Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2004-12-10:
De endringer i markedsføringsloven som i dag blir vedtatt, innebærer et forsøk på å demme opp mot et fenomen som i lengre tid har irritert mange av oss. Forhåpentlig vil den nye lovbestemmelsen være et viktig skritt i retning av å gjøre vår jobbtilværelse enda litt lysere – hvis man lykkes. Problemet vi snakker om, er masseutsendt e-postreklame, eller det vi i dagligtale omtaler med det engelske ordet «spam». De fleste av oss erfarer vel at såkalt spam opptrer som et irritasjonsmoment i vår hverdag, ved at det popper opp som søppelpost på skjermen til enhver tid. Det ligger i veien og må stadig fjernes. Samtidig vet vi at dette fenomenet påfører samfunnet store kostnader. Både private og offentlige virksomheter må bære disse økonomiske belastningene. I tillegg representerer spam også en sikkerhetsrisiko. Kombinert med virus kan det f.eks. forårsake store ødeleggelser. Brukt i forbindelse med såkalt spionprogramvare åpnes det muligheter for uthenting av følsomme opplysninger fra lukkede registre, f.eks. om personlige og private forhold. Én variant er den hvor det kan brukes til å kartlegge våre forbruksvaner, for så å målrette eller skreddersy salgsbudskap til enkeltpersoner og bedrifter. Her er det nok bare fantasien som setter begrensninger. Bakgrunnen for lovendringsforslaget er artikkel 13 i EU-direktivet om personvern og elektronisk kommunikasjon. Det dreier seg om å forby utsending av elektronisk reklame til alle fysiske personer uten at de har gitt sitt samtykke. Også i dag er det forbudt å sende slik e-postreklame til forbrukerne uten at de har gitt samtykke. Den endringen som nå vedtas, er et liknende forbud mot at arbeidstakere og næringsdrivende skal kunne motta uønsket e-postreklame. Jeg gjør oppmerksom på at det også er innbakt en unntaksregel i tilfelle det dreier seg om markedsføring direkte til egne kunder via egne kunderegistre. Forslaget fra Regjeringen følger i hovedsak EU-direktivet, men avviker på ett punkt. I direktivet heter det at kravet om forhåndssamtykke skal gjelde overfor «abonnenter som er fysiske personer». I lovforslaget fra Regjeringen står det at det bare skal gjelde «fysiske personer». I proposisjonen er det gitt en fyldig begrunnelse for det valg av formulering som er foretatt. Det har vært en viss uenighet blant høringsinstansene, men de fleste støtter Regjeringens forslag. Det hører også med at de ulike EU- landene har valgt ulike løsninger, og at våre naboland Sverige og Danmark har benyttet samme løsning som er foreslått av den norske regjeringen. Proposisjonen inneholder også noen andre, mindre endringer, men her viser jeg til proposisjonen og merknadene i innstillingen. Jeg finner ikke grunn til å utdype dette nærmere all den stund det er så bred enighet om de ulike forslagene som det kan være. En enstemmig komite slutter seg til lovendringsforslagene. Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet har fremmet et forslag med sikte på bekjempelse av spionprogramvare, såkalt «ad-ware»/«spy-ware». Det er ingen grunn til å si seg uenig i den påpekning som Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet her gjør i forhold til fenomenet – tvert imot. Når flere av oss likevel ikke støtter dette forslaget, skyldes det vel mer usikkerhet om hva som egentlig ligger i det, og om hvilken rekkevidde dette forslaget vil ha. Derfor vil jeg nøye meg med å anbefale Regjeringen å se nærmere på dette med spionprogramvare i sitt videre arbeid og eventuelt komme tilbake til Stortinget med endringer på et senere tidspunkt hvis den finner det nødvendig. Det står igjen å legge til at det lovforbudet som i dag vedtas, neppe alene er tilstrekkelig til å få bukt med dette problemet. Det er sjelden at lover alene er tilstrekkelig i den sammenheng, så her hviler det et ansvar også på andre instanser i samfunnet. Ikke minst vil jeg peke på at IKT-bransjen selv må ta et ansvar og gå inn i kampen mot dette uvesenet.