trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2005-03-03:
La meg innlede med å slå fast at nå går alt så meget bedre for NSB. Etter en periode med negative tendenser, fra 2000 til 2003, har antallet passasjerer på jernbanen økt det siste året. Etter denne perioden er punktligheten nå bedret, og kundetilfredsheten har økt. 2004 ble et godt år for NSB Persontog. Aldri har NSBs tog vært mer i rute. Kundetilfredsheten økte, og trafikkutviklingen ble positiv. Tilbudet til kundene er altså blitt bedre. Dette gir mer fornøyde kunder og flere kunder. Punktligheten på NSBs tog er nå bedre enn noen gang. Mens fire strekninger nådde punktlighetsmålet på 90 pst. i 2003, ble dette målet nådd for hele tolv strekninger i 2004. Det har ikke vært registrert bedre punktlighet siden målingene startet i 1971 på NSB Regiontog. Kundetilfredsheten har økt samlet sett hos NSB. Dette er svært hyggelig. Samtlige av NSBs regiontog hadde positiv trafikkvekst i 2004. For noen strekninger var veksten meget sterk. For eksempel hadde østfoldstrekningen fra Halden til Oslo en vekst på hele 23 pst. Dette er meget bra og helt nødvendig for å demme opp for økte køer på veiene. På NSB Regiontog på Østfoldbanen var det altså 23 pst. flere kunder i 2004 enn i 2003. NSB fraktet i 2004 drøyt 936 000 passasjerer på regiontoget mellom Oslo og Halden. I 2004 hadde NSB Regiontog på Østfoldbanen i snitt en punktlighet på 90 pst. Dette gjelder vestre linje. Det er også behov for å bedre utstyr og linjer i Indre Østfold for å få økt markedsandel fra østfoldveiene over på jernbanen. Det går altså bedre nå for NSB. Kristelig Folkeparti er opptatt av at vi skal ha et sterkt nasjonalt jernbaneselskap. Med de store miljømessige fordeler jernbanetransport gir framfor annen transport, er det av stor betydning at vi legger til rette for at en størst mulig andel av trafikken går på skinner. Derfor vil også vi i Kristelig Folkeparti understreke at jernbanen må være NSBs hovedfokusering, ikke bussdriften. Vi er helt enig i det som står i kapittel 4 i eiermeldingen om styrets mål og strategier for kommende periode: «Styret sitt utgangspunkt er at toget utgjer grunnstammen i NSB sitt kollektivtilbod.» NSB AS har engasjert seg sterkt i bussektoren, og selskapet råder nå over 2 100 av landets 8 000 busser. Vi i Kristelig Folkeparti vil advare mot en svekking av jernbanens konkurransekraft. Vi mener NSB bør kunne drive busstransport, men at NSBs bussdrift primært bør være et supplement til selskapets jernbanedrift på de enkelte jernbanestrekninger. Spesielt skal de ta seg av tilbringertjenesten. NSBs viktigste rolle må være å levere gode togtjenester og kontinuerlig styrke jernbanens konkurransefortrinn. I forbindelse med behandlingen av eiermeldingen har sikkerhetsperspektivet vært et tema. Og det er viktig at NSB kontinuerlig arbeider for å forbedre trafikksikkerheten. Den har utviklet seg positivt i perioden 2001–2003. Denne positive utviklingen har sammenheng med at arbeidet for økt trafikksikkerhet er høyt prioritert i konsernet. Det er en positiv og riktig prioritering. Vi håper på fortsatt oppgang for NSB, både når det gjelder antallet kunder, punktlighet og sikkerhet – og med det fornøyde og trygge kunder.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-03-03:
Jeg vil minne om at det vi snakker om nå, er et transportselskap som skal ha jernbanevirksomhet som grunnstamme i sin kjernevirksomhet. Jeg er enig med flertallet i at vi må ha oppmerksomheten knyttet til at det nettopp er her det største og tyngste fokuset skal være. Så er det riktig at andre operatører som vil konkurrere her, i stor grad også vil ha bussvirksomhet. Det vil vi være åpne for at også NSB skal ha. Men det vil være, mener jeg, viktig at vi er klar på hva som er strategien til det statlig eide transportselskapet, og da snakker jeg om jernbanetransportselskapet. Jeg synes ikke et statlig eid jernbaneselskap skal ha som strategi å konkurrere ut togtransport. Der er flertallet og jeg helt enig.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-03-03:
Eierskapet til NSB vil ligge i Samferdselsdepartementet videre framover under denne regjeringen. Enhver regjering kan vurdere hvor eierskapet til virksomhetene skal ligge, og hvilket departement de skal ligge innunder. NSB vil fortsatt være en svært viktig aktør innenfor jernbanefeltet i Norge. Det er viktig at vi sikrer oss at vi har en aktør som kan utføre den typen oppgaver vi her snakker om, at vi har en aktør som spesialiserer seg på jernbanevirksomhet og er i stand til å utføre de oppgavene. I Norge er det tross alt 4,5 millioner mennesker. Så er det til og med slik at ikke alle de 4,5 millionene har muligheten til å reise med tog. Vi må sikre oss, vi må ta vare på de mulighetene som ligger i NSB, og jeg mener at staten i lang tid framover vil være en god eier i så måte. NSB er viktig i sektorpolitikken.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-03-03:
Egentlig er dette en underlig debatt, for jeg har opplevd at de partiene som er mest opptatt av at NSB skal få lov til å kjøre både buss og tog, har vært veldig skeptiske til at de skulle kjøre parallelt buss og tog. Så denne debatten er satt litt på hodet, etter min mening. Skal strategien til et statlig eid jernbaneselskap være at de skal kjøre buss, og helst buss, der vi kan konkurrere med dem som prøver å etablere en god og miljøvennlig jernbanevirksomhet? Da mener jeg at konkurranselovgivningen er slik at den sier hva som kan skje her, og ikke minst hvilke konsesjoner vi gir. Jeg mener det er feil om et statlig selskap skal ha som strategi eventuelt å konkurrere ut jernbanevirksomheten – det være seg som den eksisterer eller om den kommer ny, og kanskje spesielt når den kommer ny.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-03-03:
Til spørsmålet fra representanten Geir-Ketil Hansen om taxfree-salg på tog skal gjelde på alle utenlandsstrekninger uansett selskap, vil jeg si at dette vil det nok bli gitt et ordentlig svar på. Det er et prinsipielt spørsmål. Nå er det nok andre departementer som er mer involvert i dette spørsmålet enn Samferdselsdepartementet. Det vil være et spørsmål som jeg vil tro også er avhengig av hvordan andre land –her gjelder det Sverige – prinsipielt vil håndtere. Og det er klart at det som jeg som samferdselsminister spør meg om, er: Snakker vi egentlig om hvordan vi kan sikre oss en god togforbindelse mellom Norge og Sverige? Det er det det handler om for meg. Jeg må si at jeg skulle gjerne hatt toget mellom Oslo og Stockholm bedre på plass enn vi har i dag, og da blir det for meg en litt merkelig vinkling at vi tar opp spørsmålet om salg av sprit og parfyme på disse transportmidlene mellom to land som et viktig spørsmål, når det egentlig kanskje gjelder et spørsmål om hva slags type transporttilbud vi skal ha.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2005-03-03:
Eg er einig med statsråden i det meste av det ho sa. Regjeringa støttar at NSB AS skal eiga Nettbuss framover. Eg går ut frå at det er fordi det vil gje eit best mogleg samla tilbod, og at det vil gje staten som eigar mest igjen for verdiar og løyvingar til NSB AS. Regjeringspartia er bekymra, som statsråden sa, for at dette skal føra til at Nettbuss kan drukna selskap som vinn anbod på tog, i konkurrerande bussdrift, for å sitera saksordføraren. Me veit samtidig at aktuelle konkurrentar, som Connex og Arriva, har både tog og buss – dei er til og med ganske store på buss. Då lurar eg på: Er statsråden einig med regjeringspartia i at NSB AS ikkje bør har for mykje buss? Kva vil statsråden gjera dersom andre selskap druknar NSB AS i konkurrerande bussdrift om dei vinn anbod på strekningar?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2005-03-03:
Eg var litt i tvil om eg skulle la meg trekkja opp av representanten Svendsen. Eg gjorde i grunnen ikkje det. Eg lét meg ikkje trekkja opp i betydninga at eg vart sint, men det gjev meg høve til å peika på forskjellane mellom Framstegspartiet og Arbeidarpartiet når det gjeld jernbanepolitikk i dette landet. Ja, me vil særbehandla NSB. Me ville at berre NSB skulle ha ansvar for persontransporten i dette landet. Det hadde me synst var best og tryggast for den norske befolkninga. Men me er klår over at fleirtalet har bestemt at det skal vera konkurranse. Då synest me det skal vera likebehandling. Og likebehandlinga er at både NSB AS, Arriva, Connex og mange andre står fritt til å ha både tog- og busselskap. Då kan motspørsmålet til Kenneth Svendsen vera: Er det slik at Kenneth Svendsen vil forby Arriva og Connex å ha både tog og buss i Noreg? Dersom dei søkjer om konkurrerande ruter på strekningar som NSB har vunne, vil dei då forby at dei skal kunna gå parallelt? Det er dette eg ikkje forstår. Det er ikkje me som har problem med likebehandling, det er faktisk fleirtalet her som har problem med likebehandling. Det håper eg NSB AS klarer å takla, men eg trur det vil verta litt problematisk. Så kan jo statsråden harselera litt over at brennevin og parfyme skal redda jernbanen. Ja, i alle fall gjev det inntekter til både fly og båt, som er meir forureinande. Og igjen er det snakk om likebehandling. Dersom me fyrst skal ha brennevins- og parfymesal når folk skal reisa med eit transportmiddel, noko som gjev inntekter til det transportmiddelet, heng det ikkje på greip for oss i Arbeidarpartiet at det mest miljøvenlege, det mest arealeffektive og det tryggaste reisealternativet ikkje skal få høve til det, på tvers av landegrensene.
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2005-03-03:
Eg opplever dette som ein søknad om støtte til angrepille for Framstegspartiet. Dei angrar på det dei gjorde i budsjettet. Dei har brukt pengane, men dei angrar på det. Den støtta får dei ikkje frå Arbeidarpartiet. Me har òg brukt pengane, og me angrar ikkje på det. Når det gjeld vurdering i høve til andre land og andre straffbare forhold, føreset me i Arbeidarpartiet at Regjeringa med dei to herverande statsrådane spesielt i denne samanhengen vurderer dette løpande og tek initiativ til endringar dersom det er naturleg. Me har ikkje behov for å gje noka bestilling på dette no. Me meiner at Regjeringa skal bestemma bøtesatsane òg i framtida. Me meiner i grunnen at dette er eit unaudsynleg forslag, så Arbeidarpartiet vil stemma mot heile forslaget.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2005-03-03:
I de snart fire årene jeg har vært her på Stortinget, har nærkontakten med NSB blitt større enn før. Jeg har faktisk lært å sette pris på toget som et godt kollektivtilbud, velegnet for både pendling og turistreiser. Men at toget til Grenland tar tre timer, burde tilhørt historien. Reisetiden er her en stor konkurranseulempe, og selvfølgelig en del av årsaken til at folk i stedet bruker andre framkomstmidler når f.eks. hovedstaden skal besøkes. Men i denne saken er det NSB AS som skal debatteres, og jeg skal forholde meg til det. For det finnes også andre forklaringer på at NSB sliter med å få opp persontransporten på enkelte strekninger, deriblant til Grenland. En av premissene som NSB skal forholde seg til, er å sikre et publikumsvennlig togtilbud. Derfor startet da også NSB våren 2003 opp et omfattende markedsrettet omstillingsprogram. En overordnet målsetting med dette programmet er at det skal bli mye enklere å være kunde i NSB. Og det er her jeg blir stående som et spørsmålstegn. Som togkunde på strekningen Skien–Oslo har jeg faktisk ikke merket mye til denne målsettingen. Punktligheten er blitt bedre. Men det har slått meg gang på gang hvor utilgjengelig NSB har gjort seg selv i Grenland. Ikke markedsføres togtilbudet, stasjoner er stengt, og til alt overmål har nå toget på visse avganger fra Grenland blitt erstattet av buss til Larvik, og på enkelte avganger er det nå buss fra Larvik til Grenland. Tror NSB at publikum da vil bruke toget? Jeg tror det ikke. Regjeringen legger opp til en konsentrering av satsingen til storbyområder der jernbanen betyr mest for miljø og transport. Det er jeg helt enig i. Og jeg tør si at Grenland, med sine vel 100 000 innbyggere, et sammenhengende bybånd, ser fram til denne satsingen. På bakgrunn av mine erfaringer med NSB må det være betimelig å spørre om ikke NSB har engasjert seg for tungt i bussektoren og derved blitt sin egen konkurrent, negativt sett. Jeg er enig med flertallet i komiteen som bekymrer seg over NSB som en for dominerende busseier. Jeg tror jernbanen på den måten kan forvitre. God markedsføring kombinert med større kundefokus og en aktiv tilbringertjeneste til og fra sporet er viktig for å få folk til å ta toget. Det trengs derfor å vurdere størrelsen på NSBs bussvirksomhet og formen for engasjement på dette området, nettopp slik regjeringspartiene og Fremskrittspartiet nå i denne saken ber departementet om å gjøre. Og jeg imøteser dette videre arbeidet.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-03:
Bare et par ord til Jan Sahl og Kenneth Svendsen. Jan Sahl var forbauset over at SV var så opptatt av å beholde bussvirksomheten i NSB. Det som jeg sa i mitt innlegg, var at vi nå ser at vi får store utenlandske aktører inn i det norske markedet som driver med forskjellig virksomhet. Connex er nå på vei inn i Norge. De har kjøpt opp Finnmark Fylkesrederi, de er i ferd med å kjøpe opp Helgelandske, og de annonserer at de vil legge inn anbud på den totale riksveifergedriften. Vi får store utenlandske aktører inn i markedet på forskjellige områder. Vi ser ingen problemer med at NSB skal være rustet til å møte den konkurransen, at de skal ha flere ben å stå på, og at de kan bygge opp tilbud som supplerer hverandre. Det er det de har gjort, og det har bidratt til å øke kollektivandelen. Så til Kenneth Svendsen og denne merkelige problemstillingen med å sammenligne Hurtigruta med NSB. Kenneth Svendsen må lese samferdselshistorie. OVDS og TFDS er rederier som er bygd opp av kommuner, fylkeskommuner, lokale eiere og lokale banker. De har sin historie i det regionale og det lokale eierskap. Det er ingen grunn til å endre på det. NSB er bygd opp av staten som en del av den nasjonale strategien for å bygge ut jernbanen her i Norge. Jeg vil spørre Svendsen: Når Fremskrittspartiet vil legge ut NSB på børsen og selge det, vil det være problematisk for Fremskrittspartiet om Connex, Arriva eller andre store europeiske transportselskaper kjøper opp NSB og selskapet går ut av landet?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2005-03-03:
Eg vil berre understreke at Framstegspartiet i finanskomiteen, i samband med budsjettprosessen, ikkje på noko tidspunkt blei informert av regjeringspartia om at det var planar om å auke bøtenivået for brott på trafikkreglane på ein så drastisk og dramatisk måte som det her er gjort. Det var slik, som partiformannen vår understreka, at ein kunne lese seg til at det var planar om ein liten auke på nokre få prosent, men altså ikkje ein slik drastisk auke som her er gjort. Ein kan sjølvsagt gjere slik som Petter Løvik, seie at når det er ulik forståing av ein post, så er det alle andre sin feil. Det er sjølvsagt etter Løvik si oppfatning aldri Regjeringa sin feil, og Framstegspartiet burde reagert. Eg synest dette er ei veldig spesiell verkelegheitsforståing. Eg vil også understreke at ingen av høringsinstansane, dei som kom på høring, reagerte på dette. Det var ingen som hadde mistanke om at det var planar om ein slik drastisk auke. Eg synest at Regjeringa og regjeringspartia bør gå i seg sjølve og innsjå at dei burde ha informert om dette. Det verkar som om ein her har lagt opp til å lure nasjonalforsamlinga, gni seg i hendene og også lure sin budsjettpartnar. Det synest eg er ei veldig spesiell holdning å ha. Eg trur ikkje at regjeringspartia tener på det i lengda. Det er massive tilbakemeldingar frå veljarar og trafikantar om at denne auken er både urimeleg og uforståeleg. Her har vi altså fått eit bøtenivå ved brott på trafikkreglane som ligg opp mot det bøtenivået som ein har dersom ein blir teken med narkotika. Det er no like straffbart, og ein får like store bøter for å kjøre for fort på ei aude strekning som for å bli teken med narkotika på Karl Johan. Det er uforståeleg at Regjeringa legg opp til ein slik praksis.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-03-03:
Representanten Hagen har tatt opp en del prinsipielle betraktninger som jeg synes han har krav på å få en kommentar til, det var derfor jeg tok ordet. Når det gjelder informasjonen som er gitt i denne saken, konstaterer jeg at Fremskrittspartiet har den oppfatning som de har framført her. Regjeringen har lagt fram informasjon i forbindelse med sak både i finanskomiteen og i justiskomiteen. Men jeg merker meg synspunktene på hva man forventer av informasjon, og hvordan informasjonen skal framføres. Når det gjelder det helt konkrete kapitlet, øker det, så vidt jeg husker, ifølge min tallhjerne fra 904 mill. kr til 1 050 mill. kr. Det er prosentvis større enn 3 pst. Jeg merker meg hvordan man oppfatter dette. Det er lagt fram på den måten fra Regjeringens side, og hensikten har i hvert fall ikke vært å skjule noe. Når det gjelder de konkrete bøtesatsene, er det helt riktig at det er Regjeringen som fastsetter dem, slik som det er gjort rede for i et svar fra samferdselsministeren til Stortinget. Det andre spørsmålet som representanten Hagen tok opp, er spørsmålet om straff og reaksjon generelt. Her ligger det jo en sak i justiskomiteen for øyeblikket om den generelle delen av straffeloven – som ikke går på straffekatalogen, for den kommer i sin tur. Der framgår det helt klart at Regjeringen har lagt opp til å skjerpe straffereaksjonene for gjengangerkriminalitet, organisert kriminalitet og kriminalitet som krenker den seksuelle integritet, krenker liv og helse, og som er alvorlig på alle måter. Det viser seg også ved straffeutmåling at dette følges opp av domstolene. Det er også fra Regjeringens side lagt opp til synspunkter på hvordan domstolene generelt skal forholde seg til formildende omstendigheter ved vurdering av den enkelte sak. Når det gjelder bøter utover forenklede forlegg, som er temaet i dag, så styres ikke de administrativt, de styres i det aller meste av påtalemyndigheten, og vurderes i hvert enkelt tilfelle av påtalemyndigheten og av domstolene. Når det gjelder de alvorligste forholdene, f.eks. vold, er det ikke bøter man som oftest bruker, for å si det på den måten, man bruker andre straffereaksjoner, fordi det er rimelig og riktig å reagere på den måten. De synspunkter som er framlagt i debatten, har jeg selvfølgelig merket meg, og dem vil jeg ta med meg videre når det gjelder de ulike punkter som er fremmet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-03-03:
Jeg har et grunnprinsipp som jeg prøver å følge politisk, uansett hvilken debatt jeg deltar i, og uansett hvem jeg deltar med, og det er at jeg legger ingen andre motiver til grunn enn det de selv uttrykker. Og det er helt uavhengig av parti. Men jeg har respekt for at folk kan oppfatte situasjonen svært forskjellig, og det har jeg gitt uttrykk for tidligere. Jeg mener oppriktig at Regjeringen har lagt fram fakta i saken. Jeg skal ikke gå videre, annet enn å si følgende – som ikke trekker fram noe av det jeg sa i mitt første innlegg: Stortinget har stor fantasi og evne og vilje til å stille mange spørsmål. På dette området ble det ikke stilt spørsmål. Det legger jeg ikke noen til last. Men på en rekke områder, både store og små, stilles det spørsmål, så jeg tror nok at noen og hver da kan ta med seg det til ettertanke. Jeg mottar en uendelighet av spørsmål om saker som kanskje har mindre budsjettkonsekvenser enn dette. Det synes jeg er helt i orden, fordi det er Stortingets kontrollfunksjon og måte å styre på som da kommer til uttrykk. Men jeg har alltid til hensikt å opptre helt åpent og direkte. Når jeg hører uttalelser som formes, velger jeg det jeg lærte i min voksenopplæring, som jeg tror Carl I. Hagen og jeg deler, nemlig å holde seg til forklaringene fra Luthers katekisme om å tale vel om sin neste og ta alt i beste mening. Det er et prinsipp jeg har tenkt å fortsette med i denne saken, og etter denne saken. Når det gjelder framtidige budsjettbehandlinger, foregår de i Regjeringen, og deretter behandles de i Stortinget. Da er det for Stortinget fritt fram å stille de spørsmål som Stortinget føler at det er riktig å stille, og både utøve den kontroll og bruke den påvirknings- og beslutningsmulighet som man da har. Når det gjelder salderingen av budsjettet, skjønner jeg hvorfor representanten Hagen resonnerte som han gjorde. Det har f.eks. vært lagt ganske mye vekt på å bruke automatisk trafikkontroll. Det har vært satset på det. Og det kan være flere størrelser som slår ut ved salderingen av et budsjett. Men jeg har merket meg det synspunktet, og jeg har merket meg generelt de synspunkter som går ut på at en skal være nøyaktig, og en skal opptre på en slik måte at folk kan ta det i beste mening. Men fra Regjeringens side har vi, etter min mening, opptrådt med åpent visir, og det kommer vi til å gjøre i fortsettelsen også. Og hvordan behandles så budsjettene? Jo, det er Regjeringens rett og plikt å legge budsjetter fram for Stortinget. Deretter er det Stortinget som behandler budsjettet, og stortingsgruppene som sørger for om Regjeringens budsjett får tilslutning eller ikke. Men som sagt: Jeg vil helt uavhengig av tonen i denne debatten ikke la meg provosere bort fra det jeg lærte i min oppvekst om hvordan jeg skal forholde meg til fortolkningen av Luthers katekisme.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2005-03-03:
Jeg skjønner jo i og for seg at Fremskrittspartiet har behov for å markere seg i denne saken. Jeg kjenner også til at Fremskrittspartiet har sendt et brev til samferdselsministeren og fått et svar på det. Jeg oppfattet det også slik at representanten Carl I. Hagen har vært fornøyd med det svaret. Men grunnen til at jeg griper ordet, er språkbruken i salen. Det har vært min intensjon i alle de årene jeg har vært parlamentarisk leder i Høyre og ledet ulike forhandlinger i huset knyttet til budsjettet, at alt skal foregå redelig og skikkelig. Og jeg tar det ganske personlig at noen fremfører påstander i salen om at noen har forsøkt å lure noen. Er det noe som ligger langt, langt fra min holdning i politikken, er det å lure noen. Dette har vært lagt frem i budsjettet, slik som det pleier å være lagt frem i budsjettet. Hvis det er slik at Fremskrittspartiet mente at det har vært for lite informasjon knyttet til det, er det en grei påstand. Men det er langt derfra til å si at noen har lurt noen. Jeg vil gjerne be Carl I. Hagen komme opp på talerstolen og bekrefte at undertegnede aldri har forsøkt å lure Fremskrittspartiet i noen forhandlinger.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
President! Kan jeg få ordet for å rette en faktisk feil?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
Jeg skal forsikre presidenten om at jeg skal holde meg til misforståelsen – det var to faktiske feil. Den ene er at stigningen i valutakursen skjedde en god stund etter at regjeringsskiftet fant sted. Som representanten Vihovde sikkert vil huske, skjedde regjeringsskiftet i oktober 2001. Den andre faktiske feilen knytter seg til det såkalte distriktsopprøret i Finnmark, som skyldtes en uro for nedleggelse av fylkeskommunen. Det har som kjent Arbeiderpartiet gått imot. – Dette i motsetning til en uro som det er større grunnlag for nå.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
Statsråden, og Høyres leder, var bekymret for språkbruken. Jeg merker meg at da Regjeringen la fram sitt første budsjett, kalte Høyres nåværende sentralstyremedlem, Jens Petter Ekornes, kuttene i distriktspolitikken for en katastrofe. Statsministeren la stor prestisje i oppnevningen av Distriktskommisjonen. To av Distriktskommisjonens bærende og enstemmige forslag var å gi distrikts- og regionalpolitikken større vekt i sektorpolitikken og å styrke de distriktspolitiske virkemidlene. Regjeringen sier et klart og entydig nei til begge deler. Er det ikke å holde folk for narr når Regjeringen gir kommisjonen, med representanter for alle politiske partier, stor tyngde i deres møte med samfunn og media, for deretter å se fullstendig bort fra deres enstemmige råd?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
Som en følge av ordbruken som statsråden var opptatt av, kan jeg kanskje få lov til å fortsette med Høyres ordfører i Ballangen, som sa: «Det regjeringen har gjort i distriktspolitikken er skremmende». Jeg merker meg statsrådens omtale av Distriktskommisjonen. Jeg merker meg samtidig at Distriktskommisjonen hadde fire strategiske forslag. Det ene er det bred enighet om, politikk for endring. Det andre, som går på en større regional reform, har statsråden aktivt argumentert imot. Den har hun for så vidt skjøvet ut i tid. La det ligge, men de to andre strategisk bærende elementene er altså en sterkere vekt på distrikts- og regionalpolitiske hensyn og en sterkere bruk av distriktspolitiske virkemidler. Dersom statsråden mener at hun har fulgt opp på disse tre punktene, synes jeg det er interessant om statsråden kan bekrefte det fra Stortingets talerstol: Mener hun at vi skal legge sterkere vekt på det? Mener hun at vi skal styrke de distriktspolitiske virkemidlene? Hvis ikke, må det være lov til å si at da er det ikke stort av Distriktskommisjonens innstilling man finner i denne meldingen.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2005-06-16:
Representanten Sandberg har åpenbart glemt at Arbeiderpartiet ved behandlingen av Nasjonal transportplan foreslo en vesentlig styrking av samferdselsvirkemidlene, og at Fremskrittspartiet – så langt jeg husker – stemte subsidiært for det. Det som imidlertid gjorde at jeg grep ordet, var at statsråden gir inntrykk av at Arbeiderpartiet på grunn av at de ønsker å øke kommunesektorens frie inntekter, på en måte har brukt opp det man kan kalle handlingsrommet i den økonomiske politikken. Det er jo ikke riktig. Arbeiderpartiet har 3,5 milliarder kr mer til kommunesektoren enn Regjeringen i årets budsjett. Og Arbeiderpartiet har funnet rom for mange andre prioriteringer innenfor det budsjettet. Og så er det helt riktig at Arbeiderpartiet innenfor det budsjettet prioriterer både en styrking av kommunesektoren og en styrking av tiltak for å skape arbeid. Så er det en vurdering innenfor hvert enkelt budsjett hvor mye man skal styrke de ulike tiltakene som også har virkning i distriktene. Det er helt åpenbart at det å styrke kommuneøkonomien, har en klar virkning i distriktene, på samme måte som en del av de næringstiltakene som ligger der, har det. Statsråden vet utmerket godt at det er en ganske annen sak å sitte i regjering og lage budsjett, enn det er for opposisjonen å gjøre det, i den forstand at det er mye vanskeligere å flytte på ting når man sitter i opposisjon, enn når man sitter og utformer budsjettet. Jeg kan forsikre statsråden om at oppfølgingen av Arbeiderpartiets ønske om en mer offensiv distriktspolitikk selvfølgelig vil skje i den utstrekning det blir rom for å gjøre det fra regjeringsposisjon. Men statsråden må slutte med å gi inntrykk av at ingen andre har økonomisk rom for å drive politikk. Selvsagt har man det! Man har for det første allerede innenfor dagens budsjett vist at man kan utnytte det rommet som er, til å foreta helt andre prioriteringer. Men da prioriterer man en bedre skole, da prioriterer man en bedre eldreomsorg, da prioriterer man mer innsats for arbeid og sysselsetting, både i sentrale strøk og i Distrikts-Norge. Men da lover vi heller ikke de samme skattelettelsene som denne regjeringen har gjort, og vi lover heller ikke de samme skattelettelsene som Høyre lover for den neste perioden. Da er det rikelig rom for å iverksette en del andre politiske tiltak. Det er det som illustrerer alternativene som står opp mot hverandre ved valget.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-06-16:
De distriktspolitiske virkemidlene må styrkes. Vi vet fra tidligere erfaringer at man kan oppnå mye i distriktene ved å lage gunstige finansieringsregler, ved å satse på moderne industri og ved å legge opp til en gründerkultur. Slik ble den norske industrien utviklet. Jeg forstår at Arbeiderpartiet vil legge opp til en satsing i Finnmark. Det vil også Kystpartiet. Men vår satsing går ikke ut på at man nærmest gir fra seg evigvarende kvoter av naturressurser, som fisken i havet, gratis til investorer. Vi i Kystpartiet har ikke gitt opp, slik mye tyder på at talsmenn for Arbeiderpartiet og Regjeringen har gjort, når de gir bort de enorme ressursene i Finnmark i håp om å få aktivitet. Vi vet at fisken i havet er en evigvarende og sterk ressurs som vil bli stadig viktigere. Vi vet at en sterk satsing på bioteknologi i fiskerinæringen vil gi oss ekstremt verdifulle nye næringer. Vi vet at Finnmark vil bli et sentralt vekstområde i Norge. Vi vil satse på Nord-Norge, med alle de ressursene som finnes. Kystpartiet vil endatil satse på å utvikle en ny og moderne industri, som filmindustrien, til en ny og sterk distriktsnæring. Vi har folkene. Vi har kapitalen. Den ligger i petroleumsfondet, noe som gjør at vi også kan satse på den nest raskest voksende industrien i verden, slik de gjør i Distrikts-Sverige, med egne filmbyer, og i Danmark. Men Regjeringen og Arbeiderpartiet har havnet i EU-tåka. Derfor både vil og ønsker de å binde det norske folk og norsk næringsliv på hender og føtter ved å være lydhøre overfor ESA og med hensyn til EØS-reglene. Globaliseringen er blitt en ekstra trussel for Norge fordi vårt petroleumsfond blir brukt aktivt i denne prosessen, mens vi har politikere her hjemme som nekter det norske folk å delta i utviklingen av Norge, fordi de skal presse oss inn i et EU som ikke lenger engang de store EU-landene vil være med i utviklingen av. Det er den mest skremmende framtidsvisjonen som både Regjeringen og Arbeiderpartiet legger opp til. Kystpartiet ønsker fortsatt å ha tre direkte folkevalgte nivåer. Vi ser kampanjen mot dagens fylkeskommuner som et forsøk på å redusere den folkevalgte deltakelsen i beslutningsprosessen og med det svekke demokratiet. For øvrig er vi mot at Norge selges bit for bit.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-06-16:
Jeg er glad for at dette forslaget blir fremmet, særlig av den grunn at dette er et av mine gamle forslag. Jeg har i flere år sett med uro på at det hver eneste dag seiler skip mellom havner langs norskekysten med utenlandsk mannskap som verken kjenner farledene eller har tillatelse til å seile mellom norske havner. Dette er ikke bare en særdeles spekulativ norsk innenriksfart. Det er miljømessig sett en farlig praksis. Vi har hatt ulykker i slik fart der svært mange mennesker har omkommet. Jeg håper dette forslaget blir vedtatt, slik at vi kan sette en stopp for denne livsfarlige trafikken langs norskekysten. Dette har jeg snakket om i mange år, men har ikke blitt hørt før nå. Vi hadde en forskrift som ikke ble håndhevet. Det er på tide med en ny forskrift som blir håndhevet. Det er helt uakseptabelt at utlendinger skal kunne gå fra havn til havn og arbeide uten arbeids- og oppholdstillatelse. Jeg snakker ikke om EU-borgere, men om utlendinger som ikke er EU-borgere. Men hva er vi vitne til i denne saken? Jo, Fremskrittspartiet viser igjen sitt sanne ansikt. Denne saken viser på nytt at Fremskrittspartiet sier én ting, men gjør noe helt annet. Jeg er mildest talt rystet over at Fremskrittspartiet snur i denne saken også, og tilpasser sin politikk til et framtidig regjeringssamarbeid. Fremskrittspartiet stemte imot Kystpartiets forslag om å innføre nettolønn for fire år siden. Betyr det at norske sjøfolk har noen framtid med Fremskrittspartiet? Nei, det har de ikke. Vi i Kystpartiet har hele tiden kjempet for norske sjøfolk og står fortsatt på barrikadene for den norske sjømann. Det er snakk om å legge ned en hel næring. Verksteder, slipper, meglere, forsikringsselskap, elektronikkleverandører, oljeselskap, malingsleverandører – det er snakk om en hel næring! Det er snakk om samfunnskontrakt, må vite. Man har samfunnskontrakt når man har norsk flagg og norsk mannskap, men når man har utenlandsk flagg og utenlandsk mannskap, har man ikke mye samfunnskontrakt med det norske samfunnet. Forstår ikke folk det?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2005-06-16:
Det er noen forslag som jeg skal stemme for, og andre imot.
Erna Solberg (Høyre), 2005-06-16:
La meg da få lov å referere det som Distriktskommisjonens leder sa på høringen med kommunalkomiteen – jeg var ikke der, men jeg har hørt det, og jeg har ikke hørt det motsagt – at det er en god melding vi har lagt frem. Og når det gjelder det opplegget vi har i kommuneproposisjonen for arbeidet med forvaltningsområdene, har en også lagt opp til en god prosess. Da går det ikke an å trekke Distriktskommisjonen frem og si at vi ikke følger opp, eller annet, når vi faktisk får kvittering fra lederen på at det er en god melding. Det representanten Karl Eirik Schjøtt-Pedersen underslår hver gang han snakker om Distriktskommisjonen, er at de har sagt akkurat det samme som oss: Det viktigste og mest fundamentale er hvilke rammebetingelser man har i forhold til stabil økonomisk utvikling, og i forhold til evnen til å opprettholde et vekstkraftig og levedyktig konkurranseutsatt næringsliv. Det er fundamentet. De begynner der, og så vil de ha mer. De vil ha mer, og det hører jeg også at representanten Karl Eirik Schjøtt-Pedersen vil ha. Og det er helt riktig, vi utnytter ikke det handlingsrommet som finnes innenfor regelverket, men det finnes ikke ett parti i denne salen som har budsjettforslag som utnytter handlingsrommet. Det er snakk om noen millioner i forskjell, ikke milliarder.
Erna Solberg (Høyre), 2005-06-16:
Regjeringen har ikke gjort seg opp en mening om hvor mange forvaltningsnivåer det skal være. Jeg personlig, og partiet Høyre, mener at det skal være to forvaltningsnivåer. Men det er ikke slik at det blir to forvaltningsnivåer ved å vedta det her i salen. Det som er det viktigste, er å gjøre den jobben som vi har sagt vi ønsker å gjøre frem til 2007. Så forstår jeg at flertallet ønsker større tempo i å utrede hva som er forutsetningene for de ulike alternativene – om man skal ha tre eller to forvaltningsnivåer, hvordan vi da skal organisere oppgavene og hvilke oppgaver det skal være. Det er enkelt å ha konkludert akkurat på det, men der Fremskrittspartiet og Høyre sannsynligvis kommer til å skilles ad, er f.eks. i hvordan man skal fordele oppgavene. Vi ønsker flere oppgaver til kommunene, mens vi opplever at Fremskrittspartiets svar ofte er at flere av disse oppgavene skal føres over til staten og inn i andre systemer som gir mindre styring. Da er vi ikke enige om hvordan oppgavefordelingen skal være, selv om vi er enige om resultatet, i form av to forvaltningsnivåer.
Erna Solberg (Høyre), 2005-06-16:
I et samfunn som er i omstilling og endring, er det ganske viktig å være våken med hensyn til hvordan omstillingene og endringene skjer, slik at de ikke virker sentraliserende. Men det å si nei til at omstillingen og endringen skjer, vil som oftest aldri være noe bolverk mot det. Derfor er det en del ting som denne regjeringen har vært opptatt av. Vi har f.eks. vedtatt å flytte en rekke tilsyn ut i regionhovedstedene for å bidra til balansen mellom de forskjellige landsdelene, for å kompensere noe av den sentraliseringen av arbeidsplasser som skjer gjennom effektivisering, automatisering og modernisering. Men jeg registrerer at landsmøtet til SV og landsmøtet til Arbeiderpartiet har sagt nei til å flytte ut flere arbeidsplasser. Det skal ikke denne regjeringen gjøre. Det er for øvrig et interessant punkt, i alle fall er det det i den tolkningen disse partiers Oslo-representanter har av sitt eget program. Og det er vel ikke slik at man har ett program i Oslo til valget, og ett program alle andre steder? Det interessante er jo at de som på papiret har det mest ambisiøse programmet når det gjelder utflytting, nemlig Senterpartiet, skal samarbeide med dem som for øyeblikket har minst ambisjoner på dette området.
Erna Solberg (Høyre), 2005-06-16:
Jeg blir faktisk litt opprørt, jeg, når kommunalkomiteens leder anklager meg for å trenere, når jeg følger en tidsplan som Stortinget sluttet seg til ved behandlingen av St.meld. nr. 19 for 2001-2002 den første våren under denne regjeringen. Da la vi frem det faktum at vi skulle evaluere de forsøkene og den oppgavedifferensieringen som var. Da flyttet Regjeringen på tidspunktet for å evaluere fylkeskommunen, fordi det var et sterkt ønske fra fylkesordførerne om å kunne bevise de nye forsøkene, og hva det skulle være, og at det ville være for tidlig å levere denne evalueringen. Det sluttet en enstemmig komite seg til. Da har jeg ikke trenert én eneste ting. Jeg kan jo ikke flytte på en plan som Stortinget har godkjent, fordi om noen stortingsrepresentanter utenfor denne salen gir uttrykk for at de nå kunne tenkt seg noe annet. Jeg forholder meg til de signalene som et enstemmig storting har gitt meg. Jeg oppfatter det slik at det er det man skal gjøre når man er statsråd: å ha respekt for stortingsflertallets timeplaner. At fylkesordførerne har angret på det fordi de tror de nå har et bedre momentum, kan ikke endre på det faktum at Stortinget og jeg har hatt en dialog om dette, og jeg har fulgt det som det er blitt enighet om i den dialogen.
Erna Solberg (Høyre), 2005-06-16:
Dette gir meg anledning til å si at Jens Petter Ekornes er meget fornøyd med det som har skjedd etter de fire årene, siden han mente det var farlig at Innovasjon Norge ikke skulle få så mye penger. Det går veldig bra i møbelindustrien på Sunnmøre for tiden. Det går faktisk veldig bra i hele Distrikts-Norge, fordi vi har ført en ansvarlig økonomisk politikk hvor ett av elementene er å holde offentlige utgifter nede, deriblant at vi høsten 2001 reduserte en del av de pengene som ble brukt over Innovasjon Norges budsjett. Så har vi målrettet noe av det. Vi øker de distriktspolitiske virkemidlene på noen områder. Vi har sagt at vi skal øke på næringshager, vi skal øke på inkubatorer, og vi skal innføre det nye konseptet «Center of Expertise» og bruke mer penger på det. Jeg har lyst til å minne om at Arbeiderpartiets alternative budsjett på dette rammeområdet, ikke bare for distriktspolitikken, men for innvandring, distriktspolitikk og arbeidsmarkedspolitikk, hadde 337 mill. kr mer enn Regjeringen. De hadde 337 mill. kr mer enn Regjeringen, som altså skulle dekke arbeidsmarkedspolitikken, innvandringsforslagene og distriktspolitikken, og det er mindre enn det kuttet var høsten 2001.
Erna Solberg (Høyre), 2005-06-16:
I regionalmeldingen går det frem at næringshager er et godt tiltak vi har tenkt å fortsette med. Næringshager skal vi videreutvikle, og vi har nettopp lagt inn penger i revidert nasjonalbudsjett til flere. Spørsmålet er om vi skal følge det opplegget som ble etablert da næringshageprogrammet ble iverksatt, nemlig om det skal være fem år med statlig støtte i begynnelsen. Det har vi tenkt å fortsette med. Så har vi tenkt å bidra til å finansiere nettverksaktiviteter mellom næringshagene. Men forutsetningen var at de skulle være livskraftige etter fem år, at de skulle klare å finne en finansiering etter fem år. Og selv om jeg er enig i at det er mange gode sider ved næringshagene, klarte ikke evalueringen å identifisere at det reelt sett var skapt nye arbeidsplasser på bakgrunn av næringshageetableringen. Da er det kanskje viktig å si at vi skal fortsette med noe vi tror er et godt tiltak, gi dem litt mer tid, vi skal utvide til flere steder, men vi må kanskje ikke legge alle eggene våre der, vi må kanskje se at det er noen andre tiltak som også er viktige. Så har jeg bare lyst til å si at jeg har vært forbauset over alle de store ordene fra representanten Schjøtt-Pedersen. Nå er det ikke uvant at ordene er større enn handlingen, men her blir det veldig stor forskjell, særlig når han anklager Regjeringen for at de reduksjonene som vi har gjort i de distriktspolitiske virkemidlene, er en katastrofe. Ja, vi erkjenner at vi har redusert her, fordi det er en del av det å skape en stabil og god økonomisk utvikling. Så vi har bidratt til at det nå er mer optimisme i hele landet. Men av nysgjerrighet, fordi jeg ikke husket det helt, har jeg nå fremskaffet Arbeiderpartiets alternative budsjett og sett på hva som faktisk ligger inne der til regional utvikling, som skulle være basisen for Karl Eirik Schjøtt-Pedersens store ord om at den distriktspolitikken som vi driver med, er feil. 43 mill. kr mer til regional utvikling ligger det der. Det betyr at nå mener representanten Karl Eirik Schjøtt-Pedersen at det er mulig å kutte over 300 mill. kr mer enn det han mente skulle brukes på dette området da han var finansminister. Det er det som reelt sett ligger i deres alternative budsjett. Og jeg går ut fra at hvis han mener at det nå er mulig å kutte så drastisk fra 2001 til 2005 på regionale utviklingsmidler, er det fordi den regionalpolitikken som har vært ført de siste fire årene, er betydelig mer vellykket enn den som ble ført tidligere, slik at det nå er en bedre situasjon i Distrikts-Norge – siden man trenger mindre regionale utviklingsmidler i forhold til Arbeiderpartiets egne tidligere forslag.
Erna Solberg (Høyre), 2005-06-16:
Jeg er godt kjent med at det var mange som ikke var enig da vi gjorde de budsjettendringene høsten 2001, og at det var en del reaksjoner blant enkelte næringslivsledere i distriktene. Noen av dem var medlem av sentralstyret i Høyre. Men det interessante er jo at det er ikke det de sier nå, for nå har de sett hvordan vår distriktspolitikk virker for deres bedrifter. Nå har de sett hva det vi har gjort, har bidratt til. Jeg har konstatert at det har også Karl Eirik Schjøtt-Pedersen og Arbeiderpartiet, for nå har de et budsjettopplegg for inneværende år som inneholder et like stort kutt på regionale utviklingsmidler som det kuttet som denne regjeringen gjorde høsten 2001, i forhold til deres eget opplegg den høsten. Problemet er at det er vanskelig å forholde seg til en politisk debatt hvor noen bruker ord som om de hadde milliarder, men når man så ser på hva de har, er det 43 mill. kr mer på en bevilgning som er omtrent på 1 milliard kr i utgangspunktet. Da er det hult å snakke om at vi ikke utnytter handlingsrommet, men at det ville Arbeiderpartiet ha gjort. For med de 43 mill. kr hadde man ikke kunnet utnytte noe særlig handlingsrom i det hele tatt. Da synes jeg faktisk at man burde hatt en annen og mer realistisk politisk debatt som hadde gagnet distriktene på en bedre måte. Og så synes jeg man burde ha innrømmet at summen av alt det man snakker om fra Arbeiderpartiets side, ikke holder i en ansvarlig økonomisk politikk. Hvis man systematisk går inn og ser på det alternative budsjettopplegget som Arbeiderpartiet har lagt frem, hvor man sier at man er ansvarlig og derfor har holdt omtrent den samme pengebruken som Regjeringen har gjort, finner man jo at man ikke klarer å prioritere alt det man snakker om i alle disse debattene. På formiddagens møte klarte Arbeiderpartiet bare på sak nr. 3 å bruke opp omtrent en årsvirkning av økte skattelettelser i forhold til Høyres program, som det vanligvis skremmes med. Det var før man begynte å snakke om distriktspolitikken eller arbeidsmarkedspolitikken og alt det andre. De 3,4 milliardene som er forskjellen på dagens skattenivå og det som var i 2005, og som man har lovet ikke å heve, er jo spist opp fordi kontantstøtten nå skal vernes frem til 2008. Man har i revidert nasjonalbudsjett skjønt at det ikke var så lurt å kutte på Steinerskolen, som bl.a. arbeiderpartilederen har gått på, på de katolske skolene, osv.. Derfor har de ikke gjentatt det kuttet på 500 mill. kr som de hadde i budsjettet. Kuttene er borte, men selv med de kuttene fikk de ikke plass til det de snakker om i disse debattene. Det synes jeg faktisk er dobbeltkommunikasjon.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-06-16:
Jeg vil få vise til at Fremskrittspartiet har to forslag i innstillingen der vi ber om en endelig evaluering av fylkeskommunen og forslag til ny struktur. Vi vil også legge til grunn at det skal være to forvaltningsnivåer i Norge med direkte folkevalgt styring. Er ikke statsråden enig i at det nå snart er behov for en slik endelig evaluering av fylkeskommunen, og at det bør legges opp til to folkevalgte nivåer? Hva er stasrådens kommentar til at Fremskrittspartiet blir stående alene med sine forslag vedrørende dette, som jeg trodde var noe Høyre var helt enig i?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
: Et av de store funnene fra Effektutvalget var at staten gikk foran i sentraliseringen. Det kommer av at man ikke tar distriktshensyn i sektorpolitikken, og at man heller ikke, sjøl fra Kommunaldepartementet, som skulle være samordningsdepartementet, har greid å aksle rollen som den som skal få statlig politikk til å henge sammen, der helhetsresultatet til slutt skal være det som er det beste. Spørsmålet er: Erkjenner statsråden at hennes regjerings politikk virker slik? Er det statsrådens vilje at det skal fortsette å være slik at den alminnelige sektorpolitikken skal sentralisere? Og så: Fordelingen av forskningsinnsatsen i Norge er meget skeiv. Vi vet at f.eks. SkatteFUNN-ordningen treffer noen bedrifter godt, men andre veldig dårlig. Kan statsråden være med på å endre ordningen, slik at den også treffer småbedrifter i utkantene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-16:
Først til Fremskrittspartiet og Høyre, som signaliserer sterkt at de ønsker en tonivåmodell i Norge, med store kommuner og staten. Ja, den som ikke skjønner at det blir et regionalt nivå, uansett hva man bestemmer for dette, er passe naiv. Poenget er da at det blir et statlig byråkrati og et embetsvelde som skal styre på regionnivå. Da registrerer jeg at disse partiene synes at det er greit. Jeg går ut fra at det ikke er noe parti her som ser for seg at man greier å lage så store kommuner i dette landet at man kan fri seg fra det problemet. Det er slik at landet er variert, og at det er behov for å kunne drive forskjellig politikk. Hvis man fikk større råderett over virkemidler i næringspolitikken, i kulturpolitikken, i samferdselspolitikken, i næringspolitikken og kanskje også i deler av utdanningspolitikken, hadde det vært mulig å ta regionale hensyn. De burde selvfølgelig tas politisk, av noen som velgerne har innflytelse på, og ikke av et statlig embetsverk man ikke har innflytelse på. I SV tror vi det er bra at man har store og små kommuner, byer, distriktskommuner, stor og liten, fattig og rik, innenfor noen enheter der man må ta hensyn til hverandre. Det som er riktig i dag, er at det er en stor dynamisk utvikling i byene, og det er bra. Det er attraktivt å bo der og fint å være der. Men hvis de får lov til å kople seg fra distriktene og ikke behøver å ta hensyn til distriktene, men tvert imot bare ta hensyn til egne interesser, vil den dynamikken forsterkes, og vi vil få enda større problemer med å kunne ta i bruk ressursene i hele landet, som alle snakker om, og gi likeverdige levekår til alle – fordi dynamikken vil være slik. Så til debatten om en storutflytting av nye statlige arbeidsplasser. Jeg kunne tenke meg å se statsråd Solbergs liste, hvis hun mener at hun har en slik liste til. SV sier at vi gjerne vil ha arbeidsplasser ut av Oslo, nye arbeidsplasser bør flyttes ut av Oslo. Men hovedpoenget er at hvis man fører en sektorpolitikk som sentraliserer, skjer det en voldsom sentralisering av arbeidsplasser hele tiden, og så foretar man noen slike symbolutflyttinger, som om det skulle være en kraftfull distrikts- eller regionalpolitikk. Det er ikke riktig. Da man skulle flytte Arbeidsdirerektoratet til Trondheim, begynte man en underliggende regionalisering av det, der man skulle samle Buskerud, Oppland, Hedmark, Akershus og Oslo i regionkontor i Oslo. Resultatet av de foreløpige drøftingene man hadde, var at Oslo-kontoret skulle bli større enn det var før, og man sentraliserte en masse arbeidsplasser som før lå ute i regionene. Det er slik det skjer hele tida. Jeg må si at SV ikke er spesielt imponert over en slik regional eller distriktspolitisk utflytting av arbeidsplasser.