André Oktay Dahl (Høyre), 2012-03-22:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er bra at vi er på lag – alle partier – når det gjelder å bruke pengene mer effektivt, men jeg tror det kan være en idé at vi er like nøye med å ha politiske mål for effektivisering som vi er med bruk av penger. Da jeg kom inn på Stortinget i 2001, ble jeg plassert i kontrollkomiteen. Det var veldig fascinerende å se hvordan hele Stortinget brukte tre måneder på å diskutere hva vi skulle bruke pengene på fremover, mens man brukte tre timer på å diskutere hva man hadde brukt pengene til, og hvorfor det gikk galt. Det tror jeg også gjelder justissektoren. Vi har en lang rekke riksrevisjonsrapporter på vårt felt som viser at samordningen og koordineringen har vært for dårlig også når det gjelder vinningskriminalitet og organisert kriminalitet. Når det gjelder soningskøene, er det helt riktig at de var lange i 2005. Regjeringens mål var å fjerne dem, og det greide den. Men så var det kostnaden ved det. Kostnaden var at man fikk fagorganiserte som gikk til politisk streik. De mente at kostnadene ved å gjennomføre denne reduksjonen har blitt for høye for dem når det gjelder arbeidsmiljøet, presset de opplever, og vold mot ansatte. Nå, når vi ser at soningskøene er på vei oppover igjen, og jeg registrerer at prosjektet for å avvikle soningskøene er gjenopprettet – antageligvis av en eller annen grunn – har man ikke denne gangen de samme virkemidlene, uten å bygge flere fengsler, som de man kunne bruke under Knut Storberget. Jeg hadde fem spørsmål som delvis ble besvart. Jeg følte vel at statsråden når det gjaldt spørsmålet om balanse i straffesakskjeden, egentlig gjentok det som er litt av systemutfordringen, nemlig at det planlegges fra år til år, og hvis det planlegges over flere år, gjøres det for hver enkelt del av straffesakskjeden – det gjøres ikke i en sammenheng. Så jeg kunne tenke meg å stille spørsmålet én gang til: Vil man se på bedre analyse- og målemetoder for hva effekten f.eks. av økt politisatsing betyr? For når Stortinget bevilger 100–150–200 mill. kr mer til politiet, vil det få en effekt for de to andre, og jeg er ikke sikker på om man har det optimale planleggingsverktøyet i dag. Når det gjelder kriminalomsorgen, er utfordringen, som mange i kriminalomsorgen selv påpeker, at de undersøkes lite – man vet for lite om hvert enkelt program, og man har kanskje for mange programmer også. Til gjennomføringen av stortingsmeldingen om innholdet i soningen: Det er veldig mange som stiller spørsmål om det i det hele tatt er mulig å gjennomføre. Det er ikke intensjonene som et bredt stortingsflertall stod bak, som er problemet, men det er rett og slett muligheten til å gjennomføre det med det planleggingsverktøyet vi har i dag. Til sivile ansatte: Er statsråden åpen for å gi dem flere oppgaver, eventuelt hvilke ser man for seg allerede nå? Så er det et spørsmål om mulighet for mer ansvar til helsevesenet når det gjelder regelverk, budsjett og barnevern med tanke på politiets bistandsoppgaver, som i stor grad tar veldig mye ressurser fra annet politiarbeid i dag. Helt til slutt: Er statsråden åpen for å utarbeide en stortingsmelding om effektivisering i justissektoren som ser justissektoren under ett?