trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-21:
Jeg må nesten få lov til å korrigere litt på det inntrykket representanten Foss skaper. For det første sier han at avtalen var inngått i strid med Stortingets retningslinjer. Nei, denne avtalen var inngått før den forrige eierskapsmeldingen, før mange av disse innstrammingene kom. Så dette blir et spørsmål om i hvor stor grad slike nye retningslinjer, nye innstramminger, kan ha tilbakevirkende kraft. Det er altså feil at ordningen ble inngått i strid med retningslinjer. Stortingets strammere retningslinjer kom etter at avtalen var inngått. For det andre sier representanten at min forgjenger har godtatt ordningen. Vel, det er også en setning med visse nyanser. Man har godtatt at ordningen er lovlig – man har altså hatt en legalitetskontroll for å finne ut om det i det hele tatt er lov å ha slike ordninger. Det fant man at man hadde, og dermed kunne man ikke gripe inn på legal basis og si at den måtte avvikles.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-21:
Det som skjedde, var at man tok til etterretning at denne avtalen var inngått før departementet overtok eierskapet av Argentum, før Stortinget strammet inn på retningslinjene. Man har da isteden konsentrert seg om å si nei til nye slike ordninger, på samme måte som man svært ofte, når man får strammere retningslinjer, er mer opptatt av det som skjer fra da og framover, enn å bruke mye tid på å gi tilbakevirkende kraft.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-21:
Det rinner meg nå i hu at det var representanten Syversen som stilte det spørsmålet til selskapene. Jeg synes det er et veldig godt spørsmål, et spørsmål vi kan lære av også i vår eierskapsdialog, og vi stiller dette kontrollspørsmålet: Er det slik at man får vesentlige rekrutteringsproblemer dersom lønnsnivået er annerledes, dersom belønningssystemene er innrettet med lavere grad av bonusordninger osv.? Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, dersom svaret på det er nei, vi har ikke rekrutteringsproblemer, bør man absolutt se på dette lønnsnivået. Jeg tror at de retningslinjene som Stortinget har vært med på å lage, og som departementene følger opp i eierskapsdialogen sin, har en funksjon. Jeg tror de virker modererende. Vi har et annet lønnsnivå, heldigvis, i Norge enn bare om vi ser til Sverige, og i hvert fall hvis vi ser mer ut i verden, og det ønsker vi å følge opp. Den politiske oppmerksomheten og den klare tverrpolitiske enigheten i Stortinget hjelper oss i denne jobben.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-03-21:
Ja, nå er det i og for seg allerede en del av retningslinjene at man skal se pensjoner, sluttpakker, bonusordninger, variabel lønn og fast lønn i en sammenheng. Så det er ikke nytt at pensjoner skal tas med i vurdering. Men vi kommer nok til å være mer konkrete enn bare å snakke om lønnsledende/pensjonsledende og konkurransedyktig lønn. Vi kommer nok i den kommende eierskapsmeldingen til å være mer spesifikke på hva slags grenser som skal gjelde, akkurat som vi når det gjelder variabel lønn, mener at den ikke skal overstige mer enn 50 pst. av total lønn.
Roald Aga Haug (Arbeiderpartiet), 2011-03-21:
Lønnsoppgjøret er i dag dratt i gang. Vi har sett i media at Roar Flåthen og John G. Bernander snakker om forventninger, men også særlig om samfunnsansvar. NHO og LO snakker om viktigheten av moderasjon, og da må vi vente at det gjelder i alle ledd. Industriarbeidstakerne i konkurranseutsatt næringsliv skal forhåpentlig forme lønnsutviklingen dette året også. Partene i lønnsoppgjøret har ansvar for å legge til rette for en lønnsutvikling som sikrer næringslivet konkurransekraft, og som sikrer arbeidstakerne kjøpekraft. Partssamarbeidet med disse elementene er viktig og viser samfunnsansvar. Vilje til moderasjon krever at ledernivåene også viser ansvar, ikke minst der staten er eier. I dette bildet er det viktig at utøvelsen av eierpolitikken er kontrollert. Lederlønnspolitikken skal bidra til ansvarlighet. Dessverre ser vi eksempler på at dette sklir unødig ut. Blant annet viser gårsdagens oppslag i VG om avlønning blant helsetoppene at helseforetakene ikke har vært ansvarlige nok når det gjelder vilkår til lederne. De har ikke vist tilstrekkelig samfunnsansvar. Dette er uheldig, og i verste fall bidrar det til å true arbeidet med moderate lønnsoppgjør for vanlige folk framover. Lederlønnsnivået skal være konkurransedyktig, men ikke lønnsledende, har vi hørt flere ganger i dag. Det er heldigvis tverrpolitisk enighet om å holde lederlønnsutviklingen under kontroll, og signalene er klare på at eier vil bidra til at det blir valgt styremedlemmer som ivaretar eierinteressene. En del styremedlemmer trenger her veiledning, tydeligvis. Lederlønningene må i større grad harmonere med den generelle lønnsutviklingen. Lederlønninger som nevnt i bl.a. helseforetakene bryter med å ta samfunnsansvar. Økningen i inntekter er urimelig stor, og det er usikkert om innsatsen til lederne og brukertilfredsheten hos pasientene kan forsvare slike lønnsnivåer og lønnsøkninger. Slik lønnsutvikling truer tilliten til viktige institusjoner i samfunnet. Når vanlige ansatte skal akseptere moderasjon og ansvarlige oppgjør, må lederne også avkreves det samme. Alle må være ansvarlige dersom nasjonen skal opprettholde konkurransekraften. Dette er grunnleggende for å ivareta norsk næringsliv og norske arbeidsplasser. Dersom en skal akseptere lønninger som vi ser enkelte eksempler på, må det være mulig å måle at lederen faktisk oppnår målsettinger, eventuelt tar ansvar for ikke å gjøre det. Vi må motvirke en grådighetskultur i offentlig finansierte virksomheter så vel som i private virksomheter. Her ser det ut som om det er grunn til å gå bl.a. helseforetakene nærmere etter i sømmene.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-21:
Jeg vil takke saksordføreren for arbeidet med saken og hennes redegjørelse fra denne talerstol her i dag. Det er, som saksordføreren påpekte, en bred enighet i denne innstillingen. Jeg slutter meg i hovedtrekk til de synspunkter som hun tok opp fra talerstolen. Likevel er det behov for å påpeke enkelte forhold. Det er ikke første gang at forhold innenfor Nav-sektoren er i søkelyset for Riksrevisjonen og kontrollkomiteen. Både i de to siste Dokument nr. 1-behandlingene og i egne særrapporter har vi hatt Nav på bordet, og det har vitnet om store feil og utfordringer i sektoren. Det er ganske dramatisk når vi snakker om et felt som er så stort og viktig for velferdsstaten Norge. Det var sentralt da man opprettet Nav, at man skulle få flere i arbeid og aktivitet og færre på stønad. Oppfølging av sykmeldte er helt sentralt i et slikt arbeid. Jo lenger man går sykmeldt, jo større er sjansene for varig utstøting fra arbeidsmarkedet. Derfor er det viktig å ha fokus på dette. Resultatet av Riksrevisjonens undersøkelser er ikke tilfredsstillende. Det er for lite bruk av gradert sykmelding, dialogmøte 2 er ikke gjennomført i mange tilfeller, det er ikke godt nok med hensyn til informasjon, man følger ikke opp med rapportering, osv. osv. I mine ett og et halvt år i kontroll- og konstitusjonskomiteen her på Stortinget har jeg fått stor respekt for det arbeidet som regjeringspartienes representanter gjør. Man driver ikke med ukritisk forsvar av regjeringen, men stiller de forhold som fremkommer, under et kritisk lys. Det er bra at man tar sakene på alvor. Det inngir respekt fra oss i opposisjonen. Men det holder ikke at man bare innrømmer kritikken og tar sakene på alvor. Det må også handles, for å sørge for å rette opp de forhold som fremkommer, og det fremgår av innstillingen og merknader at det er en del tiltak på gang for å rette på forholdene. Det er behov for handling, og det er regjeringens representanter som skal stå for den fremdriften. Så utfordringen går nå til statsråden og hennes folk, som jeg håper vil sørge for at Nav ikke blir en stadig tilbakevendende sak for oss i kontroll- og konstitusjonskomiteen.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2011-03-21:
Forslagsstillerne mener i denne saken at regjeringen skal fremme forslag om endringer i elektrisitetsavgiften og merverdiavgiften på strøm i perioder med ekstraordinært høy strømpris. Ingen er uenig i at strømprisene i vinter har vært svært høye, og at dette nok har skapt betydelige problemer for noen av våre innbyggere og husstander. Særlig har dette vært en krevende situasjon for folk med lav inntekt, for noen pensjonister og for en del barnefamilier. Og for disse menneskene er det ikke mulig å spare strøm i tilstrekkelig grad til å veie opp for den store prisstigningen. De har i utgangspunktet spart inn det de kan. Vi kan ikke ha en sånn situasjon her til lands at noen skal måtte fryse, eller ikke ha råd til å ha lys i stua. Prisstigningen merkes utvilsomt best av dem som allerede bruker lite strøm, og som i alle sammenhenger må spare på forbruket for å få inntekten til å strekke til, slik også saksordføreren var inne på. For folk med høye inntekter merkes knapt prisstigningen på strøm, og skulle slike husstander ønske å spare noen kroner, så har de mye større forbruk å redusere på enn de som allerede har et lavt forbruk. For Arbeiderpartiet er det viktig at de med liten inntekt blir ivaretatt i en slik situasjon. Jeg vil derfor gi ros til regjeringen for å reagere raskt med hjelp til de husstander som mottar bostøtte, og for at disse fikk en ekstra utbetaling som en hjelp for å dekke økt strømpris – og for at dette også følges opp på nytt. Dette er en målrettet og treffsikker hjelp til dem som trenger det mest. Jeg føler meg sikker på at en avgiftsreduksjon ikke er like treffsikker, og samtidig vil en slik reduksjon koste langt mer. For å si det på en annen måte: Jeg tror ikke vi som har vårt virke i denne sal, og andre med tilsvarende og høyere inntekt, er de som trenger mest hjelp til å få betalt strømregningen. Skal vi følge forslagsstillernes tankegang og forslag, vil det bli slike grupper som får den største lettelsen i strømregningen, fordi det nok er de som har det aller største forbruket. Jeg er enig i det finansministeren sier i sitt brev til komiteen om at han mener «myndighetene skal være varsomme med å innføre terskler for når avgift skal betales og ikke». Fra Arbeiderpartiets side er vi opptatt av å slippe slike situasjoner i framtiden. Derfor er det meget positivt at regjeringen trapper kraftig opp satsingen på fornybar energi og energieffektivisering, og at det skjer en styrking av kraftnettet.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2011-03-21:
Vi behandler nå et representantforslag som er veldig viktig, og som opptar folk i alle aldre. Jeg tror at folk flest er opptatt av hvordan de kan bidra til å forhindre forsøpling når produktene går ut av bruk. Jeg tror at folk i dag oppriktig ønsker å være sikre på at slikt miljøfarlig avfall ikke skal gjøre skade på miljøet når produktene går ut av bruk. Samtidig vet vi at volumet av slikt avfall er sterkt økende, og at det stadig kommer nye produkter som varer kortere og kortere tid, og som kan forårsake betydelig skade dersom det ikke blir forsvarlig destruert etter bruk. Derfor er denne saken meget viktig å ha på dagsordenen. Her er det avgjørende at vi har på plass gode virkemidler for å invitere både forbrukere og næringsliv til en god ivaretakelse av dette farlige avfallet. Jeg er godt tilfreds med at regjeringen og ansvarlig statsråd er opptatt av dette, og at det overordnede målet er økt innsamling av slikt avfall. Jeg tror det er viktig at dette arbeidet nå skjer skrittvis, og at de tiltak som iverksettes, er målrettede og virkningsfulle. Jeg synes at vi samtidig skal være glad for at så mye positivt har skjedd på avfallsområdet de senere årene, og at vi har et utmerket grunnlag for å gå videre. Jeg viser i den forbindelse til brevet fra statsråden til komiteen, hvor han sier at «Norge er det landet i Europa som har høyest innlevering av elektrisk og elektroniske produkter». Dette er oppløftende, og det gir et godt utgangspunkt for å gjøre enda mer. I takt med utviklingen og i takt med at det blir stadig mer avfall, må det bygges opp tiltak som når hele landet, slik at systemene blir effektive og målrettede. Her må det ikke være geografiske begrensninger, men alle må nås der de bor. Slikt avfall finnes overalt hvor folk bor og virker. Det vi her snakker om, er både et miljøspørsmål og ofte også en sak som gjelder utnyttelse av avfallet som ressurs, slik saksordføreren var inne på. Her må det derfor være et samspill mellom myndighetene, produsentene, forhandlerne og forbrukerne om treffsikre og gode ordninger som ivaretar dette avfallet.
Siri A. Meling (Høyre), 2011-03-21:
Statsråden var inne på energieffektivisering som et viktig tiltak. Det er vi fra Høyres side helt enig med statsråden i. Vi vet jo at EU har 20-20-20-mål innen 2020, hvor de skal energieffektivisere 20 pst. av sitt forbruk. Norge er faktisk det eneste landet som ikke har satt et eget mål for energieffektivisering. Mitt spørsmål til statsråden er om han kan være fornøyd med en slik situasjon, at vi er de eneste som ikke har satt et mål for energieffektivisering. Kan han si noe om når vi kan ha håp om å få på plass en målsetting også i Norge på dette området?
Siri A. Meling (Høyre), 2011-03-21:
Jeg beklager hvis jeg overvurderer statsrådens evne til å svare i denne saken. Men jeg prøver meg på ny i forhold til offshore vind. Den nye energiministeren ble bl.a. av Greater Stavangers direktør beskyldt for at han avlyste den festen som regjeringen selv har invitert til når det gjelder en framtidig satsing på offshore vind, noe som vi vet Norge har et stort potensial for å utvikle, og som også vil gjøre oss mindre avhengig av vannkraft. Dog ligger det noe lenger fram i tid i forhold til kostnadselementet, men å styrke teknologiutvikling og våre leverandørmiljøer, mener vi fra Høyres side er viktig. Mitt spørsmål til statsråd Solheim er om han deler statsråd Borten Moes tanker når det gjelder havenergi.
Siri A. Meling (Høyre), 2011-03-21:
Det er riktig som statsråden sier, at det er relativt få saker som kommer til Miljøverndepartementet. Men mange gir kanskje opp underveis eller endrer sine planer fordi de føler seg trengt opp i et hjørne. Det gjorde tydeligvis ordføreren i Egersund for en tid tilbake. Han ba om et møte med fylkesmannen i Rogaland og leverte fra seg brukernavn og passord til det kommunale saksbehandlingssystemet for plansaker i Egersund kommune. Han sa at fylkesmannen like gjerne kunne overta saksbehandlingen, for det var det fylkesmannen i realiteten gjorde gang på gang på gang. Dette står veldig i motstrid til de utsagn som kommer fra statsråden, om at en veldig liten andel går til departementet. Kan statsråden sende noen oppmuntrende ord til ordføreren i Egersund og andre i tilsvarende situasjon, som gjør at de igjen føler at de har råderett over sine arealer?
Siri A. Meling (Høyre), 2011-03-21:
Høyre nedsatte et eget eiendomsrettsutvalg etter valget i 2009. Dette utvalget skulle se på rammevilkårene for privat eiendomsrett og lokal selvråderett i Norge. Dette representantforslaget vi nå har til behandling, er et av resultatene av dette arbeidet og er blant de grunnleggende verdier vi fra Høyres side mener må ligge til grunn for en god samfunnsutvikling, nemlig både at den private eiendomsretten blir ivaretatt på en god måte, og at beslutninger tas nærmest mulig den enkelte innbygger og dennes lokalsamfunn. Om noen måneder er det lokalvalg og fylkestingsvalg, og alle partier arbeider med å få gode kandidater til valglistene sine. Dessverre opplever mange lokalpolitikere og lokalsamfunn at råderetten over viktige beslutninger, som bl.a. arealdisponeringer, overtas av statlige myndigheter, og at handlingsrommet til lokalpolitikerne og dermed motivet for å engasjere seg blir snevret inn. Jeg deler representanten Olemic Thommessens bekymring for at regjeringen ikke tar denne problemstillingen tilstrekkelig på alvor. Jeg har selv ved flere anledninger besøkt både kommuner og enkeltbedrifter i forbindelse med disse spørsmålene, og det er all mulig grunn til bekymring. Fra Høyres side tror vi at nærhet til beslutninger og kunnskap om lokale forhold er viktig for å få frem den gode politikken og de robuste løsningene. Vi tror at statlige myndigheter i dag bruker altfor store ressurser – og dette er skattebetalernes penger – på å detaljstyre lokalsamfunn og avgjørelser, som burde ligge på et kommunalt folkevalgt nivå. Disse ressursene mener vi med fordel kan benyttes til andre gode formål. I tillegg til ressursene som brukes innenfor offentlige myndigheter, kommer det som privatpersoner og bedrifter må bruke av tid, søknadsskjemaer, andre dokumenter og kapital på disse prosessene. Enkelte områder av landet har store arealer som av ulike grunner er vernet. Mye av potensialet for verdiskaping og bosetting i Distrikts-Norge ligger nettopp i muligheten til å utnytte sine naturverdier på den ene eller den andre måten. Jeg håper derfor at forslagene som dreier seg om å be regjeringen om å lage en egen strategi for næringsutvikling i kommuner med store verneområder, får flertall. For at vern skal ha lokal tilslutning, er det viktig at også levebrødet blir ivaretatt, og fra Høyres side er vi alltid på jakt etter de gode løsningene, hvor vern kan kombineres med bruk. Børge Brende har blitt nevnt tidligere i debatten, og var det noen som tok til orde for nettopp det å verne og å kombinere vern og bruk, var det bl.a. denne statsråden fra Høyre.
Siri A. Meling (Høyre), 2011-03-21:
Alle kommer fra en plass, sa representanten Eirin Sund, og det inspirerte meg til å tegne meg på ny. Representanten Sund sier at hun ikke kjenner seg igjen i disse problemstillingene, med referanse til den plassen hun selv kommer fra, og meg bekjent er det Gjesdal kommune i Rogaland. Da vil jeg si at representanten Eirin Sund ikke kjenner igjen sin egen hjemkommune, men det gjør imidlertid jeg. Bare for noen få måneder siden hadde jeg et møte, sammen med representanten Bjørn Lødemel, med ordføreren fra Kristelig Folkeparti i Gjesdal kommune, Olaug Bollestad, og plansjefen i denne kommunen. Da fikk vi høre om den prosessen som Gjesdal kommune har hatt når det gjelder rullering av sin kommuneplan, og hvilke utfordringer de har hatt med den problemstillingen som diskuteres her i dag, med hensyn til statlig detaljstyring. Fylkesmannen i Rogaland har hatt en rekke innsigelser til denne kommuneplanen – mange av dem basert på skjønn. For å ta ett eksempel – til representanten Eirin Sund: En av innsigelsene fra fylkesmannen var at man var uenig med Gjesdal kommune om hvor mange innbyggere som kunne tenke seg å slå seg ned i en bygd i Gjesdal kommune, nemlig Oltedal. Fylkesmannen i Rogaland mente da at Gjesdal kommune hadde et altfor optimistisk syn på hvor mange som kunne tenke seg å slå seg ned i Oltedal – altså en innsigelsesgrunn i forhold til noen planer der. Mange innsigelser var basert på et skjønnsmessig grunnlag. Jeg vil derfor oppfordre representanten Eirin Sund til å ha større kontakt med sin hjemkommune og sitt valgdistrikt og ta på alvor de problemstillingene som Gjesdal kommune, i likhet med veldig mange andre lokalsamfunn i dette landet, strir med, og som Høyre ønsker å gripe fatt i, bl.a. med dette representantforslaget.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-03-21:
Kristelig Folkeparti tror ikke på forslaget som Fremskrittspartiet har fremmet, og som vi i dag diskuterer, om fleksible avgifter på strøm i perioder med ekstraordinært høye strømutgifter. Kristelig Folkeparti tror på målrettede tiltak som bostøtte, som støtte til husholdninger gjennom Enova for å få bedre strømsystemer og etterisolering. Vi ønsker å få resultater ut av den innsatsen vi legger på bordet. Men representanten Solvik-Olsen har et godt poeng i at staten nå de siste månedene, også i dag, når vi står her, har tjent mye penger på at vi har lagt bak oss en kald vinter hvor vi har hatt høye strømpriser. Dette mener Kristelig Folkeparti må komme forbrukerne til gode gjennom en sterkere satsing på fornybar energi og en sterkere satsing på energieffektivisering. Derfor er det en selvfølge for Kristelig Folkeparti å sende et tydelig signal til regjeringen om at Enova bør bestå, med tyngde og med muskler hva gjelder penger, også etter at grønne sertifikater er på plass etter 2012. Vi er i en oppsiktsvekkende kraftsituasjon. Når Statnett melder at vi i Sør-Norge nå har gått fra en stram til en anstrengt situasjon, at vi i Nord-Norge har gått fra en normal til en stram situasjon, og at man i Midt-Norge fortsatt vurderer det slik at vi har en stram kraftsituasjon, er dette oppsiktsvekkende og bør være bekymringsmeldinger inn i denne sal. Kristelig Folkeparti har tatt til orde for at vi nå, i den situasjonen vi står oppe i, må ha en forpliktende plan om forsyningssikkerhet for strøm i løpet av dette året for å hindre at vi kommer i en mer kritisk kraftkrise. For det kan ikke være slik at vi setter hele vår lit til snøsmeltingen, at den kommer på rett tidspunkt og på rett sted når vi skal ha strøm både til potetene i Midt-Norge og til å varme opp noen terrasser på Frogner. Kristelig Folkeparti håper at regjeringen nå tar tak i dette og kommer tilbake med konkrete tiltak gjennom en plan. Det har vært en liten diskusjon om regjeringens tiltak så langt. Det har vært vist til det initiativet som nåværende og nyutnevnte olje- og energiminister Ola Borten Moe kom med om automatisk avlesing, og at det skal være på plass i Midt-Norge innen utgangen av 2013. Hvis jeg kan få være så frimodig å lese fra stortingsmeldingen fra 2003, nr. 18, som ble levert av Einar Steensnæs, som da var olje- og energiminister: I punkt 9 under tiltak står det at politikken særlig vil legge «til rette for økt forbrukerfleksibilitet gjennom nye kontraktsformer, toveiskommunikasjon og hyppigere avlesning og fakturering i en anstrengt kraftsituasjon». Dette var et forslag i denne sal for ti år siden. Dette er kanskje tidspunktet for når nåværende olje- og energiminister Ola Borten Moe vil levere. Det har tatt ti år. Det er ti år da forbrukerne har lidd, og da naturen har lidd under et for stort uttak av energi rundt omkring i landet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-03-21:
Kristelig Folkeparti deler langt på vei forslagsstillernes intensjon og ideologiske tenkning i denne saken. Det er viktig å holde fast ved å styrke lokaldemokratiet og eiendomsretten, også i miljø- og arealforvaltning. Plan- og bygningsloven bygger på det prinsippet at hovedansvaret for planleggingen ligger til kommunene og fylkeskommunene. Kommunene er den primære myndighet i arealforvaltningen og har hovedansvar for å bestemme bruken av arealene innenfor eget område. I de tilfeller kommunenes planer ikke tar tilstrekkelig hensyn til interesser eller hensyn utover kommunene, kan planvedtak overprøves. Dette er prinsipper som Kristelig Folkeparti i all hovedsak stiller seg bak i dag, og også den dagen da ny plan- og bygningslov ble vedtatt i 2008. Kristelig Folkeparti er et kristendemokratisk parti. I kristendemokratisk tankegang er det grunnleggende at mennesket har ansvar for å forvalte skaperverket på en forsvarlig måte. Det gjelder naturressurser, økonomiske ressurser og menneskelige ressurser. Naturen gir oss store muligheter og et stort ansvar. Ressursene må brukes i pakt med naturens tåleevne. Kristendemokratiet har også som mål at beslutninger skal fattes så nær som mulig dem det gjelder. Samtidig må ønsket om nærhet veies opp mot at flest mulig av dem som berøres, inkluderes i beslutningsprosessen. Nærhetsprisnippet handler om maktfordeling og beslutningsmyndighet. Det dreier seg om å avgrense bruken av offentlig makt. Kristelig Folkeparti mener at forslaget fra Høyre om endringer i plan- og bygningsloven dreier seg om en avveining mellom forvalteransvaret og nærhetsprinsippet. Kristelig Folkeparti er enig i intensjonen i noen av forslagene, men mener helheten i de forslagene som fremmes, går for langt på bekostning av forvalteransvaret. God forvaltning krever en fornuftig balanse mellom overordnede nasjonale interesser og lokalt selvstyre. Kristelig Folkeparti mener videre det er nødvendig å klargjøre begrepsbruken omkring inngrepsfrie naturområder, INON. Begrepsbruken må ikke være til hinder for et aktivt skogbruk innenfor områder som ellers ikke er underlagt andre vernebestemmelser. Dette forutsetter at hogst og maskinelt uttak av tømmer ikke defineres som tunge tekniske inngrep. Kristelig Folkeparti ønsker imidlertid ikke å fjerne INON-begrepet helt fra saksbehandlingen, slik det tas til orde for i forslaget. Kristelig Folkeparti vil ta vare på det biologiske mangfoldet for kommende generasjoner og mener det gjøres best gjennom en kombinasjon av frivillig vern og bærekraftig bruk. Kristelig Folkeparti mener veneplanarbeid må videreføres for å sikre vern av viktige naturtyper over hele landet. Frivillige verneavtaler er et konstruktivt spor som Kristelig Folkeparti mener bør videreutvikles. Kristelig Folkeparti mener strandsonen må forvaltes i et generasjonsperspektiv og sikres for allmennhetens bruk. Hundremetersregelen må praktiseres strengt, men i deler av landet der strandsonen ikke er under press, mener Kristelig Folkeparti det bør kunne åpnes for en mer fleksibel praksis.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-03-21:
Forslaget til Venstre er kanskje ikke det største forslaget, men det er et viktig forslag – et viktig forslag om noe som vi alle er borti i hverdagen vår. For det handler egentlig om folks hverdag. I hverdagen vår har vi mange små eller litt større hjelpemidler som er gode å ha, men de er ikke alltid like miljøvennlige, iallfall hvis vi ikke håndterer dem på en bra måte etter at vi er ferdig med disse hjelpemidlene i hverdagen vår. Statsråden sier i svaret til komiteen at han vil vurdere supplerende virkemidler for å stimulere til økt innlevering av småelektronisk avfall. Særlig peker han på sparepærer som inneholder alvorlige miljøgifter, som kvikksølv, og også mobiltelefoner som inneholder en rekke farlige stoffer. Statsråden viser også til at 95 pst. av mobiltelefonene kan gjenvinnes. Kristelig Folkeparti mener at tiden er inne for sterkere incentiver enn det vi har i dag, slik at vi får en bedre håndtering av disse artiklene, og at vi kan gjenvinne dem mer enn det som er tilfellet i dag. Derfor støtter Kristelig Folkeparti Venstres forslag, og jeg tar da opp forslaget som er referert i innstillingen.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-03-21:
Statsråden viser til i sitt innlegg her i salen i dag til at han har tatt noen steg videre i forhold til det brevet han skrev til Stortinget 12. november i fjor. Han har hatt møte med både matbransjen, elektrobransjen og avfallsbransjen, samtidig som han har gitt Klif et oppdrag om å utrede en eventuell panteordning. Spørsmålene som jeg synes statsråden skylder Stortinget å få litt klarhet i, er: Når vil eventuelt denne utredningen foreligge? Og: Når kan Stortinget eventuelt få seg forelagt en slik sak? Kan det bli i statsbudsjettet for 2012 eller allerede i revidert for 2011?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-03-21:
Takk for et godt innlegg fra statsråden. Det er hyggelig at regjeringen har besluttet at det skal fremmes en stortingsmelding om avfall, og det er også hyggelig å få beskjed om at man kan komme med innspill fra Stortinget når det gjelder hva en slik avfallsmelding bør inneholde. Jeg ga et lite oppspark til statsråden, slik at han kunne få lov til å skryte av sin revolusjon. Men jeg må komme med en merknad tilbake: Jeg har gått igjennom og sett på bevilgningene som Stortinget har gitt til CO2-håndtering. Der er altså 7 av 10 kr trukket tilbake eller gjort om til lån i forhold til Mongstad. Så det som har vært store overskrifter i budsjettene, er trukket tilbake, enten gjennom omgrupperinger i revidert budsjett eller i andre runder der vi bevilger penger her i Stortinget. Så over til avfall. Statsråden sier det er stor framgang. Ja, det er stor framgang på dette feltet innenfor noen områder. Men det som bekymrer meg mest, er kanskje at vi har hatt en økning på 75 pst. i husholdningene fra 1995 og fram til i dag. Det er en økning vi ikke bare kan sitte stille og se på. For det første må vi bruke maten vår på en bærekraftig måte, slik at det blir minst mulig avfall. Og det avfallet som brukes, må vi bruke på en god måte – til energi eller til et annet produkt. Da er det avgjørende viktig å klare den andre målsettingen som vi var enige om for ti år siden – å frakoble økt avfall fra økonomisk vekst. Statsråden sier at de dessverre ikke har lyktes med det, og at de vil se videre på det. Men spørsmålet er hvordan vi kan se videre på det, for dette er en utfordring som gjelder hele samfunnsutviklingen vår – hvordan vi kan koble disse to tingene fra hverandre. Jeg er glad for de signalene statsråden gir når det gjelder matavfall. Men jeg vil gi statsråden en utfordring når det gjelder dette med å forebygge mer avfall: Hva kan vi gjøre med emballering? Vi vet at dobbel- og trippelemballering er en utfordring. Men det bør også være et krav til oss som forbrukere om å si hvor mye emballasje vi vil ha på de forskjellige varene. Når det gjelder at Sverige har kommet lenger når det gjelder biogass, er det slik at her i Norge er dette organisert slik at seks departementer har ansvar her. Min utfordring til statsråden er at man gjennomgår dette og i klimameldingen kommer tilbake med en biogasstrategi, der seks statsråder er eiere av denne strategien.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-03-21:
Jeg takker for en god debatt. Representanten Sund sa at det er riktig med en stortingsmelding, det er viktig med en stortingsmelding, og det er på tide med en stortingsmelding. Det er en god oppsummering av det som er blitt sagt av posisjon og opposisjon. Jeg har lenge ment at dette er en sak som burde forene oss. Representanten Astrup var opptatt av at vi må ha en framtidsrettet avfallspolitikk. Det er jeg helt enig i. Det er mange områder en framtidsrettet avfallspolitikk må dreie seg om. Det er både næring, landbruk, kommunepolitikk, energi, miljø og finans, bare for å nevne noen stikkord. Jeg har tidligere tatt til orde for at vi kanskje bør ha en offentlig utredning på dette området som grunnlag for en stortingsmelding, fordi det er så bredt. Jeg vil bare utfordre statsråden til i alle fall å ta det med seg i tenkeboksen. Han skal slippe å svare nå. Dette er et område som er stort og bredt, og jeg vet at det har vært drøftet tidligere. Representanten Serigstad Valen tar opp at vi bør ha en stiftelse av Biogassens Venner her på Stortinget. Da vil jeg gjerne bli leder av denne venneforeningen. Jeg er Fredrikstad-jente, og Frevar var først ute, så jeg forventer å kunne bli president for Biogassens Venner på Stortinget. Fra spøk til alvor: Biogass er et viktig område. Statsråden sa at han vil komme tilbake til biogassen i klimameldingen. Jeg er meget spent på hva man kommer tilbake til, for dette er et område som dreier seg om mange fagfelt. Vi klarer ikke å komme i mål her, hvis vi ikke ser de ulike fagfeltene i sammenheng. Så til det siste poenget: Nei, verken statsråden eller jeg klarer å løse den store utfordringen her i forhold til avfallsmengde kontra økonomisk utvikling. Det dreier seg mye om holdningsendringer og å skape nye, gode holdninger. Det er jeg enig i. Derfor reagerer jeg skarpt når statsråden sier at det ikke er så viktig å brette melkekartonger. Det har han sagt tidligere. Jeg mener det er viktig å brette melkekartonger. Jeg tenker at det er min jobb å lære mine unger til det. Jeg blir irritert hver gang jeg ser dem på benken, men jeg tenker at det er en større visjon med at vi vasker og bretter melkekartonger. Jeg er også litt irritert når statsråden sier at det ikke er så viktig hva man kjører til stemmelokalet med, bare man stemmer rett. Jeg er også uenig i det, for jeg mener man må kjøre miljøvennlig også til stemmelokalet. Avfall Norge har bedt om økonomisk støtte til en holdningskampanje. Det var en sak som ble fremmet i forbindelse med budsjettet og i høringer. Jeg hadde håpet at statsråden i neste års budsjett kunne se på om det var en vei å gå for å ha med også dem på laget når det gjelder å endre holdninger.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Det er bare én pengekasse i Norge. Hvis vi skal bruke offentlige midler til å subsidiere strømprisen i en slik situasjon for alt og alle, også for dem av oss som bruker altfor mye, er det penger som ellers kunne vært brukt på jernbaneutbygging, på eldreomsorg, på helse og på en serie andre ting. Det kunne også vært brukt på målrettede skatteletter for lavtlønte eller på målrettede tillegg i bostøtten for dem som har mindre. Så dette er spørsmål om man ønsker målrettede tiltak for å nå politiske mål eller om man ønsker å spre penger litt løst utover til alt og alle. Da treffer man ikke de fattige, og man bruker av penger som ellers skulle vært brukt til sykehjem, barnehager, bedre skoler og mange andre gode formål, som vi til tider er enige om.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Strøm er jo som alle andre goder i Norge et skjevt fordelt gode. Jo mer man tjener, jo mer strøm bruker man. Solvik-Olsen og jeg bruker formodentlig mer strøm enn de fattigste i Norge, og folk som er enda rikere enn oss, bruker enda mer strøm. Så hvis man generelt bidrar til å holde strømprisen nede ved hjelp av offentlige subsidier, altså ved hjelp av penger som kunne vært brukt til eldreomsorg, helse, skole og alt mulig annet, deler man pengene tynt utover på alt og alle. Det et bredt flertall i denne salen – regjeringspartiene, Høyre og Kristelig Folkeparti – er enige om, er at det er langt bedre å bruke de pengene målrettet på de menneskene som virkelig trenger det. Bostøtten er et virkemiddel for å få det til.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Nå er jeg i denne debatten stand in for finansminister Sigbjørn Johnsen. Det det fordres her, er at jeg i tillegg skal være stand in for olje- og energiminister Borten Moe. Jeg kan ikke foregripe hva som blir resultatet av akkurat den prosessen. Men la meg si at jeg var i Brussel i forrige uke og hadde samtaler med en serie EU-ledere, inkludert miljøkommissær Potocnik. Et av de programmene han har lansert, og det er jeg sikker på at Høyre og vi vil være enige om, er veldig interessant. Det er en av de såkalte sju pilarene i EU 2020. Det er et program for å få til en generell ressurseffektivitet, altså å få mer ut av mindre, bruke alle naturressurser, bruke menneskelige ressurser og framfor alt å bruke energi på en mer effektiv måte. Jeg tror det er en helt sentral del av svaret på de utfordringene vi står overfor, på dette og mange andre områder.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Nå har jeg bare sett medias versjoner av hva Ola Borten Moe angivelig skal ha sagt om dette spørsmålet. La meg da si hva jeg mener, og jeg er ganske sikker på at han også er enig i det. Det er at offshore vind ikke er et dagsaktuelt alternativ som akkurat nå kan bringe så mye energi til Norge at det kan løse våre umiddelbare energiutfordringer, men offshore vind er jo en fantastisk framtidsmulighet. Det ligger et gigantisk potensial der. Dette er en av de energikildene for framtida som det er minst vanskeligheter med. Småskala sol og offshore vind er blant de minst kompliserte, altså de som det er færrest motforestillinger mot, så jeg mener definitivt at det er noe vi må satse mye mer på. Men det er selvfølgelig som med den første bilen – den første bilen var fryktelig dyr, men når man kommer opp i masseproduksjon og løser teknologiske utfordringer, så går prisen ned, og det blir et alternativ. Dette har vi sett på nær sagt alle teknologiske områder, og jeg er sikker på at vi skal gå videre på offshore vind også på den måten.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Når det gjelder tiltak for mer deltakelse i lokalvalgene, tror jeg det er å bringe opp gode politiske saker på en spissformulert måte, som f.eks. Fremskrittspartiets tidligere leder Carl I. Hagen lenge bidro med. Det bidrar til politisk konfrontasjon og politisk interesse. Hans inntreden i lokalpolitikken i Oslo kan f.eks. være et bidrag i så måte. Men la meg så komme til det som er selve sakens kjerne her. Jeg fatter og begriper ikke den tankegangen at når en kommune f.eks. legger fram en plan, og så diskuterer den med fylkesmannen og blir enig med ham, skulle det være en forringelse eller så å si være å frata noen selvstyret. Kommunen har oppegående politikere som blir enig med fylkesmannen om noe som ofte gjør saken bedre. Det er jo ikke annerledes enn om jeg blir enig med naboene eller med styret i borettslaget eller hvem det måtte være. Så lenge jeg blir enig med dem, står jeg inne for det. En kommune som blir enig med fylkesmannen, står selvsagt inne for det man blir enig med fylkesmannen om.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Men virkeligheten er altså – som ble godt dokumentert i flere av innleggene her – at i nesten alle tilfeller blir man enig med fylkesmannen. En kommune som blir enig med fylkesmannen, står vel for det man ble enige om. En ordfører, et kommunestyre som blir enig med noen, står for det de har blitt enig med andre om. Så har vi noen ytterst få tilfeller som kommer inn til Miljøverndepartementet, og i de tilfellene gir vi ganske ofte kommunene medhold. I alle saker som jeg har fått til behandling – f.eks. markaloven som er aktuell nå, der det har vært mange saker – har vi konsekvent gått inn for styring i det store, det som er viktig for sakens formål, og ikke detaljregulering i det små. Jeg er enig med Skumsvoll i at det finnes mange eksempler på det som er å plage folk på en helt unødig måte. Men den plagen finnes overalt hvor offentlig byråkrati har inngripen, og det gjelder å redusere den så mye som mulig.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Jeg kjenner jo ikke denne saken i Egersund, selvsagt. Men hvis en kommune på denne måten føler seg helt urimelig overstyrt av fylkesmannen i saker som er vesentlig for kommunen, vil jeg jo sterkt appellere til den kommunen om å appellere og sørge for at saken kommer inn til Miljøverndepartementet. Dette er jo nettopp et eksempel på at man ikke har funnet en lokal løsning i Rogaland. Egersund kommune og fylkesmannen er ikke blitt enige. Da bør saken sendes til Miljøverndepartementet, og så er det en rimelig god sjanse for at vi vil gi Egersund kommune rett, uten – igjen – at jeg kjenner denne saken overhodet.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Jeg kvier meg alltid for å ta den typen tall over bordet, men jeg tror vi snakker om 2 000–3 000, da med alle forbehold om at det kan være galt. Det er riktig at jeg sammenlignet Børge Brende med Harald Hårfagre. Men det som er mest interessant, er jo at de begge er mer enig med regjeringspartiene i disse sakene – i hvert fall gjennom sin praksis som politikere – enn de er med dagens Høyre. Det jeg undrer meg litt over ved Høyre, er at de ikke kan medgi at de har skiftet kurs fundamentalt her. Det er regjeringspartiene som har bidratt til oppmykning av forholdet mellom det lokale og det sentrale nivået. Vi har lagt styringen av nasjonalparkene – som nå er oppe i 15 – til det lokale nivå. Det skjedde ikke da Høyre satt med regjeringsmakt. Vi har nyansert strandsonepolitikken. Det skjedde ikke da Høyre satt med regjeringsmakt. Og jeg dokumenterte til fulle i mitt innlegg her i stad hvordan vi til punkt og prikke følger hva Knut Arild Hareide og Børge Brende sa om de såkalte inngrepsfrie områdene da de var miljøvernministre.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
For det første ble det spurt om antallet innsigelser. Det skal vi selvsagt framskaffe. Det kan til og med godt hende at mitt embetsverk kan gi meg det, slik at jeg kan oppgi det i et senere innlegg her. Hvis vi ikke kan det, skal vi selvfølgelig oppgi det i et brev til representanten, til Stortinget. Når det gjelder tallene for inngrepsfrie naturområder: Ja, jeg bestrider dem. Vi har begrunnet det tidligere. Det mest interessante i replikkene fra Høyre her, er at Høyre synes det er like viktig med jordvern som det regjeringspartiene gjør. Da skulle jeg veldig gjerne likt å få vite hva slags system Høyre har tenkt å få til for jordvern. Det handler om summen av de mange lokale beslutningene, som i og for seg er godt begrunnet enkeltvis. Det er jo ikke av ondsinnede grunner man ødelegger jord, man gjør det fordi det passer å få bygd en skole der, en vei her eller en fotballbane der. Hvordan skal man få til et system hvor man tar vare på jordvernet, hvis det ikke er noen grad av nasjonale retningslinjer for dette og noen mulighet til å gripe inn – iallfall i de groveste tilfellene der jordvernet settes til side?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
La meg til slutt si at regjeringen skal komme tilbake til Stortinget med en sak om de såkalte inngrepsfrie naturområdene, så den får vi sjansen til å diskutere da. Vi skal legge fram de nøyaktige, helt presise tallene som ble etterspurt her, i et brev eller på annen måte overfor Stortinget. Det er ingenting av dette som er hemmelig. Jeg må bare få det helt presist. La meg også si at den klagen som kom, over at mange kommuner oppfatter at de blir sentralstyrt, og at mange ordførere er frustrert over det, er jeg ikke i tvil om er riktig, men det er jo en mild, mild bris nå i forhold til hvordan det var da Erna Solberg var kommunalminister. Da var det en sammenhengende klage fra hele Kommune-Norge på hvordan man ble overstyrt av Jern-Erna, og ikke fikk penger til noen verdens ting. Vi hadde en ordførerkonferanse på Røros for veldig kort tid siden. Mer enn 50 ordførere var der, og det man skulle feire og bringe videre, var nasjonalparkplanen. Vi nærmer oss målet med den. Da gikk jeg inn og gjorde en studie for å se hvem som faktisk har gjennomført nasjonalparkplaner i Norge. Det var faktisk to. Det var vi rød-grønne, og det var Børge Brende. Det var de to periodene hvor mange nye norske nasjonalparkplaner ble gjennomført. Det er også grunnen til at jeg trekker fram Børge Brende her i dag. Når Høyre-folk blir litt presset i debatter om at de egentlig ikke er så veldig naturvennlige og miljøvennlige når det kommer til stykket, kommer man til sjuende og sist alltid tilbake til: ja, men Børge Brende. Ja, Børge Brende gjorde masse på dette området. Det er den eneste konkurrenten til de rød-grønne i å gjennomføre nasjonalparkplaner. Men det var vi som gjennomførte lokal forvaltning av nasjonalparkene. Så sammenlignet med situasjonen under Børge Brende er det nå tatt et vesentlig skritt i retning av å gi kommunene mer praktisk innflytelse på nasjonalparkene. Når Senterpartiet bl.a. henges ut og forsøkes stemplet av Høyre her, har Senterpartiet bidratt veldig aktivt til at man på et sentralt område har flyttet mer makt ut til kommunene igjen, nettopp for å få til det som saksordføreren var inne på, nemlig at de som er nærmest, skal unngå at man detaljstyrer, men at man får styring i stort i henhold til planen. Ja, Børge Brende og de rød-grønne har gjennomført aktiv naturvernpolitikk og nasjonalparkplaner, men det er vi som har flyttet makt til kommunene – ikke bare snakket om det, men praktisk gjennomført det. Så det forsøket som her tegnes opp – å lage en slags ideologisk konflikt mellom stat og kommune – koker til sjuende og sist ned til en annen ideologisk konflikt, og det er mer eller mindre miljøvern. Det er den reelle konflikten her. Det forslaget som framføres, vil føre til vesentlig mindre miljøvern i Norge. La meg til slutt si at siden vi har trukket fram Harald Hårfagre også som et av idealene – ikke bare Børge Brende – i denne debatten, var han også veldig aktiv ute i kommunene. Jeg leste akkurat en bok for min ni år gamle sønn om Harald Hårfagre, og der framgikk det at historikeren mente at han i alle fall hadde tolv dokumenterte koner og minst 100 barn rundt omkring i Norge.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Jeg hadde tenkt å la Astrup få siste ord, men den framstillingen av markaloven er så grunnleggende misvisende at jeg ble litt forundret. Det som er realiteten, er for det første at Høyre – etter at de trakk loven tilbake under regjeringen Willoch i 1981 – 30 år etterpå til sjuende og sist, litt motvillig riktignok, aksepterte markaloven. Hvorfor ikke være litt stolt av det? Så har regjeringen gått inn i samtlige viktige avgjørelser som til nå er gjort, og demonstrert at vi nettopp går inn for bruk av Marka. Vi har akseptert Bogstad kunstisbane, vi har akseptert dette skateanlegget for å få snowboard-VM i 2013, og vi har akseptert en skistadion i Rælingen. Vi har altså akseptert alle de enkeltsakene som er kommet til behandling. Poenget med dette er jo å sette en standard for Marka. Så har vi til de grader vist at det er tre formål med markaloven: Det er naturbeskyttelse, det er friluftsliv og det er idrett, idrett i betydningen moderne idrett som forandrer seg, og som tar i bruk nye virkemidler. Markaloven er jo akkurat et eksempel på det motsatte av det Astrup bruker som eksempel. Det er et eksempel på at regjeringen legger opp til vern gjennom bruk.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Jeg har omtalt dette utelukkende ut fra den informasjonsplikten jeg føler jeg har overfor Stortinget, at Stortinget skal være kjent med alle de tenkelige momenter som kan ha betydning i sakens anledning. Vi vil selvsagt gjøre vårt ytterste for å finne løsninger her som er i tråd med EUs regelverk, og som vil finne aksept i EU. Jeg er også ganske optimistisk når det gjelder dette området, rett og slett fordi det jo er en stor driv i EU selv for å få til mye bedre systemer, og viljen til eventuelt å la noen land gå lenger – og foran – er alltid større på områder der EU selv ønsker å få til noe. Miljøkommissær Potocnik, f.eks., er jo veldig interessert i å få stramme reguleringer av dette markedet i EU selv. Jeg tror derfor muligheten for at vi eventuelt kan gå enda lenger, vil være store.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Systemet med EFTA/ESA etc. er et komplisert system. Jeg vil ikke svare på det over bordet. Det er av de ting vi skal se på, og som Stortinget når de får forelagt en sak om det, selvsagt skal bli gjort kjent med. Nå er det jo en kjent sak at jeg som regel har vært villig til å tøye strikken lenger i forhold til EU enn representanten Astrup, så jeg tror ikke det skal stå på vår vilje til å tøye dette så langt som mulig for miljøet og Norge i positiv retning.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Det kan vanskelig bli så tidlig, gitt at vi har gitt bransjen selv en sjanse til å demonstrere gjennom sine egne tiltak at vi kan få en drastisk forbedring av dette. Bransjen ønsker ikke pant. Ingen av de bransjeorganisasjonene jeg hørte, ønsker det. Men de hevder at de gjennom mange andre tiltak kan lykkes med drastisk å heve innsamlingsgraden. Lykkes de med det – pant er jo noe vi tyr til fordi vi ellers ikke kan få det til – er det bra. De må få en sjanse til å gjøre det. Men parallelt med det, ut fra – hva skal jeg kalle det – en sunn skepsis til at informasjon alene vil være nok her, vil vi utrede en panteordning, og så vil vi komme tilbake til Stortinget med det. Men nøyaktig tidspunkt for det kan jeg ikke gi nå.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-21:
Alt dette går opp i en høyere klarhet, nemlig at jeg har vært positiv til en panteordning hele tiden. Jeg er grunnleggende skeptisk til at informasjon alene vil løse problemet. Det gjelder ikke bare på dette området, men på en serie andre områder også, hvor det er tiltro til at informasjonskampanjer kan løse problemet. Jeg synes likevel det er fair og riktig overfor bransjen å la dem få prøve ut sine tiltak først, før vi eventuelt går til en panteordning. Jeg går inn i denne debatten med en positiv grunnholdning, men det er en serie spørsmål som må løses, og som jeg tror Stortinget vil se en stor fordel av å få seg forelagt før man tar endelig standpunkt. Er det noe som bringer miljøvern i vanry, er det hvis man hopper på noe i gode hensikter, og det så viser seg at det er mye mer komplisert enn man trodde. Så la oss få en skikkelig vurdering fra Klima- og forurensningsdirektoratet, la oss få en skikkelig sak fra Miljøverndepartementet til Stortinget. Da får Stortinget et godt grunnlag for å ta riktige beslutninger.