Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2004-01-29:
Jeg vil si litt om den sveitsiske løsningen, siden den har blitt brakt inn i debatten. Jeg liker å gjøre slike vurderinger på bakgrunn av en del fakta. Man må da se på om det er noen likhet mellom Norge og Sveits, eller om det er forskjeller som gjør at vi ikke bare kan si at det er en bra løsning for Norge, den som Sveits har. Jeg har faktisk sett på noe av det, og jeg har en del fakta som kanskje kunne være litt interessante i den sammenhengen. Her står jeg med en oversikt over de 25 største industriselskapene i EFTA-landene. Av de 25 største selskapene er 20 sveitsiske. Sveitsisk økonomi består av noen av de største industriselskapene i Europa, de er markedsledende i Europa på flere områder. Hva betyr det? Det betyr at sveitsisk økonomi allerede er integrert i Europa gjennom disse selskapene, og at det avtaleverket Sveits har, innebærer at de helt og fullt og i et like stort tempo som oss tar EU-lovgivningen på det indre marked. Det er ikke noe problem for dem, tvert imot er det helt nødvendig som følge av disse selskapenes størrelse i sveitsisk økonomi. De har delavtaler på en del andre områder. Hvis vi skulle velge det sveitsiske alternativet, ville vi skape stor usikkerhet for de mange små og mellomstore bedriftene som ikke har den tyngden som alle de store sveitsiske selskapene har i europeisk økonomi. Vi har noen få markedsledende i Norge, de har ingen problemer uansett, for de er markedsledende, de er store, de er der ute. Men hva med alle de andre, hvis vi nå i fullt alvor skulle si at vi skal bruke ti år på å framforhandle delavtaler med EU? Det ville bli ti år med usikkerhet for hele denne underskogen av små og mellomstore bedrifter som er kjernen i norsk økonomi. Det er en totalt forskjellig situasjon fra den Sveits har. Jeg har lyst til å stille spørsmålet: Hva slags situasjon ville man ha, hvis man skulle inngå delavtaler, som vi må ha for fisk? Ville det være lettere å få en delavtale for fisk som er bedre enn den som vi nå har framforhandlet med EU? Ville vi da få større markedsadgang, ville de kreve mindre av oss i ressurstilgang? Hvor har man fått det fra? Hva med skogsindustrien? Man må tenke på hva det ville bety at man da skulle ha delavtaler på alle disse områdene. Sveits er et land som er plassert sentralt i Europa, og som er totalt integrert i Europa. Vi har en helt annen struktur på vår økonomi, som gjør at vi selvfølgelig ikke bare kan overta det systemet som Sveits har. Hvis man skal utrede alternativer til EØS, må man i virkeligheten utrede en alternativ norsk økonomi, fordi grunnen til at vi har EØS-avtalen, er at vi vil være med på det indre marked for hele vår industri. Det er ikke slik at det indre marked skal slutte seg til oss. Det er vi som vil slutte oss til det indre marked. Det er det som er saken. Hvis vi skal ha et system der vi ikke skal ta lovverket på det indre marked – som da skulle være toppen av lykke, slik det framkommer i en del innlegg her – måtte vi utrede hvordan vi skulle legge om norsk økonomi slik at vi ikke måtte ta det lovverket som det indre marked har. Det er det det dreier seg om. Da synes jeg det er veldig rart at vi faktisk har hatt en nei-regjering, bestående av bare nei-partier, i to år, som ikke gjorde noe forsøk på å utrede et slikt alternativ, som ikke gjorde noe forsøk på å legge om norsk økonomi i den retningen, tvert imot, men som systematisk tilpasset seg det indre marked, fordi de selvfølgelig så behovet for at det var nødvendig i forhold til norsk økonomi og norsk velferd. Så til EØS-systemet og faren for at det skal bryte sammen: Alle må forstå at hvis f.eks. Island skulle melde seg inn i EU, blir Norge i virkeligheten det eneste landet som er igjen i EØS. Liechtenstein kan man ikke regne med i den sammenheng. Det ville bl.a. innebære at Norge skulle overvåke seg selv, slik som EØS-systemet krever. Det ville ikke gå. Derfor vil det bryte sammen i en slik situasjon – det er jeg helt overbevist om.