May Britt Vihovde (Venstre), 2005-05-24:
Ot.prp. nr. 58 inneheld endringar i fleire ulike lover, bl.a. lov av 10. juni 1988 nr. 40 om finansieringsverksemd og finansinstitusjonar – finansieringsverksemdlova – lov av 6. desember 1996 nr. 75 om sikringsordningar for bankar og offentleg administrasjon o.a. av finansinstitusjonar og i enkelte andre lover – finansgrupper, obligasjonar med pant i utlånsportefølje og skadeforsikringsselskapa si garantiordning. Lovendringane har vore etterlengta i finansnæringa. Den første delen gjeld finansgrupper – forsikringsgrupper og finansielle konglomerat m.v. Utgangspunktet for forslag om lovendring er EU sine direktiv om konglomerat og forsikringsgrupper. I Noreg har vi lagt stor vekt på å sikra ei god lovgiving knytt til denne typen verksemd. Dei tryggleiksmessige og soliditetsmessige forholda som ligg til grunn for dei nemnde EU-direktiva, var basis for den konsernlovgivinga som Stortinget vedtok allereie hausten 1991, jf. Ot. prp. nr. 2 for 1991-92 om finanskonsern. Dette betyr at norsk lovgiving allereie i snart 14 år har oppfylt hovudelementa i dei nyleg vedtekne EU-direktiva på dette området. Men då dette direktivet tek opp forhold som ikkje blir omfatta av den norske reguleringa, er det behov for einskilde justeringar i vår lovgiving for å oppfylla alle krava i direktiva. Dei forslaga vi i dag handsamar, gjeld enkelte endringar i kredittilsynslova, finansieringsverksemdlova, verdipapirhandellova og sentralbanklova for å leggja til rette for utvida bruk av kapitaldekningsreglane og krava til konserninterne transaksjonar for bankar, forsikringsselskap og verdipapirføretak med nær tilknyting til andre føretak. Forslaga gjennomfører EØS-forpliktingane etter det såkalla konglomeratdirektivet og det såkalla forsikringsgruppedirektivet. Direktivet om konglomerat inneheld bestemmingar som fastset krav om supplerande tilsyn med finansielle konglomerat for å betra oversikta over gruppa sin finansielle situasjon, minstekrav til regulering av kapitaldekning på konsolidert grunnlag, konserninterne transaksjonar, store engasjement og risikostyring/internkontroll. Føremålet er å skjerma finansinstitusjonane sin eigenkapital frå den risikoen som kan oppstå når finansinstitusjonar har nære band til kvarandre, samt å hindra vesentleg risikokonsentrasjon i slike grupperingar. Vi handsamar òg forslag om endringar i finansieringsverksemdlova og pantelova som tek omsyn til behovet for noko utvida høve til å gi forskrifter om obligasjonar med pantetryggleik i utlånsporteføljar, samt tilpassingar til dette i pantelova i ei ny bestemming om lovbestemt pant for konkursbu. Endringsforslaga skal styrkja obligasjonar med pant i utlånsportefølje som eit attraktivt finansieringsalternativ. Det blir foreslått einskilde mindre justeringar for bl.a. å sikra obligasjonseigarane si interesse i rettidig betaling, leggja betre til rette for at kredittføretak som skriv ut dei sikra obligasjonane, kan sikra utlånsporteføljen mot rente- og valutasvingingar, samt ei utviding av høvet til å ta med utlån til offentleg sektor i utlånsporteføljen. Endeleg blir det foreslått å leggja til rette for at Kongen i forskrift kan opna for bruk av obligasjonar med pant i utlånsportefølje også for energibransjen og andre som kan tilby pant i andre realregistrerberre formuesgode enn fast eigedom. Til slutt: Det ligg føre forslag om endringar i reglane om garantiordningar for skadeforsikringsselskap. Departementet foreslår i tillegg til endringar i reglane også å flytta reglane frå lov av 10. juni 1988 nr. 39 om forsikringverksemd – forsikringsverksemdlova – kapittel 9 til nytt kapittel 2A i lov av 6. desember 1996 nr. 75 om sikringsordningar for bankar og offentleg administrasjon o.a. av finansinstitusjonar. Bestemmingane omfattar i utgangspunktet berre skadeforsikringsselskap, men det blir òg gitt heimel til å etablera garantiordningar for livsforsikringsselskap og kredittforsikringsselskap med forskrift. Hovudformålet med lovendringane som blir foreslått, er å avgrensa verksemda og dekningsområdet til garantiordninga for skadeforsikringsselskap. Ein reduksjon i garantiordninga sitt dekningsområde samt ei avgrensing av verkemidla ordninga kan nytta seg av, synest å vera tenleg for å presisera at filial av forsikringsselskap med hovudsete i annan EØS-stat kan bli pålagd medlemskap i ordninga. Som eg sa i starten på innlegget mitt – handsaming av denne saka inneber lovendringar i fleire ulike lover. Det er ein samla komite som stiller seg bak alle lovendringsforslaga som vi handsamar i dag.