Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2013-04-29:
Prognoser viser at Norges befolkning vil øke med ca. 1 million mennesker de neste 17 årene. Det er et fantastisk uttrykk for et samfunn i vekst og framgang, der folk er i arbeid. Dessuten vet vi at Norge er et samfunn med små forskjeller og gode velferdsordninger. Det står i sterk kontrast til det som skjer i resten av Europa. Vi har et godt utgangspunkt. Opposisjonen har hevdet i salen her i dag at det skyldes flaks. Men det skyldes ikke flaks, det skyldes at vi har forvaltet både naturressurser, våre menneskelige ressurser og vår rikdom på en god måte. Nå er oppgaven vår å forvalte vårt utgangspunkt på en god måte når nye, store samfunnsoppgaver skal løses i årene og tiårene framfor oss. Jeg skal gi Høyres representant Gundersen rett i én ting: Det er forskjellig syn på hvordan det skal gjøres. Det er helt avgjørende hvilken politikk som føres. Det handler om noen grunnleggende politiske veivalg, der det går et tydelig skille i norsk politikk. Arbeiderpartiets syn på saken er for det første at de store oppgavene vi står overfor, må løses gjennom et sterkt fellesskap, der både goder og byrder skal fordeles på en rettferdig måte, for det andre at de store pengene skal brukes på de store oppgavene, på velferd, kunnskap og infrastruktur, framfor skattekutt, og for det tredje at et organisert arbeidsliv er det som sikrer et anstendig arbeidsliv. For arbeidslinja har lyktes. Yrkesdeltakelsen i Norge er høy. Analysene i perspektivmeldingen viser at arbeidskraften er vår viktigste ressurs og en nøkkel til å møte framtidens utfordringer. Befolkningens kompetanse, kunnskap og arbeidsinnsats er viktigere enn oljeformuen vår. Da er det viktig at flest mulig er i arbeid, og at folk står lenger i arbeid. Nettopp derfor er Arbeiderpartiet opptatt av å sikre den norske arbeidslivsmodellen, med en sterk fagbevegelse og sterke arbeidstakerrettigheter, som er viktig for den enkelte arbeidstaker, men som ikke minst har bidratt til at vi har en fagbevegelse som er med og tar ansvar for helheten, og som har vært helt avgjørende for å sikre vår evne og vilje til omstilling. Når vi nå forventer at folk skal stå lenger i arbeidslivet, må vi også ha et arbeidsliv som det er mulig å bli gammel i. Det er derfor vi forsvarer arbeidsmiljøloven og fagbevegelsen og sier nei til økt bruk av midlertidige ansettelser og såkalt mer fleksibilitet på arbeidstakernes bekostning. Jeg registrerer at høyrepartiene nå forskutterer høstens valgresultat. I media har opposisjonspartiene allerede startet med å fordele statsrådsposter. Det er ganske oppsiktsvekkende at opposisjonen begynner med denne runden før man har avklart helt grunnleggende ting, som felles holdning til handlingsregelen og hvilken økonomisk politikk som eventuelt skal føres dersom Høyre og Fremskrittspartiet skulle komme i regjering sammen. Høyre og Fremskrittspartiet har hatt nesten åtte år på seg til å avklare om handlingsregelen fortsatt vil ligge til grunn for den økonomiske politikken dersom de skulle vinne valget. Behandlingen av perspektivmeldingen var en gyllen og kanskje siste mulighet til å avklare det spørsmålet. Men det svaret har norske velgere fortsatt ikke fått. Tvert imot kan vi registrere at der Høyre tidligere har vært tydelig i sin tale, blir svarene mer og mer ulne etter hvert som valget nærmer seg, og det er ikke noe godt tegn. Det vi imidlertid vet, er at når vi i dag diskuterer hvordan det norske samfunnet best skal ruste seg til å finansiere framtidig velferd, er Høyres og Fremskrittspartiets felles oppskrift å svekke fellesskapets inntekter med flere titalls milliarder i skattekutt, og det er det meget gode grunner til å advare mot.