Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-05:
Når 327 mennesker dør på ett år på grunn av overdose, slik tallene viste for 2000, er det så alvorlig at det er svært bra at vi i Stortinget stadig har oppmerksomheten rettet mot rusmiddelmisbruk og konsekvensene av det. Slik sett vil jeg gi honnør til forslagsstillerne for at de på nytt setter overdoseproblemene på dagsordenen. Men det man raskt ser når man skal diskutere tiltak, er hvor uenig man kan bli når det gjelder virkemidlene. Det synliggjør også hvor vanskelig dette problemet er med hensyn til å ha målrettede tiltak. Jeg registrerer at komiteen står samlet om en merknad som egentlig er veldig vesentlig, nemlig: «Komiteen mener at sentrale temaer i handlingsplanen bør være det forebyggende rusmiddelarbeidet og bedring av behandlings- og omsorgstilbudet for de tyngste rusmisbrukerne.» Spesielt når det gjelder det forebyggende arbeid, er det klart at hvis man hadde hatt vilje til å satse mye mer inngående på å se på årsaksforholdet til at et samfunn utvikler rusmiddelmisbruk, kunne mye vært gjort, men oftest glemmes det, og det ser vi fra flertallet her også. Når Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet så sterkt og så direkte går på virkemidler som metadon, Subutex og sprøyterom, har man glemt at det egentlig skulle være helt andre tiltak som var i fokus, tiltak som gjorde at samfunnet ikke utviklet seg i en retning der folk utvikler den type rusmiddelmisbruk og dør av det. Erfaringene fra en rekke land som har hatt lavterskeltilbud, både med bruk av Subutex og metadon, er ikke lystelige. De gir ikke grunn til optimisme. Både i England, Sveits og Danmark ser vi at man har prøvd det ut. Det er ikke slik at man der har veldig lave tall når det gjelder dødsfall. Når man gjør undersøkelser i Danmark av rusmiddelmisbrukere som har dødd av overdose, finner man veldig ofte heroin i kombinasjon med metadon. Og det det viser, er at metadon fungerer som et rusmiddel i seg selv, der blandingsmisbruket videreføres. Dette er et narkotisk stoff, og det er også Subutex. Subutex, som brukes i smertebehandling i Norge, er et erkjent narkotisk stoff. Det er klart at det på mange måter ligger en fallitterklæring i det at man fokuserer så veldig sterkt på ressursbruken når det gjelder å vedlikeholde misbruket hos disse gruppene, i stedet for å bygge opp alternative tilbud som gjør at man oppnår rusfrihet. Vi hadde en debatt her i salen i 1999 om man med bakgrunn i høye tall i 1998 når det gjaldt overdosedødsfall, skulle gå i retning av en mer liberal bruk av metadon. I mellomtiden har man fått en mer liberal bruk av metadon, og nå ser vi at tallene for 2000 er høyere enn noen gang. Jeg tror at den viktigste erkjennelsen denne salen kan komme med, er at man i fellesskap ikke har kunnskaper nok til å få fram målrettede tiltak for å få redusert overdosedødsfallene. Derfor er det helt nødvendig at Stortinget lytter til de fagmiljøene som sitter inne med den kunnskapen, og går sakte fram med hensyn til å iverksette nye tiltak. På 1960-tallet fikk man introduksjonen av benzodiazepiner, som det heter, altså midler som Stesolid, valium og Vival. Senere fikk man Rohypnol, som den gang ble lovprist også av legestanden, fordi man fikk et virkemiddel for å kunne oppnå ro hos engstelige pasienter og gi søvn til søvnløse. I ettertid ser man hvilket gigantisk problem det har utviklet seg til, og man må bare erkjenne at de stoffene også på mange måter har frembragt nye grupper rusmiddelmisbrukere på en form for tørrkjemimisbruk, som bare har skapt større problemer enn de har løst. Selv om den gruppen vi snakker om her, er enda verre ute å kjøre, må vi ikke kjøre oss inn i forsterkede problemer, der vi om noen år bare må erkjenne at Stortingets vedtak forsterket disse problemene. Vi er nødt til å trekke lærdom av de erfaringene man har gjort i utlandet. Det gjelder naturligvis også sprøyterom. Det å skulle tilrettelegge for en legalisert bruk av rusmidler og injiserbare rusmidler og si at det blir viktig å få tilgang til rom for å injisere disse midlene, er jo et kraftig signal i retning av at vi har tapt dette slaget. Derfor forundrer det meg at noen gjør det til en ren hastesak med den type kriseløsninger, i stedet for å være opptatt av de aspektene som kunne redusere misbruket – spesielt måtte det være å kunne tilby rusmiddelfrie alternativer og behandlingsplasser med en kapasitet som var god nok til at de som ønsket å komme ut av rusmiddelhelvetet, hadde muligheter, for det har vi ikke i dag. Det er klart at hvis vi da retter oppmerksomheten mot metadon i stedet, har vi tapt et av de viktigste slagene.