trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2016-03-15:
Spørsmålet vi har oppe til debatt i dag, skaper et stort engasjement hos mange, og jeg er sikker på at de fleste av oss representanter har fått en rekke henvendelser fra folk som er opptatt av at Norge nå må innføre dobbelt statsborgerskap som et grunnleggende prinsipp. Kristelig Folkeparti har i utgangspunktet det samme standpunktet og den samme vurderingen som et bredt flertall i Stortinget hadde sist saken var oppe til behandling i 2005, altså at vi ikke går inn for det. Det gjelder de begrensningene som dobbelt statsborgerskap gir for muligheten til å yte diplomatisk hjelp, særlig i saker om barnebortføring og tvangsekteskap. Men vi anser det også som prinsipielt uheldig at man kan ha de rettighetene og pliktene som er knyttet til et statsborgerskap, i mer enn én stat. Samtidig vil jeg holde fram at den grundige og saklige argumentasjonen som nå har blitt ført av forkjemperne for dobbelt statsborgerskap, og det engasjementet som er vist fra dem som er berørt av dette regelverket, har gjort inntrykk. Det er ikke vanskelig å se for seg det uheldige i at barn i samme familie kan få ulike rettigheter til statsborgerskap ut ifra hvilket land de er født i. Vi ser også de praktiske og følelsesmessige problemene som kravet om ett statsborgerskap kan gi for den enkelte. I tillegg ser vi at utviklingen i verden, i Europa og ikke minst i Norden når det gjelder dette spørsmålet, taler for at det fortjener en ny vurdering – ikke minst det forholdet at Norge i dag er det eneste landet i Norden som ikke har innført dobbelt statsborgerskap, etter at Danmark gjorde det i fjor. Kristelig Folkeparti har derfor kommet til og er glad for at flertallet går inn for at det foretas en ny og grundig vurdering av spørsmålet, slik at Stortinget kan få en ny anledning til å se på denne saken i nær framtid. Det innebærer at Kristelig Folkeparti vil vurdere saken på nytt når den kommer tilbake.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-03-15:
Representantene bak dette forslaget, Karin Andersen og Torgeir Knag Fylkesnes, peker i sin begrunnelse for forslaget på at det er behov for å bruke både tiden og pengene mer effektivt når flyktninger skal integreres. Det er en vurdering vi fra Senterpartiet gjerne stiller oss bak. Forslagsstillerne viser til kommuner som har gått foran i utviklingen av nye modeller, og det viser seg at de fungerer. Røros og Gloppen har erfaringer som flere vil kunne ha nytte av. Alle kommuner som ønsker det, bør kunne sette i gang lignende ordninger. Der får innvandrerne utdanning før de er ferdige med språkopplæringen. Det er et spesialopplegg som er lagt opp slik at det er enkelt å kombinere, og samtidig får næringslivet i disse kommunene utdannet kompetanse som er sårt tiltrengt. I integreringsavtalen, som flertallet her i Stortinget har stilt seg bak, og som vil danne utgangspunkt for integreringsmeldingen som er varslet i mai, er det en rekke tiltak under «Aktivitet og arbeid» som er beslektet med forslagene i dette representantforslaget. Fra Senterpartiets side er vi utålmodige. Vi mener den varslede integreringsmeldingen må komme så fort som mulig, slik at vi får god tid til å behandle den i vårsesjonen, og slik at de økonomiske virkemidlene som nødvendigvis må følge tiltakene, kan behandles i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Senterpartiet la i sitt alternative budsjett for 2016 inn det vi kalte en «integreringsmilliard», for å møte utfordringene med å få bosatt flyktninger og for å få satt i gang effektive integreringstiltak ute i kommunene. Bedre og raskere igangsatt språkopplæring er noen av de første tiltakene som må på plass. Senterpartiet la i sitt forslag også inn økte budsjettmidler til Jobbsjansen og til et kvalifiseringsprogram for flyktninger. Det er dessverre ikke slik at arbeidsplassene står og venter på nybosatte flyktninger rundt omkring i kommunene. Det er klart at det kreves initiativ fra flyktningene selv, men de må også gis oppbacking av mottaks- og tiltaksapparatet i kommunene, og arbeidsgiverne som gir praksisplass til innvandrere, må få den nødvendige støtten. Dette er helt påkrevet, hvis vi skal lykkes. Senterpartiet støtter derfor det framsatte forslaget i representantforslaget. Vi mener regjeringen må komme tilbake til Stortinget med tiltak for å sikre at minoritetsspråklige får bedre mulighet til å kombinere språkopplæring og arbeid. Når flertallet ikke støtter forslaget her i dag, forventer jeg at man i den integreringsmeldingen som presenteres for Stortinget, vil komme med forslag til tilsvarende tiltak, og ikke minst må man i revidert nasjonalbudsjett, som skal behandles i Stortinget, sørge for at det settes inn nødvendige midler til oppfølging av disse tiltakene. Vi har ingen tid å miste.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-03-15:
Statsråden viser til Navs etablering av et toårig yrkesrettet opplæringstiltak som er rettet mot arbeidssøkere med svake kvalifikasjoner. Det er sikkert et godt tiltak, men spørsmålet er om det tilrettelegges slik at det i større grad skal være mulig å kombinere språkopplæring med arbeidsrettede tiltak. Det er det som etterlyses i dette representantforslaget. Mener statsråden at de tiltakene som planlegges gjennomført gjennom Nav, i tilstrekkelig grad ivaretar forslaget om at minoritetsspråklige elever får mulighet til å kombinere språkopplæring med arbeidsrettede tiltak?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-03-15:
Jeg er helt enig med statsråden i at statsborgerskap skal henge høyt og anses som et viktig symbol på tilhørighet og lojalitet til det norske samfunn. Vi vet samtidig at dagens ordning med prinsippet om ett statsborgerskap fører til veldig mange praktiske utfordringer for enkeltmennesker – mange utfordringer jeg ikke hadde tenkt på i det hele tatt før vi hadde høringen i komiteen. I merknadene i saken er det bl.a. vist til unger med foreldre fra ulike land, og til personer som på grunn av arbeid «lever livene sine i flere land». Det virker som om det i stor grad er de med norsk familiebakgrunn som får utfordringer med dette. Mitt inntrykk er at begrunnelsen fra regjeringen er at innvandrere i Norge må velge mellom norsk statsborgerskap og opprinnelig statsborgerskap. Deler statsråden komiteens vurdering, at forholdet er mer sammensatt, og at behovet for en gjennomgang først og fremst er begrunnet i situasjonen til folk som har en sterk tilknytning til Norge, men som ikke kan oppfylle de formelle kravene til norsk statsborgerskap?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-03-15:
I brevet til komiteen stiller statsråden seg negativ til å etablere en uavhengig tilsynsordning og begrunner det med at det er feil bruk av ressurser i dagens situasjon. Vi skal senere i vår få anledning til å komme tilbake til dette og andre tiltak for å bedre situasjonen for de enslige mindreårige asylsøkerne. Ett av forslagene som er framsatt i integreringsavtalen, er å sikre barn som kommer for seg selv til Norge, en bedre vergemålsordning. Jeg har inntrykk av at dagens vergemålsordning er preget av at en del verger har ansvar for grundig mange barn, og at kontakten mellom barn og verge blir for svak. Er det etter statsrådens syn et problem i dagens situasjon? Og hva vil statsråden eventuelt gjøre for å sikre at denne ordningen fungerer etter hensikten?
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-03-15:
Det er mange gode eksempler, Røros og Gloppen, som forrige representant pekte på, men også mange andre steder i landet. God tilrettelegging for arbeid i kombinasjon med språkopplæring er nøkkelen til god integrering. Passivisering i mottak over lengre tid er ødeleggende for god integrering. Det er med flyktninger som med oss andre – er vi for lenge borte fra arbeidsmarkedet, blir det vanskeligere å komme tilbake. Derfor må vi intensivere innsatsen for raskere integrering i arbeids- og samfunnslivet. Vi er derfor glad for at et bredt flertall på Stortinget før jul i fjor ble enige om en rekke tiltak på området, og vi forventer at regjeringen følger opp i den varslede integreringsmeldingen som kommer i vår. Venstre støtter intensjonen i forslaget som er lagt fram, men vi er avventende til hva som foreslås i integreringsmeldingen. I integreringsforliket fra desember var det bred enighet om at en må ta et større grep innenfor språkopplæringen og introduksjonsprogrammet, samt sikre bedre tilrettelegging for arbeid gjennom kartlegging av kompetanse, bruk av arbeidspraksis uten lønn, osv. Det er åpenbart at det er behov for ulike løp med hensyn til både språkopplæring og tilrettelegging for arbeid. Det er derfor viktig at vi får oversikt over hva slags kompetanse asylsøkerne som i dag sitter i mottak, har. Mange mener mye, men vi vet ennå svært lite om det. Kanskje sitter det i dag leger og sykepleiere, som enkelte kommuner har et skrikende behov for, på mottak? Det vet vi ikke per i dag. Så er det viktig at vi erkjenner at vi ikke kan ha samme opplæringsløp for alle. Vi må heller ha som utgangspunkt at hver enkelt har ulik kompetanse fra før. Videre er det viktig å få tidlig oversikt over den kompetansen, og at man kan starte prosessen med å få godkjent utdanning fra utlandet og få avklart hva slags tilleggsutdanning som eventuelt er aktuell for å gå inn i det norske arbeidslivet. Selv om antallet asylsøkere i Norge økte kraftig i fjor, er situasjonen fullt ut håndterbar, men det kreves at en gjør de riktige grepene. Får vi ikke til integreringen, kan vi få langvarige utfordringer. Og det er ikke til å komme fra at det er ulikt hvordan kommuner kan håndtere dette, det er ulikt ut fra størrelsen på kommunene, og det er ikke minst ulikt ut fra hvilken type kompetanse som finnes ute i landets kommuner. Jeg skal ikke si at dette er et voldsomt godt argument for å se på større kommuner, men det er definitivt en del av det med hensyn til å se på en bredere kompetanse, for dette vil være en utfordring. Hvis vi ikke lykkes i større grad med en kommunereform, vil dette være en av de utfordringene vi har framover – hvis vi ikke gjør noe med dagens kommunestruktur. Det er derfor viktig at vi kommer i gang, og at flyktninger får komme i gang med integreringsprosessen. Lykkes de, lykkes også vi.
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-03-15:
Barn som flykter alene, er en sårbar gruppe og krever særlig tilrettelegging og oppfølging. Det gjelder barn som er både over og under 15 år. Venstre ønsker derfor et bredt spekter av ulike botilbud. Jeg er glad for at mange stiller opp som fosterforeldre til enslige mindreårige asylsøkere. Vi tror også at aktører som SOS-barnebyer kan gi et godt tilbud til disse ungene, som er erfaringen fra andre europeiske land. For de eldste barna er vi glad for at enkelte allerede har fått et tilbud om innkvartering på folkehøyskoler, der de kan kombinere innkvartering med språkopplæring og skolegang med mulighet for å bygge nettverk med norske elever. Vi er også svært opptatt av å bedre ankomstsituasjonen for enslige mindreårige, og jeg er glad for at forholdene på Tøyen, bl.a., er bedret etter en rekke bekymringsmeldinger i fjor. Det er behov for barnefaglig kompetanse i alle ledd av mottaksapparatet, og dette er særlig viktig i en tid hvor det kommer stadig flere yngre unger. Fysiske forhold er ikke nok for å sikre trygghet for ungene. Oppholdsstatus er også viktig. Vi vet allerede en del om konsekvensene av midlertidighet. Gjeldende regler om midlertidighet for enkelte mindreårige mellom 16 og 18 år har ikke hatt ønsket effekt. Regjeringen har sendt et høringsforslag om endringer i utlendingsloven, og det er foreslått å utvide begrenset oppholdstillatelse til ikke bare å gjelde for barn mellom 16 og18 år, men for alle enslige mindreårige asylsøkere, uansett alder. Dette er bare mer av en medisin som ikke virker, og det er Venstre svært kritisk til. Barn som kom til Norge i fjor, er yngre enn tidligere – helt ned i 9-årsalderen – og konsekvensene for dem er at det er mer dramatisk ved at midlertidigheten vil bli mer langvarig. Mens det tidligere var én av ti som var under 15 år, er det nå én av fem. Forslaget rammer svært mange unge barn og vil innebære mange år med usikkerhet. Midlertidig tillatelse vil skape utrygghet og usikkerhet som går ut over barnets psykiske helse. Her er det anført at flere midlertidige tillatelser vil gjøre det vanskeligere å lykkes med god integrering og skolegang. Det er også grunn til å tro at vi vil få en øking i antall forsvinninger, og at frykten for å bli sendt ut etter fylte 18 år bidrar til at enslige mindreårige asylsøkere forsvinner før de når myndighetsalder. Vi vet fra før at mange av dem vil være sårbare for å bli offer for kriminelle nettverk og menneskehandel. Hensikten med forslaget er å redusere antall enslige mindreårige, men det rammer først og fremst dem som allerede er her, og som vil få vanskeligheter med å integrere seg i samfunnet.
André N. Skjelstad (Venstre), 2016-03-15:
I mitt forrige innlegg hadde jeg en forglemmelse – jeg forklarte ikke hvordan vi i Venstre kommer til å stemme ved votering. Vi kommer ikke til å stemme for forslagene nr. 1 og 2, fra SV, men kommer derimot til å stemme for forslagene nr. 3 og 4.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-15:
Statsråden viser til Meld. St. 16 for 2015–2016 og de ulike forslagene som kommer der. Det er veldig bra, og vi har sagt at vi er veldig enig i det. Poenget er at det haster litt, og en stortingsmelding er ikke noen lovendring. Det trengs faktisk regelendringer for å få dette til. Hvor raskt kan regjeringen komme med dette? Tida går, og man jobber – for å si det sånn – langsomt, og mye langsommere med integreringstiltakene enn med innstramningsforslagene, og det er jo integreringsforslagene som kommer til å gjøre at flere av dem som faktisk får bli i Norge, kommer til å kunne klare seg. Det andre spørsmålet jeg har, handler om introduksjonsordningen. Det er viktig, som statsråden sier, å individtilpasse den, og da blir det også viktig at introduksjonsordningen har åpninger for å forlenge den utover to år, for ved hjelp av litt lengre opplæring, sånn som de fleste av oss har trengt for å få ordentlig opplæring, slik at en kan få jobb, kan man lykkes med flere.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-15:
Det blir mye synsing rundt dette forslaget. Når vi har en NOU som ligger til grunn, og har utredet i hvert fall de formelle sidene av det, så burde denne saken være klar. Statsråden nevnte i sin innledning at det kunne være problemer med internasjonal kriminalitet når man kunne operere med to pass. Det jobbes nå internasjonalt med å få på plass systemer med biometri, som vil gjøre at dette ville gi utslag i databaser, selvfølgelig, hvis man bruker en slik type legitimasjon i forbindelse med kriminalitet. Er ikke statsråden enig i at et system med biometriske pass ville løse dette problemet, slik at identifikasjonen av denne personen ikke ville bli noe større problem – enten man har dobbelt statsborgerskap, eller har ett?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-15:
Oppfølgingsspørsmålet til det er: Når ser regjeringen for seg at den kan komme med denne utredningen? For nå er det slik at land rundt oss har denne ordningen, så vi er i ferd med å bli – for å si det slik – litt spesielle i Norden og i Europa når det gjelder å ha dette systemet. Det burde jo ikke behøve å ta svært lang tid når man har en NOU som man kan legge til grunn, der alle argumentene for og imot er prøvd. Hvor lang tid mener statsråden regjeringen trenger for å komme tilbake til Stortinget med denne saken?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-15:
I svaret sitt til representanten Lauvås og i innlegget sitt nå avslørte statsråden at man ikke har gjort seg bruk av de økte midlene til økt barnefaglig kompetanse på mottakene ennå og tydeligvis heller ikke har gjort noen ting for å oppfylle det vedtaket som et enstemmig storting gjorde før jul, om at man skulle hindre menneskehandel og sørge for at disse barna faktisk blir ettersøkt. Problemet her er jo ikke at man ikke har noen rutiner på papiret. Problemet er at politiet sier at man prioriterer det ikke, og de blir ikke ettersøkt. Man bare registrerer at barna forsvinner, og så er man ferdig med det. Jeg skal gi statsråden en mulighet til til å forklare hva regjeringen helt konkret har tenkt å gjøre, og også til å gi en begrunnelse for hvorfor man ikke har valgt å bruke de pengene som Stortinget tross alt har bevilget til økt barnefaglig kompetanse i asylkjeden for å passe på disse barna, som er alene, og som man nå har hatt flere måneder på seg til å bruke på en fornuftig måte.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-15:
Det er ikke slik at min bekymring knytter seg til om pengene blir brukt. Min bekymring knytter seg til at det er barn som forsvinner, som vi ikke vet hva skjer med, og at Kripos forteller oss at kjente overgripere sirkler rundt mottakene, og at det er veldig få voksne der til å passe på barna. Disse barna blir utsatt for overgrep når de er under vårt ansvar, og det burde statsråden også være mer bekymret for enn om pengene skal bli brukt opp. Så sier statsråden at det er UDI som skal bestemme hvordan disse pengene skal brukes, for de vet best. Da er spørsmålet også om statsråden kommer til å lytte til UDI eller IMDi eller Bufdir eller UNHCR eller Europarådet når de sterkt fraråder å innføre en midlertidig ordning for alle enslige mindreårige asylsøkere under 18 år, slik regjeringen har foreslått. For de påpeker, bl.a. IMDi, at dette etter deres mening ikke holder i forhold til FNs barnekonvensjon. Er statsråden uenig i det?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2016-03-15:
Det er jeg glad for, for da vil det være flertall for å be regjeringen vurdere et uavhengig tilsyn for mottakene for enslige mindreårige asylsøkere. Det er SV glad for. Vi har også fremmet et slikt forslag når det gjelder alle mottakene, og det er helt nødvendig. Jeg hører at regjeringen nå jobber med flere uavhengige tilsyn for helsesektoren, bl.a., der man har etablert mange tilsyn og organer fra før, mens her – i et marked som er, for å si det sånn, selgers marked, og der det er mye penger – mener man tydeligvis ikke det er nødvendig. Det er litt oppsiktsvekkende. Det å ha et team mot menneskehandel er helt nødvendig, for det er ikke slik som forrige taler sa, at regjeringen har vært på dette. Tvert imot er det i Stortinget vedtatt forslag fra SV, som regjeringen tydeligvis ikke har fulgt opp, og vi venter også på en ny handlingsplan mot menneskehandel, som statsråden om igjen og om igjen har lovt skal komme, men som det ikke ser ut til å bli noe fart på, uansett. Og uansett vil det bare være et papir. Den må fylles med innhold, slik at man faktisk gjør noe annet enn det man har gjort til nå. Fafo la fram en forskningsrapport i fjor som viser at mange av de barna som forsvinner, faktisk er utsatt for menneskehandel – og det er ganske grotesk. Så kunne det vært fristende å si, når en representant fra Sørlandet er her oppe og snakker om hvor forferdelig det er at man sender barn av gårde ut i verden, at man ikke tar inn over seg at det faktisk er krig. Det er altså nabolandene som har millionene av flyktninger hos seg. Det er bare 30 000, vel så det, som kom til Norge forrige år. Arbeidsinnvandringen de siste årene har vært mye høyere enn det, så størrelsen er tatt helt ut av sin sammenheng. Man skjønner visst heller ikke at det er krig og elendighet disse ungdommene flykter fra. Jeg finner bare grunn til å minne om at komiteen var på reise i Trøndelag for noen uker siden. Da ble vi kjent med et kulturtiltak i Sør-Trøndelag som tok for seg hvordan norske utvandrere til USA hadde bygd opp lokalsamfunnene i Trøndelag. Der var det mange ungdommer, helt ned i 13-årsalderen, som hadde blitt sendt av gårde. Dette er mennesker vi i dag hyller. Jeg tror de hadde det fælt, og jeg synes ikke det er noen grunn for oss til å sitte på vår høye hest og fordømme andre, særlig ikke hvis de sender ungene sine vekk fra krig og elendighet. Det har vi ingen moralsk grunn til å gjøre i rike Norge.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Jeg synes det er veldig viktig å være rundt om og treffe dem som faktisk jobber med integrering i det daglige, og få innspill fra dem, for de ser hvor skoen trykker. Jeg har så langt reist rundt i flere kommuner og fått veldig gode innspill på det. Det som jeg ser, er at det aller viktigste er at en greier å se enkeltindividet og lage en ramme rundt vedkommende og et opplegg som er i tråd med det den enkelte ønsker, og det er de kommunene som virkelig lykkes. Så er det sånn at der regelverket står i veien, må vi gjøre noe med det. Det er ikke noe mål for denne regjeringen å ha et rigid regelverk som skal sette en stopper for å få til en effektiv integrering – tvert imot. Så dette er ting vi vil se på i forbindelse med integreringsmeldingen og for så vidt i det daglige arbeidet, for å se hvordan vi kan forenkle hele systemet. Det tar vi virkelig med oss, og vi kommer til å jobbe for å få til forenklinger.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Det er det vi ønsker å legge til rette for nå, at også Nav-systemet skal bli mer fleksibelt knyttet til at en både kan ha språkopplæring og at en kan kombinere det med arbeidstrening. Det er det samme som jeg mener er veldig viktig i introduksjonsordningen nå. Det er stor frihet for kommunene til å utvikle tilbud innenfor introduksjonsordningen, men jeg er nok enig med dem som sier at i mange kommuner består introduksjonsordningen først og fremst av at du sitter i et klasserom og driver med språkopplæring. Så jeg tror at noe av det viktigste vi må gjøre, er å få til en kombinasjon av dette, både gjennom introduksjonsordningen og gjennom at Nav-systemet legger til rette for at en skal kunne få til det.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Det er sånn med introduksjonsordningen også nå at du kan bruke mer enn to år dersom det er nødvendig, det er en åpning for det i loven. Men vi ser også at det er nødvendig å gå gjennom lovverket for å se på hvordan vi ytterligere kan gjøre det mer fleksibelt for kommunene, og for så vidt vise enda tydeligere fram de mulighetene som ligger der. Når det gjelder prioriteringene her, var det et stort flertall som før jul var enig om at vi måtte prioritere å få til innstramminger fordi det var en ganske prekær situasjon med veldig stor tilstrømning til Norge. Derfor har vi prioritert det, men vi har også prioritert arbeidet med en integreringsmelding. Det er et omfattende arbeid å skrive en stortingsmelding, som vi nå gjør i – det jeg vil kalle – ekspressfart, og som blir et veldig viktig dokument som Stortinget skal få behandle når det kommer i mai. Så vi jobber her langs flere spor fordi vi ønsker å lykkes med å få til en bedre integrering enn det vi har greid så langt.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Det er mange gode ideer vi skal vurdere fram mot framleggelsen av integreringsmeldingen, og der må vi ta stilling til en rekke forslag, og dette er ett innspill i den diskusjonen. Jeg er helt enig i at det er ingen som kommer fra et vakuum, men det er også sånn at mange kommer fra samfunn som er veldig annerledes enn det norske. Det å komme fra f.eks. Afghanistan inn i det norske samfunnet er en lang reise, ikke bare i fysisk forstand, men også når det gjelder måten vårt samfunn er bygd opp på. Jeg er helt enig i at det å bruke erfaringer er viktig, og derfor er jeg glad for at vi nå i løpet av året får på plass en sånn type kompetansekartlegging, der personene selv gjennom sin smarttelefon eller gjennom pc får gått gjennom hva slags erfaring de har fra før. Jeg var i Steinkjer, og der hadde de et eksempel på det. Det var en person – jeg tror han var fra Afghanistan – som hadde vært bilmekaniker der, med ganske annerledes biler, utstyr og alt sånt, men det var en veldig god plattform til å komme inn på et bilverksted og få opplæring og språkopplæring der.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Statsborgerskapet knytter rettslige bånd mellom stater og individ og bekrefter en tilhørighet til landet. Det er et viktig symbol på lojalitet til det norske fellesskapet og de prinsippene som ligger til grunn for dette. Regjeringen er opptatt av at norsk statsborgerskap skal henge høyt. Fra 1. juli i år blir det krav om norskkunnskaper og bestått prøve i samfunnskunnskap for å få norsk statsborgerskap. Vi har også varslet at vi vil vurdere å fremme forslag om å heve botidskravet for å få statsborgerskap. Jeg merker meg at det ikke er flertall for representantforslaget om å legge fram et forslag om å endre prinsippet om ett statsborgerskap i statsborgerloven. Samtidig er det flertall for å pålegge regjeringen å utrede hvordan hovedregelen om ett statsborgerskap slår ut i praksis. Det er under ti år siden vår statsborgerlov trådte i kraft. I NOU 2000:32, som ligger til grunn for loven, var det et viktig spørsmål om prinsippet om ett statsborgerskap skulle videreføres fra den gamle til den nye loven, eller om det skulle endres. Et flertall i statsborgerlovutvalget gikk inn for at det skulle være mulig med dobbelt statsborgerskap i Norge, men likevel konkluderte Bondevik II-regjeringen med at statsborgerloven skulle bygge på et prinsipp om ett statsborgerskap, og dette forslaget ble vedtatt i Stortinget. Også for ti år siden var det mange som følte tilknytning til flere land, og flere land tillot dobbelt statsborgerskap. Som flertallet i komiteen selv påpeker, innførte Sverige dobbelt statsborgerskap i 2001, mens Finland og Island innførte dobbelt statsborgerskap i 2003. Forslagsstillerne peker på at det i mange tilfeller er vanskelig å si fra seg sitt tidligere statsborgerskap ved søknad om det norske. Det er verdt å merke at mange får beholde sitt opprinnelige statsborgerskap ved søknad om norsk statsborgerskap. Det kan gjøres unntak fra hovedregelen om ett statsborgerskap dersom det å si fra seg sitt opprinnelige statsborgerskap anses rettslig eller praktisk umulig, eller av andre grunner framstår som urimelig. Det er også blitt anført at det er vilkårlig og urettferdig at noen får unntak og noen må følge hovedregelen. Denne situasjonen var også forutsatt ved innføring av ny statsborgerlov i 2006, men jeg ser at dette kan føre til opplevelsen av forskjellsbehandling. Et moment i saken er hvilken effekt dobbelt statsborgerskap kan få for sikkerhetssituasjonen i Norge. En slik endring kan legge til rette for grenseoverskridende kriminalitet, bl.a. fordi personer kan operere med ulike pass. Da Stortinget vedtok den nye statsborgerloven for ti år siden, ble det lagt avgjørende vekt på at det ved søknad om norsk statsborgerskap bør være klart hvor den primære lojaliteten ligger. Dette er et prinsipp som også i framtiden bør være viktig. Regjeringen vil naturligvis følge opp et vedtak om å utrede hovedregelen om ett statsborgerskap.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Det er vel ikke først og fremst regjeringen som ser at vi trenger svar på noe, men det er Stortinget som ber oss om å utrede en rekke spørsmål. Jeg må si at den henvendelsen som kommer fra Stortinget om å utrede, er god, fordi den påpeker flere sider ved det å se på statsborgerskap, både det som gjelder arbeidsmuligheter og sikkerhets- og kriminalitetsbildet, som jeg mener faktisk er viktig at vi ser på. Man ber oss også se på om det er andre måter å gjøre det på enn å endre statsborgerloven. Så vi skal følge opp det Stortinget ønsker, og komme tilbake til det. Da er jeg sikker på at vi får en skikkelig diskusjon rundt disse spørsmålene.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Det er helt sikkert mulig å ha lojalitet til flere land, men det dette til syvende og sist vil koke ned til, er hvordan en vektlegger ulike argumenter i denne saken. Jeg er helt enig i at andre får det til, og de er jo fordi de andre landene rundt oss, som det er henvist til, har gjort andre vurderinger av hvilke elementer man ønsker å vektlegge. Som jeg var inne på i mitt innlegg, var både Sverige og et av de andre nordiske landene ute med dette før vi behandlet denne saken i Norge, i perioden 2001–2005. Når det gjelder integrering, har jeg en forventning om at de som kommer til Norge og skal bo her, gjør en skikkelig innsats for å integrere seg, selv om de i første omgang ikke får norsk statsborgerskap. Det tar jo år før en kan bli kvalifisert til å få det, og i den perioden forventer jeg selvfølgelig at de står på som bare det for å integrere seg, og at motivasjonen slik sett er til stede, uansett.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Det er vel en erfaring man har gjort seg gjennom tidene når det gjelder kriminalitet og de som ønsker å begå kriminalitet, at de alltid finner sine veier rundt de systemene som til enhver tid finnes. Men jeg er helt enig med representanten Andersen i at biometriske pass selvfølgelig vil forbedre den situasjonen veldig mye. Det vil gi oss en bedre oversikt. Representanten sier at de formelle sidene her er utredet. Det er slik at det er Stortinget som nå ber oss om å utrede en del sider ved disse forslagene. Det vil regjeringen selvfølgelig gjøre – og komme tilbake til denne saken ved en senere anledning.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Nå er det forholdsvis stort arbeidspress i departementet, både for dem som jobber med innstrammingen, og for dem som jobber med integrering. Og det blir nok personer fra begge disse avdelingene som må jobbe med denne saken. Derfor kan det ta litt tid å komme tilbake, fordi vi nå jobber på spreng både med å legge fram en integreringsmelding og med innstrammingsforslag. Men vi skal lage oss en tidsplan, slik at vi kan melde tilbake nærmere om når vi kan komme tilbake til dette spørsmålet.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Jeg mener det alltid er slik at når en har denne type regler, så vil det gå ut over noen, og det vil være uheldige sider ved denne type praksis. Derfor mener jeg at det er greit å få utredet ulike sider ved det, både det som gjelder etnisk norske som er gift med utenlandske, og som opplever utfordringer knyttet til dette, og det som gjelder dem som velger å komme til Norge, får beskyttelse her og får statsborgerskap senere, og hvilke utfordringer de har med dette. Så jeg mener det er flere sider her som det kan være greit å få utredet og få sett nærmere på.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Utlendingsforskriften § 8-8, om midlertidig tillatelse for enslige mindreårige asylsøkere fram til de er 18 år, ble innført i 2009. Formålet var å hindre at barn ble sendt på en lang og farefull reise alene, og dermed redusere antallet enslige mindreårige asylsøkere. Jeg tror vi alle er enige om at dette er en viktig målsetting. I 2014 kom det 1 204 enslige mindreårige asylsøkere, mens antallet steg kraftig i 2015, til 5 297. Norge var med dette det fjerde øverste mottakslandet i Europa for enslige mindreårige asylsøkere, og ankomstene er derfor uforholdsmessig store sett mot befolkningstall. I tillegg viser tallene at rundt 80 pst. av alle i denne gruppen som kom til Europa, er fra Afghanistan, i en periode da man kunne forvente andre folkegrupper. Dersom det blir kjent at enslige mindreårige uten beskyttelsesbehov kan påregne varig opphold i Norge, kan det medføre at flere barn sendes vekk fra familie og nettverk. Dette er ikke en ønsket utvikling. Tvert imot mener jeg det er nødvendig å innføre ytterligere tiltak som demper incitamentene til å sende barn uten beskyttelsesbehov til Europa. I høringsbrevet fra Justis- og beredskapsdepartementet sendt ut i desember 2015, er det derfor foreslått endringer for denne gruppen. Forslaget innebærer at oppholdsgrunnlaget i større grad enn tidligere skal revurderes ved fylte 18 år. Dette vil nå gjelde for alle som har fått midlertidig og begrenset tillatelse som enslige mindreårige asylsøkere. Departementet arbeider nå med oppfølgingen av høringsrunden og vil fremme forslag til lovendringer etter påske. Det er asylmottakene som har omsorgsansvaret for enslige mindreårige asylsøkere over 15 år i det daglige. UDI stiller bl.a. krav til omsorgsarbeid, bemanning og barnefaglig kompetanse for dem som driver mottakene. Det stilles også krav til individuell kartlegging i mottak for enslige mindreårige, der målet med det er å få et best mulig grunnlag for systematisk oppfølging og omsorgstilbud til den enkelte. Representantforslaget ble framsatt før inngåelse av asylforliket av et bredt flertall på Stortinget den 19. november 2015. I dette, og i integreringsforliket, står det om denne gruppen: «Stortinget ber regjeringen legge spesiell vekt på enslige, mindreårige asylsøkere i asylmottak.» Stortinget bevilget 48,5 mill. kr ekstra til økt bemanning og barnefaglig kompetanse på mottak for enslige mindreårige over 15 år. UDI er nå i ferd med å avklare hvordan disse midlene kan benyttes, slik at formålet oppnås. Dette arbeidet skal prioriteres. Jeg har i UDIs tildelingsbrev for 2016 lagt inn et krav om at det jevnlig skal rapporteres på igangsatte tiltak knyttet til forholdene på mottak for enslige mindreårige asylsøkere og status for disse, herunder tiltak for å få bedre omsorg og sikkerhet for gruppen og redusere risiko for uønskete hendelser der dette anses nødvendig. Jeg merket meg for øvrig at komiteen viser til Stortingets behandling av asyl- og integreringsforliket senere i vårsesjonen, og at forslagene i representantforsalget naturlig vil inngå i denne.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Det er rutiner hos UDI for hvordan man skal følge opp den typen forsvinningssaker. Da blir det varslet til ulike myndighetsinstanser, deriblant politiet. Jeg hadde gleden av å være ute sammen med Oslo-politiet for å se hvordan man jobber ute i felten, både for å ha oversikt over generelle kriminelle nettverk og hvordan man følger bildet ellers, bl.a. knyttet til personer som er forsvunnet. Det kan også være asylsøkere. Det vi vet, er at dette er et felt der det er forholdsvis krevende å vite hvor disse personene reiser. Det er grunn til å tro at en del reiser ut av landet. Det er grunn til å tro at en del har bekjente i Norge, som de bor hos etter at de har forsvunnet fra mottak – og det er frivillig å bo på mottak. En utredning er i gang for å se nærmere på disse spørsmålene, noe som jeg vil studere med interesse, for å se hva mer vi kan gjøre.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Som sagt har jeg undersøkt hvilke rutiner som finnes i dag. Jeg har også undersøkt om de rutinene er gode nok. Det kommer jeg til å ha kontakt med UDI og andre myndigheter for å finne ut av. Politiets utlendingsenhet og politiet er også viktig i dette arbeidet. Men jeg mener også at det er svært viktig at vi kommer oss ut og faktisk ser på virkeligheten der ute. Så når jeg reiser ut sammen med politiet, er det veldig nyttig, for jeg ser hvordan man jobber ute på gaten, og jeg ser hvordan disse tingene fungerer i praksis. De er i hvert fall for meg en veldig viktig premiss for å se hvilke endringer jeg mener må gjøres i en del tilfeller. Dette er et kontinuerlig arbeid, så vi kommer til å følge dette nærmere opp og se om det er mer som må gjøres for å bidra til å få bedre oversikt over dette. Men dette er et krevende felt, og det er derfor vi har satt i gang å utrede hva som skjer.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Når det gjelder en uavhengig tilsynsordning, vil vi komme tilbake til det senere. Men i disse dager mener jeg det er utrolig viktig at man setter seg grundig ned og vurderer hvordan man skal bruke ressursene. Det er knyttet til det faktum at vi måtte omprioritere 9,5 mrd. kr for å ta hånd om den økte asyltilstrømningen i fjor – det er en betydelig sum. I tillegg står landet oppe i en økende arbeidsledighet, som innebærer at vi også må se hen til hvordan vi kan stimulere til å skape flere arbeidsplasser. Det er også viktig for alle dem som kommer til Norge og ønsker å komme seg i jobb, for skal vi få personer inn i jobb, må det faktisk være arbeidsplasser å tilby dem. Jeg synes det er svært viktig å påpeke når man fatter vedtak i denne salen, at man må tenke helhetlig, slik at ressursene brukes på en best mulig måte.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
UDI har fått i oppdrag å bestemme hvordan disse pengene best mulig kan brukes. Det er fordi jeg har langt større tro på at de vet hvor skoen trykker og kan bruke pengene på en fornuftig måte, enn det politikere, som ikke er ute der hver eneste dag og ser behovene, kan gjøre. UDI er nå i ferd med å bestemme seg for hvordan disse pengene skal brukes. Så en skal ikke være redd: De kommer til å bli brukt opp i løpet av året, i hvert fall kommer det til å bli styrket kompetanse der ute. Regjeringen skal legge fram en handlingsplan mot menneskehandel. Det er det justisministeren som har ansvaret for. Denne handlingsplanen vil komme i løpet av våren, og der er det også naturlig at vi ser på temaer som har vært berørt her tidligere knyttet til menneskehandel opp mot asylsøkere og enslige mindreårige asylsøkere.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2016-03-15:
Jeg er også opptatt av at disse barna skal få et godt tilbud. Derfor er jeg veldig glad for at UDI nå ser på hvordan disse mottakene kan styrkes gjennom den bevilgningen som de borgerlige partiene her på Stortinget var enige om for inneværende år. Når det gjelder hensynene for øvrig, er det slik at vårt hensyn er å tenke langsiktig på vegne av landet. Det betyr at de innstramningene vi nå skal gjøre, må være de riktige for landet i en langsiktig periode. For å ta vårt naboland som et eksempel på hvor galt det kan gå: I Sverige kom det i fjor 35 000 enslige mindreårige asylsøkere. Det gjør at i flere av aldersgruppene i Sverige er det større skjevbalanse mellom kjønnene, gutter og jenter, enn det er i Kina, som har drevet med ettbarnspolitikk i forholdsvis mange år. Det er bare ett eksempel på hvor galt det kan gå. Jeg er veldig opptatt av at vi i Norge skal føre en ansvarlig innvandringspolitikk som gjør at det er bærekraft i den, og slik at vi kan lykkes med integreringen også av de barna som skal være i Norge videre.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-03-15:
Takk for en god og ryddig redegjørelse fra saksordføreren. Det er ingen tvil om at dette har vært en sak som har engasjert. Jeg tror e-postadressene til samtlige stortingsrepresentanter har vært tatt i bruk en rekke ganger, og det har vært gjennomført møter med gode representanter for saken, som har ønsket at vi skal åpne for muligheten til dobbelt statsborgerskap. Det var også veldig tydelig fra dem som møtte i høringen til denne saken, at de ønsket en ordning med dobbelt statsborgerskap også i Norge, mente det ville være fornuftig på mange måter, og viste bl.a. til våre naboland, som har innført ordningen. Det har selvfølgelig framkommet noen motforestillinger til forslaget, og derfor har vi – som saksordføreren på en måte sa – diskutert oss fram til, også i Arbeiderpartiet, at det ville være klokt å få en utredning om dette, og også om det kan være andre lovendringer som kan avhjelpe de utfordringene som oppleves ved at vi ikke har dobbelt statsborgerskap. I flertallsforslaget til vedtak I presiseres det også at utredningen må inneholde en vurdering av konsekvensene for en eventuell åpning for dobbelt statsborgerskap, og av hva det vil ha å si for den enkeltes rettigheter og plikter i Norge. Jeg kan forstå at de som har brukt mye tid, mye krefter og engasjert seg sterkt i denne saken, er veldig utålmodige og ønsker raske svar. Nå kommer vi i hvert fall et stykke på veien, og da får oppfordringen være at de fortsetter sitt gode engasjement i saken, og så får vi alle håpe at vi kan få en endelig avklaring på dette i en ikke altfor fjern framtid.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-03-15:
Som det står i saken, og som det ble veldig bra og grundig redegjort for av saksordfører, så ble disse forslagene lagt fram før asylavtalen på Stortinget var et faktum. Arbeiderpartiet merker seg at det i høringen var veldig sterk støtte til forslagene i dette representantforslaget, og det får vi bare ta med oss i den videre behandlingen av asylavtalen som kommer. Så merker jeg meg også at påstanden fra regjeringen om at barn sendes vekk fra sin familie og til Norge for at de skal finansiere familien sin i opprinnelseslandet, også ble imøtegått ganske sterkt i høringen, der man mente at det ikke var noe erfaringsgrunnlag for en slik påstand. Arbeiderpartiet hadde i forslaget til statsbudsjett for 2016 en rekke forslag. Vi foreslo å styrke grunnopplæringen for enslige mindreårige asylsøkere, vi foreslo økning i integreringstilskuddet til kommunene, vi foreslo at egenandelen for barnevernstiltak for enslige mindreårige asylsøkere ikke burde være mer enn 10 pst., samt at det burde være mulighet for å få til barnehageplass for barn i mottak. Og om vi i tillegg tar med at vi foreslo 48 mill. kr mer til barnefaglig kompetanse i mottak høsten 2015, ville dette samlet sett gitt kommunene, mottaksapparatet, en bedre mulighet enn de har i dag til å gi en god oppfølging. At vi følger opp og gir kommunene, mottakene, skikkelige arbeidsmuligheter, vil både på lang og kort sikt være positivt, både for den enkelte asylsøkeren, men selvfølgelig også for samfunnet som helhet. Så til forslaget: Jeg vil bare varsle at Arbeiderpartiet, når vi kommer til avstemningen, vil stemme for forslag nr. 3 og forslag nr. 4.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-03-15:
Jeg registrerer at uansett hvordan vinklingen og spørsmålet er, så durer statsråden i vei om ankomster, grensekontroller og hva det måtte være. Men nå skal hun få sjansen til å svare på hva hun i praksis har gjort når det gjelder to viktige spørsmål som ble knesatt i Stortinget før jul, da Stortinget sa følgende: «Stortinget ber regjeringen sikre at barn som forsvinner fra asylmottak blir ettersøkt og at det settes inn særlige tiltak for å hindre at de blir utsatt for menneskehandel og utnyttet i prostitusjon.» Hvilke faktiske, praktiske grep har statsråd Listhaug gjort for å følge opp Stortingets vedtak fra rett før jul i 2015?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-03-15:
At statsråden har vært med politiet, er vel og bra. At UDI har rutiner, slik statsråden sier, er vel og bra. At det er krevende å vite hvor disse forsvinner, kan vi være enige om. At det er frivillig å bo i mottak – ja, det er det. Spørsmålet er: Hva har statsråden faktisk gjort for å følge opp Stortingets vedtak, som skulle sikre at barn som forsvinner fra mottak, faktisk blir ettersøkt, og hva har statsråden gjort av praktiske grep for å hindre at disse blir utsatt for menneskehandel og utnyttet til prostitusjon?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-03-15:
Venstre er glad for at fleirtalet i komiteen ser at det er behov for ein gjennomgang, og at regjeringa vil følgje opp det. Når tidene endrar seg, bør også Stortinget kunne endre seg. Vi skulle helst sett at bestillinga til regjeringa var endå tydelegare enn den fleirtalet gir i dag, men vi får telje det som ein halv siger. Sjølv om det alltids finst motargument mot ei sak, er motargumenta i denne saka etter Venstre sitt syn svært tynne. Statsborgarlovutvalet svarte på desse innvendingane allereie for femten år sidan, og saka har ikkje akkurat svekt seg sidan den gong – snarare tvert imot. Nettopp fordi vi trass alt har ein god del menneske med dobbelt statsborgarskap i Noreg, som fyller dei smale vilkåra lova gir, så har vi også praktiske løysingar for dei problema som kan oppstå, eksempelvis når ein skal avtene verneplikt. Så mitt spørsmål til statsråden er følgjande: Kva er det ho og regjeringa ser at ein treng svar på no, som ikkje det gamle statsborgarlovutvalet allereie har svart på?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-03-15:
Det er godt å høyre. Det vart sagt av mange representantar i salen no at dette er så komplisert. Det er tydelegvis ikkje meir komplisert enn at dei fleste landa i Europa heilt fint får det til, inkludert alle nabolanda våre. Eit anna argument, som ikkje har vore så mykje framme hittil, men som eg meiner bør løftast, ikkje minst når integreringsministeren er her, er omsynet til god integrering. Vi veit jo at det å måtte seie frå seg sitt gamle statsborgarskap er den vanlegaste innvendinga folk har mot å søkje om norsk statsborgarskap, sjølv om dei gjerne ønskjer å bli norske statsborgarar. Så eg håpar at statsråden ser at det å bli norsk statsborgar utan å måtte seie frå seg sitt gamle statsborgarskap kan styrkje integreringa. Eg vil også leggje til at statsråden og andre gjentekne gonger har teke opp dette med lojalitet. Då er spørsmålet mitt til statsråden, som eg veit er glad i eit land som USA: Er det ikkje mogleg å ha lojalitet både til USA og til Noreg?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-03-15:
Eg er inne i mitt tredje år som stortingsrepresentant og har så langt levert 12 representantforslag i tillegg til ei rekkje større og mindre forslag. Inga sak har eg fått så mange tilbakemeldingar på som nettopp denne saka, dobbelt statsborgarskap. Spørsmålet om dobbelt statsborgarskap handlar om kvardagen til mange, mange tusen menneske, ikkje minst nordmenn som er busette i utlandet – nordmenn som ikkje klarer å forstå logikken i at deira svenske, danske og finske venner kan ta eit amerikansk statsborgarskap utan å miste sitt gamle, medan dei sjølve får inndrege det norske passet om dei ønskjer å bli borgarar i eit anna land, nordmenn som ikkje forstår logikken i at deira eigne barn skal ha ulike rettar og ulike statsborgarskap, avhengig av når og kvar dei er fødde, nordmenn som ikkje forstår at etter ei klar tilråding frå eit offentleg utval og etter at alle våre naboland har endra praksis, skal Noreg framleis vere eitt av svært få land i Europa som tviheld på prinsippet om at ein ikkje skal kunne ha meir enn eitt statsborgarskap. Vi bur i ei verd som blir stadig mindre. Nordmenn reiser ut, utlendingar reiser hit – for å studere, for å jobbe, for å finne kjærleiken og for å søkje lykka. Dette er jo eit uttrykk for at vi bur i ei friare, meir liberal verd enn nokon gong før, og det er det all grunn til å glede seg over. Samtidig medfører jo dette at stadig fleire får ei tydeleg tilknyting til meir enn eitt land – familiemedlemmer i fleire land, bustad i fleire land. For dei framstår det som formalistisk, unødvendig og unødig kompliserande at det ikkje skal vere mogleg å erverve meir enn eitt statsborgarskap dersom ein er norsk. Mange lever rett og slett livet sitt i fleire land. Dei vil i alle fall ikkje skrive frå seg retten til å returnere til heimlandet sitt dersom dei ein gong ønskjer å gjere det. At dagens regelverk framstår urimeleg, vart også illustrert ved den breie, einstemmige støtta forslaget fekk i høyringsrunden. Vi har ein løpande debatt om norsk innvandringspolitikk, der det er ulike syn på kor streng ein skal vere. Det er ei heilt ærleg sak, men den diskusjonen må ein ikkje forveksle med diskusjonen om dobbelt statsborgarskap. Det er eksempelvis fullt mogleg å ha ein generell aksept for doble statsborgarskap, men like fullt ha strenge vilkår for å få eit norsk statsborgarskap. Eg oppfattar i grunnen ikkje at dette eingong er eit spørsmål som bør bli gjenstand for særleg partipolitisk polemikk. I nabolanda våre har dobbelt statsborgarskap dei siste åra vorte vedteken med breie fleirtal på tvers av den politiske midtstreken. Nei, dagens norske ordning er i ferd med å bli eit stadig meir særnorsk fenomen. Det skaper vanskar for mange menneske, så eg håper at stortingsfleirtalet i dag vil stemme for å gje ei tydeleg bestilling til regjeringa, i alle fall stemme for fleirtalsinnstillinga, og at regjeringa kjapt og effektivt kjem tilbake til Stortinget med forslag som kan sørgje for at vi omsider får ei endring.