trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2009-05-26:
Saksordføreren gav et korrekt bilde av denne saken og innstillingen, og sa at det her er stor enighet. Det er jeg enig i. Samtidig føler jeg et visst behov for å gi uttrykk for at jeg har sluttet meg til denne saken med utrolig stor skepsis. Skepsisen gjelder det saksordføreren også var inne på, nemlig anonymitet og personvernet. I den sammenheng har jeg gjort litt research selv også. Jeg er blitt litt mer beroliget, for selv om man får et sømløst system, med kort som kan brukes på tvers av fylkesgrenser og på tvers av kollektivselskaper – enten de er offentlige eller de er kommersielle, private – kan man altså utarbeide en type kort som ikke er knyttet direkte til en person. Det er litt beroligende, og jeg håper at man vil legge vekt på det. Så er jeg også sterk tilhenger av at vi skal få et mest mulig effektivt reisemønster for den som reiser. Også for kollektivtrafikken, som vi sliter veldig med, tror jeg dette er et grep som vil være mer effektivt, og at en vil få et bedre tilbud til de reisende. Jeg forstår dem som er bekymret – det tror jeg vi alle er – for dem som jobber innenfor kollektivtrafikkyrkene, med tanke på voldsbruk og kriminalitet. Det er to sider ved dette. Det ene er at en må satse mer på kriminalitetsbekjempelse, og det andre gjelder kontantprinsippet. Som representanten Tenden var inne på, tror vi nok at kontantflyten vil bli betydelig mindre med et slikt system. Men samtidig er det viktig å presisere at hvis man skal gå i gang med nesten å forby kontantprinsippet, må man også endre valutaloven osv., og da tror jeg det etter hvert vil bli mer komplisert. Jeg er også helt enig med statsråden når han slår fast det viktige at det ikke skal bli obligatorisk å knytte seg til den nye administrasjonsenheten. Det er særdeles viktig at et selskap, uavhengig av om det er kommersielt eller om det er offentlig, selv får lov til å vurdere hvor vidt det skal slutte seg til et slikt system. Det som er viktig, er å lage systemet så godt at flere slutter seg til. Når Regjeringen eventuelt måtte bli ferdig med denne typen utredning, tror jeg det er alles formål – slik jeg forstår det – å få på plass et system fra statens side, uten at staten nødvendigvis skal ha noe eierskap i ettertid.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-05-26:
Det var interessant å høre representanten Langelands forsøk på faktabeskrivelse. Dessverre var det vel i beste fall historieløst, eller i grenseland for tvilsomt. Jeg er i hvert fall ikke i tvil om at det representanten Sandberg redegjorde for nå, er de faktiske forholdene. At Langeland lager sine egne historietolkninger av hva som faktisk skjer, det får være Langelands problem. Men jeg har lyst til, når Langeland er så opptatt av at Stockholmsprosjektet er et fantastisk flott prosjekt, å be ham også lytte til andre som har en litt annen oppfatning av hvordan Stockholmsprosjektet faktisk har fungert. For eksempel bør kanskje Langeland ta en telefon til Stockholms Handelskammer, som er veldig klare og tydelige på at dette ikke har vært noen god løsning. Det som er resultatet, er at det er like mye trafikk. Det kan hende at trafikken har snudd litt om i forhold til hvor den går, men i Stockholm er trafikken like stor. I tillegg har også dette – ifølge representanten Langeland og andre representanter fra regjeringspartiene – fantastiske prosjektet vist seg å være en vanvittig dyr måte å kreve inn penger på. Ut fra de opplysningene vi fikk, tror jeg at man brukte nesten 600 mill. kr bare på å kreve inn pengene – og det var ca. 800 mill. kr man tok inn i året. Da er det i hvert fall ikke tvil om at det er en dårlig ordning. Det som er det viktige her, er at svenske myndigheter også puttet inn over 3 milliarder kr nettopp til kollektivtransporten. Jeg ser ikke at verken Langeland eller andre representanter for regjeringspartiene, når man prater om rushtidsavgift og i iveren etter rushtidsavgifter, har vært oppe i samme summer med statlig finansiering for å drifte kollektivtrafikken f.eks. i Oslo. Da er det bompenger og det er – unnskyld, president, jeg tenkte å si statlig utpressing, men det er altså statlige krav om at det er bilistene som skal betale regningen også for kollektivtransporten.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-05-26:
En kan ikke unngå å ta replikk nå. For det første registrerte jeg at representanten Klinge, fra samme parti som statsråden, sier at for Senterpartiet er ikke bompenger noen hovedløsning. Jeg vil gjerne ha statsrådens syn på dette. Hvordan kan han synes at over 60 pst., bare på dette totalprosjektet, er en grei løsning? Det er jo langt utover de rammene som NTP legger til grunn i forhold til bompengeinnkreving. Så sier statsråden at man må ha en mulig og realistisk løsning. Jeg trodde statsråden var klar over at han sitter i en flertallsregjering som faktisk kan gjennomføre alle politiske beslutninger som man ønsker å gjennomføre, fordi man har flertall i Stortinget.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-05-26:
Statsråden sier at dette er den eneste måten å få bygd vei på. Heldigvis er det ikke lenge til det er nytt valg, og da er det faktisk slik at velgerne både i Vestfold og i Telemark får muligheten til å være med på å sette sammen hvem som skal representere partiene på Stortinget. Da kan det hende at man får inn politikere som er villige til å bruke penger – og bruke statlige penger – på veibygging i dette landet. Men jeg har også lyst til å utfordre statsråden, for han sa noe om at dette er viktig for å kunne framskynde lokale initiativ. Jeg stiller spørsmål ved om dette prosjektet handler om framskynding, for dette er et prosjekt som er etterlengtet – i lang tid – og som har blitt utsatt og utsatt. Det skulle vært gjennomført for lenge siden. Hvordan kan man si at dette er en framskynding, ved at man må ta over 60 pst. i bompenger?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-05-26:
Først har jeg lyst til å si at det er nok forholdsvis liten uenighet i komiteen om hva man mener om denne saken. Det man kanskje er uenig om, er hvor fort man skal gå fram. Der er det noen forskjeller. Jeg tror representantene selv vil redegjøre for de forskjellige synspunktene, men jeg har lyst til å ta opp noen punkter som Fremskrittspartiet er opptatt av. Vi støtter Venstres forslag om å opprette en nasjonal ordning med tilbud om elektronisk billett for sømløse kollektivreiser over hele landet, men vi synes det er viktig å presisere at dette må skje i samarbeid med de ulike aktørene. Det er et problem at man nå har forskjellige billettsystemer for brukere og eiere og fra fylke til fylke, men det ligger der klare forutsetninger for de løsninger som er valgt, som gjør at man skal kunne bruke systemene over fylkesgrensene. Det er jo for så vidt veldig bra. Og det er det det handler litt om i denne saken – å klare å få ting til å henge sammen og å kunne bruke det samme kortet eller den samme betalingsløsningen over hele landet. Det er også viktig for Fremskrittspartiet å presisere at ingen aktører skal påføres store kostnader ved å tvinges inn i et slikt system, men at det tvert imot dreier seg om å tilby et sentralt avregningssystem som må utvikles i samarbeid med aktørene. Forslaget peker på en nasjonal, men ikke nødvendigvis statlig, ordning. Statens rolle skal begrenses, synes vi, til å sørge for å få framskyndet en felles løsning. Jeg tror også at alle som reiser, synes det er veldig greit å kunne få til dette, slik at man ikke må fly rundt med et kobbel av kort for å få lov til å reise rundt i dette landet og bevege seg over de forskjellige fylkesgrensene. Når man skal innføre en ordning med elektronisk billettering, er den enkeltes personvern viktig. Noe av det Fremskrittspartiet har vært opptatt av i denne saken, er at man må sikre den enkeltes personvern. Jeg er derfor glad for at vi har fått med oss både Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre på at det fortsatt må være anledning til å reise anonymt, enten gjennom kontant betaling eller gjennom forhåndsinnkjøpte billetter, på alle kollektive transportmidler også i framtiden. Det er i den forbindelse verdt å nevne at Fremskrittspartiet har vært og fortsatt er skeptisk til oppbevaring av passeringsinformasjon og reiseinformasjon, som vi har sett noen eksempler på bl.a. her i Oslo. Nettopp derfor fremmet vi også et forslag om stortingsbehandling av datalagringsdirektivet. Dessverre fikk forslaget den gangen bare Fremskrittspartiets stemmer, selv om det kom fram i debatten at det faktisk var veldig mange fra andre partier også som syntes at det var en kjempeviktig sak, og som ønsket å ha en diskusjon om datalagringsdirektivet. Jeg har også registrert at statsråden har stilt seg kritisk til lagringsdirektivet. Jeg vil ta opp forslaget Fremskrittspartiet er med på i saken.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Det beste eksempelet på Fremskrittspartiets hat–elsk-forhold til bompenger må jeg si er når vi ser på det forslaget som vi skal behandle litt senere i dag, et forslag fra Venstre om å innføre «køfri»-system i kollektivordningen. Det er et forslag som Fremskrittspartiet støtter. Køfri er som kjent innkrevingsordningen for bompengeringen i Oslo. Det har altså vært en så stor suksess at Fremskrittspartiet også nå ønsker å innføre denne typen ordning med merkenavn fra bompengeringen. Så godt har altså denne ordningen satt seg i fremskrittspartisjelen. Men det er jo også et eksempel på at man i Norge, i Oslo, har funnet mye mer effektive måter å kreve inn bompenger på enn det man har i Stockholm. Derfor blir det også feil når representanten Hoksrud bruker dette som et eksempel på at bompengeinnkreving er lite effektivt. Representanten Hoksrud er sikkert også kjent med at det har vært store endringer i Stockholmsprosjektet, bl.a. har man fjernet kollektivdelen av forsøket der og satser nå bare på vei. Det har vist seg å være en stor feil. Man må gjøre mer av det som Fremskrittspartiet er med på å gjøre i Oslo, nemlig å satse på kollektivtrafikk og vei samtidig. Det er jo helt riktig, som representanten Langeland sier her, at Fremskrittspartiet i Oslo har vært med på dette. Fremskrittspartiets tidligere byrådsleder i Oslo, Peter N. Myhre, har jeg selv hatt gleden av å være på mange felles møter med, i mange debatter med, og han har da brukt uttrykk som «dette er et flott kompromiss», «en bra pakke», og han har også vist seg å være en mann som har stått for det han har gjort. Jeg er ganske sikker på at Fremskrittspartiet i Oslo ser med lite blide øyne på å bli kalt for «gisler», bli beskyldt for å lide av Stockholmsyndromet. Jeg synes det er en ganske spesiell omtale av egne partifeller, som vi egentlig ikke driver med i Arbeiderpartiet. Det kan virke som om den diskusjonen som vi stadig har om bompenger, begynner å gå inn på Fremskrittspartiet nå, når nestlederen må gå opp på talerstolen gang på gang og heve stemmen og ta avstand fra det som Fremskrittspartiet i Oslo har vært med på. Det er også andre fremskrittspartilag som har gjort dette på en annen måte. I Bergen gikk Fremskrittspartiet ut av byrådet fordi de ikke kunne være med på bompenger. I Oslo sitter de godt i byråd, de trives med det. Da må Fremskrittspartiet også på Stortinget stå inne for det og kunne stå for at de har et stort partilag som er med på nettopp dette.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Jeg er enig med representanten Hoksrud i at det er relativt stor enighet i denne saken. Det er også grunnen til at dette er noe som Regjeringen jobber med. Regjeringen har også avsatt midler til dette i 2009-budsjettet og er allerede i gang og samarbeider med aktørene om dette. Blant annet har Regjeringen tatt initiativ til å utvikle en teknisk standard som skal gjøre det mulig å samarbeide på tvers av fylker og på tvers av ulike selskaper. Derfor er det svært positivt å registrere dette engasjementet også hos Venstre, og det er derfor forslaget er foreslått vedlagt protokollen, slik at det er mulig å jobbe videre med det. En ting som også er viktig i denne saken, er, som representanten Hoksrud var inne på, personvernet. Det er også omtalt i Nasjonal transportplan, og flertallet har en merknad der man ber Regjeringen sørge for at personvernet blir ivaretatt ved denne løsningen. Det flertallet imidlertid er kritisk til, er at dette skal gjøres gjennom kontantreiser – at det skal være mulig å betale kontant, særlig siden vi vet at det å oppbevare store mengder kontanter på buss, trikk eller andre kollektive transportmidler, utgjør en veldig stor risiko for sjåførene, som opplever seg selv som mål for ranere eller mennesker på desperat jakt etter penger. Det er derfor skuffende at ikke flere partier tar sterkere avstand fra dette med kontant betaling. Det er kun Venstre som er med på en merknad om at dette er viktig å få til, men Venstre er også med på en annen merknad der man igjen åpner for kontant betaling. Hvis Venstre kunne klargjøre sitt standpunkt der, hadde det vært veldig fint. Uansett, jeg tror som sagt det er stor enighet om dette. Jeg tror også det er stor enighet om at dette er noe som må skje i samarbeid mellom fylker og andre ulike aktører. Men at staten kommer til å ha en viktig rolle her for å få på plass et system, det er jeg ikke i tvil om.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Jeg er veldig glad for at representanten Sandberg har tvilt seg fram til at dette er riktig, og at han også midt under en sikkert travel landsmøtehelg hadde tid til å foreta privat research på området. Så veldig mye research skulle egentlig ikke til, da det i brevet fra Samferdselsdepartementet datert 16. april er ganske godt klargjort og beskrevet hvordan det kan foregå. Elektroniske billetter vil ikke være så veldig annerledes enn dagens billetter. Selv reiser jeg med Flexikort rundt i Oslo. Det fås kjøpt i Narvesen-kiosker og andre steder. Det kan jeg stemple. Jeg kjøper en billett for åtte reiser, men det blir altså ikke registrert hvor den billetten blir brukt. Det vil også være mulig innenfor et slikt elektronisk system. Jeg er bekymret for denne iveren etter å skulle pålegge enslige bussjåfører og andre å oppbevare kontanter. Selv om det skulle være aldri så små beløp, vil det dreie seg om mange tusen kroner. Det vil nok være ganske fristende for enkelte individer. Det er allerede slik i dag at man flere steder i Norge ikke kan bruke kontanter. Jeg bodde selv på Smart Hotel Forus utenfor Stavanger. Der var prinsippet et kontantløst system. Man kunne bare benytte kredittkort eller føre opp på regning. Jeg ser for meg at det ikke vil være noe prinsipielt annerledes å ha et slikt system innenfor samferdselssektoren. Jeg mener at hensynet til bussjåfører og annet personell innenfor kollektivtransporten må veie tungt her. Når det er teknologisk mulig å lage et system som gjør at man ikke blir utsatt for risiko i sin jobb, er Stortinget – og andre aktører – nødt til å strekke seg langt for å få på plass et system som fjerner denne risikoen.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Denne saka gjeld fullføring av Nord-Jæren-pakka, og det viktige i denne saka er jo nettopp at her har ein kome fram til eit opplegg som òg har lokal tilslutning, tilslutning frå fylkeskommunen, og som er med og finansierer viktige samferdselstiltak i denne regionen. Det er Sola-splitten, det er kollektivfelt på rv. 44 og rv. 509, det er rv. 505 Foss–Eikeland bru, det er gang- og sykkelvegar, og det er kryssutbetringar, som gjer heile det trafikale biletet i området langt, langt betre. Så seier representanten Sortevik at representanten Langeland gjentek seg i desse debattane. Men det vi da også må seie om Framstegspartiet, er at det gjentek seg at det blir drege opp en generell bompengediskusjon i kvar einaste sak. Eg har respekt for at Framstegspartiet ikkje vil ha bompengeinnkrevjing. Dette er jo eit spørsmål om korleis ein skal bruke folk sine pengar i samfunnet. Det er ikkje slik at Framstegspartiet har nokre andre pengar å bruke enn oss, det er jo våre, dine og mine, pengar det dreier seg om, korleis vi på ein rimeleg god måte skal bruke dei i dette samfunnet. Så er det jo eit faktum at verkelegheita innhentar Framstegspartiet rundt omkring – det kan dei ikkje kome unna – når framstegspartirepresentantar i lokale og regionale miljø har vore med på bompengeopplegg for å finansiere ulike prosjekt. Den verkelegheita kan jo Framstegspartiet fort òg bli innhenta av dersom dei kjem i posisjon med Høgre f.eks. For Høgre har jo sagt at dei ikkje på nokon måte vil vere med på den økonomiske politikken til Framstegspartiet, og Framstegspartiet sin økonomiske politikk er jo nettopp at ein skal bruke veldig mykje meir av oljepengane våre til erstatning for skattar og avgifter i samfunnet. Og da lurer eg på, når det kostar 24 milliardar kr berre å utløyse dagens bompengeprosjekt, korleis skal ein kome i mål på dette? Vil det skje det same som det som skjedde i Bergen, at Framstegspartiet flyr frå ansvaret sitt, eller vil dei vere med på eit anna opplegg i hop med Høgre? For elles vil jo desse prosjekta få ei usikker framtid. Så er eg einig i at dersom ein fyrst har bompengar, må ein prøve å gjere innkrevjinga så effektiv som det i det heile er mogleg. Der er eg faktisk einig med Sortevik, at det blir brukt altfor mykje pengar til sjølve innkrevjinga i dag, så det må effektiviserast, anten gjennom regionale bompengeselskap, eller helst faktisk eit nasjonalt bompengeselskap, for å gjere dette så effektivt som mogleg, og da med elektronisk innkrevjing. Vi må få ned byråkratiet og kostnadene ved det. Men eg ser det ikkje som noko urimeleg at dei som har nytte av eit vegprosjekt, òg er med og betaler for det. Alternativet er jo at ein tek det over skattesetelen, da fordeler ein det jo på alle. Men eg meiner at det er riktig at den som har nytte av ein ting, er med og betaler for det.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2009-05-26:
Ja, vi er glade i dag. Dette er en sak som vi i Vestfold og Telemark har ventet lenge på, og mange av oss har vært med og behandlet denne saken lokalt før vi kom hit. Derfor er det en bra dag i dag. Utbyggingen av E18 på strekningen Sky–Langangen er etterlengtet av mange, og når så denne parsellen kommer på plass, ser vi fram til å få en flott vei gjennom Vestfold. Vi valgte selv parsellvis utbygging i Vestfold fordi vi den gangen så at det var den eneste muligheten for å få dette til på. Lokalt valgte vi derfor å prioritere de parseller som vi så var mest ulykkesbelastet, som var mest belastet med hensyn til trafikk, og den parsellen som vi behandler her i dag, er absolutt en av dem. Altfor mange dødsulykker og altfor mange alvorlige ulykker med store konsekvenser for bilister og samfunnet har skjedd på denne strekningen, og trafikkbelastningen er stor. Det er hovednerven mellom Østlandet og Sørlandet, der vi i perioder kan komme fortere fram ved å gå fra tak til tak på bilene enn ved å kjøre bil. Næringslivet vårt har ventet lenge på dette for å kunne spare mer tid og penger og ikke bruke tid på å sitte i kø og ha dårlig framkommelighet. Framkommelighet og bedring av en elendig standard er andre ting jeg vil framheve som positivt ved det som skjer, og mange er nok glad for at vi er kommet dit vi er i dag. At de neste parsellene ikke er helt ferdige til oppstart, er selvfølgelig litt beklagelig, og skyldes flere ting, også lokale. Men vi håper på fortgang i dette, slik at også disse kan komme i gang fort. Det er blitt betydelig færre ulykker i Vestfold etter at den nye veien i nord ble åpnet, ja det er vel bare noen få dødsulykker på den strekningen nå der det før var ukentlige. Med en ferdig utbygd E18 gjennom Vestfold vil mange liv dermed være spart og en av de mest belastede strekninger i Norge fjernet. Derfor er det viktig å få til en fullt ferdig utbygd E18. Det er også stor politisk enighet lokalt i Vestfold om at veien må på plass, selv om Fremskrittspartiet brummer om bompengefinansieringen. Den gang vi begynte å planlegge denne strekningen, planla vi den sammen med jernbanen. Jeg har lyst til å nevne at det er viktig kanskje å se nærmere på det. Vi ønsket en parsellutbygging der vi kunne bruke massen fra tunnelbyggingen, for jernbanen, til å fylle ut til veien. Det å ha felles nytte av slike anlegg burde være riktig, og det burde være viktig å se på det. Jeg håper derfor at de som nå går i gang og planlegger jernbanetunnel gjennom Eidanger, og veien, tar en ny runde med tanke på dette og ser på det som vi så på den gangen vi planla traseen: felles nytteverdi. Vi er som sagt veldig godt fornøyd med at det blir anleggsstart før sommeren, og vi ser fram til ny vei både i Vestfold og i Telemark. Jeg regner med at mange her er enig i det. Foregående taler refererte til at han kjørte mellom Vestfold og Telemark for å komme på ferie. Telemark og Vestfold er feriefylker og hyttefylker. Det er der stor belastning i forhold til den trafikken, og på vei mot Sørlandet, som også er et rekreasjonsområde, er Sky–Langangen en viktig parsell å få ferdig.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2009-05-26:
Jeg har bare to korte bemerkninger til denne saken. Det er en gledens dag når vi har en vegsak av denne dimensjonen på dagsordenen. Men det har også vært uttrykt noen men. Vi har merket oss spesielt at lokale myndigheter i arbeidet med å komme fram til et vedtak har vært sterkt kritiske til den høye bompengeandelen på 67 pst., med en statlig andel på bare 33 pst. Men det ligger lokale tilslutninger til dette, og i Kristelig Folkeparti har vi tradisjon for å følge de lokale tilslutningene. Men vi behandler Nasjonal transportplan for tiden, og etter Kristelig Folkepartis syn er det absolutt grunn til å ta en debatt om hvor høye bompengeandeler vi ønsker når veger skal finansieres på statlig vis. Vi ser nå gang etter gang at den magiske grensen på 50 pst. overstiges, og i dette tilfellet betydelig. Vi setter en del spørsmålstegn ved det og vil i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan ta opp spørsmålet om hvor høyt man skal kunne gå når det gjelder satser ved innkreving av bompenger. Jeg synes også det kan være grunn til å sette spørsmålstegn ved hvor mange bommer man kan sette opp på samme vegstrekning. Vi vil komme tilbake til det i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan. Så til spørsmålet om en helhetlig utbygging, som allerede er berørt av representanten Helleland. Der står Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre sammen om å ønske en helhetlig utbygging av denne strekningen, og da som et OPS-prosjekt. Vi forstår at Regjeringen frykter forsinkelser dersom prosjektet skulle samles til ett, og vi aksepterer det. Men det vi ikke kan akseptere, er at man velger en måte å bygge ut på som vi må regne med tar dobbelt så lang tid. Vi ønsket at vi skulle se på denne strekningen som en enhet. Så kunne man ha tatt den første parsellen mens man ventet på at resten kom på plass, og se på det som et helhetlig OPS-prosjekt.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2009-05-26:
E18 er ei viktig stamvegstrekning og betyr mykje for både folk og næringsliv. Det er eit opplagt mål å halde tempoet oppe for etter kvart å kunne få til ein samanhengande firefelts veg mellom Telemark og Oslo. Ein ny E18 vil gjere det lettare og tryggare å kome seg mellom grenlandsområdet og vestfoldbyane, og at næringslivet vil få redusert transportkostnadene, vil bidra til vekst og utvikling. Betre flyt i trafikken vil også tene miljøet ved at klimagassutsleppa blir mindre. Når eg håpar at ikkje også denne debatten skal flyte ut i ein lang bompengedebatt, er det fordi det ikkje gir noko resultat anna enn at blodtrykket til deltakarane truleg blir noko høgare. Vi i Senterpartiet ser heller ikkje bompengar som noka hovudløysing for forsert vegutbygging i landet. Nettopp derfor har vi i godt samarbeid med våre regjeringspartnarar sytt for å auke løyvingane til samferdsel med 15 milliardar kr i denne perioden. Nettopp derfor har vi lagt fram ein nasjonal transportplan der vi viser våre klare ambisjonar om eit historisk lyft innafor samferdsel. Når det i tillegg til sterkt auka statlege løyvingar finst mange utolmodige lokalsamfunn og regionar som vil gå inn for bompengar for å få bygd det som for dei er avgjerande, nemleg viktige vegar, raskare, vel vi å anerkjenne det. Samtidig ser vi at høge innkrevjingskostnader er eit problem, og vi meiner at dei må ned. Mellom anna er tanken på regionale bompengeselskap interessant. Strekninga Sky–Langangen er langt ifrå i god stand pr. i dag. Ho er til og med nemnd i proposisjonen som ei strekning som enkelte stader har noko av den dårlegaste standarden på E18 mellom Oslo og Kristiansand. Ei utbetring av denne strekninga er derfor sterkt ønskt og etterlengta. På vegner av regjeringspartia vil eg understreke at vi er fornøgde med at det er lagt opp til anleggsstart allereie frå sommaren i år. Vi meiner òg at det er funne ein enkel og god takst- og rabattstruktur for bompengeprosjekt på denne strekninga. Eg viser elles til komiteen si tilråding.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-05-26:
Det er bra å registrere at alle talerne gleder seg på vegne av Vestfolds befolkning – det gjør for så vidt også jeg. Sonja Mandt-Bartholsen fra Vestfold og Larvik sier at man har ventet lenge på dette – vi får vel si at man har ventet for lenge. Man har faktisk også ventet lenge på proposisjonen. Den har vært etterlyst, og den burde ha kommet i fjor. Det ville gjort at man hadde kommet raskere i gang. Nå kommer man i gang i år, men man kunne ha kommet i gang tidligere hvis man hadde vært raskere ute med proposisjonen. Det er to ting til som jeg gjerne vil ta opp. Jeg hører at det er en diskusjon om den statlige andelen i Vestfold når det gjelder hele E18-utbyggingen. Det er faktisk ikke riktig, som det står i proposisjonen, at det er 33 pst. statlig andel. Hvis man tar med seg parsellen Bommestad–Langåker, hvor det bare er bompengefinansiering, er man nede i 27 pst., slik at det faktisk er over 70 pst. brukerfinansiering. Så har jeg lyst til å replisere kanskje særlig til statsråden, men først til Arbeiderpartiets taler, Mandt-Bartholsen, som sier at man håper å få fortgang i de resterende parseller på E18. Nei, det holder ikke bare å håpe. Det man må gjøre, er å ta tak i dette på en måte som kan gi resultater. Og Offentlig Privat Samarbeid, OPS-løsninger, har vist at det kan gå raskere. Det er faktisk heller ikke korrekt, som statsråden sier i sitt innlegg, at man er nødt til å bygge ut parsellvis på grunn av reguleringer og på grunn av grunnerverv. Det er bare for statsråden å lese sin egen proposisjon, der er de to gjenværende parsellene, som omfattes i Høyres forslag om OPS-løsning, omtalt i forhold til når de er klargjort for utbygging. Da vil man se at det finnes ikke praktiske problemer som dette nå støter an mot. Man har reguleringsplanene klare, man har grunnerverv klare. For den ene parsellen blir reguleringsplanen klar tidlig i 2010. Så hvis det bare er det som er motforestillingene fra Regjeringen, og ikke den sedvanlige allergien mot denne type løsninger, er det bare å sette i gang – jo før jo heller.
Borghild Tenden (Venstre), 2009-05-26:
Først vil jeg takke saksordføreren for en god gjennomgang, og også for støtte i komiteen til dette forslaget. Bakgrunnen for forslaget fra Venstre er de store miljø- og trengselsutfordringene knyttet til tett biltrafikk i mange byer og byområder. Store befolkningsgrupper er utsatt for helsemessige belastninger som følge av forurensning og støy fra stor biltrafikk. Venstre er derfor opptatt av å få mer trafikk over på kollektive transportmidler. Jeg vil i den forbindelse vise til at Bondevik II-regjeringen gjennomførte en rekke tiltak for å styrke kollektivtrafikken gjennom bl.a. innføring av belønningsordningen for kollektivtrafikken i byområdene og lav momssats for personreiser med kollektive transportmidler. I dag er det innført elektronisk betaling gjennom en AutoPASS-ordning for biler. Venstre mener det bør innføres en tilsvarende ordning for kollektivtrafikken, som gjør det mulig å kjøre sømløst, også for kollektivreisende. Vi mener en slik løsning vil være forenklende og bidra til å gjøre kollektivreisene mer attraktive. Dagens kollektivtilbud består i hovedsak av den fylkeskommunale kollektivtrafikken, ofte i samspill med jernbanetrafikk og ekspressbusser. Reisende som bytter mellom operatører eller som krysser fylkesgrensene på kollektivreiser, må ofte forholde seg til ulike billettsystemer. Mange opplever dette som tungvint, noe som kan fungere som en barriere til å velge å reise kollektivt. Jeg vil også peke på at det er omfattende kjøp og salg av billetter om bord på kollektive transportmidler, som representanten Wickholm var inne på. Grunnen til at vi har vært med på to ulike varianter i den forbindelse er rett og slett at vi ønsker at folk skal reise anonymt. Samtidig tror vi de færreste ville reservere seg. Vi tror ikke det blir de store pengebeholdningene i bussene, slik det nå er. Så er vi glad for at dette er nevnt i NTP, og at Regjeringen vil bidra til å etablere landsdekkende systemer for å reise sømløst. Vi er imidlertid litt skuffet over at det ikke er lagt mer press på det. Vi forventer nå at departementet holder trykk på saken, slik at man snarest mulig får på plass en løsning som kan benyttes av de kollektivreisende i hele landet. Til slutt vil jeg si at jeg er enig både med representanten Hoksrud og med representanten Wickholm i deres påpekning av at det må være frivillig for de reisende om de vil reise anonymt. Det må være anledning til å reise anonymt, som jeg var inne på i stad.
Borghild Tenden (Venstre), 2009-05-26:
Jeg ønsker bare helt avslutningsvis å takke dem som har bidratt med veldig nyttige innspill i denne debatten. Dette er en sak som vi i Venstre har jobbet lenge med. Vi har hatt alle de tankene, innvendingene og refleksjonene som jeg har hørt flere har hatt her i dag. Så dette tar vi med oss i det videre arbeidet. Tusen takk!
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-11:
Jeg skal ikke gjenta det som saksordføreren har redegjort for på en utmerket måte. Jeg vil bare vise til at vi har debattert denne saken tidligere i uken i forbindelse med St.meld. nr. 20 for 2008–2009 og dokumentforslaget fra Venstre. Jeg har likevel lyst til å knytte noen kommentarer til den konkrete saken, og jeg vil også vise til at finanskomiteen har avviklet en egen høring med representantskapet i Norges Bank i denne saken og fått en klar tilbakemelding om at de ikke har motforestillinger til de foreslåtte endringene. Jeg vil også peke på at de under høringen støttet Regjeringens forslag om at dagens ordning, der representantskapet oppnevner en sentralbankrevisor som formelt er ansatt i banken, skal oppheves. Så over til det som gjorde at jeg ønsket å ta ordet, og det er at det er ulikt syn i spørsmålet om endringer med hensyn til eksternrevisjon, der Fremskrittspartiet og Venstre har merknader og forslag om at Riksrevisjonen skal ha ansvaret for revisjonen. Jeg har her lyst til å belyse historikken litt. Stortinget har valgt å lovfeste at representantskapet i Norges Bank skal være kontrollorganet for sentralbanken. Det er etter min mening sentralt at det organet som skal godkjenne regnskapet, har rett til å oppnevne revisor og også skal kunne stille krav om hvordan revisoroppdraget skal gjennomføres. Det er videre slik at sentralbankloven fastsetter at det samme representantskapet skal føre tilsyn med bankens drift, føre tilsyn med at reglene for bankens virksomhet blir fulgt, og sist, men ikke minst, fastsette bankens regnskap. For meg virker det unaturlig at Riksrevisjonen både skal revidere Finansdepartementet på vegne av Stortinget, og samtidig utføre revisjonsoppgaver Finansdepartementet har bedt representantskapet om å få utført. Etter min mening er det prinsipielt betenkelig og ikke riktig at departementet skal gi oppdrag til sin «egen» revisor. Er ikke dette uheldig, så vet ikke jeg. Jeg vil også vise til at Folketrygdfondet, som er ansvarlig for den operative delen av forvaltningen av Statens pensjonsfond – Norge, har samme ordning med eksternt valgt revisor. Da det ble opprettet som særlovsselskap, valgte Stortinget å overføre revisjonsansvaret fra Riksrevisjonen til eksternt valgt revisor. Så vil jeg avslutningsvis vise til Riksrevisjonens brev til Finansdepartementet 15. mars 1984, der Riksrevisjonen gikk inn for en ordning med ekstern revisor i sin høringsuttalelse til dagens sentralbanklov. Det vil si at den foreslåtte revisjonsordningen er i samsvar med det som Riksrevisjonen tok til orde for den gang. Helt konkret sier Riksrevisjonen at man antar at revisjonen i Norges Bank bør organiseres på samme måte som for de øvrige statsbankene. For disse har man en ordning med eksternt valgt revisor som er ansvarlig for revisjonen. Og da er mitt spørsmål: Hva er det som er så prinsipielt forskjellig? Jeg vil helt til slutt anbefale Odelstinget å støtte komiteens innstilling.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2009-06-11:
La meg aller først takke saksordfører for en god redegjørelse for saken. Fremskrittspartiet mener det er helt avgjørende at styringsstrukturen for kapitalforvaltningen i Norges Bank er av høyeste internasjonale klasse med klare mandater og klar rollefordeling, tett oppfølging og kontroll samt gode offentlige rapporteringsrutiner. Dette er helt nødvendig for å sikre bred tillit til forvaltningsmodellen. Fremskrittspartiet støtter derfor de fleste av de lovendringsforslagene Regjeringen legger frem i denne proposisjonen. Dagens revisorordning, der representantskapet oppnevner en sentralbankrevisor som formelt er ansatt i banken, imøtekommer ikke kravene nevnt ovenfor, og Fremskrittspartiet er enig i at denne ordningen bør opphøre. Fremskrittspartiet deler imidlertid ikke flertallets syn om at revisjonen av Norges Bank bør foretas av en ekstern revisor. Vi mener tvert imot at Riksrevisjonen som kompetent organ bør overta revisjonen av banken. Fremskrittspartiet viser i den forbindelse til riksrevisjonsloven § 9, hvor det presiseres at Riksrevisjonen har ansvar for revisjon av statsregnskapet og alle statlige fond. Da den vesentligste del av statens kapital forvaltes av Norges Bank, mener Fremskrittspartiet at en helhetlig revisjonsordning under Riksrevisjonen best vil bidra til den nødvendige innsikt, forståelse og rapportering til oppdragsgiver. Riksrevisjonen vil, som ansvarlig revisor for Norges Bank og Statens pensjonsfond – Utland, sørge for tilknytning til internasjonal finansfaglig revisjonsekspertise tilsvarende dagens ordning i Norges Bank. Fremskrittspartiet mener en slik ordning bedre vil ivareta Stortingets mulighet til å kontrollere at bankens virksomhet utøves i samsvar med Stortingets vedtak og forutsetninger. Jeg tar dermed opp forslag nr. 1, som Fremskrittspartiet fremmer sammen med Venstre. Jeg vil gjøre oppmerksom på at det er en feil i overskriften i forslaget. Det står: «Ny § 30 skal lyde». Det skal stå: «Ny § 30 a skal lyde». Det har jeg fått beskjed om å meddele.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2009-06-11:
Jeg har også bare noen få merknader. Jeg viser til debatten i Stortinget om dette temaet, og takker saksordfører både for godt arbeid med innstillingen og for innlegget, som jeg gir min tilslutning til. Jeg har bare noen få merknader fra Høyres side. Vi ser på det som nå legges frem, som en videreføring av et moderniseringsarbeid som har foregått både under denne og under den forrige regjering. Vi fremmer imidlertid et konkret forslag om at det skal utpekes et eget styre for Statens pensjonsfond – Utland. Vi mener at fondets størrelse tilsier at det bør være et eget styre for fondet som får den adekvate eller hensiktsmessige kompetanse samlet i sitt styre. Vi mener at oppgavene er så forskjellige at det vil være en fordel å ha et eget styre for Statens pensjonsfond – Utland. Høyre tar sammen med Venstre opp spørsmålet om oppnevningspraksisen til representantskapet. Her er det ikke naturlig å fremme et forslag, i og med at det er Stortinget som oppnevner representantskapet. Vi påpeker imidlertid at dagens oppnevningspraksis kan innebære at representantskapet ikke får den samlede og nødvendige kompetanse som oppgavene for representantskapet skulle tilsi. I og med at det er den enkelte partigruppe som oppnevner sine medlemmer, har vi ingen garanti for at representantskapet samlet sett får den kompetansen som det bør ha. Vi varsler derfor at Stortinget bør drøfte dette når medlemmer til representantskapet skal oppnevnes i neste runde, slik at man eventuelt kan vurdere om det bør være en annen praksis for oppnevning. Med dette tar jeg opp forslaget som Høyre fremsetter sammen med Venstre.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-11:
Jeg skal ikke si så mye. Jeg vil bare vise til den debatten vi hadde tidligere og henvise til det saksordføreren var inne på, nemlig at Riksrevisjonen har en selvstendig mulighet til å gå inn og revidere forvaltningen og har ansvaret for det, etter oppdrag gitt av oss. Riksrevisjonen har jo gjennomført en forvaltningsrevisjon senest for noen få år tilbake, i fjor eller i forfjor, knyttet til deler av forvaltningen og investeringsstrategien. Jeg ønsker for all del Riksrevisjonen hjertelig velkommen til – jeg synes det er positivt – med jevne mellomrom å gjøre en jobb i forhold til å se alle de innspillene vi gir og det regelverket vi fastsetter når det gjelder Statens pensjonsfond, og at de følger opp det ansvaret hvis de synes det er behov for det. Når det gjelder forslaget fra Høyre og Venstre, vil jeg bare si at jeg synes det er et litt merkelig forslag. Vi har sagt at vi skal ha en diskusjon framover om strukturen og forvaltningen generelt. Det lå i den diskusjonen vi hadde om Statens pensjonsfond. Men å opprette to styrer som skal sitte over samme organ – Norges Bank – og konsentrere seg om to forskjellige ting, slik at direktøren i Norges Bank skal forholde seg til to forskjellige styrer i forskjellige saker, synes jeg er et underlig forslag, og det vil bli uryddig. Men vi har god mulighet til å diskutere bredt og i vid forstand hvordan vi kan sørge for at pensjonsfondet under Norges Bank drives på best mulig måte i tiden som kommer, og hvordan det skal skje etter hvert som pensjonsfondet vokser seg større og større. Det er en oppgave av formidabelt annerledes karakter enn da Norges Bank overtok ansvaret på 1990-tallet. Så den diskusjonen ønsker jeg vi skal ha i tiden som kommer, akkurat som vi gjorde under pensjonsfonddebatten tidligere. Men jeg synes at det forslaget Jan Tore Sanner fremmer på vegne av Høyre og Venstre, er et underlig forslag.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-11:
Vi er veldig for sparebanker og det er fordi sparebanker er lokalt forankret. De eies ikke av utenlandske eiere, og de kan ikke kjøpes opp av utenlandske eiere eller sentraliseres på samme måte som forretningsbanker kan. De har en viktig rolle i forhold til lokalt næringsliv, og de har en viktig rolle i forhold til kunnskap om og kjennskap til mennesker som bor og lever i lokalsamfunn. Det er bra med sparebanker. Sparebanker er det Norge har, og de er på mange måter det norske svaret på kooperative banker mange andre steder, der man har hatt en større grad av lokal forankring, og hvor de ikke er eid av forretningslivet, men av vanlige mennesker. Vi har i stedet hatt sparebankene med den lokale forankringen de har hatt. Derfor er vi i SV for å gjøre det som er nødvendig for at sparebankenes egenart skal kunne opprettholdes, og for at sparebankene skal kunne ha muligheten til å være konkurransedyktige overfor forretningsbanker i årene som kommer og i overskuelig framtid. Noe av det som sparebankene har gjort, er å sørge for å fornye det egenkapitalinstrumentet som gir dem tilgang til ny kapital, utenom den eierløse kapitalen som ligger i sparebankene med grunnfondsbevis – som vi nå gir et nytt navn og et mer moderne preg, og som gjør sparebankene mer konkurransedyktig når det gjelder å innhente kapital. Jeg har hatt kritiske innvendinger mot de moderniserte grunnfondsbevisene i forhold til den utvanningseffekten som ligger der, og det er på grunn av at grunnfondsbeviset i stor grad vanligvis har blitt sett på som et rentepapir som har hatt høyere avkastningskrav og høyere utbetaling enn det man har hatt av egenkapital fra forretningsbankene. Det betyr at dersom forretningsbanker og sparebanker har like stor avkastning på egenkapitalen sin, slik vi nå legger det opp, der man er nødt til å utbetale like mye penger i gaver eller avsetning til utbetaling til gaver, som det man har i prosentvis andel av den innskutte egenkapitalen gjennom grunnfondsbevis, vil det over tid kunne føre til en svekking av konkurransekraften, altså en stadig uttapping som er større enn det man har av egenkapital i forretningsbankene. Men sparebankene har sett det som avgjørende at de sikres tilgjengelig og tilstrekkelig kapital for å kunne hevde seg i konkurransen med forretningsbankene. Derfor slutter vi også opp om den nye grunnfondsbevisordningen, sånn som den ligger, og som saksordføreren redegjorde for på en utmerket måte. Vi husker jo tilbake til omdannelsen av DnB NOR til en aksjesparebank. Det er ingen tvil om at vi har vært kritiske til at det skulle være åpenhet, sånn som vi har sett i forbindelse med Bien Sparebank som ble omgjort til en aksjesparebank. Vi synes derfor at de kravene som vi nå setter når det gjelder omdanning til aksjesparebank, er gode presiseringer som er gjort av Regjeringen, og som vi slutter oss til fra SVs side og fra regjeringspartienes side. Det er gode og langsiktige vilkår som setter de nødvendige beskrankninger i denne omgang når det gjelder omdanning til aksjesparebanker. Med de argumentene slutter vi oss til Regjeringens framlegg.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-11:
Nå var det jo enighet her, sa Svein Flåtten i stad.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-11:
Ja, det gjorde jeg jo klokkeklart i det jeg sa. Jeg snakket litt om de ulempene som vi ser på lang sikt når det gjelder de endringene vi gjør. Men vi er også dundrende enig i at for at sparebanknæringen skal kunne bestå, med muligheten og tilgangen til kapital, som de sier er helt nødvendig for at de skal kunne skaffe den kapitalen de må ha, er det nødvendig for oss å gjøre de endringene som vi nå foreslår å gjøre med grunnfondsbeviset. Svein Flåtten vet også utmerket godt at grunnfondsbeviset ikke er en aksje. Det er jo ikke å sidestille med en aksje. Man har ikke den samme innflytelsen som grunnfondsbeviseier som man har som aksjeeier eller A-aksjeeier i andre forretningsbanker. Det antar jeg også er hovedgrunnen til at man betaler ut høyere avkastning. Det er fordi man gir mindre innflytelse, altså at det følger mindre innflytelse med et grunnfondsbevis. Men slik er det. Vi er enige i denne saken. Og så tillot jeg meg å fremme noen av de innvendingene som det er mulig å komme med mot dette grunnfondsbeviset. Men vi er enige om å sørge for at sparebanknæringen får beholde sin posisjon sterk i det norske banksystemet.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-06-11:
Dette synes å være en kveld hvor finanskomiteen fremtrer gjennom en ganske uvanlig grad av samstemthet i de fleste saker. Saksordføreren har gjort veldig grundig rede for saken, som han pleier å gjøre i denne typen saker. Jeg skal derfor bare nøye meg med noen korte bemerkninger. Det er riktig, som saksordføreren sier, at denne saken har tatt svært lang tid, og bransjen og næringen synes nok også at den har tatt for lang tid. Men jeg tror at når resultatet foreligger, er man fornøyd med det slik som det er. Det viktige er nok ikke navnet på kapitalbevisene, som nå blir hetende egenkapitalbevis, men hvordan sparebankene, som er en så viktig næring og en så viktig finansieringskilde i Norge, kan kapitalisere seg, og ikke minst – i den tiden vi er inne i – hvordan de kan få lånt ut til og finansiert norsk næringsliv som en både motvekt og god konkurranse til forretningsbankene. Jeg er glad for at saksordføreren har tatt tak i den henvendelsen som Høyre i første omgang gjorde til Finansdepartementet, om prioriteringsrekkefølgen for egnekapitalbevis ved nedskrivning for å dekke underskuddene. Dette er en viktig sak, og det er bra at den er fulgt opp. Det er bra at en samlet komité nå er enig om å si at det arbeidet som pågår i EU og i Europaparlamentet om dette, og som kan endre betingelsene for prioriteringsrekkefølgen, må følges opp videre av Regjeringen, for å se hvilke konsekvenser det kan få for det norske regelverket. Det er klart at det er svært viktig – jeg skal ikke bruke ordet katastrofe, men det er svært viktig – hvis det skulle komme endringer som endrer på denne rekkefølgen, og det vil bli helt sentralt for konkurransekraften for de i dag nydøpte egenkapitalbevisene. Det er kanskje det viktigste som ligger i denne saken. Jeg har også lyst til å knytte noen få ord til adgangen til omdanning av bankene, som saksordføreren også var inne på. Jeg er glad for at også han nyanserte det en del, for departementet har en noe snever tilnærming til dette. Det er klart at det er en skjønnsavgjørelse hvorvidt man skal gi tillatelse til omdanning. Vi mener at denne adgangen til omdanning må være helt reell. Vi mener at skjønnsutøvelsen politisk ikke må gå på bekostning av at bankene må ha en høy grad av forutberegnelighet. Derfor blir det den enkelte banks både kommersielle og næringspolitiske vurderinger som må tillegges en betydelig vekt. Vi har skrevet, og det mener vi, at myndighetene må utvise stor varsomhet i å overprøve denne typen vurderinger fra bankene. Jeg oppfattet ikke at saksordføreren var enig i det, for i så fall hadde han sikkert sluttet seg til merknaden. Men jeg oppfattet at det var nyanser i dette som gjør at vi et stykke på vei er enige i at det skal være balanse mellom bankenes egne behov og ønsker, og myndighetenes politiske skjønn.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-06-11:
Ja, det er nettopp det som er poenget, for ofte når jeg hører representanten Holmås i denne sal, kjenner jeg ikke helt igjen de merknadene som han har vært med på. Derfor vil jeg bare prøve å klare ut litt av den enigheten som også jeg beskrev i mitt innlegg. Nå snakker Holmås plutselig om kooperative banker, han snakker om at sparebankene skal beholde sin egenart, og han snakker om at de ikke skal være eid av forretningslivet. Med det regner jeg at han mener investorer. Slik jeg har oppfattet endringene, gjør dette egenkapitalbevisene, som de nå heter, til et mer attraktivt investeringsobjekt som skal tiltrekke seg kapital, dvs. at investorer, næringsliv, forretningsliv o.a. skal investere. Det har de også gjort tidligere, men det skal bli lettere å få dem med. Slik har jeg oppfattet at saken er. Så denne replikken var bare for å forsikre meg om at også representanten Holmås egentlig mener dette.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-06-11:
Ot.prp. nr. 75 omhandler også omdanning av finansinstitusjoner som ikke er organisert i aksjeselskapsform, særlig omdanning av sparebanker. Sparebanker som har en dyktig ledelse, og som ikke er smittet av vekst-over-evne-sykdommen, har vist seg å gjøre en solid jobb og utfører bankhåndverket for sine kunder, sjøl i disse finanskrisetider, på en måte som er til alles tilfredshet. For et sparebanktilhengerparti som Senterpartiet er dette svært betryggende. Evnen til å omstille seg, slik Terra-Gruppen av sparebanker er et bevis på, viser at smått er godt, og at en evner å nyorganisere seg slik at både stordriftsfordeler og nærhet til kundene blir kombinert. Dette er å videreføre det beste i sparebanktradisjonen. Spørsmålet som i dag drøftes, er kriterier som må være oppfylt for at sparebanker kan omdannes til aksjeselskap eller allmennaksjeselskap. Regjeringa mener at denne adgangen bør være snever. Dette har Senterpartiets fulle støtte. Norge har tre hovedselskapsformer for banker: statseie ved statsbankene, aksjeeie ved aksjebankene og kundeide banker ved sparebankene. Disse ulike bankene har forskjellige formål og roller og tilhørende lovverk. Senterpartiet ser det som svært vesentlig å videreføre dette ulike særpreget, fordi eierformene utfyller hverandre og sikrer konkurransen i bankmarkedet. Konkurransen i privatkundemarkedet utøves i dag i hovedsak av sparebankene. Sparebanker kan ikke kjøpes opp, og selskapsformen er derfor også en robust eierform når Norge er underlagt reglene i EØS-avtalen – dette for å sikre nasjonalt eierskap i ei tid hvor det viser seg å få ny styrke og aktualitet. Etter Finansdepartementets vurdering er det et vesentlig hensyn å bevare den lokale tilstedeværelsen som de små sparebankinstitusjonene representerer. Det er et sentralt hensyn å unngå at virksomheter føres ut av lokalområdet på kortere eller lengre sikt, eller at virksomheten blir kjøpt opp, og lokalkontoret deretter lagt ned. Med sparebankenes mulighet for å innhente egenkapital gjennom egenkapitalbevis kan vi i dag ikke se hvilke situasjoner som skulle tilsi at sparebanker omdannes til aksjebanker, altså forretningsbanker.