trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-05:
Eg er einig i at det var mange tal her. Det kan sikkert vere vanskeleg. Men hovudbiletet som vert teikna, er at når du ser utviklinga over nokre år, som er ei tryggare samanlikning, så er det for det første ein kraftig auke i søkinga til lærarutdanningane – ikkje minst til den nye grunnskulelærarutdanninga – og langt over den generelle veksten i søkinga. For det andre er det altså no eit positivt byteforhold det siste året, som eg refererte tal frå, mellom skulen og samfunnet utanfor. Det er altså ikkje lenger ei flukt frå skulen, men ei tilbakevending. For det tredje er det altså fleire som vel å stå i yrket noko lenger. Oppsummert er fasiten at den veldige mangelen ein såg føre seg for nokre år sidan, er kraftig redusert med dei siste tala. Så det er ingen tvil om at regjeringa sin politikk har hatt effekt, men det er sjølvsagt urovekkjande at vi har hatt ein nedgang siste år. Det er derfor regjeringa vil ha fullt trykk på det vidare og sørgje for at den gode utviklinga held fram.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-05:
Det er ikkje slik at det er ein ny person som har rekna på det i SSB, at anslaget endrar seg. Det er fordi det no kjem fleire som søkjer utdanninga og fleire som går tilbake til skulen. Situasjonen har endra seg, og det skuldast politikk. Men eg vil òg leggje til at det er mange ting som har skjedd i det siste: oppgangen i resultata i GNIST-kampanjen har gjeve eit langt meir positivt bilete av skulen. Eg trur at det derfor står fram som meir attraktivt. Det synest eg, for å vere heilt ærleg, Høgre òg skulle gle seg over. Så har vi innført tiltak som Lektor 2-ordning, mentorordning og større moglegheit for etter- og vidareutdanning i skulen, som eg trur bidreg til å trekkje fleire tilbake igjen. Men eg er einig med representanten i at det i åra som kjem, heilt sikkert vil vere viktig å sjå på korleis vi ytterlegare kan gjere skulen til ein meir spennande arbeidsplass for andre som har kompetanse å bringe inn, og som i dag er andre stader enn i skulen.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-05:
Lærarutdanningane er gjennom forskrift pålagde å forberede studentane på opplæring i digitale ferdigheiter. Det er derfor alvorleg at det arbeidet ikkje har kome lenger. Kunnskapsministeren tek rapporten på største alvor, og det vert no arbeidd med ei oppfølging overfor lærarutdanningane. Digitale ferdigheiter er, som representanten seier, ei av fem grunnleggjande ferdigheiter. Det er samtidig viktig å understreke at nokre lærarutdanningar arbeidar godt med å styrkje det digitale perspektivet i utdanningane. Det må understrekast at å sikre lærarstudentane digitale ferdigheiter er eit leiingsansvar ved universiteta og høgskulane våre. Senter for IKT i utdanninga er regjeringa si ressurs på IKT-området. Departementet har hatt eit møte med senteret der dei signaliserte at dei er klare til å intensivere sitt arbeid på det. Det fordrar sjølvsagt eit nært samarbeid med lærarutdanningane. Senter for IKT i utdanninga rapporterer at dei har rokert fem årsverk for m.a. å styrkje merksemda om digitale ferdigheiter i lærarutdanningane. ProTed er landets nyoppretta senter for framifrå lærarutdanning. ProTed består av lærarutdanningane ved Universitetet i Oslo og Universitetet i Tromsø. ProTed samarbeider allereie med Senter for IKT i utdanninga. Fredag 24. mai gjennomførte ILS, Institutt for lærarutdanning og skuleforsking, sin første digitale eksamen for sine PPU-studentar. Her har Senter for IKT i utdanninga òg vore inne i biletet. Kunnskapsdepartementet er òg kjent med at Senter for IKT i utdanninga er i kontakt med ei av landets største grunnskulelærarutdanningar for å utvikle feltet ytterlegare. Spreiingseffekten av vellykka prosjekt vil kunne gje ein god modell for korleis dei bør organisere lærarutdanninga generelt. Kunnskapsministeren vurderer å gje landets sju lærarutdanningsregionar eit spesielt oppdrag for å gje digital kompetanse eit løft. Dagens situasjon er uakseptabel og vil krevje tett oppfølging. Kunnskapsministeren er oppteken av at arbeidet med digital kompetanse må verte forankra sterkare i leiinga ved den enkelte lærarutdanning.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-05:
Eg trur representanten Aspaker skal merke seg at det vart brukt omgrepet «dagens situasjon er uakseptabel» i svaret. Det gjev eit veldig tydeleg uttrykk for at det er teke på alvor og må gjerast noko med. Det var i si tid eit framsynt grep, då ein inkluderte digitale ferdigheiter i dei grunnleggjande ferdigheitene. Det tredde i kraft, det er riktig, men det er ingen tvil om at det var ei større nyvinning, ei større endring og ei større utfordring å gjennomsyre skulverket enn kanskje mykje av det andre som låg i reforma. Så viser dette svaret at ganske mykje er gjort, vi har oppretta eit eige kompetansesenter for det. Dei har allereie begynt – på oppdrag frå regjeringa – å jobbe med lærarutdanninga på dette. Men som det kjem fram av svaret, er det behov for å vurdere om ein skal gje eit spesialoppdrag og ikkje minst ytterlegare arbeid overfor lærarutdanningane for å sørgje for at dei klarer å dra det tungt nok inn i opplæringa. Det er veldig viktig i den tida vi går inn i.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-05:
Vi har heilt sikkert noko å lære av Sverige på både dette og forskjellige andre område. Eg tek det innspelet med meg tilbake til kunnskapsministeren, om det òg kan vere eit interessant grep å vurdere. Men eg vil først og fremst understreke at dette er eit svar som viser at situasjonen vert teken på alvor, at beskrivinga av kor vi står er alvorleg, at vi i si tid oppretta eit ressurssenter – det var faktisk eg som gjorde det – for IKT i utdanninga som er vorte eit tungt kompetansemiljø som jobbar med desse problemstillingane, og at kunnskapsministeren òg vurderer å gje dei sju lærarutdanningsregionane eit spesielt oppdrag for å gje digital kompetanse eit løft.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-05:
Eg er i store trekk einig i det. Eg vil seie at det å halde kompakte bustadområde og sikre den utviklinga, er viktig av miljøomsyn, men òg fordi vi no ser at trenden trekkjer mot at fleire vil bu i sentrumsområde der dei bur tett og har tilbod nært. Dette er definitivt i tråd med det veldig mange no vil ønskje. Det er då viktig når vi byggjer ut samferdsla, å leggje press på at det vert utvikla store bustadområde som er kombinerte og fleksible og har næring knytt til seg, rundt stasjonsknutepunkta. Så vil eg òg leggje til når det gjeld kvalitetsdimensjonen, og det er noko av det eg no er oppteken av, og der eg ser at det er eit press: Det vi no byggjer, skal stå kanskje ut dette hundreåret. Dersom vi snur oss og ser tilbake på ting vi ikkje er så fornøgde med frå ein del tiår sidan, er det det som hadde låg kvalitet, og der vi ikkje tok oss tid og råd til å halde kvaliteten oppe, som vi angrar på. Vi må derfor vere forsiktige med å ofre kvalitet. Det er mogleg, som no mange byar viser, å få til nødvendig utbygging av bustader utan å svekkje kvalitetskrava. Det er eg rimeleg overtydd om at kjem til å stå seg betre i framtida enn å sitje med ei betydeleg utbygging som vi ikkje får brukt, eller som har låg kvalitet og store utfordringar ved seg i framtida.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-05:
Takk for debatten. Lat meg først, punkt 1, seie at mitt innlegg ikkje må tolkast som noko synspunkt om at det er meir riktig at folk bur i byar enn på bygda i Noreg, eller at det berre vil vere vekst og utvikling i dei store byregionane – tvert imot. Den utviklinga vi har diskutert mykje med Oslo og Akershus som utgangspunkt, vil skje i ganske mange tettstader og mellomstore byar rundt om i Noreg. Eg hadde f.eks. gleda av å spørje Liv Signe Navarsete for nokre månader sidan om ho visste om det var Oslo eller Sogndalsfjøra – altså sentrum i Sogndal – som hadde hatt den sterkaste prosentvise folkeveksten dei siste ti åra. Svaret er Sognsdalsfjøra. Bodø, Alta, Hamar og Fredrikstad – mange stader i Noreg – opplever det same. På grunn av den sterke veksten vil ganske mange område i Noreg, som tidlegare opplevde ein nedgang i folketalet, stabilisere det eller til og med kunne sjå ein auke. Så det er ei positiv utvikling for store delar av Noreg når det gjeld dette. Punkt 2, til Framstegspartiet: No gjekk representanten Hagesæter, men eg må berre kommentere at det er veldig spesielt å meine at rullestolar og energieffektivisering er hovudproblemet når det gjeld bustadbygging i Noreg. Det er i alle fall eit akutt anfall av «kortsiktigheitssjuke», for er det noko vi kan seie om framtida, er det at det kjem til å verte fleire eldre menneske i Noreg som vil bu heime, og som antakeleg vil ha behov for rullestol. Det andre er at vi kjem til å måtte bruke mindre energi i bygga våre. Det er blant dei sikraste tinga vi kan seie om framtida. Ikkje å ta hensyn til det no er direkte dumt. Punkt 3: Eg må avslutte kort om nokre faglege ting, som eg er veldig oppteken av. Først, når det gjeld bustader: Det er riktig at etterspurnaden er stor, og sidan tilbodet ikkje er tilstrekkeleg stort, bidreg det til å dra opp prisen. Det er veldig ujamt fordelt i Noreg. Oslo ligg massivt etter dei andre storbyane i å halde tritt med det. Vi har fleire rapportar som viser at det er stort potensial her. Ein rapport viser at det antakeleg er areal innanfor Oslo by som kan gje rom for å busetje 200 000 menneske. Interpellanten nemnde at det kan vere så mykje som 3 000–4 000 bustader som allereie er regulerte, og som ikkje vert bygde. Punkt 4: Er hovudproblemet motsegner og prosessar? Vel, Oslo har den lågaste delen av motsegner til reguleringsplanane sine av alle fylke i Noreg. Når det gjeld det faglege og transport: Urbanet Analyse har berekna at viss vi skal nå måla om å ta all vekst i persontrafikken med kollektivtransport, sykkelbruk og gange, må alle byar i Noreg gjere meir. Oslo må redusere sin del av bilar med 25 pst. For å klare det må ein både ha meir kollektivtransport, sykkelbruk og gange. Du skal ikkje lenger enn til København for å finne ein storby der 60 pst. av reisene vert tekne med sykkel og gange. Det er eit stort potensial, òg på det området.
Svein Harberg (Høyre), 2013-06-05:
Det var fristende å følge opp forrige spørsmål med noen personlige erfaringer fra hvordan slike saker håndteres, men jeg skal holde meg til dagsorden. Spørsmålet er altså til kunnskapsministeren: «Å skaffe nok kvalifiserte lærere til undervisning i skolen er en av de største utfordringene kunnskapsministeren har. Det er fortsatt stor underdekning, og mange som begynner på utdanningen, faller fra. Søkertallene viser at studentene velger mastertilbudet og utdanning for å undervise de eldste elevene, altså ikke etter de prioriteringer regjeringen har lagt opp til. Hvordan vil statsråden nå sikre at elevene i norsk skole får kvalifiserte lærere, den viktigste ressursen for mestring og gode resultater?»
Svein Harberg (Høyre), 2013-06-05:
Jeg takker for svaret, og det er alltid vanskelig med oppfølgingsspørsmål når det ikke er den sittende statsråd som er til stede. Men nå har jo også miljøvernministeren god peiling på kunnskap og på å håndtere det. Dette var en stor øvelse i å sammenlikne med de rette tallene for å få til gode økninger. Realiteten er at det er 9 000 ukvalifiserte lærere i skolen i dag. Regjeringen har satt inn 600 ekstrastillinger som det ikke er kvalifiserte lærere til. De vil ha større lærertetthet, og syv av ti lærere sier selv at de trenger etter- og videreutdanning for å gjøre en god jobb i skolen. Tallet på hva vi har behov for, det går opp og det går ned, men det er et stort behov. Jeg kan ikke se – med det store frafallet vi har og faktisk en realnedgang i søknader til grunnskolelærerutdanningen i fjor – at regjeringen har greid å løse problemet.
Svein Harberg (Høyre), 2013-06-05:
Framskrivingen av behovene har endret seg. Om det er regjeringen som kan ta æren for at SSB har endret den, synes jeg kanskje er litt tvilsomt. Men jeg vil gjerne tilbake til det med å få flere til å være lærere. Høyre og flere av opposisjonspartiene har flere ganger foreslått å innføre bedre karriereveier i skolen for å øke rekrutteringen, for å beholde lærere og for å få flere tilbake. I spørretimen forrige onsdag sa kunnskapsministeren: «Det er helt misforstått hvis man tror at man bare kan utdanne seg ut av det lærerrekrutteringsbehovet vi kommer til å ha fram til 2020. Vi må også sørge for at mange av de lærerne som i dag er i andre yrker, kommer tilbake til skolen.» Hvilke konkrete tiltak har SV, etter nå nesten åtte år i Kunnskapsdepartementet, gjort for å få lærerne tilbake til skolen – utover dem som nå velger det fordi det er en trygg og god jobb i en vanskelig arbeidssituasjon?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-06-05:
Solhjell er sånn superreserve i dag. Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «NIFU har nylig presentert en rapport som viser at lærerstudenter gjennomgående får for dårlig digital opplæring. Syv år etter kunnskapsløftet har ennå ikke lærerutdanningene tilpasset sine studietilbud til de kompetansekravene de nye læreplanene krever. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at lærerutdanningene kommer à jour med de kravene som stilles til nyutdannede lærere når det gjelder opplæring av elever i digitale ferdigheter, en av de fem grunnleggende ferdighetene?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-06-05:
Det hersker ingen tvil om at IKT er et viktig satsingsområde i Norge, og det er viktig for å få – nær sagt – de fleste sektorer i samfunnet til å fungere. I skolen handler det om å ruste lærerne til å kunne både fornye sin pedagogiske praksis og oppfylle de læringsmålene som ligger i mange lærerplaner knyttet til IKT. Lærerutdanningen er nøkkelen til å lykkes bedre. Den forskningsrapporten som har kommet, er relativt sjokkerende. Hvis vi tenker på at det er seks år siden reformen trådte i kraft, men faktisk nesten ni år siden Stortinget gjorde sitt vedtak, skulle man forutsette at norske lærerutdanninger kunne både lese, høre og fange opp politiske signaler og dermed endre utdanningen, slik at de utdanner fremtidens lærere og ikke gårsdagens lærere. Når statsråden sier at man skal vurdere å gi lærerutdanningen et spesielt oppdrag, ønsker jeg å utfordre statsråden på ikke bare å vurdere å gi, man må gi lærerutdanningen et spesielt oppdrag.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-06-05:
Jeg synes det er veldig bra at Senter for IKT i utdanningen har fått dette oppdraget. Det er – tror jeg – kjempeviktig at departementet også bruker sin autoritet til å få lærerutdanningene til faktisk å forstå at de – jeg holdt på å si – har forsømt seg siden 2004 og siden Stortinget gjorde sitt vedtak. Det blir ofte sett til hva som skjer i Sverige, og i Sverige har man faktisk laget et modulbasert system som tar lærerne gjennom den digitale kompetansehevingen som trengs, som kan brukes både for de nyutdannede lærerne som er på vei ut i sektoren, og for de mange lærerne som er i skolen fra før. Selv om lærerutdanningen først og fremst handler om de lærerne vi ennå ikke har fått ut i skolen, har vi mange lærere der ute som trenger kompetanseheving på dette området. Tror statsråden vi kanskje har noe å lære av Sverige på dette området, hvor man faktisk har laget et program som heter «praktisk IT- och mediekompetens» for å heve kompetansen til lærerne?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-06-05:
Regjeringen har som ambisjon å binde Vestlandet sammen gjennom en opprustet og fergefri E39, slik vi også har lagt opp til i den nasjonale transportplanen som er lagt fram for Stortinget. For strekningen E39 Skei–Valsøya er det gjennomført tre selvstendige KVU-er, konseptvalgutredninger, som har sett på utfordringene ved å krysse fjordene nord for Sognefjorden. I tillegg til Moa–Bergsøya er det laget KVU for Skei–Ålesund, til Moa, og Bergsøya–Valsøya. Det er gjennomført en ekstern kvalitetssikring, KS1, av alle de tre KVU-ene. Valg av konsept for videre utvikling av E39 på de ulike strekningene reiser en del vanskelige problemstillinger. I likhet med store deler av kysten er topografien i disse områdene også preget av dype fjorder og fjellrygger. Løsningene for fjordkryssingene byr på litt ulike teknologiske utfordringer, og de byr også på litt ulike avveininger når det gjelder kostnadsspørsmål. I tillegg vil avgjørelsen om hvor traseen for E39 skal gå ha vesentlige regionale konsekvenser. Spørsmålet fra representanten Dahl gjelder den konkrete strekningen Moa–Bergsøya. Det er viktig å få med at den strekningen må ses i sammenheng med Samferdselsdepartementets behandling av de øvrige KVU-ene mellom Skei og Valsøya. På bakgrunn av sakenes omfang og kompleksitet kommer departementet til å trenge noe tid for å vurdere sakene framover, men departementet kan forsikre om at det arbeides med å få en snarlig avklaring.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-06-05:
Som jeg sa i mitt første svar, trenger departementet fortsatt noe tid til de vurderingene som skal gjøres, men vi tar sikte på en snarlig avklaring. Jeg synes for øvrig det er viktig å få understreket at dette ikke kommer til å ha noen betydning for framdriften i E39-prosjektet som sådan. Det er klart at E39-prosjektet nå kommer til å bli behandlet i Stortinget i forbindelse med Nasjonal transportplan. Det er allerede blitt gitt klarsignal for det første store prosjektet i E39, Rogfast. For de øvrige prosjektene kommer det til å bli stilt midler til disposisjon til videre planlegging, uansett om en avgjør disse KVU-ene i dag, eller om en gjør det om en måned eller to. Framdriften på ferjefri E39 står fast. Ved neste rullering av Nasjonal transportplan kan en, på bakgrunn av planlegging, også ta stilling til ytterligere prosjekter. Jeg har lyst til å understreke det i denne sammenhengen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-06-05:
Først vil jeg si at jeg er enig med Dahl når han trekker fram dette med positiv netto nytte knyttet til en del av disse prosjektene. Det er viktig å være oppmerksom på at en del prosjekter som kanskje ligger utenfor det mer sentrale Østlandet, har stor positiv netto nytte, og er svært viktig for norsk næringsliv. Det er ikke noe knyttet til behandlingen av de enkelte KVU-ene som foregår i departementet, som kommer til å forsinke framdriften når det gjelder planlegging og gjennomføring av E39 og ferjefri E39. Som jeg sa i mitt forrige svar: Det kommer til å bli stilt midler tilgjengelig til videre planlegging av E39, også til disse traseene vi nå snakker om, som gjør det mulig at en ved neste rullering av NTP kan ta stilling til konkrete prosjekter. Det er helt i tråd med det regjeringen har sagt i den NTP-en som nå ligger til behandling i Stortinget.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2013-06-05:
Jeg vil først takke statsråden for både gode ord og et veldig godt svar. Jeg er helt enig i de vurderingene han gjør, og jeg tror at han har helt rett i at det handler om å tenke annerledes. Da UN-Habitat ved FNs urbaniseringssjef var i Oslo, sa han noe klokt om at vi kan lære av middelalderbyene. I middelalderen hadde man tette byer, ofte med en bymur rundt, og en landsby rundt, hvor det ble produsert mat. Den type lokalsamfunn er selvfølgelig umulig å rekonstruere, men vi står foran et valg om vi skal utvikle byen etter det vi kan kalle et slags tyggegummiprinsipp, hvor vi strekker samferdselsårene stadig lenger ut med de belastninger det medfører, eller om vi skal se på en middelalderstruktur eller eventuelt en bikubestruktur, hvor vi har selvstendige lokalsamfunn der dagpendling skjer innenfor hver enkelt celle, eller eventuelt på tvers mellom ulike celler slik at belastningen spres. Jeg synes også statsråden har gode refleksjoner rundt boligpolitikken. Jeg er 100 pst. enig i at det handler om mer systematisk planlegging. Det er et stort tankekors at Oslo har uutnyttede boligarealer, tilsvarende kanskje 3 000–4 000 boliger, som er regulert til boligformål. Selskapet Infill har kartlagt disse boligene og utfordret Oslo kommune til hva de gjør for å følge opp bruken av disse tomtene. Mange av dem er i bruk som parkeringsplass, som lager eller på annen måte, mens Oslo har et skrikende behov for flere boliger. Når det gjelder statens bidrag, synes jeg også det kommer veldig gode signaler. Jeg er opptatt av at staten i hvert fall har to veldig viktige funksjoner. Det ene er på reguleringssiden. Det er dessverre nødvendig å stille krav til kjøpesenterutvikling. Det andre viktige bidraget er infrastrukturbidrag. Det er en interessant kontrast statsråden trekker opp mellom Bybanen i Bergen, der vi ser en helhetlig tankegang rundt bolig og samferdsel, og det vi så f.eks. langs Kolsåsbanen i Bærum, hvor kommunen vegret seg for å bygge boliger med henvisning til eksisterende strøkskarakter, til tross for at staten la inn mange, mange millioner i det oppgraderingsprosjektet. Til slutt: kvalitetsdimensjonen. Jeg er helt enig i det. Jeg tror vi står foran et oppgjør, et paradigmeskifte om man vil, som vi må ta når det går på konflikten mellom kvalitet og tetthet. Kanskje er ordet «tetthet» også et problem – nærhet er bedre. Uansett, det er ingen konflikt mellom det å bygge boliger av høy kvalitet og bygge by av høy kvalitet og det å bygge nært og tett og med stort mangfold. Vi ser også allerede i Oslo at mange barnefamilier flytter inn til sentrum. Jeg tror vi kan lære mye av München om å beholde grønne arealer grønne og om å holde byen kompakt.
Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2013-06-05:
Takk for en god debatt om en av vår tids store utfordringer, både globalt og i Norge. Representanten Rudihagen har helt rett i at skinnegående transport er helt avgjørende, og jeg deler helt og fullt hans vurdering når det gjelder intercity. Jeg vil bare føye til at vi har noen lokale utfordringer på dette området, bl.a. når det gjelder Fornebu. Jeg må benytte anledningen til å oppfordre dem som styrer i Akershus fylkeskommune og i Oslo kommune, til å gripe den muligheten som ligger i NTP for å inngå en avtale med staten om å få realisert Fornebubanen. Representanten Hagesæter tolker begrepet «bikubestruktur» som et uttrykk for reguleringsiver. Jeg vil bare si at det handler overhodet ikke om det. Det handler om hvordan byen ser ut, og det skal selvsagt styres av folks ønske om hvor de vil bo. Jeg kan også forsikre om at jeg er svært opptatt av at vi skal forenkle byggeforskrifter og regler. Men det er faktisk noe helt annet enn å stille krav når det gjelder f.eks. utvikling av kjøpesentre. Staten skal ikke styre hvor folk skal bo, men staten må bidra til at folk bor godt. Det som virkelig betyr noe med hensyn til transport, er jo hvor folk reiser fra og til. Statsråden sa det veldig godt: Skal man reise fra A til B, kan man reise mer eller mindre miljøvennlig, men når A og B ligger langt fra hverandre, må man faktisk reise. I dette ligger noe av problemet. Det å bygge slik at folk får korte avstander og kan sykle og gå, har veldig mange positive sider. Jeg tror det er noen ideologiske forskjeller her. Er problemet for mange reguleringer, eller er det manglende helhetlig planlegging? Løser markedet dette alene, og blir det bedre byer og høyere bokvalitet av at tilbud og etterspørsel alene styrer byutviklingen? Jeg tror ikke det. Ja, markedet er viktig, men langsiktig, helhetlig planlegging er også viktig. Det viser all internasjonal erfaring. Jeg nevnte München og Vancouver som eksempler, Hamburg og New York er andre eksempler. Ingen av dem er typisk planøkonomiske byer. Jeg er glad for det representanten Tetzschner sier om reguleringsformål. Jeg vil slutte meg helt til det og oppfordrer ham til å ta det med seg i diskusjoner med sine partifeller som styrer i Oslo by. Det er riktig tenkt å tenke flere reguleringsformål innen samme plan. Til representanten Greni: Jeg er helt enig i behovet for en offensiv distrikts- og regionalpolitikk og er opptatt av at det ikke er noen konflikt – tvert imot trenger vi begge deler. Den virkelig store trusselen mot jordvernet er det ikke byene og bysentrene som representerer, men byspredningen – at det bygges rekkehus og villaer på jorder. Det er en formidabel nedbygging av jord som pågår. Det er et av problemene ved byspredningen. La meg til slutt takke for en veldig god debatt. Jeg gleder meg til å følge tilsvarende debatter i neste periode – på litt større avstand – og jeg ønsker lykke til.
Bent Høie (Høyre), 2013-03-22:
På vegne av representanten Jan Tore Sanner og meg selv vil jeg sette fram et forslag om bedre helsebygg.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-03-22:
På vegne av representantene Knut Arild Hareide, Kjell Ingolf Ropstad og undertegnede vil jeg fremme et representantforslag om å løfte lærerens stilling i grunn- og videregående skole. På vegne av representantene Line Henriette Hjemdal, Kjell Arvid Svendsen, Geir Jørgen Bekkevold og undertegnede vil jeg fremme et representantforslag om faget religion, livssyn og etikk. På vegne av representantene Steinar Reiten, Line Henriette Hjemdal og undertegnede vil jeg fremme et forslag om tiltak for å styrke den maritime utdanningen. På vegne av representantene Steinar Reiten, Øyvind Håbrekke og undertegnede vil jeg også fremme et forslag om styrking av ingeniør- og sivilingeniørstudiene.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2013-03-22:
På vegne av representantene Svein Harberg, Dagrun Eriksen, Trine Skei Grande og meg selv har jeg den ære å sette fram et forslag om studiekvaliteten i høyere utdanning.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2013-03-22:
Jeg har den glede å presentere et representantforslag fra representantene Øyvind Korsberg, Kenneth Svendsen, Åge Starheim, Arne Sortevik, Bård Hoksrud og meg selv om en konsekvensutredning av kystriksveiene i Finnmark, Troms, Nordland og Sogn og Fjordane.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2013-03-22:
Først vil jeg fremme et representantforslag fra representantene Line Henriette Hjemdal, Kjell Arvid Svendsen, Kjell Ingolf Ropstad og undertegnede om å styrke etikkarbeidet i Statens pensjonsfond utland. Så vil jeg fremme et representantforslag fra representantene Knut Arild Hareide, Geir Jørgen Bekkevold og undertegnede om å utvide kommunenes adgang til å ta sosiale hensyn i utformingen av eiendomsskatten.
Svein Flåtten (Høyre), 2013-03-22:
På vegne av representantene Ingjerd Schou, Lars Myraune, Torgeir Dahl, Frank Bakke-Jensen og meg selv vil jeg fremsette et forslag om bedre betingelser for samdrifter i landbruket.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2013-03-22:
På vegne av representantene Dagrun Eriksen, Line Henriette Hjemdal, Kjell Arvid Svendsen og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om videregående skoletilbud til pasienter i helseinstitusjon.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-03-22:
På vegne av representanten Borghild Tenden og meg sjøl vil jeg fremme følgende representantforslag: Forslag om et moderne, trygt og fleksibelt arbeidsliv – forslag om endringer i arbeidsmiljøloven, deretter forslag om å stadfeste en klar frist for overgang til femårig mastergradsbasert grunnskolelærerutdanning, så forslag om tiltak for å fremme reell kjønnslikestilling i Norge, forslag om å etablere en ny nasjonal institusjon for menneskerettigheter, så forslag om fellesnordisk landinfo og til slutt forslag om norsk naturmangfold.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-03-22:
Jeg takker statsråden for svaret, sjøl om det var en litt annen tone enn den tonen jeg hørte hos statsministeren da han skulle ha den store gjennomgangen. Jeg er helt enig med finansministeren i at det er bra at vi i Norge ikke har subsidier på forbruk, og jeg brukte ganske gode argumenter for å vise at det er lite målrettet. Jeg syns ikke vi skal sammenligne oss med de regimene som bruker den type subsidier. Det er lite målrettet av både klimamessige, sosiale og andre årsaker, og det løfter også fram problemstillinga at norsk olje skal redde verden fra fattigdom – og det er feil. Statsråden bruker veldig mye tid på å si at dette er vanskelig å beregne, og at det er utrolig mange ulike måter å vurdere dette på. Ja, det er det selvfølgelig. Poenget vårt er at vi har en statsminister som har sagt at vi skal fjerne subsidiene, og da må vi gå inn i de subsidiene som vi faktisk har. Den støtten vi gir, og den subsidieringen vi har av selskapene i sektoren, går det ikke an å komme bort fra. Spesielt letefunksjonen er så sterkt subsidiert at det tror jeg ikke statsråden kan komme bort fra. Hele 20 mrd. kr i tapte skatteinntekter er knyttet til de raske avskrivningsratene vi har på sokkelen. Petroleumssektorens investeringer blir skrevet av i løpet av seks år – det er ikke normal levetid. Jeg syns egentlig ikke statsråden svarte på hva det er regjeringa har lyst til å gjøre for å fjerne disse subsidiene, som statsministeren syntes det var viktig å bruke sin halvårspressekonferanse på å si at han skulle fjerne. Er det bare at man skal lære seg metoder for å regne dette på riktig vis, sånn at vi skal slippe å gjøre noe, eller er det faktisk et reelt ønske om å fjerne de subsidiene vi har i Norge i dag? Vi har mange subsidier, og noen av dem har store konsekvenser for klimaet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-03-22:
Interpellasjon er den måten vi har til å løfte en temadebatt på i Stortinget, og grunnen til at jeg fremmet denne interpellasjonen var statsministerens ønsker om å kutte i subsidieringa av fossilt brensel i Norge. Da syns jeg det kanskje er litt rart at representanten Martinsen går i strupen på meg og spør: Hva vil dere gjøre? Mitt åpne spørsmål var jo egentlig: Hva var det statsministeren mente da han sa at han skulle gjøre det? Når jeg da spør finansministeren hvordan han vil gjøre det og hva finansministeren skal gjøre, får jeg en ti minutters innledning om at dette er det vanskelig å beregne. Ja, det er sikkert mange ulike metoder man kan bruke, og finansministeren har et svært finansdepartement til å lage de modellene, men det var statsministeren som kom med et initiativ, der han sa at han ønsker å kutte, og jeg har fortsatt ikke skjønt hva statsministeren mener at han skal kutte i. Representanten Egeland holdt nå et innlegg fra SV, men jeg har lyst til å kommentere det første innlegget fra SV, som jeg syns var meget på sida hvis man tror at det er Hurtigruta man snakker om når man snakker om fossile subsidier i Norge. Da har man ikke forstått hva som er utfordringa, og det skremte meg litt at man tror at det er det som er fokuset. I Finansavisen litt før jul, hadde man beregninger som viste at oljeprosjekter i Norge får dekket opp mot 104 pst. av kostnadene sine gjennom det avskrivingsreglementet vi har. Da syns jeg det er på tide at Stortinget kan ha en diskusjon om det er riktig å gjøre det. Det kan godt hende at det er riktig å gjøre det når vi har store avkastninger på prosjektene, men når vi begynner å bevege oss til mindre lønnsomme prosjekter og mer og mer marginale prosjekter, kan man diskutere hvorvidt det er økonomisk og finansielt lønnsomt for Norge at vi har en slik type subsidiering av investeringene når vi begynner å bevege oss over på marginalene. Dette er en diskusjon som vi må holde levende. Venstre kommer også til å løfte dette videre, fordi vi trenger å ha en diskusjon om investeringene, subsidieringa og hvordan vi målrettet skal nå fram, både med klimapolitikken vår og en fornuftig økonomisk politikk på sokkelen vår, slik at vi får de riktige investeringene og prioriteringene også framover. For tredje gang vil jeg gjenta mitt spørsmål: Hva var det statsministeren ville kutte da han mente at det var viktig å kutte i subsidieringa av fossil energi i Norge?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-03-22:
For at Stortinget skal ha nok å gjøre, har jeg i hvert fall to her, så hvis noen kan hjelpe med det tredje, blir jeg glad for det. Jeg har på vegne av representantene Steinar Reiten, Geir Jørgen Bekkevold og undertegnede gleden av å fremme et forslag om tiltak for å styrke norsk industri. På vegne av representantene Hans Olav Syversen, Steinar Reiten, Knut Arild Hareide og undertegnede vil jeg fremme et forslag om fritak for formuesskatt på arbeidende kapital. På vegne av representantene Knut Arild Hareide, Hans Olav Syversen, Dagrun Eriksen og undertegnede – det skal egentlig ikke fremmes nå, så jeg lar det ligge.(Munterhet i salen.) (Munterhet i salen.)
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-03-22:
På vegne av representantene Hans Olav Syversen, Øyvind Håbrekke, Dagrun Eriksen og meg selv vil jeg fremme et forslag om avvikling av arveavgift ved generasjonsskifte i familieeide bedrifter. På vegne av representantene Knut Arild Hareide, Øyvind Håbrekke, Line Henriette Hjemdal og undertegnede vil jeg fremme et forslag om tiltak for å flytte mer godstransport fra land til sjø.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2013-03-22:
Jeg har bare ett representantforslag, og det er fra representantene Siv Jensen, Bård Hoksrud, Jan-Henrik Fredriksen, Ingebjørg Godskesen, Arne Sortevik og meg selv om finansiering av overskridelsene på Oslopakke 3.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-03-22:
Det er vel riktig å si at det helt ideelle systemet for både skatt og mangel på subsidier neppe er mulig å oppnå, fordi det alltid vil være slik, både når det gjelder skatt og ulike ordninger på utgiftssiden i statsbudsjettet, at man må ta ulike politiske hensyn. Men jeg vil understreke det jeg sa i svaret mitt, at den ambisjonen vi har om å bruke statsbudsjettet aktivt for å fjerne subsidier på fossil energi, er en viktig retningslinje for den måten vi jobber med statsbudsjettet på. La meg derfor bruke noen ord på å forklare investeringsfradragene i oljeskatten. I 2000 la et utvalg fram en vurdering av oljeskatten. Utvalget pekte på innstramminger i rentefradraget, likestilling av nye aktører utenfor skatteposisjon og innstramming i investeringsfradragene. Når det gjaldt utvalgets anbefalinger om innstramminger i rentefradraget og likestilling av nye aktører, ble det ført opp endringer i oljeskatten med virkning fra inntektsåret 2002. Det ble også omtalt i samme proposisjon som la fram lovforslagene, at oljeskattesystemet ikke var nøytralt siden de investeringsbaserte fradragene var høyere. Det ble likevel ikke fremmet forslag til innstramminger fordi man da prioriterte endringer i rentefradraget og å stimulere til et mangfold av selskaper på norsk sokkel. Investeringsfradraget består av både avskrivninger, rentefradrag og friinntekt. Avskrivninger og renter kommer til fradrag i det ordinære skattegrunnlaget og særskattegrunnlaget. Friinntekten inngår bare ved beregningen av særskatt. Dette prinsippet ligger også til grunn både for den såkalte aksjonærmodellen for beskatningen av aksjeinntekt for personlige aksjonærer og for grunnrenteskatten for vannkraftverk. Det benyttes også noe som heter risikofri rente, når verdien av skattefradragene beregnes. I oljeskatten er verdien av investeringsfradragene høyere, og det kan gi incentiv til høy kapitalbruk i prosjekter og større vilje til å ta investeringsrisiko. Men de fleste utbyggingsprosjektene på sokkelen er svært lønnsomme, og jeg kjenner ikke til eksempler på at selskapene har fremmet utbyggingsplaner som er samfunnsøkonomisk ulønnsomme. Prosjekter som er svært lønnsomme, vil betale høyere skatt enn prosjekter som skattlegges etter vanlig landskatt. Oljeressursene er fellesskapets eiendom. Verdiene skal komme hele fellesskapet til gode. Utvinning av ressurser baserer seg på at kompetente og gode oljeselskaper skal ta beslutninger som er til det beste for samfunnet. Da er vi avhengige både av gode rammevilkår for næringen og av et velfungerende skattesystem.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-03-22:
Som jeg sa i det forrige innlegget mitt, er det slik at skattesystemet generelt og for så vidt oljeskattesystemet spesielt ikke er perfekt. Dette er et spørsmål som Stortinget har diskutert tidligere, og jeg mener også at det er viktig – i forbindelse med de skatte- og avgiftsoppleggene som regjeringen legger fram i statsbudsjettet og for så vidt ellers også – å diskutere innrettingen av både skattesystemet og avgiftssystemet for å nå viktige mål, f.eks. når det gjelder klima og reduksjon av klimautslipp. Det er mitt generelle svar til spørsmålet som representanten Skei Grande stiller. Det er viktig å ha med seg noen andre stolper også som er lagt når det gjelder klimaarbeid: den brede enigheten som er i Stortinget om veien videre når det gjelder klimasaken og klimaarbeid, basert på forlikene som ligger i Stortinget. Det er ingen tvil om at hovedmålet er å få ned klimautslippene, både i Norge og internasjonalt. Det betyr at man må jobbe videre med å redusere subsidier og ikke minst med å få en mer riktig prising av karbon internasjonalt. Det er i grunn her mye av nøkkelen vil ligge i det framtidige klimaarbeidet. Vi ser – og det synes jeg ble godt illustrert av innlegget til Geir-Ketil Hansen – at det er noen dilemmaer man står overfor, for det er ofte slik at politikken skal tjene ulike formål. På den ene siden har man et skattesystem, på den andre siden har man distriktspolitikk og annet, som er en viktig inkludert del av politikken. Så det er en del dilemmaer og veivalg vi står overfor, nettopp fordi politikken skal tjene flere formål. Så er det, som jeg sa, viktig at vi bruker skatte- og avgiftssystemet for å påvirke og endre atferden. Et eksempel på det er det som representanten Astrup viste til – omlegging av bilavgifter. Kombinasjonen av CO2-avgifter og omlegging av bilavgifter har de siste årene gitt en mye mer miljøvennlig bilpark i Norge. Det er en type omlegging som vi vil fortsette med. Det siste, som andre også har vært inne på, er at å bruke teknologiutvikling, å stimulere til ny miljøvennlig teknologi også er viktig. Så må politikken ideelt sett bygge på prinsippet om at forurenser skal betale. Det er ganske sentralt. Det er det som på fagspråket heter kostnadseffektive virkemidler for å utforme både skatte- og avgiftssystemer slik at det påvirker atferd i klima- og miljøvennlig retning. Det er en viktig debatt. Takk for debatten, for å si det slik.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-03-22:
Det er jo et kjennetegn ved utviklingen at den går framover – noen vil mene i visse tilfeller at det ikke går framover, men på momsområdet har det gjort det. Da momsen kom i 1970, var det en merverdiavgift på det en kan kalle mer tradisjonelle varer, altså brød, melk etc. En hadde vel ikke tenkt på, og det var heller ikke inkludert, moms på tjenester eksempelvis, som kom 30 år senere, altså tidlig på 2000-tallet. I løpet av de siste ti årene har også verden endret seg. Elektroniske plattformer har fått mye større plass, og det reiser nye utfordringer også for momssystemet. Det er klart at på skatteområdet, som på andre områder, tror jeg ikke det bare er i finansministerens, men i hele Stortingets, interesse at vi klarer å ta vare på både skattegrunnlag og avgiftsgrunnlag for å få inntekter til fellesskapet. Det er klart at avgiftsgrunnlaget på dette området blir utfordret av nettet og nye elektroniske tjenester som går på tvers av landegrensene. Derfor er det ingen grunn til å undres over at dette også er et spørsmål som har høy interesse i EU. Og vi bygde på det som skjedde i EU, da vi kom med reglene som gjaldt bøker, som jeg viste til i mitt innlegg. For å utbygge litt når det gjelder forholdet til EU: EU-kommisjonen sendte i 2011 et forslag om modernisering av regelverket på høring. I rapporten ble det pekt på at dagens satser kunne innebære forskjellsbehandling av sammenlignbare tjenester, som papiraviser og elektroniske tjenester. Endringer i EUs momssystem krever enstemmighet blant 27 land. Det vil derfor være krevende å få vedtatt endringer i EUs merverdiavgiftssystem, så det er lite trolig at EU på kort sikt tillater reduserte satser på e-aviser, e-bøker eller andre digitale produkter. Og som jeg sa i innlegget mitt, har en allerede reist sak mot Luxemburg og Frankrike på det grunnlaget. Jeg kan også vise til, som jeg sa i innlegget mitt, at en nå har kontakt med EU for å diskutere handlingsrommet for produksjonstilskuddet. Jeg har fått opplyst fra Kulturdepartementet at de er i kontakt med ESA når det gjelder omlegging av produksjonstilskuddet, som skal notifiseres i løpet av våren. Den kontakten gjelder ikke merverdiavgiften spesielt, men produksjonstilskuddet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-03-22:
Selvsagt skal finansministeren være opptatt av skatt og inntekter til fellesskapet, men det forhindrer jo ikke – som jeg sa i stad – at finansministeren også kan være opptatt av viktige ting som språk som betydning for identiteten vår, dialekt som betydning for røtter, muligheten for å ha en tilhørighet gjennom den betydningen språket har for oss, og for så vidt også å diskutere ulike måter å ta vare på og utvikle det norske språket. Det er alltid en avveining når en skal vurdere om en skal bruke et generelt virkemiddel som f.eks. lavere momssatser, eller et mer direkte virkemiddel, som f.eks. produksjonsstøtte er. Her er det ulike oppfatninger i denne sal, men jeg mener det nå er viktig å forfølge det sporet, som Kulturdepartementet gjør, med å utforme den nye politikken på dette området. Når det gjelder momssatser og om det eventuelt er mulig å få gjennomslag for en redusert sats på e-aviser, for å bruke det konkret, så vil ikke jeg utelukke at ESA kan godkjenne det, men som jeg sa i innlegget mitt, vil det bety at Norge da i tilfelle blir det eneste landet i EØS-området som har redusert sats på e-aviser – med de utfordringer det fører med seg. Dette spørsmålet er jo med i den videre diskusjonen, men i denne omgangen har en da selvsagt satt inn støtet på produksjonsstøtten når det gjelder å få notifisert akkurat dette. Så vil jeg litt tilbake til det med generelle virkemidler, som for så vidt også representanten Meltveit Kleppa var inne på: Fritak for moms gir ikke bare avgrensningsutfordringer, men det gir jo også mest støtte til de mediebedrifter som har høyest omsetning, og mindre støtte til mindre publikasjoner. Det kan tolkes på flere måter, men det kan også framstå som et lite målrettet virkemiddel med tanke på målet om mangfold og kvalitet, og det er også noe vi må ha med oss i denne diskusjonen. For å overføre dette til elektroniske aviser, så vil det også, på samme måten som for trykte aviser, være et lite målrettet virkemiddel. For dette er et generelt virkemiddel som virker på tvers, som da ikke rettes inn f.eks. mot mangfold og kvalitet, som jeg nettopp har nevnt. Dette er en viktig debatt. Finansministeren skal håndtere avgiftssystemet, men jeg er sikker på at kulturministeren alene og i samråd med finansministeren også er i stand til å håndtere dette spørsmålet som interpellanten har tatt opp i dag, så det er nok ikke siste gang dette blir diskutert i Stortinget.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2013-03-22:
Meirverdifritaket for papiraviser utgjer hovuddelen av pressestøtta. Støtta VG får gjennom nullmoms, representerer langt meir per sysselsett i avisa enn det dei fleste andre kulturarbeidarar – eller for den saka si skuld, bønder – kan drøyma om når det gjeld såkalla subsidiar. Slik er det, slik har vi gjeve eit godt liv til ei mangfaldig presse i dette landet. Halve Mediestøtteutvalget og eit samla Avis-Noreg, gjennom Mediebedriftenes Landsforening, ynskjer ei omlegging av meirverdifritaket, slik at det blir plattformnøytralt. Dei ynskjer kulturmoms for både trykte og digitalt produserte aviser. Vi innfører no ei plattformnøytral omlegging av produksjonstøtta til avisene. Det er det allmenn tilslutning til. Så må vi nok erkjenna at det er ikkje berre å gå vidare med tilsvarande løysing for meirverdiavgift på avisene, sjølv om mykje talar til fordel for det. Eg forstår det slik at mediebedriftene meiner ei omlegging til lik og låg meirverdiavgiftssats for innhald, uansett om det blir distribuert på papir eller digitalt, ikkje vil strida mot EØS-avtalen. Finansministeren har i sitt innlegg i dag opplyst at hans departement, i samarbeid med Kulturdepartementet, vil drøfta handlingsrommet på dette feltet med ESA. Det er bra. Vi treng ei avklaring, slik at debatten blir opplyst og skjer ut frå kva vi må halda oss til. Det er landsmøtetid i partia. Eg antek at mediepolitikken og pressestøtta – og i samband med ho òg meirverdiavgiftsordninga – står på dagsordenen i programdebatten dei fleste stader. I Senterpartiet ser eg at det er ulike forslag. Programkomiteen ynskjer vidareføring av dagens ordning med nullmoms på papiraviser, men det er òg fremja forslag om plattformnøytral, låg moms. Eg kan ikkje forskotera kva utfallet blir. Mediestøtte er avgjerande for at vi har ei differensiert presse over heile landet. Vi veit det skjer raske endringar, der papiravisene får aukande konkurranse frå digitalt distribuerte aviser. To høve gjer at denne utviklinga går raskt. Nyheitssøkjande ungdomar er vande med å søkja på nettet. Dei vil i langt mindre grad enn min generasjon vera abonnentar på papiraviser. Distribusjonskostnadane for papiraviser er òg eit forhold som vil medverka til raske endringar. Senterpartiet si haldning er at nivået på mediestøtta må haldast ved lag. Vi bør likevel alle vera opne for å sjå på korleis vi vil bruka pressestøtta for å sikra målsetjinga om å halda oppe ei differensiert presse gjennom riks- og lokalaviser, nr. 2-aviser regionalt og dei mindre, meiningsberande nasjonale avisene. Debatten om korleis vi brukar den samla pressestøtta for å nå desse måla er langt viktigare enn debatten om nullmoms på papiraviser kontra plattformnøytral kulturmoms.
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-22:
I likhet med alle andre synes også jeg at dette er en viktig interpellasjon. Jeg mener det fordi det er forferdelig viktig å få oppmerksomhet omkring det at fornybar energi globalt i verden i dag er lønnsomt, men den sliter mot subsidiert fossil energi. Vi vil ha en klimapolitikk som selvfølgelig virker når det gjelder å redusere utslipp, men som også skal være koblet opp mot fattigdomsbekjempelse. Det er åpenbart rett at vi, som et rikt land, må gå foran – ikke minst for å kunne ha gode argumenter i kampen for å få til en internasjonal avtale. Verdens fattige trenger energi, men kull, olje og gass er ikke en del av den løsningen. Tvert imot – IEA, Det internasjonale energibyrået, mener at 70 pst. av energien til verdens fattige land bør og vil komme fra fornybar energi. Det betyr at vi snur dagens forbruk på hodet, og at bare 20–30 pst. vil komme fra fossil energi. Det bør etter min mening ha betydning når vi diskuterer olje- og gassutvinning i Norge, der mange nærmest framstiller dette som om vi produserer olje og gass for å hjelpe verdens fattige i deres kamp mot nød og for energi. Da er spørsmålet om hvorvidt skattesystemet og avskrivingsreglene for olje og gass skal regnes som subsidiering, kanskje på et vis en litt mer uinteressant diskusjon. Det viktige er i hvert fall at avskrivingsreglene driver investeringene i været. Det fører til en todelt økonomi i Norge som svekker annen næringsvirksomhet, som lager et press i økonomien, som f.eks. gjør investeringer i miljøvennlig samferdsel, som jernbane, dyrere enn det behøver å være. Ideen bak avskrivings- og skatteregimet for petroleumssektoren er at inntektene er store og sikre, sjøl om det tar tid før de kommer. Det kan vi nå stille spørsmålstegn ved, for det vil nemlig være avhengig av bruken og etterspørselen av olje og gass i framtida. Vi må ikke ha et system som fremmer investeringer som bare er lønnsomme, og som vil gi fellesskapet penger, dersom olje- og gassetterspørselen blir så stor at vi går mot en temperaturøkning som er langt høyere enn målet om to grader. Da subsidierer vi en klimakrise, og det går an å diskutere om vi er i ferd med å komme inn i en slik situasjon. Derfor bør vi – etter SVs mening – nå vurdere avskrivingsreglene for petroleumssektoren på nytt, for å se om de er i samsvar med målene om reduksjon i bruk av fossil energi.