Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-06-09:
Det er et historisk sus over den beslutningen Stortinget skal fatte i dag. Det norske oljeeventyret startet for nøyaktig 40 år siden på Ekofisk-feltet. Ekofisk-feltet ble åpnet 9. juni 1971. Ekofisk er det eldste feltkomplekset i drift på norsk sokkel, og i dag legger vi til rette for 40 års videre drift. 40 år er lenge. Det er like lenge som denne representanten har levd. Så lenge jeg har levd, har dette landet drevet med olje- og gassproduksjon. Stortinget godkjenner altså i dag en plan for utbygging og drift av Ekofisk sør og Eldfisk II. Feltene har vært i produksjon henholdsvis siden 1971 og 1979. Prosjektene vi behandler i dag er således en videreutvikling av produserende felt. Disse to prosjektene vil øke utvinningsgraden for olje fra Ekofisk-feltet og Eldfisk-feltet med henholdsvis 2,5 og 6,5 pst. Totalt vil utvinningen fra feltene øke med om lag 470 millioner fat olje. Utbyggingen vil medføre investeringer på 27,3 mrd. kr for Ekofisk sør og 36,6 mrd. kr for Eldfisk II. Ingen trenger å lure på om dette vil skape aktivitet i leverandørindustrien og gi stor effekt for sysselsetting og verdiskaping. Det vil det med slike store investeringer, og det er bra. Norge er i økonomisk sammenheng et land som flyter over av melk og honning. Oljeeventyret som vi har opplevd siden Ekofisk-feltet ble oppdaget på 1960-tallet, har gjort Norge til det som kalles «verdens rikeste land». Ekofisk-feltet er med sine olje- og gassressurser blant de hundre største feltene i verden. Selv etter mer enn 30 års produksjon er det Ekofisk-feltet som har mest olje igjen å produsere på norsk sokkel. Det ser ut som om skriftens ord også skal gjelde her: De første skal bli de siste. Utvinningsgraden fra feltet, målt i fat oljeekvivalenter, er gjennom 30 år økt fra 21 til 46 pst. I dag øker vi utvinningsgraden for Ekofisk sør videre til 52 pst. På mange måter står Ekofisk som selve uttrykket for hvordan teknologisk utvikling og målrettet innsats fra operatør og myndigheter har bidratt til å øke ressursutnyttelsen. Men det finnes en slange i paradiset! Også i denne saken, på denne historiske dagen, finnes det en slange, og den har jeg lyst til å snakke litt om. I perioden fra 1990 til 2007 har utslippene fra petroleumsvirksomheten økt med 92 pst. Framskrivninger viser at utslippene fra petroleumsvirksomheten som eneste sektor vil fortsette å vokse fram mot 2020. Den eneste måten å unngå disse utslippene på er ved bruk av kraft fra land. Operatøren har vurdert ulike løsninger for kraft fra land til Ekofisk, samt modifikasjon av eksisterende anlegg. Operatøren anslår tiltakskostnadene for kraft fra land til Ekofisk-området til 3 585 kr per tonn CO2 ved en levetid fram til 2049. Det er da lagt til grunn en delelektrifisering på kun 30 MW. Oljedirektoratet har laget sine egne kostnadsestimater for elektrifisering som er lavere enn det operatøren har lagt til grunn, med en kostnadsberammelse på 1 878 kr per tonn CO2-ekvivalenter. Oljedirektoratet peker i sin vurdering på at det vil bli økt kraftbehov i området i perioden etter 2016, når nåværende kraftturbiner når sin levetidsbegrensning og også nye forbrukere kommer inn. Dette tilsier at vi burde elektrifisert mer i dag heller enn å gjøre det i morgen. Klimakur peker på at Sørlige Nordsjø er det området som har den laveste kostnaden i forhold til elektrifisering, og at elektrifisering må være et at de tiltakene vi må bruke når det har en kostnad på under 1 500 kr. Jeg frykter at konsekvensene ved ikke å elektrifisere hele Ekofisk-området vil være at vi må ta tøffere tak på andre områder, og det vil bli meget krevende.