trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2020-04-21:
Jeg har lyst til å begynne med å takke saksordføreren for en veldig grundig og veldig god jobb med denne viktige meldingen om sikkerhet til sjøs. Det er viktig at regjeringen nå la fram en slik melding. Det er også spesielt viktig at vi engasjerte Statens havarikommisjon til å gå grundig gjennom alle ulykker til sjøs i 2018. Jeg sitter i transportkomiteen, og der har vi sterkt fokus på trafikksikkerhet på veinettet. Men jeg må jo si at når det gjelder sikkerhet til sjøs, har det dessverre ikke vært tilsvarende sterkt fokus. I 2018 druknet over 100 personer. Det vil si at nå dør det dessverre omtrent like mange til sjøs som det gjør på veinettet. Følgelig er det viktig at vi også har økt fokus på sikkerhet på sjøen. Men for å kunne sette inn målrettede tiltak, tiltak som virkelig vil ha en positiv effekt på å redusere antall ulykker og redusere drukningsulykker, må vi ha detaljkunnskap om ulykkene. Det nytter ikke med symbolpolitikk, som ikke vil gi dokumenterbare resultater. Vi ser at et stort flertall av dem som drukner, drukner når de bader, eller etter fall fra land og brygger. Det viktigste virkemiddelet mot denne type ulykker er en kombinasjon av både holdningsskapende arbeid og bedre svømmeopplæring. Hovedansvaret for bedre svømmeopplæring ligger under Kunnskapsdepartementet, og i den sammenheng må også kommuner og skoler bidra til å ta et større ansvar. Idrettslag og foreninger kan også bidra til å bedre svømmeferdighetene. Den andre store gruppen når det gjelder drukning, er de som drukner fra land og brygger – og ikke fra båter i fart. Heldigvis er det vesentlig færre som nå drukner fra fritidsbåter. Sommeren 2018, som var rekordvarm og rekordlang, var det heldigvis en betydelig nedgang i antall omkomne fra fritidsbåter. Omtrent halvparten av dem som druknet fra båt, druknet fordi båten kantret eller de falt over bord. Ulykkene skjedde i hovedsak fra små båter i lav fart, og de omkomne hadde trolig ikke promille. Omtrent halvparten av de omkomne i denne kategorien var utenlandske turister. Vi rekker nok ikke å lære alle turistene å svømme, men det er tydelig at vi har en jobb å gjøre når det gjelder holdningsskapende arbeid overfor denne gruppen. Det framkommer også i Meld. St. 30 for 2018–2019 at fire personer av de over hundre som druknet i 2018, druknet fra båt i høy fart, og de hadde høy promille. Jeg har ikke klart å finne ut hvor mange av disse fire som brukte redningsvest, eller om de var fører av båten eller passasjer. Dagens promillegrense er på 0,8. Utfordringen vår er at den ikke overholdes og ikke følges. I den sammenheng tok Høyre initiativ til å ha et meget bra båtpolitisk seminar for en tid tilbake. Der konkluderte vi egentlig med at tre viktige tiltak er mer synlig politi, bedre svømmeundervisning og mer fokus på holdningsskapende arbeid. På det seminaret var Politidirektoratet, Redningsselskapet, Kongelig Norsk Båtforbund – en mengde gode aktører – så vi håper at vi kan se mer synlig politi på sjøen framover.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-04-21:
Som veldig mange har vært innom, har koronakrisen skapt store utfordringer også på forbrukerområdet. Som representanten Grimstad var inne på, merker ikke minst Forbrukerrådet det, med veldig stor pågang. Det er mange flere klagesaker til mekling, samtidig som også nemndsystemet er under press. Forbrukerrådet var jo i en krevende situasjon allerede før koronakrisen som følge av de omstillingene de står i nå, og reduserte bevilgninger. Jeg mener at det nå, i koronakrisen, og også etterpå er veldig viktig at vi har et velfungerende forbrukerapparat med kapasitet til å bistå alle dem som nå får problemer og kommer i en vanskelig situasjon. Følger ministeren dette nøye, og er han beredt til å komme med de ressursene som Forbrukerrådet trenger for å kunne klare å stå i denne situasjonen og tilfredsstille alle forbrukerne som tar kontakt?
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2020-04-21:
Jeg vil gjerne ta opp to forhold som jeg ikke fikk med i innlegget mitt. Det ene er at sammen med SV fremmer vi i Senterpartiet et forslag om en egen etikkinformasjonslov. Etikkinformasjonsutvalget har nemlig gått inn for at næringsdrivende skal pålegges informasjonsplikt knyttet til samfunnsansvar og oppfølging av leverandørkjeder. Regjeringspartiet Kristelig Folkeparti fremmet sammen med Senterpartiet og Miljøpartiet De Grønne et Dokument 8-forslag om nettopp dette i 2016. Jeg håper ministeren, fra Kristelig Folkeparti, fortsatt ser viktigheten av en slik lov for å påvirke at arbeidere i andre land ikke blir grovt utnyttet. Vi som politikere har et ansvar med å tilrettelegge for at forbrukere kan ta godt informerte valg og handle etisk. Selv om jeg har god grunn til å tro at Kristelig Folkeparti er opptatt av etisk handel, støttes altså ikke i dag forslaget om egen etikkinformasjonslov av regjeringspartiene. Så hvordan tenker ministeren å følge opp partiets tidligere politikk på området? Vil han f.eks. følge opp utvalgets anbefalinger på et senere tidspunkt? På tampen av debatten vil jeg rette oppmerksomheten mot det faktum at forbrukerrettighetene vi har omtalt i salen i dag, definitivt har blitt utfordret i koronakrisen vi står midt oppe i. Som følge av at mange bransjer er i krise, har nok dessverre forbrukerrettigheter blitt brutt på ulikt vis, f.eks. innenfor reiseliv, der avtaler forbrukere har inngått, ikke blir innfridd, avlyses eller utsettes. Selv om mange forbrukere gjerne vil bidra, sammen med oss politikere, til at bedrifter overlever og reiseliv og andre bransjer ikke kollapser helt nå, vil vi nok med tydelighet senere i år se en rekke eksempler på at koronakrisen ikke bare rammer alle dem vi på Stortinget har gitt krisepakke til, men også enkeltpersoner og familier i rollen som forbrukere – ikke minst om disse også i tillegg har blitt rammet på annet økonomisk vis som følge av covid-19. Forbrukerrettighetene våre er til for å beskytte mennesker i en vanskelig situasjon. Det er derfor viktig at lover og regler vi omtaler i dagens debatt, også respekteres i krisetider. Jeg tror derfor vi i denne salen med forbrukerpolitikk som ansvarsområde bør være ekstra påpasselige på vegne av forbrukerrettighetene i fortsettelsen av koronakrisen og i etterspillet av den. Med de alvorlige ordene vil jeg som saksordfører takke for en god debatt, en debatt som jeg opplever synliggjør hvor viktig forbrukerpolitikk egentlig er. Den omfatter så utrolig mange områder, og den berører alle i samfunnet. Derfor ser jeg fram til at komiteen skal jobbe med å forbedre forbrukerpolitikken vår ytterligere i saker som kommer.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-04-21:
Skal vi nå klimamålene våre, må vi endre forbruket. Forbrukerne må vite mer om egne utslipp og hva vi kjøper, bl.a. gjennom at man styrker forbrukernes rettigheter og krav til merking og kontroll. Den nasjonale statistikken viser at klimagassutslipp fra husholdningene er redusert med 17 pst. fra 1990 og nå utgjør 8,2 pst. Tallene tar ikke hensyn til klimagassutslipp fra produksjon av importerte varer. Ser vi på klimagassutslippene fra produktene vi kjøper, er forbrukerne ansvarlig for mer enn 60 pst. av klimagassutslippene på kloden og mellom 50 pst. og 80 pst. av verdens land-, material- og vannforbruk. Arbeiderpartiet foreslår i dag en gjennomgang av avgiftspolitikken, bedre merking av varer og tjenester, og at regjeringa skal utrede muligheten for et norsk forbrukerbasert klimaregnskap, som de har gjort i Sverige. Dette stemmer regjeringspartiene mot. Hvorfor?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-04-21:
Det var egentlig en god introduksjon til det neste spørsmålet mitt, om internasjonalt samarbeid, for bærekraftig forbrukerpolitikk krever nemlig et internasjonalt samarbeid, som statsråden sa. Regjeringa sier først nei til modellen de har i Sverige, og de sier også nei til et forslag fra Arbeiderpartiet om at regjeringa skal ta initiativ til et utvidet internasjonalt samarbeid for nettopp å registrere bærekraftsavtrykket til varer og tjenester. Det stemmer regjeringspartiene også ned. Regjeringa avgrenser i meldinga sitt ansvar til å styrke de eksisterende internasjonale miljømerkingene. Hvorfor er ikke regjeringa interessert i et utvidet internasjonalt bærekraftssamarbeid som går videre enn bare klima- og miljøpolitikk?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2020-04-21:
Først vil jeg takke komiteen og statsråden for et veldig godt samarbeid i disse sakene, som jeg synes er ganske kompliserte. Disse sakene, Innst. 169 L for 2019–2020 og Innst. 170 S for 2019–2020, tar opp i seg EUs styrkede regelverk på forbrukerområdet og foreslår nødvendige endringer i forskjellige lover for å klargjøre og kunne etterleve EØS-komiteens beslutning nr. 172/2019 av 14. juni 2019 om endringer av EØS-avtalens vedlegg XIX. EU-forordning 2017/2394 om å sikre god og effektiv håndheving av felleseuropeiske forbrukervernregler ble dermed vedtatt inntatt i EØS-avtalen. Det handler ikke bare om tall og streker og nummer på disse forskjellige beslutningene fra EØS. Dette er en viktig sak i forbrukerpolitikken, for disse sakene vil styrke forbrukeres rettsstilling i det internasjonale forbrukersamfunnet vi har i dag, og det er jo noe av det vi diskuterte i den foregående saken. Komiteen stiller seg samlet bak innstillinga og er tilfreds med at regjeringa har bekreftet at dens handlingsrom er utnyttet fullt ut i denne saken. Komiteen registrerte at det var en del uenighet knyttet til hvilket håndhevingsorgan som skal gis myndighet til å fjerne digitalt innhold. Komiteen har hatt god dialog med statsråden omkring disse spørsmålene, og det var oppklarende. Dermed støtter komiteen regjeringas forslag om at håndhevingsorganene skal kunne begjære domstolene om å pålegge tredjeparter å fjerne digitalt innhold. Komiteen registrerer også at det anslås ikke å bli behov for økte budsjettmessige konsekvenser, men at det er en viss usikkerhet knyttet til dette. Arbeiderpartiet fremmer sammen med Senterpartiet derfor et eget forslag om dette, der vi ber om at dette vil bli redegjort for i budsjettprosessen for 2021. Jeg tar herved opp Arbeiderpartiet og Senterpartiets forslag i saken.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-04-21:
Å skaffe seg en bolig – eller et hjem, som jeg kaller det – vet jeg og veldig mange andre er en fryktelig dyr investering. I dagens lovverk er reklamasjonsfristen ved kjøp av nyoppført bolig den samme som ved kjøp av varer, som f.eks. et kjøleskap eller en tørkemaskin – fem år. Synlige feil er det jo lett å oppdage og reklamere på. Det som er problemet, er når f.eks. byggtekniske feil eller andre skjulte skader og mangler blir oppdaget etter mer enn fem år. Fremskrittspartiet har kjempet flere ganger for å få utvidet fristen på fem år, da vi mener at den er for kort, og vi er i dag veldig glad for at det er flertall for å utrede om reklamasjonsfristen for nyoppførte boliger kan utvides fra fem til ti år. Jeg lurer på: Er statsråden like utålmodig som meg? Når kan vi få satt i gang en utredning av dette?
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-04-21:
Som saksordfører vil jeg bare kort henvise til det som komiteen har skrevet, der vi sier at komiteen viser til meldingen og tar til etterretning at regjeringen har valgt å trekke tilbake Prop. 48 L for 2019–2020.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2020-04-21:
Forbrukermessig står vi i en helt annen situasjon nå enn da komiteen avleverte sin innstilling til forbrukermeldingen. Den er fortsatt aktuell – bevare meg vel – men nye og mer presserende utfordringer har oppstått som følge av koronasituasjonen. Begrepet «force majeure» er på mange måter dårlig nytt for forbrukeren. Mange som hadde sikre jobber og lyse utsikter for to måneder siden, og inngikk kontrakter på kostbare kapitalvarer som bolig og bil, kan i dag oppleve at de ikke er i stand til å oppfylle sine forpliktelser. Jeg synes det er riktig å vise til rådene fra våre forbrukermyndigheter om at det i dagens situasjon er viktig å inngå dialog med kontraktspartneren, be om forståelse og forhandle – så tidlig som mulig – i stedet for å gjøre det som ofte er lett i slike sammenhenger: skyve problemet foran seg og stikke hodet i sanden. Jeg mener det er både rett og rimelig at bedriftene svarer med samme raushet som det Stortinget har vist overfor vårt næringsliv. Innen reiseliv, kultur og fritidsaktiviteter opplever i tillegg mange ikke å få tilbake det de har betalt, selv om de har krav på det, når reisen eller arrangementet blir avlyst. I slike situasjoner er det viktig at vår forbrukerrådgivning er patent og bemannet til å ta seg av situasjoner som kan føre forbrukerne inn i langvarige gjeldssituasjoner. Mange forbrukere vil gjerne bidra til at ulike virksomheter kommer gjennom denne krisen, og gjør det ved å unnlate å kreve refusjoner eller ved å godta ulike former for tilgodelapper. Andre igjen har fått sin økonomiske situasjon betydelig forverret og ser seg ikke i stand til å stå som långiver for ulike bedrifter. Et prinsipp må være at forbrukere som ikke har mulighet for det, skal ha muligheten til å velge mellom tilgodelapper eller refusjon. Forbrukerrettighetene er der for å beskytte mennesker i en vanskelig situasjon. Det er derfor viktig at næringslivet respekterer lover og regler. Den krisesituasjonen som har oppstått, er krevende, og det påhviler både næringsliv og politiske myndigheter å håndtere den på en måte som inngir den samme tillit som krisen ellers har vært omfattet av. Det har blitt veldig tydelig at mennesker som leier bolig, også i denne situasjonen sitter nederst ved bordet. Hvis du eier bolig, kan du få utsatt boliglånet, få en historisk lav rente, osv. Hvis du leier, er du helt avhengig av en velvillig utleier. Vi mener at dette tydeliggjør en betydelig gjennomgang av leiemarkedet og rettighetene til leietakerne. Mange leietakere er faktisk blant de mest sårbare i samfunnet, også med hensyn til forbrukerrettigheter. Dette er en problemstilling vi får komme tilbake til.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-04-21:
Jeg er helt enig i at det vi som forbrukere forbruker, har en stor innvirkning på klimaet. Derfor er nettopp det overskriften på meldinga vår, som handler om bærekraft – digital og smartere. Jeg er opptatt av tiltak for å sikre at også forbrukerne kan være med og spille en viktig rolle for å få ned klimagassutslippene. Akkurat når det gjelder forslaget fra Arbeiderpartiet, vil det være noe vi tar med oss i det videre arbeidet. Jeg ser noen utfordringer knyttet til hvordan en skal kunne lage dette stempelet mellom ulike land på hvem som faktisk har klimaavtrykket, fordi jeg mener også produsenter har et ansvar for å gjøre noe med å få ned utslippene fra f.eks. den lokale fabrikken. Men det hele tida å være bevisst på at det vi som forbrukere bruker, vil ha en stor konsekvens for klimaet, og å ha insentiver og jobbe med ulike måter i politikken for å sikre at vi forbruker minst mulig, er jeg veldig opptatt av.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-04-21:
Norge er en aktiv pådriver i veldig mange av disse foraene, enten det gjelder klima eller andre typer rettigheter. Jeg vet at Arbeiderpartiet prisverdig har vært opptatt av en etikkinformasjonslov, og der deler vi et felles engasjement som også går på bredere rettigheter. Regjeringa er veldig tydelig på at vi fører en ambisiøs klima- og miljøpolitikk her hjemme, men også i internasjonale fora. Jeg vil betrygge representanten om at dette er noe regjeringa jobber aktivt med i de ulike foraene, enten det er i FN, EU eller andre internasjonale sammenhenger.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-04-21:
Takk for viktige spørsmål. Ja, dette er noe vi følger nøye, og vi har tett dialog også med Forbrukerrådet og Forbrukertilsynet gjennom denne veldig spesielle situasjonen. Det er riktig som representanten omtaler, at man i tillegg er i gang med en viktig omstilling. Det gjør det krevende for dem. Derfor følger vi dette ekstra nøye og har tett dialog. Så er det alltid sånn at vi vil bevilge det som vi mener vil være nødvendig og riktig for å kunne gjøre oppgaven på en god måte. Nå har vi vært gjennom mange runder i Stortinget knyttet til budsjetter. Den neste store milepælen er revidert, og da vil vi selvsagt også se på dette feltet for å være trygg på at en har de rammene som trengs for å gjøre en god jobb for forbrukerne, og jeg vil si også for hele samfunnet, og få ting til å fungere på en best mulig måte.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-04-21:
Jeg er i hvert fall veldig utålmodig etter å oppfylle oppdraget jeg har fått av Stortinget. Derfor vil jeg takke representanten for godt samarbeid om meldinga og innstillinga, for det vet jeg har vært viktig for å få meldinga i havn og for å få gode forslag som i dag vil bli vedtatt. Jeg synes også at komiteen skriver det på en god måte i innstillinga, at dette er en veldig viktig beslutning for forbrukerne. Det er nok av historier som er vonde å lese, knyttet både til det å selge og ikke minst til å kjøpe bolig når en oppdager ting senere som gjør at en kommer i en veldig vanskelig situasjon. Jeg er enig med komiteen i at det å sikre at boligen blir oppført på en bærekraftig måte, og at en har en tidshorisont når det gjelder kvalitet, er viktig. Så til utfordringene som komiteen peker på: Hva gjør det med innovasjonen når en må ta større risiko og kunne sitte med en større belastning hvis det blir en skade? Å utrede dette på en god måte for å kunne komme med en sak synes jeg er veldig riktig av komiteen å lande ned på, og det skal vi gjøre på en god måte.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2020-04-21:
Jeg vil si takk for engasjementet som representanten og SV har vist over lang tid på et veldig viktig felt. Det er helt riktig at vi som partier har stått sammen om ulike forslag i Stortinget – bl.a. om merking av retusjert reklame, som jeg håper å kunne komme med en sak om. Den er satt litt på vent på grunn av korona, men kommer forhåpentligvis om ikke veldig lang tid. Når det gjelder det konkrete spørsmålet, må jeg komme tilbake til det, for jeg er litt usikker på hva som er status akkurat nå. En sak om retusjert reklame vil forhåpentligvis komme snart. Det er i alle fall viktig for oss å følge opp ulike tiltak som kan beskytte barn og unge, for det er klart at de er ekstremt sårbare for markedsføring og blir dessverre nådd på altfor mange måter. Derfor er dette en problemstilling som jeg er veldig obs på, og som jeg også ønsker å følge tett.
Anne Karin Olli (Høyre), 2020-04-21:
Som mange har vært inne på, er det mye som har skjedd siden forrige stortingsmelding. Meldingen viser til de viktigste utviklingstrekk de siste tiårene. Blant annet bruker de aller fleste nordmenn internett og digitale plattformer daglig. Det gir oss alle nye muligheter, men også noen utfordringer. Våre barn og unge lever i stor grad i en digital hverdag, og dermed møter de på mange utfordringer som forbrukere. Barn og unge er sårbare, både i tradisjonelle kjøpssituasjoner og på nettet. Meldingen viser til at barn og unge opplever økende kroppspress og kjøpepress. Jeg har jobbet som helsesykepleier i 20 år og erfarte hvordan dette påvirket barn og unges psykiske helse i en negativ retning. Det bekymrer meg at det er et stadig økende kropps- og kjøpepress blant våre barn og unge. Derfor er jeg glad for at et enstemmig storting har vedtatt å forsterke tilsynet med usunn reklame som retter seg mot barn og unge, særlig reklame som promoterer urealistiske skjønnhetsidealer og bidrar til kroppspress. Høyre mener at tilsyn med reklame og markedsføring rettet mot barn og unge er svært viktig, og at det må være en høyt prioritert oppgave. Men å opprette reklamefrie soner i det offentlige rom, slik opposisjonen foreslår, eksempelvis ved skoler, er ikke veien å gå. Det gir en falsk trygghet. Barn og unge vil alltid møte på reklame både i det offentlige rom og i sosiale medier. Vi kan ikke skjerme barn og unge mot alt. Det som er avgjørende, er at de får kompetanse om uønsket markedsføring og reklame, slik at de utvikler en kritisk sans til det de ser og hører. Meldingen viser også til en undersøkelse gjort av SIFO, som viser at barn lett identifiserer tradisjonell og merket markedsføring. De er derimot mindre kritiske til markedsføringen de møter på sosiale medier. Det er viktig kunnskap å ta med seg i det videre arbeidet. På lik linje med regjeringen er Høyre opptatt av at barn og unge skal utvikle god digital forbrukerkompetanse. Jeg er derfor svært glad for at regjeringen vil kartlegge den digitale forbrukerkompetansen med særlig vekt på barn og unge. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti mener at ansvaret da legges på barn og unge selv. I det perspektivet synes det som om de har glemt foreldrenes eller de foresattes rolle. Høyres grunnleggende syn er at det først og fremst er foreldrene som har ansvaret for sine barn. Det offentliges ansvar er å legge til rette for at foreldrene kan ivareta det ansvaret på en best mulig måte overfor sine barn og unge. Til slutt: Regjeringen varsler i meldingen at den vil legge til rette for videre arbeid med etiske retningslinjer for bloggere, påvirkere, nettverk og annonsører, og den vil oppdatere undervisningsheftet om reklame som er i bruk på skolene, bl.a. ved å ta inn omtale av nye markedsføringskanaler. Dette er viktige tiltak som barne- og familieministeren og regjeringen fortjener ros for.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-04-21:
Et bilde som går igjen i både meldingen og Stortingets behandling, er at vi alle utsettes for et veldig stort kjøpepress, og vi trenger kanskje hjelp til å håndtere dette. Men av og til går det gærent, av og til er kjøpelysten større enn det økonomien rekker til, og i dag tar det bare noen minutter å skaffe seg et lån, som man kanskje bruker et liv på å betale ned. Andelen nordmenn som tar opp forbrukslån, har tredoblet seg de siste ti årene. Tall fra juni 2019 viser at nordmenns samlede forbruksgjeld har økt til 117 mrd. kr – en økning på 11 mrd. kr bare fra året før. Undersøkelser av bankenes utlånspraksis har vist at over en tredel av disse lånene ble gitt uten en forsvarlig vurdering av om låntakeren kunne betale pengene tilbake, selv om det nå er et krav om at bankene må vurdere betalingsevne og utøve godt bankhåndverk før de gir ut forbrukslån. Arbeiderpartiet mener at vi må tore å bruke sterkere politiske virkemidler for å hjelpe folk så de ikke kommer i et økonomisk uføre. Vi vet at en del av dem som havner i store gjeldsproblemer, har psykiske eller fysiske sykdommer. Vi vet at det ofte rammer deres nærmeste. Vi vet også at en situasjon der det er for lett å få utbetalt penger, kan være forferdelig vanskelig for den enkelte og dyrt for samfunnet. Og det er dem med stram økonomi fra før som rammes hardest, de som kanskje tar opp et nytt forbrukslån for å betjene det lånet som de ikke klarte å betjene, de som har mistet kontroll på økonomien sin. Når bankene velger å gi forbrukslån til personer som ikke er sikre på at de kan betjene lånet, ligger en del av forklaringen i at vi har et inkasso- og namsmannssystem som stiller opp for utlåneren. Bankene kan regne med å få pengene tilbake, de kan sende kravet til inkasso og videre til utlegg hos namsmannen. Bankene bærer liten risiko. Vi mener at bankene må ta større ansvar. Derfor har vi foreslått tidligere, og foreslår igjen, at lån som er gitt i strid med reglene, ikke skal kunne sendes til inkasso. Det hadde betydd at bankene selv måtte ha dokumentert at kravene for å innvilge lån var oppfylt. Og hvis de ikke var det, var det bankene selv som bar risikoen. Dette ville ha hevet terskelen for at bankene innvilger lån til folk som ikke skulle hatt det. I tillegg må det settes et tak på hvor store kostnader som kan legges til et krav. Men også dette går regjeringspartiene mot. Dessverre velger regjeringspartiene å stemme ned gode forslag som faktisk kunne ha utgjort en forskjell, og som kunne ha hjulpet dem som denne behandlingen virkelig burde ha hjulpet.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2020-11-19:
Mitt spørsmål er om det europeiske forsvarsfondet. Utenriksministeren nevnte at det er mulig å slutte seg til rettslig, men det er dessverre helt irrelevant i denne sammenheng. Det er faktisk nå toget går, det er nå man definerer elleve teknologiområder, det er nå den norske forsvarsindustrien definerer sine satsingsområder og sin strategi, og det er nå Norge må komme med. En kan ikke understreke det nok. Nå har jeg jobbet med disse sakene i mange år – forsvarsindustrien – og skal vi ha teknologiutvikling og systemutvikling, må vi slutte oss til disse prosjektene nå. Det er nå vi har muligheten til å være med. Om vi skal prøve å delta litt senere, betyr det at toget har gått på teknologiområdet – andre bedrifter har tatt de rollene. Så det hjelper ikke at verdens rikeste land ikke er med der nå. Det er en skandale. Dette er noe vi kan tjene på på lang sikt, og forsvarsindustrien og Forsvaret kan nyte godt av det. Vil utenriksministeren nå forstå alvoret og faktisk endre vår holdning? Det hadde vært et friskt pust i debatten.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2020-11-19:
Det er ikke interessant i det hele tatt – det er en helt irrelevant problemstilling. Jeg blir provosert over den typen så alvorlige ting som dette. Dette er anskaffelser vi skal gjøre i fremtiden, det er for å sikre Kongsberg Gruppen og Nammo og alle underleverandører en mulighet – de skal kjøpe av disse landene, og de skal selge til disse landene. Fremskrittspartiet er for mest mulig frihandel. Dette er veldig viktig for Forsvaret, det er veldig viktig for arbeidsplasser rundt omkring i hele Norge. Dette er for alvorlig til å drive slik retorikk og meningsløs replikkutveksling. Jeg kunne holdt innlegg her i mange minutter og mange timer om dette temaet, men jeg skal gå over til et annet tema – handelsavtale med Storbritannia. Vil man sikre sjømatnæringen, som er veldig viktig, og fokusere på det i frihandelsavtalen med Storbritannia? Og vil man se på muligheten for å inngå frihandelsavtale med USA og Canada? Hvis man lager et gigantisk marked som er i konkurranse med EU, får vi muligheten gjennom både EØS-avtalen og en frihandelsavtale med disse fire til å få et veldig stort marked for Norge.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-11-19:
Storbritannia utgjorde en stor andel av BNP i EU, og det gjaldt også landbruksvarer. Det betyr at når Storbritannia går ut av EU, som ikke er veldig lenge til, vil grunnlaget for de tollfrie kvotene for landbruksvarer fra EU til Norge bli redusert. Hvis man da ikke reduserer kvotene og Storbritannia får egne tollfrie kvoter i tillegg, vil det føre til en netto økning i importen av landbruksvarer til Norge på grunn av brexit. Uansett gir det ingen mening at EU skal få beholde de samme kvotene nå som grunnlaget for dem er redusert. Mitt spørsmål er: Vil utenriksministeren gå i dialog med EU med mål om å redusere de tollfrie kvotene for import av landbruksvarer?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2020-11-19:
Dette handler jo om: Skal vi stå for det norske landbruket eller ikke? Skal vi tørre å sette foten ned for EU eller ikke? Vi ser jo at importen generelt av landbruksvarer øker uavhengig av de tollfrie kvotene for så vidt. For å bruke ost som et eksempel så har importen også fra EU økt hvert eneste år. Bare i første halvår av 2020 var økningen på 9 pst. Det er spesielt ost til storhusholdning og industri som konkurrerer direkte med de store volumene av melk som går til Norvegia og Jarlsberg. Det betyr at vi kunne hatt flere hundre melkebruk her som vi ikke har fordi vi importerer isteden. Hvis man mener at det er synd, må man jo prøve å gjøre noe med det, tenker jeg da. Spørsmålet er: Er den typen utvikling ønskelig fra regjeringens side? Er det noe man ønsker velkommen? Hvis ikke: Hva mener utenriksministeren egentlig at man må gjøre for å stoppe den økende importen og snu trenden?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-19:
Det er helt åpenbart at vi gjennom EØS-midlene bidrar til sosial og økonomisk utjevning i EU-land, og det har jo vært formålet med midlene hele veien. Men vi har samtidig sikkerhetsventiler i de midlene som gjør at dersom land opptrer i strid med det som er grunnlaget i EØS-avtalen, og det som er EUs verdigrunnlag, vil vi også kunne stoppe midler. Vi har historikk for å ha gjort det med Ungarn tidligere, i tidligere programperiode, da midlene ble suspendert. Vi har til nå ikke inngått avtale med Ungarn om neste programperiode, fordi det ikke er enighet om at fondet for sivilt samfunn skal forvaltes uavhengig av myndighetene. Og vi har, som representanten også vet, nå nylig vært veldig tydelig overfor Polen på at vi ikke kan bruke EØS-midler til kommuner og fylker som har erklært seg som såkalte LBHTI-ideologifrie soner. Det har fått konsekvenser som at programmer og midler allerede er holdt tilbake.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-19:
Det kan i flere tilfeller være grunn til å stoppe midler til Polen, men ikke på grunn av handelsspørsmål. Da er det i så fall på grunn av grunnleggende verdispørsmål. Som jeg også orienterte Stortingets europautvalg om, har vi stoppet et domstolprogram med Polen under EØS-midlene, fordi det ikke er tilstrekkelig uavhengighet i domstolene i Polen. Det har gjort at den norske programpartneren, Domstoladministrasjonen, ønsket å trekke seg fra samarbeidet. Det mener jeg er helt legitime grunner til å si nei til midler. Men spørsmål om handelssaker av den typen som representanten her nevner, med f.eks. håndsprit, som var en problemstilling i mars, men som, så vidt jeg vet, ikke nå lenger er en problemstilling, mener jeg ikke kvalifiserer til å skulle stoppe EØS-midler.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-19:
Som jeg sa i mitt innlegg, er det vår vurdering at det ikke synes å være noe i veien juridisk for at man kan slutte seg til. Men det vil selvfølgelig ha den konsekvens at flere av programområdene og samarbeidene vil være i gang allerede. Så er det også en vurdering hva det totale kostnadsbildet for EU-programmene er. Det vet vi ikke ennå fordi langtidsbudsjettet ikke er besluttet. Men vi har hele tida jobbet for at Norge skal kunne slutte seg til og ha den åpningen gjennom EØS-avtalen. Det er viktig, fordi det europeiske forsvarssamarbeidet for Norge tradisjonelt har vært viktig. Vi ser også nå at det kommer til å være viktig framover. Det er en av årsakene til at vi har vært en viktig bidragsyter til Det europeiske forsvarsbyrået. Så kan jeg ikke unndra meg fra en liten, interessant kopling, nemlig at representanten Tybring-Gjedde sto på talerstolen og fortalte om hvordan nasjonalstaten og det nasjonale og EU og EØS var i motstrid til hverandre, og at det nasjonale var best. Da er det interessant at han ønsker å være med i det europeiske forsvarsfondet, men ikke ønsker EØS-avtalen, som gir muligheten til å være med.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-19:
Jeg diskuterer gjerne hva det skal være, men hvis representanten puster litt med magen, tror jeg vi får en bedre diskusjon. Det er helt åpenbart at handelsavtalen med Storbritannia kommer til å være veldig viktig for Norge. Det er vår viktigste handelspartner utenom EU, og adgang for sjømat er en viktig del av det. For Norge vil det være viktig å balansere interessene våre. Vi har defensive interesser for landbruk, og vi har offensive interesser for sjømat, og det er den diskusjonen vi er i når vi nå fortsetter med frihandelsavtaleforhandlingene. Det er viktig å understreke at vi opplever den samme interessen fra britisk side for å bli enig med Norge om en frihandelsavtale, fordi det også er i britisk interesse. Så er spørsmålet om den handelsavtalen eventuelt skal utvides. Det er ingenting nå som tyder på at det er et aktuelt tema, og for oss er den viktige forankringen å få til en god frihandelsavtale med Storbritannia som tjener norske interesser, samtidig som vi har det indre marked og EØS-avtalen, som er uhyre viktig for norsk næringsliv.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-19:
Jeg tror svaret mitt på et skriftlig spørsmål fra representanten Enger Mehl om det samme er på vei til Stortinget akkurat nå, men jeg gjentar det gjerne her: Brexit endrer ikke de handelsavtalene vi har inngått med EU, og som Stortinget har sluttet seg til. Det gjelder både det som regulerer tollkvoter for landbruksvarer fra EU, og det som regulerer EUs tollfrie kvoter for norsk sjømat. Sagt på en annen måte: Hvis vi nå skal gå inn og forsøke å endre den ene delen av ligningen, vil kravet komme om å gjelde også den andre delen av ligningen. Det vil si at vi da vil få dårligere markedsadgang for norsk sjømat. Det er ikke i norsk interesse, og derfor kommer vi ikke til å gjøre det.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-19:
Jeg mener at dette ikke er et spørsmål om å tørre å sette foten ned for EU, som representanten Enger Mehl sier. EU er vår viktigste handelspartner, og det er viktig for oss å ha en balansert handelsavtale som gjør at vi både kan eksportere det vi trenger å eksportere, og at vi kan importere både det vi trenger, og det som det er viktig for våre handelspartnere å kunne eksportere til Norge. Jeg mener at dette også handler om balansen. Det handler ikke om bare fisk eller bare landbruk, men om balansen. Jeg mener at måten spørsmålet fra representanten Enger Mehl, som hun stilte meg også skriftlig, er formulert på, kan tyde på at man ønsker å ivareta én interesse på bekostning av en annen interesse. Regjeringas holdning er at vi skal ha en balansert tilnærming og ikke nå reforhandle avtaler som vi har inngått, med den risikoen at vi da kan komme i en situasjon der vi får en betydelig dårligere markedsadgang for norsk fisk.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2020-11-19:
Rettsstatsutfordringene i enkelte EU-land er ikke bare et verdispørsmål. Det er også et spørsmål om å få det indre marked til å fungere, det at vi kan stole på hverandres rettssystemer. Men for oss er det også et veldig viktig verdispørsmål. Polen og Ungarn er gode samarbeidspartnere for Norge. Vi er allierte, vi jobber sammen. Det er også det som gjør at Polen og Ungarn, kanskje bedre enn mange, kjenner norske standpunkter i akkurat disse spørsmålene veldig godt. Vi bruker mye tid på det. Det som nå gjøres fra norsk side med EØS-midlene til Polen, er at vi har stoppet et prosjekt der en provins har erklært seg som en LHBTI-ideologifri sone og stoppet finansiering til sine NGO-er som støtter LHBTI. Der har vi nå stoppet midlene. Og flere kan komme. Det som er poenget vårt, er at disse provinsene og kommunene også har organisasjoner som støtter f.eks. LHBTI-saken. De bør fortsatt kunne få norsk støtte, men ikke kommunen eller provinsen som kaller seg LHBTI-fri. Det vi nå gjør med EØS-midlene i Polen, vekker betydelig interesse i EU. Det syns jeg er positivt, og det er noe vi selvfølgelig bruker aktivt i vår dialog med EU. Så er det interessant at vi nå ser en situasjon der Polen og Ungarn ser ut til å blokkere langtidsbudsjettet og gjenoppbyggingsmekanismen i EU fordi man nå har innført nye regler for hvor mange stemmer som trengs for å fatte vedtak om kondisjonalitetsmekanismen. Der kreves det nå flertall og ikke konsensus. Da får man ikke blokkert det, og man blokkerer da i stedet budsjettet. Som man sa fra italiensk hold for et par dager siden: «Det er en selvmotsigelse i all denne blokkeringen. Hvis alle medlemsstatene sier at de respekterer rettsstaten, er det jo ingen konkret grunn til å være imot kondisjonalitet.» Når det gjelder Ungarn, ser vi at det nå er ganske stor aktivitet fra opposisjonens side. I går kom det et opprop fra flere opposisjonspartier som skal ha seg frabedt at den ungarske regjeringen snakker på vegne av hele det ungarske folk. Det er positive tegn og tendenser til politisk debatt. Når vi står opp for våre verdier på vår tydelige måte, må vi også av og til ta konsekvensene av det, f.eks. at Ungarn trakk sin støtte til Norges kandidatur til Sikkerhetsrådet fordi de er uenig med oss i disse spørsmålene. Det står vi godt i, og det må vi forvente å stå i framover også.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2020-11-19:
Norsk europadebatt er av og til en søppelkasse der man kan kaste fra seg alt mulig. I mars leste man et forslag fra Senterpartiet om at man skulle kutte alle EØS-midler til Polen for å bruke pengene på håndsprit her hjemme. I intervju forklarer Senterpartiet at EØS-midlene er penger som vi betaler for å få markedsadgang. Men er det ikke bidrag til økonomisk og sosial utjevning, deriblant styrking av sivilsamfunn? Det hadde vært fint å få oppklart det. Det forslaget har vi ikke diskutert i Stortinget, men jeg vil benytte anledningen til å spørre utenriksministeren hva hun mener om forslaget, og om hun synes det er håndsprit eller menneskerettigheter i Polen det er størst manko på.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2020-11-19:
Men dette forslaget dreide seg om å stoppe absolutt alle midlene til Polen med den begrunnelse at vi trenger håndsprit i Norge. Spørsmålet til utenriksministeren var: Mener utenriksministeren at det er et ryddig forslag?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-11-19:
Eg trur eg skal ta den rapporten for det han er, med dei føresetnadene som ligg der. Eksempelvis ville Noreg gjort det langt betre med den målemetoden dersom vi ikkje no gjennomførte ei rekordstor jernbaneutbygging. Det at vi gjennomfører ei rekordstor jernbaneutbygging, gjer at vi importerer ein god del ulike metall og jern, og vi forbrukar ein del ressursar for å byggje jernbane. Det tel veldig negativt i den rekneskapen. Så hovudårsaka til at Noreg kjem ganske dårleg ut med den måten å telje på, er at vi investerer mykje i vår eigen økonomi akkurat no. Det ein ikkje ser på, er det som veldig mange tenkjer på som veldig viktig i sirkulær økonomi – og det med god grunn – nemleg gjenbruk av faktiske ressursar, når ein skal ta dei ut og inn igjen. Der gjer vi det bra. Vi er utruleg gode på å resirkulere mykje i Noreg, og så er det mykje vi ikkje er så gode på. Det er grunnen til at regjeringa jobbar med ein strategi for sirkulær økonomi, som er på veg og grundig forankra, og som vi jobbar godt med. Strategien skal peike ut vegen for korleis vi skal både matche EUs ambisjonar på det området og ta dette vidare.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-11-19:
Eg synest både nøytralitetsmål og kuttmål er viktige. Noreg sitt mål for 2050 er å kutte med 90–95 pst., som er svært ambisiøst. Det betyr ikkje at Noreg ikkje har eit nøytralitetsmål. Noreg har eit klimanøytralitetsmål, men det er ikkje for 2050, det er for 2030 – vedteke av Stortinget. Det jobbar vi også med å følgje opp. Det skal vi sjølvsagt få til. Det er viktig – i den grad ein har utslepp – å kompensere for det. Eg er ikkje ueinig i at det er viktig, men eg synest likevel at det avgjerande fokuset vårt framover må vere å redusere klimagassutsleppa våre mest mogleg. Det meiner eg er det alle viktigaste. I EU-samanheng meiner eg at nøytralitetsmålet som er sett til 2050, er kjempeviktig, for det styrer mykje av debatten inn mot kva ein skal gjere i 2030. Der har Noreg allereie sagt at vi skal kutte 50–55 pst. No ser det forhåpentlegvis ut til at også EU landar der Noreg har meint at dei skal lande, nemleg på 55 pst.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-11-19:
Når det gjeld klimamål, ligg Noreg foreløpig føre EU når det gjeld høge ambisjonar om å kutte mykje. Vi håpar og trur at EU kjem etter og landar der vi har sagt at vi håpar at EU vil lande. Det er bra. Det betyr mykje. Så ligg det i det klimasamarbeidet vi har, i og for seg nøytralitetsmål og nullutsleppsmål når det f.eks. gjeld arealpolitikken. Det er kjempeviktig. Så trur eg samtidig at når ein skal sjå på sånne målopptak, kutt osv., er det viktig å ha det europeiske perspektivet, for europeiske land har veldig ulike føresetnader når det gjeld f.eks. i kva grad ein har mykje skog. Så det 2050-målet som ligg der, er viktig for måten ein jobbar på i EU. Men eg vil understreke at vi jobbar for at EU skal setje seg høge mål, både når det gjeld klimanøytralitet, og når det gjeld klimapolitikk. Det er fordi vi samarbeider med EU om desse spørsmåla, og fordi EU er ein utruleg viktig aktør. Eg trur alle skal vere glade for at vi har det EØS-samarbeidet som vi har, som no vert stadig meir utdjupa med klimapolitikk(presidenten klubbar)(presidenten klubbar) (presidenten klubbar) (presidenten klubbar)
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-11-19:
Det er litt rart å ha som føresetnad for spørsmålet kor lenge vi skal fortsetje å utsetje å kutte i klimagassutslepp i Noreg, når utsleppa i Noreg går ned år for år for år og no er på sitt lågaste nivå på 27 år. Det må jo bety at vi er i gang med å kutte utslepp, ikkje at vi utset det – og sjølvsagt gjer det det, for denne regjeringa har høge mål. Vi har både eit 2020-mål som vi har innan rekkjevidde og håpar vi skal klare å nå, og no skal vi vidare fram mot 2030. Der har vi sagt og meldt inn til FN at vi skal kutte 50–55 pst. Vi ventar framleis på kva mål EU set seg, men eg håpar at det vert ambisiøst. Det som er vesentleg i denne samanhengen, er at når vi no har eit klimasamarbeid med EU, som er teke inn som eit protokolltillegg i EØS-avtalen, som Sosialistisk Venstreparti er imot, betyr det at vi no får bindande klimabudsjett gjennom heile 2020-talet. Det er kjempeviktig. Då må vi ha ein systematisk plan for å nå dei måla. Den planen er eg heilt i innspurten med no, og han kjem snart til Stortinget.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-11-19:
For å ta det siste først: CO 2 -ekvivalentar er den avtalte metoden ein brukar, som ligg i FNs klimakonvensjon, og som det er einigheit om er ein fornuftig måte å telje klimagassutslepp på. Eg er litt usikker på kva representanten siktar til når han tilsynelatande er kritisk til det, men det er trass alt det heile dette her handlar om. Men for å ta det meir konkrete spørsmålet, og der synest eg representanten har eit veldig godt poeng: Det er heilt opplagt at i kampen for å stoppe klimaendringane og ta vare på naturen må vi ha eit blikk på også skog- og arealpolitikken. Det er heilt opplagt riktig, fordi det betyr mykje. Det ligg også inne i klimasamarbeidet Noreg har med EU, og i EUs grøne giv, dei tydelege visjonane om at vi skal stoppe tapet av natur og ta i bruk grøne ressursar på ein berekraftig måte, slik at vi ikkje får nettoutslepp frå den sektoren. Så er problemet at Senterpartiet har stemt imot så godt som alle initiativ i så måte her i Stortinget, f.eks. forbod mot nydyrking av myr, men det er ikkje regjeringa sitt problem.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-11-19:
Nei, statsråden er ikkje einig i det. Det er riktig at metangassar er ekstremt kraftige og verkar veldig sterkt, mykje sterkare enn CO 2 i byrjinga, men så forsvinn dei raskare ut av atmosfæren enn det CO 2 gjer. Det er riktig. Dette er to forskjellige gassar. Derfor snakkar vi om CO 2 -ekvivalentar. Derfor reknar ein det om, slik at det er samanliknbart. Det er heile poenget med systemet. Når vi snakkar om CO 2 -ekvivalentar med omsyn til metan, tek ein høgd for dei effektane. Men det at metan verkar så sterkt så raskt, er ikkje eit argument mot å kutte i metangassar. Det er eit argument for at ein også må redusere metangassar, for vi har berre ti år på å redusere den globale oppvarminga raskt. Så vil eg også minne om at sjølv om det ligg i spørsmålet til representanten Lundteigen at han er oppteken av jordbruket her, er det ikkje berre jordbruket som har metangassutslepp. Det har også industrien, det har også andre aktørar. Det å redusere det samla klimafotavtrykket vårt, uavhengig av om det er CO 2 eller metan eller fluor eller andre gassar som vert sleppte ut, håpar og trur eg at også Senterpartiet er einig i at er eit viktig mål.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-11-19:
Takk for ein interessant debatt og for mange innlegg frå ulike parti. Det er klargjerande og nyttig å høyre på. Eg skal forsøkje å svare litt på nokre av dei temaa som er tekne opp, og der det er bedt om svar. For det første var Senterpartiet tidleg oppe og lurte på kva som er status for CO 2 -kompensasjonsarbeidet. Der er status at vi no har fått opplegget frå EU-kommisjonen om korleis dei ønskjer at rammevilkåra for CO 2 -kompensasjon skal vere framover. Der har vi hatt tett dialog med Kommisjonen og også opplevd, etter mitt syn, viktige gjennomslag for Noreg, bl.a. når det gjeld kva type verksemder som skal inkluderast i ordninga. For eksempel er nikkelproduksjon no inne, og det er godt. Så skal det vere ein ny runde i ESA når det gjeld karbonfaktor, noko som er viktig for Noreg. Det vil vi sjølvsagt følgje tett, og når dei endelege retningslinjene er klare, vil vi vurdere korleis ei norsk CO 2 -kompensasjonsordning skal sjå ut vidare. Men det er ikkje nokon tvil om at regjeringa ønskjer å ha ei slik ordning. Vi jobbar berre framleis med ein del av detaljane, og det er viktig. Arbeidarpartiet peikte på særleg to ting. Det eine var arbeidet med taksonomien, altså EUs arbeid med berekraftig finans. Det er ingen tvil om at det er eit utruleg viktig arbeid, som mange ikkje heilt har skjønt konsekvensane av enno, for å vere heilt ærleg. Regjeringa stiller seg i alle fall bak måla i EUs handlingsplan for berekraftig finans, og me følgjer opp tett. Finanstilsynet har føreslått å gjennomføre forordninga som etablerer taksonomien, i ei ny lov om opplysningar om berekraft, som no er på høyring med frist i januar. Det er framleis ein del sider ved taksonomien som ikkje er klare enno, bl.a. kva type næringar og investeringar som skal klassifiserast. Det er opplagt eit viktig arbeid, som vi også følgjer tett. Deretter tok representanten Barth Eide opp eit anna veldig viktig spørsmål, om arbeidet med ein CO 2 -grensejusteringsmekanisme. Eg trur det er viktig å seie innleiingsvis at det på ingen måte er klart at EU kjem til å innføre ein slik mekanisme, men det blir arbeidd med korleis han i så fall kan sjå ut. Det som verkar klart, er at det i så fall vil gjelde nokre utvalde sektorar. Frå Noregs perspektiv er det klart at dette fort vil kunne påverke oss. Mange norske verksemder vil ha betydelege interesser i dette, og det er klart at vi må følgje det tett. For oss er det viktig at ein eventuell mekanisme i alle fall er i tråd med WTO-regelverket, og at han ikkje på den måten går imot viktige frihandelsmessige prinsipp. Vi får følgje arbeidet vidare og sjå korleis det landar. Til sist får eg vel seie at eg fullt og heilt sluttar meg til representanten Svein Roald Hansen sitt hjartesukk på slutten av denne debatten om at det er ein del deltakarar i debatten som er prega av ein slags kaldtbordmentalitet, der det tilsynelatande berre er å plukke og velje kva delar av EØS-samarbeidet ein liker, og kva delar ein ikkje liker, og seie høvesvis ja og nei til det. Eg trur alle som representerer eit parti som har sete i regjering, har opplevd at det ikkje nødvendigvis er heilt slik det går føre seg.