Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2009-03-23:
Spørsmålet om hĳab i politiet har utløst en rekke politiske krumspring. Hĳab var en ikke-sak inntil Justisdepartementet ved en inkurie offentliggjorde at Regjeringen ville tillate hĳab. Da ble hĳaben en sak, for så et par uker senere å bli omgjort til en ny ikke-sak, fra det tidspunkt justisministeren trakk forslaget. I mellomtiden hadde Stortinget vært vitne til åpent seminar i Regjeringen, der statsrådene i tur og orden stod fram og bekjente sitt personlige syn. Noen var for, noen var mot. Maken til kaos skal man kanskje lete lenge etter i norsk politikk! Selv var jeg i en debatt med lederen av justiskomiteen, som da helhjertet forsvarte Justisdepartementets ja til hĳab. I dag går representanten Bjørnflaten stille i dørene. Det kanskje mest skremmende i denne saken var fraværet av prinsipiell tilnærming på bekostning av rent praktiske argumenter. Hensynet til at politiet som håndhever av lov og orden skal framstå som upartisk og med autoritet, var skjøvet helt i bakgrunnen. I integreringens navn ble det vist til England og Sverige. Det ingen nevnte, var at muslimske Pakistan aldri har kommet på tanken å endre sine politiuniformer til å inkludere bruk av hĳab for kvinner. Vi har vært vitne til en høyst forvirrende saksbehandling i og utenfor regjeringskontorene. Selv om det ofte vises til anbefalingen fra Politidirektoratet, sitter jeg allikevel igjen med et bestemt inntrykk av at her hadde de rød-grønne medlemmene av justiskomiteen og statsråden diskutert saken i lengre tid og egentlig blitt enige: Hĳab skulle tillates brukt til den norske politiuniformen. Saken utviklet seg som kjent til en ren farse, og to dager etter at statsministeren her i Stortingets spontanspørretime lovet prosess om saken – her skulle alle bli hørt – kom justisministeren hjem fra vinterferie og begravde saken på mange favners dyp. Og der ligger saken godt, etter Høyres mening. Høyre tar absolutt på alvor behovet for å rekruttere søkere med en annen kulturell bakgrunn enn norsk til politiet. Norsk politi har i dag ansatte med muslimsk tro, uten at det er reist krav om bruk av religiøse hodeplagg i jobben. I hĳabsaken kunne vi også konstatere at de politiansatte tiltaket var myntet på, var klart splittet når det gjaldt konklusjonen. I muslimske miljøer utenom politiet og blant muslimske jenter var også meningene svært delte. Det var altså ikke slik at det var et folkekrav at man skulle bruke hĳab i tilknytning til den norske politiuniformen. Høyre har også merket seg at søkningen av unge med innvandrerbakgrunn til Politihøgskolen går den riktige veien, og at dette har skjedd uten å lokke med bruk av religiøse og politiske symboler til uniformen i tjenesten etterpå. Dette er positivt og bygger opp under Høyres holdning, at publikum skal møte et uniformert politi, fri for symbolbruk som i verste fall kunne tenkes å virke konfliktskapende i politiets daglige arbeid og i problematiske situasjoner. Avslutningsvis imøteser Høyre at justisministeren vil komme tilbake til Stortinget med sak om bruk av politiske og religiøse symboler ved våre domstoler. Det er Høyres syn at samfunnet bør legge samme holdning til grunn for bruk av symboler i domstolene som i politiet.