Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-12-08:
Jeg har ventet i spenning på å høre om neste års budsjett er et historisk samferdselsbudsjett eller ikke. Jeg registrerte at representanten Bjørnflaten ikke nevnte ordet «historisk» i sitt innlegg, men i svarreplikken kom det fram at det fortsatt var et historisk budsjett. Fremskrittspartiet blir ofte beskyldt av posisjonen for alltid å være misfornøyd. Da vil jeg med en gang presisere at både Fremskrittspartiet og jeg er glad for hver eneste meter vei, skinne eller annen infrastruktur som enten blir utbedret eller bygd ut. Utfordringen er bare, slik vi ser det, at det lille som kommer, ikke er så veldig mye å slå seg på brystet for og forsøke å fremstille som et stort fremskritt for samferdselssektoren. Norge har nå ca. 10 000 km riksvei, ca. 44 000 km fylkesvei og ca. 38 000 km kommunal vei. Da er det ikke så veldig imponerende at regjeringen har bygd knappe 150 km riksvei, 40,2 km firefelts riksvei og 20,8 km midtrekkverk og tilrettelagt 70,2 km for gående og syklende hvert år i perioden siden den overtok i 2005. Og for en regjering som sier at den er opptatt av kollektivtilbudet, er vel kanskje ikke 5,4 km kollektivfelt hvert år langs riksveiene akkurat noe som man bør rope veldig høyt om som en stor satsing. I tillegg til dette har Norge falt ytterligere to plasser på NHOs konkurransebarometer siden 2008. Norge har aldri kommet dårligere ut siden NHO startet barometeret i 2005 – det samme året som den rød-grønne regjeringen inntok regjeringskontorene. Kanskje noen snart må innrømme at det ikke er sammenheng mellom det som blir sagt, og det som er det faktiske resultatet ute i den virkelige verden – på utsiden av regjeringskontorene og på utsiden av stortingssalen. Denne debatten vil selvfølgelig dreie seg om å snakke om hvor mye penger man har bevilget. Det hjelper ikke å skryte av at man har satset, og skryte av alle pengene man har puttet inn, når virkeligheten med all tydelighet viser at utfordringene ikke blir mindre med de foreslåtte bevilgningene. Nei, dessverre er jeg overbevist om at forfallet vil fortsette å øke, og investeringene, som nå er ca. 3 mrd. kr lavere enn forutsatt i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan, vil sannsynligvis også fortsette å øke med den takten som nå ligger inne. Fremskrittspartiet foreslår å øke bevilgningene til riksveiene med 21,7 mrd. kr. Samtidig foreslår vi 7,2 mrd. kr mer til fylkesveiene og 1,2 mrd. kr ekstra til rassikring. Dette gjør vi fordi vi mener at veiene er avgjørende for at folk – og næringsliv – skal ha mulighet til både å bo og drive næringsvirksomhet i hele landet. Det handler faktisk om at fisken fra f.eks. Hitra eller Frøya – eller kanskje Vikna, for den saks skyld – skal komme raskt fram til markedene, for, som de fleste i denne sal vet: Det er for svært få andre produkter at tiden er så viktig som for en død laks, for å få denne laksen til markedene. Det er også viktig for tømmertransporten, f.eks. i mitt hjemfylke Vest-Telemark, som har ca. 50 pst. høyere transportkostnader enn det man ville hatt på den samme transporten i Vestfold, fordi veiene er i ferd med å gå i oppløsning eller faktisk allerede har gjort det. Det er ofte kø, kork og kaos, som de fleste opplever når man møter muren av biler og trailere på vei videre nedover til kontinentet mens man står i kø fra Asker til Oslo i rushtrafikken, fordi vi ikke har klart å få på plass omkjøringsveier eller har bygd ut veinettet, som ville betydd store besparelser for næringslivet, og ikke minst også for miljøet i form av reduserte utslipp fra biler og trailere som står og stamper og ikke kommer fram. Dette var bare noen få eksempler; jeg kunne ramset opp mange flere som næringslivet og befolkningen møter hver eneste dag over hele landet – fra Lindesnes i sør til Kirkenes i nord. Derfor mener Fremskrittspartiet at det må tas grep. Det er på tide å «få ut fingeren», sørge for å sette inn høygiret og starte utbygging av et skikkelig, moderne og effektivt firefelts veinett mellom og rundt de største byene i landet vårt og ruste opp resten av veinettet. I tillegg må vi sørge for at man får stoppet forfallet på veinettet, slik at kommende generasjoner ikke overtar noe som vil oppleves som et ribbet konkursbo. Mange sier at vi må satse på trafikksikkerhet, og regjeringen skryter av at den vil bruke over 500 mill. kr på trafikksikkerhetstiltak. La meg med en gang understreke: Hver eneste krone brukt på de rette trafikksikkerhetstiltakene gir enorme besparelser i fremtiden. Det er veldig bra. Men regjeringens forslag om å bygge 22 km midtrekkverk i 2011, noe som ble økt til 33 km gjennom budsjettbehandlingen her i Stortinget, er faktisk under en sjettedel av det Sverige har lagt opp til å bygge i 2011. Fremskrittspartiet foreslår derfor å øke bevilgningen til midtdelere med ytterligere 750 mill. kr for å vise at man tar nullvisjonen på alvor, og iverksetter tiltak som virkelig ville betydd en forskjell, og som ville bidratt til langt færre hardt skadde og drepte i trafikken på veiene våre. Vi har nå kommet i gang med nødnettets første fase. Det har vært en vanskelig innføring, med en rekke utsettelser og problemer. Det er svært bra for de ansatte i nødetatene at nettet nå er i ferd med å bli tatt i bruk. Det er viktig både for at redningsmannskaper skal kunne gjøre en best mulig jobb på skadestedet og ved ulykker. Likevel er vi veldig bekymret, og vi har flere ganger tatt opp den kraftige økningen i kostnadene innføringen av det nye nødnettet har hatt for de forskjellige nødetatene. Vi forutsetter derfor at regjeringen får på plass en ordning for å kompensere den kraftige økningen for nødetatene. Fremskrittspartiet foreslår i sitt alternative statsbudsjett en egen storbypakke på 10,22 mrd. kr til de største byområdene. I tillegg utvider vi belønningsordningen til de andre byområdene med 511 mill. kr, og den utvidede ordningen skal omfatte langt flere byer enn de som er med i dagens ordning. Vi mener også at belønningsordningen skal være nettopp det: en belønningsordning og ikke en ordning for dem som innfører restriktive tiltak i byen sin. Vi mener heller at et godt utbygd tilbud hvor vi bruker gulrøtter, er langt bedre enn regjeringens ønske om å bruke pisk for å tvinge folk over på kollektivtransport. Når det gjelder jernbane, foreslår vi en kraftig økning i investeringene, på 6,8 mrd. kr, slik at vi kan komme i gang med oppstart og utbygging av viktige jernbaneprosjekter allerede i 2011, bl.a. elektrifisering av Meråkerbanen – og vi må fortsette å forsere utbyggingen av dobbeltspor på ICE-triangelet Skien, Halden og Lillehammer. Dette må vi gjøre bl.a. ved å starte opp utbyggingen av Eidanger-parsellen, der det allerede i 2011 vil være klart for å sette spaden i jorda. Regjeringspartiene i Telemark lovet allerede i 2005 oppstart senest i 2007 dersom det ble et rød-grønt flertall på Stortinget. Nå er vi i 2010, snart i 2011, og fortsatt ligger det ikke inne penger til å gjøre noe med dette prosjektet, som mang en gang er blitt lovet av mange forskjellige regjeringer. I tillegg til dette må man snart få på plass en løsning på problemene i Drangsdalen i Rogaland, som man i lang tid har jobbet for å gjøre noe med. Det er også viktig at det blir satt av midler til å framskynde utbyggingen av Oslo–Ski. Vi trenger å få Oslo–Ski på plass. Det er en viktig del av hele jernbanenettet og infrastrukturen på jernbanen. Man bør framskynde og øke bevilgningene til det i et langt høyere tempo enn det man gjør i dag. Det har også i lang tid kommet klart fram en stor skepsis til konkurranseutsetting av jernbanestrekninger fra regjeringens side. Gjøvikbanen har nå vært konkurranseutsatt i fem år og viser til fulle at dette har fungert etter intensjonen. Til tross for at infrastrukturen fortsatt har store mangler, har konkurranseutsettingen gitt 40 pst. flere avganger, sørget for at passasjertallene har gått opp og at punktligheten har vært god, noe alle er fornøyd med. Det er derfor noe underlig at regjeringen fortsetter å stritte imot mer konkurranseutsetting. Et lite paradoks i så henseende er at da man i går igjen opplevde problemer på jernbanelinjene, så skjønte i hvert fall en del togpassasjerer hvorfor NSB trenger konkurranse. Til tross for løfter og innføring av garantiordninger, opplevde passasjerer i går å bli kastet av toget. De fikk ingen informasjon, og endelig, da det var gått mer enn én time, fikk man til slutt tak i NSBs kundemottak. Derfra var beskjeden at de fikk komme seg tilbake til Oslo S, fordi det bl.a. ikke ville bli satt opp alternativ transport fra Lysaker, der passasjerene ble kastet av toget. Hvis dette er måten monopolbedriften NSB skal fortsette å behandle sine kunder på, til tross for løfter om bedring, tror jeg virkelig det er på tide med litt skikkelig konkurranse, slik at NSB også skjønner at det faktisk er kundene man lever av – noe jeg trodde var en selvfølge for de fleste selskaper, også for det statlige NSB. Fremskrittspartiet satser på infrastruktur og følger opp partiets egne forslag til Nasjonal transportplan. Gode transportløsninger er nemlig ekstra viktig for Norge, en tynt befolket nasjon med store avstandsulemper. Vi har ambisjoner om at Norge skal ha den beste infrastrukturen i hele Europa, og ikke slik som i dag hvor Norge innehar en av bunnplasseringene. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har ingen grunn til å være stolte av regjeringens tafatte samferdselspolitikk. Jeg tar opp Fremskrittspartiet og Høyres forslag og de forslagene Fremskrittspartiet fremmer alene.