Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2007-03-20:
Jeg har lyst til å starte dette innlegget med å gi honnør til de ansatte innen kriminalomsorgen. Det arbeidet som de gjør, står det stor respekt av, og det er viktig for det videre arbeidet med å få ned soningskøene, noe jeg er sikker på at vi kommer til å diskutere mange ganger i denne salen de neste årene. Det er i disse dager ganske mange diskusjoner om sjekking av vandel i diverse yrker. Det er det i denne saken også. Når kriminalomsorgen skal samarbeide mest mulig effektivt med andre etater for å kunne lage en helhetlig oppfølging av hver enkelt straffedømt, vil det være hensiktsmessig å kunne stille krav til vandel for personer som utfører arbeidet i kriminalomsorgen, eller som har befatning med kriminalomsorgen. Derfor er det gledelig at en samlet komite slutter seg til det framlagte forslaget om vandelskrav. Varsling av fornærmede eller de etterlatte er også viktig. Fremskrittspartiet vil understreke viktigheten av gode varslingsrutiner, slik at de som har vært offer for en kriminell handling, og de pårørende føler at de blir ivaretatt på en forsvarlig måte. Terskelen for å informere ofrene skal, slik Fremskrittspartiet ser det, være lav, slik at de i størst mulig grad skal unngå å møte gjerningsmannen ved en tilfeldighet. Men jeg vil gjerne understreke at slik informasjon bare bør gis dersom ofrene og de pårørende faktisk ønsker det. En del av dere husker sikkert et par måneder tilbake, da de pårørende i Baneheia-saken ønsket å ha klagerett over framtidige permisjonsvedtak, på lik linje med at den domfelte har rett til å klage på vedtak om permisjonsinnvilgning. Fremskrittspartiet vil vise til at man i dag har en informasjonsplikt, men man har ingen klageplikt. Dette er, slik Fremskrittspartiet ser det, ikke godt nok, og vi vil be Regjeringen og justisministeren vurdere å innføre en slik ordning, hvor man kan gi ofrene eller deres pårørende adgang til å påklage permisjoner og annen type frigang fra soningsinstitusjonen. Justisministeren har flere ganger tatt til orde for å bedre forholdene for ofrene og deres pårørende, og en slik ordning som dette er med på å balansere rettferdighetsfølelsen mellom ofrene og gjerningspersonene, og de føler at samfunnet tar akkurat deres situasjon mer på alvor enn hva tilfellet er i dag. Det er også viktig at fornærmede blir varslet ved permisjoner for dem som etter strafferetten er dømt til tvungen psykiatrisk behandling. Mange av disse har begått svært alvorlige handlinger, og det er viktig at offeret og de pårørende blir varslet i slike saker også. Før jul kunne vi lese i VG at «hyperkriminelle fanger i norske fengsler smugler inn mobiltelefoner forkledd som MP3-spillere, og ringer fritt fra cella». Slike tilstander kan vi ikke ha i norske fengsler. Kriminalomsorgen har uttalt at de frykter at fanger med mulighet for å ringe kan arrangere sin egen flukt eller fortsette sin kriminelle løpebane fra fengslet. Dette går ut over sikkerheten i norske fengsler. Det er også en fare for samfunnssikkerheten. Fremskrittspartiet vil påpeke at nødvendig kontroll er viktigere enn de innsattes behov for tilgang til fri elektronisk kommunikasjon. Her må Regjeringen stille de nødvendige ressurser til rådighet, slik at de ansatte kan gjennomføre de kontroller som trengs. Ikke minst må det komme en avklaring med Samferdselsdepartementet for å hindre at innsatte ulovlig kommuniserer med personer utenfor murene ved bruk av mobiltelefon. I dag må nesten alle som skal inn i norske fengsler, gjennom en sikkerhetssjekk. Unntaket er forsvarsadvokatene. I Sverige må advokater gjennomgå de samme sikkerhetsprosedyrer som alle andre besøkende. I Norge kan undersøkelser av offentlige forsvarere med teknisk utstyr eller hund bare iverksettes i fengselsavdelinger med særlig høyt sikkerhetsnivå. Når vi i dag vet at vi nærmest blir kroppsvisitert på enhver flyplass, er jeg glad for at en samlet komite har bedt om at det vurderes å innføre tilsvarende sikkerhetstiltak i norske fengsel som finnes i våre naboland. Dette vil være en fordel ikke bare for de innsatte, men også for advokatene. Til slutt: Rusproblemer og narkotikabruk er et stort problem i kriminalomsorgen, og vi vet at fengslene ofte er de største avrusningsinstitusjonene vi har i landet. Vi vet at problemet også er svært stort under åpen soning. Dette er noe vi er nødt til å ta på alvor, og vi må gi kriminalomsorgen flere virkemidler for å fortsette den viktige innsatsen som gjøres for å redusere narkotikamisbruk i norske fengsel. Til slutt vil jeg ta opp forslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet i denne saken.