Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-06-10:
St. meld. nr. 16 for 2004–2005 Leve med kulturminner som ble lagt fram av daværende statsråd Knut Arild Hareide, er den stortingsmeldinga som kulturminnefeltet styres etter i dag. Kulturmeldingen fra 2005 ga en voldsom vitalisering av kulturminnebevisstheten både i denne sal, i regjering og blant folk flest. Det har vært mange diskusjoner om de vedtakene som ble fattet om kulturminnepolitikken. Det hadde egentlig vært travle dager for kulturminnepolitikken hvis disse vedtakene skulle vært oppfylt, for innen 2020 skal det årlige tapet av verneverdige kulturminner minimaliseres, fredede og bevaringsverdige kulturminner skal være sikret, og det skal være et ordinært vedlikeholdsnivå. Det skal også være representanter i ulike utvalg, og kulturminner skal være fredet innen 2020. Da blir det travelt, for vi vet at elleve fredede bygninger må settes i stand hver eneste uke hvis vi skal nå 2020-målet. Fra undertegnedes side er det fortsatt et mål at vi skal nå 2020-målet, men det vet vi vil være krevende. Kulturminnebudsjettet er ikke et budsjett som man skal rope høyt hurra for. Det er små midler, men de blir brukt på en meget god måte. Riksantikvaren sa jo om inneværende års budsjett at eiere av fredede bygninger har grunn til å være skuffet. Men da må man bruke de midlene vi har på en god måte, og det blir gjort. Det blir gjort mye godt ut av små midler, og vi vet at man både innenfor kulturminnefeltet og innenfor andre sektorer tenker alternativt for å være med og styrke kulturminnepolitikken – som å bruke den hjemmelen i eiendomsskatteloven som går på fritak for eiendomsskatt for bygninger som har historisk verdi, eller gjennom andre private initiativ. Man tenker altså kreativt, for man har et ønske om å ivareta kulturminner. Men det er ikke til å legge skjul på at det var en tøff rapport Riksrevisjonen ga oss i 2009 knyttet til oppfølgingen av kulturminnefeltet. Det var vel ramsalt kritikk. Det må vi ta inn over oss, for det er slik at viktige kulturminner ikke må gå tapt. Det var det denne rapporten fastslo, at de kunne gå tapt, og at det var fare for at de nasjonale resultatmålene som Stortinget hadde satt seg i 2005, ikke ble nådd. Statsråden varslet i brev av 11. mai 2011 til komiteen at han vil komme tilbake til spørsmålet om kulturminner, enten gjennom en egen stortingsmelding eller på en annen egnet måte. Kristelig Folkeparti vil gå inn for en egen ny stortingsmelding for kulturminnefeltet, men vi ser at statsråden er på glid. Kanskje kommer det noen signaler i innlegget etterpå, men det som er viktig å vite, er: Når kommer det eventuelt noe? For hvis man ikke vet når, må vi tenke alternativt på andre virkemidler i perioden fram til en ny stortingsmelding. For vi har ikke råd til at kulturminner skal gå tapt, og det er det vi vet skjer. For at kulturminner ikke skal gå tapt, må vi iallfall vite hva vi har, og derfor er kommunale kulturminneplaner veldig viktige. Det har jeg tatt opp med statsråden tidligere, men jeg tror at dette redskapet som vi har i en del kommuner, men som over 280 kommuner mangler, er viktig for å vite hva vi har, og for å kunne ta vare på det. Og når vi vet hva vi har, og så kan ta vare på det, kan folk se det og bruke det. Vi skal leve med kulturminnene, og ved at de er med i vår hverdag, er de en del av vårt fellesskap, vår kultur og vår historie. Det er slik jeg tror vi best tar vare på kulturminnene, men uten at vi vet om dem, er det vanskelig. Min utfordring til statsråden er at kommunale kulturminneplaner blir et satsingsområde i budsjettet for 2012. Det er små midler, men de gjør mye ut av seg. Kristelig Folkeparti vil støtte slike initiativ.