trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-02-23:
Jeg har et spørsmål til næringsminister Sponheim. For et par uker siden gav Næringsdepartementet Røkke konsesjon for overtakelse av RGI. I klartekst betyr det at Næringsdepartementet har gitt Røkke fullmakt til å håndtere Aker RGI akkurat som han vil. Han kan ta ut ekstraordinært utbytte, han kan selge unna deler av virksomheten. Kort sagt: Han kan strippe selskapet, hvis han ønsker det. Saken er den at det har vært betydelig strid også internt i Regjeringen, forstår jeg, om en skulle gi konsesjon etter ervervsloven. Men på tross av at regjeringsadvokaten har gitt en anbefaling som går på at erstatningsansvaret kunne bli for stort, og på tross av at en også i regjeringskretser i utgangspunktet ønsket å være restriktiv, har departementet gitt konsesjon. Vi har en ervervslov som så langt ikke har vært brukt for å nekte oppkjøp, heller ikke i dette tilfellet, som kanskje er det groveste tilfellet vi har sett av et rent spekulativt raid mot et industriselskap. Mitt spørsmål til næringsministeren blir derfor: Hva tenker næringsministeren å gjøre når vi har en lov som i praksis er helt ubrukelig, og som ikke har sanksjonsmidler overfor den typen spekulative raid?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2000-02-23:
Jeg la merke til at næringsministeren overhodet ikke berørte noe av det jeg sa. Altså: Det gjenstår jo å se hva Røkke ønsker å gjøre med Aker RGI. Påstand står mot påstand, og jeg håper selvfølgelig for de ansatte i Aker RGI at Røkke har langsiktige industrielle planer for selskapet, men alt som så langt har kommet fram, tyder vel på at motivene er litt delte. Mitt poeng er følgende: Ervervsloven har aldri vært brukt for å nekte oppkjøp. Det er riktig at ervervsloven stiller vilkår, men ervervsloven har ingen sanksjonsmulighet. Hvis en næringsdrivende som får erverve etter ervervsloven, ikke følger den, har Næringsdepartementet ikke mulighet til å gå inn, annet enn å åpne saken på nytt og ta et nytt erverv. Og jeg spør om det som mange nå har vært opptatt av etter den siste tillatelsen fra Næringsdepartementet: Er ervervsloven god nok? Har ervervsloven det maktmidlet som skal til? Ikke minst representanter her i salen fra regjeringspartiene har vært opptatt av at ervervsloven må endres på dette punkt. Og min utfordring til næringsministeren er da: Når vi ser dette spekulative oppkjøpet som vi her har vært vitne til, bør ikke ervervsloven endres slik at departementet får maktmidler til å sørge for at ervervet etterleves?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Jeg har et spørsmål til statsråden for utvikling og menneskerettigheter. UNCTAD X, den tiende FN-konferansen for handel og utvikling, er nettopp avsluttet i Bangkok, og mye av debatten dreide seg om en såkalt total utviklingsstrategi for det enkelte land, basert på bl.a. helse, utdanning, sosiale minstegoder, et godt styresett og investeringer i landbruk og næringsliv; dette naturligvis i tillegg til at u-landene er helt klare i sine krav om gjeldslette og markedsadgang i vår del av verden. Parallelt med UNCTAD-konferansen var statsministeren og bistandsministeren på besøk i tre afrikanske land, fulgt av representanter for norsk næringsliv og for private organisasjoner. Mitt spørsmål til statsråden i første omgang er følgende: Hvordan mener statsråden at norsk næringsliv innenfor en helhetlig utviklingsstrategi kan bidra til investeringer i sør, og hvordan ble dette gjort under Afrika-reisen?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Jeg takker for svaret, som jeg synes er ganske positivt. En av grunnene til at jeg tok opp dette spørsmålet, var at vi i Innst. S. nr. 28, som statsråden vil huske, nettopp bad om å få en utredning om næringslivet som aktør innenfor en helhetlig bistands- og utviklingsstrategi. I Dagsnytt Atten den 11. februar kom Gro Brækken, tidligere direktør i Næringslivets Hovedorganisasjon, men nå i Redd Barna, med et frontalangrep på og en veldig sterk kritikk mot nettopp næringslivets engasjement i sør på bakgrunn av hennes erfaring i disse tre afrikanske landene. Hun sier bl.a.: «Og jeg mener at det store flertallet av norske bedrifter som opererer i utlandet, er altfor lite interessert i det som er utenfor deres næringslivsverden, og de vet ofte altfor lite om det.» Dette var en påstand som ble meget sterkt imøtegått av en representant for Eksportrådet, og jeg vil gjerne be statsråden om å utdype dette noe.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg er svært glad for at representanten Nybakk også trekker frem UNCTAD, for det er forbigått med taushet i Norge, men har fått meget god dekning i internasjonal presse og har ført til at problemene med motsetning mellom nord og sør etter Seattle er blitt atskillig mindre. Så til spørsmålet fra representanten Nybakk. Det jeg er opptatt av å få formidlet fra reisen som statsministeren hadde, og som jeg deltok på, er at det var meget vellykkede næringslivsseminarer som ble avholdt. Det dreide seg ikke bare om eksport fra norsk næringslivs side til landene, som man kunne få inntrykk av av en del kommentarer fra solidaritetsorganisasjonene, men det var også betydelig interesse for investeringer og for å gå inn med partnerskap i forhold til motparter i landene selv. La meg nevne at særlig var det interessant at man også hadde den type diskusjoner i Mosambik, som er et av de fattigste landene, og hvor det var en betydelig interesse – det var en næringslivsdelegasjon på 48 bedrifter, som er meget sterkt i forhold til det som har vært tilfellet før. Det var betydelig interesse der, men det samme gjorde seg selvfølgelig gjeldende i Sør-Afrika, og ikke minst i Nigeria, hvor vi for øvrig også ser for oss at vi kan gå inn på petroleumsforvaltningssiden dersom det på nigeriansk side kommer positiv tilbakemelding på det, og hvor det også ble undertegnet et Memorandum of Understanding mellom norske og nigerianske myndigheter. Både på olje- og gassektoren, og også på investeringssiden, er det således nå lagt et grunnlag i alle tre land, Mosambik, Sør-Afrika og Nigeria, for et samarbeid med parter i utviklingslandene og for økte investeringer.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Ja, jeg har registrert denne debatten. Den ble også registrert på reisen, det kan jeg forsikre. Men det jeg er opptatt av, er at virkeligheten er like mangfoldig blant næringslivsaktørene som den er blant alle andre aktører i sør. Man finner næringslivsaktører som har meget lang erfaring og god kompetanse, god landinnsikt, og gjør en hederlig og veldig god jobb i landene og har gjort det i lang tid. Og så finner man selvfølgelig andre med mindre erfaring, og som kanskje ikke har den tilsvarende innsikt. Etter min vurdering er det kanskje litt betenkelig å skjære alle over en kam, slik jeg opplever at Gro Brækken her gjør. Utfordringen må heller være å bruke den kompetansen som noen av bedriftene har etablert, og styrke den hos andre. Så må vi appellere til det sosiale ansvaret hos næringslivet, som vi også har gjort i KOMpakt-sammenheng, i det pilotprosjektet som er foreslått i handlingsplanen for menneskerettigheter, om å ta et større og helhetlig medsamfunnsansvar når man er ute, og operere med de samme normer, verdier og standarder ute som man gjør hjemme, det være seg om arbeidstakernes rettigheter, barnearbeid eller andre forhold. Der opplever jeg nå at næringslivet tar utfordringene på alvor.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Regjeringen har lagt frem det som vi kaller strategien for næringsutvikling i sør, som også er blitt positivt mottatt, ikke minst blant landene i sør, blant tunge utviklingsaktører og i Stortinget. Der prøver vi nettopp å legge en helhetlig strategi for både handel og næringsutvikling gjennom investeringer fra norsk side, hvor man også ser på hele virkemiddelapparatet. I den sammenhengen har vi adressert det spørsmål som representanten Hedstrøm er inne på, nemlig å bidra til økt import til Norge fra utviklingslandene. Nå vil jeg ikke overdrive betydningen av den smule overproduksjon som finnes i norsk sammenheng på verdensmarkedet. Jeg tror nok at en aktør som EU gjennom sine eksportsubsidier har atskillig større effekt i forhold til u-lands markeder, og det håper jeg at man i neste WTO-runde kan få endelig bukt med. Men det er helt klart at i den sammenhengen bidrar EU til å utkonkurrere produkter fra utviklingslandene. Så vil jeg gjøre oppmerksom på én ting, og det er at i veldig mange av disse landene er det faktisk nødvendig å bidra med bistand for å få til næringsutvikling, som igjen kan føre til eksport.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg har et spørsmål til statsråd Dørum. Det gjelder at noen og enhver er både skremt og sjokkert over ransbølgen i landet, og spesielt i Oslo-området. Vold og all slags våpenbruk tiltar, særlig ved ran på gaten, som øker mest, der unge kriminelle skaper frykt blant yngre og eldre mennesker, som er mest utsatt for gatens vold. Tenåringer kan begå rundt 100 ran før de blir siktet etter å ha utøvd vold og trusler. De fleste som pågripes, er av utenlandsk opprinnelse, noe som er særs alarmerende. Et sentralt stikkord må være grensesetting med tilhørende straffer som slår ned på kriminelle handlinger overfor uskyldige mennesker som ferdes på gaten. Mitt spørsmål er: Er det noen spesielle initiativ justisministeren kan slå i bordet med – jeg tenker eksempelvis på det å senke den kriminelle lavalder, eller for den saks skyld hvis kriminelle handlinger begås av utlendinger som ikke har norsk statsborgerskap, å sende dem ut av landet?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg noterte at statsråden ikke ville senke den kriminelle lavalder. Det er som oftest bevæpnet ungdom og barn som i dag er trusselen i hovedstadens gater. Mange av ranerne er ifølge politiets statistikk innvandrere med voldelige tendenser og atferd, og som oftest gir mange foreldre bokstavelig talt blaffen i at deres barn regjerer gatene med terror. Politiet og ofrene møtes med respektløshet, og i retten møter aktor og dommere hånflirende tenåringer uten respekt for lov og rett. Alt dette fører til at ungdomskriminaliteten nå er i ferd med å komme ut av kontroll. Denne negative utviklingen har vokst samtidig med mengden innvandrere som kommer til vårt land, og som etter min mening er en konsekvens av Regjeringens lettsindige innvandringspolitikk og kriminalpolitikk. Jeg har et siste spørsmål til statsråden: Ønsker Regjeringen å gå i seg selv og analysere konsekvensene av sin politikk både på innvandringssiden og kriminalpolitikksiden?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg har følgende spørsmål til statsråd Dørum: «Promilleprogram istedenfor fengselsstraff har vart i fire år. Østfold, Buskerud, Rogaland, Sør-Trøndelag og Nordland har dette som prøveordning. Programmet retter seg mot de som er siktet for kjøring med over 1,5 promille eller som er tidligere dømt for promillekjøring. Har statsråden noe ønske om at programmet skal gjelde for alle promillekjørere, og at ordningen bør gjelde for hele landet?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg forstod det dit hen at da ligger saken og godgjør seg. Men jeg vil gjerne litt inn på retningslinjene for promilleprogrammet, som i dag er at personer som kommer under denne ordningen, må ha et såkalt erkjent alkoholproblem og en stabil livssituasjon for å gjennomføre en slik straff. Etter min mening bør det være slik at ikke bare de med et alkoholproblem bør ha denne muligheten, da kan det lett bli en forskjellsbehandling. Ordningen bør etter min mening utvides til å gjelde flere promilledømte. Selvsagt må personer som skal ha en slik soning, være motivert for å delta i programmet. Det må være en klar forutsetning. Unntaket for en slik straff er når promillekjøringen har ført til tilleggskriminalitet, eller når man skader en annen person, og det bør det også være i fremtiden. Formålet med programmet er ikke avholdenhet, men å motvirke promillekjøring i håp om å skape tryggere trafikk. Ser ikke statsråden at dette kan være like nødvendig for alle promillekjørere, uten at man skal stadfestes som alkoholmisbruker for å få et slikt opplysnings- og avvenningstilbud?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg vil også stille et spørsmål til justisministeren som går på følgende: «Justisministeren og statssekretæren har vært i utlandet for å samle mest mulig informasjon fra kolleger for å vurdere endringer i det norske politiets våpeninstruks. Besøkene har konsentrert seg om Danmark og Storbritannia. Hvilke erfaringer har statsråden fra disse befaringene, og er det blitt gitt noen orienteringer som fører til at statsråden har endret syn vedrørende bevæpning av norsk politi?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg takker for svaret. Det var klar tale fra statsråden. Jeg syns det er beklagelig at besøkene ikke har ført til et annet standpunkt. Ut fra den tøffere hverdag som flere politidistrikter står overfor, er det viktig å trekke de riktige konklusjoner, slik at polititjenestemennene får den nødvendige sikkerhet for liv og helse. Det må være det viktige i denne saken. Allerede i 1965 ble dansk politi bevæpnet etter at fire ubevæpnede politimenn ble drept der. Det er å håpe at vi slipper slike episoder i Norge før de ansvarlige myndigheter reagerer tilstrekkelig. Det er snakk om å være i forkant av utviklingen, ikke i etterkant. Ifølge statssekretær Solbakken var det i fjor 200 tilfeller hvor det ble brukt våpen i Danmark. I enkeltsituasjoner i Norge er ikke behovet mindre enn hos vårt danske broderfolk. Hva skal til før statsråden eventuelt vil skifte standpunkt vedrørende å gi politiet muligheten for bevæpning?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Spørsmålet mitt går til næringsministeren. Næringsministeren har jo vorte ført inn på samferdselsministerens domene her tidlegare i dag, og det kan hende at dette også tangerer inn på same området. Vi har nå liggande til behandling her i Stortinget ei stortingsmelding om elektronisk handel, ei melding som føyer seg inn i rekkja av etter kvart kjende analysar av omstillingsbehovet som vi er inne i, drive fram av ny teknologi, nye produkt, nye marknader og internasjonaliseringa av handel og økonomi. Vi er kjende med eit tal som forskarane nå har nemnt fleire gonger, at vi må skape 800 000 nye arbeidsplassar innan ein 20-årsperiode. Elektronisk handel vil medverke til at delar av arbeidslivet endrar karakter. Det blir mindre behov for førstelineteneste i butikkar osb., men større behov innanfor logistikk og innanfor varetransport. Ein handlingsplan for tiltak og satsing innanfor dette området er sakna. Kva ansvar tek næringsministeren for å stimulere til ny vekst og betre forhold innanfor denne sektoren?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Poenget mitt var nedgangen i talet på arbeidsplassar på eitt område og spørsmålet om stimuleringstiltak for å erstatte desse på andre område, som det visseleg vil bli behov for, og likså å legge til rette for transport og logistikk, slik at det er mogleg å få ein auke i elektronisk handel. Staten sit med eit eigd selskap, Posten, som har det beste distribusjonsapparatet som tenkjast kan. Og Posten har sanneleg slite i lange tider med ein reduksjon i talet på postkontor og aktivitetar. Nå skulle ein kanskje tru at Posten gjekk mot gylne tider nettopp på grunn av den elektroniske handelen. Og spørsmålet mitt er: Kva gjer næringsministeren for å ruste opp Posten til å møte denne utviklinga, både til beste for å skape ny vekst i Posten – ny næringsutvikling der – og for å legge forholda til rette for ein auka e-handel?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-02-23:
Jeg har et spørsmål til næringsministeren. Det gjelder sikkerheten om bord i passasjerbåter. Etter «Sleipner»-ulykken er det kommet for en dag at en rekke passasjerbåter seiler rundt på norskekysten uten utstyr som er tilstrekkelig utprøvd. Ut fra dette er det gått ut et rundskriv om at samtlige redningsvester skal skiftes ut. Kan statsråden forklare hva han har gjort, utenom det med redningsvestene, for å sikre at passasjerbåter som seiler i norske farvann, har nødvendig utstyr som er testet og utprøvd i de forholdene det er beregnet på?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-02-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg festet meg ikke så veldig mye ved ulykken med «Sleipner», men jeg sier på generell basis at det er en rekke passasjerbåter, inklusiv ferjer, som har seilt rundt i mange år uten utstyr som er tilstrekkelig testet. Det seiler ferjer rundt i dag som har evakueringssystemer som er testet ved kai i maksvær, blankstille hav, med fotballag og ungdommer. Systemene er ikke testet under de forholdene som kan oppstå hvis en får en katastrofe. Spørsmålet mitt er – jeg gjentar det: Hva har statsråden tenkt å gjøre for å sørge for at utstyret blir testet, slik at folk kan føle nødvendig sikkerhet? Jeg vil betro statsråden en annen ting: Sjøfartsdirektoratet har ansvaret for dette, og det er opplagt etter «Sleipner»-ulykken – jeg må trekke den inn igjen – da ikke engang redningsflåtene utløste seg slik at folk kunne få en sjanse til å komme om bord i en flåte, at ting tyder på at Sjøfartsdirektoratet ikke har gjort jobben sin. Så jeg har to spørsmål til statsråden. Det gjelder både tilliten til Sjøfartsdirektoratet, som nå må være svekket, og hva man har tenkt å gjøre for å få utstyret generelt i stand slik at man kan bruke det og stole på det.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-02-23:
Jeg har følgende spørsmål til finansministeren: «Fra 20. februar 2000 opphører ordningen med blank fyringsolje til oppvarming. Det tidligere regelverket innebar begrensninger i mengden den enkelte kunde kunne kjøpe. Dersom det ved etterkontroll viser seg at grensen er overskredet, skal det beregnes autodieselavgift på hele leveransen. Dette belastes det aktuelle oljeselskap, som så fakturerer til distributør. Vil etterkontroll bli avviklet samtidig som ordningen med blank fyringsolje?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-02-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er mildt sagt forstemmende å registrere at departementet her er både lovgivende, utøvende og dømmende myndighet uten at forhandlerne har en sjanse til å forsvare seg. Når anlegg blir belastet med ekstraavgift fordi grensen på 1 400 liter er overskredet, faktureres det til forhandleren. Han har ikke engang mulighet til å forsvare seg i forhold til den belastningen han får – departementet har lovgivende, utøvende og dømmende myndighet. Spørsmålet mitt er: Hvor lenge har statsråden tenkt å fortsette med etterkontroll av nettopp fyringsolje og etterberegning av autodieselavgift på fyringsolje? Jeg er klar over at det trengs kontroll med avgift og beregning av alle andre avgifter på diesel og bensin. Men fyringsolje som en brenner opp, hvor lenge skal man holde på og kontrollere nå etter at ordningen er opphørt?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-02-23:
Jeg har følgende spørsmål til sosialministeren: «I mange kommuner er det nødvendig at lege bruker drosje ved hjemmebesøk. Fram til 31. desember 1999 var praksis at de lokale drosjene sendte regning direkte til trygdekontoret. Det er nå endret til at den enkelte lege gjør opp direkte for hver tur med sjåfør og får så beløpet refundert fra trygdekontoret. I enkelte kommuner utgjør dette en utgift på oppimot 30 000 kroner i måneden. Dette utgjør store summer for den enkelte lege. Ser statsråden dette som et problem, og hva vil statsråden gjøre for å endre praksis?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2000-02-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg registerer at den ordning det refereres til, har eksistert siden 1994. Den henvendelsen jeg har fått, er fra 31. desember 1999, så det må eventuelt være en lokal ordning de har hatt i den kommunen, for dette gjelder kommunene ute i distriktene. Statsråden peker på at skyss av leger skal skje på billigste måte. Enkelte leger har imidlertid begynt å bruke privatbil på legevakt. Det har forekommet tilfeller der leger har avgått ved døden når de har brukt sin privatbil for å spare penger på bruk av drosje. Er det en ønsket utvikling at legene skal bruke sin privatbil mens de er på vakt? De kan da eventuelt miste livet fordi de er for trette.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
«Norsk Hydro har planlagt bygging av et smelteverk for aluminium i Reydarfjördur på Island i tilknytning til byggingen av et stort vannkraftverk på det islandske Østlandet, et av Europas største uberørte villmarksstrøk. Prosjektet har utløst brede folkelige protester på Island. Vil statsråden bidra til at det kan igangsettes et utredningsarbeid for å vurdere miljøkonsekvensene før prosjektet igangsettes?»
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg vil først få takke statsråden for svaret. Jeg er helt enig med statsråden i at formelt sett dreier saken seg om et islandsk anliggende som norske myndigheter ikke kan blande seg inn i. Spørsmålet er mer hvilket ansvar –kanskje vi skal si moralsk ansvar – som påligger både norske myndigheter og norske selskaper når det gjelder engasjement i utlandet. Skal vi forsøke å ta opp denne saken slik at den behandles slik vi selv ville ha behandlet den dersom det hadde dreiet seg om en utbygging i et norsk område med urørt natur? Kunne det ikke da være en idé at statsråden tar kontakt med og anmoder Norsk Hydro om å sette av midler til en fullstendig miljøanalyse som også omfatter vannkraftdelen av prosjektet, slik selskapet ville ha gjort dersom de skulle ha gjort noe tilsvarende i Norge? Jeg syns det er viktig å få fram at vi snakker om et enormt område som vil berøres av vannkraftutbyggingen. Det dreier seg om 14 000 km2 og 15 vakre fosser, og det biologiske mangfoldet i det enorme elvedeltaet er særdeles rikt. Og da vi kjenner godt til statsrådens kjærlighet til Hardangervidda, har jeg lyst til å spørre om han ikke har en viss forståelse for det voldsomme engasjementet på Island når det gjelder å ta vare på et urørt område.
Inger Lise Husøy (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Jeg vil stille følgende spørsmål til utenriksministeren: «FN-koordinator for den humanitære hjelpen til Irak har nylig gått av i protest mot sanksjonene. Det samme gjorde hans forgjenger. Tidligere i år uttalte von Sponeck at sanksjonene bør oppheves, og at straffetiltakene mot Irak er «en virkelig humanitær tragedie». Ifølge den tidligere amerikanske justisministeren Ramsey Clark har krigføringen og sanksjonene tatt livet av 1,5 mill. irakere siden 1990. WHO og UNICEF melder også om de grusomme resultatene. Står Regjeringa fortsatt fast på sin støtte til sanksjonene?»
Inger Lise Husøy (Arbeiderpartiet), 2000-02-23:
Jeg takker statsråden for svaret, selv om jeg synes det var litt tynt i forhold til at man fører en slags utmattelsesstrategi overfor regimet i Irak. Regimet er selvfølgelig hovedproblemet sett fra vestlig side, men katastrofen rammer jo vanlige folk, og det er mitt poeng. Det er ikke bare regimet der som har fått folk verden over til si at sanksjonspolitikken er totalt mislykket. Det er ikke så lenge siden Hans von Sponeck gikk av og kalte det som skjedde der, en menneskelig tragedie. Dagen etterpå fikk han også følge av lederen for Verdens Matvareprogram i Irak. Det må mer til enn bare å vente. Så spørsmålet mitt er om man ikke fra norsk side skal gjøre noe mer aktivt enn bare å vente og vente, for det var jo det statsråden også egentlig sa sist, at en holder på å prøve seg litt fram i Sikkerhetsrådet, men det skjer lite.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Nå er det representantens privilegium å spørre og min plikt å svare. Men det er riktig som representanten påpeker, at det ikke er lett å gi et godt svar på hvordan vi skal forholde oss til Irak og situasjonen der. Jeg vil imidlertid avvise at vi bare sitter og venter. Jeg synes jo det faktum at vi i 1999 bidrog med 33 mill. kr, at vi har vært aktivt engasjert i FN-miljøet i New York for å se på hvordan man kan endre sanksjonene slik at man i større grad ivaretar de humanitære hensyn, og det faktum at vi også har arbeidet aktivt for å få kontakter politisk gjennom frivillige organisasjoner inn i Irak for å se hva man kan gjøre for å støtte positive grupper, viser at vi prøver å gjøre noe. Men igjen står vi altså overfor et regime noe à la det vi har i Jugoslavia, som ikke er villig til å samarbeide med det internasjonale samfunn, og da er det svært vanskelig å komme frem til en forbedret situasjon.
Knut Vollebæk (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Gjennomføring av utvisningsvedtak for jugoslaviske statsborgere fra Kosovo har i en årrekke vært vanskelig. Svært få reiser frivillig tilbake, og mange har ikke reisedokumenter. Det har i flere år ikke vært mulig å få utstedt reisedokumenter for utviste jugoslaviske statsborgere fra Kosovo fra den jugoslaviske ambassaden i Oslo. Norske myndigheter innledet forhandlinger med jugoslaviske myndigheter i 1996 om en bilateral avtale om å ta tilbake egne borgere. På grunn av den økte spenningen i Kosovo ble det aldri aktuelt å undertegne den fremforhandlede returavtalen. Jugoslaviske myndigheter er ikke blitt forespurt om utstedelse av reisedokumenter for utviste personer i tiden etter at NATO innledet luftoperasjoner mot Jugoslavia i mars 1999. Returavtaler med andre land ble dessuten suspendert fra jugoslavisk side etter luftkampanjens begynnelse. Våre tiltak mot Den føderale republikken Jugoslavia er ledd i en felles euroatlantisk politikk overfor Milosevic-regimet. Tiltakenes formål er å opprettholde et internasjonalt press mot regimet for å anspore til demokratisering og respekt for menneskerettigheter samt overholdelse av internasjonale forpliktelser. De er ikke ment som straffetiltak mot den serbiske sivilbefolkningen i sin alminnelighet. Norsk sanksjonspolitikk har tradisjonelt vært begrenset til gjennomføring av bindende vedtak av FNs sikkerhetsråd, og tiltakene mot Jugoslavia representerer således ett av få unntak. Tiltakene ble iverksatt som et ledd i et felles internasjonalt press mot Milosevic-regimet og er en del av en omfattende pakke av straffetiltak i samsvar med tiltak vedtatt i regi av EU og USA. Straffetiltakene utgjør et multilateralt og ikke et bilateralt virkemiddel. Det er for øvrig flere land som nekter å motta utviste borgere fra Norge. Dette forhold er imidlertid ikke en del av begrunnelsen for straffetiltakene mot Jugoslavia. Tiltakene mot Milosevic-regimet er utformet med sikte på å bidra til demokratisering og et regimeskifte på sikt. Dette innebærer at vi i samråd med våre allierte vil tilpasse tiltakene til skiftende politiske omstendigheter i Jugoslavia. Et demokratisk styre i Beograd vil være den beste forutsetning for at vi etter hvert skal kunne samarbeide med jugoslaviske myndigheter bl.a. om retur av jugoslaviske borgere som utvises fra Norge. Jeg vil for øvrig vise til at justisministeren i svar på spørsmål senere i dag vil redegjøre ytterligere for de utlendingspolitiske forhold i denne forbindelse.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg har følgende spørsmål til utenriksministeren: «Flere kosovoalbanere som har begått alvorlig kriminalitet i Norge og er vedtatt utvist, befinner seg fortsatt i Norge fordi jugoslaviske myndigheter nekter å utstede pass. Vil utenriksministeren arbeide for å stille som et absolutt krav før det kan foretas en vurdering av opphevelse av straffetiltakene mot Jugoslavia, at samtlige jugoslaviske statsborgere som er utvist fra andre land, får reise tilbake til Jugoslavia?»
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg vil stille følgende spørsmål til finansministeren: «En person i Hurum har fått konsesjon på ervervelse av landbrukseiendom på 14 dekar med bo- og driveplikt. Grunnet nødvendige investeringer har driften de to første år gått med betydelige underskudd. Likningskontoret aksepterer ikke driften som næring, og vil ikke gi fradrag for underskudd i næring. Mener statsråden det er rimelig at et offentlig pålegg om landbruksfaglig forsvarlig drift ikke tillegges vekt i den skattemessige vurderingen?»
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg takker for svaret. Jeg har en kommentar til den delen som går på en periode på fire-fem år, for i dette konkrete tilfelle er det altså avgjort etter to år. Ellers var svaret omtrent som forventet. Det er vanskelig for vanlige mennesker å forstå at det ikke er sammenheng i hva offentlige myndigheter gjør. Eller for å sitere den det gjelder: «Det er vanskelig å forstå at den høyre hånden ikke vet hva den venstre driver med. De har tross alt samme arbeidsgiver.» Men det bør i hvert fall være en sammenheng i det som gjøres innen den enkelte etat. Jeg vil derfor be finansministeren bekrefte følgende: Når nå ligningskontoret nekter å akseptere driften av dette småbruket som næring, vil også framtidige inntekter fra den samme driften være skattefrie.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-23:
Etter skatteloven er det et vilkår for å få fradrag for underskudd at driften kan defineres som næring eller virksomhet. Dette innebærer at det må utøves en aktivitet for skattyterens regning og risiko av et visst omfang og varighet. Det er videre et vilkår at virksomheten objektivt sett må være egnet til å gi et overskudd – om ikke det år ligningen gjelder, så i alle fall på lengre sikt. Ved avgjørelsen av om de foran nevnte vilkår for fradrag er oppfylt, må ligningsmyndighetene konkret vurdere den virksomheten som faktisk utøves. Offentlige pålegg som oppfylles, vil inngå i denne vurderingen. Hvorvidt en aktivitet er egnet til å gi reelt overskudd, må vurderes på bakgrunn av noen års drift. I ligningspraksis er det lagt til grunn at oppstart av jordbruksdrift normalt kan vurderes over en fire-fem års periode. Først etter et slikt tidsforløp kan det normalt med rimelig grad av sikkerhet konstateres om driften kan gå med overskudd eller ikke. Den konkrete saken vil det ikke være hensiktsmessig for meg å gå inn i. Det er i tilfelle ligningsnemnda eller fylkesskattekontoret som kan se nærmere på tilfeller av uenighet mellom skattyter og ligningskontoret.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-23:
Jeg kan selvfølgelig ikke gi noen bekreftelse. Det vil være en innblanding i den konkrete saken. For som jeg sa i avslutningen av mitt første svar, ser jeg det ikke hensiktsmessig å blande meg inn i den konkrete saken. Men jeg gjorde rede for hvilke krav som stilles, og hva som er normal praksis når det gjelder å vurdere om dette er næring, og hvorvidt man kan gå med overskudd eller ei. Det normale er altså at man vurderer dette over en fire-fem års periode. Så ut fra det burde vel skatteyteren i dette tilfellet vurdere om det er hensiktsmessig å klage, for det fins jo en klageadgang på avgjørelser ved ligningskontoret.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-23:
Forskriften om forenklet forelegg ved mindre alvorlige tilfeller av ulovlig innførsel som trådte i kraft 1. desember 1999, avløste en tilsvarende forskrift av 1983. I den tidligere forskriften var alkoholholdige drikkevarer delt inn i henholdsvis brennevin og vin. Ulovlig innførsel av øl falt inn under bestemmelsen «andre varer», noe som medførte relativt lave bøter både i forhold til avgiftsunndragelsen og i forhold til bøtesatsene for de øvrige typer alkoholholdige drikkevarer. Kombinert med lave innkjøpspriser i utlandet medførte dette at reaksjonen var uforholdsmessig mild ved ulovlig innførsel av øl. I den nye forskriften om forenklet forelegg er bøtesatsene justert i tråd med prisstigningen. Satsene ble ikke justert for eventuelle endringer i avgiftsnivået på de ulike varegruppene. Alkoholholdige drikkevarer er videre inndelt etter alkoholstyrke. Dette innebærer at øl nå faller inn under gruppen alkoholholdige drikkevarer med alkoholinnhold fra 2,5 til 22 volumprosent. I forbindelse med vedtakelsen av forskriften ble det vurdert å lage en egen varegruppe for øl med større mengdeforskjeller mellom intervallene enn hva som følger av dagens inndeling. Dette ville imidlertid medføre en utilsiktet forskjellsbehandling mellom øl og andre alkoholholdige drikkevarer med lavt alkoholinnhold, som f.eks. sider. Jeg er enig i at det å behandle øl likt med sterk- og svakvin utløser en relativt høy bøtesats i forhold til avgiftsunndragelsen. Samtidig med at denne nye forskriften ble vedtatt, bad jeg derfor Toll- og avgiftsdirektoratet utarbeide forslag til en ytterligere inndeling basert på alkoholstyrke. Jeg har nå mottatt endringsforslaget fra direktoratet. Finansdepartmentet vil sende på høring et forslag til endring av varegrupper og bøtesatser ved bl.a. ulovlig innførsel av alkoholholdige drikkevarer.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-23:
Det fremgår av slutten på mitt første svar at jeg er enig i at det er en urimelig forskjellsbehandling når det gjelder øl og andre alkoholholdige drikkevarer, som vi må få gjort noe med. I og med at jeg nå har fått et forslag fra Toll- og avgiftsdirektoratet til en annen inndeling, en ytterligere inndeling, vil dette bli sendt på høring så snart som mulig. Så er det jo en normal høringsfrist. Jeg kan ikke angi eksakt dato for når de nye forskriftene vil blir fastsatt, men jeg vil jo regne med at vi i hvert fall i løpet av vårsesjonen skal kunne være kommet relativt langt med den saken.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-23:
Varer som reisende tar med seg til Norge utover taxfree-kvoten, skal i utgangspunktet fortolles på vanlig måte. For mindre kvanta av alkoholholdige drikkevarer, tobakksvarer og sjokolade- og sukkervarer er det imidlertid etablert en ordning med forenklet beregning av avgiften. Ordningen er ment å skulle lette fortollingsprosedyren for de reisende og Tollvesenet. Satsene framgår av forskrift om forenklet behandling av toll og avgifter for reisegods. Da ordningen ble innført i 1951, var det en forutsetning at nivået på satsene tilnærmet skulle svare til den avgiften som tilsvarende varer blir pålagt ved kjøp i Norge. Ordningen er ikke ment å skulle innebære noen avgiftsmessig fordel for de reisende utover hva som følger av taxfree-kvoten. Da forskriften ble endret i 1998, hadde ikke satsene vært justert siden 1990. I tillegg til den generelle prisstigningen hadde det vært en relativt stor avgiftsøkning i Norge på disse varetypene i perioden. Satsene var derfor blitt atskillig lavere enn hva som påløp ved innenlands kjøp, og de ble på denne bakgrunn oppjustert i tråd med hva som er intensjonen med ordningen. Satsendringen ble ikke gjennomført for å øke inntektene til statskassen eller å redusere ulovlig innførsel av disse varetypene. Jeg har ikke tilgjengelig statistikk over antall personer som benytter seg av adgangen til forenklet behandling av toll og avgifter for reisegods.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-23:
Som jeg sa i det første svaret mitt, har jeg ikke tilgjengelig statistikk over antall personer som benytter seg av adgangen til forenklet behandling av toll og avgifter for reisegods. Men ellers håper jeg at spørreren og jeg kan være enige om at det ikke er noe poeng å ha veldig mye lavere avgifter på slike varer som innføres utover taxfree-kvoten, for det er ikke meningen å gi incentiver til å ta med seg store mengder alkohol over grensene. Det er etter min oppfatning en rimelig ordning, som også var intensjonen da denne ordningen ble innført i 1951, at avgiftene skal tilsvare omtrent de avgifter som man må betale ved ordinært kjøp innenlands. Jeg tror at de avgiftene som ble fastsatt i 1998, i gjennomsnitt ligger på omkring 90 pst. av det som er avgiftsnivået ved innenlands salg, hvis jeg ikke husker helt feil.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-23:
Innledningsvis viser jeg til mitt svar på spørsmål fra representanten Bastesen i spørretimen den 26. januar 2000 om samme tema. For mineralolje til framdrift av motorvogn skal det betales autodieselavgift. Olje som er belastet autodieselavgift, skal være blank. Fritak for avgift gjennomføres ved bruk av merket olje. Merket, lavavgiftsbelagt olje kan bl.a. benyttes til fyring. Merkeordningen ble innført i oktober 1993. Etter en viss tid viste det seg at de valgte merkestoffene medførte problemer for de særegne norske parafinovnene. På denne bakgrunn gav departementet tillatelse til at fritak for olje som benyttes i parafinovner, kunne gjennomføres på annen måte enn ved merking. Dette ble gjennomført i form av en midlertidig ordning hvor det ble gitt tillatelse til bruk av umerket olje i parafinbrennere. Ett av vilkårene for tillatelsen var at levering av umerket olje kun skulle skje til tanker med maksimalt tankinnhold på 1 400 liter. Merkestoffene er nå endret, og ordningen med levering av blank olje til bruk i parafinovner er opphørt. Dette innebærer også at det nå ikke er begrensninger for hvilken mengde olje som kan leveres kunden, og at det derfor heller ikke er aktuelt å etterberegne avgift på dette grunnlaget. Jeg viser imidlertid til at merket olje ilegges CO2- og svovelavgift og grunnavgift på fyringsolje m.v. På denne bakgrunn vil avgiftsmyndighetene fortsatt ha behov for å foreta kontroller av de avgiftspliktige for å sikre at det er foretatt korrekt avgiftsberegning og -betaling. Kontrollen av de avgiftspliktige på mer generelt grunnlag vil derfor ikke kunne opphøre selv om særordningen for parafinbrennere er opphevet.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-23:
Jeg forstår at dette temaet opptar representanten Bastesen sterkt, siden vi jo hadde en runde på dette i spørretimen så sent som 26. januar. Det var ganske umiddelbart før den aktuelle ordningen ble avviklet. Nå synes jeg nok at Bastesen snakker om snøen som falt i fjor, for nå er altså denne ordningen avviklet. Det er selvfølgelig deretter ikke aktuelt å kontrollere om det leveres 1 400 liter eller 2 000 liter eller hva som helst. Så jeg synes det er en irrelevant problemstilling Bastesen tar opp etter at ordningen ble avviklet. Så vidt jeg husker, skjedde det den 20. februar.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-23:
Hovedregelen er at det skal betales merverdiavgift av all omsetning av varer. Bøker er imidlertid fritatt for merverdiavgift i siste omsetningsledd. I likhet med hva som gjelder for aviser, kan virksomheten med omsetning av bøker trekke fra inngående avgift på sine anskaffelser. Dette betegnes som avgiftslegging med nullsats. Bokforskriften presiserer nærmere omfanget av fritaket og bestemmer bl.a. at fritaket ikke omfatter publikasjoner som omsettes sammen med annen vare. For slike publikasjoner foreligger det således avgiftsplikt. Finansdepartementet avgjorde i 1995 i forhold til et konkret tilfelle forelagt av DataPower Norge AS, at selskapets omsetning av lærebøker innen data solgt sammen med øvingsdiskett, ikke var omfattet av avgiftsfritaket for trykt skrift. Avgjørelsen ble tatt etter å ha innhentet uttalelse fra Det rådgivende utvalg for trykt skrift. Utvalget kom således med en enstemmig tilråding om å anse slike publikasjoner som avgiftspliktige i medhold av bokforskriften. Det foreligger også en langvarig praksis som støtter opp om denne fortolkningen av bokforskriften. Denne fortolkningen gjelder videre uavhengig av hva slags vare som legges ved publikasjonen og forhindrer på denne måten omgåelse av regelverket. Eksempler på slike vedlegg kan være øvingshefte/diskett og annet kursmateriell som blokk og blyant. Etter min mening er dette pålegget gitt av fylkesskattekontoret i samsvar med gjeldende regelverk på området. Særordningen for trykt skrift er imidlertid komplisert, og den gir opphav til flere grensetilfeller. For å sikre likebehandling for dette typetilfellet, har Skattedirektoratet nylig gitt en påminnelse om rettstilstanden på dette området overfor fylkesskattekontorene. Skattedirektoratet har derfor sendt ut et fellesskriv hvor Skattedirektoratet minner om avgiftsforholdene vedrørende bøker solgt sammen med annen vare. Dette bør etter min mening sikre en ensartet praktisering av regelverket over hele landet, i tråd med tolkningen fylkesskattekontoret i Nord-Trøndelag har lagt til grunn. En eventuell revisjon av disse reglene bør etter min mening skje som et ledd i en generell gjennomgang av avgiftsbestemmelsene for trykt skrift. Som representanten Lyngstad sikkert er kjent med, vil utvalget som vurderer pressens rammevilkår, avgi sin innstilling 15. april. En vurdering av nullsatsen som i dag gjelder for trykt skrift, vil inngå i utvalgets innstilling.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-23:
Ja, det er i hvert fall helt åpenbart at vi må ha likhet for loven, reglene må praktiseres likt i hele landet. Og det er det da gjort anstrengelser for å oppnå, i hvert fall nå via Skattedirektoratet. Om det er nødvendig med ytterligere informasjon, får vi vurdere. Hvis det skulle vise seg å være et slikt behov, får vi sørge for å imøtekomme det. Så ser jeg at man, som Lyngstad nå påpeker, kan se denne saken med litt forskjellig innfallsvinkel. Derfor vil jeg ikke helt avvise at det kan bli gjort endringer, men jeg ser det hensiktsmessig at vi venter med å vurdere eventuelle endringer til vi har sett dette utvalgsarbeidet – det gjelder altså det utvalget som skal fremlegge sin innstilling 15. april, som bl.a. gjelder pressens rammevilkår.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til finansministeren: «I forbindelse med at det ble utarbeidet nye forskrifter om bruk av forenklet forelegg i mindre alvorlige tilfeller av ulovlig innførsel av alkohol, er nå foreleggssatsen for å smugle 1 liter brennevin 300 kroner, men dersom en smugler en kasse øl, så er bøtesatsen 1 900 kroner. Begge disse tilfellene tilsvarer om lag den samme avgiftsunndragelse. Er statsråden enig i at disse satsene er urimelige, da begge tilfellene av ulovlig innførsel utgjør ca. den samme avgiftsunndragelse?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg takker statsråden for svaret, og ser fram til å få se de nye forskriftene om de forenklede foreleggene. For det er jo rimelig underlig at man kan ta med seg fire liter brennevin for den samme prisen, den samme bøtesatsen som én kasse øl. Jeg trodde regjeringspartiene også var opptatt av at de svake alkoholdrikkene er mindre skadelige enn de sterke alkoholdrikkene, som f.eks. brennevin. Jeg ser i hvert fall fram til at de nye satsene kommer, for det er stor urimelighet når det gjelder de satsene som foreligger. Jeg lurer i den forbindelse på om statsråden kan komme med en cirka tidsangivelse for når dette vil tre i kraft?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg vil få lov å stille følgende spørsmål til finansministeren: «26. august 1998 endret man forskrift om forenklet beregning av toll- og avgifter for reisegods, slik at en fikk en betydelig økning i disse avgiftene når det gjaldt alkohol og tobakk. Avgiftene for sigaretter økte fra 140 kroner til 380 kroner pr. kartong. 1 liter brennevin økte fra 260 kroner til 340 kroner. Hvordan har disse avgiftsøkningene gjort seg gjeldende når det gjelder statens inntekter på dette området, og har ordningen medført at færre personer blir avslørt under forsøk på å ta med seg noe utover frikvoten?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2000-02-23:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg stiller meg noe undrende til at statsråden sier at det ikke foreligger noen statistikk. Det kan vel ikke være noe stort problem å se på inntektssiden for de siste årene hvorvidt man har hatt en utvikling når det gjelder fortolling av disse varene. Jeg må bare si at jeg stiller meg undrende når statsråden hevder det, for den statistikken må det kunne gå an å lese av kontoene. Jeg stiller også spørsmål ved den prisen man må betale. La oss ta en flaske øl som man har en viss avgift på i Norge. Men hvis man tar med seg denne fra utlandet, må man betale 11 kr pr. flaske, altså pr. 0,35 liter, ifølge de satsene som gjelder. Jeg tror i hvert fall at de nye prisene har medført økt smugling, og at inntektene til staten har blitt betydelig redusert. Jeg håper statsråden vil gå nærmere inn i disse tallene og at vi kan få bekreftet det på et senere tidspunkt.
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: «DataPower Norge AS er fra 1. mars 2000 pålagt av fylkesskattekontoret i Nord-Trøndelag å innkreve merverdiavgift for lærebøker innen data som selges med øvingsdiskett. Et slikt krav er ikke fremmet overfor andre selskap med tilsvarende produkt. Mener statsråden et slikt krav er riktig i henhold til bokforskriften som fritar lærebøker for merverdiavgift, og vil statsråden sørge for likebehandling av like produkter?»
Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 2000-02-23:
Jeg takker for svaret. Statsråden gjør jo dette til et generelt spørsmål. Jeg er noe overrasket over det selv om fritak for lærebøker også bygger på det generelle fritaket for trykt skrift. En relevant sammenlikning for lærebøker er tilknytningen til utviklingen av elektroniske læremidler. Det er en slik kombinasjon som vi nå snakker om. Det vil derfor være naturlig å vurdere disse spørsmålene både i lys av spørsmålet om merverdiavgift på trykt skrift og elektroniske tjenester. Jeg regner med at statsråden ser denne sammenhengen og helheten her og viser til det han sa da han snakket om en eventuell vurdering i forbindelse med den generelle momsreformen. Statsrådens svar er også klargjørende på en måte, idet statsråden mener at det må være likebehandling av like produkter. Jeg merker meg at Skattedirektoratet nå har sendt en klargjøring av bokforskrifter på det punktet. Det er det behov for. Vi kan ikke ha forskjellig praksis fra fylke til fylke. Nå er det viktig at bransjen og aktuelle bedrifter informeres om det. Vil statsråden bringe en slik informasjon til bransjen?
Jan Johnsen (Høyre), 2000-02-23:
Jeg har følgende spørsmål til forsvarsministeren: «I forbindelse med mobilisering er det slik at det er gitt adgang til å rekvirere privatbiler til bruk i Forsvaret. Den gang loven om dette ble utformet, var det forholdsvis få biler i Norge. I dag er det store lagre av biler hos forhandlere i både ny og brukt versjon. Sett i forhold til dette burde loven forandres. Vil statsråden ta et initiativ for at så skjer?»
Jan Johnsen (Høyre), 2000-02-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Mitt poeng er ikke at man skal gå vekk fra det å kunne ha rekvirering av biler. Tvert imot – jeg mener vi har bruk for det, i likhet med det som statsråden hevdet. Men mitt poeng er at det blir rasjonalisert og effektivisert på en annen måte enn det det gjøres i dag, og jeg er ikke så sikker på at de som skriver ut disse rekvisisjonene hele veien, ser den rasjonaliseringseffekten som kan ligge i å gjøre disse tingene på en annen måte. Så mitt spørsmål gikk i grunnen mer på det med effektivisering og rasjonalisering, ikke at Forsvaret ikke skal få anledning til å rekvirere. Kan statsråden se på om det er muligheter for å spare inn en del kroner på akkurat det arbeidet?
Jan Johnsen (Høyre), 2000-02-23:
Jeg har følgende spørsmål til kulturministeren: «Norsk Barnemuseum skal åpnes i Stavanger desember 2000. Museet har fått store tilskudd fra Stavanger kommune og fra sponsorer, men mangler fortsatt midler til oppstarten. Det er søkt om støtte fra Kulturrådet og Norsk museumsutvikling, men de har til nå ikke hørt noe fra dem. Norsk Barnemuseum vil bli det eneste i sitt slag i Skandinavia. Kan statsråden sørge for at denne «fødselen» går så smertefritt som mulig, og at «barnet» får den «fødselshjelp» det fortjener?»
Jan Johnsen (Høyre), 2000-02-23:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg for så vidt følte var positivt. Det som er viktig å få fram i denne saken, er at dette er det første barnemuseet i Norge og det eneste i sitt slag i Skandinavia. Jeg tror det vil få en kolossal betydning for akkurat den barnekulturen som ikke minst Regjeringen selv har lagt sterk vekt på. Jeg håper inderlig det blir lagt skikkelig trykk på Norsk kulturråd, slik at museet får de midlene som er nødvendig for å komme i gang. Det ville være sørgelig hvis dette museet skal måtte utsette sin åpning på grunn av at vi ikke klarer å få nok midler på plass. Hadde det dreid seg om midler til oss voksne, hadde vi klart å skaffe dem, men når det gjelder barn, har vi tydeligvis noe større problem. Jeg håper ministeren kan si at det vil bli lagt trykk på, slik at barna får den museumsstrukturen som de her har mulighet for.