Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2014-06-12:
Fremskrittspartiet støtter regjeringens forslag. Vi mener forslaget er et skritt i riktig retning og viser til Sundvolden-erklæringen, der det bl.a. slås fast: «Regjeringen vil åpne for at flere kan drive offentlig finansierte friskoler, og gjeninnføre en lov om frittstående skoler der kravet til formål erstattes med krav til innhold og kvalitet.» Den snevre dispensasjonen som regjeringen foreslår i denne saken, vil gi nyttig informasjon og bedre oversikt over mulige alternative skoler før regjeringen legger fram et endelig forslag til ny privatskolelov i 2015. I denne prøveperioden forventer vi ikke å se resultater av innholdet på de ulike skolene, men det handler om type skoler, og det kan være interessant å se hva som melder seg på banen. Fremskrittspartiet ser positivt på å endre privatskoleloven for å sikre foreldrenes rett til å velge skole i tråd med bestemmelser om utdanning, noe som er nedfelt i menneskerettighetskonvensjoner som Norge er forpliktet av. Vi legger til grunn at en ny privatskolelov skal bidra til et økt mangfold, stimulere til skoleutvikling og sikre høy kvalitet på landets skoletilbud. Vi vil også understreke poenget med at skolene skal være nyskapende. De må bidra til økt mangfold, altså representere noe som er vesentlig annerledes enn det som er normal praksis i offentlige skoler og godkjente privatskoler. Det aktuelle pedagogiske tilbudet eller organiseringen av undervisningen må videre være egnet til å utvikle erfaringer som kan være nyttige også utover den aktuelle skolen selv. Det er etter vår mening lite raust å innskrenke foreldreretten til kun å gjelde foreldre som ønsker et religiøst eller pedagogisk alternativ for sine barn. Landet vårt trenger flere friskoler som er annerledes enn de offentlige skolene både i organisering, pedagogikk, ideelt grunnlag og eierskap. Samfunnet vårt og demokratiet trenger et mangfold av tilbud i skolesektoren. Her vil jeg gjerne sitere Abelias Forum for Friskoler, som støtter forslaget og uttaler at det er positivt med åpninger som gjør det mulig å få godkjent alternative skoler som «kan gjøre en forskjell og bidra til å løse samfunnsmessige utfordringer. I høringen har departementet konkret nevnt realfagsgymnas og yrkesfagskoler. Språkgymnas kan også være et eksempel på et alternativ som kan dekke kompetansebehov i arbeids- og næringslivet. Det er behov for kompetanse både innen f.eks. kinesisk, koreansk, japansk og russisk, men også innen tysk som alt for få velger med tanke på at Tyskland er en av Norges største handelspartnere». Nytenkning, forbedring, utvikling og kvalitet henger sammen. Friskolene er et viktig supplement til den offentlige skolen og kan bidra med nytenkning og gi nye erfaringer om pedagogikk og organisasjonsformer. Som politiker mener jeg at vi må være ydmyke og faktisk innse at mye sikkert kan bli bedre, og at det ikke er slik at Skole-Norge i 2014 er det ypperste man kan frambringe. Samfunnet er ikke statisk, men dynamisk, noe som ikke minst gjelder hva jeg vil kalle utdanningssamfunnet. Nettopp fordi vi tror på framskritt og utvikling framfor trange rammer og politisk styring, vil vi legge forholdene til rette for mangfold, dynamikk og forbedring av skolen. Politikernes oppgave i dette er å legge forholdene til rette for et reelt mangfold, noe regjeringens forslag er et bidrag til. Fremskrittspartiet mener at vi må være åpne og legge til rette for innsats og nytenkning på en rekke områder, og ikke konstruere meningsløse ideologiske sperrer. Vi anser det som et problem at det ikke er mulig å starte friskoler som tilbyr fordypning i teknologi- eller realfag, eller som bygger på alternative pedagogiske prinsipper av nyere dato. Fremskrittspartiet anser det også som både meningsløst og ulogisk at det ikke er lov å starte en helt vanlig friskole som ganske enkelt har som mål å være bedre enn andre skoler. Vi ser ingen grunn til at det skal være slik, og vi mener derfor at regjeringens forslag er et viktig skritt på veien. Debatten om friskoler minner meg ofte litt om debatten i Stortinget om fargefjernsyn tidlig på 1970-tallet. Som Einar Førde sa i den debatten: «Motstanden har også sterke innslag av puritanisme: Me får finne oss i at synda er komen til jorda, men me vil ikkje ha ho i fargar.» Litt på samme måte blir det med motstanden mot et større mangfold i skoletilbudet. Folket kan aller nådigst få lov til å velge mellom «alternativ pedagogikk» og religiøse skoler, men ikke noe annet. Fremskrittspartiet og regjeringen vil derimot ha et fargerikt og mangfoldig tilbud av skoler. Kreative, kunnskapsrike og verdiskapende mennesker bidrar til å bringe verden framover. Slike mennesker tror vi det er mange av også i Utdannings-Norge, og vi vil derfor legge til rette for at de får mulighet til å utfolde seg og skape gode skoler. Det kan også være grunn til å minne om hva som faktisk skjedde under den rød-grønne regjeringen. Hver åttende dag i Stoltenbergs regjeringstid ble en skole nedlagt – totalt 355 skoler. Samtidig har det aldri blitt opprettet så mange privatskoler som under Stoltenbergs åtteårige regjeringstid. Jeg kan ellers berolige opposisjonen med at det som kommer nå, ikke er noe komplett frislipp av privatskoler, men det er rett og slett en liten oppmyking som vil gi mulighet for reell valgfrihet og reelle alternativer. Vårt utgangspunkt er også at det er foreldrene som har ansvaret for barna sine, og at de fleste foreldrene faktisk ønsker det beste for sine barn. De bør derfor få reelle valgmuligheter om noe så viktig som utdannelsen til sine barn. Det er kvalitet i skolen, elevenes ønske om å lære og foreldrenes frihet til å velge som bør ligge til grunn for skolepolitikken, ikke ønsket om styring og ensretting. Svensk skole er blitt dratt inn i denne debatten. Av erfaringene fra Sverige i Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering kommer det tydelig fram at dårligere resultater på nasjonale prøver ikke kan forklare Sveriges nedgang på PISA-testene – at privatskolene ikke kan lastes for det. Skolen i Sverige har i tillegg blitt utsatt for en kommunaliseringsreform som ble innført av venstresiden i 1991, og som ble videreført av senere regjeringer. Denne reformen gjorde det bl.a. lettere å ansette ufaglærte lærere, og karakterkrav på lærerutdanningen forsvant. Det er som kjent ikke en politikk dagens regjering legger opp til – tvert imot. En annen faktor som også gjør at sammenligningene med Sverige halter, er at man i Sverige har åpnet for å ta ut utbytte, noe det som kjent ikke åpnes for i regjeringens forslag. Det er altså ikke aktuell politikk.