Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2003-12-02:
Noen av dem som representerer høyresiden i norsk politikk har uttrykt at dette er en gledens dag – og det er det vel for så vidt. Det er en lenge omtalt lov; om fritt sykehusvalg og individuelt fastsatte behandlingsfrister, som nå klargjøres og vedtas. Men jeg er ikke sikker på om all hyllingen som er kommet disse lovformuleringene til del, er helt berettiget. Det er ikke automatisk slik at fritt sykehusvalg og individuelle frister gir raskere og bedre behandling. Men det er klart at hvis man har ressurser nok, vil dette kunne være riktig. Det en må være klar over, er at pasientrettighetsloven fastsetter at retten til nødvendig helsehjelp er begrenset til å gjelde innenfor den kapasitet og den økonomiske ressurs som fins i det offentlig finansierte spesialisthelsetjenesteområdet i landet. Dette gjør at det er veldig viktig å understreke at når vi nå får denne loven, må det være tilstrekkelig med ressurser, hvis intensjonene skal kunne oppfylles. Det er også viktig, etter Senterpartiets mening, at man ikke nå skreddersyr og spesialiserer institusjoner på en slik måte at det går ut over det akuttmedisinske tilbudet i distriktene. Det er viktig med en pasientrettighetslov, men det er også viktig at en har et akuttmedisinsk tilbud i nærheten når minuttene teller. Jeg har også lyst til å si litt om utenlandsbehandlingen, som også berøres i denne loven. Ordningen legges om nå, og det er etter Senterpartiets mening viktig å følge med på utviklingen av utenlandsbehandlingen, slik at den kan bli like treffsikker og gi det samme tilbudet til alle, om den nå administreres og styres på en annen måte enn før. Jeg har også lyst til å kommentere det representanten Ballo var innom i forhold til utformingen av loven §§ 2-1 og 2-2. Vi var i tvil om hvordan man skulle tolke dette i forhold til forvaltningsloven. Vi har fått et svar på det fra departementet, som heller ikke var helt klargjørende etter min mening, der det bl.a. sies: «Departementet er … av den oppfatning at forvaltningslovens saksbehandlingsregler i all hovedsak ikke gjelder og ikke bør gjelde.» Jeg vil gi honnør til flertallet i komiteen som har prøvd å rydde noe i dette i form av at disse to paragrafene er endret noe. I likhet med representanten Ballo fra SV vil jeg på Senterpartiets vegne også signalisere at når vi ikke fikk støtte til at dette burde ha vært avklart nærmere, vil vi sekundært støtte flertallet i komiteen når det gjelder disse paragrafene. Til slutt vil jeg si litt som ikke akkurat går på glede, men som er litt skuffende i forhold til denne saken. Det gjelder barn og unge som med tiltak fra barnevernet bør få rett til behandling, enten det gjelder psykiatri eller rusmiddelmisbruk. Vi hadde håpet at det vedtaket som ble gjort i Stortinget i forbindelse med St.meld. nr. 40 for 2001–2002, hadde blitt fulgt opp i denne anledning, slik at denne kategorien barn og unge hadde fått rett til behandling på lik linje med andre barn og unge. Det er veldig lange ventetider innenfor psykiatrien. 90–100 dager er lang tid å vente når man er psykisk syk, ikke minst for barn. Derfor tror jeg at det hadde vært en riktig prioritering, når man først snakker om prioritering i forbindelse med fritt sykehusvalg, at denne gruppen hadde blitt tatt med og fått det tilbudet nå.