Kari Anne Bøkestad Andreassen (Senterpartiet), 2021-05-04:
Justis- og beredskapsministeren hevdet nylig i et innlegg i Aftenposten at beredskapen aldri har vært bedre her i landet. Da spørs det nok hvor i landet hun er. Det tragiske skredet i Gjerdrum viste hvor viktig det er med ressurser nær der ulykker eller hendelser skjer. Skredet inntraff i et område der både redningshelikopter, politihelikopter, legehelikopter, sykehus, ambulanser, politipatruljer og brannvesen med ekstraordinære kapasiteter kun var få minutter unna. Hva om en tilsvarende alvorlig hendelse hadde skjedd i Vesterålen eller på Vevelstad. Da skal en politipatrulje fra Sortland eller Brønnøysund rykke ut, og de befinner seg ofte én til to timer unna. Dessuten behøver politiet en egnet båt for å komme seg ut til øyene langs Helgeland, Salten, Ofoten, Lofoten og Vesterålen. En politipatrulje i Nord-Norge dekker gjerne et areal større enn mange fylker i sør. Politi fra Alta skal f.eks. rykke ut til Kautokeino hvis det skjer noe alvorlig. Det er 130 km å kjøre. Det er som om en patrulje fra Oslo skulle rykke ut til Gjøvik, Halden eller Larvik. Politiet har fått nye politihelikopter, og det er veldig bra, men alle står på Taraldrud sør for Oslo, og helikoptrene vil behøve flere mellomlandinger for å fylle drivstoff før de er framme i Nordland, Troms og i alle fall Finnmark. Det er dette som er det store paradokset med sentraliseringspolitikken til regjeringen og Fremskrittspartiet. Beredskap og sentralisering passer ikke sammen. Regjeringen og Fremskrittspartiet har sentralisert politi, ambulanse og Forsvarets kapasiteter bort fra store deler av landet, og når ressursene ikke eksisterer, kan de selvsagt ikke finne hverandre. De legger ned over 120 lensmannskontor, fjerner 350 politiårsverk og sentraliserer bort ansatte fra omtrent halvparten av de gjenværende politistasjonene og lensmannskontorene. Det er ikke å bygge opp ressurser og beredskap i hele landet. Det er det motsatte. Når politiet ikke har nødvendig utstyr som båter, helikopter eller egnet kjøretøy, må det lånes av private, av frivillige eller av andre offentlige etater. I Finnmark er nå alle snøscootere og ATV-er i politiet sentralisert på ett sted. Det fører til at politiet må basere seg på frivillige når noe skjer utenfor allfarvei. Politiets båttjenester er systematisk blitt bygd ned de siste årene. Det er nå to politibåter som dekker hele kysten fra Trøndelag til russergrensen. Til sammenligning, eller kanskje uten sammenligning for øvrig, har Østerrike, et land uten kystlinje, 50 politibåter. Vi ser at politiets utrykninger langs kysten blir forsinket fordi politiet må rekvirere ferje for å komme fram til øyer eller komme seg over fjorder. Er det god beredskap dersom det er en akutt, livstruende hendelse, og selv om den finner sted på en øy der det ikke er veldig mange fastboende? Statsråden antydet at det var mange Senterparti-ordførere som motsatte seg å gå inn i politiråd. Det er mulig, og det gjøres kanskje med god grunn, men jeg kjenner opptil flere som faktisk har gått inn i lokale/regionale politiråd. Undertegnede var en av dem i forrige periode. Men tilbake til begynnelsen. Lærdommen av alvorlige hendelser bør være at det må finnes ressurser nær nok til at de skal kunne finne hverandre. Ved brann, pågående vold, alvorlige ulykker eller lignende hjelper det ikke folk i Nord-Norge at det er veldig mye ressurser på Østlandet. Beredskap må være desentralisert og tilgjengelig i hele landet. Ressursene må eksistere for å finne hverandre nær folk i hele Norge.