André Oktay Dahl (Høyre), 2010-11-23:
Denne debatten har vi hatt før. Det er ikke akkurat noen ønskereprise, enten det er med eller uten trekkspill – som spiller den ene sangen som enkelte tiggere kan. Siden 2006 har man vært på hælene i forhold til den utviklingen vi ser. Vi er et lite og rikt land, med åpne grenser, som selvfølgelig er attraktivt for flere enn dem vi ønsker skal komme hit. I 2010 skjønte man plutselig litt mer, men man har altså brukt fire år på å skjønne at dette er en utfordring. Paradokset i dette er jo at det er ganske mange kommuner som ligger rundt Oslo, så det blir litt rart å se hvordan de har virket uforberedt på at tiggerne f.eks. kan være så dristige at de tar toget i 10 minutter til Lillestrøm. Det er altså kommuner rundt Oslo som plutselig fant ut at de må lage et regelverk. Det sier noe om at dialogen mellom departement og kommuner om det som faktisk rammer lokalsamfunnene, ikke har vært god – på samme måte som da vi diskuterte organisert kriminalitet i forrige uke. Veldig mange kommuner har opplevd at departement og sentrale myndigheter ikke har vært til stede for å bistå, for å orientere, for å vise hvilken strategi man har for å bekjempe noe som rammer lokalt. Det var jo et eksempel som ble tatt opp her, at Oslo kommune hadde det forferdelig tungt med å jobbe for trygghet og sikkerhet i sin egen by. I flere år måtte man slåss for å prøve å få Politidirektoratet og Justisdepartementet til å skjønne at man hadde behov for et hjemmelsgrunnlag som ga mulighet til å bortvise, slik Oslo kommune så behovet for. Mye av dette er EU- og EØS-relatert. Jeg håper at statsråden sier noe om hvilke tanker man i det organet vi dessverre ikke er medlem av, nemlig EU, gjør seg om hvordan Norge kan være en aktiv bidragsyter. Når det gjelder politireserven, kan det sikkert virke så smått at det er unødvendig, men Høyre, med støtte fra Fremskrittspartiet, har siden 2005 bedt regjeringen om å sørge for at politireserven får adgang til å øve og trene og få avklart hjemmelsgrunnlaget. Det holdt vi på med i flere år. Det har vært en slags seigpining av hele politireserven, som dessverre er i ferd med å forvitre. Det synes vi er trist. Vi synes det burde være mer fornuftig om man brukte dem aktivt, og lot dem få lov til å øve og delta i utfordrende situasjoner, f.eks. om sommeren. Det er jo det samme politiet som skal håndheve regelverket slik som det er – eller aller helst skjerpet – når det gjelder å bortvise aggressive tiggere, samtidig som de skal løse stadig flere vinningsforbrytelser når man har sommerrushet med andre utlendinger, med eller uten trekkspill, som bruker sommeren til å begå kriminalitet på åpen gate i Oslo. Så har jeg et spørsmål som jeg håper statsråden kan svare på i sitt innlegg. Det vises fra flertallets side til at tigging også kan være en del av organisert menneskehandel. Da er spørsmålet: Når vil handlingsplanen om menneskehandel bli ferdigstilt, og når kan eventuelt Stortinget inviteres til å diskutere nye tiltak med dette som tema, som absolutt burde drøftes i en bredere sammenheng? Når vi diskuterer dette, tror jeg det er viktig å ha to tanker i hodet på samme tid. Det ene er at en del tiggere har en vanskelig livssituasjon. Det er viktig å tenke på debatten litt som den vi hadde da vi skulle kriminalisere sexkjøp – mange av de samme mekanismene er ute og går – slik at vi ikke risikerer å ramme folk som er i en sårbar posisjon, samtidig som vi er nødt til å sette noen grenser for hva som er greit kan skje i det offentlige rom. Riktignok er det ikke slik at alle er veldig aggressive, som tidligere er sagt her, men det er flere måter å utøve aggresjon på. Det er ganske mange som tar kontakt, som opplever at det er ganske mange som f.eks. langs Akerselva kombinerer tigging med narkotikasalg. Det vil jeg for så vidt regne som en rimelig aggressiv form for tiggervirksomhet – om det er med eller uten stoff den ene eller den andre gangen, er ikke interessant. Poenget er at vi har en situasjon spesielt i denne byen – og det har bredt seg over hele landet – som gjør at vi trenger et langt mer aktivt departement og overordnede myndigheter som er villig til å ta kommunene med på råd og utforme strategier for hvordan man i fellesskap skal bekjempe noe som det ikke kommer til å bli mindre av i årene som kommer.