trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Eg har eit spørsmål til samferdsleministeren. Det sit folk rundt i det ganske land som snart ser samferdsleministeren i ruta og lurer på: Korleis går det med vegen min? Får me ei opprydding i den ulykkesbelagde strekninga i nærleiken av oss? Får me orden på rassikringa? Får me ny asfalt på den dårlege vegen vår? Dei siste åra har det vore snakka mykje om meir veg for pengane. Men for 14 dagar sidan uttalte Lars Aksnes, utbyggingsdirektør i Vegdirektoratet, at me no får halvparten så mykje veg for pengane som me gjorde for ti år sidan, 1 km for det same som me for ti år sidan fekk 2 km for. Dette er mindre, ikkje meir, veg for pengane. Har statsråden ein kommentar til det? Kva vil ho gjera for å få meir veg for pengane?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Eg takkar for svaret. Dette handlar jo om meir enn tryggingskrav. Det er klårt at det er alvorleg at ein får halvparten så mykje veg igjen for pengane når ein seier at det motsette er målet. Eg håper ikkje svaret til statsråden betyr at ho nøgd med tilstanden, at me får nok veg for pengane no. Den omstillingsprosessen i Vegvesenet som statsråden nemnde, vart jo seld under overskrifta: Meir veg for pengane. No ser me f.eks. når det gjeld vegvedlikehaldet, at det heilt i førstninga vart sagt at me fekk 20–25 pst. meir vedlikehald for pengane når me konkurranseutsette. Det siste eg har høyrt, er 10 pst. Og når me spør kritisk om det, inkluderer det heller ikkje alle utgiftene ved det nye systemet. Det gjev meg ei kjensle av at me heller ikkje får meir vegvedlikehald for pengane med den nye måten å organisera det på. Så altså: Me får mindre veg for pengane, og me får mindre vegvedlikehald for pengane. Eg håper verkeleg at statsråden kjem offensivt tilbake til dette når Nasjonal transportplan vert lagd fram.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Eg vil gjerne få lov å stilla følgjande spørsmål til justisministeren: «Det skjer mange ulukker med til dels alvorlege personskadar som følgje av bruk av fyrverkeri kvar nyttårshelg. Eit aktuelt tiltak for å redusera dette er å redusera utsalstida til 1, ev. 2 dagar før nyttår slik ca. 20 ordførarar, hovudsakleg frå Rogaland, har teke til orde for. Kva er statsråden si haldning til dette?»
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Eg takkar statsråden for svaret. Eg gjekk til spørjetimen i dag med ei forventning om at justisministeren ville svara positivt på dette. Så eg er skuffa over at han ikkje er villig til å sjå på det verkemidlet som går på å redusera salstida ytterlegare. Desse rakettane vert jo sende opp ikkje berre på nyttårsaftan, og det skapar uro i mange miljø heile romjula. I tillegg fører dei til skadar, som statsråden òg seier. Eg greier ikkje å sjå problema med å prøva å redusera salstida noko, for å sjå om det kan hjelpa. Eigentleg bør alt prøvast som prøvast kan. Det var 137 hendingar i 2002–2003 og 88 personskadar, til dels alvorlege skadar. Då må me vel tora å ty til verkemiddel som er litt drastiske.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Eg takkar igjen for svaret. Eg er glad for initiativet, og for at me har det same målet, men eg er litt skuffa over at desse tjue ordførarane får eit negativt svar. Dette er faktisk eit resultat av eit samarbeid i Rogaland, eit prosjekt om fyrverkeri i 2003, der brannfolk, politifolk og kommunane har jobba med tiltak på mange plan, som eg for så vidt vonar statsråden ser på når han skal sjå på andre tiltak for å motverka problema knytte til dette. Dei har samla kome til at redusert salstid kunne ha vore eit av verkemidla. Eg skjønar at eg ikkje kan gjenta det same spørsmålet gong etter gong, og spørsmålet er no om statsråden vil sjå på dei andre tiltaka som dette samarbeidsprosjektet i Rogaland har peikt på.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Det er et mål for denne regjeringen at vi skal få mer veg igjen for de pengene som vi legger inn i budsjettet til nettopp dette formålet. Jeg må minne om at vi alle er enige om at vi skal ha en høyere sikkerhet. Vi har en nullvisjon om at det skal være null alvorlig skadde og drepte på norske veger. Det er en meget krevende visjon å arbeide etter, men vi arbeider etter den. Det betyr at vi stiller andre krav til standard på de vegene vi nå bygger, enn det vi gjorde for 10–20 år siden. Det betyr at vi tar nullvisjonen på alvor. Vi stiller høyere krav til hva vi skal få igjen av kvalitet på vegene, slik at vi kan unngå en uheldig ulykkesvirkning. Vi har tatt grep for å sørge for at vi skal få mer veg igjen for de pengene som går over vegbudsjettet. Det går ikke minst på de store omstillingene som er i gang i Statens vegvesen, og den inndelingen vi har gjort med å skille mellom produksjon og forvaltning. Det har tidligere vært slik at det har vært en rimelig tett binding, for ikke å si sammenblanding, mellom det som går på ren forvaltning og produksjon. Nå har vi skilt dette, slik at vi klarere enn tidligere kan se hva vi faktisk bruker penger på. Jeg vil også understreke at jeg vet at alle er spent på hva som kommer til å være politikken til denne regjeringen framover når det gjelder både veg, jernbane og luftfart, og havner og sjøfart for den saks skyld. Vi kommer tilbake til Stortinget med Nasjonal transportplan om ikke så fryktelig lenge.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Jeg kan forsikre om at vi skal være offensive. Vi skal ha mer veg igjen for de midlene vi setter av til vegformål. Jeg har pr. i dag ingen indikasjon på at de omstillingene som vi har satt i gang, ikke skulle resultere i mer veg for pengene. Men jeg tar det også som gitt at vi er rimelig enige om nullvisjonen, i hvert fall har jeg forstått det slik tidligere. At det er helt andre standarder, er det rimelig lett å gå tilbake og se på. Vi kan reise rundt om i landet og se at standarden på veger som er bygd en del tid tilbake, kanskje ikke er den beste og kanskje ikke er god nok i forhold til nullvisjonen, mens de vegene vi bygger i dag, der det er påkrevd med en annen standard, skal tilfredsstille andre sikkerhetskrav enn kravene til de vegene som ble bygd en god del tiår tilbake. Vi har heldigvis et omfattende vegnett, fordi vi trenger det her i landet, men vi må også ha en standard som er god nok i forhold til sikkerheten.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Jeg er egentlig litt forundret over å få dette spørsmålet fra Arbeiderpartiet, det partiet som vi faktisk har et budsjettforlik med, og hvor vi har lagt inn 700 mill. kr mer til veg i budsjettet for 2004 enn vi hadde i budsjettet for 2003. Når det gjelder påstanden om at vi setter av mindre penger til veg, burde Arbeiderpartiet være det partiet som visste best at dette ikke er tilfellet. Jeg vil også si noe om det at vi får mindre veg igjen for pengene. Jeg har allerede svart på det som går på sikkerheten. Flere representanter i dette hus vet at vi er veldig ivrige når det gjelder å ha en god standard på norske veger. Vi skal ha veger som holder i tid, de skal helst være støysvake, og de skal ha en sikkerhet som er slik at man kan være rimelig trygg hvis man ellers kjører ansvarsfullt. Det betyr at det er en annen type veger som bygges i dag enn for ti år siden.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Vi kan gjerne bruke mye tid på å diskutere når det historisk laveste år for bevilgningene til samferdsel var. Jeg registrerer at vi i denne regjeringen har økt budsjettet jevnt og trutt fra det budsjettet vi overtok etter Stoltenberg-regjeringen. Så i forhold til det at det ikke kommer billigere anbud nå enn før: Det vet vi ikke før vi går ut i markedet og ser. Tidligere har det vært mange entreprenører som har ønsket å være i markedet, men som aldri har hatt muligheten. Nå har de muligheten. Lokale entreprenører med god kompetanse har endelig fått muligheten til å være med i denne konkurransen, og de kan kanskje være et korrektiv til det eneste markedet vi kjente før, som var Statens vegvesens produksjonsvirksomhet. De gjør en god jobb, men jeg tror det er andre òg som både kan gjøre en god jobb, og som gjerne vil være med i dette markedet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Uansett hva vi gjør på trafikksikkerhetssiden i forhold til å bygge nye veger med eller uten midtdeler, vil vi kunne løse en del av problemet, men ikke hele. Det det til sjuende og sist handler om, er hvor aktsom hver enkelt billist er i trafikken. Det er slik at når man setter seg bak rattet, har man et rimelig stort ansvar for seg selv, for dem man har i bilen, og for de andre man møter på sin veg. Det er ikke slik at vi i Norge, med det trafikkgrunnlaget vi har, kan bygge firefelts veg med midtdeler overalt hvor det forekommer møteulykker. Møteulykker, utforkjøringsulykker og ulykker i forhold til mjuke trafikanter er de ulykkene vi konsentrerer oss mest om å få bukt med, men vi klarer ikke å få bukt med dem ved ene og alene å bygge bredere veger med midtdelere. Vi er nødt til generelt å ha et samfunn hvor alle tar sitt ansvar for trafikksikkerheten, og det handler om mye bredere tiltak enn bare midtdeler.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Det er et vesentlig poeng med jernbanen at vi må la den få grobunn der den har sine fortrinn, og det er det som er satsingen fra denne regjeringens side. Vi har hatt en solid satsing på jernbanen sammenliknet med det som har vært tidligere. Sammenlikner vi med tidligere regjeringer som også SV har gitt sin støtte til, ser vi at vi ikke hadde kunnet vise til en slik jernbanesatsing som denne regjeringen kan vise til. Så blir det i nær framtid lagt fram en nasjonal transportplan, hvor politikken også for jernbanesektoren selvfølgelig blir skissert. Det vil være et viktig prinsipp for oss fortsatt at skal vi lykkes med intensjonen med jernbanen, å gi et godt transporttilbud, og bruke jernbanen som et virkemiddel i miljøpolitikken, er vi nødt til å satse på jernbane der jernbanen har sine fortrinn. Og da må jeg si at det er med glede jeg registrerer at vi nå, etter å ha sett en nedgang i trafikken på jernbanen i Norge, ser en vekst. Vi ser en vekst i nærtrafikken rundt Oslo, hvor vi virkelig har de store miljøutfordringene. Vi ser økning flere andre steder. Vi ser økning i trafikken på Østfoldbanen. Vi ser også økning i trafikken i andre deler av det norske jernbanenettet. Det betyr at det kan hende at denne regjeringens politikk bidrar til at jernbanen blir mer punktlig, og at infrastrukturen etter hvert begynner å bli slik at man ser at det er en gevinst å hente – man har et godt jernbanetilbud, og folk ønsker faktisk å reise med jernbanen. Det er den politikken vi ønsker å ha. Vi ønsker å legge til rette for en god og miljøvennlig jernbanetransport.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Det at vi i Norge bruker 6 milliarder kr på jernbanen, er en ganske solid satsing i et land som Norge. Det er all grunn til å se på den satsingen man har i Sverige på det linjenettet de har pr. km pr. innbygger i landet, og sammenlikne det med Norge. Da vil vi nok, tror jeg, snart finne ut at jernbanesatsingen i Norge er ganske god. Det største anleggsprosjektet vi har i Fastlands-Norge, er et jernbaneprosjekt mellom Sandvika og Asker. Det største anleggsprosjektet vi har her i landet, er et nytt dobbeltspor, nettopp for å få løst den flaskehalsen vi har på jernbanen. Det at vi kan ta slike viktige biter, er nettopp det som kan bidra til at vi både får et bedre jernbanetransporttilbud og en bedre miljøvirkning. Så jeg er interessert i og ivrig etter at vi skal få en god jernbanepolitikk, og jeg gleder meg til debatten om Nasjonal transportplan.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Nå er det slik at ikke flertallet, og heller ikke Regjeringen, har de pengene som SV har. SV har gjerne en del milliarder som vi andre leter fælt for å finne, og som vi ikke har. Det er den realiteten vi må forholde oss til, og man kan ikke da påstå at denne regjeringen ikke har satset på jernbane. Da vil jeg be representanten gå tilbake og se på de siste 20 års budsjetter på jernbanesiden. Hvis vi ser bort fra satsingen på Gardermobanen, kan vi godt ta den diskusjonen etterpå. Denne regjeringen har satset mer på jernbanen enn de arbeiderpartiregjeringene som SV har gitt sin støtte til. Det må jeg si er en solid satsing, og vi diskuterer gjerne videre framtidig jernbanepolitikk når vi har lagt fram Nasjonal transportplan.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Det er bred enighet i Stortinget om vår målsetting om en miljøvennlig omlegging av energibruk og energiproduksjon. Dette synliggjøres bl.a. gjennom en konkret målsetting for bygging av vindkraftverk som sier at en innen 2010 skal ha en produksjonskapasitet på vindkraftanlegg på 3 TWh pr. år. Intensjonen er at myndighetenes ulike rammebetingelser og våre naturgitte forutsetninger for vindkraftproduksjon skal bidra til at aktørene finner vindkraftprosjektene så interessante at de besluttes utbygd i det omfang myndighetene har satt seg som mål. De fleste vindkraftprosjekter er avhengig av økonomiske virkemidler for å bli realisert, men det er et betydelig potensial for kostnadsreduksjoner og bedret lønnsomhet for vindkraft. Støtteordningene er utformet på en slik måte at hvert prosjekt skal motta lavest mulig støtte, men allikevel tilstrekkelig til at prosjektet blir lønnsomt. I forbindelse med St.meld. nr. 18 for 2003-2004, Om forsyningssikkerheten for strøm mv., la Regjeringen fram en strategi for økt etablering av små vannkraftverk. Det er fortsatt et betydelig potensial for vannkraft i Norge, og det er viktig å styrke grunnlaget for mer vannkraftproduksjon, ved bl.a. å bedre rammevilkårene for mikro-, mini- og småkraftverk. I strategien har vi lagt vekt på å gjøre saksbehandlingen enklere og mer effektiv. Samtidig innfører vi tiltak som gjør utbygging av slike anlegg mer lønnsom. I den forbindelse vises det til vedtatte endringer av skattereglene som trådte i kraft 1. januar 2004, og det pågående arbeidet med et grønt sertifiktat-marked. I tillegg kommer forslag om en vesentlig heving av grensen for Samlet plan-behandling, om adgang til å konsesjonsbehandle mikro- og minikraftvek i vernede vassdrag og opprettelsen av et kompetansesenter for småkraftverk. Regjeringen går fortsatt inn for å støtte prosjekter knyttet til forskning og utvikling av ny teknologi til mikro-, mini- og småkraftverk. Støtte til forskning og utvikling på småkraft er etter Regjeringens syn mer hensiktsmessig enn å gi økonomisk støtte til flere små enkeltprosjekter. Med ny teknologi vil kraftverkene i større grad utnytte potensialet, og utbyggingene vil bli mer lønnsomme. For budsjettåret 2004 ble denne posten knyttet til bl.a. utvikling av ny teknologi og kompetanse økt med 3 mill. kr til 6 mill. kr.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Jeg må jo si at jeg er litt overrasket over at det gis uttrykk for skuffelse over at vi tenker framover og på hva som er bærekraftig. Jeg tror at generasjonene etter oss, når de ser tilbake, vil sette pris på at vi faktisk våget å tenke framover, på hvilke energiformer og energiløsninger vi skal ha i dette landet. Vi ønsker selvfølgelig å finne ut av ulike typer teknologiske løsninger for kraftbehovet. Det skulle bare mangle. Derfor er det viktig med forskning og utvikling nettopp på dette området for at vi skal komme videre, for vi har ikke all den kunnskapen vi gjerne skulle hatt pr. i dag.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Det vil fortsatt kreves en del arbeid på dette området for at vi kan gi svar på alle de spørsmål som stilles her. Men dette er en veg å gå, som vi har tro på, og som krever arbeid. Vi vet at andre land har gått denne vegen før oss. Vi kommer nok tilbake til denne type spørsmål i framtiden. Vi tror at denne type sertifikat er et viktig incentiv for å nå de målene vi har på dette området. Men det vil nok olje- og energiministeren komme tilbake til ved høve.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Norge vil som medlem av den europeiske luftfartsorganisasjonen Joint Aviation Authorities følge de til enhver tid gjeldende bestemmelser vedrørende krav til utstyr om bord i norske luftfartøy. Når det gjelder antikollisjonssystem, ble dette systemet innført som krav i Norge fra 1. januar 2000 for fly over 15 tonn eller mer enn 30 passasjerseter. Fra 1. januar 2005 vil antikollisjonssystemet også bli påbudt for mindre fly i alle disse JAA-landene, dvs. fly med startvekt over 5 700 kg eller med mer enn 19 passasjerseter. Dette vil omfatte størsteparten av den norske passasjerflyflåten, og det vil fra 1. januar 2005 kun være enkelte mindre fly i ervervsmessig luftfart som ikke har antikollisjonsutstyr montert. Obligatoriske krav til nytt sikkerhetsfremmende utstyr på fly og flyplasser vil normalt bli innført med en viss overgangsperiode, slik at luftfartsindustrien har en praktisk og økonomiske mulighet til å få utstyret på plass.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Det jeg sa i mitt svar i stad, var for det første at dette antikollisjonsutstyret nå blir påbudt for flere. Vi utvider kravet til å være mye mer omfattende enn det har vært fram til i dag. Det betyr at veldig mye, for ikke å si nesten all, trafikk i Norge vil være omfattet av dette regelverket. Der vi har flytyper som ikke vil være omfattet av dette, vil det være slik at vi er avhengig av det internasjonale samarbeidet på dette området. Hvis det skulle være slik at Norge skulle innføre et nasjonalt tilleggskrav, ville dette medføre at utenlandske selskaper med fly i denne kategorien uten dette utstyret vil bli nektet adgang til norsk luftrom. Med andre ord: Vi er veldig avhengig av å ha et felles regelverk internasjonalt på dette. Det har vi. Vi har tidligere i dag snakket om nullvisjonen når det gjelder trafikksikkerhet. Dette er et meget høyt prioritert område både nasjonalt og internasjonalt.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Nå vil veldig mye av dette kortbanenettet bli berørt av det regelverket som kommer i 2005, dvs. at det da vil være en mindre del av nettet som ikke blir berørt av dette. Om vi skulle velge å legge det inn i forhold til neste utlysning, får vi vurdere. Da må vi legge til grunn at det samme regelverket gjelder overalt. Men vi må også vite hva vi vil. Er det regelverket, eller er det anbudskjøpene vi skal legge det inn i? Det har vi god tid til å vurdere fram til da. Det viktigste for meg her i dag er å understreke at dette er et regelverk som vil bli betydelig innskjerpet fra 1. januar 2005, og det er det regelverket vi må forholde oss til.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Kommunal- og regionaldepartementet foreslo i kommuneproposisjonen for 2004 at utbygging av bredbånd kunne få støtte i områder som vurderer sammenslutning, der dette anses som avgjørende for å få til et desentralisert tjenestetilbud i den sammensluttede kommunen. Det ble samtidig foreslått å gi støtte til samferdselsprosjekter i forbindelse med kommunesammenslutning gjennom alternativ bruk av ferjetilskudd og skjønnsmidler. Et flertall i Stortinget gav sin tilslutning til dette. En vurdering av eventuell støtte må bl.a. basere seg på hvilke samfunnsgevinster som kommer ut av kommunesammenslutningen. Gjennom en eventuell støtte legges noe av denne gevinsten tilbake til kommunene. Kommunal- og regionaldepartementet har i flere tilfeller åpnet for å støtte infrastrukturprosjekter. Dette gjelder bl.a. bredbåndsstøtte til kommunene i Indre Sunnfjord og Hobøl–Spydeberg og støtte til samferdselsprosjektene Imarsund og Bjarkøyforbindelsen. Støtten til samferdselsprosjektene er basert på at en del forutsetninger er oppfylt, bl.a. en samferdselsfaglig kvalitetssikring av prosjektene. Denne støtten har form av en toppfinansiering i prosjektene, der Kommunal- og regionaldepartementets støtte er av begrenset omfang i forhold til det totale ressursbehovet i prosjektene. Hvorvidt prosjektene blir realisert, er derfor avhengig av en vanlig samferdselspolitisk prioritering. Jeg kan ikke gi noen generell garanti om at det blir gitt midler til infrastrukturtiltak til kommuner som velger å slutte seg sammen. Det vil imidlertid bli vurdert å gi midler til støtte til infrastrukturprosjekter der dette er nødvendig for å få gjennomført en kommunesammenslutning og realisert eventuelle samfunnsgevinster. Dette må skje etter en nærmere vurdering i hvert enkelt tilfelle, basert på søknad fra de aktuelle kommunene som vurderer å slutte seg sammen. Premissene rundt tildeling er i de nevnte eksemplene klargjort før folkeavstemning, og forplikter staten i tråd med Stortingets tidligere tilslutning.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
Som jeg sa i mitt svar, er det viktig at disse prosjektene er prioritert som ordinære samferdselsprosjekter, dvs. at de ulike fylkene har prioritert dem. Som jeg også sa, skal det være avgjørende at det bare er en liten toppfinansiering som ikke er på plass. At det også vil gi en gevinst, skal være avgjørende for om det vil bli gitt tilskudd av dette slag. Nivået på tilskuddene som det har vært ymtet frampå om i forhold til de to konkrete prosjektene som jeg nevnte, Imarsund og Bjarkøyforbindelsen, har vært i størrelsesorden 15–20 mill. kr.
Torild Skogsholm (Venstre), 2004-03-03:
I den grad det gjelder å få gjennomført samferdselsprosjekter for dermed å få utløst kommunesammenslåing, kreves det som sagt en mer grundig vurdering enn at man bare fremmer et samferdselsprosjekt for å ha et prosjekt å vise til. Det må kunne vises til at dette konkrete prosjektet har en helt spesiell betydning nettopp for kommunesammenslåingen. Det er slik at i vårt land er det mange prosjekter som mange kommuner ønsker, og det er mange metoder man kan bruke for å få gjennomført prosjektene. Det som er spesielt med dette, er at det er konkrete prosjekter som helt klart bidrar til å gjøre det mer attraktivt å foreta en kommunesammenslåing, og ikke minst at det kan vises til at de samferdselsmessig og sett fra samfunnets side totalt er gode prosjekter.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Den 17. januar 2002 holdt statsråden et foredrag for maskinentreprenørene og fortalte hvilken vekt denne regjeringen ville legge på bygging og vedlikehold av nye veier. Det ble lovet mer penger til veier, men nå får vi høre at veiproduksjonen er slik at vi får halvparten så mye vei for pengene sammenlignet med for ti år siden. Samtidig vet vi at vi er 1,5 milliarder kr på etterskudd i forhold til Nasjonal transportplan. Vi står altså overfor en situasjon hvor vi får mindre vei for pengene, og vi får mindre penger til vei. Mitt spørsmål er: Er ikke det en politikk som har mislyktes i forhold til de mål som ble satt?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2004-03-03:
Når statsråden seier at vi i høve til i fjor har fått fleire hundre millionar meir til veg eller samferdsle, er nok det korrekt, men det hjelper lite når det året ein samanliknar med, er eit historisk lågt år når det gjeld samferdslemidlar. Det som er eit faktum, er at før reforma i Statens vegvesen, altså omdanning av produksjonsavdelinga til aksjeselskap, var omtrent halvparten av anleggsprosjekta ute på anbod. No skal heile produksjonen av anlegg ut på anbod, og vi veit at det ikkje blir billigare anbod no enn det var tidlegare. Det kan Statens vegvesen bekrefte. Kva slags grep meiner då statsråden ein skal ta for at ein skal få meir veg for pengane no enn det ein gjorde tidlegare? Statsråden var òg i sitt svar inne på og snakka om vektlegging(presidenten klubbar) av å sikre vegane. Det er òg eit viktig område.(Presidenten klubbar.) Det er eit ynske mange stader(presidenten klubbar) at ein skal få litt meir lokal styring med korleis ein t.d. skal bruke midtrabattar.(Presidenten klubbar.) Vil statsråden opne for det? (presidenten klubbar) (Presidenten klubbar.) (presidenten klubbar) (Presidenten klubbar.)
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Det er vel slik at konkurranse mellom selskaper fører til lavere pris, men det er vel også slik at den type veibygging som er i dag, med bygging av firefelts vei, er mer kostbar enn den var for ti år siden. Det er for øvrig en interessant debatt mellom Arbeiderpartiet og regjeringspartiene, som krangler om at det skal brukes mer penger til vei, men der begge partene foreslår det samme som tidligere og dermed ikke mer penger til vei. Det er også sagt av statsråden at man har en nullvisjon. Hittil i år er 36 personer drept i trafikken, mot 31 personer i fjor. Bare i februar ble det drept 20 personer i trafikken, 17 i frontkollisjoner – altså der man med firefelts vei og midtdel kunne ha spart disse. Da er spørsmålet: Hvis det er slik at vi får mindre veibygging for pengene i dag enn for ti år siden, hvorfor settes det ikke inn betydelig større ressurser i veibygging, slik at vi kan få slutt på disse dødsulykkene i trafikken?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Jeg har et spørsmål til justisministeren. I den politiske aktiviteten er politiske avtaler en vesentlig del. Det handler også om bygging av politisk troverdighet og samhandling. Høsten 2002 inngikk Fremskrittspartiet et budsjettforlik med regjeringspartiene. Blant de tingene man var enige om skulle prioriteres, var bl.a. en økt grensekontroll på strekningen Østfold opp til Hedmark. Av det verktøyet som skulle benyttes for å få dette bedre til, var det tenkt noen spesialbygde kjøretøy. Etter det jeg har grunn til å tro, er ikke disse kjøretøyene tatt i bruk. Jeg har tvert imot hørt rykter om at de står nedsnødd på Hedmarken. Jeg vil gjerne ha justisministerens eventuelle avkrefting av at så er tilfellet. Hvis det faktisk skulle være tilfellet, vil jeg gjerne høre om justisministeren synes det er en forsvarlig måte å følge opp en politisk avtale på.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Det setter jeg selvfølgelig stor pris på, og det er betryggende at ministeren skal sjekke dette. Jeg har forståelse for at dette sannsynligvis også fører til stor frustrasjon ute blant politifolk som føler at man nå sliter med – for å bruke ministeren sine egne ord – veldig stramme rammer budsjettmessig. Når man i tillegg havner i en situasjon hvor man faktisk ikke får ta i bruk det verktøy man er tiltenkt for å gjøre en jobb, sannsynligvis på grunn av formelle forhold, øker bare det frustrasjonen. Er justisministeren enig i at det er lite hensiktsmessig av hensyn til dem som skal gjøre jobben, men også for øvrig, at slike situasjoner oppstår?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Jeg bekrefter at det er lagt opp til at man skal ha en grensekontroll innenfor Schengen-grensen. Jeg har selv sett på kjøretøyene. Det er ikke kjent for meg, det representanten tar opp, og jeg har heller ikke fått noe informasjon om det, men jeg skal selvfølgelig sjekke det. Vi er jo ikke tjent med at utstyr ikke blir brukt, og i særdeleshet ikke når det er innviet i nærhet av både en statsråd og toppledelse i Politiet. I og med at jeg ikke har detaljkunnskap om det, vil jeg selvfølgelig også sjekke opp det spørsmålet. Jeg skal sørge for at representanten får et behørig svar på det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Nå tar representanten utgangspunkt i noe som han har hørt, og som jeg har sagt jeg skal sjekke. Siden man skal være veldig nøyaktig på Stortingets talerstol, spesielt som statsråd, kommer jeg til å gjøre det. Men jeg legger selvfølgelig til grunn at innsats på grensen gjennomføres. Det er en forutsetning fra Justisdepartementets side. Jeg kan opplyse at den utlendingsenhet som politiet har opprettet, har effektivisert f.eks. alle rutiner i forbindelse med både registrering og uttransportering av asylsøkere. Så det er i hvert fall på et område som ligger innenfor et interessefelt som er felles for alle i denne salen, også for representanten og meg, og det ser ut til at tiltakene har ført fram. Men grensenære kontroller er viktig, ikke bare for å stoppe menneskesmugling, men også for å bekjempe kriminalitet. Vi vet jo at det er effektivt, spesielt når man samarbeider med andre etater. Jeg har selv vært med på slike kontroller.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Nå har det politibudsjettet vi har, flertall i Stortinget – med unntak av Fremskrittspartiet. Det er også et faktum at politiet har omdisponert stillinger til synlig og publikumsrettet virksomhet. Men som jeg har sagt i Stortinget før, er ca. halvparten av den omdisponeringen spist opp av den femte ferieuken. Der politiet har satset bevisst, f.eks. på voldsbekjempelse, har det gitt gode resultater, også i hjemmet. Her i Oslo sentrum har det også gitt veldig gode resultater med hensyn til bekjempelse av lommetyverier. Men jeg har aldri lagt skjul på at det er et stramt budsjett. Representanten tok opp et par enkeltheter. Politibåten i Bodø er nevnt i media, men det er ingen krisesituasjon forbundet med det. Jeg har fått opplyst at når det gjelder den angjeldende båten i Bodø, er det den lokale politimesterens vurdering at det er en båt som er lite i bruk, og som kun kan brukes innaskjærs. Og med en viss kjennskap til landsdelen, vil jeg si at det er vel ikke den mest egnede båt å bruke akkurat der, men andre steder er det jo godt innaskjærs farvann. Når det gjelder politistudentene, har jeg fått oppgitt at det er 160 personer som går av med pensjon i politiet i år. Vi har en stram budsjettsituasjon, og derfor vil jeg følge budsjettet nøye, for vi er ikke tjent med at stillinger står tomme og politifolk ikke har jobb.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Først vil vise til at den politireformen som nå gjennomføres, ble lansert av en arbeiderpartiregjering, som solgte den på en måte som jeg som stortingsrepresentant ikke gikk god for. Jeg har likevel lojalt forsvart reformen med sikte på å få resultater ut av den. Det som skjer i politiet, er en betydelig kompetanseoppbygging. Politiet har vært flinke f.eks. til å avsløre vold i hjemmet, og det er lagt opp til en omfattende etatsstyring. Fordi vi skal lære, vil det skje en evaluering av reformen i løpet av dette året. Evalueringen vil også føre til at det blir publikumsundersøkelser i samtlige politidistrikt. Jeg har også bedt om at politimestrene i sine distrikt tar kontakt med lokale politikere for å måle effekten av det som skjer. Så er det også slik at med den innsatsen som politiet har, er det riktig som representanten sier, at de har fått økte ressurser. Men samtidig har vi også fått et mer utfordrende kriminalitetsbilde, f.eks. får vi stadig meldinger om at politiet må opptre ganske mannsterkt, fordi det er tunge kriminelle i veldig alvorlige saker. Vi har derfor sammen med Politidirektoratet blitt enige om at vi skal ha en uavhengig gjennomgang av ressursbruken, slik at de fakta som fins, skal ligge på bordet. Det er vi alle sammen tjent med.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
I henhold til Wien-konvensjonen har en stat plikt til å beskytte andre lands ambassader, og den som har kommentert dette på en måte som jeg synes er helt ut tilfredsstillende, er politidirektøren, som har vist til at politiet har gjort en vurdering hvor man også tar hensyn til hvordan de som jobber i disse ambassadene, opplever å jobbe der. Jeg vil også tilføye: Norge er et av de få land i verden som står på al-Qaidas terrorliste. Det skjedde i mai i fjor. Ved også å ta plasseringen av ambassadene med i forbeholdet, slik som politidirektøren sa det, mente hun at man alt i alt hadde lagt opp til et system som man stod inne for. Jeg har ikke noe å legge til eller trekke fra på en slik redegjørelse.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Jeg vil på landbruksministerens vegne besvare spørsmålet fra representanten Hedstrøm. Først vil jeg presisere at Stortinget har lagt til grunn at gjennomføringen av vedtaket om reintallstilpasningen i Vest-Finnmark skal skje i samarbeid med næringen, og at det i den forbindelse innføres økonomiske ordninger som utøverne frivillig kan slutte seg til. Ordningen med en egen bonusordning der reineierne premieres for avvikling eller reduksjon, er iverksatt. Det arbeides aktivt for å få reineiere til å slutte seg til ordningen. Her har Reindriftsforvaltningen gjort et grundig og godt arbeid. Resultatet av dette arbeidet har så langt ført til at langt flere enn tidligere ønsker å redusere eller avvikle. I tillegg til dette har det blant reineierne generelt vært et ønske om å slakte mer rein enn tidligere, i og med at flere har fått en økt tilvekst i flokken. Den økte tilveksten skyldes at området har hatt flere gode vintrer på rad med lite snø og dermed flere tilgjengelige beiteområder. En holdningsendring blant reineierne til økt slakting, rein som er i god form, og økt slaktevekt er positivt. Denne høsten og vinteren har vi opplevd en helt ny situasjon innenfor næringen, nemlig at mange som vil levere rein til slakt, ikke får slaktet. Her er hovedårsaken markedssituasjonen. Mens vi tidligere år har hatt avsetning for alt reinkjøtt som har blitt produsert, og i tillegg har hatt en betydelig import, sviktet markedet fra høsten 2003. For å få løst dette problemet må mange parter bidra. I den forbindelse må jeg presisere at løsningene må bygge på forutsetningen om at kjøttet skal avsettes til menneskemat. Det er ikke akseptabelt å gå inn for en løsning der slakting i seg selv er hovedmålet. I årets reindriftsforhandlinger ble det avtalt en rekke tiltak for å sikre nødvendig slaktekapasitet i kommende slaktesesong samt tiltak for økt omsetning. For det første innebærer dette at det skal brukes midler på mobile slakteanlegg som kan brukes mens reinen fortsatt er på sommerbeitet. For det andre innebærer det en intensivering av markedsføringstiltakene og en gjennomgang av dagens slakteristruktur og distribusjon av reinkjøtt. Målet er å få markedet både for slakt og omsetning til å fungere slik at reineierne framover ikke møter de samme problemer når de vil levere slakt. Selv om ansvaret for å få solgt varer ligger hos aktørene i markedet, tok landbruksministeren i november et initiativ til et møte der bl.a. markedssituasjonen var et tema. Resultatet av dette møtet var en julekampanje for reinkjøtt. Effekten så langt må karakteriseres som positiv, men det kreves en oppfølging før vi kan forvente maksimal uttelling når det gjelder omsetning. Staten og Norske Reindriftssamers Landsforbund har blitt enige om å videreføre denne kampanjen, og i kommende reindriftsavtale er det avsatt ytterligere 3 mill. kr til generelle markedsføringstiltak. Alt i alt representerer dette en helhetlig strategi der siktemålet er å løse de aktuelle problemene i Vest-Finnmark, slik at det fastsatte målet for reduksjon i reintallet kan nås.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Det er viktig å skille mellom de tiltak som settes inn for å bedre markeds- og slakterisituasjonen, og den bonusordningen som ble innført som et direkte tiltak for å gjennomføre målsettingen om reintallsreduksjon. Det første har jeg redegjort for i mitt forrige innlegg. Ved utformingen av bonusordninger er det tatt hensyn til erfaringer fra tidligere ordninger. En viktig problemstilling ved gjennomføring av denne type tiltak er at effekten som oppnås når en reineier benytter seg av ordningen, kan bli redusert ved at andre bygger opp sin flokk. Det er nå lagt opp til konkrete, bindende avtaler både med distriktene og de enkelte driftsenheter. Forskriftene og kontraktene er utformet på en slik måte at det ikke gis tilsagn om bonus hvis driftsenhetsinnehavere som representerer mer enn 10 pst. av høyeste tillatte reintall i distriktet, velger å stå utenfor denne ordningen. Videre er det et krav at distriktet må forplikte seg til å utarbeide en reduksjonsplan for høyeste antall rein fordelt på driftsenhetene i distriktet. Hvis ikke disse forutsetningene blir oppfylt, vil de inngåtte kontraktene ikke tre i kraft, og da blir det heller ikke foretatt noen utbetaling av statlige midler. For øvrig vil jeg nevne at forutsetningen for å få støtte over reindriftsavtalen er at det utøves lovlig reindrift, herunder at man forholder seg til lovlig fattede vedtak om høyeste reintall. Virkemidlene over reindriftsavtalen bør derfor inngå som et sterkt incitament når det gjelder å tilpasse størrelsen på flokken til det maksimalt tillatte reintall i en driftsenhet. Med dette er det lagt et maksimalt trykk på reineierne innenfor de rammer som Stortinget har trukket opp i tilpasningsprosessen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Som jeg har redegjort for i mine to forrige innlegg, er det satt i gang en rekke tiltak for å få den nødvendige tilpasning av reintallet i Vest-Finnmark. De tiltak som er satt inn, er gjort under Stortingets forutsetning om at det skal skje i samarbeid med næringen og derved basert på frivillig tilslutning. Selv om forholdene har vært vanskelige, er det viktig at man gir disse virkemidlene rimelig tid til å virke før man vurderer å innføre andre tiltak.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Før jeg svarer på representanten Lyngstads spørsmål, vil jeg kort kommentere adgangen til å kreve politiattest. I en politiattest oppgis «hvorvidt en person har vært gjenstand for strafferettslige reaksjoner eller for andre tiltak i anledning straffbare handlinger som han har begått», jf. strafferegistreringsloven § 5 første ledd. Politiattest kan kreves framlagt i mange sammenhenger, bl.a. ved ansettelse i enkelte stillinger. Det er da det enkelte rettsgrunnlaget som angir hvilke lovbrudd som skal tas med i politiattesten. Etter opplæringsloven og barnehageloven skal attesten vise om vedkommende er siktet, tiltalt eller dømt for seksuelle overgrep mot barn. Etter straffeloven § 29 kan retten idømme den som finnes skyldig i en straffbar handling, tap av stilling for en viss tid eller for alltid. Og retten skal alltid vurdere om rettighetstap skal idømmes når vedkommende finnes skyldig i seksuelle overgrep mot barn. Denne bestemmelsen har vist seg særlig praktisk der voksne har misbrukt eller kan misbruke det tillitsforhold – særlig tillitsforholdet til barn – som følger av bestemte stillinger, f.eks. en førskolelærer- eller lærerstilling. Det var også grunnen til at Stortinget i 2000 innskjerpet at domstolene ved bestemte seksualforbrytelser alltid skulle vurdere rettighetstap, særlig for å ha en mulighet til å forhindre at vedkommende gjennom en bestemt type stilling eller virksomhet fikk en tillitsposisjon til barn som kunne utnyttes. Der en person dømmes for vold – og vold som ikke har noe med barn å gjøre – vil slike saker lett komme i en annen stilling. Her vil det ofte ikke være faren for å misbruke barnets tillit som er det avgjørende, men i stedet om de voksne, ikke minst foreldrene selv, har tillit til læreren. Stillinger knyttet til utstrakt kontakt med barn betinger ofte et grunnleggende tillitsforhold mellom barnet, foresatte og stillingstakeren. Om redusert tillit etter en voldsdom skal medføre tap av stilling eller mulighet til å utøve et yrke, må alltid bero på en konkret vurdering, hvor hensynet til den dømtes rehabilitering med mulighet til å begynne på nytt må veies opp mot sakens alvor og samfunnsviktige interesser. Departementet arbeider for tiden med ny straffelov – alminnelig del. Bestemmelsen om rettighetstap vil bli grundig vurdert i den forbindelse, herunder anmodningsvedtaket fra Stortinget. Etter mitt syn bør ikke spørsmålet om retten skal pålegges å vurdere rettighetstap i flere saker enn i dag, ses løsrevet fra den helhetlige vurderingen jeg vil sørge for i arbeidet med ny straffelov. Jeg kommer derfor tilbake til denne saken når den nye straffeloven legges fram.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Jeg velger å ikke ha noen oppfatning av domstolenes praksis. Det er noe jeg skal gjennomgå i forbindelse med straffelovens alminnelige del. Men jeg vil konstatere at representanten og jeg har en prinsipielt felles tilnærming, nemlig at vi ikke skal ha et generelt yrkesforbud, men at vi skal foreta en individuell vurdering i enkelttilfeller. Jeg har gjort rede for at det eksisterer allerede i dag, og så er spørsmålet, som er reist, om det skal utvides. Det er et spørsmål jeg vil vurdere i forbindelse med straffelovens alminnelige del, og jeg er ikke beredt til å si mer om dette nå. Det vil høre til det arbeidet som skal utføres av meg og i mitt departement.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Representanten prøver på en klok måte å gjenta spørsmålet med en ny vinkling. Jeg vil heller ikke gå inn på det straffeprosessuelle her, fordi det hører til den samlede vurderingen. Men jeg konstaterer at vi fortsatt prinsipielt har en felles tilnærming, i og med at det skal skje individuelt, og det skal skje i det konkrete tilfellet. Dette er et viktig utgangspunkt når man skal vurdere de spørsmål som representanten Lyngstad har tatt opp. Om jeg skal gå videre med hensyn til både det straffeprosessuelle og det materielle innholdet i dette, er nettopp av de forhold jeg vil vurdere når jeg ser på straffelovens alminnelige del.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Statistikken de seks siste årene viser at det i snitt skjer 120 uhell med bruk av fyrverkeri som medfører personskader, og da særlig skade på øyne og fingre, hvert år. Ordinært salg av fyrverkeri direkte til forbruker kan i dag skje bare i tidsrommet 27.–31. desember. Dette er en bestemmelse som nettopp er iverksatt for å korte ned salgsperioden, men som anses som nødvendig i utstrekning for at salget skal kunne gjennomføres på en forsvarlig måte. Det er et krav at salget skal skje i handelslokale over disk og av betjening som kan dokumentere tilfredsstillende kunnskaper om de varene som selges. Bakgrunnen for disse kravene er at betjeningen skal kunne gi råd og veiledning til kjøperen, slik at kjøperen er klar over hva han eller hun kjøper, og får sikkerhetsinformasjon om hvordan varene skal brukes. Ved salg utenom tidsrommet 27.–31. desember kreves det særskilt tillatelse fra kommunen, og dette ivaretar langt på vei det kontrollbehov som representanten tar opp i sitt spørsmål. Selv om salget av fyrverkeri begrenses til en eller to dager, er det tvilsomt hvor stor effekt dette vil ha for omsetningsmengden. Det man i stedet kan risikere, er et voldsomt press på utsalgsstedene og deres betjening, slik at de ikke tar seg tid til å gi den nødvendige veiledningen om produktene og bruken av dem. Ved å begrense tilgangen på fyrverkeri er det også en viss risiko for at det blant publikum oppstår ulovlig tilvirking av hjemmelaget fyrverkeri. Produkter som sikkerhetsmessig ikke holder mål, gir større sannsynlighet for skader og kan være direkte livsfarlige under bruk. Det kan også nevnes at det kontinuerlig arbeides for at de fyrverkeriproduktene som slippes på markedet, er av høy kvalitet. Fra 1. mars d.å. innføres det en ny godkjenningsordning som innebærer at alt fyrverkeri skal testes i henhold til en bestemt standard før det typegodkjennes – dette i motsetning til den godkjenningsordning som er i dag, hvor godkjenningen gis på bakgrunn av skriftlig dokumentasjon. I EU arbeides det også med en forordning for pyrotekniske artikler. Det er foreløpig usikkert når denne vil tre i kraft. Da statistikken som sagt viser at de fleste ulykkene skjer som følge av feil bruk, er det min oppfatning at i stedet for å begrense utsalgsperioden er det bedre å fokusere på holdningsskapende arbeid og økt kunnskap om varene og den risiko som er forbundet med uvettig bruk. Jeg er kjent med at Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap i disse dager går ut med en invitasjon til bl.a. representanter fra kommuner, brannvesen, politi og fyrverkeriimportører til å delta i en arbeidsgruppe for å se på hvordan man kan komme til livs den uvettige bruken av fyrverkeri.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Jeg tror spørreren og jeg har samme hensikt, at vi skal unngå uvettig bruk av fyrverkeri. Mitt resonnement har vært veldig enkelt, nemlig at hvis man begrenser salgstiden utover de dagene som nå er satt opp, fra den 27. til den 31., er jeg redd for at man istedenfor å få en bedre kontroll får en dårligere kontroll. Det er det som var begrunnelsen i svaret mitt. Jeg er redd for at man får en rask omsetning på kort tid, og så får man ikke oppfylt de kvalitetskrav og de informasjonskrav som skal stilles til omsetningen. For å få en gjennomgang av dette gjorde jeg også rede for det initiativ som er tatt fra Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, hvor jeg forutsetter at de drøfter det med alle berørte. Kommer det innspill fra det hold, vil jeg selvfølgelig lytte til det. Men jeg vil gjøre oppmerksom på at allerede i dag kan f.eks. kommunen med hjemmel i politivedtektene regulere bruken av fyrverkeri. Så man har flere kontrollmuligheter enn dem som ligger i selve utsalgene, som også er regulert.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-03-03:
Jeg vil vurdere ulike tiltak ut fra det synspunkt at vi ikke ønsker fyrverkeriskader. Det er derfor Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap nå inviterer representanter fra kommunene, brannvesen, politi og fyrverkeriimportører til å delta i en arbeidsgruppe for å se på hvordan man kan komme den uvettige bruken til livs. Jeg forutsetter at man på bred basis vil gjennomgå tiltak for å komme dette til livs. Det er mange ideer om dette i den offentlige debatt, bl.a. at man kan konsentrere bruken til bestemte steder, og at man kan gjøre det med et bestemt tilsyn, osv. Det er i denne debatten mellom det vi kan kalle det sivile samfunn, les lokalsamfunnet, og ansvarlige myndigheter jeg vil ha forslag på bordet. De forslagene som kommer fram via Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, vil jeg ta med meg i arbeidet. Representanten og jeg har samme siktemål. Vi ønsker ikke å ha det antallet skader, og vi ønsker å styre uvettig bruk. Det er et felles siktemål. Så skal jeg lytte til de forslag som kommer til meg gjennom den gruppen jeg allerede har nevnt.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-03-03:
Den ene dagen hører vi om at Stortinget vedtar å utdanne politi. Den andre dagen hører vi at vi ikke har penger til å besette stillinger. Neste dag hører vi at politiet må selge utstyr for å få driften i balanse. Så hører vi om at det kjøpes inn utstyr til grensekontroll, som vi ikke har ressurser til å bruke. I neste runde hører vi om at vi har hatt en reform som skal gjøre politiet mer synlig, særlig i distriktene. Og neste dag hører vi at det ikke er tilfellet. Så hører vi at årsaken til at det er mangel på politi ute i distriktene og i gatene, er at en har omdefinert politirollen, at personell som betjener sentralbord, nå i dag er operative polititjenestemenn ute. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvilken troverdighet har Regjeringen, og hvilken troverdighet har statsråden, i forhold til å prioritere og styrke politiet?
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2004-03-03:
Det er ingen tvil om at situasjonen i politiet og ressursbruken der er tema for en viktig debatt. Det er likevel slik at politiet de senere år har vært den store budsjettvinneren. De har fått flere milliarder kr mer til disposisjon de siste seks–sju årene, og med dette over 2 000 nye stillinger tilført. Likevel blir situasjonen framstilt som en helt annen. Og det er justisministeren som har ansvaret for politiet og forvaltningen av bruken av politiets penger. Mine spørsmål er: Er justisministeren fornøyd med situasjonen? Er han tilfreds med måten pengene blir brukt på i politiet? Og har justisministeren noen synspunkter på en mer effektiv måte å bruke de midlene politiet allerede har fått tilført, på?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-03-03:
Jeg vet at statsråden er kjent med et brev skrevet til ham i hemmelighet fra hans kollega Jan Petersen. Her ber Petersen om at sårt tiltrengte politiressurser skal tas fra Oslo-befolkningen og gis til den amerikanske ambassaden, stikk i strid med alle politifaglige vurderinger. Dette etterkom statsråd Dørum, og resultatet er at det i fjor ble brukt 121 mill. kr på ambassadevakthold i hovedstaden. Er statsråden komfortabel med en slik ressursbruk i en situasjon der politiet har en meget stram økonomi, og der Regjeringa ellers er svært så interessert i effektivisering av offentlig sektor?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-03-03:
Statsråden sier at ressursspørsmålet gjenstår, og det er jo ikke akkurat et uvesentlig spørsmål for dem som i dag opplever at spesialundervisningen blir redusert, at skoler legges ned, at undervisningsmateriellet blir redusert, og at det fysiske læringsmiljøet fortsatt er veldig dårlig. Det er mulig at Høyre er vel tilfreds med det de har gjort etter valgkampen i forhold til valgløftene de gav. Jeg er ikke sikker på om de foreldrene som føler at barna deres i dag sliter i et dårlig læringsmiljø, og de kommunene som ser seg tvunget til å legge ned skoler, er like fornøyd som statsråden i hennes selvtilfredshet. Spørsmålet gjenstår fortsatt: Var det disse forholdene, som foreldrene, kommunene og lærerne i dag opplever på skolene, som Høyre gikk inn for i valgkampen 2001, og hva har Høyre tenkt å gjøre for å løse det ikke ubetydelige ressursspørsmålet, som også gjenstår, fram til neste valg?