Anette Trettebergstuen (Arbeiderpartiet), 2012-12-05:
Dette budsjettet viser klare og tydelige politiske forskjeller mellom regjeringen og opposisjonen. Dette budsjettet viser også at valget til høsten er et helt klart retningsvalg også for norsk arbeidsliv. Regjeringen har ført Norge i riktig retning i sju år. Vi har rekordhøy sysselsetting. Flere er i jobb enn da vi tok over, og det gjennom en finanskrise. Færre er på sosialhjelp, og vi har rekordlavt sykefravær. IA-avtalen fungerer. Vi skårer høyt i internasjonale arbeidsmiljøundersøkelser, og vi er det sjette beste landet å drive næringsvirksomhet i, ifølge Verdensbanken. Disse resultatene har ikke kommet av seg selv. De er et resultat av bevisste politiske valg og en hard politisk kamp over tid, for elementene i den norske modellen har ikke kommet av seg selv, og det er ikke konsensus om dem. Hvert eneste element som har sørget for disse resultatene, er truet av opposisjonspartiene. Det er dette valget i 2013 må handle om, og skal handle om, enten det dreier seg om forskjellige holdninger til eierskap til naturressurser, statlig eierskap, fagbevegelsens styrke og rolle, respekten for trepartssamarbeidet, trygg økonomisk styring, likestilling eller alle årsakene til kvaliteten i det norske arbeidslivet. Vi har skapt arbeidsplasser og styrket arbeidstakernes rettigheter. Da Høyre styrte sist, skapte de få arbeidsplasser, og de svekket arbeidstakernes rettigheter. Denne linja står opposisjonen fortsatt fast ved, og denne linja bærer også dette budsjettet preg av. Vi har de siste sju årene styrket norsk arbeidsliv med to handlingsplaner, over 30 tiltak mot sosial dumping og krafttak mot ufrivillig deltid, vi har gjennomført pensjonsreformen og uførereformen, innført jobbstrategien, flere nye tiltak for å styrke arbeidslinja og Kvalifiseringsprogrammet, vi har fulgt opp Nav-reformen, vi har fått ny IA-avtale, vi innfører Jobbsjansen, vi har satset på sosialt entreprenørskap, og vi kommer nå med det nye ungdomsløftet og det nye arbeidsavklaringsforsøket, for å nevne noe. Vi er på rett vei, men vi er selvsagt ikke i mål. Ting er ikke perfekt etter sju år med rød-grønt styre, selvsagt ikke, men vi er på rett vei, og vi vil videre. Vi trenger fire nye år, for vi er sultne på å fortsette å løse de store utfordringene vi har i norsk arbeidsliv. Vi vil gi enda flere muligheten til gode liv langs det samme sporet for å få flere med. Vi vil videre i kampen mot sosial dumping, mot useriøsitet og arbeidslivskriminalitet. Vi har varslet en tredje handlingsplan mot sosial dumping. Opposisjonen har varslet at de tiltakene vi har innført, som har fungert, vil bli reversert. Vi må videre i arbeidet for at flere skal med, mot utstøting. Flere kan og vil bidra. Det må de få lov til. Vi vil få flere med ved å skape en enda mer inkluderende arbeidslinje. For å få flere med må Nav fungere. Derfor er Nav vinner også i dette budsjettet. Nav får det Nav trenger for å kunne følge opp folk bedre. Med 735 mill. kr til IKT i Nav skal vi nærme oss et Nav som er bedre rustet til å ta imot og hjelpe folk, med flere selvdrevne løsninger. Målet er at de som vil og kan det, skal kunne bruke iPhonen sin som Nav-kontor for enkle henvendelser. Det er dit vi skal. For å få flere med viderefører vi og styrker også i dette budsjettet jobbstrategien med nye tiltak. Vi gjør arbeids- og utdanningsreiser permanent, og vi setter i gang en ordning der vi bruker arbeidsavklaringspenger som lønnstilskudd. Vi styrker i budsjettet også kampen mot trygdemisbruk. Trygdemisbruk er å stjele fra oss alle, det er å stjele fra fellesskapet. Det skal slås hardere ned på, og flere skal tas. Et velfungerende samfunn sløser ikke bort sine ressurser. Et rettferdig samfunn lar ikke noen som kan – men ikke vil – være gratispassasjerer, sende regningen til andre. For Arbeiderpartiet er det arbeidslinjen som gjelder. Det lønner seg å jobbe. Du skal gjøre din plikt, og du skal kunne kreve din rett. Men vår arbeidslinje har alltid to spor. Du har en plikt, men du har også en rett til å få hjelp når du selv ikke klarer å mestre ditt liv, og når du selv ikke klarer å komme deg ut i arbeid og aktivitet. Å gi opp folk er sløsing med muligheter og ressurser – som vi ikke har råd til. Vi legger inn Jobbsjansen i budsjettet – 30 mill. kr for å få spesielt innvandrerkvinner inn i arbeid og aktivitet. Vi retter også en ekstra innsats mot unge i årets budsjett. Ungdom som blir gående ledig lenge, har stor risiko for å forbli det. Det er sløsing med menneskelige ressurser, sløsing med arbeidskraft. Det er et problem for samfunnet, og det er et problem for den enkelte unge. En må starte tidlig for å bygge gode liv. Når de unge dukker opp på Nav-kontoret, er det egentlig siste sjanse. Den viktigste innsatsen legger vi inn på forebygging, på barnevern, på barnehage, på skole, på tiltak mot «drop out», på psykisk helse. Vi vil videre også på dette området. Derfor har vi bl.a. styrket barnevernet. Vi er nødt til å komme videre også når ungdommen kommer til Nav, til den siste sjansen. Vi legger derfor i budsjettet inn ungdomsløftet, en styrket og fornyet ungdomsgaranti som skal gjelde for alle unge som kommer til Nav. De skal få én person å forholde seg til, ikke bli sendt rundt. De skal innen én måned fra de står på trappen eller tar opp telefonrøret og kontakter Nav, ha utarbeidet en aktivitetsplan sammen med veilederen sin. Den planen skal inneholde tiltak spesialtilpasset den enkelte unge, dennes behov og dennes utfordringer. Det kan være så enkelt som en avtale om det å stå opp om morgenen. Det kan være behov for tiltak, rehabilitering eller annen behandling. Alle har selv det største ansvaret for sitt liv, og alle skal selv bidra. Men man må også få bedre hjelp og bedre støtte når man trenger det. Vi styrker også i dette budsjettet kampen mot ufrivillig deltid. Ufrivillig deltid er arbeidsløshet, og det skal bekjempes som det. Vi følger derfor opp satsingen fra flere år tidligere også i dette budsjettet, med 25 mill. kr til lokale tiltak og forsøk. Med et pennestrøk kutter Høyre og Venstre hele potten og forteller alle disse – spesielt damene – at deres problemer ikke er verdt å prioritere, verken med politisk oppmerksomhet eller med penger over budsjettet. Vi ser, som sagt i innstillingen, klare politiske forskjeller mellom regjeringen og opposisjonen. Der vi de siste årene og i dette budsjettet har prioritert tiltak som sikrer velferdsordningene og styrker arbeidslinjen, har Høyre og Fremskrittspartiet prioritert skattekutt, angrep på arbeidsmiljøloven, svekkelse av arbeidstakernes rettigheter, trepartssamarbeidet og motstand mot kampen mot sosial dumping. Det er ikke en framtidsrettet, men en tilbakeskuende politikk, der utfordringene møtes med gamle løsninger. Venstre vil kutte i sykepengeordningen med én måned. I tillegg vil de at sykmeldte ikke skal få 100 pst. utbetalt, men 90 pst., når de er syke. Høyre og Venstre ønsker å innføre statlige maler gjennom normerte sykmeldinger som bestemmer når du skal tilbake på jobb når du er syk. Vi mener at du skal tilbake på jobb når du er frisk. Fremskrittspartiet har et useriøst saldert budsjett, der man kutter til sammen 3 mrd. kr i sykelønn og uføretrygd og påstår at ingen skal føle det på kroppen. Ja, jeg vet at Fremskrittspartiet garanterer at ingen skal få kutt i ytelsene, men, med respekt å melde, dette henger ikke på grep. Våre – altså regjeringens – anslag for utgifter til folketrygden er beregnet av ekspertene ut fra den faktiske virkeligheten. Man legger til grunn anslag for utgifter og inntekter basert på framskriving og analyse av regnskapstall og demografisk utvikling. Det er ansett som normal budsjettskikk ikke å ta hensyn til mulige effekter av tiltak som ikke innebærer regelendringer. Dette hopper Fremskrittspartiet bukk over – de hopper bukk over det, måker på og ønsker seg ytterligere innsparinger enn det som er realistisk. De dynamiske effektene er udokumentert, de er oppblåst, og konsekvensen måtte blitt kutt eller et annet sted. Det er det det handler om. Noen må ta regningen for de store skattekuttene – på et annet budsjett. Da har jeg mer respekt for partiet Venstre. De sier i hvert fall rett ut at de ønsker å endre det å gjøre sykelønnsordningen dårligere. Med Fremskrittspartiets tryllebudsjett, med Venstres prioriteringer – samtidig som vi vet at debatten om karensdager og sykelønnsordningen går hett internt i Høyre – samt spørsmålene som har kommet til departementet i denne budsjettrunden, trenger en ikke være synsk for å forstå at sykelønnsordningen er truet dersom de borgerlige skulle få sjansen til å komme til makten. Grunnen til det er at velferd koster, og det gjør skattekutt også. Vi prioriterer det første, opposisjonen tydeligvis det siste. Det er ingen tvil om at arbeidstakernes rettigheter vil måtte betale for en borgerlig regjering.