trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-18:
La meg starte med å takke for en veldig flott debatt, med mange kloke innlegg. Jeg er helt enig med representanten Oktay Dahl i at vi bør ha med oss en slik grunntone inn i valgkampen på et så viktig område som dette er, og sørge for at vi fortsetter å bevege oss i riktig retning når det gjelder både debattform, ord som vi bruker, og også i vedtak. Jeg mener det kan bli utfordrende, det har jeg lyst til å si. Når vi ser på utviklinga på dette området, graden av aksept i vårt samfunn og inkludering, henger det også sammen med likestillingspolitikken generelt. La meg også tørre å nevne feminisme i den sammenheng, hvor man har tatt tak i kjønnsrollene og sett på hvordan kjønnsroller enten kan være begrensende, eller at man kan utvikle dem og få større grad av frihet. Feminismens prosjekt har vært valgfriheten og frigjøring fra konvensjonelle, stereotype måter å tenke kjønn på. Det har gjort at valgmulighetene har blitt større, og at det også har vært lettere å ha såkalte ukonvensjonelle kjønnsuttrykk. Det er mange spesielle begreper på akkurat dette politiske området som man må lære seg, men dette er også ganske vesentlige ting, for det er mye som henger sammen her. Det er ikke lenge siden jeg satt med en mann på alder med meg sjøl som var fra Sørlandet, som kom fra et kristent miljø, og som fortalte hvordan han sjøl ble utstøtt fra sin familie da det ble klart for dem at han var homofil. De har ikke kontakt i dag. Dette gjelder også veldig mange i det norske samfunnet. Det er mange som ikke kan være åpne, som ikke kan være ærlige. Det er mange ungdommer som ikke i det hele tatt tør å utforske sin seksualitet, eller hvem de nå måtte være, hva slags identitet de har, hvem de skal være forelsket i, i redsel for å bli slått ned eller utsatt for trakassering og utstøting i sine miljøer. Det gjelder i Norge den dag i dag. Så dette er en pågående kamp som vi er nødt til å jobbe med på bred front, som det er blitt sagt. Jeg er helt enig med Karin Andersen i at det avgjørende her er at vi jobber for å ta vare på det som er verneverdig ved vår kultur, og at vi kvitter oss med det som må forandres. Jeg vil si at når man snakker om det unike i norsk kultur, er det heldigvis i forandring. Det som man før så på som unikt og verneverdig, ser vi på i dag med skamrødme. Jeg er glad for at vi forandrer oss. Man kan ikke forvente at folk skal forandre seg over natta etter at man har reist fra et annet land med mye sterkere patriarkalske strømninger enn vi har i Norge, men vi må jobbe systematisk for det, med informasjon, med kunnskap, bruke samfunnskunnskapsopplæringa og introduksjonsprogrammet, bevisstgjøre alle som jobber på dette området, sånn at de ikke blir blinde for det de har foran seg.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-18:
Jeg vil gi representanten Oktay Dahl ros for å løfte LHBT-perspektivet i spørsmålet om tvangsekteskap. Jeg hadde lyst til å ta ordet i denne saken, for tvangsekteskap er uakseptabelt, uavhengig av kjønn eller legning til den som rammes, og må bekjempes på bred front. Gjennom regjeringens handlingsplan mot tvangsekteskap fikk Skeiv Verden tilskudd til og med 2011. Men fra 2012 skal LHBT-perspektivet bare være i fokus. Akkurat hva det innebærer, er det ikke godt å vite. Kampen for de homofiles rettigheter pågår fortsatt. I mange samfunnslag og miljøer er det blitt mye enklere å være homofil de siste ti årene. Godt er det. Men fortsatt er det mange homofile som er redde for fordømmelse, og som vegrer seg for å stå fram med sin legning. Det gjelder dessverre mange homofile med minoritetsbakgrunn. Jeg mener det må være selvsagt at denne problemstillingen inngår som en særskilt del av regjeringens arbeid mot tvangsekteskap, noe statsråden etter min oppfatning også har redegjort godt for. Tvangsekteskap er en uhyrlighet og skal bekjempes. Jeg mener det må bekjempes uansett kjønn og legning. Innsatsen mot tvangsekteskap har gitt resultater, og Institutt for samfunnsforskning konkluderer i sin andre delrapport med at: «handlingsplanen har ført til en styrking både av hjelpetiltak og av det forebyggende arbeidet mot tvangsekteskap.» Men vi er langt fra i mål. Så lenge unge mennesker fremdeles utsettes for tvangsekteskap i Norge eller ved besøk i foreldrenes opprinnelsesland, vil Fremskrittspartiet fortsette å kjempe – kjempe for alles rett til selv å velge sin livsledsager.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-12-18:
Nysalderingen av budsjettet viser at vi kan glede oss over lavere sykefravær, positiv utvikling i skatteinntektene, og at Norge fortsatt nyter godt av høye oljeinntekter og høy oljepris. Samtidig er det utviklingstrekk også i norsk økonomi som må tas på alvor, særlig knyttet til lav produktivitetsutvikling, høy kostnadsvekst, og – som NHOs siste konjunkturbarometer viste – de laveste investeringene i Fastlands-Norge på over 40 år. Jeg vil imidlertid ikke bruke denne anledning til å ta den store makroøkonomiske debatten. Det får vi gode muligheter til også når vi kommer på nyåret. Jeg er enig med representanten Dag Ole Teigen når han sier at salderingen av budsjettet ikke skal utvikle seg til en ordinær budsjettrunde. Det har Høyre alltid holdt fast ved. Vi har både ordinært budsjett, og vi har revidert budsjett – nysalderingen skal ikke være en vanlig omkamp på politiske områder. Jeg synes imidlertid at representanten Dag Ole Teigen tar på seg vel strenge budsjettbriller når han skaper inntrykk av at det utelukkende er en oppdatering av budsjettet. Det er lang tradisjon, både mens Arbeiderpartiet har vært i opposisjon, og mens de har vært i posisjon, at man har rettet opp noen åpenbare svakheter på slutten av året. Det har også skjedd under den rød-grønne regjeringen. Derfor har Høyre valgt å gå sammen med Kristelig Folkeparti, Venstre og også Fremskrittspartiet på et par punkter som vi mener er spesielt viktige å rette opp på tampen av året, fordi det er åpenbare svakheter. Det ene knytter seg til forskning på ME, hvor det var forventet at Forskningsrådet ville bevilge penger for et par uker siden, men Forskningsrådet gjorde det ikke allikevel, ikke fordi prosjektene var for dårlige, men fordi det manglet penger. Derfor mener vi at det bør bevilges 9 mill. kr til denne viktige forskningen for mange som sliter med ME. Vi mener også at det er grunn til å sette av 10 mill. kr til frivillige organisasjoner som jobber blant de fattigste i landet vårt nå i forkant av julen. Jeg registrerte at finansministeren på P4 i dag sa at man kan være litt raus når det nærmer seg jul. Det er jeg enig i, de fleste av oss kan være litt rause når vi er ute og handler til jul, men det er også en del mennesker i vårt land som ikke har den samme muligheten til å være rause, men som trenger vår raushet. Derfor mener Høyre at vi skal sette av 10 mill. kr til frivillige organisasjoner, som gjør en utrolig viktig jobb for veldig mange mennesker før og under julen. Med dette vil jeg ta opp forslag nr. 2, fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2012-12-18:
La meg bare innledningsvis si at jeg deler håpet for Europa, og jeg er også enig i at norsk økonomi står overfor noen utfordringer som man må ta tak i. Men da jeg tegnet meg til replikk, var det likevel på grunn av det spørsmålet som har blitt hengende litt i luften etter innlegget fra representantene Magnhild Meltveit Kleppa og Hans Olav Syversen om Stiftelsen Kirkens Familievern. Representanten Meltveit Kleppa sa den feilen som er begått, må rettes opp, nemlig at pengene er spredt utover til de ulike kontorene og ikke til sentraladministrasjonen, slik forutsetningen var. Mitt spørsmål til finansministeren er om det vil bli ryddet opp i denne saken.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-12-18:
Jeg tar ordet for å understreke det som flere tidligere har vært inne på, at salderingen av budsjettet for 2012 bekrefter at norsk økonomi går godt, og at regjeringens økonomiske politikk og rammeverket over flere år viser seg å ha fungert veldig godt. Summen av de samlede inntektene og utgiftene viser at vi ved årets slutt kommer i pluss. Sammenlignet med mange andre land er vi i den veldig heldige situasjon at vi slipper å kutte i budsjettene. Overskuddet vil bidra til at vi tar ut mindre av oljefondet enn forutsatt. Det er grunn til å understreke at Stortinget behandler budsjettet én gang i året. Det er vi nettopp ferdig med – det er nå i desember. Både revidert og salderingen er en justering av det vedtatte budsjettet, der det er avvik fra de vedtatte anslagene i budsjettet, for å bruke det begrepet, så som skatteinntekter, utgifter til sykefravær og endringer i oljeinntektene. Nysalderingen er ingen ny budsjettbehandling på slutten av året. Det er som forventet Fremskrittspartiet som foreslår en ekstrabevilgning til samferdsel på 25 mrd. kr, til sletting av gjelden til bompengeselskapene. Det er i sannhet å starte budsjettbehandlingen på nytt 14 dager før årets slutt. Jeg merker meg at det ikke er en samlet opposisjon som står bak dette forslaget. Skulle jeg ha begynt en debatt om gjeldssletting, noe jeg ikke har tenkt å gjøre, var det nok andre områder i budsjettet jeg ville ha prioritert foran å slette gjelden til bompengeselskapene. Jeg tror nok at SV ville ha satt fokus på helsesektoren, på sykehussektoren, på pleie- og omsorgssektoren, som er områder som man tross alt ville ha prioritert høyere. Det er ingen andre områder som har fått større vekst og større styrking i investering og vedlikehold enn samferdselssektoren de siste fire–fem årene, både når det gjelder vei og jernbane. Men det er som sagt en debatt jeg ikke har tenkt å starte, for den type spørsmål hører eventuelt hjemme i en ordinær budsjettbehandling.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-18:
Jeg ber om forståelse for at det er vanskelig for meg å gå inn i den konkrete saken, siden dette hører inn under en annen statsråd. Men det jeg kan love nå på tampen av stortingsåret, er å bringe det videre til angjeldende statsråd, slik at vi kan se på saken, hvis det er slik bl.a. representanten Meltveit Kleppa sier. Så jeg kan love representanten Sanner at det vil bli gjort.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-12-18:
Tilbake til første del av replikken: Jeg bet meg merke i det representanten Meltveit Kleppa sa, og i og med at det kommer opp i denne debatten, synes jeg det er riktig av meg å bringe det videre. Når det gjelder det andre spørsmålet, ber jeg faktisk om forståelse for at dette i tilfelle er et tema som hører inn under en annen statsråd.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-02-14:
Politikk blir til gjennom politisk arbeid, opposisjoner som kan utfordre gjeldende tilstand, der mye av debatten i Norge rundt lovgivning handler om å utbe seg garantier. Jeg tror de fleste som engasjerer seg i denne sal, vet at politikk ikke bare handler om garantier. Det handler om politisk arbeid og å legge til rette for at man får gjennomslag for syn som kanskje ikke alle i utgangspunktet deler, men som over tid, hvis man tror nok på det og det er godt begrunnet, kan vinne fram. Jeg mener dette er et slikt område som egner seg for den typen politisk arbeid. Jeg står ikke her og kan avgi garantier om hva de ulike organene kommer til å mene om de ulike direktivene og gjennomføringen av dem, men jeg står her på vegne av en regjering som har en sterk tro på den linjen, som representanten Høybråten her sier, med å bruke vidtgående virkemidler for å hindre reklame av alkohol som en hovedstrategi for å begrense alkoholforbruket. Jeg tror at dette over tid vil være noe som også gjør seg gjeldende i EU-landene. Representanten var inne på det høye forbruket i EU-området – det er altså det området i verden der det drikkes mest alkohol, hvor helseskadene og tidlig død forårsaket av alkohol er høyest i verden, og hvor ulike virkemidler ikke har vist seg egnet til å nå de målene man har satt. Ulike former for markedsføring av alkohol, inkludert annonsering i tradisjonelle media og markedsføring gjennom film og annen reklame, har innvirkning på når unge begynner å drikke, og påvirker drikkemønsteret til unge negativ. Vi har registrert at EU har satt mål om å redusere skadevirkningene av alkoholforbruk, redusere og begrense reklame rettet mot barn og unge, og har en strategi som løper ut i 2012, og går løs på en ny debatt om hvordan de skal møte dette videre. Derfor er det et egnet tidspunkt for oss å si at vi legger direktivet til grunn og opprettholder vår lovgivning – ikke for å beskytte en norsk markedsaktør, ikke for å bryte prinsipper om det indre marked, men for å nå helsepolitiske faglige mål. Og så får vi stå i den striden og argumentere godt sammen med de mange landene og grupperingene som deler vår oppfatning. Det vil være regjeringens holdning. Uten å gå veldig inn på det tror jeg at vi på denne måten vil komme i et langt mer aktivt innspill med politiske endringskrefter i Europa enn om man hadde valgt reservasjonsretten, som i realiteten hadde satt denne saken på siden, og så kunne skapt komplikasjoner lenger fram som hadde satt oss i en mye mer passiv rolle i forhold til det å påvirke. Vi får ta de utfordringene som her kommer, i trygg forvissning om at vi har en god sak. Og så får vi kjempe den med de midlene som det norske demokratiet har til rådighet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-02-14:
Også jeg vil takke for en god debatt, og jeg vil takke for det som jeg egentlig oppfattet å være en samstemt holdning i denne sal. Jeg klarte ikke å se noe veldige avvik her, og det er positivt. Som gammel sjømann vil jeg forbli i min partikollega representanten Gullvågs metafor – hvorvidt det er riktig å sitte stille i båten. Det er klokt når man går ut i krevende farvann. Men jeg tror vi skal forberede oss på at vi skal det. Vi skal ut i farvann hvor det blåser, hvor det er motstridende interesser, og hvor det stilles krav til båten, både til hvordan vi rigger fartøyet, og til hvilken kurs vi setter. Det er riktig som representanten Høybråten sier, at vi må tenke europeisk. Men vi må også tenke globalt. I morgen legger regjeringen for første gang fram stortingsmeldingen om global helse. Den tror jeg får en interessant oppfølging her i salen. Jeg vet at interpellanten kommer til å engasjere seg i oppfølgingen av denne meldingen. Jeg kommer til å starte i kveld, i en middag med lederen av Verdens helseorganisasjon som er i Oslo, med å diskutere disse sakene. Så det er helt åpenbart at dette er et politikkområde i utvikling. Noen vil kunne hevde at det vi gjør nå, er dristig, men vi må være dristige på noen områder hvis vi ønsker å være med og forme og prege en utvikling. For ikke bare å ha et seminar, som representanten Høybråten advarte mot, heller jeg vel mot representanten Hansen, ved å si at vi kunne påvirket denne lovgivningen mer effektivt ved å innrette vårt samarbeid i Europa på en annen måte. Men det er altså ikke en sak her i dag. Vi får arbeide så godt vi kan i den nåværende situasjonen. Til sist vil jeg si til representanten Nesvik, som var opptatt av at han så Liverpool med alkoholreklame på ryggen, at det tror jeg han kommer til å fortsette å gjøre, i tippekamper, i midten av norske aviser og i andre medietilfang. Denne verden blir ikke perfekt ut fra en forestilling om at man ikke skal se noen tegn på alkoholreklame noen steder. Slik er det ikke mulig å innrette seg. Men det er mulig å argumentere folkehelsepolitisk for alkoholforbudets betydning for å begrense omsetning. Det er ikke et proteksjonistisk tiltak, det er ikke et særnorsk tiltak, men det er et erfaringsmessig argument som vi kan ta inn i debatter, og hvor vi har mange medspillere. Jeg velger å tro at den debatten EU skal ha når de fornyer sin politikk på dette området, vil ta til seg mange av de merknadene vi har. Så ble det stilt spørsmål til meg: Hva om vi så skulle oppleve å få tommelen ned, at det blir rettssaker av den ene eller den andre karakter, og at det blir vurderinger i ESA og i EFTA-domstolen? Vel, vi får ta de utfordringene hvis og om de kommer. Vi er heller ikke handlingsløse eller alternativløse i en slik situasjon. Det er altså i denne sal vi vedtar norske lover, og vi får vurdere hvilken ramme vi gjør det innenfor for å nå de målene som jeg blir oppløftet av å oppleve at alle som har hatt innlegg her, egentlig er enige om.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-02-14:
Utenriksministerens svar er både forventet og oppsiktsvekkende – forventet fordi det er helt konsistent med den linjen regjeringen har fulgt i prosessen til nå, nemlig å stå opp mot presset fra EU om endringer i det norske regelverket som følge av endringer i direktivene i EU, og overraskende fordi regjeringen velger bort det alternativet som kunne stilt oss helt utenfor denne delen av EU-regelverket, nemlig en reservasjon, men velger klart og tydelig å definere det norske regelverket som innenfor de nye reglene i EU. Fra Kristelig Folkepartis side vil vi si at vi 100 pst. står bak en regjering som ønsker å slåss for regelverket slik det er, og som ønsker å håndheve regelverket slik det er, med alle de virkemidler som ligger i norsk lov. Det skal ikke herske noen tvil om det. Derfor er vi fra Kristelig Folkepartis side fornøyd med at utenriksministeren så tydelig og klart markerer regjeringens vilje til det her i dag. Det ser vi på som en seier for saken. Vi har ikke tenkt å opptre på noen måte som kan svekke den posisjonen regjeringen der har inntatt. Men regjeringen påtar seg et stort ansvar med den erklæring og den sterke posisjonering som utenriksministeren har valgt å innta til saken her i Stortinget i dag, for nå må man faktisk også levere. Dette betyr at regjeringen har tatt ansvar for at det norske forbudet mot tv-reklame i sin helhet kan videreføres og skal følges nøye opp av norske myndigheter, om nødvendig av den norske regjering, overfor andre land, de såkalte senderstater, og overfor EU. Vi vil, som regjeringen, da legge til grunn at det er slik, som utenriksministeren sier. Vi er helt enig i at det er slik at det norske forbudet er solid helsefaglig begrunnet, vi er helt enig i at det er egnet og nødvendig for å gjennomføre en folkehelsepolitikk i samsvar med den kunnskapen vi har om alkoholens og reklamens virkninger, og vi er også helt enig i at den politikken må videreføres. Vi er forventningsfulle til regjeringens videre oppfølging av det.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-02-14:
Jeg skjønner utmerket godt representanten Hansens behov for å holde en forelesning om de spørsmål han berørte i siste delen av sitt innlegg, men den hører vel, med respekt å melde, mer hjemme i et internseminar blant regjeringspartiene enn i stortingssalen akkurat under denne sakens behandling. Av den grunn var det synd at de to regjeringspartiene som dette innlegget hadde adresse til, ikke var til stede under representantens innlegg. Det hadde de sikkert hatt glede av. Tilbake til saken: Jeg synes det har vært en god runde. Jeg har sjelden hørt en representant for denne regjeringen tale så klart og utvetydig om betydningen av en restriktiv alkoholpolitikk og om en oppfølging av de alkoholpolitiske virkemidlene Norge har, som vi har god erfaring med, og som vi er stolte av, men som ikke alltid har vært praktisert og fulgt opp like bra, og som var dokumentert i rapporten som Vårt Land presenterte på mandag. Derfor er denne debatten viktig i seg selv. Det er også viktig at regjeringen nå varsler en internasjonal, eller i hvert fall europeisk, offensiv når det gjelder en mer restriktiv alkoholpolitikk, fordi det faktisk er et av de mest virksomme ting vi kan gjøre for å bekjempe en av de viktigste årsakene til sykdom og tidlig død, ikke minst på vårt eget kontinent. Det har virket før. I 2005 tok Bondevik II-regjeringen et slikt initiativ gjennom Nordisk Ministerråd og fikk med seg de nordiske land på en offensiv inn mot Verdens helseorganisasjon, som resulterte i at vi i dag har en ny og skjerpet alkoholstrategi i WHO, underskrevet av alle verdens land. Det som også skjedde i ettertid, var at EU, som også var gjenstand for det nordiske framstøtet, har vedtatt en alkoholstrategi i 2007. Den er ganske svak, men det er første gang EU har en alkoholstrategi som handler om helse, ikke bare om næringspolitikk og handel. Så det nytter. Derfor vil jeg sterkt oppmuntre utenriksministeren til å ta opp dette arbeidet, som han nå har varslet med stort alvor. Det skal få stor støtte fra Kristelig Folkeparti. Til spørsmålet om reklame: Det er ikke noe sært det Norge har. Et forbud mot reklame og markedsføring av sprit finnes i elleve EU-land. Frankrike, Sverige og Norge har alle et forbud mot reklame for alkoholholdige drikker, for øvrig i en del medier. 17 land har tidsavgrensede forbud. Det er med andre ord et virkemiddel som har ganske bred tilslutning i EU selv. Derfor er det viktig at vi står fast, at vi holder fast på vårt regelverk. Så får regjeringen nå, etter å ha forpliktet seg så sterkt til å følge opp dette, vise at den i praksis også klarer det. Til slutt: Siden jeg ser jeg kan utnytte skifte av president et øyeblikk, vil jeg si at jeg er veldig fornøyd med Høyres klare støtte til denne linjen. Det er viktig for framtiden.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2012-02-14:
Jeg vil først få lov til å takke interpellanten for å ta opp et viktig spørsmål, og en enda større takk til utenriksministeren for å ha gitt et bekreftende svar på den viktige utfordringen som interpellanten har stilt. Svaret er kort og godt: Det er ikke aktuelt å oppheve det norske alkoholreklameforbudet. Og: Vi akter å håndheve det. Jeg føler dessuten at det er grunn til å understreke det ganske innlysende i at innføringen av alle EU-direktiver er gjenstand for særskilte stortingsvedtak. Det gjelder også i denne saken. Jeg har vanskelig for å se at denne forsamlingen, med den sammensetningen den nå engang har, skulle komme til den konklusjon at det norske alkoholreklameforbudet skulle kunne oppheves. Direktivet i seg selv legger ingen føringer for hvordan Norge regulerer alkoholreklame i tv-kanaler som er underlagt norsk jurisdiksjon. De aller fleste EU-landene har regulering av alkoholreklame. Noen har reguleringer som går lenger enn direktivet. Fire land har et generelt forbud mot alle former for alkoholreklame på tv. Det gjelder Frankrike, Slovenia, Sverige og Litauen. EØS-retten anerkjenner at beskyttelsen av folkehelsen kan gi grunnlag for unntak fra prinsippene om fri bevegelighet for varer og tjenester, og landene har en stor grad av frihet til å bestemme hvilket beskyttelsesnivå de ønsker å ha for å beskytte folkehelsen. Vi står altså på at Norge vil benytte denne muligheten, og direktivet slår fast at Norge kan iverksette tiltak mot aktører som etablerer seg i et annet land for å omgå et strengere regelverk i Norge. Det er liten tvil om alkoholskadenes omfang. Det er også hevet over tvil at reklameforbudet har klare helsepolitiske begrunnelser. Dermed skulle det være helt i tråd med direktivets intensjoner når vi opprettholder et alkoholreklameforbud. EUs posisjon i denne saken er etter min oppfatning ganske forunderlig. Spørsmålet er da: Skulle det føre til at vi skulle oppheve vårt forbud mot alkoholreklame? Nå er det selvfølgelig neppe mulig å skjerme norske forbrukere helt fra å bli eksponert for slik reklame – det være seg på Internett, i utenlandske publikasjoner som importeres til Norge, eller i utenlandske tv-sendinger som kan tas inn direkte av norske forbrukere over satellitt. I dette tilfellet dreier det seg om såkalt rettede tv-sendinger. Utenriksministeren har gitt oss en klar anbefaling. Han ønsker å implementere direktivet og opprettholde forbudet. Så er det min anbefaling at vi sitter ganske stille i båten.
Bent Høie (Høyre), 2012-02-14:
Jeg takker interpellanten for å ha tatt opp et viktig tema. Det norske forbudet mot alkoholreklame er et viktig virkemiddel i den norske alkoholpolitikken når det gjelder å holde forbruket av alkohol nede og dermed sikre folkehelsen, sammen med regulering av tilgang og regulering av pris. Høyre støtter også den linjen som utenriksministeren redegjorde for i sitt svar, nemlig en kombinasjon av å være tydelig på opprettholdelse av det norske forbudet, samtidig som en aktivt jobber mot de andre landene for å finne en best mulig løsning for å begrense skadevirkningen eller mulighetene for rettede tv-sendinger. Vi er jo i den situasjonen at EU-landene på mange måter beveger seg i Norges retning når det gjelder virkemidlene i alkoholpolitikken. EU er ikke bare et system, EU består av land, og EU består av mennesker som ser nøyaktig de samme utfordringer som vi ser i Norge med hensyn til de folkehelsemessige konsekvensene av et for høyt alkoholforbruk. Mange av disse landene ser at de virkemidlene de har brukt til nå ikke har hatt de ønskede resultatene. De ser at både Norge og Sverige er land som har lyktes med å holde alkoholforbruket nede på et mer moderat nivå – med de virkemidlene som Norge og Sverige spesielt har tatt i bruk, i kombinasjonen med reklameforbud, regulert tilgang og avgifter. Vi er jo faktisk i den situasjonen at en rekke EU-land går i vår retning. Det betyr at vi her har en god sak, for dette er synspunkter som flere og flere av våre kollegaer i Europa deler. Høyre vil støtte opp om den linjen som regjeringen har lagt seg på når det gjelder å jobbe for å opprettholde det norske forbudet, og samtidig jobbe politisk med å finne gode løsninger. Det vil ikke være å sitte stille i båten, men å jobbe aktivt med et viktig spørsmål for Norge.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-02-14:
Jeg vil takke statsråden for tilbakemeldingen på mitt innlegg. Det er svært gledelig at statsråden følger opp det som har vært Høyres budskap over lang tid, nemlig at vi må se på plansystemet, og dermed setter ned en arbeidsgruppe – for å vite hva regjeringen skal mene etter det. Signalene er gode. Det er heller ikke overraskende at statsråden er opptatt av å fortelle hva regjeringen får til. Det synes jeg er veldig bra, for ikke noe av det som nå skjer innen norsk jernbane – med nye tog, en rutetabell, som jo skulle ha kommet minst i fjor, flest mulig passasjerer, og at man skal ha en tempoøkning når det gjelder nye spor – er Høyre uenig i. Spørsmålet som er brakt til torgs, er: Hvilken ambisjon har man for norsk jernbane videre? Når det gjelder å ha flest mulig passasjerer på samme tog, tror jeg mange pendlere i dag vil si: Ja, vi står som sild i tønne allerede. Utfordringen er nok å få større komfort, sitteplass og valuta for den togbilletten man betaler for. At statsråden ønsker å snakke om det regjeringen har fått til, er ikke overraskende, men ambisjonene videre er utfordringen. Gods går i dag mer på vei – og ikke omvendt. Det går altså i feil retning. Ambisjonene må være mer enn utelukkende å peke på de strekningene som nå har blitt utbygd. Sånn sett er jeg veldig glad for alt som blir forbedret når det gjelder jernbanen, men det kreves – sammenlignet med det vi ser i Europa og kundenes krav til komfort og utvikling innenfor jernbane – nye tiltak, nye løft og nye ambisjoner. Det er viktig at togutbyggingen også må koordineres med utbygging av kollektivtilbud ellers i landet, særlig rundt de store byene, for å få en full utnyttelse av potensialet. Jeg viser i så henseende til den kollektivplanen som Høyre har laget på egen kjøl. Det er også viktig at vi har flerårig budsjettering som gir forutsigbarhet. Dette er noe Høyre ønsker å se nærmere på, og vi har sånn sett ikke konkludert entydig på dette enda. Det er viktig at man ikke bare følger det enkelte års statsbudsjett, men at man evner å se traseer fra start til slutt. Og, for å sitere én av de mest sentrale i Jernbaneverket: Det er en forventning til politikere at man klarer å sette en dato for når traseen skal være ferdig, og at man kan jobbe deretter. Vi er opptatt av at vi skal vedlikeholde jernbanen og sikre en infrastruktur, som også statsråden var opptatt av i sitt innlegg. Derfor har vi også foreslått å opprette et vedlikeholdsfond for både vei og jernbane, på 50 mrd. kr. Da ville man fått et fast rammeverk for å gi gode tilskudd til vedlikehold av infrastrukturen.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-02-14:
Med dagens ambisjoner vil det altså ta 30 år før vi får dobbeltspor i intercitytriangelet. Det er vel de ambisjonene jeg etterlyser som en del av en større strategi. Til representanten Hov Eggen har jeg bare lyst til å si at det som faktisk er «besnærende», er en jernbanestruktur som ville gi en enda bedre jernbane. Statsråden må jeg få lov til å følge opp med et spørsmål. Hvis Avinor kan skaffe finansiering på egen kjøl, hvorfor kan ikke jernbanesektoren gjøre det samme? Så har jeg bare lyst til å si at Høyre har programfestet at vi ønsker å omdanne Jernbaneverket til et eget baneselskap. Og når representanten Hoksrud påpeker at vi kutter 10 mill. kr til Jernbaneverket, anbefaler jeg ham å lese hele budsjettforslaget vårt – lese det innenat. Det er en kunst, men der står det faktisk 50 mrd. kr til et vedlikeholdsfond. Det vil være et godt tilskudd til vedlikeholdet på både vei og jernbane. Til representanten Sortevik: Høyre vil ikke bruke «tusen milliarder» på høyhastighetsbane. Når det gjelder nye spor, spor som blir oppjustert, legger vi listen i forhold til det jeg kaller for «ille» hurtige tog, med en grense på 250 km/t. Det er vår førsteprioritet når det gjelder hele intercitytriangelet, og når det gjelder lange krysningsspor på andre strekninger hvor befolkning og fart tilsier det. Da er det vel å si til representanten Sortevik at når Bergen og Bergen Høyre ønsker bybane først, virker lokaldemokratiet. De ønsker altså bybane før de ønsker NSB-jernbane. Høyre arbeider nå med en total gjennomgang av hele jernbanesektoren. Vi ønsker også å komme med flere forslag til forbedringer. Dette er et viktig arbeid inn mot det valget som vi står foran i 2013, og et eventuelt regjeringsskifte. Jernbanen har vært forsømt gjennom mange år. Denne regjeringen har gjort mye, men denne regjeringen har ikke gjort nok for å heve kvaliteten på jernbanetilbudet. Det viser med all tydelighet at vi ennå ikke vet når den viktigste, tettbefolkede, strekningen som vi har i østlandsområdet – nemlig Oslo–Ski, begynnelsen på Østfoldbanen og veien til EU – skal stå ferdig. Prosjektfinansiering er ikke prosjektfinansiering når vi ikke kan legge fram beløpet fra start til slutt og med sikkerhet vite når traseen står ferdig. Jeg takker igjen statsråden for det svaret som er gitt, og ser fram til oppfølgingen.
Ingjerd Schou (Høyre), 2012-02-14:
Jeg er veldig glad for at denne interpellasjonen er satt på dagsordenen. Det gir oss en god anledning både til å drøfte rovviltforliket og til å ta opp problemer som er aktuelle i dagens situasjon. På denne dag kan vi lese på TV 2s nyhetssider at ulven går over 120 mil for å finne seg en mer eller mindre fast eller løs forbindelse for å oppfylle sitt kjærlighetsforhold. Det passer bra på valentinsdagen, men det betyr vel også at genene blandes over mil og grenser og landegrenser. Statsråd Solheim uttalte til TV 2, slik det kan leses, at han gjerne ser at vi setter ut vill, finsk ulv for å blande genene og sånn få en mer bæredyktig stamme. Da er det naturlig å spørre statsråden: Hvor i forliket ligger dette? I mitt fylke, Østfold, har dette i løpet av helgen og dagen i dag medført utallige henvendelser. Det er en høyrøstet debatt, særlig i grensetraktene i mitt fylke, Østfold – i Rømskog, Aremark, Marker og Halden – der man veldig klokt melder tilbake at her kommer regjeringen med ganske mange regionale midler for at det skal være trivelig og artig å bo i Distrikts-Norge, bygge og bo og etablere næring som tilpasses det Bygde-Norge man er en del av. Så plasserer man ulv i tillegg og tar gjerne inn litt vill, finsk ulv for å gjøre det mer attraktivt å bo i disse grensetraktene. Det er med andre ord å blande to tiltak som gjør at det for det første ikke er mulig å drive den næringen man holder på med, ikke jakte og ei heller med trygghet gå rundt hushjørnet uten at man hører et ulvehyl eller oppdager ulven. I Eidsberg kommune i mitt fylke er det nå rapportert om et mulig nytt ulverevir, og at det er ulveunger i vente i løpet av våren. Det er utfordrende å bo i disse områdene med en stor belastning av rovdyr og samtidig drive næring og jaktvirksomhet. Det gir noen ekstra utfordringer. Det setter sinnene i kok. Det er belastninger som man påfører bygdene og grunneierne. Man mister livsverk, og man forringer også jaktmulighetene og den ekstra inntektskilden som ligger i dette. Jeg vil veldig gjerne at statsråden gir en tilbakemelding på om det er slik at man nå har en bestand som er for stor, at det er 33 ulvedyr for mange, samtidig som man ønsker å importere vill, finsk ulv og vet at ulven går langt for å finne seg en make. Er det slik at dette er hjemlet i rovviltforliket, og er det slik at statsråden faktisk har tenkt å gjennomføre dette med de utfordringene som allerede ligger i Distrikts-Norge?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-02-14:
Min ambisjon er å få eit tipp topp moderne hovudveg- og jernbanenett innan 20 år. Det betyr at vi må løyva meir pengar, vi må planleggja raskare, og vi må byggja smartare. Min ambisjon på kort sikt er å sikra eit langt betre togtilbod i og omkring dei største byområda, og her er det jo austlandsområdet som peikar seg ut. Eg er veldig glad for at det no er betre plass i sporet. Det er kjøpt inn 50 nye togsett, som blir fasa inn i tur og orden. Det gjev altså rom for – dei nærmaste åra – inntil 26 pst. fleire togpassasjerar. Det betyr at det blir betre plass, her blir det betre ruter, i den forstand at folk skal sleppa å sjå på klokka, det blir betre komfort, og punktlegheita er allereie betre i 2012 enn mange torde håpa på. Så blir kollektivtilbodet totalt sett eit svært tema i neste nasjonale transportplan. Etatane – i det forslaget dei legg fram den 29. februar – er bedne om å fremja forslag til korleis staten kan medverka i sterkare grad enn i dag. I departementet har vi omorganisert, slik at vi har eit eige kollektivprosjekt, der ein følgjer opp dette. Det har vore krevjande, må eg seia, å bruka så mykje tid og krefter på å få opp ein betre infrastruktur – få til betre skjenegang. Eg er veldig fornøgd med at dei som jobbar i Jernbaneverket, i NSB og i andre togselskap har snudd seg rundt og stått på i staden for å gje opp. Her er det ein kultur for at dette skal vi klare, og det er òg – målbart – langt fleire fornøgde passasjerar. Så er det kjekt for meg å nytta høve som dette til å seia kva vi har fått til. Eg forstår jo veldig godt at Ingjerd Schou snakkar lite om kva dei gjorde for jernbanen då dei sat i regjering.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-02-14:
Fyrst ein kommentar til intercitystrategien. Eg meiner Ingjerd Schou har eit svært viktig poeng når ho etterlyser ein dato for ferdigstilling av intercity. I dag skriv vi den 14. februar. Den 16. februar kjem Jernbaneverket sitt svar på når det er teknisk mogleg å ferdigstilla dobbeltspor Oslo–Lillehammer, Oslo–Halden, Oslo–Skien og estimat på kva det kan kosta. Så kjem prioriteringsdebatten etter det. Men lat meg understreka: Vi må byggja ut jernbanetilbodet i Oslo-området, som eg allereie var inne på i det fyrste innlegget mitt. Det er òg ei viktig sak i Nasjonal transportplan. Då kjem det fyrste forslaget til kva som bør prioriterast fyrst, på bane, og så blir det ein prioriteringsdebatt utover våren og høyringar med dei ulike fylkeskommunane og mange andre. Så til organiseringa av Jernbaneverket: Det er jo andre viktige forhold enn sjølve finansieringa av jernbaneutbygginga som er avgjerande for korleis Jernbaneverket bør organiserast. Jernbaneverket har i dag mange andre forvaltingsoppgåver enn det å planleggja og byggja ut jernbanenettet i Noreg. Blant anna gjeld det arbeidet med togstyring, ruteplanlegging av all togtrafikk som har løyve til å køyra på jernbanenettet, og det heng tett saman med kapasitetsvurderingar og planlegging og utbygging av jernbanenettet. Eg meiner så avgjort at erfaringane frå andre land, med ulike måtar å organisera på, ikkje er eintydige. Det er altså gode eksempel på privatisering som har vorte flytta tilbake til eit statleg ansvar. Heilt til slutt har eg lyst til å seia at eg er utolmodig. Det har eg sagt mange gonger før i denne salen. Eg er utolmodig på vegner av dei mange passasjerane som fortener eit betre tilbod, og at det skal bli plass til endå fleire på toget. Det er veldig bra å ha eit utolmodig og konstruktivt storting i ryggen.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2012-02-14:
Dette er en sak som virkelig vekker følelser, vil jeg tro, i de aller fleste fylker. Jeg synes det er ganske interessant å registrere at det etter forliket sist sommer har vært bred politisk enighet om hva man vil. Senest bare for noen dager siden var Senterpartiets leder, kommunalministeren, ute og skrøt hemningsløst av at man ønsket å åpne for mer lokal styring og selvråderett. Det var statsrådens egne ord, at man ønsket at det skulle være mer kommunal selvråderett. Så opplever vi altså dagen før man skal starte gaupejakten i Telemark, at det kommer et vedtak fra Miljøverndepartementet, som kun er basert på de innspillene man har fått fra direktoratet, som klart og tydelig slår fast at man ser helt bort fra de lokale rovdyrnemndenes anbefalinger og vedtak. Det betyr at man i den delen som Telemark er med i, skal redusere fra 32 til 15 dyr, som foregående taler også sa. Da er det viktig å ha med seg at miljøvernavdelingen i Buskerud fylkeskommune, som er saksforbereder for saken til rovviltnemnda, anbefaler 30. Likevel anbefaler departementet totalt å neglisjere det som fylkesmannens miljøvernavdeling, som saksforebereder i Buskerud, anbefaler, og halverer altså anbefalingen fra den instansen. Det som er trist med det som nå skjer – jeg er redd for at jeg må være enig med foregående taler – er at vi nok er kommet litt for langt i år. Men det dette bidrar til, er at det forliket man inngikk sist sommer, er i ferd med å bli undergravd. Ikke minst er tilliten til de lokale rovdyrnemndene i ferd med å bli undergravd. Det er veldig trist at departementet på denne måten kun tar hensyn til den ene parten, altså direktoratet og anbefalingene som kommer derfra, og ikke tar hensyn til dem som sitter som folkevalgte i rovdyrnemndene. Jeg tror faktisk de har veldig god kompetanse til å si hva som er best for deres region og deres anvarsområde. Jeg håper virkelig at dette er siste gang vi opplever at man undergraver det forliket som denne salen har fattet vedtak om, og at man for fremtiden lytter til de lokale rovdyrnemndene og sørger for at det som blir vedtatt der, faktisk også blir fulgt opp, for å sikre legitimiteten til disse utvalgene og ikke minst sikre legitimiteten til de vedtak vi fatter i denne sal.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2012-02-14:
Først en liten visitt til representanten Tenden, som hadde en visitt til Arbeiderpartiets representant, Siri Hov Eggen. Hun sier at representanten Hov Eggen var såre fornøyd med situasjonen. Representanten Tenden kunne umulig høre etter hva Hov Eggen egentlig sa. Hun sa at det skjer mye bra, men at det også er store utfordringer igjen, noe vi kommer til å ta på alvor, og som det jobbes kontinuerlig med. Det kommer også til å være en viktig del av ny Nasjonal transportplan. Hun var til og med inne på dette med at Arbeiderpartiet burde se nærmere på temaet prosjektfinansiering. Så mye bra skjer – det må vi kunne si. Men at det er store utfordringer, er vi alle enige om. Det er vel ingen stor overraskelse at Høyre og Fremskrittspartiet finner hverandre godt når det gjelder temaet konkurranseutsetting og privatisering. Det er ingen stor overraskelse. Vi har diskutert dette temaet før, og de har stor tro på at bedriftsøkonomiske prinsipper løser det meste av det vi holder på med, også innenfor velferdsstaten vår. Interpellanten viste til Sverige. Jeg må bare understreke at de meldingene vi får fra Sverige nå, og som vi har fått en stund, i hvert fall det siste året, er at der går det vel ikke mye på skinner. Der er det store forsinkelser. Det er slett ikke bare velstand innenfor jernbanesektoren der etter konkurranseutsettingen og etter at man slo alt sammen til én transportetat. Representanten Hoksrud sier at OPS er nye tanker. Det er ingen nye tanker. OPS har vært utstrakt brukt i England. Vi ser jo resultatene av det – hvordan de sliter med å få tilbakebetalt sine OPS-prosjekter. De er jo tross alt bundet opp, og det går litt ut over budsjettet når de prøver å få dette i balanse der borte. Sverige går ikke inn på dette i det hele tatt, for de ser at det binder opp for mye. Når det gjelder Norge, viser jeg bare til Den europeiske investeringsbanken som bidrar til finansiering av to av de tre norske OPS-prosjektene. De har gått gjennom alle OPS-prosjektene de har deltatt i, fra 1990 til 2005, og de konkluderer med at OPS-prosjektene i gjennomsnitt er 25 pst. dyrere enn prosjekter gjennomført på tradisjonell måte. Så hvis det er det som skal være svaret på utfordringene for oss i framtiden, og at det er en finansieringsform som er bra å ta i bruk, er jeg altså uenig. I den forbindelse kan jeg også bare vise til prosjektet E18 Grimstad–Kristiansand. Det ble mye dyrere enn antatt. Det snakkes om 1,2 mrd. kr, og det har vært krangling i retten om hvem som skal betale denne regningen. Så vidt jeg vet, er ett av de selskapene faktisk gått konkurs. Vi kan også vise til E6 – som er et sammenlignbart byggeprosjekt – som gikk mye fortere, og som slett ikke ble dyrere enn et OPS-prosjekt ville ha blitt.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-02-14:
Eg takkar for ein grundig gjennomgang. Det er spesielt at heile Stortinget er samla om eit rovviltforlik, og derfor er det også store forventningar, bl.a. frå Høgre, til at dei intensjonane som låg i forliket, skal følgjast opp. Derfor ønskte eg også å reise ein sånn debatt i Stortinget her i dag. Når det gjeld fastsetjinga av jaktkvote på gaupe, er det ikkje tvil om at det er ein uferdig prognosemodell som er laga. Det er heller ikkje tvil om at det blir oppfatta som sterk mistillit til rovviltnemndene. Det må rettast opp. Når det gjeld tapstalet for sau, er det heller ikkje tvil om at sauenæringa har blitt fortrengt frå sterkt rovviltbelasta område. Når det gjeld jerv, er det ei stor utfordring. Eg vil bruke eit eksempel frå mitt eige heimfylke, Sogn og Fjordane. I rovviltforliket er det mest sentrale punktet om beiteprioritert område at det ikkje skal vere rovdyr som representerer eit skadepotensial i prioriterte beiteområde for husdyr. Sogn og Fjordane er i dag prioritert beiteområde. Likevel opplever ein i Indre Sogn at særleg jerven gjer stor skade på sau. Truleg er det sju jervar som har gjort skade på sau sist sommar. I dag er det lisenskvote på fire jervar i Sogn og Fjordane. I tillegg har det blitt gjeve to skadeløyve. Problemet er berre at desse dyra ikkje blir tekne ut. Lisensjakta går ut i morgon, og ingen av dei fire jervane er felte. SNO har teke del i jakta på slutten, utan resultat. Dermed er det stor fare for at alle dei sju jervane som har gjort skade sist beitesesong, vil halde fram også det komande året. Det er ikkje akseptabelt. Både Miljøverndepartementet og SNO må ta affære. I 2011 blei ynglingsområdet for jerv i sone 3 utvida til grensa mot Sogn og Fjordane. Vi veit at sone 1 i Sogn og Fjordane er prioritert beiteområde. Når vi har sett korleis jervuttaket i fylket fungerer, treng ein ikkje vere rakettforskar for å sjå at den utvidinga av yngleområdet som er gjort i sone 3, vil få svært negative konsekvensar for beitenæringa i grenseområda i Sogn og Fjordane. Når vi i tillegg ser at myndigheitene ikkje er i stand til å handtere dei utfordringane som er i dag med uttak av skadedyr, vil dette kunne få dramatiske konsekvensar for heile beitenæringa i desse grenseområda – frå Stryn i nord til Lærdal i sør. Kva vil statsråden gjere for å rette opp dette? Elles er eg svært spent på kva som kjem frå dei andre partia. I aviser og tidsskrift er det blitt signalisert sterk ueinigheit om det som har skjedd når det gjeld fastsetjing av gaupekvotar. Eg er spent på å høyre kva partia seier, både dei som er i regjering, og dei som er utafor regjeringa.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2012-02-14:
Eg vil takke for ein god debatt. Eg vil også ta imot invitten frå ministeren om dialog. Men det er også viktig, slik som representanten Torbjørn Røe Isaksen seier, at den bør koma på førehand. Det vi ser no, er uheldig. Marianne Marthinsen snakka om todelt målsetjing. Det er ei todelt målsetjing vi ønskjer å praktisere. Det er ingen som ønskjer å utrydde rovviltet i Noreg, men ei todelt målsetjing er krevjande. Det betyr at ein må ha ei forvalting som er rask på labben, og som har tillit – ikkje minst. Ho seier også at Miljøverndepartementet har rett og plikt til å overprøve. Eg tykkjer det høyrest veldig ut. Det er vel det vi har sett resultatet av no: reaksjonane på at dei har brukt rett og plikt til å overprøve. Når vi veit at grunnlaget er ein uferdig prognosemodell, er dette uheldig. Elles var det eit forsøk på ros frå representanten Grimstad, og det tek vi sjølvsagt til oss. Denne interpellasjonsdebatten er eit initiativ til å få ein debatt om rovviltpolitikken, og til liks med representanten Grimstad har Høgre vore uroleg for den behandlinga av rovviltforliket frå 2004 som vi har sett. Representanten Eli Skoland fastslo det som også ligg i grunnlagspapira for rovviltforhandlingane, at den ulven som er i Noreg, er russisk. Ho peika også på saka til Dørum og Kleiva, som no er anka inn for Høgsterett – ei veldig alvorleg og viktig sak. Det er eit eksempel på fortrenging av rettar og næringsmoglegheiter. Elles har representanten Sande roa seg ein del i høve til dei uttalane som har kome i media. Men det er viktig å ta med seg det som blir sagt om å ta ut skadedyr før beitesesongen startar. Eg vil berre vise til det som skjer, og dei utfordringane som ein har i Sogn og Fjordane, der ingen av dei fire jervane som går på jervekvota, har blitt tekne ut. Det er ei utfordring som også statsråden må ta med seg, korleis ein løyser det vidare framover. Det har vore mange spennande innspel. Eg ser heilt klårt at det er behov for å ha ein debatt gåande om rovvilt. Det er mange som er opptekne av desse utfordringane, og eg trur vi gjer rett i å vidareføre den debatten også på ein sakleg og god måte. Høgre skal gjerne vere vertskap for det også vidare.