Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-06-06:
Vi skal i Stortinget nå i dag behandle to viktige saker som begge inneholder forslag til endringer i barneloven. Det ene forslaget omhandler barneperspektivet i foreldretvister. Det andre forslaget er en lov som omhandler fastsettelse av både farskap og morskap. Begge lovforslagene er viktige for å styrke barns rettssituasjon. I lovsaken om foreldretvister er formålet med forslagene å styrke barns rettssikkerhet og deltakelse i saker der foreldre som ikke bor sammen, er så uenige at saken må bringes inn for domstolen. Det handler også om å gi barn bedre beskyttelse mot vold eller seksuelle overgrep. Komiteen støtter en styrking av barneperspektivet i foreldretvister, og mener at forslagene til endring som legges fram, er et viktig skritt for å øke beskyttelsen til utsatte barn i slike saker. Komiteen er opptatt av at en lytter til barna i slike saker. Komiteen er også enig i at barn under sju år skal få uttale seg. Det har de ikke fått gjøre så langt. Det er altså barnets beste, og ikke foreldrenes ønsker, som er avgjørende for om det idømmes samvær. Er det tvil om barnets sikkerhet, skal hensynet til barnet alltid komme først. Mot barnets vilje, eller der det er fare for at barnet utsettes for vold eller seksuelle overgrep, skal det ikke fastsettes samvær, heller ikke med tilsyn. Et stort flertall i komiteen mener at ved å la barnets rett til og behov for samvær avgjøre om det skal finne sted, vil man lettere kunne beskytte mot vold og overgrep. Komiteen støtter også at de ansatte i barnevernstjenesten fritas fra taushetsplikten når vedkommende avgir vitneforklaring i foreldretvister etter barneloven. Det er svært viktig at retten nå får mulighet til å treffe foreløpig avgjørelse i saker hvor det er risiko for voldsbruk eller fare for skade hos barnet. Det er slik at det vil være en voldsom belastning å bli anklaget for vold og/eller seksuelle overgrep dersom en er uskyldig. Men slike overgrep er så skadelig for barn at ved mistanke om dette mener regjeringspartiene at barnet har krav på umiddelbar beskyttelse. Her mener altså regjeringspartiene at det er hensynet til barnet som må veie tyngst, men vi er selvfølgelig også svært opptatt av å følge opp rettssikkerheten til alle involverte. Den andre saken omhandler fastsettelse av farskap og morskap. Her presiserer komiteen at barnets beste og barnets rett til å kjenne sitt biologiske opphav er hovedhensynet. Siden 1. januar 2006 har det vært slik at farskap kunne fastsettes ved ensidig erklæring fra en mann som er registrert på samme adresse som mor. Det kan ikke være slik at en adresse eller en ensidig erklæring fra denne ene forelderen skal være det styrende i slike saker. Komiteen mener det er viktig at både mor og far er enige for at farskap skal fastsettes ved erkjennelse. Et stort flertall i komiteen støtter regjeringens beslutning om å beholde pater est-regelen. Flertallet mener at den sikrer en stor gruppe barn trygge sosiale og juridiske rammer fra starten av livet, at regelverket fungerer godt, og at en opphevelse vil føre til unødig byråkrati. Komiteen mener at vi i dag har et lovverk som gjør det for enkelt å endre farskap, og støtter derfor et krav om DNA-test ved en slik endring. I denne sammenheng viser jeg også til enigheten i komiteen rundt forslaget om at saken sendes til domstolen for avgjørelse dersom et barn over 18 år ikke samtykker til endring av farskapet. Det er stor enighet i komiteen om disse lovendringene. Ett punkt det er uenighet om, er tidsfrister for å reise endringssak om farskap. Her mener regjeringspartiene at hensynet til stabilitet over tid for barnet er avgjørende for å gjeninnføre tidsfrist. Det er likevel viktig for oss at det ikke foreslås noen tidsfrist for barn, slik at de alltid selv kan reise sak om endring av farskap. Komiteen mener det er viktig å sette strenge krav til registrering av morskap og farskap. Det må være det offentliges plikt å fastsette farskap og morskap når dette ikke er etablert ved fødsel, og når barnet er født i utlandet, men bosatt i Norge sammen med en av foreldrene. Hele komiteen støtter nye regler som strammer opp regelverket med tanke på foreldre som har benyttet seg av surrogati, og fastsettelse av morskap i disse sakene. Jeg vil presisere at vi i denne saken ikke har gått inn i selve surrogatidiskusjonen. Det bør være en rett for alle barn å kjenne sitt biologiske opphav, men alt kan ikke lovreguleres. Vi må ikke glemme foreldres viktige ansvar for å fortelle sine barn hvordan de er blitt til, og hvilken biologisk tilknytning de har.