Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2017-12-07:
Igjen er datoen 8. juni. Da ble det gjort avtaler når det gjelder regioninndelingen, men på bordet i dag er det et vell av forslag, på generelt eller spesifikt grunnlag, som tar til orde for omkamp på et lovlig fattet vedtak. En kan godt være uenig i vedtaket, men det er et lovlig fattet vedtak. Jeg har også behov for å slå fast at Kristelig Folkeparti er et parti som står ved de inngåtte avtalene. Det ble inngått en avtale i februar 2017 mellom regjeringspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti, og det var denne avtalen som lå til grunn i juni, og denne avtalen ligger til grunn fremdeles. Det skal ikke stikkes under stol at vi har sagt at flere av disse regioninndelingene ikke ble slik som vi egentlig ville ha det. Vi kan se på BTV – Buskerud, Telemark og Vestfold – det har i mange år vært en naturlig region. Vi har ment og mener fremdeles at Viken er for stor. Men politikk handler om å bygge kompromiss. Vi nådde ikke fram, og det må vi akseptere. Vi aksepterte det ikke uten videre. For Kristelig Folkeparti er det aller, aller viktigste at vi får en regionreform, og at vi får en reell demokratigevinst. Og vi får en reell gevinst ved at oppgaver skal løses ute i regionene og distriktene. Vi har derfor store forventninger til ekspertutvalget. Ikke bare har vi store forventninger, vi har faktisk store krav til ekspertutvalget – i hvert fall til det som kommer ut i den andre enden. Vi sier så smukt mange av oss at nå må vi vente og se på hvilke oppgaver vi får. Nei – skal det bli noe av den oppgaveoverføringen, må vi ta oppgaver. Det kommer til å bli en utfordring for oss alle sammen i denne salen, for det er ikke sikkert at de som har oppgavene, slipper dem så veldig lett. Så en forutsetning for å få reformen til å fungere er at oppgavene er på plass. Da får vi en god distriktspolitikk, og da får vi beslutninger der som folk bor. Jeg ble ordfører i en primærkommune i det forrige årtusenet, og jeg har fulgt med på denne debatten gjennom flere runder. I 2005 trodde vi at vi hadde kommet fram til noe som var veldig godt og veldig bra, men de rød-grønne klarte ikke å gjennomføre dette. Det ble berget som fødte en mus, og jeg håper ikke det er den musa som piper i dag. Regjeringen hadde ikke trengt å legge fram en regionreform. Vi så ganske klart at strategien var at nå skulle vi se på kommunene og kanskje få så store kommuner at dette med regionene ikke var så nødvendig. Venstre og Kristelig Folkeparti har vært veldig tydelig på at for å godta dette med kommunene, må vi også ha slagkraftige, gode regioner som kan løse oppgavene. Derfor står vi ved denne avtalen, og derfor er denne avtalen viktig, for dette vil gi desentralisert styring. Det alvoret vi har kjent hele tiden, er at dersom det ikke ble en reform nå, ble det det kanskje aldri. Da kommer regionene, fylkeskommunene, til å råtne på rot, og da får vi en storstilt endring av primærkommunene, som vil bli kjempestore, og vi får en sterk stat, en enda sterkere stat, som da kommer til å styre for oss. Ja, prosessen er ufullendt. Hva kom først – høna eller egget, eller egget eller høna, eller skulle hver region ha hvert sitt egg eller hver sin høne? Det er jeg faktisk utrolig usikker på her, men avtalen står vi ved. Vårt ydmyke ønske er faktisk at dette skal avstedkomme en desentralisering, men da skal vi stå vakt om oppgavene. Kristelig Folkeparti anbefaler komiteens innstilling.