Morten Lund (Senterpartiet), 1999-03-04:
Det er en samlet komite som viser til at mange unge og andre økonomisk vanskeligstilte grupper har hatt problemer med boligetablering over lang tid. Allerede i 1996 var det en samlet kommunalkomite som slo fast at utbyggingen av ulike typer boliger for ungdom og førstegangsetablerere må økes betydelig. Senterpartiet er glad for at Regjeringen og komiteen er enige om situasjonsbeskrivelsen, og at både komiteen og departementet mener at det må bygges mer for unge og andre vanskeligstilte de nærmeste år som ett tiltak. Departementet anfører i brev datert den 12. februar 1999, at den foreløpige vurdering tilsier en ekstrasatsing på 2   000-5   000 boliger for denne gruppen hvert år de nærmeste fem år. Komiteens flertall fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV har tilsvarende ambisjoner ifølge sine merknader. Både Regjeringen og komiteen mener at det er de mest vanskeligstilte som skal prioriteres, og at Husbanken derfor i en periode må bidra mer i Oslo og i andre byer. Det er enighet mellom komiteen og Regjeringen om at det er lokale handlingsplaner fra den enkelte kommune som skal gi grunnlag for statlig støtte til den ekstra satsingen i boligsektoren som nå trengs. Det er også enighet om at det ikke skal etableres en ny husleieregulering for de ekstra utleieboligene som nå skal etableres. Med så bred enighet både om situasjonsbeskrivelse og behov for tiltak, gis Regjeringen et godt grunnlag for å fortsette den forsterkede og mer målrettede satsingen innenfor boligpolitikken som er i gang. La meg minne om at lånekvoten til Husbanken ble økt med 1 milliard kr siste høst, etter en jevn og sterk nedgang siden 1993. Boligtilskuddet har blitt økt etter regjeringsskiftet, etter betydelig nedgang de to foregående år. Bevilgningene til bostøtteordningen har aldri vært høyere enn for inneværende år, og har blitt en svært målrettet ordning. Det er åpenbart at vi har flere med store boligproblemer i Oslo enn noe annet sted i landet. Den sterke sentraliseringen som landet har vært plaget med i lang tid, er en viktig årsak. Samtidig har boligbyggingen i Oslo vært altfor lav i mange år. Tall fra analysefirmaet Prognosesenteret AS fra 1998 viser at man da hadde et underskudd på 30 000 boliger. Nye prognoser tilsier at folketallet i hovedstaden vil øke med 70 000 personer i de nærmeste 15 år. Det vil være nok til å fylle 35 000 nye boliger. Samtidig bygges det mindre enn 2 000 boliger i året i Oslo. Det er oppsiktsvekkende at prisstigningen som følger av boligmangelen, ikke fører til økt bygging. Trolig svikter markedets styringsevne fordi aktørene i byggebransjen har tjent bedre de siste år på bygging av næringsbygg, og at myndighetene har gitt fra seg de reguleringsmulighetene de hadde, bl.a. gjennom etableringsloven. Det ser ut som om dette kommer til å fortsette. Antall påbegynte boliger i januar i år var 15 pst. lavere enn i samme måned i fjor, mens påbegynte areal i andre typer bygg økte med 9 pst. Det trengs både å bremse sentraliseringen og å hjelpe dem som må betale sentraliseringens pris i pressområdene. Det er et solid flertall som ønsker at boliger som oppføres med betydelige statlige tilskudd blir beholdt som et tilbud til dem som trenger det mest, ved at støtten følger boligen og ikke personen. For å oppnå dette trengs en klausulering av boligen og en avtale med ikke-kommersielle utbyggere. Senterpartiet mener at Høyres modell med betydelige statlige tilskudd direkte til f.eks. førstegangsetablerere vil gi svært lite hjelp for pengene. I lengden vil et slikt system bli meget kostbart for samfunnet. Kommunene har en plikt til å legge til rette for boligbygging og til å medvirke til å skaffe bolig til personer som ikke selv kan ivareta sine interesser på boligmarkedet. Det å skaffe midlertidig husvære til dem som ikke klarer dette selv, og som er i en nødssituasjon, hører så absolutt til en kommunes primæroppgaver. Når en del kommuner ikke synes å takle denne primæroppgaven godt nok, har det flere årsaker. En viktig årsak kan være at kommuner som er tidlig ute med å gjøre jobben, jevnlig blir straffet økonomisk når staten gir ekstra tilskudd til de kommunene som henger etter, f.eks. slik som det ble gjort med eneromsreformen. I alle fall de to-tre siste år har signalene om sterkere statlig støtte til mange allmennyttige utleieboliger vært så sterke at det trolig har bidratt til å utsette prosjekter i noen kommuner. Ikke minst av et slikt hensyn er det viktig at Stortinget snarest klarlegger hvor mye staten vil bidra med de nærmeste år, og anledningen til å klarlegge det er gjennom budsjettbehandlingene. Senterpartiet har i utgangspunktet ikke sett behovet for et nytt stort utvalg som skal arbeide i flere år for å utrede behovet på dette området, men vi ønsker selvfølgelig ikke å gå imot at det settes i gang et slikt utvalg. Men det vi har sett for oss, er at de kommunale handlingsplanene nå endelig skulle klarlegge behovet for økt satsing, og så kunne vi sette i gang fort. Jeg håper at det at det nå oppnevnes et utvalg, ikke blir en årsak til at ting blir utsatt.