Abid Raja (Venstre), 2009-12-04:
Jeg takker interpellanten for å ha tatt opp denne saken i Stortinget. Jeg skal ikke starte en EU-debatt, men jeg skal starte med å si: Vi trenger jo mennesker i Norge, og vi skal være veldig glad for at det kom innvandrere til Norge på 1970-tallet. Jeg er iallfall fall veldig glad for at disse innvandrerne fikk lov til å komme, for da fikk jo vi andre som er såkalte etterkommere, lov til å bli født i Norge, med de mulighetene det har gitt oss. Men vi kan jo lære av den migrasjonen som var den gangen. Det går faktisk veldig bra. Vi hører at minoritetene på svært mange områder topper en del negative statistikker, og så ser man ikke det positive på den andre siden – hvilken klassereise dette faktisk er. Du har foreldre som er analfabeter, som kommer fra en landsby langt inne i Punjab, så blir du født i Norge, og så blir du utdannet til lege på Universitetet i Oslo og får kanskje H.M. Kongens gullmedalje for fremragende forskning, som noen nettopp har fått. Klassereisen har vært enorm, og de mulighetene det gir, er enorme. Jeg tror ikke vi skal gjøre et problem ut av at det kommer så mange til Norge, som representanten Stokkan-Grande så vidt var inne på. Jeg skal ikke mistolke ham. Jeg tror ikke han heller mener at det er et problem, men vi trenger å finne de gode løsningene. Problemet er ikke at det kommer så mange. Problemet skyldes, som jeg var inne på i går, tre forhold. Det ene er at vi har 11 000 søkere som har sine søknader liggende på vent, der man ikke har startet saksbehandlingen. Her har vi i Venstre foreslått å gi 100 mill. kr mer til UDI, slik at man kan få denne saksbehandlingen unna. Det andre er de 3 500 menneskene som har fått endelig avslag, men som ikke returnerer, bl.a. fordi de selv ikke velger å returnere, fordi vi ikke klarer å få i stand gode returavtaler, og også delvis fordi vi ikke vet hvem disse personene egentlig er, og hvor de skal returneres. Dette arbeidet må selvsagt intensiveres. Så har du et tredje forhold. Det er problemet med at de som får bli, får et feil signal når de kommer til Norge. Signalet tidlig på 1970-tallet var at hit kan du gjerne komme så lenge du jobber. Når du jobber, livnærer du deg selv. De verdiene som barna lærer når de ser foreldrene sine i arbeid, er at det er gjennom jobb du kan livnære deg selv. Det er de gode normene som går videre i arv. Det som skjer nå når nye mennesker kommer til Norge, er at de sitter og venter – venter, og gjerne får. Det er vi i staten som tar vare på dem; de får ikke lov til å ta del i arbeidet. Og når noen av disse får muligheten til å bli i Norge, etter at de har fått innvilget tillatelse, har man vent seg til en passiv hverdag. Når man da har blitt veldig godt vant til, og veldig godt kjent med, de velferdsordningene som vi har i Norge, er det veldig vanskelig – etter nærmest å ha sittet og glodd i veggen i to–tre år – å starte med å jobbe. Vi må lykkes med å endre den ryggmargsrefleksen som mange mennesker fra andre land – jeg vil si ikke-vestlige u-land – har. De har andre sosiale utfordringer enn vestlige land, større grad av korrupsjon, fattigdom. De har en annen ryggmargsrefleks enn det den naturlige ryggmargsrefleksen vil være i et land som Norge, hvor staten er din venn, ikke en fiende, politiet er din venn, og ikke en fiende. Politiet er der for å hjelpe deg, og staten er ikke den du lurer, men den du aktivt bidrar overfor og velvillig betaler skatt til. Den ryggmargsrefleksen må man gjennom denne integreringsdebatten være med på å endre. Klarer man å gjøre det, blir ikke asylsøkere lenger et problem, men kan være med på å gjøre noe med den eldrebølgen vi kommer til å stå overfor i årene som kommer. Vi i Venstre er enig med UDI-direktøren, som i dag er inne på at man må gjøre det lettere å få oppholdstillatelse. Jeg vil være veldig interessert i å få vite om Regjeringen er enig med UDI-direktøren, om man er villig til å se på om man kan gi oppholdstillatelse og arbeidstillatelse istedenfor at alle må stå i asylkøen, og om de kan skifte kø, slik Venstre har foreslått, og komme over i arbeidssøkerkøen isteden – slik at man kan få benyttet seg av den kompetansen som de har. Direktør Ida Børresen sier bl.a. til NTB i dag at «UDI dermed kan spare ressurser og redusere saksbehandlingstiden, at grunnløse asylsøkere slipper å vente lenge på et avslag og at samfunnet kan få tilgang til nødvendig arbeidskraft». Slik hun vurderer det, og slik vi i Venstre ser det, vil det bare være positive sider knyttet til at vi klarer å gi asylsøkere i Norge rett til å skifte kø, få dem ut av asylkøen og inn i arbeidskøen. Det vil være gunstig for asylsøkerne. Det vil være gunstig for samfunnet, og det vil være gunstig for de generasjonene som senere vokser opp og har sett sine foreldre i arbeid.