Helge Orten (Høyre), 2015-12-12:
Felles for mange av oss er at vi har bakgrunn fra lokalpolitikken, enten fra kommunestyre, bystyre eller fylkesting. Dette er min første periode på Stortinget, men jeg har lang fartstid fra lokalpolitikken og næringslivet, deriblant åtte år som ordfører. Hvorfor nevner jeg dette? Jo, fordi jeg ønsker å fokusere på noen av utfordringene jeg opplevde som ordfører i en liten kommune på Nord-vestlandet i perioden 2003–2011. Det var to år med borgerlig regjering og seks år med rød-grønn regjering. La meg fastslå med en gang: Jeg kjenner meg ikke igjen i den beskrivelsen representanten Helga Pedersen kom med tidligere i dag om kommunens handlingsrom under den rød-grønne regjeringa. Det kan ha sammenheng med at representanten kun fokuserer på inntektssiden til kommunene og ikke tar hensyn til kostnadene. Den luksusen har ikke våre lokalpolitikere. I mine åtte år som ordfører opplevde jeg at oppgavene kommunene var forventet å løse, ble stadig flere. Det mener jeg er bra, siden oppgaver best løses nært innbyggerne. Men det utfordret både fagmiljø og økonomi i kommunene. Hvert år ved budsjettbehandlingen opplevde vi å ha for lite penger til å løse oppgavene, selv om makrotallene viste en reell vekst i inntektene. Vi måtte prioritere. Som liten kommune ble vi veldig sårbare for endringer. Små endringer kunne gjøre store utslag. Kommunens handlefrihet ble innskrenket gjennom økt grad av rettighetsfesting, nye nasjonale føringer og mål og økt antall innsigelser. Makt ble flyttet fra kommune til stat. Slitasjen på lokaldemokratiet ble stadig større, fordi vi følte at vi hadde stadig mindre vi skulle ha sagt, og en tilfeldig byråkrat hos Fylkesmannen eller Riksantikvaren kan i prinsippet overkjøre lokaldemokratiet. Da kan vi gjerne bruke tid på å diskutere realveksten i inntekten, og jeg er glad for at regjeringa og samarbeidspartiene følger opp med et godt kommunebudsjett for 2016. Men av respekt for lokalpolitikerne rundt om i det ganske land kan vi ikke gjøre som representanten Helga Pedersen og bruke storparten av innlegget til å sammenligne inntektene i 2012 og 2014 for så å trekke en konklusjon ut ifra det. Det blir for lettvint. Skal vi diskutere handlingsrommet til kommunene, må vi også ta inn over oss kostnadsveksten, endringer i oppgaveportefølje, nye statlige krav og retningslinjer, byråkrati knyttet til planlegging og innsigelser og andre faktorer som påvirker den reelle handlefriheten til kommunene. Derfor er regjeringas forenklingsreform viktig for å fjerne unødvendige tidstyver og frigjøre ressurser til tjenesteproduksjon. Mye har endret seg de siste 50 årene, og utviklingen går stadig raskere. Vei, bane og kollektiv er bygd ut og gjør at hverdagsregionene har blitt større. Det som tidligere var en lang reise, er nå innenfor det vi kan kalle en naturlig pendleravstand. Men det er fremdeles store utfordringer i samferdselssektoren. Regjeringa og samarbeidspartiene gjennomfører et historisk samferdselsløft der det å bygge sterke bo- og arbeidsmarkedsregioner står sentralt. Det vil bidra til å styrke verdiskapingen og legge til rette for vekst og utvikling i hele landet. Den teknologiske utviklingen skjer i et formidabelt tempo. Norge er et av landene med høyest bredbåndsdekning. Det betyr at vi kan gjøre oss nytte av teknologi raskt. Avstand handler ikke bare om fysisk infrastruktur, men også om den digitale infrastrukturen. Ny teknologi gir nye muligheter for kommunene og vil gi innbyggerne helt nye tjenester og økt kvalitet i tilbudet i årene som kommer. Jeg nevner dette fordi dette også har betydning for kommunenes handlingsrom. Der Arbeiderpartiet reduserer denne diskusjonen til å bli en debatt om størrelsen på rammeoverføringene og skatt, tar regjeringa og samarbeidspartiene grep og gjør tiltak som har betydning for kostnadene i kommunene og kvaliteten på tjenestetilbudet. Vi gjennomfører en helt nødvendig kommunereform som vil bety økt lokaldemokrati, mer makt til kommunene og økt handlefrihet for våre lokalpolitikere. Det vil gjøre en forskjell. Vi er enige om at kommunene skal ha gode og forutsigbare inntekter. Det har regjeringa og samarbeidspartiene levert i tre budsjetter. Men vi må også kunne gjøre de andre grepene som er viktig for kommunenes handlingsrom. Der henger dessverre opposisjonen etter.