Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2007-06-14:
Bøndene har ansvaret for noen av samfunnets viktigste oppgaver. Det gjelder matproduksjon og arealforvaltning. Likevel er det slik at denne viktige gruppen tjener mindre enn de aller fleste andre grupper i landet. Gjennomsnittlig godtgjøres arbeidet og egenkapitalen som settes inn i jordbruket, med vel 170 000 kr pr. årsverk – altså før årets oppgjør. I tillegg er det et stort sprik mellom inntektene innad i jordbruket, slik at mye av arbeidet i realiteten har betydelig lavere vederlag. Årets jordbruksoppgjør alene er langt fra tilstrekkelig til å rette opp tiår med forsømmelser av jordbruket. Slik sett har kritikerne av jordbruksoppgjøret noe rett. Årets oppgjør alene vil ikke være tilstrekkelig til å snu alle negative utviklingstrekk i næringen. De fleste, også de sterkeste kritikerne, må imidlertid erkjenne at årets oppgjør er det beste på mange år. Etter mitt syn inneholder jordbruksoppgjøret en rekke positive signaler som bør gi grunnlag for framtidstro i næringen. Som nevnt er rammen for oppgjøret på 975 mill. kr og er den største på svært mange år. Hvor stor den reelle inntektsutviklingen i landbruket blir samlet sett, avhenger bl.a. av kostnadsutviklingen og effektiviseringen i næringen. Men intensjonen i oppgjøret er klart. Bøndene skal ha en gjennomsnittlig inntektsutvikling på om lag 17 000 kr pr. årsverk. Dette er om lag det samme kronemessige tillegg som andre grupper får, ifølge prognosene. Ambisjonene når det gjelder inntektsutvikling har ikke vært høyere på mange år, og det er etter min mening et minimumsmål at bøndene får samme inntektsutvikling i kroner som andre grupper i samfunnet. I tillegg er praksisen med «gjenbruk» av penger stoppet. Ubrukte midler fra fjorårets oppgjør kommer i tillegg til rammen og utbetales i 2007. Oppgjøret innebærer derfor også en betydelig forbedring av 2007-inntektene. Samtidig er dette et meget viktig prinsipp, en systemendring som sikrer – og i framtiden skal sikre – en mer redelig framstilling av inntektsutvikling ved framtidige oppgjør. 400 mill. kr av inntektsveksten kommer i form av økte budsjettbevilgninger. Budsjettbevilgningene er målrettet for å sikre inntektsutvikling på ordinære familiebruk. Noen eksempler på dette er: Bunnfradraget er redusert med 1 000 kr pr. bruk.Driftstillegget i melkeproduksjon er økt med 6 000 kr.Det er innført et eget driftstillegg i saueproduksjonen på 7 500 kr pr. bruk for å bremse opp den dramatiske nedgangen i saueholdet.Omsetningskravet for utbetaling av produksjonstillegg er senket fra 30 000 kr til 20 000 kr.Beitebruk er prioritert gjennom økt tilskudd til dyr på beite.Distriktsjordbruket er i tillegg prioritert gjennom økte distriktstillegg på kjøtt og melk.Prisene heves betydelig på alle områder hvor man mener det er mulig å ta ut økte markedspriser, og kornprisen er for første gang på svært lang tid hevet. Dette er klare signaler til næringen om at det er en framtid også for bruk av ordinær størrelse. Sponheim-epoken, da alt dreide seg om stordrift eller nisjer, er over! For Senterpartiet er det særdeles viktig. Nisjeproduksjon, matmangfold og nye næringer er en riktig og nødvendig tilpasning hvis bygdene skal overleve, men uten en ryggrad i form av tradisjonelle familiebruk kan neppe jordbruket løse sine samfunnsoppgaver. Det er denne bruksgruppen som prioriteres ved årets oppgjør, og som bør bli prioritert framover. For å skape framtidstro og rekruttering kreves imidlertid mer enn bare penger ved ett enkelt jordbruksoppgjør. For den som skal velge om en vil ta over et gårdsbruk eller bygge en ny driftsbygning, er tidsperspektivet 20–30 år. For Senterpartiet har det derfor vært avgjørende å få gjennomslag for en politikk som kan vare over tid. Vi forventer og arbeider for at årets satsing følges opp i de kommende jordbruksoppgjør. Vi startet i fjor, vi følger opp i år, og vi skal videreføre denne kursendringen i kommende oppgjør. Til tross for årets avtale viser Budsjettnemndas tall at det er langt igjen til jordbruket har fått et akseptabelt inntektsnivå. Det er langt igjen til prioriteringen av distriktsjordbruk, familiejordbruk og miljøvennlig jordbruk har fått fullt gjennomslag. Det skal vi arbeide med videre framover. Det er også grunn til i framtiden å se på om de fellesfinansierte tiltakene knyttet til velferd, frakt osv. er tilstrekkelig ivaretatt. Innstillingen viser at det er klare forskjeller mellom partiene i landbrukspolitikken. At Høyre og Fremskrittspartiet nå har funnet sammen i spørsmålet om å fjerne forhandlingsretten og overlate til Stortinget å fastsette bøndenes rammevilkår som en del av den ordinære budsjettprosessen om høsten, viser at en annen regjering enn den nåværende ville kunne true både forhandlingsrett og rammevilkår. Den som tror at jordbruket ville komme ut som vinner i kampen om budsjettmidlene i en annen regjering, forholder seg ikke til verden slik den virkelig er. De som ønsker å avvikle hele systemet, representerer iallfall ikke krefter som står på barrikadene for å forsvare et landbruk over hele landet.