trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
Det er riktig som representanten Nesvik sier, at alle kriterier ikke er klare. Dem kommer vi tilbake til i statsbudsjettet. Vi har allikevel varslet om at de som velger å bygge videre i år – noe jeg synes er bra at de gjør, for vi trenger videre utbygging – kan søke og bli vurdert på lik linje med de andre fra neste år. Det er klart at de tar en sjanse, men det er ingen tvil om at vi her snakker om et begrenset antall kommuner. Jeg har snakket med en del folkevalgte i noen av de kommunene, og flere av dem er villige til å ta den sjansen for å kunne komme i gang med utbygginga. Jeg kan også si fra Regjeringas side at det er viktig at vi får på plass dette. Derfor er dette et område vi kommer til å prioritere. Vi kommer tilbake til med nøyaktig hvor mye når vi kommer tilbake til statsbudsjettet til høsten.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
For det første: Når det gjelder antallet årsverk, tror jeg ingen kan bestride at det i 2006 var den sterkeste veksten i antall ansatte på over seks år. Det betyr at i den tida Høyre satt i regjering og hadde mulighet til å bidra til å få flere ansatte i denne sektoren, gikk det ikke fullt så bra. Det henger selvfølgelig sammen med at Høyre gjennom flere år sultefôret kommunen, i motsetning til hva denne regjeringa gjør. Det er bl.a. det vi nå ser resultater av. Hvorfor er det så viktig i dagens debatt? Jo, det er fordi vi ikke greier å gi et kvalitetsmessig bra tilbud hvis vi ikke har nok mennesker – og med ålreit utdanning – i forhold til de utfordringer som er. Derfor er det viktig når en ser på kommuneøkonomien, at en også ser på antall årsverk. Dette gir konkrete resultater, og det utgjør en forskjell, sjøl om enkelte opposisjonspartier prøver å gi et annet inntrykk. Når det så gjelder spørsmålet om sjukefravær, tar jeg det på største alvor. Det er også noe av bakgrunnen for at jeg har instruert mine helseforetak om at det er noe av det de bør prioritere. Jeg vet at Åslaug Haga også jobber tett med sine ordførere for å få sjukefraværet ned.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
Jeg tror spørsmålet er litt for omfattende til at jeg kan svare et klart ja eller nei. Men det jeg kan si, er at Omsorgsplan 2015, som ligger i denne meldinga, allerede er forpliktende. Når Regjeringa tilbød Kristelig Folkeparti og de andre opposisjonspartiene å komme tilbake med en egen sak i tilknytning til statsbudsjettet, var det et ærlig forsøk fra vår side, fordi vi ønsket et forlik og en nærmere dialog. Jeg beklager at det ikke var mulig å nå fram. Ja, det kommer til å bli forpliktende i den forstand at når vi legger dette fram sammen med budsjettet, kommer vi også til å vise hvor mye penger vi vil bruke på investeringstilskudd for å få bygd mer, og hvor mye mer til kommuneøkonomien for at vi skal få ansatt enda flere og få mer kvalitet inn, og vi har allerede forpliktet oss til en flerårig satsing på å få økt legetjenesten i sjukehjem og utdannet flere helsefagarbeidere – for å nevne noe. Jeg mener at denne regjeringa allerede har vist at vi vil forplikte oss i forhold til at dette er et av de aller viktigste satsingsområdene, og det skal vi selvfølgelig også vise i oppfølginga når vi kommer tilbake til saka i høst.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
Ja, jeg har god tro på og håp om et godt samarbeid med kommunene og organisasjonene på området for å få dette til. For eksempel det faktum at vi nå tar sjukehjemsmedisin inn i utdanninga er svært viktig. At vi kommer til å fortsette å gi betydelige midler til kommunene for at de på den måten skal få ansatt flere, er også et veldig viktig tiltak, og ikke minst at vi nå åpner for turnustjeneste i sjukehjem. Vi har erfaring med at mange har slutten av sin turnustjeneste i sjukehus, og det er bra, fordi mange av dem velger å jobbe i sjukehus etterpå. Det trenger vi også. Men hvis flere får innsikt i hvor spennende og interessant det er å jobbe i dagens sjukehjem og sånn det kommer til å bli framover, tror vi at det også kan være et bidrag til å få flere leger inn i sjukehjem. Vi jobber veldig nært ikke minst med Legeforeningen med tanke på hvordan vi skal få dette til i praksis. Utviklinga så langt viser at vi er på rett veg, og jeg håper og tror vi skal greie økninga på 50 pst. i løpet av få år.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
Jeg mener Regjeringa og regjeringspartiene her i huset har sagt veldig klart at vi er interessert i et samarbeid, og jeg er veldig glad for det initiativet representanten Høybråten tok i forhold til det. Jeg opplever faktisk også at vi er enige om hovedretningen når det gjelder eldreomsorgen og omsorgen for andre som trenger det. Jeg mener at Regjeringa har sagt veldig klart fra og forpliktet oss veldig klart når det gjelder å bruke betydelig flere penger for å få bygd ut nødvendig antall sjukehjem og omsorgsboliger, og å bruke betydelig mer penger til kommunene for å få ansatt enda flere. Vi har også varslet i omsorgsmeldinga Omsorgsplan 2015, som er forpliktende, og som er opptrappende. Så kommer Regjeringa tilbake med dette som en egen sak i tilknytning til statsbudsjettet, hvor vi vil følge opp det vi har varslet i omsorgsmeldinga, og vurdere de tiltak som ligger inne, selvfølgelig også medsendt fra Stortinget. Jeg er lei meg for at dette strandet på at Kristelig Folkeparti var så bastant på at de ville ha en proposisjon. Jeg tror ærlig talt at folk ute er opptatt av hvilke tilbud de får, og der mener jeg at det er mye å enes om fortsatt.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
Jeg tror folk som sitter hjemme i stua, enten de bor hjemme, i et sjukehjem eller hjemme i huset og trenger hjelp fra kommunen, er mest opptatt av at folk holder det de lover, og at en faktisk gjør det en sier. Derfor er jeg usedvanlig stolt av å være medlem av en regjering som holder det vi lover. Da vi tok over i Regjeringa, sa vi veldig klart ifra at vår prioritering var å stoppe den fortsatte skattelettelsen som var på gang i forhold til de rikeste, og at vi ville bruke penger på det som var det viktigste. Noe av det aller viktigste er det vi har diskutert i dag. Derfor stoppet vi ytterligere skattelettelser til de rikeste, og det har bl.a. ført til at vi har en villet politikk, og vi har brukt betydelig mer penger på kommunene, som gir seg utslag i forhold til antall ansatte. Når vi står her og prater om at det skal være kvalitet i denne tjenesten, handler jo det om at de ansatte skal ha tid, rom og mulighet til å lytte til dem som trenger hjelp, og til å gjøre det som er viktig i hvert enkelt tilfelle. Det er et faktum at det under den forrige borgerlige regjering var slik at antallet ansatte var på et lavmål, fordi kommunene var sultefôret. Da må jeg si at det lyder litt hult når jeg fra flere representanter fra opposisjonspartiene i denne debatten har hørt at en er veldig kritisk til at denne regjeringa ikke vil forplikte seg. Vi har gjort mer enn å forplikte oss, vi har gjort noe, og vi har bevist at vi har gjort svært mye bare i løpet av ett og et halvt år. Vi har dessuten forpliktet oss til å komme med nye investeringstilskudd for å bygge flere omsorgsboliger, sjukehjem, korttidsplasser og heiser, for å nevne noe. Vi har forpliktet oss til en radikal helt nødvendig økning av antall leger i sjukehjem, og vi har forpliktet oss til å gjøre noe ordentlig i forhold til de store utfordringene som er knyttet til demens. Så det å komme og si at denne regjeringa ikke vil forplikte seg, mener jeg er feil. Vi har dessuten kommet opposisjonen i møte og sagt at vi kommer tilbake med en egen sak, for å si hvordan vi vil gå videre i tilknytning til statsbudsjettet. Det kommer vi til å gjøre. Til den merknaden fra representanten Lønning der han utfordret meg når det gjelder ISF, er det å si at ISF-satsen har gått opp og ned helt fra 2003 da den var på 60 pst., i 2004 var den på 40 pst, og i 2005 var den på 60 pst. Når det gjelder 2006, er det riktig å si at det var den forrige Bondevik-regjeringa som foreslo reduksjon. Vi har støttet det, og vi har holdt den på det nivået for inneværende år, ikke minst for å kunne ivareta mennesker med mer sammensatte lidelser, som ikke er raske å behandle, men som det er svært viktig å gi helt nødvendig behandling i våre sjukehus. Dette henger også sammen med den store saken om rehabilitering, som flere her har vært inne på. Der står Regjeringas mål fast. Vi skal sikre rehabilitering til alle som ønsker det.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
Til representanten Nesvik vil jeg bare si: Ja, vi holder det vi lover, for hvis man ser de totale endringer i egenandeler under ett, er det en nedgang i forhold til det som var tilfellet tidligere. Det dreier seg om at vi har satt ned egenandelstak 2 fra 3 500 kr til 2 500 kr, vi innfører gratis lege til unger under 12 år, egenandelen på fysioterapi ble fjernet igjen og vi har fått billigere medisiner, for å nevne noe. Når det gjelder den konkrete egenandelen som representanten Nesvik snakket om, er det altså en årsvirkning på 2,5 pst., men fordi det blir i løpet av et halvt år, blir det dobbelt så mye. Så må jeg også korrigere representanten Nesvik når det gjelder skattenivået. Vi har holdt det uendret på 2004-nivå, nettopp fordi vi ønsket å frigjøre penger, ikke minst til denne viktige sektoren som dreier seg om at vi ønsker like muligheter til alle mennesker rundt omkring i landet, uansett tykkelsen på lommeboka. Så til Kristelig Folkeparti. Jeg mener at denne regjeringa har forpliktet seg veldig, fordi vi også ønsker forpliktelser i tida framover. Vi har i løpet av et og et halvt år greid å snu trenden i en betydelig mer positiv retning når det gjelder å få inn flere ansatte for å gi mer omsorg til dem som trenger det. Vi er altså over halvveis til målet – som er å øke kapasiteten med 10 000 årsverk innen 2009 – i løpet av et og et halvt år. Denne regjeringa har valgt å prioritere kommuneøkonomien, fordi dette er noe av det viktigste vi skal drive med. Jeg mener også at denne regjeringa forplikter seg veldig når den varsler et investeringstilskudd. Vi varsler en overgangsordning for inneværende år, og vi varsler at vi kommer til å styrke kommuneøkonomien i tida framover. Så registrerer jeg at fordi Kristelig Folkeparti ikke fikk akkurat en proposisjon, men en egen sak, ville de ikke være med i det samarbeidet. Det er jeg lei meg for. Men jeg vil i hvert fall si veldig klart: Denne regjeringa har ikke tre syn, den har ett syn. Og fordi vi mener at satsinga på omsorg er så viktig som den er, vil vi også – slik vi har varslet – i en egen sak i tilknytning til statsbudsjettet komme tilbake til hvordan vi ønsker å foreslå at dette skal følges videre opp. Omsorgsplanen 2015 er jo varslet i omsorgsmeldinga, og den mener jeg er meget forpliktende.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-03-26:
Statsråden beklager, og det skal man lytte til når det sies i stortingssalen. Hun beklager at det ikke ble et forlik om denne saken. Det gjør jeg også. Men det burde ikke komme overraskende på statsråden, for kravet om en forpliktende økonomisk handlingsplan har fra Kristelig Folkepartis side ligget der fra dag én – i det brevet vi sendte til partiene, i det møtet vi hadde med statsråden i departementet, og i det møtet statsråden hadde i Kristelig Folkepartis landsstyre om nettopp denne saken. Derfor er det skuffende at det ikke fra Regjeringens side var vilje til å gjøre det som Arbeiderpartiet og de andre regjeringspartiene gjorde i forbindelse med opptrappingsplanen for psykisk helse. De krevde at regjeringen fremmet et forslag om en forpliktende handlingsplan for psykiatrien, en økonomisk forpliktende opptrappingsplan. Det er man altså ikke villig til å gjøre når det gjelder landets pleietrengende og eldre, i hvert fall ikke så langt. Men jeg har et ørlite håp om at statsråden vil justere kurs, og at hun benytter nok en anledning her i salen til å si at den saken vi vil komme med i høst, vil inneholde en forpliktende økonomisk framdriftsplan.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-03-26:
Det har vært en litt underlig debatt, fordi Stortinget er enig om veldig mye i denne saken. Samtidig skilles partienes veier, opposisjonen og posisjonen, på noe så grunnleggende som hvordan dette skal følges opp og i hvilken form det skal følges opp. Her har vi, etter mitt syn, et utmerket mønster under skiftende regjeringer. Da statsråd Hernes la fram St.meld. nr. 25 for 1996-97 om situasjonen i norsk psykiatri, vedtok et enstemmig storting å kreve av regjeringen at man skulle følge opp den meldingen med en forpliktende, økonomisk plan. Det ble gjort. Det samme ble gjort når det gjaldt satsingen på kreft og på utstyr, og når det gjaldt den forrige eldresatsingen som regjeringen Jagland la fram og fikk vedtatt her i Stortinget, og som Riksrevisjonen har gitt sine beste karakterer. Og det er det ikke ofte de gjør. Derfor er jeg forundret over at Regjeringen ikke har grepet den åpne invitasjonen til et samarbeid med opposisjonen, for gjennom et slikt samarbeid ville man markere overfor det norske folk at satsingen på omsorg er så viktig at der legger vi en del partipolitikk til side, og så gjør vi et felles løft. Jeg finner ikke – etter å ha hørt debatten i dag – noen god begrunnelse for dette. Jeg ser bort fra den politiske støy som har vært rundt privatisering og rundt kommuneøkonomi. Til representanten Meltveit Kleppas voldsomme utfall mot meg, må jeg bare si: Det er ingen i Kristelig Folkeparti som beklager den satsing på kommuneøkonomien som bl.a. Senterpartiet har fått til i regjering. Det har partiet all ære av, men det er da ikke noen grunn til ikke å forplikte seg til en forutsigbar handlingsplan for eldreomsorgen. Det er der jeg mener resonnementet til regjeringspartiene svikter. Ikke desto mindre, dette er jo en regjering som ledes av en statsminister som i sin umiddelbare reaksjon på Kristelig Folkepartis forslag om en slik plan, gikk i TV-studio i Dagsrevyen søndag kveld og applauderte det. Så er det rart at vi er skuffet? Nå må jeg si at jeg har ikke noen annen naturlig forklaring på det som har vært statsrådens og regjeringspartienes svar og konklusjon i denne saken, enn at Finansdepartementet nekter å forplikte Regjeringen på en økonomisk satsing for flere år framover, og Kommunaldepartementet nekter Regjeringen å øremerke noen flere penger til kommunesektoren. Vi kjenner lusa på gangen. Men vi gir ikke opp. De som er avhengige av omsorg ute i kommunene, trenger forutsigbarhet, og derfor ber jeg om at Regjeringen griper sjansen til høsten og kommer med den forpliktende planen som resten av Stortinget har bedt om.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
Denne debatten er en viktig debatt for svært mange mennesker. Både yngre funksjonshemmede, eldre omsorgstrengende, pårørende og ansatte i helse- og omsorgssektoren har sett fram til at det skal komme en oppfølger av utbyggingen av sykehjemsplasser og omsorgsboliger som nettopp fokuserer på kvaliteten av tjenestene. Det gjør St.meld. nr. 25. Den store utbyggingen av boliger tilpasset eldre og funksjonshemmede ute i kommunene har vært helt nødvendig. Men det som nå skjer, med en sterk fokusering på oppbygging av tverrfaglig kompetanse og forskning i sektoren, er også helt nødvendig. Det er et langt skritt i riktig retning å fokusere på kompetanse og kvalitet istedenfor effektivisering og konkurranseutsetting, som var forrige regjerings honnørord for helse- og omsorgssektoren. Det er flere områder meldingen fokuserer på, som vil ha den største betydning for hvordan helse- og omsorgssektoren vil utvikle seg framover. Jeg vil ta for meg noen av de som også berører utdannings- og forskningssektoren. Vi skal opprettholde og utvide utdanningskapasiteten både på den videregående skole og ved høyskolene innenfor helse- og omsorgsfag. Det er viktig for å møte framtidens utfordringer. Men det er av avgjørende betydning at vi utvikler en omsorgssektor som er attraktiv som arbeidsplass for unge mennesker. Det vil sikre at vi får søkere nok til de utdanningsplassene vi har. Avtalen med kommunene om å gjøre heltid til det vanlige og deltid til noe vi velger, er kanskje den viktigste faktoren i tillegg til øking i antallet årsverk. Vi fokuserer også på å få til flere lærlingplasser for helsefagarbeidere i kommunene og i spesialisthelsetjenesten. Sykepleierutdanningen er under endring med større fokusering på omsorg på sykehjem og hjembasert omsorg. Det er også gledelig at det foreslås at leger skal ha innlagt sykehjemspraksis i turnustjenesten sin. Dette samt økt oppmerksomhet på tverrfaglig samarbeid i sektoren vil være vesentlig for å bedre rekruttering og kvalitet over tid. I dag har vi et stort innslag av ufaglærte innenfor omsorgssektoren. I St.meld. nr. 16 for 2006-2007, som skal behandles like over påske, fokuserer vi på livslang læring og voksnes muligheter og rettigheter til utdanning. Nettopp innenfor omsorgssektoren har vi mange kandidater som kan ta utdanning i voksen alder, basert på den realkompetansen disse innehar. Vi skal sørge for å legge til rette for dette både gjennom lovverk og organisering av utdanningstilbudene. Det er også med stor glede jeg registrerer at en nå også vil få regionale forskningssentra som skal drive praksisnær forskning. At disse er forankret i høyskolene, er en stor mulighet for dem til å drive forskningsbasert undervisning basert på egen forskning samt enda en mulighet til å bidra i den regionale utviklingen. Når denne forskningen også knyttes opp mot undervisningssykehjem og på den måten forplikter kommunene, er det noe jeg tror vil kunne bidra til et stort kvalitetsløft for sektoren. Dette har vært et stort savn tidligere, når kommunene har gjennomført store reformer, som f.eks. psykiatrireformen. Jeg imøteser oppfølgingen.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
Da jeg hørte på representanten Fredriksen, tenkte jeg: Her var det mørkt – «kølsvart». Vi har så lett for å putte folk i båser – og snakke om de eldre som en gruppe pleietrengende. Slik er det heldigvis ikke. I meldingen fokuseres det på aktivisering, trivsel og sosiale tiltak. Det er viktig at også eldre får tilgang til kulturtilbud. Helse- og omsorgsdepartementet har sammen med Kultur- og kirkedepartementet inngått samarbeid om etablering av Den kulturelle spaserstokken. Det lover godt for økt trivsel for eldre både i og utenfor institusjoner. Ensomhet er dessverre blitt en folkesykdom. Eldresentre er et godt eksempel på forebyggende tiltak som motvirker ensomhet, passivitet og sosial tilbaketrekning. Forleden så jeg et program om en del eldre som hadde startet med dans for eldre – et flott tiltak, som skaper sosialt fellesskap og glede. I tillegg er dans en fin fysisk aktivitet. Jeg vil rose departementet for å se helheten – fra de aktive eldre til dem som trenger mye pleie og omsorg. Jeg vil spesielt be statsråden om å se på finansieringsordningen for ressurskrevende brukere. Det er helt nødvendig å sikre dem med stort hjelpebehov et godt og forutsigbart tjenestetilbud, uavhengig av den økonomiske situasjonen i den enkelte kommune. I Hedmark er det flere kommuner som har bygd ut et godt tilbud for ressurskrevende brukere, men som må la andre tjenestetilbud vente – på grunn av kommunens økonomiske situasjon. Regjeringen har satset på kommuneøkonomien, og mye er selvfølgelig avhjulpet med det løftet som Regjeringen gav Kommune-Norge. I meldingen pekes det på en rekke konkrete tiltak for å styrke spesialisthelsetjenesten. Jeg er enig med komiteen, som mener det er viktig å utdanne og rekruttere spesialistutdannet helsepersonell som kan møte eldre pasienter som har sammensatte lidelser, på en kvalitativt god måte. Det er behov for å øke den tverrfaglige kompetansen innenfor eldres helse, samhandling, fagutvikling og forskning. Regjeringspartiene slår fast at fra 2008 vil kommunene få tilskudd til bygging av sykehjem og omsorgsboliger – og til å bygge heis i blokkbebyggelse. Jeg vil gi statsråden ros for prøveprosjektet som ble satt i gang i den tiden da statsråden var kommunalminister. Heis i blokker er viktig, og prosjektet på Hamar vest – som statsråden skal ha ære for – er gjennomført med et godt resultat. Flere eldre kan bo lenger i sitt hjem.(Presidenten klubber.) Jeg synes det er viktig å minne om at gamle(presidenten klubber) mennesker er unge som er blitt eldre. (Presidenten klubber.) (presidenten klubber)
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2007-03-26:
Jeg har med stor interesse lest meldingen og innstillingen og hørt på debatten her i dag. Jeg er glad for at det fokuseres på de framtidige hovedutfordringene for omsorgssektoren, og at det er brukeren som står i sentrum. Jeg er også glad for at situasjonen er langt lysere enn den framstillingen som representanten Jan-Henrik Fredriksen nettopp gav fra denne talerstol. Jeg skal i dag konsentrere meg om det som gjelder rehabilitering og habilitering. I 1999 fikk jeg anledning til å være saksordfører for St.meld. nr. 21 for 1998-1999, den såkalte rehabiliteringsmeldingen. I arbeidet med denne saken fikk jeg satt meg godt inn i alle sider av dette saksfeltet. Jeg fikk inngående kjennskap til både brukernes og fagfolkenes vurdering av hva slike tilbud har å bety for brukerne selv, deres familier og for samfunnet som helhet. Min konklusjon er at rehabilitering og habilitering er avgjørende viktig for livskvaliteten til både brukeren og hans nærmeste. Spesielt for kronikere er slike tilbud helt avgjørende for at de skal klare hverdagen. Slike tilbud er utvilsomt med på å dempe lidelsene, men også med på å øke graden av selvhjulpenhet og trivsel i hverdagen. Jeg har snakket med mange som mener at slike tilbud gjør det mulig for dem å være i arbeid og klare seg i det daglige. Dette forteller oss at det å gi slike tilbud også er god samfunnsøkonomi. I lys av denne realiteten ble det satt ambisiøse mål ved behandlingen av rehabiliteringsmeldingen i 1999 for utbygging av disse tjenestene. Når jeg hører at mange fortsatt mangler slike tilbud, og at tilbudene i opptreningsinstitusjonene har blitt redusert, er jeg bekymret for om vi klarer å gi gode nok tilbud på dette området. Jeg er glad for at Regjeringen har fokusert også på dette området, og at det i Soria Moria-erklæringen klart blir slått fast at alle som trenger rehabilitering og opptrening, skal få dette, men det haster med å komme videre. Her er det snakk om å gi tilbud som øker menneskenes livskvalitet, og som derfor vil betale seg for samfunnet. Dette er av største betydning for å lykkes både med et inkluderende arbeidsliv og med å få en god kvalitet på eldreomsorgen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-03-26:
I eit lesarinnlegg i fleire aviser stiller partileiar Dagfinn Høybråten eit overraskande frimodig spørsmål: «Hvordan kan de rødgrønne se eldre mennesker i øynene i høstens valgkamp og si at de ønsker å sikre alle en verdig alderdom?» Dette spørsmålet kjem frå Kristeleg Folkeparti, som i fire år i Bondevik II-regjeringa bidrog til sveltefôring av kommunane, og som påla kommunane nye oppgåver utan kompensasjon, f.eks. det rundskrivet om at ferdigbehandla pasientar i staden vart utskrivingsklåre og eit kommunalt ansvar. Eg vil gjerne roa Kristeleg Folkeparti: Senterpartiet er svært nøgd med å vera del av ei regjering som på to år har sikra 18 milliardar kr meir til kommunane. Vår regjering har ein statsråd som kan stå her i dag og seia at på to år vil meir enn 5 000 fleire årsverk vera på plass innanfor helse- og omsorgssektoren. Ho kan presentera ei stortingsmelding med fem strategiar for ei betre omsorg, og i tillegg varsla ei sak i samband med budsjettet for 2008. Vi kan i høgste grad sjå både unge og eldre i auga! Så har eg nokre spørsmål til Framstegspartiet, for dei har i dag eit forslag om ei omlegging av norsk eldreomsorg. Dei tilbyr, som eg forstår, ei standardløysing – staten skal dekkja utgiftene, overføra pengar til folk og la dei shoppa omsorgstenester sjølve. Eg går ut frå at òg Framstegspartiet er klår over at kanskje så mykje som 80 pst. av pasientane på sjukeheimane i dag er demente. Eg går ut frå at når Framstegspartiet ber Regjeringa utarbeida ein slik plan, er det fordi dei ikkje heilt sjølv heller veit korleis dette skal løysast. Erfaringane til Senterpartiet er at dei beste tenestene er utforma i lag med den omsorgstrengande, dei tilsette og dei pårørande. Kommunane er tettare på dei som treng omsorg, enn det statleg byråkrati er. Nærleik er viktig. Vi ynskjer tilsette som har tid og rom til å bry seg. Dei skal lytta til barn, sjuke og gamle. Dei skal sjå dei, og dei skal tilpassa tenestene etter behova. Eg må spørja Framstegspartiet: Korleis skal dette med tid og det med tilpassa tenester reknast inn i eit finansieringssystem? Kan Framstegspartiet visa til noko land der dette er utprøvd?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-03-26:
Senterpartiet ynskjer å ta Framstegspartiet på alvor. Vi har prøvd å studera dei forslaga som dei no har fremja, og som dei med stor entusiasme faktisk har forfekta i denne salen i meir enn ti år. Det er vanskeleg å få tak i kva Framstegspartiet eigentleg vil med sitt forslag om omlegging av dagens omsorg. No seier representanten Giltun at, nei, det er ikkje ein sjekk til kvar enkelt. Så seier ho òg at, nei, det er ikkje pålegg om val for brorparten av dei som i dag har behov for sjukeheim. Det gir grunn til å spørja: Kva for grupper er det eigentleg Framstegspartiet meiner skal ha del i den omlegginga av eldreomsorga som dei no ber Regjeringa arbeida med? Kva er det som skal inn i det stykkprisfinansieringssystemet som Framstegspartiet forfektar? Skal vi t.d. ta inn i eit slikt system at det er veldig varierande kor mykje tid og kva for tenester den enkelte omsorgstrengande vil ha behov for? Er det slik at Framstegspartiet sjølv faktisk ikkje har svaret, sidan dei ber Regjeringa om å utarbeida ein plan etter at dei her i meir enn ti år har bede om eit stykkprisfinansieringssystem? Er det slik at dei heller ikkje har noko anna land å visa til, som har prøvd ut dette? Den som har behov for omsorg, har fyrst og fremst behov for at det er eit tilbod som er klart. Kven er det som skal ha dette tilbodet på plass, dersom det ikkje er kommunane? Kven er det, dersom det er kommunane? Kvifor kan ikkje Framstegspartiet heller seia som oss andre, som regjeringspartia no seier, at det er viktig at tilbodet til den enkelte blir tilpassa behovet til den enkelte, altså den enkelte sitt val og dei råda som dei pårørande og dei tilsette kjem fram til, saman? Det er ein type valfridom som gir tryggleik både før ein blir sjuk og i ei tid ein har behov for omsorg.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-03-26:
Eg skal berre for ordens skuld understreka at eg ikkje har kome med «voldsomme» utfall mot Kristeleg Folkeparti. Eg har framført ei undring over eit innlegg som Høybråten no lèt sirkulera i mange aviser. Kanskje kan han sjølv karakterisera det som «voldsomme» utfall mot regjeringspartia, men det er ei heilt anna sak. Eg har svart på eit spørsmål som han stiller . Eg vil seia til representanten Nesvik at det truleg ikkje er utan grunn at det har vore stille om dette RUG-systemet sidan 1997. Det må nok vera fordi det er vanskeleg å gjennomføra. Etter å ha følgt denne debatten er eg veldig glad for at det er langt meir som samlar enn som skil i helse- og omsorgskomiteen. Det lovar godt for den saka som Regjeringa har lova i samband med budsjettet for 2008.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2007-11-08:
På vegne av representantene Per-Kristian Foss, Bent Høie, Cathrin Bretzeg og meg selv har jeg den glede å fremme et forslag om en helhetlig flyktning- og migrasjonspolitikk med særlig vekt på utviklingen internt i eget land, Norges handlingsrom og EUs utvikling.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2007-11-08:
Det er en realitet at utviklingen i EU vil få betydning for veldig mange områder innenrikspolitisk i Norge. Det skal ikke være noen tvil om primærstandpunktet til Arbeiderpartiet når det gjelder at medlemskap ville ha tjent våre interesser best, men i Soria Moria-erklæringen er det fastslått at EU-medlemskap ikke står på dagsordenen i dag, og at det er EØS-avtalen og Schengen-avtalen som er våre primære forbindelseslinjer til EU. Jeg synes det er litt merkelig at Høyres representant anklager oss for å ha en passiv holdning, all den stund den forrige regjeringen, der Høyre satt, visst nok ble kritisert både av Riksrevisjonen og av Statskonsult for at de ikke utnyttet de mulighetene som lå i EØS-avtalen. Det prøver nå denne regjeringen å rette på ved å ha en aktiv europapolitikk som har fått enstemmig tilslutning her i Stortinget.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2007-11-08:
Vi diskuterer i dag viktige EU- og EØS-saker. På samme dag går Høyres leder ut i avisene og sier at den viktigste saken nå er medlemskap – uten å få særlig gehør verken i opinionen eller i det politiske miljøet. Når medlemskap er det viktigste i EU-/EØS-debatten, er det da slik å forstå at Høyre vil stille som forutsetning for deltakelse i en eventuell samarbeidsregjering, hvor altså Høyre er med, at EU-medlemskap skal på dagsordenen, og at EU-medlemskap skal inn i den regjeringens erklæring?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-11-08:
Under overskriften «Så nært, men likevel så fjernt» kommenterer Aftenposten på lederplass i går redegjørelsen fra utenriksministeren, og jeg siterer: «Med bred penn slo han fast at Norges rolle i Europa er begrenset til å svare på initiativ som kommer fra EU, og med det som utgangspunkt gjøre det vi kan for å ivareta norske interesser.» Aftenpostens beskrivelse av dette tilsvarer i grunnen vår reaksjon på avslutningen av utenriksministerens redegjørelse. Er Arbeiderpartiet komfortabelt med en så defensiv tilnærming til europapolitikken?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-11-08:
Høyres syn på behovet for medlemskap er formet av utviklingen i EU og vår økende avhengighet av de forutsetninger EU skaper for oss, og de beslutninger som fattes der. Vi ønsker å ha innflytelse på beslutningsprosessen. Jo mer av EUs regelverk som implementeres hos oss, jo mer tydelig blir det avhengighetsforholdet. Vi er opptatt av å informere det norske samfunnet om hva situasjonen er, og hvor stort det gjensidige avhengighetsforholdet er mellom EU og Norge. Vi tror at det bør trappes opp betydelig aktivitet for å bevisstgjøre Norges befolkning på hva EU faktisk betyr for den. Det må være veien til å skape en forståelse for, og et flertall for, at en igjen kan sette medlemskapsdiskusjonen på dagsordenen.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-11-08:
Vårt synspunkt er at en del av tingene som EU vedtar, og som vedrører oss, vil vi ha stor forståelse for og synes er greie. Andre ting er mer besværlige. Men i alle fall er vår oppfatning at det er galt om vi ikke deltar i premissleggingen og beslutningsprosessen for disse tingene, enten det gjelder klima eller andre ting. Så eksempler av denne typen illustrerer for så vidt veldig godt hvor skjevt det blir når vi ikke er del av selve utrednings-, premissleggings- og beslutningsprosedyren. Det er vår bakgrunn.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-11-08:
Det var to spørsmål her. Jeg får ta det siste først. Jeg tror det er ganske bred enighet både i Høyre og flere steder om at den europeiske del av NATO i økende grad ser ut til å samordne sine synspunkter gjennom EU-strukturen. Det kan etter min oppfatning være sannsynlig at vi i økende grad vil se behov for å være en del av den felles beslutningsprosessen i EU, som vi vil møte igjen i NATO. Sånn henger tingene sammen. Når det gjelder regjeringsspørsmålet, vet representanten Nybakk likså godt som meg at både mitt parti og hennes har lang erfaring i å være realistiske når det gjelder det å gå inn i ulike regjeringssamarbeid. Jeg bare gjentar det jeg har sagt før: Vårt mål er å arbeide for en økt forståelse i landet slik at det blir et flertall som er for medlemskap, og som gjør at vi kan sette dette spørsmålet på dagsordenen igjen. Dét aktive pådriverarbeidet vil vi også ta med oss inn i regjeringsarbeidet.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-11-08:
I redegjørelsen omtaler utenriksministeren utenriks- og sikkerhetspolitikken og sier: «Her vil vi videreføre en tett og nær dialog med sikte på å utvikle samarbeid om felles mål. Slike mål er mange, og de blir neppe færre i framtiden.» Dette er synspunkter som jeg og Høyre deler fullt ut. Jeg går ut fra at det i stor grad bygger på at vi erkjenner at vi har svært mye felles med Europa for øvrig når det gjelder menneskerettigheter, demokrati og verdier i en ellers global setting. Derfor er det desto mer overraskende når representanten Valle tar avstand fra en del av EUs utenrikspolitikk, særlig det som gjaldt bistand og avtaler med andre land. Er det slik at Valle føler seg ukomfortabel med Regjeringens tilnærming til utenriks- og sikkerhetspolitikken, slik den fremgår i utenriksministerens redegjørelse?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-11-08:
Den internasjonale organiserte kriminaliteten tar stadig mer alvorlige former og rammer både enkeltindivider, næringsliv og samfunnet som helhet. Det er derfor avgjørende viktig at vi legger til rette for at norsk politi kan delta på internasjonale politiarenaer, slik at også Norge skal kunne bidra aktivt i bekjempelsen av internasjonal kriminalitet. Norges tilknytning til Europol og Schengen står her sentralt. På tross av behovet for økt internasjonalt politisamarbeid har Senterpartiet markert motstand mot Norges deltakelse i Schengen-samarbeidet. Betyr denne redegjørelsen fra Regjeringen at Senterpartiet har gitt opp sin motstand mot norsk Schengen-samarbeid, og at Senterpartiet stiller seg bak norsk politis aktive deltakelse i EUs justis- og politisamarbeid?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-08:
Da jeg hørte innlegget til Valle, tenkte jeg at det er forskjell på å skape støy og å være offensiv. Jeg registrerer at hun selv mener hun er offensiv, men det minner meg om støy. For mens en fra SVs side sier at kjemikalieregelverket er for lite offensivt, fordi en ønsker at Norge skulle hatt strengere regler enn det en har lagt seg på i EU, registrerer jeg at Regjeringen sier at det vil være viktig å gi norsk industri samme rammevilkår som sine konkurrenter i EU når det gjelder REACH. Da framstår hele denne tiraden mot EU som relativt meningsløs, eller, som jeg sa, støyete. Det samme gjelder egentlig også når en kritiserer EU og CO2  rensing, for det er så langt ikke EU som har utsatt Regjeringens prosjekt når det gjelder CO2  rensing. Det står i Soria Moria-erklæringen at Kårstø-anlegget skal renses innen 2009, men det er Regjeringens eget arbeid som har gjort at det er utsatt med minst tre år. Så har jeg registrert at representanten sier: Vi kan ikke utsette månelandingen på grunn av EU. Da må en spørre: Hva betyr det i klartekst? Betyr det rett og slett at SV, om nødvendig, vil sette til side EØS-avtalen i denne saken?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-08:
Ved en inkurie kom representanten Valle til å glemme å svare på mitt egentlige spørsmål! Jeg vil gi representanten en ny anledning. Spesielt med tanke på at Arbeiderpartiets to representanter i replikkordskiftet etter innlegget fra Høyres representant var veldig bekymret for hvordan Høyre ville klare seg i en den nye borgerlige regjeringen fra 2009 med eventuelle nei-partier, er det vel like interessant for Arbeiderpartiet å få klarhet i hvordan deres regjeringspartnere i dag stiller seg til EØS-avtalen. Da tar jeg det som kom fra Valle selv: Vi kan ikke utsette en månelanding på grunn av EU. Når vi vet at Regjeringen vil og skal gjennomføre Mongstad-prosjektet, betyr det at SV i denne saken er villig til å sette til side EØS-avtalen for å innfri løftet om CO2-rensing på Mongstad?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-08:
Jeg reagerer litt på noen av uttalelsene fra utenriksministeren. Han sier at Fremskrittspartiet ikke vil være med i dagens samtaler om et klimaforlik. Sannheten er at Fremskrittspartiet ikke har vært ønsket fra de rød-grønne. Vi ønsker gjerne å delta selv, det har vi skrevet i brev til statsministeren, men jeg registrerer at Regjeringen heller vil snakke om Fremskrittspartiet enn med Fremskrittspartiet. Det er trist at utenriksministeren ikke forholder seg til de forslag som Fremskrittspartiet faktisk har fremmet rundt Kyoto-avtalen, istedenfor å komme med gammelt oppgulp. Jeg reagerer enda mer på den uriktige opplysningen som kom fra utenriksministeren om hva slags klimakvotelov Stortinget faktisk har vedtatt, for i den norske klimakvoteloven tildeles det ingen gratiskvoter til industri etablert etter 2001, ei heller til økt produksjon i eksisterende industri etter 2001. Det er jo særnorsk, og det er derfor Fremskrittspartiet reagerer og spør: Hva vil en gjøre når forutsetningene som lå til grunn, at de skulle få kjøpe kvoter gjennom den grønne utviklingsmekanismen uten restriksjoner, er endret? Restriksjonene ligger på 80 pst. forbud, 20 pst. får en lov til å kjøpe. Da er forutsetningene endret.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-08:
Jeg registrerer at Arbeiderpartiet kan samarbeide med parti som er mot NATO, som er mot EØS, som er mot Schengen, og som har gjentatt denne motstanden selv i regjering. De synes det er helt greit for et regjeringssamarbeid, men de kan altså ikke samtale med Fremskrittspartiet om klima, til tross for at vi har ønsket samtaler. Vi har fremmet forslag om reduserende tiltak for CO2-utslipp, osv. Den logikken skal utenriksministeren få lov til å forklare senere. Jeg vil heller gå tilbake til klimakvoteloven. Utenriksministeren snakket om like konkurransebetingelser som grunnlag for klimakvoteloven, til tross for at Stortinget – etter anbefaling fra Regjeringen – vedtok at vi skal ha en strengere klimakvotelov i Norge enn i EU, der spesielt all ny industrivirksomhet i Norge etablert etter 2001 og all utvidet eksisterende virksomhet etter 2001 ikke skal få en eneste gratiskvote. Ikke en eneste gratiskvote! Det er ikke de samme rammebetingelsene som er i EU. Da spør jeg: Mente statsråden i sitt forrige svar at han likevel åpnet for å tildele gratiskvoter til den industrien, avhengig av hva en får som svar på høringen?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-08:
La meg først få si til statsråden at jeg er helt enig i bildet som hun innledningsvis tegner når det gjelder verdens energiforsyning, -behov og -utfordringer. Det er det samme bildet som Fremskrittspartiet tegnet da vi tok initiativet til en thoriumdebatt i Stortinget for et år siden. Det er godt vi er på linje der. Så får vi håpe at vi også finner realistiske løsninger, slik at målsettingene blir innfridd med praktisk politikk. Når det gjelder Mongstad, derimot, bør ikke statsråden være overrasket over at opposisjonen reagerer når en føler at en ble ført litt bak lyset av Regjeringens lettvintheter da Stortinget behandlet saken i april – og så kommer Regjeringen i dag selv og overdramatiserer dette. Da har jo Stortinget blitt forledet til å tro at dette var en enkel sak, og så viser det seg at dette kan både bli dyrt og dra ut i tid i forhold til det Regjeringen beskriver. Og vi lar oss ikke blende av løfter, men venter at Regjeringen faktisk leverer. En viktig forutsetning for Mongstad var at norsk næringsliv skulle være en aktiv del.(Presidenten klubber.) Åpner Regjeringen – og EØS-samtalene – nå for at norsk næringsliv blir sentrale på Mongstad(presidenten klubber igjen) (Presidenten klubber.) (presidenten klubber igjen)
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-08:
Jeg konstaterer at statsråden er ny i jobben og dermed ikke har tilstrekkelig med personlig erfaring fra det arbeidet som skjedde rundt Mongstad i april på Stortinget, og da heller ikke forstår grunnlaget for kritikken. Jeg skal la det være med det. Men jeg registrerer altså at i april tok energi- og miljøkomiteen opp dette. Da var det ikke noen særlig bekymring fra Regjeringens side, da lot man som om dette skulle gå greit. De rød-grønne partiene i komiteen tok heller ikke opp problemstillingen i merknader i innstillingen. Det viser etter mitt syn at regjeringspartiene har tatt veldig lett på dette. Da er det litt hult å komme i dag og uttrykke denne bekymringen, som om Regjeringen har hatt den lenge. Tilbake til Mongstad: Stasråden sa at i samtale med aktørene skal man prøve å få til dette. Men er disse aktørene norske, eller er de utenlandske? Meg bekjent er det, etter samtaler med industrien og næringen, ingen norske aktører, verken på Kårstø eller Mongstad, som er prekvalifisert til å være med på denne store månelandingen. Komiteen uttrykte tydelig i merknad at det var norsk næringsliv som skulle være aktørene her.(Presidenten klubber.) Da ber jeg statsråden svare på dette: Ligger det an til(presidenten klubber) at noen norske aktører i dag vil være sterkt involvert? (Presidenten klubber.) (presidenten klubber)
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-11-08:
Dette er ein debatt som får fram det beste i folk, heiter det seg. Vi i Senterpartiet har no tidlegare høyrt Framstegspartiet snakke varmt både om heimfall og om korleis ein kan betre Kyoto-avtala, og no Høgre om klima og miljø – det gleder oss. Representanten adresserer problematikken kring støtte til prosjekta med CO2-fangst og -lagring og forholdet til EU sin konkurransepolitikk. Vurderer Høgre det slik at det er grunn til å tru at vi blir fritekne frå denne konkurransepolitikken dersom vi går inn og blir fullverdig medlem av unionen?
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-11-08:
Kristeleg Folkeparti ynskjer ein ambisiøs klimapolitikk. Det er bra. Senterpartiet deler dei ambisjonane. Men for å få til ein ambisiøs klimapolitikk må vi ha tiltak som verkar. På grunn av vår tilknyting gjennom EØS-avtala kan desse tiltaka t.d. tenkjast å kome i konflikt med konkurransepolitikken til EU. Mitt spørsmål til Kristeleg Folkeparti er følgjande: Viss det viser seg at konkurransepolitikken til EU i stadig større grad blir til hinder for å få tiltak som verkar i klimapolitikken – noko som òg Kristeleg Folkeparti understrekar viktigheita av – vil då Kristeleg Folkeparti vere villig til å revurdere sitt standpunkt til EØS-avtala?
Erling Sande (Senterpartiet), 2007-11-08:
På same måten som enkelte andre frå opposisjonen vel Venstre å ta opp den prosessen som har vore mellom Regjeringa og EU om fangst og lagring av CO2, men utan i det heile å adressere dei openberre utfordringane ein stor statleg økonomisk innverknad for å nå ambisiøse klimamål på den eine sida og EU/EØS sitt konkurranseregelverk på den andre sida fører med seg. Spørsmålet til Venstre er det same som til KrF: Viss det viser seg at ein gong på gong møter veggen i konkurranseregelverket til EU/EØS når ein skal iverksetje viktige klimatiltak, vil då Venstre revurdere sitt syn på EØS-avtalen?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2007-11-08:
La meg først konstatere at representanten ikke svarte på Vidar Bjørnstads spørsmål om forutsetningene for å gå inn i regjering med nei-partier i en eller annen framtid. La meg fortsette med å vise til et innlegg i Aftenposten i går fra tidligere rådgiver for Høyre i Stortinget, nemlig Knutsen, som skriver: «EU er i ferd med å overta hovedansvaret for europeisk sikkerhet, delvis på bekostning av NATO.» Deler Vallersnes dette synspunktet? Det er bred enighet i Norge om at NATO er hjørnesteinen i norsk sikkerhetspolitikk. Innlegget fra Knutsen var faktisk litt oppsiktsvekkende.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-08:
Først til REACH, som jeg forstod at representanten tok opp. Ja, det er viktig at norske bedrifter får forutsigbarhet, og de har ønska nettopp forutsigbarhet. Det er sånn at vi i offensiv forhandling med EU fra denne regjeringas side har fått godkjenning til å fortsette forbudet mot de miljøavgiftene vi allerede har forbud mot. Når det gjelder de nye stoffene, synes jeg det er viktig å utfordre regelverket også på det området, og at vi er offensive overfor ESA når de prøver å stikke kjepper i hjulene her. Så var det CO2-rensinga. Noe av problemet er nettopp at EU ikke har fått på plass regelverket for CO2-rensing, til tross for at også EU er interessert i å få på plass miljøvennlig industri. Det må de jo for å få oppfylt Kyoto-avtalen og innfri de forpliktelsene de har.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-08:
Overhodet ikke! Jeg føler meg meget komfortabel med å være med i et parti som er med i denne regjeringa. Det er klart vi må samarbeide om mange vesentlige ting, ikke bare i Europa, men også utover Europa, ikke bare med EU-land, men også med land som ikke er medlem av EU, og samarbeide om de viktige tingene som representanten Vallersnes tok opp. Så kritiserte jeg EUs ganske aggressive tilnærming for å få på plass disse EPA-avtalene. Jeg er ikke alene om det. Også Namibias fiskeriminister tok ganske klart avstand fra dem da vi var på besøk i Namibia. Norge kan føre en mye mer solidarisk politikk på dette området, og få utviklingspolitikken og handelspolitikken til å henge i hop. Det har jeg tiltro til at denne regjeringa kommer til å gjøre.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-08:
Vi har gått inn i en regjering som utelukker medlemskap i denne perioden, men som også bygger på EØS-avtalen. Det fritar oss ikke for ansvaret for å være offensive, noe som også jeg oppfatter at både utenriksministeren og olje- og energiministeren er. De gjør alt de kan for å få på plass nødvendige tiltak for at vi skal kunne ivareta våre klimaforpliktelser og være enda mer offensive i framtida. Det betyr å være offensiv i å få på plass CO2-rensinga. Jeg er ganske sikker på at det klarer denne regjeringa.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-11-08:
Det er hyggeleg at eit tidlegare sentrumsparti, som no er i regjering, ber om råd om korleis dei skal behandla EU- og EØS-saker i regjering. Me gjev gjerne råd der, men fyrst og fremst er me no opptekne av å få på plass eit breitt klimaforlik nasjonalt. Som kjent går i dag tre opposisjonsparti i samtalar med regjeringspartia om å få til eit breitt klimaforlik. Når det gjeld spørsmålet om å få til ei nødvendig avtale på Mongstad og Kårstø – det var vel det representanten sikta til – så må eg få lov til å returnera spørsmålet. Dette er jo nett ei av dei store utfordringane som Regjeringa har. Dei etterlyser eigentleg eit svar på kva haldninga er. Er dette eit problem, eller er det ikkje eit problem? Så me må avventa ei avklaring frå Regjeringa på dette spørsmålet.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-11-08:
Eg vil litt tilbake til tenestedirektivet. Eg tvilar ikkje på at Regjeringa jobbar grundig med saka, og utanriksministeren stadfesta òg at Regjeringa vil koma tilbake til Stortinget med ei brei orientering, med ein konklusjon. Me har trass alt tre år på oss, seier han. Kan utanriksministeren likevel lyfta litt på sløret og koma med ei antydning om kva tid dette vil skje – i haust, neste år eller seinare?
Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2007-11-08:
Det er alltid vanskelig å spå om framtiden, og her blir det tenkte tilfeller. Vi vet ikke hva som blir resultatet av de sonderingene som Regjeringen gjør overfor EU. Vi vil gå rimelig langt i retning av å få til en løsning, og jeg tror at den løsningen vil ligge innenfor det samme interesseområdet som EU vil ha, selv om de ikke har kommet så langt i sitt arbeid med å få ferdig det regelverket som vi alle venter på.
Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2007-11-08:
Senterpartiet står bak det som jo er utformet i Soria Moria-erklæringen. Vi er skeptiske til deler av Schengen-traktaten, men vi er innenfor en samarbeidskonstellasjon som gjør at vi vel kan sies å være handlingsorientert i så måte. Men jeg konstaterer at Norge på en rekke felt samarbeider på en god måte med landene omkring oss.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2007-11-08:
Da Senterpartiet gikk inn i Regjeringen og undertegnet Soria Moria-avtalen, lå det allerede der et kompromiss sett fra Senterpartiets side i forhold til tilslutning til EØS, og det er en del av politikkens hverdag. Så lenge EØS-avtalen og forholdet til EU er relativt uproblematisk, er det sikkert ikke de store problemene for Senterpartiet heller. Nå har Senterpartiet i denne debatten valgt å utfordre Kristelig Folkeparti på deres holdning til EØS-avtalen, hvis det blir en konflikt i forhold til Mongstad. Hvordan ser Senterpartiet på dette, og hvor langt er Senterpartiet villig til å gå for at vi skal få en løsning på Mongstad så fremt vi ikke får den optimale løsning slik olje- og energiministeren ønsker det?
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2007-11-08:
Som min kollega i Kristelig Folkeparti er også Venstre opptatt av å få til et bredt klimaforlik nå, og det må være en hovedsak. Når det gjelder CO2-fangst på Mongstad, antydet jo jeg i mitt innlegg at det er mulig at Regjeringen ikke har gjort godt nok forarbeid på dette, verken i forhold til konkurranseregler eller andre regler. Det ser nok Regjeringen i dag. Dermed har de fått litt problemer, og de kan ikke bare skyve dem over på EU.