Jan Tore Sanner (Høyre), 2015-10-20:
Jeg vil først benytte anledningen til å takke interpellanten for å ta opp et viktig og aktuelt tema, som det er naturlig å reise etter valget. Det er lett å glemme og ta for gitt hvor privilegerte vi er i Norge. Mange mennesker andre steder i verden slåss for å oppnå de samme rettighetene, ja noen ofrer sitt eget liv i kampen for demokrati og menneskerettigheter. I Norge har vi et velutviklet demokrati både lokalt og nasjonalt, men demokratiet må brukes og utvikles. Valgdeltakelse er viktig, men det er viktig å huske på at lokaldemokrati er mer enn valg og valgdag. Vi er alle enig i at 60 pst. valgdeltakelse ved årets kommunestyrevalg og 55,9 pst. valgdeltakelse ved fylkestingsvalget er lavt. Men det er likevel slik at ser vi på utviklingen fra 1993 og frem til i dag, må vi kunne si at valgdeltakelsen ved norske valg har ligget på et rimelig stabilt nivå, med noen variasjoner. Etter annen verdenskrig er 1963 året med høyest valgdeltakelse ved lokalvalg med hele 81 pst. Det var et spesielt år fordi vi bl.a. hadde mobilisering i forbindelse med den politiske krisen rundt ulykken i Kings Bay på Svalbard. Etter 1963 har vi hatt en nedgang i og etter hvert stabilisering av valgdeltakelsen. Utvidelse av retten til å stemme kan ha bidratt til nedgangen i valgdeltakelsen. I 1967 fikk 20-åringene stemmerett, og i 1978 fikk 18-åringene stemmerett. I 1983 fikk også velgere med innvandrerbakgrunn stemmerett ved lokalvalg. Kommunal- og moderniseringsdepartementet har fått gjennomført flere undersøkelser som viser at det er mange forhold som virker inn på valgdeltakelsen. Etter valget i 2011 gjorde Institutt for samfunnsforskning analyser av hva som kan forklare valgdeltakelse. Det viktigste er kjennetegn ved individene, som alder, kjønn, landbakgrunn og utdannelse. Forhold som tilgjengelighet til stemmelokalene og kjennetegn ved kommunene har mindre betydning for valgdeltakelsen. Det er f.eks. ikke viktig om en kommune er stor eller liten, om den har to valgdager eller mange partier. Men det er selvsagt, og heldigvis, andre forhold som påvirker valgdeltakelsen. Analysen pekte også på at i enkelte kommuner kan vi ha høy valgdeltakelse selv om befolkningssammensetningen skulle tilsi lav deltakelse. Saker som engasjerer, vet vi også mobiliserer. Det er store forskjeller i valgdeltakelsen mellom kommuner. Den kommunen med høyest valgdeltakelse ved kommunestyrevalget, var Utsira med 84,3 pst., mens den laveste var i Hammerfest med 50,2 pst. Vi har ingen stemmeplikt i Norge, og det er lov å velge å ikke stemme. Ved årets valg var det altså fire av ti som valgte å la andre bestemme for seg av ulike grunner. Tilbake til interpellantens spørsmål om hva som bør gjøres for å snu den negative trenden og øke valgdeltakelsen. Jeg tror ikke det finnes én fasit på hvordan vi kan øke valgdeltakelsen. Jeg har registrert interessen for å slå sammen lokalvalg med nasjonale valg i en felles valgdag. Det finnes selvsagt argumenter for en slik løsning. En felles valgdag vil kunne øke valgdeltakelsen ved lokalvalg. Men jeg tror ikke det er veien å gå. En konsekvens av valg hvert fjerde år er at mange førstegangsvelgere først vil få mulighet til å stemme når de er 21 år. Interessen for lokaldemokratiet og lokalpolitikken vises best når valgene holdes på ulike tidspunkt. Holdes valgene samtidig, vil lokale saker og lokale kandidater få mindre oppmerksomhet. Lokalvalget vil komme i bakgrunnen. Det blir stadig satt i gang tiltak for å forbedre valggjennomføringen og tilgjengeligheten for velgerne. Det finnes knapt noe annet land som har så god tilgjengelighet til å stemme, som vi har i Norge. Jevnlig settes det i gang forsøk med tiltak eller ordninger som kan tenkes å øke valgdeltakelsen. Eksempler på dette er tidligere forsøk med direkte valgt ordfører, egen valgdag i Nittedal, Internett-stemming og nedsatt stemmerettsalder til 16 år. Alle disse forsøkene har blitt eller vil bli evaluert. Hvorvidt tiltakene videreføres, er til syvende og sist en politisk beslutning. Men det vi kan si, er at disse forsøkene i liten grad påvirker valgdeltakelsen i positiv retning. Ved valget i år ble det dessuten gjennomført noe helt nytt, sett i norsk sammenheng. Forskere ved Institutt for samfunnsforskning, i samarbeid med departementet, testet ut flere tiltak for å se om de hadde påvirkning på valgdeltakelsen. Det var tiltak som ulik tekst på valgkort, bruk av SMS for å oppfordre til å stemme og brev til ulike innvandrergrupper. Hovedfunnene fra disse forsøkene vil bli offentliggjort våren 2016. I departementet og kommunene brukes det mye ressurser på å informere velgerne om hvem som har stemmerett, og hvor og når man kan stemme. Det antas at denne type informasjon kan ha betydning for valgdeltakelsen. Departementet har også en tilskuddsordning hvor organisasjoner som ønsker å gjennomføre gode tiltak for å informere om valget eller øke valgdeltakelsen, kan søke om midler. I år fikk 27 organisasjoner tilskudd på til sammen 5 mill. kr. Lokale og nasjonale myndigheter kan legge til rette, men til syvende og sist er det politikkens innhold og partiene og kandidatenes evne til å engasjere og mobilisere som er det viktige for om velgerne stemmer eller ikke. Velgerne må oppleve at det å stemme gjør en forskjell. Det er de politiske partiene og de lokale gruppene som må mobilisere lokalbefolkningen til å stemme og ikke minst gjøre det politiske innholdet kjent. Her har også mediene en viktig rolle å spille, og vi ser at mediene bidrar i stor grad – særlig lokalmediene ved lokalvalg. Men vi, som representerer de ulike partiene, må selvsagt stille spørsmål om vi kan gjøre mer for å informere, for å skape dialog og for å vise at det betyr noe å bruke stemmeretten. Når det gjelder oppslutning om demokratiet, opplever jeg at utviklingen er positiv. Stortingsvalgundersøkelsen fra 2013 peker på at det er en økning i andre former for politisk deltakelse enn valg, særlig blant ungdom. Det er også en økning i medlemskap i politiske ungdomspartier. Mange av dagens ungdom er politisk aktive, selv om de kanskje ikke bruker ordet «politikk» om det de holder på med. Allerede i 2006 viste Lokaldemokratikommisjonen til at vi har fått et nytt politisk deltakelsesmønster i Norge. Folk er mer aktive mellom valgene. Dette skjer bl.a. gjennom et direkte politisk engasjement, som deltakelse i demonstrasjoner, protestmøter og underskriftskampanjer. Innbyggerne tar også oftere kontakt med lokalpolitikere. Da er jeg inne på den sentrale begrunnelsen for lokaldemokratiet. Det skal være nærhet mellom dem som fatter beslutningene og innbyggerne. Det skal være rom for lokale variasjoner og løsninger. Gjennom kommunereformen legger vi opp til økt handlingsrom for lokaldemokratiet. Den statlige detaljstyringen kan reduseres, flere oppgaver kan flyttes til kommunene, og omfanget av interkommunale løsninger kan reduseres – mer makt kan ligge lokalt. Hvor godt lokaldemokratiet er, kan ikke bare måles i hvor mange som stemmer ved lokalvalget. Det handler også om hvor godt kommunene legger til rette for levende lokaldemokrati mellom valgene. Vi har sett en klar utvikling hvor kommunene i større grad legger til rette for at innbyggerne skal bli hørt ved kommunale beslutningsprosesser. De fleste kommunene har f.eks. ungdomsråd, enkelte kommuner har opprettet kontaktutvalg for innvandrere, og flertallet av kommunene har kontaktutvalg for frivillige organisasjoner. Det er vanlig med brukerundersøkelser, idédugnader hvor innbyggerne inviteres til å delta, og andre arenaer hvor kommunen møter innbyggere og representanter for lokale interessegrupper. Likevel viser innbyggerundersøkelser at kommunene kan bli enda bedre til å utvikle samspillet med innbyggerne. Kommunene bør prioritere arbeidet med innbyggerinvolvering. Kompetansesenter for distriktsutvikling har utviklet en veileder som skal hjelpe kommunene som arbeider med kommunereformen, med å legge til rette for et sterkere lokaldemokrati. Gjennom praktiske eksempler, relevante verktøy og utprøvde metoder fra kommuner som jobber godt med lokaldemokratiet, skal materialet gi ideer og inspirasjon til en god demokratisk prosess i kommunene. Jeg har selv sett hvordan f.eks. Fredrikstad involverer og engasjerer innbyggerne i utvikling av f.eks. parkområder. Avslutningsvis vil jeg si at det er viktig at kommunestyrene tenker gjennom hvordan de jobber. Gjør de demokratiet relevant, og inviterer de til deltakelse fra alle grupper i samfunnet? Det handler om møteform og organisering, om åpenhet og involvering. Det er viktig for å få til engasjement og begeistring. Det er rom for lokaldemokrati selv om den statlige styringen av kommunene setter begrensninger på enkelte områder. Lokalpolitikerne må bruke dette rommet. Jeg tror at med sterkere kommuner, kan kommunene også bli bedre på å trekke innbyggerne inn i viktige beslutningsprosesser. Man kan bli mer systematisk på å utvikle ordninger som setter innbyggerne i sentrum. Vi har et godt utgangspunkt i Norge. Vi har et velutviklet lokaldemokrati. Men det er også viktig å se på de kommunene som lykkes best – både ved valg og mellom valg.