Kjell Arvid Svendsen (Kristelig Folkeparti), 2011-05-09:
Internasjonalt arbeid for å fremme demokrati og menneskerettigheter er etter Kristelig Folkepartis syn en viktig utenrikspolitisk oppgave. I den sammenheng er det god grunn til at vi holder oss vel informert om den innenrikspolitiske utviklingen i Russland. Jeg vil derfor rette en takk til utenrikskomiteens leder, Eriksen Søreide, for at hun reiser denne interpellasjonen, og takke utenriksministeren for svaret. Det er viktig å rette søkelyset mot utviklingen av sivilsamfunnets kår i vårt store naboland i øst, ikke minst når det gjelder rettssikkerheten og presse- og ytringsfriheten. Dette går jeg ut fra er et felles anliggende for alle oss som ser på utenrikspolitikk som noe mer enn å fremme norske særinteresser, men som også vil ha et sterkt verdibasert engasjement i utenrikspolitikken. Gjennom FNs menneskerettighetserklæring og de tilhørende konvensjoner er disse rettighetene gjort universelle. Hvert enkeltmenneske har krav på dem, og statene har ansvar for å sikre borgerne disse rettighetene. Det gjelder alle land. Når det gjelder Russland, må vi kunne glede oss over det store spranget i en positiv retning som ble tatt da kommunismen ble forlatt og landet åpnet seg mot resten av verden gjennom Gorbatsjovs glasnost, og de store reformene som siden er gjennomført. Men det kan ikke stikkes under stol at det også er bekymringsfulle trekk når det gjelder ytringsfrihet, pressefrihet og rettssikkerhet i Russland, noe utenriksministeren heller ikke la skjul på. Etter kommunismens sammenbrudd fikk befolkningen i Russland erfare mangelfull styring og til dels dårlig gjennomførte privatiseringsreformer. Noen få sikret seg store formuer på kort tid. Men svært mange opplevde større sosial utrygghet, trangere kår og økte forskjeller. Det finnes heller ingen historisk tradisjon for demokrati i vår forstand av ordet å hente fram i Russland. I slike faktorer finner vi nok noe av forklaringen på at det har vært lett å spille på behovet for en sterk leder, og at mange dessverre godtar at det settes begrensninger på friheter som vi tar som selvsagte. Vi har med sorg merket oss at flere av Russlands modige stemmer i kampen for menneskerettigheter og ytringsfrihet er blitt drept. Og vi er ikke alltid blitt like imponert av myndighetenes innsats for å oppklare saker og stille de ansvarlige for retten. Her ligger det – for å si det forsiktig – et betydelig forbedringspotensial. Hva kan vi så gjøre fra norsk side? Vi har internasjonale samarbeidsorganer hvor det er naturlig å drøfte utviklingen. Det har en vært inne på. Både Europarådet, OSSE og FNs menneskerettighetsråd er eksempler på dette. Også bilateralt kan vi ta opp menneskerettighetssituasjonen i den mellomstatlige kontakt på ulike plan. Vi må alle tåle klar tale på dette området. Økt folkelig kontakt gir også nye muligheter. Både turisme, næringslivssamarbeid og folk-til-folk-prosjekter kan bidra til gjensidig kulturutveksling. Vi kan formidle erfaringer, kunnskap og ideer – kort sagt vise fram i praksis verdier som vi vil leve i samsvar med. Vi støtter menneskerettsorganisasjoner og miljøorganisasjoner. Det er viktig med frie røster som kritiserer korrupsjon og maktmisbruk. Russlands demokrati vil fungere bedre om sivilsamfunnets mangfold av røster kommer fritt til uttrykk. Da er uavhengige medier en viktig nøkkel. Et mangfoldig og fritt sivilsamfunn har en viktig demokratisk funksjon. Det må være en vaktbikkje overfor offentlige myndigheter og andre maktsentre. Slik fremmes spredning av makt og de maktbalanser som alle demokratiske samfunn er avhengig av. Fra Kristelig Folkepartis side vil vi derfor legge an et bredt perspektiv på hvordan vi kan fremme slike verdier internasjonalt – og i vårt samkvem med Russland.