Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-06-12:
Det er rammeverket rundt en særdeles viktig virksomhet for Norge, en særdeles viktig institusjon – Norges Bank – vi behandler i dag. I slike saker er det ekstra viktig at en forsøker å legge på plass et fundament som kan stå seg over tid, gjennom skiftende regjeringer og skiftende flertall i denne salen. Derfor vil jeg, som jeg også var inne på i forbindelse med behandlingen av meldingen tidligere i år, gi regjeringen anerkjennelse for faktisk å ha bidratt til å ha en prosess opp mot de ulike partiene på Stortinget i denne saken – slik at man kan forsøke å finne brede kompromiss, som kan stå seg over tid, om de viktigste spørsmålene. Det er viktig for sentralbanken og styringen av den, men det er ikke minst viktig for Norge som nasjon, og for hvordan vi forvalter de store rikdommene vi har, også gjennom de virkemidlene som ligger i sentralbanken og Statens pensjonsfond – både Statens pensjonsfond Norge og Statens pensjonsfond utland. Det er ikke bare gjennom den loven vi har til behandling i dag, at en legger rammer for pengevesenet og pengestellet i Norge. Det er grunnlovfestet, i Grunnloven § 75 c, at Stortinget skal «føre oppsyn med pengestellet i riket». En av de tingene som jeg og Senterpartiet er veldig glad for at en har sørget for gjennom behandlingen av denne saken, er å slå tydelig fast at vi fortsatt skal ha et representantskap – noe som er en viktig oppfølging av nettopp den grunnlovsparagrafen, ved at vi skal ha et representantskap som også skal ha makt og innflytelse til å følge sin rolle som kontroll- og tilsynsorgan – og at vi skal sørge for at representantskapet skal ha en dialog med Stortinget. Til diskusjonen om Statens pensjonsfond utland og lovfesting av at en kun kan investere i utlandet: Jeg hører representanter fra andre partier vise til at det vil være klokt, bl.a. for å kunne begrense oljepengebruken til dagens regjering. Men det er ikke det en diskuterer i denne saken. I det spørsmålet er jeg helt enig med representanten Hagen, som har sagt at det forslaget som fikk flertall på Fremskrittspartiets landsmøte, om å bruke 100 mrd. kr av oljefondet til å redusere bompengegjeld, har ingenting å gjøre med den paragrafen vi diskuterer her i dag. Det er helt riktig. Og dagens regjering bruker stadig mer oljepenger, setter nye rekorder år for år. Det kan en altså gjøre innenfor det rammeverket vi har i dag. Men det vi diskuterer i dag, er om en skal lovfeste at oljefondet, under enhver omstendighet, ikke skal kunne investeres i Norge – for å bidra til å sikre verdier i Norge, for å bidra til å sikre eierskap i Norge, for å bidra i akutte situasjoner eller mer langsiktige strategiske situasjoner. Jeg er helt enig i at en skal beholde den hovedfordelingen som har vært, med at Statens pensjonsfond utland har investert i utlandet, og at vi har brukt andre virkemidler i Norge, både gjennom folketrygdfondet og det eierskapet som en har gjennom det – men også at vi sørger for andre virkemidler, bl.a. gjennom et grønt investeringsselskap, som Senterpartiet har tatt til orde for, for å legge til rette for strategiske investeringer i viktige nye og fornybare næringer i Norge. Men å fraskrive seg det verktøyet som Statens pensjonsfond utland også er, til – i en gitt situasjon, under ekstraordinære forhold og spesielle omstendigheter – å kunne bruke det til å investere i Norge, er uklokt, og det fratar Stortinget et viktig handlingsrom. Avslutningsvis helt kort til diskusjonen om formålsparagrafen: Jeg er glad for at en i komiteen nå i hvert fall har sørget for at en er enig om en felles formålsparagraf. Jeg er også glad for at komiteen har samlet seg om noen merknader knyttet til forståelsen av formålsparagrafen, for formålsparagrafen er helt grunnleggende for styringen av pengepolitikken i Norge. Derfor har man, bl.a. fra en samlet komité, sagt: «Å opprettholde pengenes verdi vil være et overordnet mål for pengepolitikken. Ved å sikre prisstabilitet og lav inflasjon kan pengepolitikken bidra til høy velferd, høy sysselsetting og økonomisk vekst over tid.» Det er det prinsippet som blir lagt til grunn med den nye formålsparagrafen, et prinsipp som Senterpartiet har tatt til orde for og argumentert for underveis i prosessen. Da vil jeg advare mot omkamp om det prinsippet, som enkelte partier tar til orde for gjennom merknader i denne saken. Det er viktig at vi ikke får nye diskusjoner og nye runder med usikkerhet om hva som ligger til grunn for sentralbankens virksomhet og formål. Jeg vil med det ta opp forslag nr. 3, fra Senterpartiet og SV.