Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-05-28:
Saken gjelder deltakelse i en beslutning i EØS-komiteen om innlemmelse i EØS-avtalen av PROGRESS-aksen av EaSI-programmet fra 2015 for perioden fram til og med 2020. Saksordføreren har beskrevet fakta i saken på en grei måte. Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre smykker seg med formuleringer som «åpen og inkluderende europapolitikk». Og videre: «Europapolitikk er et nasjonalt lagarbeid, og det er viktig at det er en åpen debatt om den europeiske utviklingen slik den påvirker Norge.» Jeg er enig i det siste, at vi kan få et grunnlag for en debatt, men – som debatten tidligere her i dag har vist – det er veldig vanskelig å få til. De tre partiene er en del av årsaken til at det er vanskelig å få til, dessverre. Senterpartiet er enig i at vi skal ha et samarbeid på det arbeidspolitiske og sosialpolitiske området mellom land og mellom land i Europa, sjølsagt. Men det å samarbeide på dette området innenfor det som er EUs ideologi – som er et eksperiment uten forbilde i verden – gjør at det er lite grunnlag for å få gode resultater. Og det står ikke til troende når flertallet sier at Norge er «en bidragsyter til arbeidet med å skape et solidarisk, inkluderende og trygt Europa». Det som skjer i Europa, er jo det stikk motsatte. Arbeiderpartiet har også en merknad, hvor en «viser til at regjeringa gjennom tilslutning til EURES-aksen vel å halde fram med å fremje mobilitet og auke sysselsettingsmoglegheiter ved å utvikle ein open arbeidsmarknad». Videre heter det at «sosial solidaritet i Europa bør vere prioritert for Noreg». Og videre: «I tillegg vil større deltaking i EaSI-programmet gje Noreg tilgang på fleire verkemiddel, tiltak og program som kan bidra til å få fleire personar med nedsett arbeidsevne og ungdom inn i den norske arbeidsmarknaden.» Senterpartiet er grunnleggende uenig i at det her gis muligheter til å få bedre virkemidler, all den tid hele politikken som følger av EØS-avtalen, innebærer at vi har en fri arbeidsinnvandring fra EØS-området og ikke en kontrollert arbeidsinnvandring, med alle de problemer som mange erfarer i dag. Det viktigste Norge kan gjøre, er å vise andre europeiske land at det er mulig å beholde den norske modellen, med høy sysselsettingsgrad både for kvinner og for menn og ikke minst jambyrdighet mellom folk, økonomisk og kulturelt – jambyrdighet i forholdet mellom folk dersom vi har nasjonale, demokratiske redskaper som kan korrigere de frie markedskrefter. Det er helt avgjørende å ha nasjonale, demokratiske redskaper som kan korrigere de frie markedskrefter, enten det gjelder arbeidsinnvandring fra EØS-området, fri bevegelse av kapital eller virkemidler for å sikre en eiendomsrett med tilhørende samfunnsmessige plikter. Denne avveininga er en avbalansering i interessekonflikter som krever demokratisk styring på nasjonalstatens grunn. Det er frivillig for Norge å slutte seg til PROGRESS-aksen i EU-programmet. Senterpartiet går imot deltakelse og komiteens tilråding. Helt til slutt: SV sier i innstillinga at en «vil sikre at EØS ikke kan overprøve tariffavtaler, at lovgivningen for arbeidslivet ikke kan svekkes av EU og at EU-regler ikke kan sette til side ILO-konvensjoner Norge har forpliktet seg til å følge». At SV vil sikre dette, er sjelden lesning. Hvis dette skulle være mulig, er det spesielt at SV er mot EØS-avtalen om fri flyt av arbeidskraft. Det er for meg et spørsmål om SV-ledelsen kan stå inne for disse formuleringene, for i forhold til deres standpunkt til EØS-avtalen har det lite logikk. Jeg vil derfor tilrå Senterpartiet også å stemme mot SVs forslag.