Trine Skei Grande (Venstre), 2011-10-11:
Jeg vil også takke Høybråten for en veldig god og viktig interpellasjon. Vi må huske på at det bildet som handler om menneskehandel, er ganske sammensatt og forskjellig. I bunn og grunn kan du si at det handler om kriminelle strukturer, kriminelle strukturer som noen ganger handler våpen, noen ganger handler narkotika og noen ganger handler mennesker. Men basisen for at menneskehandel går an, er også i bunn og grunn fattigdom, det at det fins mennesker som kan utnyttes, på grunn av at vi lever i en verden med enorme sosiale forskjeller. Det er sant som justisministeren sier, at skillet mellom sosial dumping og menneskehandel er ganske glidende. Det er sånn at du kan gå forbi en vanlig byggeplass i Norge der den utenlandske arbeideren har alle papirene i orden, har alle ting på stell, har alt som et norsk arbeidstilsyn kan sjekke, helt på plass til minste detalj. Men det man ikke vet, er at den lønnen som det står at vedkommende får, går inn på en konto der pengene egentlig går til noen helt andre, fordi den som har sørget for at du har denne jobben, har et tak på familien din hjemme i Moldova eller hjemme i Polen. Det gjør at de pengene ser du aldri. Så sjøl om vi har gode kontrollrutiner, og sjøl om vi gjør alt det rette her, klarer de kriminelle strukturene å utnytte mennesker fordi de kan ha et tak på familien der hjemme. Så det er ikke sånn at all menneskehandel handler om «Lilja 4-ever». Det er ikke sånn at det bare handler om kvinner. I Europa handler dette kanskje aller mest om menn som blir utsatt for kriminelle strukturer som har et tak på dem. Derfor er det ikke bare med norsk regelverk man bekjemper dette. Man bekjemper det med internasjonal kamp mot kriminelle strukturer. Man bekjemper det med å kjempe imot kriminalitet generelt. Man bekjemper det også med å bekjempe fattigdom. Når jeg har besøkt sheltere i Romania for de kvinnene som er blitt utsatt for menneskehandel, er bildet mye mer sammensatt. Noen forteller de verste historier, og noen forteller at de egentlig vil tilbake, fordi fattigdommen de kommer fra, er verre enn utnyttelsen de har blitt utsatt for. Det sier noe om de levekårsforskjellene vi har i Europa. Jeg tror heller ikke at det å forby fattigdom, som f.eks. ved å forby tigging, vil kunne løse de problemene som i bunn og grunn ligger der. Og for å si det slik: Det fins ingen barn som tigger på norske gater, sjøl om Senterpartiet påstår det. Det har norsk politi og norsk barnevern sørget for at det ikke er. Så vil jeg si jeg syns at Geir Jørgen Bekkevold holdt et meget godt innlegg, som handler om de barna som forsvinner fra norske asylmottak. Jeg kjenner Unge Venstre-folk som har hatt gode venner på asylmottak, og som plutselig oppdaget at de vennene som de hadde en god relasjon til, over natta har forsvunnet. De har stormet ned på politikammeret for å varsle at de er borte, og hele alarmberedskapen har slått inn – inntil noen har fortalt at det dreide seg om et asylbarn. Da er det ikke så viktig lenger. Vi må sørge for at vi har gode rutiner for alle disse barna, også for dem som ikke har noen voksne til å ta vare på seg. Til slutt: Så er det de statsløse som vi har i dette landet, for vi har noen statsløse. Stavanger og Trondheim har nå vedtatt – Stavanger enstemmig i formannskapet – at alle som bor i dette landet, må få mulighet til å forsørge seg innenfor norsk lovverk. Jeg syns det kan være en tankevekker når Trondheim spør de statsløse hvor mange de tror at de er. Da svarer de ca. 500. Når da trondheimspolitikerne spør hvor mange som har meldt seg på sosialkontoret for å få nødhjelp, svarer sosialkontoret: Ingen. Dette er mennesker som spiser, som dusjer, som sover, og som fins i det norske samfunnet. De må finne mulighet for dette på andre måter når de ikke møter opp på sosialkontoret. Vi vet hvor det er: Det er i skrubben på den restauranten vi besøker, det er bakrommene som vi egentlig ikke vil snakke om. Det å bekjempe menneskehandel og trafficking betyr også at mennesker i dette landet må få mulighet til å forsørge seg på ordentlig vis. Hvis ikke vet vi hvor de havner; de havner akkurat der vi ikke ønsker at de skal være.