Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-03-15:
Situasjonen på kraftmarkedet vårt er alvorlig. Vi kan etter de opplysningene vi nå sitter inne med, regne med at prisene i framtiden vil eksplodere. Energinasjonen Norge vil få skyhøye energipriser dersom ikke noe gjøres i forhold til tilgang på elektrisk kraft. Regjeringens holdning har vært passiv i denne sammenheng. Olje- og energiministeren vil etter det han har sagt til nå, satse på energisparing og fornybare energikilder som om ti år vil dekke underskuddet vi har i dag. I første omgang vil en slik politikk ramme vanlige forbrukere som vil måtte betale høye strømregninger. I neste omgang vil det ramme industrien som ikke vil få konkurransedyktige priser. Dermed vil industrien flagge ut til andre land med bedre betingelser, noe som vil gi større forurensninger globalt. I Norge i dag er det f.eks. slett ikke et globalt miljøbidrag å kjøre elektrisk bil. Kraften som brukes til dette, er nemlig kullkraft, noe som forurenser mer enn diesel og bensin. Vi må slutte å lure hverandre ved å forenkle miljøpolitikken og energipolitikken. Arbeiderpartiet har en energipolitikk som innebærer at Norge skal ha verdens mest miljøvennlige energiforsyning. Denne målsettingen innebærer at vi må bli selvforsynt med kraft. Vi kan ikke godta at danskene øker sine CO2-utslipp som følge av vår passive holdning. I framtiden er vi nødt til å finne andre energikilder enn dem vi bruker i dag, som er fossile kilder. Men inntil da må vi benytte oss av det som er minst forurensende, og de energikildene har Norge rikelig av. Gapet mellom bruk og egenproduksjon av elektrisk kraft har nå blitt betydelig i år med normale mengder nedbør. Olje- og energiministeren skriver i brev til energi- og miljøkomiteen at det i et normalår er et underskudd på 6–7 TWh. Dette underskuddet vil øke i årene framover dersom det ikke bygges ut nye energikilder utover det Regjeringen legger opp til. Samtidig dekkes underskuddet i dag med sterkt forurensende kullkraft fra andre land. Energisupermakten Norge har faktisk kommet i en situasjon som innebærer at vi er avhengige av andre land for å sørge for elektrisitet til oss selv. Kraften flyter fritt mellom de nordiske land, og prisen bestemmes av tilbud og etterspørsel. Å være selvforsynt med elektrisitet vil selvfølgelig innebære at prisene kan holdes nede på sikt. Samtidig vil det være mer miljøvennlig å bruke norske ressurser enn alternativ kullkraft og kjernekraft. Arbeiderpartiet vil satse på energisparing, oppgradering av eksisterende kraftanlegg og ledningsnett og utvikling av fornybare energikilder, som f.eks. bio- og vindkraft. Vi vil også ta i bruk naturgassen i energiproduksjonen vår. I dag eksporterer Norge det aller meste av naturgassen. Denne eksporten representerer et volum som tilsvarer over 100 gasskraftverk. På kontinentet blir gassen først og fremst benyttet til kraftproduksjon. Det er denne typen kraftproduksjon nåværende olje- og energiminister har kalt «sterkt forurensende». Den samme statsråden sier at vi importerer kullkraft for å dekke vårt kraftunderskudd. Og han sier nei takk til å bygge gasskraftverk. Hvordan henger dette sammen? Eller henger det sammen i det hele tatt? Det virker som om statsråd og regjering ikke har tatt sitt ansvar alvorlig i forhold til den energisituasjonen som Norge er i. Selvfølgelig må vi stimulere til energisparing i husholdningene, i tjenesteytende næringer og i industri. Det må være et mål å begrense veksten i det totale energiforbruket. Det må satses på informasjon, rådgivning og priser på energisparende tiltak som gjør det interessant for forbrukerne å spare strøm. Gode resultater fordrer en samordnet virkemiddelbruk. Vi må også legge forholdene til rette for og oppmuntre til bruk av andre energikilder. Der slike alternativer ikke finnes, må folk få varme i husene sine til en akseptabel pris likevel, og det må de ut fra at vi lever i en energinasjon. Arbeiderpartiet vil derfor stimulere til økt bruk av annen fornybar energi, som bioenergi, varmepumper, industriell spillvarme og solvarme. Det har av flere vært hevdet at Norge er en energisløsende nasjon. Det kan godt være at vi er det. Men i så tilfelle er vi ikke dårligere enn våre naboer. Forskjellen på Norge og våre naboland er at vi bruker mye elektrisitet, mens de andre bruker andre energikilder. Av og til virker det som om vi lever som lottomillionærer her i landet. Vi har penger på bok, og derfor konsentrerer vi oss ikke om den økonomiske verdiskapningen i samfunnet. Vi tenker kortsiktig og galt. Politikere er valgt for også å tenke langsiktig. Vi må greie å forene oss i et energipolitisk forlik dersom vi som energipolitikere skal kunne framstå som framtidspolitikere. Da vi behandlet Snøhvit-utbyggingen, gikk Regjeringen imot å elektrifisere LNG-anlegget. Argumentasjonen var at vi allerede hadde et underskudd, og at marginalproduksjonen var kullbasert. Da argumenterte statsråden for gasskraftverk. Jeg ser ikke sammenhengen i argumentasjonen, når vi ikke kan dekke opp energiunderskuddet vårt på samme måte. Det må være en litt flau smak i munnen hos statsråden når han ikke innrømmer at han i dag er med på å forurense verdens miljø mer enn han trenger. Det nytter ikke å si at vi har tid til å vente på CO2-frie gasskraftverk. Det er en passiv holdning som skader miljøet/kraftbalansen, og som vil medføre stabile, høye kraftpriser her i landet. Så litt om nettsituasjonen. Stortinget har nettopp behandlet organiseringen av Statnett. I forbindelse med den innstillingen vedtok Stortinget at man måtte gjøre noe med flaskehalsene i nettet. Disse flaskehalsene er med på å øke prisene når vi har kalde dager og forbruket er høyt. Jeg vil utfordre statsråden på dette området. For å avhjelpe nettet kan man i dag montere gassturbiner, som starter når nettet er på toppbelastning. Dette vil være en langt rimeligere ordning enn å bygge ut nettet i en dimensjon som skal ta overføringstoppene. Det vil også selvfølgelig medføre en lavere pris til forbrukerne og sluttbrukerne. Er statsråden villig til å gå inn på en slik politikk, eller vil han heller ha kraftpriser på godt over 1 kr pr. kWh og soneutkoblinger i et tørrår? Jeg bare spør. Det må bli Regjeringens ansvar til siste slutt, og det ansvaret ligger i den sammenhengen hos olje- og energiministeren.