Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-12-08:
Stortinget behandler i dag to budsjett som til sammen har en netto utgiftsramme på om lag 280 000 mill. kr. Vi strides om to–tre tusen millioner kroner, altså om lag 1 pst. av budsjettet. Mange vil vel hevde at dermed synliggjøres et politisk miljø preget av idyll og enighet. Dagens debatt vil nok avdekke at så ikke er tilfellet. Forskjellene er ikke store og dramatiske, men de er viktige, ikke minst dersom en følger utviklingen over noen år. I Regjeringens forslag til statsbudsjett var man selvsagt tradisjonen tro, og dermed kom det nok en gang forslag om skattelettelser til dem som har mest fra før. De som har minst, ble også, som vanlig, avkrevd nye egenandeler på medisiner og legetjenester. Det er imidlertid ikke oppsiktsvekkende at en Høyre-dominert regjering fremmer forslag i tråd med god Høyre-politikk. Men på ett punkt må jeg si at jeg faktisk ble rystet. Jeg hadde aldri sett for meg at Regjeringen, med vitende og vilje, ville fremme forslag som innebar at man brøt skriftlige avtaler som Regjeringen selv hadde underskrevet. Men det gjør man altså. Den 3. desember 2003 undertegnet sosialministeren og arbeids- og administrasjonsministeren på vegne av Regjeringen erklæringen «Intensjonsavtalen om et mer inkluderende arbeidsliv». Der heter det under punkt 2: «Regjeringen vil ikke foreslå overfor Stortinget at det i avtaleperioden gjøres endringer i dagens sykelønnsordning verken for arbeidstakere eller arbeidsgivere med mindre alle parter i avtalen er enige om det.» Men til tross for den krystallklare avtaleteksten opplever vi altså at Regjeringen nettopp fremmer forslag om å gjøre endringer i dagens sykelønnsordning – for arbeidsgiverne. Og vi opplever at både statsminister, finansminister og arbeids- og sosialminister argumenterer med at avtalen jo allerede er brutt – den skulle gi en betydelig reduksjon i sykefraværet, og det har vi ikke fått. Da er forutsetningene brutt, og dermed kan ikke Regjeringen være forpliktet. Her har man i alle fall frekkhetens nådegave, for hva står det i erklæringen fra 3. desember 2003? La meg komme med noen viktige sitater: «På denne bakgrunn konstaterer partene at det er lite realistisk å nå avtalens mål om en reduksjon i sykefraværet på 20 % innen utløpet av 2005.» Regjeringen er altså en av partene. Det var en premiss da avtalen ble fornyet, at alle parter var klar over at man ikke hadde lyktes med å nå avtalens mål. Likevel valgte man å fornye den. Hvorfor? Forklaringen finner man litt lenger ute i teksten: «Partene mener konseptet med IA-virksomheter inneholder en rekke positive elementer som over tid bør kunne virke til å redusere sykefraværet, og skape et mer inkluderende arbeidsliv. Sammen med det omfang IA-konseptet nå har fått, mener partene det er viktig å la IA-avtalen få virke over noe lengre tid.» Til alt overmål får vi bekreftet – rett etter at statsbudsjettet er lagt fram – at avtalen begynner å virke. Finansministeren melder om at man forventer et lavere sykefravær i 2005 enn det Regjeringen opprinnelig har lagt opp til i sitt budsjettforslag. Likevel brytes avtalen. I budsjettsamarbeidet med Fremskrittspartiet iverksettes avtalebruddet, dog fra og med juli i stedet for april. Jeg tviler ikke på at det finnes stater der en slik oppførsel av en regjering er normal, men jeg tviler på at det er stater vi gjerne vil sammenlikne oss med. Når man ikke kan stole på skriftlige avtaler med Regjeringen, hva kan man da stole på? Jeg kan ikke si annet enn at jeg er svært skuffet over det som her skjer! Sykehusene styrer mot et underskudd i år på om lag 2,2 milliarder kr. Neste år skal sykehusene drives i balanse. Regjeringens forslag til budsjett innebærer at sykehusene neste år får bevilgninger på om lag samme nivå som i år. Regjeringen legger altså opp til at sykehusene neste år må kutte sine budsjetter med 2,2 milliarder kr for å komme i balanse. Dette er selvsagt ikke mulig uten å gjennomføre drastiske kutt, som vil svekke tilbudet til pasientene. Derfor har en samlet opposisjon hele tiden gjort det klart at den endelige budsjettbehandlingen i Stortinget må føre til økte bevilgninger til sykehusene. Det er etter Arbeiderpartiets mening rett å opprettholde kravet om drift i balanse ved sykehusene innen utgangen av 2005. Det betinger imidlertid at Stortinget under behandlingen av budsjettet sørger for et bevilgningsnivå som gjør det mulig for sykehusene å innfri dette kravet, uten at pasientene fratas viktige tilbud. Fremskrittspartiet snakker ofte om økte bevilgninger til sykehusene. Fremskrittspartiet snakker ofte om å skjerme pasientene. Men gang på gang ser vi at når Fremskrittspartiet har makt, blir det med snakket. Norske pasienter har all grunn til å være misfornøyde med budsjettforliket. Sant nok innebærer forliket 500 mill. kr mer til sykehusene. Men sykehusene skal altså drives i balanse neste år. De går i år med 2,2 milliarder kr i underskudd. 500 mill. kr mer innebærer at driften neste år må kuttes med 1,7 milliarder kr. Det vil pasientene få føle på kroppen! Det er rett å stille krav til sykehusene om mer helse for hver krone. Det er mulig å effektivisere sykehusene, uten at pasientene rammes. Det er forutsetningen også for Arbeiderpartiet. Derfor innebærer vårt alternative budsjett at vi foreslår å øke bevilgningene til sykehusene med 1,5 milliarder kr. Sykehusene må altså også med vårt opplegg effektivisere driften med om lag 700 mill. kr. Det er realistisk å få til, uten at pasientene rammes. Men 1,7 milliarder kr vil helt sikkert føre til drastiske kutt i antall pasientbehandlinger. Det må Fremskrittspartiet ta ansvaret for! Fremskrittspartiet vil sikkert hevde at med en endring i ISF-andelen vil mange flere pasienter få behandling, fordi det vil gjøre det mulig for sykehusene «å behandle seg ut av» de økonomiske problemene. Det kan de sannsynligvis ikke, for hva sier avtalen mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet om dette? Jo, der står det – og jeg siterer nok en gang: «ISF-andelen settes til 60 pst. fra 1. januar 2005.»«Regjeringen bes i forbindelse med Revidert Nasjonalbudsjett for 2005 komme tilbake med en vurdering og forslag som sikrer kostnadskontroll, jfr. Hagen-utvalgets innstilling.» Og hva sier Hagen-utvalget om slik kostnadskontroll? Jo, utvalget fastslår at det må fastsettes en maksimumsgrense for stykkprisfinansiering. For å få kostnadskontroll må man forhindre at pasientbehandlingen vokser for mye. Sykehusene kan altså ikke «behandle seg ut av» de økonomiske problemene. Jeg føler meg helt trygg på at statsråden er enig med meg i dette, selv om han i løpet av dagen neppe kommer til å si det så tydelig som jeg gjør nå. Men det tydelige signalet kommer helt sikkert i styringsbrevet som statsråden skal sende ut til de regionale helseforetakene i januar. Da vil sikkert representanten Alvheim protestere. Men det gjør jo ikke noe for Regjeringen, for da er budsjettet allerede vedtatt. Så vet jeg at Fremskrittspartiet vil hevde at de har et helhetlig opplegg som de vil fremme forslag om her i denne salen, som vil sikre sykehusenes økonomi for neste år. De vil i forbindelse med salderingen for i år foreslå at det tilleggsbevilges 2 milliarder kr til sykehusenes driftsbudsjetter i år, og at disse nye milliardene skal bevilges med tilføyelsen «kan overføres». I finansdebatten sa representanten Alvheim at de ville fremme forslag om å slette gjeld med 2 milliarder kr. Så har de vel etter hvert forstått at det i veldig liten grad vil bedre driftssituasjonen for neste år. Derfor er det nå et forslag om en tilleggsbevilgning på årets budsjett – på samme beløp – som er «vidundermidlet». Men det vil jo ha akkurat samme virkning for neste års driftsbudsjett som det en gjeldssanering vil ha. Jeg har i et brev til helse- og omsorgsministeren spurt om hvilken effekt en tilleggsbevilgning på 2 milliarder kr vil ha på neste års driftsbudsjett. Statsråden svarte meg i går. I svaret heter det: «Dersom Stortinget bevilger 2 milliarder kroner i 2004 som også blir utbetalt til de regionale helseforetakene inneværende år, er mitt svar at dette vil bedre helseforetakenes likviditet og dempe behovet for driftskreditt i 2005, og vil ikke ha noen resultateffekt i 2005 utover reduserte rentekostnader knyttet til denne ekstra likviditeten slik du riktig påpeker.» Dersom en reduserer driftskreditten neste år med 2 milliarder kr, vil det utgjøre 60 mill. kr på driftsbudsjettet. Budsjettkniven må altså fram til tross for en eventuell tilleggsbevilgning i år. Fremskrittspartiet har ansvaret for det! Opptrappingsplanen for psykisk helse har ført til økte bevilgninger til psykiatrien. Flere får behandling. Likevel ser vi en rekke eksempler på at mannesker med psykiske lidelser ikke får god nok behandling. Den siste tiden har vi særlig fått eksempler fra situasjonen ved psykiatrisk avdeling ved Ullevål universitetssykehus. I avisen VG har vi kunnet lese om en alvorlig suicidal kvinne som – ifølge avisen – ble etterlatt alene så lenge at hun fikk tid og anledning til å begå selvmord. Denne uken kunne vi lese om en kvinne som de pårørende mener ikke fikk hjelp til å håndtere en forferdelig dødsangst i forbindelse med sin kreftsykdom. I dag kan vi lese en ny historie i Aftenposten. Fra før av har det vært stor oppmerksomhet om det såkalte trikkedrapet, der en mann ble utskrevet fra den psykiatriske akuttposten ved Ullevål, til tross for at mannen ikke hadde noe tilbud om hjelp etter utskrivelsen. Jeg kan ikke gå god for at alle disse sakene gjennom avisen beskrives objektivt og helhetlig. Å trekke fram tre slike saker gir selvsagt heller ikke et rett inntrykk av den samlede virksomheten innen psykiatrien ved Ullevål. Men i et gammelt ordtak heter det «ingen røk uten ild». Det er i alle fall helt sikkert at det er mye «røk» fra Ullevål for tiden. Helse- og omsorgsministeren er hele Helse-Norges sjef. Jeg ber statsråden om at han i sine innlegg i dag gir sin vurdering av den aktuelle situasjonen ved landets største sykehus, Ullevål universitetssykehus. Helse- og omsorgsministeren benytter de fleste muligheter til å uttale at det aller viktigste nå er å satse på psykiatrien. Statsråden har bl.a. varslet at dette vil være et meget sentralt område i styringsdokumentet til de regionale helseforetakene. Det er bra. Spørsmålet er bare om de gode intensjonene vil la seg gjennomføre med det økonomiske opplegget som Regjeringen og Fremskrittspartiet er enige om. Regjeringspartiene har inngått et budsjettforlik med Fremskrittspartiet, noe som altså fører til at finansieringsordningen til foretakene endres til 60 pst. innsatsstyrt finansiering og 40 pst. basisbevilgning. Jeg frykter at dette vil føre til det stikk motsatte av det helse- og omsorgsministeren nå lover når det gjelder psykiatriske pasienter. Med denne finansieringsordningen kan foretakene bli ledet ut i fristelse til å prioritere pasienter med enklere lidelser, som er mer lønnsomme for sykehusene. I 2003 var det også 60 pst. innsatsstyrt finansiering. Vi har derfor friskt i minne hvordan den samme regjeringen argumenterte for at ISF-andelen måtte senkes til 40 pst. Tidligere helseminister Dagfinn Høybråten, som også er her i dag, uttalte i Aftenposten den 9. oktober for et år siden følgende: «Vi må prioritere de som trenger behandling mest. Sykehusenes stadig økende fokus på lønnsomme pasienter utgjør en fare for en vridning bort fra psykiatri og kronisk syke.» Jeg stiller meg fullt ut bak denne kloke uttalelsen fra tidligere helseminister Dagfinn Høybråten. Det vil imidlertid være av stor interesse å høre nåværende statsråds vurdering av denne uttalelsen. Situasjonen er nå mer alvorlig enn den var for ett år siden. På grunn av budsjettforliket med Fremskrittspartiet må helseforetakene spare store beløp neste år. Jeg frykter at dette særlig vil ramme de psykiatriske pasientene. Faren er at økt behandling for noen pasientgrupper fører til færre behandlinger for psykiatriske pasienter og kronikere. Til tross for psykiatrisatsingen er det slik at veksten i den somatiske delen av helsevesenet har vært større enn i psykiatrien de siste årene. Kan vi da si at vi har satset på psykiatri? Jeg lar det spørsmålet henge. Jeg vil slutte med å si at jeg tar opp de forslag Arbeiderpartiet fremmer alene eller sammen med andre.