Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-03-23:
Jeg er enig med både representanten fra Høyre og representanter fra Arbeiderpartiet i den kritikken som er kommet mot den forrige regjeringa for håndteringa av denne lovsaken. Det jeg er uenig med dem i, er at dette «dukket opp». Det var slik at noen av oss så disse problemene veldig tidlig, og SV har jobbet hardt for å få igjennom de endringene som nå er kommet. Men det er kritikkverdig at det er den arbeidsformen man må ty til når man ser at ting bærer galt av sted. Det har vært litt oppløftende at det etter hvert har vært mulig å få et flertall for å se på det igjen, og at det nå er enstemmighet om at dette må det ryddes opp i. Så sier representanten Erna Solberg at hun mener at også den lovteksten som nå foreligger, har en del uklarheter i seg. Det er et visst rom for skjønn med den nye lovbestemmelsen. Fra SVs side var vi tydelig på at vi godt kunne tenke oss en summarisk bestemmelse som sa 25 pst., og ferdig med det, for vi var ikke interessert i å lage en lovtekst som la grunnlag for videre prosedyre og rettssaker. Så var det et sterkt ønske både fra regjeringa og fra flertallet om at man skulle legge inn en liten mulighet for skjønn. Men den muligheten er smal, og den er formulert svært klart, slik at det dreier seg om en økning som i kroner skal være liten, og at man når man har regulert den opp, fremdeles ligger langt under gjengs leie. Så er realiteten at man det tredje året etter disse bestemmelsene vil få et hopp i husleia opp til gjengs leie. Det har vært klart hele vegen. Alle partiene som har deltatt i behandlinga, har vært klar over det. I innstillinga sier et flertall at det eneste virkemiddelet som kan få leieprisen i markedet ned på et nivå som gjør det mulig for folk med lave og vanlige inntekter å makte sine utgifter, er en stor satsing på bygging av utleieboliger. Det er teknikken hvis man vil ha prisene ned, slik at gjengs leie, eller markedsleie, blir lavere. Det lar seg altså ikke gjøre gjennom de reguleringene vi har gjort nå. Nå er det også slik at de kommunale leilighetene kommer inn under dette lovverket, bortsett fra at husleienemnd som tvisteorgan ikke lar seg anvende på kommunale leiligheter, fordi det da oppstår habilitetsproblemer fordi en kommunalt oppnevnt husleienemnd ikke kan overprøve kommunale vedtak. De må nå forholde seg til takstnemndsystemet, som er et system som det koster penger å bruke, og det er et problem for folk som har dårlig råd, og som har problemer med å klare en husleieøkning. Ellers har Stortinget vedtatt et tvisteløsningsorgan, som den forrige regjeringa ikke har fått i gang. Der er det en enstemmig komite som nå ber Regjeringa sette fart på dette arbeidet. Det regner jeg med at den nye statsråden vil gjøre, i og med at hun har vært svært engasjert i løsningen av dette spørsmålet. Da står vi kanskje igjen med ett problem, og det er hva vi gjør når kommuner også opptrer som hushaier – når de med leiligheter og eiendommer som de har ervervet til dels med store statlige tilskudd, leier ut til skyhøye priser eller endog selger med stor fortjeneste. Det er et problem som jeg regner med at den nye statsråden vil se på, for det dreier seg om å sikre at de få sosiale utleieboligene vi har i dette landet, blir brukt til det formålet de er tenkt å bli brukt til, nemlig å gi en bolig til folk som trenger en lav husleie for å klare boutgiftene sine.