Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2007-12-10:
Jeg vil tillate meg først å sette et aldri så lite spørsmålstegn ved om arbeidsformen som er valgt her når det gjelder dette Dokument nr. 8:83-forslaget, hvor det nærmest fremmes et forslag som er håndtert i et landsstyre i et parti og likner mer et valgkampmanifest enn et stortingsdokument, og som nødvendigvis derved får en ganske overfladisk form i framstillingen, er egnet til å fremme forslaget til stortingsbehandling. Som komiteflertallet påpeker i innstillingen, er liknende forslag om hovedpunktene når det gjelder statlig stykkprisfinansiering, når det gjelder å basere eldreomsorg og omsorg på et fritt brukervalg, et nytt marked, når det gjelder å bygge opp et system for å skape stykkprisfinansiering også innenfor eldreomsorgen, behandlet tidligere i år. Som komiteflertallet også påpeker, er det i stor grad slik at de andre forslagene som ligger i dette omfattende dokumentet, punkter som gjelder dekningsgrad ved sykehjem, eldreombud, omsorgslønn, bemanningsnormer, vandelsattest, eldresenter, boligbesøk til de over 75 år, er tatt opp og foreslått i forbindelse med andre saker som komiteen har arbeidet med det siste året, særlig i forbindelse med St.meld. nr. 25 for 2005-2006, om mestring, pleie og omsorg. Vi tillot oss i komiteen å ha en runde på dette, og det framgår av de innledende delene av innstillingen. Vi har tatt til etterretning det som Presidentskapet bestemte, at det tross alt fins enkelte nye punkter i forslaget, som gjorde at det er blitt en behandling av det i komiteen. Det er det samme hovedbildet som er tegnet ved dette forslaget som forrige gang vi behandlet denne hovedmodellen fra Fremskrittspartiet, nemlig at flertallet i komiteen vil bygge en eldreomsorg via kommunene og vil ikke være med og bygge opp et sentralt, statlig eldrebyråkrati, et stykkprisbyråkrati bygd på et nytt marked for omsetning av eldretjenester, der vi vil kunne få en fjernhet fra dem som styrer dette nå lokalt i kommunene, som vi tror vil skade eldreomsorgen. Det er den nærheten, det ansvaret, den opplevelsen av behovene til befolkningen, til folk man har rundt seg, som de lokale folkevalgte i dag bygger på når de utvikler eldreomsorgen. Det tror jeg er den aller beste tilnærmingen man kan ha, at man står til ansvar overfor sine velgere og skal møte dem minst hvert fjerde år for å vise resultater på et område som angår folk så direkte. Istedenfor å ta dette ansvaret for å utvikle pleie- og omsorgstjenestene vil man ved at man hele tiden viser til at man har et helt annet system, et statlig finansiert byråkrati som skal løse dette på sin måte, i praksis fort frasi seg ansvaret for virkelig å jobbe hardt for å utvikle de tjenestene som folk i dag får rundt om i kommunene. Det virker nærmest som om man skal bevise at det offentlige ikke er gode nok. Når vi ser f.eks. på Fremskrittspartiets praksis i Oslo, der det er svært høy terskel for å få sykehjemsplass, og der det fremdeles er altfor sjeldne besøk i hjemmehjelpstjenesten, er det ikke gitt at de private leverer bedre tjenester enn det offentlige. Vi ser f.eks. nå i en bydel i Oslo, hvor det også er innført fritt brukermarked når det gjelder hjemmesykepleie, at man vil ansette to offentlig ansatte for å følge med på hvordan disse få privat ansatte gjør jobben. Så også der trengs det en kvalitetssikring, som vi ser på hele feltet. En viktig ting er avklart i komiteen i denne innstillingen, nemlig at det er et stort flertall når det gjelder synet på vandelsattester. Det er nyttig at det brede flertallet her sier at man er skeptisk til å innføre vandelsattester på flere og flere sektorer, at det er arbeidsgivers ansvar å innhente referanser og kunnskap om dem som søker en jobb, at man ikke har noen garanti mot kriminalitet selv om man innhenter slike vandelsattester, og at det er viktig også ikke å ekskludere dem som en gang har gjort noe galt i livet, fra arbeidsmarkedet på altfor mange områder. Vi er bekymret for kriminalitet i forhold til eldre, men det kan man bekjempe på andre måter enn ved firkantet tilnærming via vandelsattester. Det er altså en bred enighet i komiteen om ikke å gå den veien som hovedmodellen i Fremskrittspartiets «eldreomsorg som skinner», representerer, men det er flere forslag der som det er verdt å jobbe videre med, slik komiteen har gjort i forbindelse med St.meld. nr. 25 for 2005-2006, og også nå i forbindelse med Omsorgsplan 2015. Flertallsinnstillingen fremmes av Arbeiderpartiet, Høyre, SV, Senterpartiet og Venstre og går altså ut på at Dokument nr. 8:83 for 2006-2007 ikke bifalles.