Fridtjof Frank Gundersen (Fremskrittspartiet), 1998-10-27:
Dette er et noe spesielt tilfelle, hvor det gjelder å yte økonomisk hjelp til et land der det er regjeringen selv som har foretatt og fortsatt foretar ødeleggelsene. Det er jo en ganske bisarr situasjon. Det man må spørre seg selv om i denne forbindelse, er hvorvidt man kunne ha unngått at så store ødeleggelser hadde funnet sted. Det er på det rene at de har ødelagt 20 000 boliger og at 270 000 mennesker har måttet flykte. Hadde man grepet inn på et tidligere tidspunkt, er det klart at ødeleggelsene hadde vært langt mindre, og det hadde vært langt mindre behov for utenverdenen til å betale ut disse store beløpene. Dette er jo en fortsettelse av de enorme ødeleggelsene som har funnet sted i Bosnia, hvor man er nødt til å betale på ubestemt tid. Nå har det vært en del innvendinger mot å gripe inn tidligere, og de har også kommet til uttrykk i denne sal, nemlig at man ikke kunne gripe inn med mindre man hadde et mandat fra FNs sikkerhetsråd. Utenrikskomiteens formann har fra denne talerstol gitt klart uttrykk for et slikt synspunkt, og det har vel også vært alminnelig i dette storting. Men nå er heldigvis denne formalistiske betraktning i forhold til menneskelige lidelser i hjertet av Europa endelig fraveket, og man har faktisk gått inn for å bruke makt i et tilfelle hvor man ikke har mandat fra FN. Det er jeg veldig glad for. Men jeg beklager at det i det norske politiske miljøet, og for øvrig også i svært mange andre land, har vært en slik formalistisk oppfatning som har medført at så store ulykker kunne skje. Det er også et spørsmål om hva som vil skje i fremtiden når det gjelder disse beløpene vi må ut med, og de lidelser befolkningen utsettes for. En ny formalistisk betraktning som vi før eller senere er nødt å overvinne for å forhindre ytterligere lidelser, er at Kosovo ikke kan bli en selvstendig stat. Det er klart at med den bakgrunn som eksisterer der nå, med et herrefolk på 10 pst. som har påført 90 pst. av befolkningen så store lidelser, og med den bakgrunn når det gjelder menneskerettigheter som Serbia har, kan man ikke hefte seg opp i den formalistiske betraktning at dette er en selvstendig stat som har krav på folkerettslig beskyttelse for sine ugjerninger. Jeg forstår veldig godt at mange stater er redd for presedens, at minoriteter skal kunne lage opprør og at de kanskje skal stimuleres av utsikt til selvstendighet. At man er redd for presedens her, forstår jeg veldig godt. Men jeg synes det er for hardt å tvinge et folk som i dette tilfellet utgjør 90 pst. av befolkningen, og som står overfor en slik stat som Serbia, til å yte militærtjeneste i den eneste hæren de har grunn til å frykte, og å tvinge dem til å betale for en slik hær som den serbiske. Jeg synes dette må tvinge frem et annet syn på dette suverenitetsspørsmålet når det gjelder stater som eklatant bryter menneskerettighetene. Dette var fra min side et personlig uttrykk for at jeg ikke er enig i at Kosovo ikke bør bli en selvstendig stat. Jeg synes ikke det er naturlig at man skal la et folk lide på grunn av frykten for presedens, hverken i Spania når det gjelder baskerne, når det gjelder franskmennenes problemer på Corsica eller hvor det nå måtte være. Dette er et helt annet spørsmål med andre humanitære dimensjoner.