virksomheter der det ikke har vært mulig for revisor å uttale seg om kvaliteten på regnskapene.» Riksrevisjonen har tidligere vært opptatt av at ved omorganiseringsprosesser er det viktig at regnskapsrapportering er avklart før omorganiseringer trer i kraft. Det er et av de områdene som er gjengangere, at det nettopp ved omorganisering kan være mangelfull avklaring av hvordan regnskapsrapporteringene skal være når den nye strukturen er på plass. Et annet hovedtema som går igjen, er at Riksrevisjonen over flere år har tatt opp svakheter ved styringssystemene for informasjonssikkerhet i en rekke statlige virksomheter. Denne gangen nevnes spesielt Oljedirektoratet, Statens vegvesen og Skattedirektoratet, og det er veldig alvorlig hvis ikke vi kan stole på informasjonssikkerheten i de etatene. Riksrevisjonen bruker da også begrepet kritikkverdig nettopp om det, noe komiteen er enig i. Så skal jeg ikke gå langt i å kommentere merknadene til de enkelte departementer her, fordi det er saksordførere for hvert enkelt departement, og de som har behov for det, kommer grundigere tilbake til det. Jeg bare nevner spesielt at når Riksrevisjonen sier at det ikke foreligger grunnlag for revisjon av betydelige deler av regnskapet til Forsvaret og Forsvarsmateriell, er det en svært alvorlig situasjon. Vi må kunne klare, og Riksrevisjonen må ha mulighet til, å få oversikt over regnskapene på en slik måte at vi faktisk ser hva det reelle regnskapet skal vise. Det er noe vi forutsetter at bringes i orden. På alle punkter i innstillinga er det enstemmighet, og jeg overlater til den enkelte saksordfører for de forskjellige departementer å gå nærmere inn i de enstemmige merknadene komiteen har.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2018-02-27:
Aller først vil jeg takke komiteens medlemmer for et godt og konstruktivt samarbeid. Når det gjelder Helse- og omsorgsdepartementet, omfatter dette området ti regnskaper i tillegg til departementets eget regnskap. En av virksomhetene under Helse- og omsorgsdepartementet som har fått vesentlige merknader for 2016, er Direktoratet for e-helse. Merknadene fra Riksrevisjonen gjelder helserefusjoner og at ikke regelverket for disse refusjonene er tilstrekkelig tilpasset automatisert saksbehandling. Helse- og omsorgsdepartementet har myndighet til å fastsette regelverk for helserefusjoner samt krav til standarder for elektroniske pasientjournaler for behandlerne. Fastsettelse av et tydelig regelverk har stor betydning for automatisert saksbehandling av helserefusjoner. Komiteen viser til at automatisering av saksbehandling har stor innvirkning på hvordan oppgaver er organisert og utformet i både næringsliv og offentlig forvaltning. Dette er spesielt viktig ved forvaltning av store transaksjonsmengder. At samfunnets fellesmidler blir forvaltet i tråd med regelverk og avtaler, er avgjørende for borgernes tillit til forvaltningen. Helserefusjoner dreier seg om store transaksjonsmengder og mye penger. Derfor er det viktig med tydelig regelverk og gode systemer. Skal vi få full effekt av digitaliseringen, må regelverk og avtaler i større grad tilpasses ny tid og nye systemer med automatisert saksbehandling. Komiteen registrerer at statsråden vil ta tak i disse forholdene og følge Riksrevisjonens anbefalinger om å sørge for at regelverket for helserefusjoner bedre tilpasses automatisert saksbehandling. Komiteen forventer at nødvendige grep tas raskest mulig, slik at systemene oppdateres og blir bedre.
Nils T. Bjørke (Senterpartiet), 2018-02-27:
Styresmaktene må ha god kontroll med bruk av pengane i offentleg sektor. Særleg i ei tid der regjeringa byggjer opp byråkratiet innanfor mange område her til lands, må me passa på pengebruken. Til liks med resten av komiteen meiner Senterpartiet det er grunn til å uroa seg over rekneskapen til Forsvaret og Forsvarsmateriell. I ei tid der vi byggjer opp forsvarsevna og pengane aukar i tråd med det, må me vera aktsame. Pengane må gå til dei føremåla dei er meinte å gå til. Så vil eg koma inn på dei departementa som eg har eit særleg ansvar for. Eg begynner med Klima- og miljødepartementet. Dei har ei verksemd som har fått vesentlege merknader for 2016, og det gjeld Miljødirektoratet. Det er 3,6 mrd. kr i Miljødirektoratet totalt. Berre frå 2016 til 2017 auka ramma for Miljødirektoratet med 1 mrd. kr. Som alle veit: Det er krevjande å forvalta sterk vekst. Når Miljødirektoratet har fått merknader, er det særskilt nettstaden Miljøstatus som har vore under lupa. Det er altså ikkje pengane det står på, men kva pengane vert brukte til. Nettstaden Miljøstatus er viktig som kunnskapsbank for folk som søkjer informasjon. Det er her me som storting òg skal finna grunnlaget for dei avgjerdene som skal fattast. Difor er det avgjerande at informasjonen som ligg her, er av god kvalitet. Kvalitetssikringa har ikkje vore god nok, og me i komiteen har merka oss den kritikken som har kome om styringsdialogen mellom departementet og Miljødirektoratet. Me i komiteen registrerer at tidlegare kritikk mot Norsk Polarinstitutt no ser ut til å verta teken på alvor. Det er på høg tid, og me vonar dei no er i rute med styringssystemet sitt. Det er mange som har freda bygningar i privat eige. Det er positivt at Riksantikvaren følgjer opp dette arbeidet. Samtidig er det slik at me må hugsa på at det ofte er dyrt for privatpersonar å ta vare på noko storsamfunnet meiner dei skal ta vare på for oss. Så langt er det ikkje sett av nok pengar til å kunne gje god nok støtte til dei personane som får dette ansvaret på skuldrene sine. Så vil eg over til Landbruks- og matdepartementet. For andre gong på like mange år har NIBIO, under Landbruksdepartementet, hatt ein rekneskap som gjer at Riksrevisjonen ikkje har grunnlag for å uttala seg om det. Dette må følgjast opp av statsråden. Me kan ikkje ha det slik at institutt under departementet ikkje har pålitelege rekneskap. Det er viktig at departementet kjem attende til Stortinget med ein plan for kva tiltak som vert sette i verk for å få dette på stell. Merknader har òg kome knytt til Mattilsynet og rapporteringa til Husdyrregisteret. Me frå vår side meiner Mattilsynet må sørgja for å ha eit system som gjer at ein kan spora sjukdomsutbrot. Dette er særs viktig for å kunna avgrensa sjukdomsutbrot før det får store konsekvensar for det norske husdyrhaldet og folkehelsa.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
President! Jeg stemte feil.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-27:
Jeg stemte feil.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-05-16:
På vegne av representantene Olav Urbø, Sandra Borch, Ivar Odnes, Nils T. Bjørke og meg selv har jeg gleden av å sette fram et forslag om innføring av full rettighetsbasert merverdiavgiftskompensasjon for frivillige organisasjoner.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-05-16:
Mitt spørsmål går til statsråd Søviknes. 2,9 mill. liter vann i sekundet er mye vann, men det er vannmassene som akkurat nå passerer Solbergfoss i Glomma, mens vi står her – vann fra Jotunheimen, fra Rørosvidda, fra Rondane og fra mange andre steder på Østlandet etter en svært snørik vinter. Vårflom er ikke uvanlig i Norge, men klimaendringer – med ekstremvær som kraftigere og hyppigere styrtregn – vil gjøre flom og skred mer vanlig, ikke bare nå, når det nær er sesong for flom, men også ellers i året. Lokalsamfunn, bedrifter og enkeltmennesker vil oftere stå maktesløse når vannet trenger inn og gjør skade. Forsikringsbransjen frykter at utbetalingene etter denne flommen vil overstige 0,5 mrd. kr. Dette er ikke unntaket, dette er den nye virkeligheten. Samtidig sier NVE at de trenger 200 mill. kr ekstra i satsing hvert år de neste fire årene for å redusere faren for tap av menneskeliv og skader på bebyggelse og infrastruktur. Enhver som kan regne, ser at fire år med den type bevilgninger raskt vil lønne seg, sammenlignet med forsikringsselskapenes utbetalinger. Den samfunnsmessige prisen for ødeleggelsene er enorm, og dette problemet går ikke over. Senterpartiet har løftet inn disse bevilgningene i sitt alternative budsjett, men mens vannet flommer inn over folks jorder, inn i hus og ned i kjellere, gjør regjeringen ingenting – ingenting for å ta konkrete grep for å dempe framtidige skader. Hva er forklaringen på at regjeringen nekter å ta inn over seg hvor store utfordringer vi har, og hvor mye det koster oss ikke å gjøre noe? Hvorfor vil ikke regjeringen investere i bedre flom- og skredsikring?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-05-16:
NVE skriver i et brev til departementet at dagens bevilgningsnivå medfører at samfunnet ikke får gevinsten av de risikoreduserende tiltakene, og at innbyggerne må leve med betydelig høyere risiko – betydelig høyere risiko – enn det som aksepteres for ny bebyggelse. I et NTB-intervju til Bergens Tidende den 13. mai uttalte statsråden: «NVE må prioritere sin bistand til kommunene slik at samfunnet får mest mulig igjen i form av redusert risiko for skader. Det tar i tillegg tid å planlegge og bygge sikringstiltak.» Ja, selvfølgelig tar det tid. Det er derfor vi må komme i gang. NVE er klar. For meg virker det som om statsråden forsøker å skyve ansvaret over på NVE og kommunene og lokale myndigheter for manglende bevilgninger, og det er en besynderlig måte å fraskrive seg ansvaret på. Så hvem er det som har ansvaret for bevilgninger og for å få fortgang i arbeidet, slik at folk slipper å leve i uvisshet og usikkerhet om en i aller høyeste grad varslet flom? Er det NVE, eller er det statsråden som har ansvaret?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-05-16:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til klima- og miljøministeren: «Å bygge ut dagens lov om kommunale vass- og avløpsanlegg til sektorlov for vanntjenester(«vanntjenestelov») kan være et hensiktsmessig grep for å følge opp de av overvannsutvalgets forslag som sorterer under Klima- og miljødepartementet. Et slikt lovarbeid vil bidra til en mer helhetlig og effektiv statlig styring på vann- og avløpsområdet. («vanntjenestelov») Vil statsråden ta initiativ for å fremskynde arbeidet med en vanntjenestelov?»
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-05-16:
Takk for svaret. Det er ingen tvil om at de regelverksmessige utfordringene på vann- og avløpsområdet er fragmentert og har vært fragmentert på statlig side gjennom mange år. Jeg er glad for å høre at det er et arbeid i gang. Jeg tolker statsråden også slik at Klima- og miljødepartementet har en koordinerende rolle i dette arbeidet med de andre departementene. Når vil vi kunne få et forslag på bordet? Hva er tidsperspektivet?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-05-16:
Som statsråden sier, berører dette mange samfunnsaktører og områder. Den 9. mai hadde VG et opplag om eldgamle vannrør som en potensiell utgiftsbombe for kommunene, og ikke minst for abonnentene. Norge har et svært høyt lekkasjetap fra vannledningene på mellom 30 pst. og 50 pst. Det er en miljøutfordring, da det krever energi og kjemikalier å produsere vannet, og det er en potensiell helseutfordring hvis det kommer forurensning gjennom lekkasjepunktene. En vanntjenestelov vil kunne gi kommunene en viktig hjemmel de ikke har i dag, en hjemmel til å pålegge huseiere å stanse lekkasjer på egne ledninger, som en del av kommunens arbeid for å minske vanntapet og redusere kostnadene. Ser statsråden at det kan være hensiktsmessig med en vanntjenestelov for å få kontroll med denne typen vannlekkasjer og innlekk på det kommunale avløpsnettet?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Regjeringen la fram for Stortinget forslag om pliktsystemet for torsketrålere i Nord-Norge i mars 2017. Saken skapte masse debatt og engasjement langs hele kysten. Statsråden valgte å trekke saken før den var ferdigbehandlet, siden han ikke fikk flertall for sitt syn. Siden i høst har fiskeriministeren varslet at han vil legge fram en ny sak for Stortinget om endringer i pliktsystemet, noe regjeringen anser som så pass viktig at det også står i Jeløya-erklæringen. Arbeiderpartiet har vært og er positiv til det, da vi lenge har tatt til orde for at pliktene må justeres for å sikre at de fungerer i tråd med forutsetningene. På bakgrunn av de forventningene fiskeriministeren selv har skapt i fiskerinæringen og i det politiske miljøet om at man kunne vente meldingen denne våren, sendte jeg i forrige uke et skriftlig spørsmål til statsråden om når vi kan forvente å få pliktmeldingen til Stortinget. Det ville statsråden ikke svare på, men viste til at det har vært sonderinger på Stortinget for å få på plass bred støtte til forslaget. Når det sonderes, må det også kunne forventes at man har forslag som er justert i tråd med hvor flertallet antakeligvis ligger, et flertall som det burde være godt kjent ikke går i retning av at man ønsker å avvikle systemet. Spørsmålet til statsråden er om han og regjeringen har justert egen politikk i saken, om han vil avvikle pliktene, eller om han har en oppfatning av at flertallet på Stortinget har snudd i hans favør.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Så sent som 5. april uttalte Sandberg at han hadde tre store jobber foran seg, den ene var å gjøre noe med pliktsystemet. Også i talen til Fiskebåts årsmøte i februar ble det varslet en ny stortingsmelding med samme målsetting som sist, nemlig en avvikling. Hvor de ulike partiene på Stortinget står i denne saken, er jo godt kjent, siden ministeren måtte trekke saken tilbake i fjor. Jeg lurer på om statsråden kan forklare hva som har skjedd i løpet av den siste måneden, siden han nå vingler og sier at han kanskje ikke kommer til å legge fram en melding i det hele tatt.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Når man påberoper seg at man sonderer på Stortinget, er noe av det viktigste at man selv har et forslag å sondere med. Etter hva jeg har registrert, har ikke ministeren hatt et eget forslag å sondere med overfor partiene, bortsett fra at man vil holde på det man hadde sist, nemlig å avvikle. Utover det har det ikke kommet noen signaler om at han ønsker å forhandle på f.eks. det som var Stortingets, i hvert fall Arbeiderpartiets, syn, at man ønsker å ha plikter, men at man ønsker å stramme dem til og gjøre justeringer som gjør at de fungerer slik de burde gjøre. Spørsmålet er om statsråden i det hele tatt er åpen for å endre på egen politikk for å være i tråd med et flertall på Stortinget, noe statsråden gir uttrykk for at han ønsker.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2018-05-16:
Jeg spør igjen fordi jeg synes man snakker mye rundt det. Det viktigste spørsmålet er jo om regjeringen er villig til å legge bort at man ønsker å avvikle pliktene. Det er det ene. Det andre er: Har man et forslag, et utkast som man ønsker å legge fram for Stortinget? Det er jo slik det parlamentariske systemet fungerer: Man legger fram et forslag, og så er det partiene på Stortinget som forhandler og blir enige. Er man villig til å prøve å legge bort den politikken man har lagt fram tidligere, med den støyen som fulgte etter, og prøve å komme fram til en enighet?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Det er riktig som representanten påpeker, at det er nedfelt i Jeløya-plattformen at det skal fremmes en ny pliktmelding. Men jeg har også vært ganske tydelig på at jeg valgte å trekke denne meldingen fordi jeg i prosessen som var i siste runde, ikke greide å samle noe flertall overhodet i Stortinget. Det at det skulle ligge en melding til behandling som vi ikke greide å samle flertall for noen elementer om, ville bare skape frustrasjon og ikke noen forutsigbarhet for næringen overhodet. Derfor har jeg nå gått flere runder med partier på Stortinget for å se om det har vært noen bevegelse når det gjelder pliktmeldingen. Det har det ikke vært. Det er også partier på Stortinget som nå ønsker å flytte behandlingen av en ny pliktmelding parallelt med Eidesenutvalget, altså Kvoteutvalget. Dette har jeg lyttet til, og jeg vil se det an framover før jeg eventuelt fremmer en ny pliktmelding for Stortinget.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Det er mulig at undertegnede ikke har fått med seg hva de andre partiene ellers måtte mene om pliktsystemet, men jeg har i hvert fall ikke registrert at verken Arbeiderpartiet eller andre partier har hatt noen politikk eller noe syn på pliktmeldingen. En annen ting er at man ønsker å gjøre noe med pliktsystemet, men noe konkret, verken fra Arbeiderpartiet eller fra andre partier, har i hvert fall ikke jeg mottatt noen signaler om. Heller ikke nå da jeg sonderte med Stortinget, bl.a. med Arbeiderpartiet, var det signaler om at det var et ønske om å gjøre noen endringer i pliktmeldingen. Derfor tror jeg det er klokt at jeg og regjeringen avventer dette og kanskje ser det i sammenheng med Kvoteutvalget, som noen partier på Stortinget ønsker seg. Det å legge fram en pliktmelding som igjen vil skape en situasjon der det ikke etableres flertall for noen endring i noen retning i Stortinget, ville bare skape frustrasjon og misnøye i næringen langs kysten.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Historien viser at regjeringen la fram sjømatindustrimeldingen, og da ble det gjort noen vedtak i Stortinget som jeg og regjeringen fulgte opp, bl.a. ved å sette ned et utvalg som skulle se på alle pliktene. Dette førte til en innstilling som ikke kom i sin helhet til Stortinget. Jeg la fram en pliktmelding, gjennom å ha forhandlet med partier på Stortinget, som i utgangspunktet hadde flertall, men som dessverre tapte flertallet gjennom en prosess. Da er det jo ikke regjeringen som har endret politikken. Regjeringen er villig til å forhandle fram resultater for å få på plass et pliktsystem som virker til det beste for alle. Alle partiene jeg har mottatt signaler fra, ønsker å endre pliktene. Når Arbeiderpartiet nå sier at de vil stramme inn – det prøvde man også i 2010, men da la man det i skuffen.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Jeg gjentar: Regjeringen og undertegnede har justert sin politikk fra utgangspunktet. Det holder heller ikke for å få flertall i Stortinget, selv om det var det i utgangspunktet. Da sier jeg også at jeg og regjeringen er villige til å justere for å få på plass et system som virker bedre enn i dag. Utgangspunktet mitt er selvfølgelig i tråd med det første utkastet jeg la fram, men nettopp ut fra det at det ikke var flertall for det, har jeg sondert med ulike partier på Stortinget. Jeg får ingen tilbakemeldinger om hva disse partiene ønsker, og da er det vanskelig for meg å legge fram et forslag for Stortinget som samler Stortinget, noe som er viktig for næringen. Vi kan ikke legge fram forslag nå som skaper enda mer frustrasjon og usikkerhet i næringen. Det næringen trenger nå, det kysten trenger nå, er sikkerhet, trygghet og forutsigbarhet, og det skal jeg sikre gjennom å legge fram en pliktmelding som skaper flertall og samling i Stortinget.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Ja, min intensjon og regjeringens intensjon er å sikre mer sysselsetting og vekst langs kysten. Det har vi gjort gjennom snart fem år. Det går rimelig godt i Nord-Norge, det går rimelig godt langs kysten vår, det bygges, det etableres – det er vekst på nesten samtlige områder når det gjelder fiskeri. Industrien er marginal, det er jo det som er utgangspunktet for å skape sysselsetting. Men det er klart at når man skal endre noen systemer, og mange framstår som museumsvoktere, er det også vanskelig å få gjennomslag for strategier som å skape helårlige arbeidsplasser, mer bearbeiding, mer foredling – når man ikke ønsker å endre noe. Hvis man ønsker å få enda mer fart i sjømatindustrien langs kysten, må man nødvendigvis endre noe, og jeg har ikke møtt forståelse for og ønske om å endre noen ting – i hvert fall ikke fra Senterpartiet, som ønsker at alt skal bestå slik det alltid har vært.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Det er ingenting som tilsier at pliktsystemet slik det ligger i dag, brytes av noen på noen slags måte. Det kontrolleres hele tiden. Alle følger dette systemet, den strukturen og de pliktene som ligger der i dag, som er etablert av de rød-grønne. Så det er ingen brudd på dette. Men når jeg ikke har snakket med SV og Fylkesnes, er det jo fordi Fylkesnes og SV er de eneste som har lagt kortene på bordet. Jeg vet hvor SV står i denne saken. Utfordringen min er at jeg ikke vet hvor de andre partiene står. SV har vært klar og tydelig på hvilken retning man ønsker når det gjelder pliktsystemet, det står det respekt av, men jeg tror dessverre ikke SVs løsning er til det beste for kysten. Å skru klokka tilbake, slik SV ønsker, når det gjelder pliktsystemet og etablering langs kysten, vil dessverre føre til mindre vekst, mindre sysselsetting og avvikling.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-05-16:
Det er jo direkte feil det som blir sagt her. Jeg har fulgt opp til punkt og prikke det Stortinget har bedt meg om å gjøre, i alle sammenhenger, men Stortinget ville ikke ta imot det man fikk. Man greide ikke å skape noe flertall for det jeg la fram. Ut fra dette utvalget, som satt og gikk gjennom pliktsystemet, som Stortinget ba meg om å gjøre, satte jeg ned et ekspertutvalg. Så kommer ekspertutvalget med noen konklusjoner, og så liker man ikke det i Stortinget. Det er en realitet, og det må jeg bare respektere. Men jeg har jo gjort alt jeg kan for å gjøre noe med dette pliktsystemet, fordi det er skandaløst, som representanten peker på. Det er jeg enig i, og derfor la jeg fram en pliktmelding som faktisk tok bort denne skandalen, slik at vi fikk det på plass og fikk forutsigbarhet for næringen, for kysten. Så er det også direkte feil å si at fisken ikke landes langs kysten. Det har aldri vært landet så mye fisk langs kysten, særlig i Nord-Norge, som det har blitt gjort de siste årene. Og foredlingsgraden øker faktisk. Det er flere fiskere, det er flere båter. Så det går rimelig godt, og det er feil å si at det går dårlig.