Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-10-25:
Jeg er inne i en mental øvelse for tiden som heter: Hvordan skjerper man retorikken uten å bli klubbet av presidenten? Så som en forpostfektning til denne øvelsen vil jeg si at det jeg nå skal si til Fremskrittspartiets innlegg, ikke har metaforer fra dyreriket. Det er verken hentet fra den sjelstilstand man er i når man er i fjellet og leter etter sine sauer og har fred i sinnet, eller den uro som man har når man kan se hodeløse kyllinger springe rundt i verden. Det er rett og slett hentet fra den normale samfunnsdebatt, hvor man på en grei og tydelig måte både er enig og uenig med hverandre. Mer følger senere, i senere innlegg. Så til saken. Venstre er rett og slett uenig i å fjerne forslaget om skillet mellom hjemmeboende og borteboende, så det stemmer vi imot. Vi mener når det gjelder inntektsgrensene, at det koster så mye penger at det har vi ikke penger til. Siden vi skal prioritere kronene reelt innenfor budsjetter – og det skal vi også gjøre som opposisjonsparti – må vi prioritere våre kroner, og vi velger å bruke dem til andre formål. Når det gjelder den tredje saken som Fremskrittspartiet har tatt opp, har Venstre sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti valgt ikke å stemme for forslaget, fordi vi har oppfattet det slik, som også kom til uttrykk i forrige innlegg, at her er det faktisk en vilje til å gå inn i problemstillingen og ikke bare avvise den. Bare for å gi noen bidrag til det: Vi lever jo som kjent i et samfunn hvor det etter annen verdenskrig var en bred, uttrykt vilje i Norge til at alle skal eie egen bolig. Det er en norsk linje. Den linjen fører jo veldig fort til at man kan bli sittende med formue som ungt menneske. Det er vel ikke meningen at fordi vi har bygd opp et samfunnsgode i vårt land, som altså ble definert som en del av et historisk fellesprogram, skal det plutselig ha noen rikosjetter lenge etterpå. Venstre synes at Fremskrittspartiet har pekt på mange viktige poeng, og vi synes også at saksordføreren har gjort det. Det er klart at hvis man får en arv, kan det, som flere har pekt på, være en arv man ikke kan ta ut noe utbytte av. Hvis man får det i form av penger, avkastning, kommer jo inntektsgrensen inn. Så vi mener veldig sterkt, som vi har skrevet sammen med to andre partier, og som representanten Enger også nå gav uttrykk for, at dette bør vurderes. Vi synes ikke det gir mening å se på formuen, fordi formue i denne sammenheng ikke spesielt er noen ultrarikes muligheter for å spekulere i noe som helst, men det er muligheten for en bred normalitet i et norsk samfunn. Den normaliteten bør vi håndtere ut fra at vi etter min mening, og Venstres mening, skal vedkjenne oss vår historiske arv. På det grunnlaget synes Venstre at det er all mulig grunn til å se på formuesgrensene, og også la dem falle bort, knyttet til stipendier. Så skal Fremskrittspartiet ha ros for at de i denne saken har pekt på at det er noen som jukser med prinsipper. Det er det dessverre alltid en mulighet for. Lovgivning bygger på at det overveldende flertall er skikkelige. Men det er alltid noen som prøver å komme seg unna, og derfor synes Venstre det er viktig, på samme måte som andre partier i komiteen, at der vi kjenner til muligheter for juks og svindel, får vi slå ned på det slik det er, ut fra det enkle prinsipp at lovlydighet skal vi hedre, og brudd på loven og juks med loven skal vi reagere mot uansett hvem som driver med det. Det starter f.eks. med at noen prøver å snike på trikken, som noen på en skole i Oslo gjorde for noen år siden. Da er det slik at når man er på skolevalg for partiet Venstre, tar man et steinhardt oppgjør med dem som prøver å snike på trikken. Og da får man applaus for det, for det er jo ikke slik at lealaushet belønnes. Det er jo slik at man sier fra om at juks egentlig er å undergrave for andre, for det er det det er. Jukser man f.eks. med stipendieordninger, stjeler man fra andre. Det er det som er den folkelige og direkte måten å uttrykke seg på. Man forsyner deg av kassa, som rammer andre. Og da bør det beskrives på den måten. På det punktet er jo komiteen, også oppildnet av Framskrittspartiets forslag, blitt enig om at der får man reagere overfor de tilfellene man kjenner. Jeg vil slutte dette innlegget med å oppfordre statsråden til spesielt å se på formuesgrensene og formuessituasjonen, fordi jeg synes vi har en situasjon i Norge som gjør at det er godt begrunnet å gjøre det.