Trond Helleland (Høyre), 2000-10-20:
Den foreliggende forbrukermeldingen er stort sett beskrivende og i liten grad handlingsrettet. Høyre mener at den type forbrukerpolitikk som er omtalt i meldingen, bare er en del av forbrukerpolitikken. Forbrukerens beste beskyttelse ligger i en effektiv konkurranse på markedet. Konkurransen kan enten begrenses av de næringsdrivende selv eller av myndighetene, slik som f.eks. i helsesektoren og i undervisningssektoren. Vi ser det derfor som den viktigste forbrukerpolitiske oppgave å sørge for at både private og offentlige monopoler blir avskaffet, slik at forbrukerne har en valgfrihet når de skal skaffe seg varer eller tjenester. En annen viktig form for beskyttelse ligger på det sivilrettslige plan, der den enkelte kan benytte seg av domstolene med sikte på bl.a. heving og erstatning. Dette forutsetter bl.a. at domstolene ikke krever urimelig store rettsgebyrer, slik de gjør i dag. De former for forbrukerpolitikk som behandles i meldingen, anser vi som viktige, men at de først og fremst er aktuelle der hvor konkurransen er svak og rettsapparatet ikke er velegnet. Vi er f.eks. ikke enig når det blir hevdet: «De sanksjoner den enkelte forbruker kan utøve ved å la være å kjøpe et produkt om igjen, er lite nyansert som markedssignal.» Dette er etter vår mening det viktigste av alle markedssignaler. Nettopp det at forbrukerne gjennom bevisste valg gir uttrykk for om en vare er så god at de ønsker å kjøpe den om igjen, skaper markeder i utvikling og skiller ut gode produkter fra dårlige. Etter vår mening må det offentlige ikke blande seg inn i den enkelte forbrukers valg og ønsker. Som politikere er det vår oppgave å lovregulere det som ikke skal være tillatt, ikke forsøke å bestemme hva folk skal handle. Flertallet i komiteen gir på mange måter inntrykk av at forbruk er en uting. Forbruk skal erstattes av livskvalitet, synes å være parolen. Høyre mener at forbruk er grunnleggende for vekst i samfunnet og for sikring av arbeidsplasser for fremtiden. Det offentliges rolle må være kontroll- og tilsynsrollen på vegne av forbrukerne. I tilsynsrollen skal det offentlige sikre at forbrukerne og samfunnet vernes mot skadelige produkter og feil informasjon via reklame. Myndighetene må sørge for at nødvendig informasjon om forbrukernes rettigheter og plikter og om skadelige produkter tilflyter forbrukerne. Vi må også sørge for at det finnes et hensiktsmessig apparat for tvisteløsning som er lett tilgjengelig for den enkelte forbruker. En av de viktigste oppgavene våre må være å sørge for at det til enhver tid er tilstrekkelig med konkurranse på forbrukermarkedet, og at spillereglene blir fulgt. Konkurransereglene er helt avgjørende for å skape velfungerende markeder. Høyre registrerer at forbrukerarbeidet også blir godt ivaretatt informasjonsmessig av mange private aktører. Mange tidsskrifter, aviser og fjernsynsprogrammer tar opp aktuelt forbrukerstoff på en meget god måte. Dette ivaretar mye av det informasjonsbehovet forbrukerne har. Dette er godt stoff som selger bra. Muligheten for å få en sak opp i f.eks. «TV 2 hjelper deg» eller et oppslag i VG er et viktig ris bak speilet som i stor grad også bidrar til bedre opptreden fra aktører som opererer i grenselandet eller over streken for det som er akseptabel og lovlig oppførsel. Denne typen uoffisielle kanaler er etter vår mening meget viktig i forbrukerarbeidet og blir stadig viktigere. Miljøvennlighet er et stort konkurransefortrinn. Bedrifter som tilbyr produkter som enten er påviselig miljøvennlige, eller som oppfattes som dette av forbrukerne, vil være markedsvinnere i det nye årtusen. De som er unge i dag, er betydelig mer opptatt av dette enn tidligere generasjoner. Det å få et stempel som miljøfarlig vil være svært truende for en bedrifts eksistens, og fremtidens ledere vil derfor ikke ta risikoen på å få et slikt stempel. Vi tror at utviklingen på dette området vil gå sin gang uten at offentlige myndigheter iverksetter aktive tiltak for å redusere folks forbruk. Høyre vil understreke at det offentlige har et hovedansvar for at velferdstjenester er tilgjengelige for innbyggerne, og at tjenestene er av høy kvalitet. Offentlig ansvar for å finansiere og tilby tjenester trenger ikke nødvendigvis bety at det offentlige selv må stå for produksjon av disse. Det offentlige bør i større grad fokusere på rollen som bestiller av ulike tjenester, og i større grad konkurranseutsette selve produksjonen av tjenestene. Det vil legge til rette for bedre og billigere tjenester. Jeg registrerer at Senterpartiet og SV med vekslende støtte fra Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti har lagt seg på en slags antiforbruks- og antiglobaliseringslinje i merknadene til meldingen. Høyre er tilhenger av en bærekraftig utvikling. Vi mener at en bærekraftig utvikling er nødvendig for å gi rom for en varig og stabil økonomisk vekst. Høyre mener at økonomisk vekst er en forutsetning for å sikre bedre levestandard og livskvalitet i alle deler av verden. Det er etter vår mening ingen motsetning mellom bedre levestandard og økt livskvalitet. Det å slå fast at økt forbruk må erstattes av bedret livskvalitet, er å skape motsetninger som ikke er reelle. Vi må stadig arbeide for et mer miljøvennlig forbruk. Det betyr ikke at en går ned i levestandard, men at en handler mer miljøriktig. Når det gjelder forslaget til organisering av forbrukerapparatet, er vi glad for at et bredt flertall avviser direktoratsmodellen. Vi viser til at departementet med utgangspunkt i Rimberg-utvalgets innstilling tar opp spørsmålet om framtidig organisering av det offentlige forbrukerapparatet. Rimberg-utvalget drøftet to hovedmodeller for organisering av dette apparatet, uavhengighetsmodellen og direktoratsmodellen. Det var ingen konklusjon i stortingsmeldingen, og en ber nærmest Stortinget om tilslutning til videre utredning av direktoratsmodellen. Det varsles at Regjeringen vil komme tilbake med dette til Stortinget som egen sak. Nå synes det på mange måter som om komiteen uttrykker seg så klart i å avvise direktoratsmodellen at den bør legges vekk, og at en bør gå videre med det utgangspunkt som nå ligger i merknadene. Vi viser også til at de fleste høringsinstansene gikk imot forslaget om en direktoratsmodell, fordi de mente en slik modell ville svekke Forbrukerrådets selvstendighet i forhold til departementet. Vi støtter altså ikke en videre utredning av direktoratsmodellen og regner med at den ballen nå blir lagt død. Høyre ber Regjeringen arbeide videre ut fra Rimberg-utvalgets uavhengighetsmodell med vekt på følgende: en friere stilling for Forbrukerrådet og Forbrukerombudet bedre ivaretakelse av forbrukernes rettigheter, også i forhold til offentlige tjenesteleverandører modernisering av Forbrukerrådets styringsstruktur bedre kommunikasjon med publikum gjennom bevisst satsing på mediestrategi og ved at forbrukerrelevant informasjon gjøres lett tilgjengelig på f.eks. Internett bedre rammebetingelser for forretningsvirksomheten i Forbrukerrådet, bl.a. gjennom fristilling av Forbruker-rapporten saksbehandlingstiden i Forbrukertvistutvalget må reduseres Når det gjelder kapittelet om markedsføring, har vi allerede signalisert kraftig motstand mot flertallets forslag om å opprette et forbrukerfond finansiert av en reklameavgift. Jeg beklager å måtte si det: Dette er et naivt forslag. Hvem tror man må betale for dette? Dersom en slik avgift på reklame blir innført, er det selvsagt forbrukerne som får regningen. Reklamen har kommet for å bli. Vår oppgave er ikke å fordømme den på generelt grunnlag, men å sørge for at de til enhver tid gjeldende lover og regler på området blir respektert. Ellers vil jeg si at som forbrukere er de fleste også opptatt av tilgjengelighet. Det er beklagelig å konstatere at flertallet i denne sal tidligere i perioden gjorde denne tilgjengeligheten dårligere gjennom å stramme inn åpningstidsloven og vedta Brustad-bua. Nå skal vi antakelig ikke dra i gang en ny debatt om denne lovgivningen i dette Stortinget, men jeg håper og tror at et nytt storting vil ta fatt i dette og sørge for bedre tilgjengelighet både i offentlig sektor, hvor det er ting på gang når det gjelder å legge ting ut på Internett, åpen forvaltning osv., og også når det gjelder folks mulighet til å handle når de selv finner det for godt. Og når butikkene ønsker å ha åpent, bør de få lov å ha åpent. Dette er gammelt stoff, som vi har diskutert før. Men det er allikevel litt viktig å nevne, i en forbrukerpolitisk debatt, at det faktisk er ganske mange forbrukere i dette land som er opptatt av større tilgjengelighet og større mulighet for å utnytte den tiden de har, til å handle – som et lite motstykke til alt dette snakket om forbruk som en uting, om genmodifisert mat osv., ting som er viktige, men som etter min mening ikke hører hjemme i denne debatten, som går på forbrukerpolitikk, i dag.