Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-01-29:
I utenrikspolitikken ønsker Kystpartiet et likeverdig samarbeid mellom folkestyrte nasjonalstater. Vi støtter Norges engasjement i fredsoperasjoner og vår rolle som fredsmegler i konflikter over hele verden. Vi vil gjerne hjelpe fattige land til å oppnå utvikling og selvstyre. Men Norges fremste oppgave er å ta ansvar i eget nærområde. Der har vi spesielle forutsetninger for å skape fred, utvikling og miljø. Våre fremste sikkerhetsbehov blir ivaretatt gjennom norsk medlemskap i NATO. Dette vil gjelde uansett om EU bygger opp en egen forsvarsstyrke. Når nye mellomeuropeiske land blir med i NATO, vil dette ytterligere styrke båndene over Atlanteren. For øvrig samarbeider også Russland med NATO. I sin redegjørelse la utenriksministeren stor vekt på Norges samarbeid med Russland. Dette er positivt og nødvendig. Vi har felles interesse i å regulere den økende skipstrafikken i våre områder, rydde opp i miljøproblemer og løse delingsproblemene i Barentshavet. Men Norge bør også markere sin selvstendighet overfor Russland i sin suverenitetsutøvelse på Svalbard og i sonen rundt Svalbard. Kystpartiet ønsker også et godt samarbeid mellom Norge og EU, men det skal bygge på at vi beholder vår nasjonale selvstendighet. Derfor foreslår Kystpartiet at Norge melder seg ut av EØS og Schengen og satser på en handelsavtale med EU. Norge bør heller være med og støtte utviklingen i øst- og mellomeuropeiske land, men vi bør prioritere å hjelpe land som trenger det mest, og land som er utenfor det utvidede EU. Vi kan med beklagelse konstatere at EU splitter Norden, og at de nordiske EU-landene er pådrivere i EU for å presse Norge til innrømmelser på handelsområdet og i forhold til fangst av sjøpattedyr. Norge behøver ikke å la seg presse av EU i viktige fiskeriforhandlinger. Det viser siste runde i forhandlingene om fisket i Nordsjøen. Som selvstendig land utenfor EU kan Norge utnytte sine rettigheter ifølge havretten, og bruke sin økonomiske styrke som følge av store naturressurser. I EU er det befolkningsmengden som avgjør når beslutningene skal tas. Som EU-medlem vil Norge fort bli nedstemt når det gjelder fordeling av både fisk, olje og gass. Kystpartiet ser på Færøyene, Grønland og Island som Norges samarbeidspartnere. Sammen kan disse fire vestnordiske landene kontrollere store deler av naturressursene i Norskehavet. I tillegg kommer selvfølgelig Russland, Orknøyene og Shetland. Det vestnordiske perspektivet mangler fullstendig i utenriksministerens redegjørelse. Kan det ha noe å gjøre med at han er redd for et nærmere samarbeid med land som står utenfor EU? I sitt nærområde kan Norge, med Vest-Norden som utgangspunkt, beholde sin selvstendige rolle i utenrikspolitikken ved å ha et likeverdig samarbeid med både USA, Canada, Russland og EU. Det er ingen grunn til å la seg diktere av noen av disse stormaktene. De har alle felles interesse av å samarbeide med Norge, og av stabilitet og utvikling i nordområdene. Norge bør ha mange ben å stå på i utenrikspolitikken. På det handelsmessige området er det viktig å utvikle flere markeder for vår fiskeeksport, slik at vi ikke blir avhengige av ett marked. For ensidig markedsavhengighet vil gjøre oss sårbare for politisk og økonomisk press. Norge bør, bl.a. gjennom sine ambassader og konsulater, satse på en mer effektiv markedsføring av norske varer og av Norge som turistland. Kystpartiet vil foreslå at ambassadene og konsulatene vi har rundt om i verden, gis friere midler til dette formålet. Det er slik i dag at det i stor grad er Hurtigruta som markedsfører Norge utad i verden – det er et faktum Kystpartiet ser på utviklingen i Verdens Handelsorganisasjon med blandede følelser. Det vil være gunstig for Norge å oppnå en friere verdenshandel med fiskeprodukter. Men dette bør kunne oppnås uten at vi lar oss presse til å oppgi beskyttelsen av norsk landbruk. Kystpartiet er sterk motstander av å sette ulike distriktsnæringer i Norge opp mot hverandre. Vi er opptatt av at naturressursene er viktige for Norge, og for hele verden. Uten naturressurser og mennesker kan ikke verdensøkonomien bli større. Det er kun derifra vi kan hente det. Vi kan selvfølgelig sette fart på verdensøkonomien ved å la det gå fortere rundt. På den måten blir det vekst, men det blir ikke større vekst. Det er akkurat som å ha penger i en bolle og sette fart på pengene i bollen – slik er verdensøkonomien. Vi arbeider tvert imot med å bygge allianser mellom distriktsnæringene generelt, og mellom matvareprodusentene spesielt. Sammenbruddet i WTO-forhandlingene viser at ulike land har forskjellige, men legitime nasjonale interesser. Derfor bør ikke land presses inn i det samme mønsteret. Kystpartiet mener at verdenshandelen må ta mer hensyn til de fattige lands behov for å beskytte eget næringsliv i en oppbyggingsfase, og for å sikre nasjonal selvstendighet og kontroll med egne ressurser. Alle lands behov for å ha en egen landbruksproduksjon bør også respekteres. Det er gunstig både fordi det minsker behovet for transport, og fordi det gjør verden mindre sårbar overfor sykdommer. Fugleviruset vi opplever i dag, er et typisk eksempel på hvordan det kan gå.