trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Katrine Boel Gregussen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-04:
Det var flere ting her som jeg følte behov for å kommentere. Først til representanten Strifeldt: Det er jo ikke sånn at man velger å se bort fra innspillene, men jeg synes kanskje at nettopp innspillene har vist at man ikke nødvendigvis har landet på feil konklusjon, eller at flertallet tar feil, men at både debatten og de tilbakemeldingene man har fått i denne saken, viser at det trengs mer informasjon. Til den siste representanten som var på talerstolen, tenker jeg at svaret på en måte blir det samme, at det ikke handler om at resultatet kanskje hadde blitt annerledes, men at det hadde vært lettere å stille seg bak resultatet hvis man fant ut at det var det som var det lureste. Det er jeg litt usikker på om jeg synes at man har. Jeg synes ikke at de svarene vi har fått verken i debatten nå eller på forhånd, har vært tilfredsstillende nok. Tvert imot viser det at dette kan skape større utfordringer heller enn løsninger, og da er man jo på feil spor, med respekt å melde. Jeg er bekymret for at hvis man forhaster seg med dette vedtaket uten en god nok prosess, er man med på å ødelegge for det gode miljøet man har på havet utenfor Finnmark. Da tenker jeg at det ville vært mer konstruktivt å hente inn og samle informasjon og få en større totalvurdering for nettopp å kunne sette inn de tiltakene som er til det beste for fiskerne, og være sikker på at det er det man er med på å gjøre, for det føler jeg ikke at man er.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2020-06-04:
Kongekrabben er en spesiell ressurs som må forvaltes riktig. Det er en introdusert art som ikke hører hjemme i, og som endrer, vårt økosystem, og den er til plage i annet fiske. Samtidig er den en verdifull ressurs. Kongekrabbefangsten har blitt viktig. Næringsaktørene, både fiskere og landindustri, har vært flinke til å skape et attraktivt produkt. Jeg oppfatter at det er bred enighet om prinsippene som ligger til grunn for forvaltningen av kongekrabbe. Spørsmålet om å øke deltakelsen i det kvoteregulerte området med fartøyer fra hele Vest-Finnmark har vært behandlet av Stortinget tidligere, og som komiteen bemerker, har regjeringen allerede en prosess på dette. Spørsmålet ble hørt i 2019 fra departementets side. Beslutningen den gang ble å ikke endre deltakelsen i fisket, men det ble varslet at regjeringen ville arbeide videre med å analysere konsekvensene av forslaget. Analysen er ikke ferdig, men det jeg kan si, er at vi i dag ikke har faglige innspill som fraråder å øke deltakelsen i dette fisket av hensyn til naturmangfold. Spørsmålet om å øke deltakelsen i det kvoteregulerte området etter kongekrabbe er derfor et fordelingsspørsmål, og spørsmålet er om verdiene i kongekrabbefisket kan deles på flere. Stabilt høye kvoter og god pris i markedet har gitt meget god inntjening for dette tilleggsfisket og gir større rom for å øke deltakelsen i det. Jeg har merket meg at Norges Fiskarlag, som organiserer fiskere både i Øst- og Vest-Finnmark, støtter en utvidelse av deltakelsen. Jeg mener at dette er et viktig signal å lytte til. Å inkludere fartøyer fra Vest-Finnmark i det kvoteregulerte området vil stille alle Finnmarks-fartøyer likt med hensyn til å utnytte det positive bidraget som kongekrabbefisket kan gi til lønnsomheten. Når endringen i deltakelse gjøres gjeldende først fra reguleringsåret 2021, gir det oss noe tid til å innrette oss på en god måte. Når det gjelder forslagets del to, har også regjeringen tidligere signalisert at trinnene i kvotemodellen skal justeres opp, og jeg skal følge opp Stortingets anmodning om en opptrappingsmodell på egnet måte. Jeg registrerer også at det blir bedt om at vi utreder mulighetene for å utvide kommersielle områder til hele Finnmark. Dette er et arbeid som allerede er startet, og som jeg nå vil følge opp.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2020-06-04:
Dette er jo ikke en ukjent sak, det er en diskusjon som har pågått nær sagt omtrent i generasjoner. Jeg vil også si at departementet allerede i fjor startet en prosess på spørsmålet, som vi egentlig er i sluttfasen av, og der også Sametinget har blitt konsultert. Når det gjelder spørsmålet om når man skal iverksette, tar vi til etterretning at stortingsflertallet ønsker å fordele kvoter på en annen måte enn tidligere, og som jeg sa i innlegget mitt, er det ikke noen naturfaglige råd som tilsier at man ikke kan øke deltakelsen. Det er kun et fordelingsspørsmål.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2020-06-04:
Som jeg svarte i sted, er vi i sluttfasen av utredningsprosessen som har vært i gang siden i fjor, og det er ikke noen naturfaglige råd som tilsier at man ikke kan endre deltakelsen i fisket.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2020-06-04:
Jeg har for så vidt allerede svart på det. Dette er et fordelingsspørsmål, og det er ingen faglige råd som tilsier at man ikke kan øke deltakelsen i fisket, slik som det foreslås fra flertallet i Stortinget.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2020-06-04:
Jeg vil gi representanten helt rett i replikken hans. Regjeringen har fulgt konsultasjonsplikten sånn som det skal gjøres i denne saken.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2020-06-04:
Vi skulle gjerne ha sluttført den utredningen som er på gang, men som jeg nevnte i mitt innlegg, har vi ingen faglige råd som tilsier at man ikke kan øke deltakelsen. Dette er et fordelingsspørsmål. Det er kanskje viktig å gjøre oppmerksom på at det er et tilleggsfiskeri. Det er betydelige inntekter, og inntektene vil variere alt etter størrelse på kvoten og hvilken pris man får for kongekrabben. Stortinget står på en måte fritt til å kunne øke deltakelsen. Det er ingen naturvitenskapelige råd som tilsier at man ikke kan gjøre det.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2020-06-04:
Jeg vil gi representanten rett i at det for så vidt er en kamp om ressurser, og det er også et spørsmål om å dele godene, som enkelte partier har brukt som slagord. Jeg er også klar over at det har vært en lang og het diskusjon i nær sagt årtier rundt fordeling av disse ressursene. Jeg tror at man må passe på å håndtere dette på en god måte, så det ikke blir kaos på feltene. Det tror jeg vil løse seg ganske greit. Så er det bare sånn at det er en tilleggsinntekt her på kanskje opp mot en halv million kroner i året. Det er et endret mønster på en del fartøy fra Vest-Finnmark til Øst-Finnmark over år, som Vest-Finnmark Rådet har uttalt i sin uttalelse, som man også bør ha med i vurderingen. Det er en vanskelig sak, og det er ikke noen eksakt fasit på det, men den får vi ut fra både prisen på krabben og størrelsen på kvotene.
Odd Emil Ingebrigtsen (Høyre), 2020-06-04:
Når det gjelder det med økt kontroll, som et enstemmig storting ser ut til å lande på, vil jeg si at det er veldig viktig at det er bred enighet rundt det. Det er meget bra. Jeg har lyst til å si at regjeringen fokuserer veldig sterkt på det med ressurskontroll. Det gjelder ikke bare kongekrabbe, men alle våre marine ressurser. Det er en veldig viktig del av den bærekraftige forvaltningen av fiskebestandene og de marine ressursene, som vi har lyktes veldig godt med, og som gjør at det også er noe å fiske til neste år. Vi har hatt stor suksess med godt samarbeid med våre naboer i øst, Russland spesielt, og det arbeidet må fortsette. Vi har allerede innført strengere regler vedrørende spøkelsesfiske og røkting av krabbeteiner, nettopp for å få slutt på spøkelsesfisket som foregår rundt omkring langs kysten, og opplever også at det er sterk støtte til det. Nå er vi også i gang med å følge opp NOU-en om bedre ressurskontroll. Det er sendt ut et høringsbrev hvor en rekke helt nødvendige tiltak beskrives. Jeg har bare lyst til fra denne talerstolen å varsle at det er veldig viktig at vi får strengere ressurskontroll og bedre kontroll enn det vi har hatt. Det er veldig bra at et enstemmig storting slutter seg til det forslaget som er fremmet. Det gir oss en tyngde i arbeidet videre for å få til enda bedre ressurskontroll.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-06-04:
Flere representanter har tatt til orde for at det ikke har vært reelle konsultasjoner med Sametinget. Etter det jeg kjenner til, ble det gjennomført konsultasjon med Sametinget i saken i etterkant av at tidligere fiskeriminister Harald Tom Nesvik sendte saken ut på høring i fjor. Kan statsråden bekrefte det? Og medfører det ikke riktighet at konsultasjonsplikten med Sametinget er hos regjeringen, og at Stortinget ikke er omfattet av konsultasjonsplikten?
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-06-04:
Norsk kongekrabbeforvaltning er basert på to prinsipper: De som får sitt opprinnelige fiskeri skadet etter kongekrabbens inntreden, er de som også skal ha rett til å høste av den, og kongekrabbefisket skal ikke være hovedfiskeri, men en supplerende fangst for dem som er berørt av problemene med kongekrabben i sine fiskerier. Kongekrabben er i økende grad en vesentlig utfordring for aktive fiskere også i Vest-Finnmark, hvor det foregår et desimeringsfiske etter kongekrabbe. De får bruk ødelagt av kongekrabbe, og tradisjonelle fiskefelt blir utilgjengelige fordi de er fulle av krabbeteiner. I desimeringsområdet er det fritt fiske, og hvem som helst kan sette ut så mange krabbeteiner som de vil – til og med jeg. De ulempene har Havforskningsinstituttet ikke regnet med når de har hevdet at fiskere i vest ikke har utfordringer med kongekrabbens inntreden. Disse forholdene tilsier at de aktive fiskerne i Rest-Finnmark også skal ha rett til å høste av kongekrabben i det kvoteregulerte området. Ser man på utviklingen i antall fartøy i Finnmark, er den skremmende. Antallet fartøy totalt sett i Finnmark er ikke vesentlig endret de siste ti–tolv årene, men ser man på fordelingen mellom dem som har kvoterettigheter, og dem som ikke har kvoterettigheter i Rest-Finnmark, er det urovekkende. Her er tallene veldig klare: Antallet fartøy i det kvoteregulerte området har økt med over 45 pst., til godt over 700–750 fartøy. I samme periode har antallet fartøy blitt redusert med over 40 pst., til i underkant av 200 fartøy i Vest-Finnmark. Det er en uheldig utvikling som flertallet i komiteen har merket seg, bortsett fra medlemmet fra SV. Dersom man oppriktig ønsker å ta vare på den aktive fiskeren i Rest-Finnmark, må det tas grep nå. Det er ingen tid å miste. Et mindretall i komiteen foreslår ytterligere utredninger før en beslutning fattes. Det virker på meg som om Arbeiderpartiet og Senterpartiet ikke ønsker å ha aktive fiskere og kystsamfunn i Vest-Finnmark. De vil ta tiden til hjelp for å seigpine de siste aktive fiskerne og avvikle fiskerier og kystsamfunn i Vest-Finnmark. Det er skuffende at Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet ikke er villige til å dele på godene for å bevare den aktive fiskeren og kystsamfunn i Vest-Finnmark. De velger å se bort fra høringsinnspill fra fiskeriorganisasjoner som organiserer fiskere i både Øst- og Vest-Finnmark, som Fiskarlaget Nord og Norges Fiskarlag. Avslutningsvis vil jeg takke regjeringspartiene for samarbeidet og for at de har lyttet til de innspillene som har kommet fra fiskeriorganisasjonene. Fremskrittspartiet vil også støtte forslag nr. 2, nå når det har blitt endret av forslagsstillerne.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-06-04:
Jeg synes det er litt spesielt at representanter går på talerstolen og hevder at noen vil ta kongekrabbekvoter fra noen. Det er ikke det vi diskuterer i denne saken. Man skal se på aktivitetskravet, det er ikke dermed sagt at man skal ta fra noen kvoter. Kanskje man må justere dem opp eller ned – det får vi komme tilbake til. Så vil jeg bare opplyse om at det er et skille mellom storting og regjering. Regjeringen hadde en høringsrunde og har fått sine innspill, Stortinget har også hatt sin høringsrunde og fått elleve innspill. Vi velger å lytte til fiskerorganisasjonene som organiserer fiskere både i øst- og vestfylket, og deres anbefalinger. Den rød-grønne opposisjonen velger å se bort fra høringsinnspillene fra fiskerorganisasjonene, som Fiskarlaget Nord og Norges Fiskarlag. Fiskarlaget Nord og Norges Fiskarlag skriver at «det må gjøres grep for å bidra til en fordeling av kongekrabbekvoter». De skriver også: «(...) å inkludere de resterende kommunene i Vest-Finnmark fremstår som riktigst. Dette av hensyn til lønnsomhet og derav stabilitet og forutsigbarhet for næringa.» (...) De mener en slik endring ikke vil endre på forvaltningsprinsippene i kongekrabbeforvaltningen.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-06-04:
Flere har vært oppe og sagt at prosessen ikke har vært god. Saksbehandlingen har vært på vanlig måte – som når næringskomiteen på Stortinget behandler andre saker. Det har vært skriftlig høring. Det har kommet elleve høringsinnspill – ett var negativt, ti var positive. Til representanten Adelsten Iversen: Flertallet har en merknad om å utrede muligheten for å flytte dagens grense til tidligere grense mellom Troms og Finnmark. Men den ønsket ikke Senterpartiet å gå inn i.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-06-04:
Jeg vil begynne med å takke komiteen for et godt samarbeid i denne saken. Jeg vil også takke spesielt for det engasjementet hele komiteen viser for barn og unge og familier som trenger hjelp. Jeg synes det i denne saken også er viktig å understreke at vi har fått veldig mange gode innspill. Det er mange engasjerte både enkeltmennesker og organisasjoner der ute som er pådrivere for et bedre barnevern. Saken dreier seg om flere forslag til endringer i barnevernsloven, og det som er felles for de foreslåtte endringene, er at det skal styrke rettssikkerheten til barn og foreldre. Regjeringen har varslet at det vil fremmes en større endring av barnevernsloven, som vil komme neste vår. De endringene som foreslås i dag, antas å kunne behandles uavhengig av de endringene som vil komme på et senere tidspunkt. Heldigvis er det slik i dag at de fleste barn og familier klarer seg uten hjelp fra barnevernet og det offentlige hjelpeapparatet, men vi vet også at det er de som trenger hjelp. Undersøkelser viser at det store antallet saker løses til det beste for de involverte, men det er også saker som ikke løser seg, og da er det viktig å sikre rettssikkerheten for de involverte. Det er fem endringer i denne saken, og jeg skal kort gå igjennom noen av dem. Det foreslås bl.a. innføring av samtaleprosess som varig ordning i fylkesnemndene. Dette prosjektet har hatt svært gode resultater der det har blitt gjennomført. Samtaleprosess kan senke konfliktnivået mellom barnevernstjenesten og foreldrene og sist, men ikke minst, bidra til færre tvangsvedtak. Det foreslås også økt aldersgrense for rett til ettervern, noe jeg er spesielt glad for fordi Fremskrittspartiet har jobbet for dette i mange år. I den anledning ønsker jeg å gi en spesiell takk – selv om det er mange som har vært engasjert i saken – til Landsforeningen for barnevernsbarn, som har hatt dette som en av sine aller, aller viktigste saker. Det forslaget som kanskje er mest omdiskutert, er den årlige tilstandsrapporteringen til kommunestyrene. Det er absolutt på høy tid at dette kommer. Det er ikke omdiskutert fordi det er uenighet om å innføre et sånt krav, men i komiteen er det litt uenighet om dette burde være forskriftsfestet eller ikke når det gjelder innretningen av rapporteringen. Komiteens flertall merker seg at det kan være hensiktsmessig med en forskriftsfesting av rapporteringen. På den måten sikres kvaliteten på innholdet samtidig som rapportene også blir sammenlignbare mellom kommuner.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-06-04:
Jeg vil selvfølgelig også benytte anledningen til å ønske statsråden velkommen til Norges viktigste og flotteste sal! Problematikken jeg har lyst til å løfte fram i dag, gjelder en merknad i innstillingen, som flertallet heldigvis stilte seg bak, og den angår dem som nå fyller 23 år, og som vil falle ut av ettervernet inntil loven trer i kraft. Der har flertallet i komiteen skrevet at vi «vil spesielt rette oppmerksomheten mot unge i barnevernet som er 23 år og har behov for videre oppfølging, og ber departementet vurdere hvordan disse kan ivaretas før den nye loven trer i kraft». Kan statsråden redegjøre for hvordan hun har tenkt å følge opp denne merknaden?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-06-04:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet, men jeg må si at retorikken til representanten Trond Giske noen ganger – jeg skal ikke si at den ikke egner seg fra talerstolen, men den er i hvert fall egnet til å provosere. Jeg trodde representanten Trond Giske hadde lest saken. Jeg trodde han hørte etter når statsråden snakket, og jeg trodde at han hadde fått med seg hvorfor man ikke bevilger pengene før man faktisk har et budsjett, og før loven er trådt i kraft. Det er da disse ekstra pengene er beregnet å slå inn. Og etter det jeg forsto på det statsråden sto her oppe og sa, ga hun en ganske klar beskjed om at de pengene kommer, men de kommer i budsjettet, slik som alle andre penger stort sett pleier å gjøre. Det vet representanten Trond Giske utmerket godt, ettersom han har vært stortingsrepresentant i ganske mange år, og selv også har vært statsråd.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-06-04:
Takk til komiteen for godt samarbeid også i denne saken. Regjeringen har lagt fram forslag til ordning med digital erklæring av farskap, og komiteen støtter forslaget. Med disse endringene er vi faktisk litt nærmere å innhente den digitale hverdagen. Dagens ordning med fastsetting av farskap er tredelt. For de tilfeller der farskap ikke fastsettes automatisk, slik som det gjøres for barn født i ekteskap, medfører manuelle rutiner f.eks. byråkrati. Forslaget som ligger til behandling i dag, vil føre til forenkling og vil forhåpentligvis også gi stor effektivisering. Denne effektiviseringen er ment å komme de offentlige etatene til gode, men kanskje aller viktigst gjelder dette brukerne selv. Det er samtidig på sin plass å påpeke at en slik digital erklæring av farskap ikke kan eller bør innføres i alle tilfeller. Dette er det godt gjort rede for i forslaget fra regjeringen, men også i komiteens innstilling.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-06-04:
Velkommen til vikaren for barne- og familieministeren! Det er hyggelig første dag i Stortinget å ha en så god sak. Takk også til saksordføreren for en god håndtering av denne saken. De vedtakene vi gjør her i dag, er viktige. Jeg vil gi honnør til dem som har jobbet for dette: Landsforeningen for barnevernsbarn, BarnevernsProffene og ansattes organisasjoner, som bl.a. har jobbet for utvidet ettervernsgrense lenge. Det har også Arbeiderpartiet foreslått tidligere – både utvidet ettervernsgrense og samtaleprosess i fylkeskommunene. Vi har også foreslått årlig rapportering til kommunestyrene. Så dette er forslag som det er bred politisk enighet om. Vi mener at tiltakene og de vedtakene vi fatter i dag, på en bedre måte vil kunne ivareta utfordringer barn og familier har. Likevel vil jeg bruke anledningen til å peke på noen utfordringer. Det ene er rapportering. Som saksordføreren sa, var det en del diskusjon om dette med rapportering, om det skulle forskriftsfestes eller ikke. Arbeiderpartiet har landet på en forskriftsfesting, men vi er veldig opptatt av at rapporteringen skal komme nedenfra. Kvalitetsmålerne og hvordan rapporteringen skal innrettes, og hvilke utfordringer kommunen har, må komme fra brukerorganisasjonene og fra de ansatte i tjenesten, sånn at det virkelig gjenspeiler hver enkelt kommunes behov, og ikke statens behov for en ytterligere rapport. Det er veldig viktig for oss – og at det skal være en kvalitetsrapportering som ligger til grunn. Så til det andre punktet som jeg vil peke på. Det er personell. Før vi fikk pandemien, var det en klar melding om at det var mangel på ansatte, og den kom fra mange hold, fra brukerorganisasjoner og ansatte i Barneombudet, fra heierna-kampanjen osv. Regjeringa har ikke lyttet til disse, men likevel skriver den i sin egen høringsuttalelse om kompetanse i barnevernet i mars i år at denne manglende kapasiteten og turnoveren kan gå ut over kvaliteten og være en svikt i barnevernstjenesten. Det er ganske alvorlig at en regjering selv sier at dette kan være svikt, mens den gang på gang ikke har vært villig til å foreta seg noe for å rette opp dette problemet og altså sørge for at det blir flere ansatte i barnevernet. Derfor er jeg litt bekymret for at disse forslagene vil være forslag som er veldig fine på papiret, men som det blir vanskelig å realisere, fordi det rett og slett er mangel på folk ute i barnevernstjenesten til å følge opp disse gode tiltakene.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-06-04:
Det vil representanten.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-06-04:
Regjeringas initiativ nå har tverrpolitisk støtte og er i stor grad en oppfølging av forhold som er tatt opp i Stortinget tidligere. Det har ikke manglet på statsråder som under koronavirushverdagen har uttrykt bekymring over sårbare barn. Derfor er det ikke til å tro at man ikke har fulgt opp og foreslått å styrke barnevernstjenesten med flere fagfolk. Krisepakke etter krisepakke er kommet, og det samme er revidert nasjonalbudsjett, uten at barnevernet er styrket. I høringsnotatet som jeg viste til, sies det at mangel på kapasitet og høy turnover kan være en viktig årsak til svikt i barnevernstjenesten. Det vises videre til undersøkelser som viser at 40 pst. av de tilsatte kun har vært ansatt i tre år eller mindre, og at nærmere én av fem tilsatte slutter i løpet av året. Er statsråden enig i at utsatte barn og deres familier trenger et styrket barnevern, og at ansatte i det kommunale barnevernet trenger flere kollegaer?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-06-04:
De stillingene det vises til – det har vi vært gjennom mange ganger, men det har jo ikke denne statsråden vært med på – har vi diskutert før, og de har stort sett kommet med bakgrunn i vedtak her i Stortinget, som Kristelig Folkeparti var med på tidligere, men ikke etter at de gikk inn i regjering. Vi har også nettopp fått en rapport som viser at barn sendes ut av landet fordi foreldrene er redde for barnevernet. Det er et alvorlig mistillitssignal til barnevernstjenesten, og det er noe barn i Norge ikke skulle oppleve. Statsråd Ropstad har hevdet at det med flere ansatte er en fiks idé fra opposisjonen. Men når regjeringa sjøl viser til dette som en årsak til svikt i barnevernstjenesten, som også berører rettssikkerhetsproblemet, som var oppe: Hva er det som gjør at denne motstanden mot å bedre tilliten ikke skal handle om stillinger?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-06-04:
Jeg vet nesten ikke hvor jeg skal begynne. Det er ikke første gang representanter fra Kristelig Folkeparti har hatt sterke anklager mot Arbeiderpartiet fra denne talerstolen, og det er sikkert ikke den siste. Men jeg kan svare representanten Lossius med at jeg er ikke alene. Det er ikke representanten Kari Henriksen som kommer med de utfallene mot regjeringa. Barneombudet har sagt under en budsjetthøring her i Stortinget at det er en styringskrise i barnevernet. Barnevernsbarna og Barneombudet har uttrykt alvorlig bekymring for rettssikkerheten i barnevernet. Den bekymringen deler jeg. Gang på gang har opposisjonen bedt om en redegjørelse fra statsråden om helheten i barnevernet. Først takket statsråden nei, men da det kom kritikk i egne interne rapporter som viste til stor kritikk av oppfølgingen av disse barna under koronakrisen, kom statsråden på banen – for å forsvare seg i denne salen med en redegjørelse som skulle forklare hvorfor det var så mange dommer i EMD, og hvorfor det var så stor svikt under koronakrisen. Jeg vet ikke om det er å berolige, eller om det er å provosere, men det er i hvert fall slik at Arbeiderpartiet slett ikke er alene om den kritikken som er fremmet mot statsråden. Da jeg sa at statsråden virker å være mer opptatt av å forsvare systemet enn å forsvare barna, var det med bakgrunn i alle de forslagene som regjeringspartiene og statsråden har sagt nei takk til her. Retorikken har vært gjentakende. De holder fast på det. De får det ikke til. Vi hadde et forslag om kvalitetsreform i barnevernet her – det var mange forslag, og statsråden sa ikke at ett av dem var feil. Nå har statsråden selv sendt ut en høringsrapport der statsråden selv antyder at det kan være en sammenheng mellom rettssikkerhetsproblematikken og mangel på personell. Men lytter han til det? Lytter regjeringa til det? Det virker ikke slik, og det er det denne politiske debatten handler om. Den handler ikke om representant Kari Henriksen som uttaler seg her fra talerstolen. Den handler om reelle politiske prioriteringer knyttet til barnevern som er forskjellige fra opposisjon til posisjon. Opposisjonen vil altså lenger og vil gjøre mer for å styrke rettssikkerheten og sikre at barna får en barnevernstjeneste som de fortjener.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-06-04:
Det var en nyttig saksopplysning, for det har ikke Barneombudet sagt til meg. Men det er jo fint å få det viderebrakt av representanten Gleditsch Lossius her i salen. Det er riktig at i dag er en gledens dag, det er vi alle sammen enige om. Men det er ikke mulig å si at skattepolitikken ikke handler om barnevern, selv om det ikke er debatten her i dag. Jeg ville bare si det. For skattepolitikken og den generelle politikken med å prioritere dem som har mest, framfor dem som har minst, er grunnleggende for at forskjellene øker. Det er jo det vi ser. Men jeg skal ikke trekke inn noe mer politikk i dette, for jeg er helt enig med Ørmen Johnsen i at dette er en god dag, det er gode forslag. Men vi kan ikke ha det sånn at vi bare skal diskutere enkeltsaker og enkeltting uten å kunne peke på helheten i en politikk fra Stortingets talerstol. Det blir feil.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-06-04:
Jeg skal bare takke saksordføreren for en god jobb. Når det gjelder det siste punktet han leste opp, har Arbeiderpartiet ved en inkurie falt ut av merknaden. Vi skal altså stemme sammen med Senterpartiet og SV mot at § 10 første ledd oppheves. Da er det signalisert her fra talerstolen. Så vil jeg bare si at det er en god sak, og det er viktig at vi har fått disse endringene i gravferdsloven nå.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2020-06-04:
Det er hyggelig å ha et innlegg i en så viktig sak med vikarstatsråd. Hyggelig å se henne her. Denne proposisjonen foreslår nødvendige og riktige endringer i barnevernsloven. Det kommer samtaleprosess – jeg skal si mer om det etterpå, men det skal nå bli en varig ordning i fylkesnemndene. Det foreslås å øke aldersgrensen for rett til ettervern til 25 år. Det foreslås videre bedre beskyttelse av barn med skjult adresse, og det foreslås innføring av krav om en årlig tilstandsrapport til det enkelte kommunestyre. Når staten skal overta omsorgen for et barn, er det noe av det mest inngripende en stat kan gjøre. En del omsorgsoverdragelser er frivillige, men mange skjer også uten foreldrenes samtykke. Det er her samtaleprosess kommer inn. En samtaleprosess er et alternativ til behandling av tvangssaker i fylkesnemndene og innebærer at nemndlederen tar initiativ til samtaler med partene. Det skal søkes enighet mellom partene. Formålet med denne prosessen er å bringe partene sammen for å få en felles forståelse av faktiske forhold eller konflikttemaer. Det skal bedre kommunikasjonen og gi økt forståelse, og samtalen skal også kunne legge til rette for f.eks. midlertidige ordninger. Jeg tenker dette er et stort og viktig skritt i riktig retning av rett og slett å unngå en del ankesaker og se om man kan få til frivillige løsninger. Jeg er veldig glad for at dette nå blir hjemlet i lov. Landsforeningen for barnevernsbarn og Forandringsfabrikken ved BarnevernsProffene har også vært veldig opptatt av barnets beste og at barnets beste skal ivaretas i alle ledd. Mange barn og unge trenger oppfølging i lang tid, og det er gledelig at det nå er lovpålagt ettervern fram til 25 år. Granavolden-erklæringen foreslo at aldersgrensen skulle heves, nettopp for å hindre at barn som har opplevd omsorgssvikt, faller utenfor som unge voksne. Forslaget har fått bred støtte i høringen, og det har nær sammenheng med regjeringens klare mål om å redusere utenforskap blant unge voksne. Forslaget vil bidra til å styrke ettervernet og gi bedre oppfølging av skolegang som kanskje er tapt, tilvenning til å bo i egen leilighet eller rett og slett å ha et fast og trygt opplegg rundt seg. Jeg er veldig glad for at det som skal gjelde i den nye loven som kommer, også vedtas nå, for dette haster.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2020-06-04:
Ja, det er jo handling vi gjør nå. Vi vedtar fem viktige punkter i en barnevernslov – det er handling – og det er punkter som vi i komiteen faktisk er enige om. Så er det en sak rundt budsjett. Alle vet at budsjettene kommer i revidert, eller de kommer i statsbudsjettet, og derfor skal denne loven ha virkning fra 1. januar 2021. Men statsråden har også sagt her, og komiteen har bedt om, at man vurderer tiltak allerede nå for dem som vil falle inn under ny lov. Jeg regner da med at man har mulighet til å omdisponere for å sette i gang tiltak. Jeg synes dette blir litt en skinndebatt, og jeg synes ikke det er saken verdig at vi begynner å nærme oss en skattedebatt. Dette er en debatt om å forbedre det lovverket vi har, og det at vi faktisk nå klarer å forbedre det, selv om vi må vente til en helt ny lov kommer. Så har vi også vedtatt i Stortinget at FNs barnekonvensjon skal inkorporeres i både barneloven og barnevernsloven. Det betyr at barn skal informeres, barn skal høres, og det vil også bli gjeldende i det som det nå skal skrives forskrifter om, dette med samtaleprosess. Jeg tror det også vil bli ivaretatt.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-06-04:
Senterpartiet ønsker forslagene i proposisjonen velkommen. Utvidet aldersgrense for ettervern har vi som parti frontet en god stund, og vi er derfor selvfølgelig veldig glade for at det vedtas i dag. Det er avgjørende at ungdom som har barnevernserfaring, sikres gode tiltak fra barnevernet etter fylte 18 år, slik at de får god hjelp i overgangen til voksentilværelsen. Men vi reagerer i likhet med KS på at regjeringen ikke foreslår å utvide det statlige betalingsansvaret for ettervernet. Senterpartiet mener at staten må være med og bidra finansielt for dette tiltaket, for en utvidelse av aldergrensen vil ikke automatisk lede til at kvaliteten på ettervernet opprettholdes, i alle fall ikke om kommuneøkonomien er stram. Vi fremmer derfor sammen med Arbeiderpartiet og SV forslag om at staten skal ha et betalingsansvar for ettervernet, og at det forlenges. Kravet om årlig rapportering fra barnevernet til kommunestyret blir et viktig grep for å sikre at kommunestyret får innsikt og kunnskap om tilstanden i barnevernet. Det er allerede en etablert praksis i noen kommuner, og disse har gode erfaringer med dette. Jeg registrerer at flere høringsinstanser var opptatt av at det blir stilt krav til utforming av og innhold i rapporteringen. Hele formålet med den er jo å styrke kommunens styring av barnevernstjenesten, og da kan det absolutt være formålstjenlig med noen føringer for hva en slik rapport bør eller skal inneholde, slik at vi får de ønskede effektene i tråd med intensjonene i forslaget. Senterpartiet støtter som sagt de endringene som ligger i proposisjonen, og det er fordi det vil forbedre barnevernet vårt. Vi vil også framover være aktive pådrivere for denne typen enkeltstående forbedringer i lovverket på dette feltet og støtter regjeringens arbeid i det. Men vi er like fullt veldig opptatt av at vi trenger en helhetlig gjennomgang av hele barnevernsfeltet så raskt som mulig, utført av et uavhengig granskingsutvalg, slik vi i Senterpartiet foreslo i et representantforslag forrige tirsdag. Det er for å se nærmere på hvordan vi i stort kan forbedre hele systemet, for å finne bedre måter å organisere hele feltet på, for å sørge for at rettssikkerheten til både barna og familiene i enda større grad blir ivaretatt, for å finne enda bedre måter å organisere og praktisere arbeidet på for de ansatte som har denne viktige, men veldig krevende jobben, og for å sørge for enda bedre vilkår for fosterhjem og fosterbarn – ikke minst for å sørge for at prinsippet om barns beste blir ivaretatt, alltid. Det er altfor mange barn som har det fælt og trenger barnevernshjelp, da skal de få det. Da må det ikke være sånn som NRK avslørte denne uken, at en 14 år gammel gutt i Nordland fikk det mye verre da barnevernet overtok ansvaret for han. Det er uakseptabelt, og vi politikere må være villige til å gjøre alt vi kan for å unngå at det skjer – også å granske oss selv.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-06-04:
Jeg vil også ønske ny statsråd velkommen, bl.a. til å jobbe sammen med oss på et felt som denne komiteen er veldig engasjert i. Og som saksordføreren sa, er vi enstemmige om at vi trenger å forbedre situasjonen i barnevernet. Veldig mange i komiteen har heldigvis vært positive til det representantforslaget som jeg nevnte fra talerstolen i stad, nemlig om en helhetlig gransking av barnevernet av et uavhengig organ. Den saken får statsråden på bordet i sommer, og jeg håper at statsråden vil være positiv til den. Så til saken i dag: Hvordan kan statsråden garantere at ettervernet blir godt nok kvalitetsmessig når det ikke følger penger med – til forskjell fra hvis det hadde fulgt statlige penger med?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-06-04:
Jeg mener at når vi først diskuterer barnevernet, må vi som representanter ha mulighet til å ytre oss om det på alle mulige måter selv om det ikke alltid er den konkrete saken vi diskuterer, for så viktig er dette feltet. Når vi først har fått et lovforslag hvor det blir problematisert hvorvidt finansieringen av ettervernet er på plass fra statens side, må man jo forstå at når jeg, f.eks., som kan stille statsråden spørsmål i replikkordvekslingen om man kan få garantier for at det kommer penger til det ettervernet til kommunene fra staten, bare får til svar at det skal de se nærmere på i budsjettet, kan ikke vi som er opptatt av at disse pengene kommer, si oss fornøyd med det. Det må regjeringspartiene og Fremskrittspartiet forstå ikke er et godt nok svar, for vi har ikke fått det bekreftet, og vi ønsker jo det. Så til hvordan vi skal diskutere barnevernet: Jeg har full forståelse for at mange fra ulike sider som jobber i ulike deler av barnevernet, eller som er i berøring med barnevernet, er opptatt av hvordan vi snakker om barnevernet. Det er egentlig vanskelig. Jeg synes det er vanskelig selv, jeg synes det er vanskelig å skulle peke på at mye skjer som er feil, uten samtidig å være redd for å tråkke dem som sliter med en krevende jobb, f.eks., på tærne. Men vi er jo nødt til å si at ting er galt, når det er det. Jeg har også hørt Barneombudet snakke om hvorvidt systemet er feil, slik representanten Kari Henriksen sier. Selv er jeg veldig usikker på om en er innrettet riktig i barnevernet, slik som alle avsløringer, rapporter og høringsinstanser nå peker på. Jeg tror ikke vi gjør denne saken en tjeneste hvis vi er mest opptatt av å peke på hvem som snakker feil om dette, men jeg synes vi alle skal være oss veldig bevisst hvordan vi omtaler utfordringene i barnevernet. Men at vi må få lov til å komme med kritikk uten å bli beskyldt for at vi samtidig ødelegger for mye for feltet, håper jeg vi kan bli enige om. Så ser jeg fram til at vi har alle disse debattene framover, for det er helt nødvendig. Det er også helt nødvendig for oss som representanter – ikke bare oss i opposisjonen, men også de som er i posisjonen i denne komiteen – å være kritiske til alt som skjer på barnevernsfeltet, all den tid det er de utfordringene som er, og engasjementet er så stort. Jeg ønsker alle lykke til med det.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-06-04:
Jeg skal ikke være lang, men vil fortelle at Senterpartiet støtter hovedinnholdet i proposisjonen. Vi ser at det absolutt er behov for å oppdatere loven, noe jeg med erfaring fra lokalpolitikken har erfart når jeg har sittet i Fellesrådet. Det er gode, viktige grep vi vedtar i dag. Imidlertid vil ikke vi i Senterpartiet støtte forslaget om å oppheve første ledd i § 10, altså der det står: «Kremasjon kan skje med mindre det er kjent at det var i strid med avdødes ønske.» Senterpartiet mener at presumpsjonen for kistegravlegging ikke har vært til hinder for kremasjon, og av den grunn kan vi ikke se at det er nødvendig å fjerne denne formuleringen. Vi mener at bestemmelsen i § 10 vil sikre at avdødes ønske om ikke å bli kremert blir respektert. Selv om jeg selv og mange andre ønsker kremasjon eller ikke har sterke meninger om hvorvidt de skal kremeres eller ikke, er det mange som har sterke meninger om det fortsatt. De vil gjerne gravlegges på det viset som har vært tradisjonelt, og vi i Senterpartiet vil derfor ikke bidra til at lovverket tar fra dem den muligheten til å reservere seg mot kremasjon.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-04:
Dette er i hovedsak gode endringer i barnevernsloven, som har vært etterlyst. Det er bl.a. positivt med økt bruk av samtaleprosess i fylkesnemndene. Men der, som i alle andre endringer i loven, er det veldig viktig at dette foregår på barns premisser med barns medvirkning. Departementet vurderer om det skal lages en forskrift om barns medvirkning ved samtaleprosess, og til det er det bare å si at departementet bare kan invitere inn barna selv med en gang og la dem medvirke til utformingen av en sånn forskrift, for det trengs. Et annet hovedgrep i denne lovendringen er innføring av krav om tilstandsrapportering til kommunestyrene. Blant de ansatte i barnevernet er det dessverre en ganske vanlig oppfatning at politikernes engasjement lokalt for barnevernet kommer først når tjenesten går over budsjett. Det gir et trist bilde av politikernes engasjement lokalt, selv om det selvfølgelig også gjøres mye bra. Derfor håper jeg dette kravet vil gi mer forståelse og mer engasjement for det jeg mener er den viktigste tjenesten vi har, nemlig beskyttelsen av barn. Men fra andre deler av velferden har vi lært at krav om rapportering i seg selv ikke nødvendigvis er noen løsning på noe som helst. Åpenbart trengs det mer ressurser til det kommunale barnevernet – det foreslår SV – men vi må også sørge for at det rapporteres riktig om det viktigste. Derfor er det bra at flertallet i komiteen merker seg at flere høringsinstanser ber om en forskrift med krav til hvordan rapporteringen skal være. Det aller viktigste i en sånn rapportering er selvfølgelig barnas egen oppfatning om barnevernstjenesten i sin kommune. Barns stemmer må aktivt hentes inn, sånn at lokalpolitikerne vet hva barna selv mener om tjenesten som skal beskytte akkurat dem. I tillegg er det viktig å lytte til de ansattes advarsel om at tall og statistikk ikke alltid gir et riktig bilde av tjenesten. For å få til dette trenger kommunestyrene kvalitativ kunnskap, ikke bare kvantitativ statistikk og tall. Til slutt er det bare å juble for at regjeringen endelig har lyttet og foreslår rett til ettervern for barn som har vært i barnevernet, opp til 25 år. Dette har barnevernsbarna kjempet for i mange år, og SV foreslo det i Stortinget senest i 2018. Men i en allerede presset barnevernstjeneste med altfor få ansatte går regjeringen mot å forlenge det statlige betalingsansvaret for ettervern. Det er snakk om 24 mill. kr i året. Det kan bety mye for personen som trenger hjelp, og det kan bety mye for kommunen, som ønsker å gi et godt tilbud, men regjeringen tar seg ikke råd til det. Det mener jeg er smålig. Hele poenget med å utvide retten til ettervern er å gi de unge voksne et bedre tilbud enn i dag. Da må vi bruke de ressursene som trengs, også.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-04:
Velkommen til vikarstatsråden! Jeg håper kravet om tilstandsrapportering til kommunestyrene vil gi mer forståelse og mer engasjement for det jeg mener er den viktigste tjenesten vi har, beskyttelsen av barn. Vi vet at det ikke alltid er sånn at det som kan telles, og det som virkelig teller, er det samme. Derfor er innretningen på denne rapporteringen veldig viktig. Det aller viktigste i en sånn rapportering er selvfølgelig barnas egen oppfatning om barnevernstjenesten. Deres stemmer må hentes inn, sånn at lokalpolitikerne vet hva barna selv mener om tjenesten, som jo handler om nettopp disse barna. Hvordan tenker statsråden at barns stemmer skal komme fram på en god måte i denne rapporteringen, særlig når regjeringen ikke ønsker å lage en forskrift med innholdskrav?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-06-04:
Det er vanskelig å la være å ikke komme med noen betraktninger om det som nå har blitt debatten om debatten om barnevernet, for den er viktig, og det er hittil i denne debatten blitt sagt mye som er ganske merkelig. Det er en stor og viktig grunn til faktisk å forsvare barnevernet, det er en oppgave som vi i denne salen også har. Det er helt utrolig hva de ansatte i barnevernet opplever av hets, trakassering og trusler, særlig nå i de senere månedene, da det har vært mye fokusering på grunn av dommene i Den europeiske menneskerettsdomstol. Så vi har et ansvar for å ta vare på de ansatte når vi uttaler oss. Det ansvaret gjelder ikke minst også barna. Jeg får tydelige innspill fra barnevernsbarna om at også måten vi som voksne og som politikere snakker om barnevern på, og med det også de barna som er i barnevernet, kjenner de på kroppen – hvordan vi uttaler oss, hvilke ord vi bruker. Men ingenting av det jeg nå sa, er en grunn til ikke å komme med kritikk av regjeringens politikk på barnevernsfeltet. Det er vitterlig noe helt annet. Derfor blir jeg skuffet, for når representanten Gleditsch Lossius f.eks. forveksler disse to tingene og bruker det forsvaret vi trenger for barnevernet, som et forsvar mot kritikk av regjeringens politikk, blir det mye vanskeligere for oss alle sammen å klare å skille dette. Jeg håper at alle komiteens medlemmer og alle representanter tar til orde for å forsvare systemet for beskyttelse av barn som er under press, men samtidig ønsker å finne bedre løsninger, finne en bedre politikk, sånn at barna blir bedre ivaretatt. Det er det grunn til – og ikke minst at de ansatte får gjort jobben sin på en bedre måte enn de gjør i dag. Da er det mye å velge mellom. Vi har vært innom noe av det i denne saken, for det er klart at når man utvider barnevernstjenestens ansvar og plikter uten å komme med tydelige garantier for at finansieringen også kommer med, er det faktisk ganske alvorlig. Selv om det er snakk om små penger nå, vet vi at barnevernstjenestens plikter og oppgaver bare har blitt utvidet uten at ressursene har kommet med. Det skjer gang på gang på gang. Og hva sier de ansatte? Jo, de sier at de ikke har tid til å se og hjelpe hvert enkelt barn. Når vi utvider retten til ettervern og endelig lytter til barnevernsbarna, skal det ikke være fordi det skal stå på papiret at man har rett til ettervern fram til man er 25 år. Det er ikke det dette handler om, det handler om at tilbudet for disse unge voksne skal bli bedre. Derfor er det en helt betimelig kritikk.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Det er viktig å kjenne sin egen livshistorie og vite hva som har skjedd fra barndom til voksent liv. Menneskers identitet bygges gjerne rundt livshistorien, og det kan oppleves svært smertefullt om deler av denne fortellingen mangler, noe som dessverre ofte er tilfellet hos barn som har opplevd omsorgssvikt i oppveksten. Det er viktig for nåtidens barn at de som voksne kan se tilbake på de grepene som er gjort i barndommen deres, og oppleve dem som riktige og rettferdige i etterkant. Derfor er jeg glad for at regjeringen nå jobber for en barnevernslov som skal ha barnet i sentrum for avgjørelsene og gi økt rettssikkerhet. Barns omsorgsbehov kan vare mye lenger enn til de er 18 år. Man trenger fortsatt noen å ringe til når venner svikter, kjæresten slår opp eller vaskemaskinen slutter å fungere, noen å søke råd hos når man skal søke seg videre til høyskole og universitet – i det hele tatt ha noen i bakhånd når livet butter imot. Det er ekstra viktig for nettopp de barna som har opplevd ulike former for omsorgssvikt. Derfor er vi i Kristelig Folkeparti glade for at vi nå hever aldersgrensen for ettervern, sånn at færre av disse risikerer å falle utenfor samfunnet som voksne. Det jobber svært mange kompetente, dyktige og engasjerte barnevernsansatte i kommuner rundt om i hele Norge som gjør sitt beste for at barna våre skal få en god og trygg oppvekst. Vår oppgave som politikere er å gi dem de verktøyene de trenger for å lykkes. En tilstandsrapport kan være et sånt nyttig grep som gjør at kommunestyrene får bedre innsikt i hvordan de kan støtte, følge opp og prioritere ressursene best mulig. Bufdir har også laget en nyttebasert veileder som gir hjelp i rapporteringsarbeidet. På den måten kan vi øke barnas rettssikkerhet og kvalitet i omsorgstilbudet på tvers av kommunegrensene. Et annet viktig punkt i proposisjonen er samtaleprosess i fylkesnemndene. Dessverre ser vi altfor ofte at konfliktnivået blir høyt i forbindelse med omsorgsovertakelser, spesielt når de gjøres med tvang. For alle parter er det viktig at konfliktnivået senkes, og at prosessen blir så skånsom som mulig for barnet og foreldrene. Omsorgsovertakelser er et av de mest inngripende tiltakene staten har i møte med familien, og da må vi møte familien med tillit og respekt. Å styrke samtaleprosessene er et viktig grep i nettopp dette. Utenforskap, psykiske lidelser, traumatiske opplevelser – omsorgssvikt får veldig store konsekvenser for både samfunnet og det enkelte mennesket som opplever det. En god barndom har derimot store positive ringvirkninger, og derfor vil vi i Kristelig Folkeparti gjøre alt vi kan for å sørge for at barn får nettopp det.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Arbeiderpartiet, ved både representantene Trond Giske og Kari Henriksen, snakker i sine innlegg om viktigheten av å ha tillit til barnevernet, men samtidig bidrar de på ingen måte til å styrke denne tilliten. Ett eksempel er i forbindelse med redegjørelsen i forrige uke. Da sa Kari Henriksen at regjeringen har vegring for å ta inn over seg det hun formulerte som den store «styringskrisen og systemkrisen som finnes i barnevernet», og at Ropstad forsvarer systemet og ikke barna som har behov for at rettssikkerheten styrkes. Det er veldig drøyt, det er alvorlig, for mener Kari Henriksen at vi har en barne- og familieminister som er mer opptatt av systemet enn av barna? Der tar hun i så fall helt feil. Den nye barnevernsloven har nettopp som formål å styrke barnas rettssikkerhet og sette barna i sentrum for løsningene. De forslagene som vi debatterer her i dag, er veldig gode eksempler på endringer som bedrer systemet og dermed også bidrar til at barn i barnevernet får det litt bedre. Jeg tror Arbeiderpartiet må ta inn over seg at disse feilslåtte utsagnene bidrar til at tilliten til barnevernet svekkes. Det gagner ingen, og det gagner aller minst de utsatte barna og familiene. Selv om Arbeiderpartiet er i opposisjon, har de et ansvar for at den tilliten hver enkelt har til barnevernet, styrkes. Det er veldig synd å se at de setter sitt eget behov for å kritisere foran det tillitsansvaret. Jeg tenker at vi skal ha flere debatter om barnevern i året som kommer, og som komité vet vi at akkurat disse sakene knyttet til barnevern er de viktigste sakene vi som komité behandler. Jeg tenker også at vi kan ha ulike syn på prioriteringer og hvilke grep som er best å ta, men vi trenger virkelig ikke å så tvil om hverandres engasjement eller intensjoner. Vi kan bare slå fast en gang for alle at alle representanter her, uavhengig av parti – og ikke minst barne- og familieministeren selv – er genuint opptatt av at vi må gjøre alt vi kan for å styrke og forbedre barnevernet. Det var det jeg hadde på hjertet.
Jorunn Gleditsch Lossius (Kristelig Folkeparti), 2020-06-04:
Jeg ville bare helt kort minne representanten Henriksen om at ikke bare Kristelig Folkeparti, men også Barneombudet selv har gitt uttrykk for bekymring for at Kari Henriksen kontinuerlig og på en veldig uheldig måte framfører sin kritikk av barnevernet, og konsekvensene det vil ha for de barna og de familiene at denne tilliten svekkes.