Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-11:
Sametingets virksomhet for 2008 er det vi debatterer i dag, men dette er også den årlige debatten som Stortinget kommer tilbake til om norsk samepolitikk i praksis. Det har skjedd en del ting siden 2008, bl.a. har det vært et sametingsvalg. I det sametingsvalget skjedde det en vesentlig endring i forhold til tidligere. Blant annet fikk Fremskrittspartiet for første gang inn representanter i Sametinget – tre representanter fikk Fremskrittspartiet inn i Sametinget. Det gjorde de på et program som i all hovedsak handler om nedleggelse av Sametinget. Det er altså slik at mange samer har stemt på Fremskrittspartiet, fordi man ønsker å nedlegge Sametinget. Det synes jeg er interessant å merke seg, og det synes jeg denne salen bør tenke litt over. Det er noen veldig gode grunner til det. I Stortingets omgang med samepolitikken har man gjort en del dramatiske feilgrep opp gjennom historien. Et stikkord er prinsippløshet. Man har altså klart å konstruere et system hvor mennesker har ulike rettigheter i et samfunn, basert på etnisitet. Stortinget har altså konstruert et DNA-demokrati i Finnmark, og for så vidt også i hele landet, men det er særlig i Finnmark at dette er av stor betydning. Det er noe jeg mener er – og Fremskrittspartiet oppfatter som – totalt uforenelig med prinsippene i et liberalt demokrati. Likevel har Stortinget stått for en politikk hvor man skiller folk etter blodbakgrunn. Et annet stikkord i den politikken som føres, er historieløshet. Som nordlending – jeg har familie langt tilbake i tiden i Nord-Norge – klarer jeg ikke å se det kunstige skillet som man snakker om fra en del representanter i denne salen, om to folk, og at dette er klare etniske grupper. For det første, så er det vel faktisk tre grupper som har lang historie i Nord-Norge: Det er samer, kvener – eller det som kanskje mer korrekt bør kalles for norsk-finske – og det er andre nordmenn. Det er mennesker som har bodd side ved side og giftet seg på kryss og tvers gjennom århundrer. Det finnes ingen klare etniske skillelinjer i Nord-Norge. Derfor blir hele den politikken som har vært ført fra denne salen, fra Stortinget, komplett meningsløs. Men det er kanskje noen grunner til at det har blitt slik; kanskje er det ting tilbake i historien, Alta-kampen og alt dette. Det handler kanskje litt om avstand. Jeg konstaterer at det er en avstand på over 2 000 km fra Stortinget til Karasjok. Det er kanskje det vi ser et utslag av på dette området. Komiteen var nylig på reise i Finnmark, og i indre Finnmark, og fikk se nærmere på særlig samepolitikken. En av de tingene som jeg tror mange ble overrasket over, var de konfliktene som nå er til stede i Finnmark. For meg, og for Fremskrittspartiet, er ikke dette noe nytt. Det er noe som har skjedd på grunn av at man har skapt en politikk – med alle gode intensjoner – men man har skapt en politikk hvor man skiller mellom folk som bor i Nord-Norge, etter konstruerte etniske skillelinjer. Av og til er det lov å tenke seg om og konstatere at kanskje har man gjort en feil. Kanskje var det feil å opprette Sametinget hvor valgbarhet er avhengig av rett DNA. Kanskje var det en feil å opprette FeFo, hvor man i praksis gir samene særrettigheter. Kanskje er det en feil i måten vi håndterer hele reindriftsforvaltningen på og alle de sterke rettighetene som ligger der. Kanskje er det på tide at Stortinget tar lærdom og at dette kanskje, forhåpentligvis, er den siste perioden vi behandler en årsmelding fra Sametinget, rett og slett fordi vi legger det ned.