Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2008-04-08:
Det er en stor og prinsipielt meget viktig sak vi skal behandle i kveld, den største odelstingsproposisjonen noensinne. Gjeldende lov er fra 1988. Endringer i antall innvandrere og sammensetning av innvandrerbefolkningen gjør det nødvendig med en ny utlendingslov. I proposisjonen opprettholdes utlendingsloven som en helhetlig lov som dekker alle tema innenfor utlendingsfeltet. En viktig endring er at flere prinsippspørsmål tas inn og reguleres i loven. Stortinget får dermed sterkere innflytelse over innvandringsreguleringen, og folkets innflytelse gjennom stemmeseddelen styrkes. Den rød-grønne regjeringen ønsker å føre en human, solidarisk og rettssikker flyktningpolitikk. Den nye utlendingsloven styrker og tydeliggjør den enkeltes rettigheter, og de folkerettslige forpliktelsene Norge har, synliggjøres bedre. I tillegg er UNHCRs rolle styrket gjennom at anbefalinger fra UNHCR skal tillegges stor vekt, spesielt når det gjelder spørsmål om beskyttelse. Innstillingen inneholder noen oppmykninger og noen innstramninger i tillegg til flere klargjøringer. Samlet sett vil ikke lovinnstillingen innebære at vesentlig flere eller færre innvilges opphold. Det er enighet om hovedtrekkene i innvandringsreguleringen i folket. Jeg er som saksordfører glad for den brede tilslutningen hovedpunktene i den nye utlendingsloven har i innstillingen fra komiteen. I loven vi vedtar i dag, vil, som før, mennesker som innfrir kravene i Flyktningkonvensjonen, få innvilget asyl. I tillegg vil de som er vernet mot retur med bakgrunn i andre konvensjoner på grunn av at de risikerer tortur, dødsstraff eller annen uverdig behandling, få flyktningstatus. Med dagens lovverk får denne gruppen asylsøkere opphold på humanitært grunnlag av beskyttelsesgrunner. Forbedringen av lovverket hilses velkommen av FNs høykommissær for flyktninger. I tillegg skal UNHCRs anbefalinger veie tungt ved tolkningen av Flyktningkonvensjonen. Dette er en oppfølging av Soria Moria-erklæringen, som sier at Regjeringen vil føre en flyktningpolitikk som i større grad tar hensyn til anbefalingene fra UNHCR. Det gjøres i proposisjonen en presisering av medlemskap i en spesiell sosial gruppe som er i tråd med UNHCRs anbefalinger. Særlig i dagens konfliktbilde, der det ofte er kamp mellom ulike fraksjoner og grupperinger i et land, og ikke så ofte mellom land, er denne presiseringen viktig for å sikre mennesker som blir forfulgt, beskyttelse. Barns rettigheter og særlige behov er synliggjort i større grad i ny utlendingslov. Inkorporeringen av FNs barnekonvensjon i norsk lov med forrang er dermed gjenspeilet. I Soria Moria-erklæringen går det fram at Regjeringen vil arbeide for at det skal være bedre samsvar mellom FNs barnekonvensjon og utlendingsforvaltningen. Dette har vært en viktig sak for de rød-grønne i arbeidet med ny utlendingslov. Det foreslås en rekke andre styrkinger av barns rettigheter som jeg dessverre ikke har tid til å gjennomgå i mitt innlegg, men som andre fra Arbeiderpartiet vil berøre i denne debatten. Den nye utlendingsloven har en bestemmelse om at det skal være et særskilt kjønnsperspektiv ved flyktningrettslige vurderinger. Det er en viktig tydeliggjøring av kvinners rettigheter. Den klassiske flyktningen i den perioden flyktningkonvensjon ble til, i årene etter andre verdenskrig, var en mann som ble forfulgt på grunn av politisk aktivitet mot regimet i sitt hjemland. I dagens konflikter er kvinner særlig utsatt for overgrep og trusler mot liv og helse. Det er også viktig at det skal hensyntas at kvinner er utsatt for en annen type forfølgelse og overgrepssituasjoner enn menn, fordi de er kvinner. Kvinner flykter fra kjønnslemlestelse, tvangsekteskap, æresdrap og overgrep i form av seksuell vold. Det er en viktig oppgradering av lovverket at det skal utarbeides egne retningslinjer for behandling av saker som omhandler kjønnsrelatert forfølgelse. Det er tverrpolitisk enighet om at Norge også skal gi opphold til enkelte mennesker som ikke har krav på beskyttelse etter internasjonale konvensjoner. Dette vil være aktuelt der det foreligger spesielle og tungtveiende individuelle forhold som gjør at søkeren bør få bli i Norge. I den nye loven vil det bli gitt opphold dersom det foreligger sterke menneskelige hensyn eller søkeren har særlig tilknytning til riket. For å ivareta disse ofte komplekse sakene blir det i den nye loven gitt en vid skjønnsbestemmelse som gir en veiledning om hvilke hensyn og vurderinger som er aktuelle. Dette gjelder særlig helsemessige forhold, saker som gjelder sosiale og humanitære forhold ved retursituasjon, eller saker vedrørende menneskehandel. Det er i tillegg gitt en uttrykkelig henvisning til barns beste som et grunnleggende hensyn i vurderingen, og det er fastsatt at det gjelder en lavere terskel for å innvilge tillatelse til barn enn til voksne. Loven som vedtas i dag, har et klart skille mellom de menneskene som samarbeider om retur etter endelig avslag, og de som ikke gjør det. Søkere som samarbeider, vil i forskrift under visse vilkår få mulighet til oppholdstillatelse dersom det ikke er mulig å få til retur. For dem som ikke samarbeider, blir det ikke gitt noen nye rettigheter. Det vedtas i dag ingen store endringer for arbeidsinnvandring. Det vil komme en egen stortingsmelding om arbeidsinnvandring i vår som belyser alle problemstillinger rundt dette temaet. Retten til familieliv er grunnleggende i et demokrati. Det å leve sammen med sin familie er selvsagt, og det å bli gjenforent med sin familie etter at man selv har kommet til Norge, skal ikke mistenkeliggjøres. Reglene om familieinnvandring berører en stadig større del av befolkningen i Norge, og er i dag sentral i den innvandringspolitiske debatten. Det er derfor viktig at hovedbestemmelsene på dette feltet nå tas inn i loven. Den største gruppen familieinnvandringssaker gjelder saker hvor referansepersonen er norsk eller nordisk borger. Rett til familiegjenforening gjelder for ektefeller og samboere, barn under 18 år og enslige foreldre over 60 år. Retten til opphold for samværsforeldre blir utvidet i den nye loven av hensyn til barnet. Dessverre viser det seg at familiegjenforeningsreglene også blir misbrukt, f.eks. ved proformaekteskap og tvangsekteskap. Jeg er derfor glad for at det i loven tas inn strengere og mer målrettede tiltak for å bekjempe misbruket. For å motvirke tvangsekteskap og styrke integreringen blir det i dag vedtatt en ny hovedregel om krav til underhold og bolig. Den bosatte i Norge skal som hovedregel være selvforsørgende. Tanken bak dette er at de som selv er i jobb, lettere kan motstå press fra sin familie i forhold til tvangsekteskap. Bare ens egne forventede inntekter kan tas med. Dagens krav til underhold økes fra ltr. 1 til ltr. 8. Det blir også krav om tilsvarende inntekt året før tillatelse skal gis. Det vil bli tatt inn unntaksregler for underholdskravet i forskrift. Det vil uansett bli unntak for familiemedlemmer til flyktninger når familielivet var stiftet før flyktningen kom til Norge. Det vil også bli unntak for personer som er mottakere av varige trygdeytelser. Flertallet i komiteen understreker at det må vurderes unntak for dem som er inne i lange utdanningsløp. Jeg vil i denne sammenhengen også understreke at Regjeringen høsten 2007 la fram en egen handlingsplan mot tvangsekteskap. Regjeringen innfrir løftene fra Soria Moria-erklæringen også på dette feltet. Den nye utlendingsloven er viktig for at Norge selv skal kunne ha styringen på innvandringsfeltet. Den inneholder tydelige grep som vil styrke de forfulgtes stilling. Vi følger med dette en lang tradisjon i Norge som handler om å ta vare på de aller svakeste. Dette er et felt hvor det er helt tydelige politiske skillelinjer. Vi vil i løpet av debatten se at opposisjonen spriker i alle himmelretninger, som de også gjør i merknadene. Vi vil se at det overhodet ikke finnes grunnlag for et borgerlig samarbeid på dette feltet, og at det således ser ut til at de borgerlige heller ikke på dette feltet vil kunne danne et troverdig alternativ til dagens regjering.