Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2012-02-07:
Antall voldtekter har økt kraftig det siste året – det er det ikke tvil om – ikke bare i Oslo, men også i andre større byer. I løpet av det siste året har det kommet meldinger om at politiet i Oslo, politiet i Trondheim osv. har lagt bort flere hundre saker som omhandler seksuelle overgrep. Det har vært fakkeltog, og det har vært festtaler, men alt dette hindrer jo ikke overfallsvoldtekter. Vi trenger handling, og vi trenger konkrete tiltak. Men noe har iallfall endret seg, for det vi så før jul, har flatet litt ut. Vi ser at politiet i større grad er til stede, og vi ser at de sakene som gjelder overfallsvoldtekter, har fått en høyere prioritet. Da vi var i Rogaland og fikk dyptgående informasjon om hva som fungerte og ikke fungerte i Stavanger, så vi at det var mange ulike tiltak som ble igangsatt. Videre har vi sett at Voldtektsutvalget, under ledelse av Rita Sletner, som framla sin rapport allerede i 2008, pekte på en rekke gode forslag som ville kunne ha bidratt til å få ned antallet overfallsvoldtekter. Dessverre ser vi at ikke mange av disse forslagene har blitt igangsatt, men det har skjedd en positiv endring fra sist – fra vi debatterte interpellasjonen fra Tetzschner, har det skjedd noe, og det er bra. DNA er en viktig beviskilde i voldtektssaker. Tjenestefolk i politiet snakker ofte om viktigheten av å jobbe med etterforskning mens bevisene fortsatt er «ferskvare». Dette gjelder i særdeleshet biologiske spor. Justiskomiteen har flere ganger diskutert problematikken rundt monopolet som RMI har, og de problemene det medfører med lange ventetider og lang saksbehandlingstid. I mangel på varetektsplasser ser vi at potensielle gjerningsmenn slippes fri i påvente av svar på DNA-analyse, og får dermed en sjanse til enten å stikke av eller å begå nye voldtekter. Men når statistikk fra 2011 viser at man kun fant DNA som kunne brukes i ca. fem saker av de 59 som er registrert, gir det også grunn til bekymring. Hvorfor er antallet så lavt? For å være fair, får vi iallfall svar fra politiet om at i Norge er det sånn at vi registrerer forsøk på voldtekt som voldtekt. Det forklarer kanskje også litt den differansen som er mellom Danmark og Norge på dette området når det gjelder tallmateriale. Men vi kan ikke bortforklare det som skjer – det betyr kanskje også at viktigheten av å sikre seg DNA må høyere opp i prioriteringene. Vi trenger nyansert informasjon om hvem som begår disse voldtektene, og vi trenger informasjon om hvorfor. Et forslag er at vi legger fordommene til side og analyserer presist det vi tror vi vet: Nesten ingen etniske nordmenn gjennomfører overfallsvoldtekter. Noen få personer står bak mange overfallsvoldtekter. De er ikke-vestlige, men ikke nødvendigvis asylsøkere eller har illegalt opphold. Ofte har disse personene med ikke-vestlig bakgrunn oppholdstillatelse i Norge. Ofrene er alene, enkelte områder av byene er mer utsatt enn andre. I fjor var det nesten 60 registrerte overfallsvoldtekter i Oslo. Politiet har tatt syv antatte gjerningsmenn, alle har ikke-vestlig bakgrunn. Dette sammenfaller med tidligere statistikk: Det er nesten utelukkende personer med ikke-vestlig bakgrunn som står bak. Politiet i Stavanger tok i bruk utradisjonelle metoder for å bekjempe overfallsvoldtektene. De trykket opp egen infobrosjyre på ulike språk om norsk kultur og norske regler, som ble fordelt på steder der mange med utenlandsk bakgrunn ferdes. De tok kontakt med imamer for å opprette dialog om tiltak og behov for informasjon ut til miljøene som kommer til fredagsbønnen. De trykket opp flyers med informasjon og etterlysning av gjerningsmannen på flere språk, og fordelte disse i restauranter og diskotekmiljøer. De igangsatte egne kurs i regi av introduksjonsprogrammet med større fokus på norske forhold og kvinners rettigheter. Og resultatene taler for seg – fra godt over 20 voldtekter og ned til null på kort tid. Det er viktig at vi skiller mellom overfallsvoldtekter og voldtekt med kjent gjerningsperson. Det er ulike virkemidler man må ta i bruk, men disse to representantforslagene tar opp bredden av det som må gjøres. Vi skal jo ha en interpellasjon etterpå om vold i nære relasjoner, som går litt mer inn i den type voldtekt. Men den negative holdningen en har til kvinner, ligger i bunnen i alle disse sakene. Jeg tar opp forslagene som vi har alene, og de vi står sammen med Høyre om.