trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
La meg begynne med å si at jeg tilbringer mange, mange timer og dager i norsk natur. Øystesevassdraget har jeg vel aldri opplevd i friluftssammenheng, men kanskje det byr seg en mulighet. Det er sånn at vassdragsvernet står sterkt i Norge. Nesten 400 vassdrag er helt eller delvis omfattet av verneplanen, og vassdragenes betydning for biologisk mangfold er betydelig. Det gjelder både de ikke-regulerte og de vernede vassdragene, og det gjelder i aller høyeste grad også de regulerte vassdragene som i mange tilfeller også inneholder et rikt biologisk mangfold. Men det er viktig også for denne regjeringen å ivareta et representativt utvalg av de vassdragene som ikke er regulert. På samme tid er klimaendringene ikke noe som kan komme i framtida, det er noe som påvirker oss allerede i dag. Det betyr at vi er nødt til å legge til rette for å beskytte lokalsamfunn i Norge, ikke minst på Vestlandet, mot flom- og skredskader, og det betyr også at vi er nødt til å legge til rette for å produsere mer fornybar energi, og der vi i Norge, som jeg har beskrevet grundig i energimeldingen som nettopp er blitt lagt fram, ikke bare har nok fornybar kraft til å forsyne et kraftsystem som bruker kraften til langt flere formål enn våre naboland i Europa gjør, så har Europa et kraftsystem som fortsatt i betydelig grad er forsynt av kullkraft. Det Europa nå forsøker å gjøre, er å utvikle et mer fornybart kraftsystem med ikke-regulerbare kraftkilder – altså det Europa kommer til å etterspørre fra oss i framtiden, er effektbalanse som regulerte vassdrag kan gi. Da Stortinget i 2009 behandlet avsluttende supplering av Verneplan for vassdrag, var Øystesevassdraget blant de vassdragene som ble vurdert. Olje- og energidepartementet mente den gangen at vassdraget ikke har spesielle verneverdier som tilsier at vassdraget bør tas inn i Verneplan for vassdrag, og at de verdiene som riktignok finnes i vassdraget, kan ivaretas gjennom konsesjonsbehandlingen av eventuelle konkrete prosjekter i vassdraget, noe Stortinget med betydelig flertall sluttet seg til den gangen. Som jeg skrev i mitt brev til komiteen 12. oktober 2015, ser ikke jeg at det er kommet fram nye opplysninger som tilsier en annen konklusjon hva gjelder Øystesevassdraget, enn da Stortinget i 2009 valgte ikke å inkludere Øystesevassdraget i Verneplan for vassdrag. I dag foreligger det to søknader om etablering av vannkraftanlegg i Øystesevassdraget. De er nå til behandling i departementet, basert på positiv innstilling fra NVE om at begge to bør få konsesjon. Til representanten Eidsvoll Holmås: Jeg kan slå fast at regjeringen verken anser tiden for vern av vassdrag som forbi eller tiden for store vassdragsutbygginger for å være forbi. Tvert imot må det gå an å ha to tanker i hodet på én gang. Det må gå an å legge til rette for at vi bygger ut mer regulerbar kraft i dette landet fordi vi trenger kraften for å bygge et bærekraftig nordisk og europeisk kraftsystem, men også for å beskytte lokalsamfunn i Norge mot utfordringen med stadig mer heftig nedbør og dermed fare for flom og skred som det medfører.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
Olje- og energidepartementet er fortsatt på et veldig tidlig stadium i behandlingen av disse konsesjonssøknadene. Befaring vil presumptivt bli foretatt i tredje kvartal i år, men det er alltid en del av vår konsesjonsbehandling at vi legger til rette for å utforme våre eventuelle konsesjoner på en måte som gjør at man ivaretar alle kvalitetene i vassdraget, enten det gjelder biologisk mangfold og friluftsliv eller andre hensyn man måtte være opptatt av nasjonalt eller lokalt.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
Nå er jo disse to sakene til behandling i departementet, og vi er fortsatt på et tidlig stadium. Det er planlagt befaring i tredje kvartal i år, og derfor er det altfor tidlig å si om det blir gitt konsesjon, og hvilke vilkår som vil bli satt i en slik konsesjon. Men som jeg også sa til representanten Ljunggren, er det fullt mulig å ivareta mange av disse hensynene, både hensynet til friluftsliv og hensynet til biologisk mangfold, også i de tilfellene der det blir gitt konsesjon – uten at det nå går an å si noe om hvilke vilkår som vil bli lagt til grunn i denne saken fordi det ikke er besluttet ennå hvorvidt det skal gis konsesjon til det prosjektet som det er søkt for, verken for øvre eller nedre del av vassdraget.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
Det foregår ikke noe arbeid i departementet nå for å utvide verneplanen for vassdrag. Stortinget har gjennomført en avsluttende supplering av verneplanen, men det er altså vernet nesten 400 vassdrag i Norge. Det er riktig at vi opprettholder et representativt utvalg av vernede vassdrag, uregulerte vassdrag, som Stortinget også har vært inne på flere ganger. Det er mye snakk om mitt eget forhold til friluftsliv. Jeg må si at jeg har hatt den store glede å gå i fjellet både i Salten, på Helgeland, i Ofoten, i andre deler av Norge og i Skottland, og jeg må jo si at min opplevelse av naturen blir ikke nødvendigvis svekket av å se at man faktisk også har høstet av de rike ressursene naturen gir oss. Når det gjelder alle disse konsesjonene, er det grundig omtalt i energimeldingen at småkraft gir ikke nødvendigvis mer av det vi trenger mer av, nemlig muligheten til å levere effektbalanse på vinterstid når vi fortsatt har knapphet på energi i deler av landet, i motsetning til hva regulerbar kraft vil kunne gjøre.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
Jeg kan selvfølgelig bekrefte at i vår behandling av konsesjoner er raden av de kontroversielle en del av vår saksbehandling. Vi legger vekt på hvilke hensyn lokale kommuner er opptatt av, vi legger vekt på balansen når det gjelder friluftsliv – og på biologisk mangfold, selvfølgelig. Men tilbake til det representanten Elvestuen peker på. Jo, det er mange konsesjoner, og veldig mange av de konsesjonene er småkraftanlegg, som åpenbart bidrar til høyere volum av kraft produsert i Norge, men som ikke bidrar til det systemet vårt etterspør, og det Europa etterspør, nemlig muligheten for å levere effekt på vinterstid, når vinden ikke blåser og sola ikke skinner i Norge og Europa, og kraftsystemet vårt trenger effekt. Det mener jeg også er et hensyn vi er nødt til å ta i vår behandling av konsesjoner i departementet.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
La meg begynne med forholdet mellom Olje- og energidepartementet og NVE. Som tidligere medlem av regjeringen vet representanten Eidsvoll Holmås utmerket godt at en betydelig del av norsk forvaltning, inkludert departementsstrukturen, er bygd opp etter et overordningsprinsipp med sterke faglige miljøer også i departementene. Sånn er det også i Olje- og energidepartementet. Da Olje- og energidepartementet i 2009 gjorde en vurdering av Øystesevassdragets eventuelle spesielle verneverdier, var konklusjonen i departementet at slike verdier ikke var til stede, og at de verdiene som var til stede, kunne ivaretas gjennom konsesjonsbehandlingen som nå finner sted i Olje- og energidepartementet. Så er denne saken på et tidlig stadium ennå. Hvorvidt det blir gitt konsesjon, er altfor tidlig å ta stilling til nå.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
Jeg har ikke noe problem med å anerkjenne at verdien av urørt natur ikke bør neglisjeres. Det at norsk ungdom og voksne også i framtiden kan oppleve urørt natur, også urørt vassdragsnatur, er selvfølgelig noe som er verdt å opprettholde. Samtidig er det slik at vi står overfor en klimautfordring i Norden og Europa som ikke er ubetydelig. Det betyr både at vi må beskytte lokalsamfunnene mer enn tidligere mot flom og skred, og at vi må legge til rette for økt produksjon av fornybar energi for både nasjonale og internasjonale formål. Så gjentar jeg det jeg sa: I 2009 hadde departementet en høring og en grundig gjennomgang og konkluderte da med at det ikke var spesielle kvaliteter som ikke inngår i vassdrag som allerede er vernet, og at disse verdiene, som åpenbart er til stede, godt kan ivaretas gjennom departementets konsesjonsbehandling.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
Når jeg hører denne debatten, så høres det nesten ut som at dette er bære eller briste for hele vassdragsvernet. Da finner jeg grunn til å minne om at etter avsluttende supplering av Verneplan for vassdrag fra 2009, så er nesten 400 vassdrag i Norge helt eller delvis vernet. Det var representanten Eidsvoll Holmås som fikk meg til å ta ordet. I energimeldingen beskriver regjeringen hvordan volumet av kraft i det nordiske kraftsystemet er høyt, samtidig som det helt åpenbart er viktig å legge til rette for fortsatt lønnsom utbygging av fornybar kraft i Norge. Og når vi vet at regulerbar kraft ofte har en lavere utbyggingskostnad per kWt, men også kan få en langt høyere verdi for hver kWt produsert, nettopp fordi de kan utnytte svingningene i markedet, og nettopp fordi de kan produsere kraft om vinteren, så er lønnsomheten ofte høyere. Og det er nå slik at en betydelig del av velferden vår er basert på inntekter fra energiressurser. I framtiden må en større del av dem være fornybare. Det gjelder også naturinngrep, både fordi du får mer kWt ut av inngrepene, og fordi regulerbarheten i seg selv gjør at behovet for ny kraftinfrastruktur, altså ny infrastruktur for å flytte kraft, blir mindre, nettopp fordi du kan slå av og på produksjonen. Så det er også noe som taler for økt betydning av regulerbar kraft i framtiden. Jeg vet ikke hvilken energimelding representanten Eidsvoll Holmås har lest – hvis han påstår at regjeringen ikke sier at vi ønsker å legge til rette for fortsatt utvikling av internasjonal krafthandel. Denne regjeringen har gitt konsesjon til en 50 pst. økning i handelen med utlandet. Og det står klart og tydelig i meldingen at dette skal vi fortsette med, men vi er nødt til å forstå hvordan denne økningen påvirker vårt eget system, bl.a. i form av økt transmisjonskapasitet innenlands, før vi går videre. Jeg må innrømme at jeg tror nok at representanten Eidsvoll Holmås forsto utmerket godt hva jeg sa. Det er ingen tvil om at Terje Riis-Johansen hadde ansvaret for beslutningen som ble tatt i 2009, og jeg har ansvaret for beslutningen som regjeringen har tatt i denne saken. Det er det ingen tvil om. Samtidig er det slik at vi har bygd opp systemet som vi har, med et departement og en minister som leder for et faglig kompetent embetsverk, men at beslutningen og vurderingen, ansvaret for vurderingen, selvfølgelig til syvende og sist ligger hos den til enhver tid sittende olje- og energiminister.
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-04-26:
Øystesevassdraget er eitt av dei få vassdraga som er igjen samanhengande frå fjell til fjord i heimfylket mitt, Hordaland. Området har ein fantastisk natur. Det er svært mykje brukt som friluftsområde, og her går dei gamle buferdslevegane frå Hardanger til Hamlagrø. Her er vegane til Breidablikk og Vending. Fugladalen og Vossadalen er naturområde av svært høg kvalitet. Dei som har vore på synfaring, har sett dette, og derfor burde eigentleg heile komiteen ha vore der og sett. Kanskje er det for sjeldan at vi på dette huset er på synfaringar? Ved handsaming av verneplanen for vassdrag sist valde stortingsfleirtalet ikkje å gå for vern av dette unike vassdraget. Lat oss ikkje vera formalistiske. Det er rett nok uvanleg å gjera vernevedtak på bakgrunn av eit representantforslag, men dette hastar, og det er mogleg å retta opp feila frå i går – sist gong Stortinget handsama verneplanen og utelét Øystesevassdraget. Etterkomarane våre treng dette området, dei treng det til rekreasjon, og ved vern vil vi gjera dei ei stor teneste. Kristeleg Folkeparti er ikkje imot kraftutbygging, men vi må spara nokre av desse perlene som er urørde, for komande generasjonar, og for turistar som òg kjem for å oppleva både vill og urørt norsk natur. Det er òg ein viktig del av inntektsgrunnlaget i notid og i framtid, og det handlar òg om turisme som næringsutvikling. Øystesevassdraget er eit friluftsområde, ein naturpark av uvanleg høg kvalitet – det har stor eigenverdi og er heilt unikt. Måtte naturen vinna fram i dag.
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-04-26:
Noregs sjølvstende og fridom er viktige verdiar. Noreg må difor ha eit nasjonalt forsvar som kan verna landet mot angrep og gje sikkerheit. Men Forsvaret kan ikkje leva i isolasjon, det er avhengig av tillit frå befolkninga. Forsvaret er avhengig av at det finst forsvarsvilje, militær kompetanse og eit industrielt kompetansemiljø i vårt eige land. Etter Kristeleg Folkeparti sitt syn er det difor viktige grunnar til at vi som nasjon må ha ein forsvarsindustriell strategi. Eit viktig mål med ein slik strategi er å fremja nasjonale sikkerheitsinteresser ved at vi opprettheld og vidareutviklar ein internasjonalt konkurransedyktig norsk forsvarsindustri. Den strategien regjeringa legg fram i stortingsmeldinga, er på mange måtar ei vidareføring av prinsipp vi har bygd på dei siste ti åra. Innkjøp skal baserast på prinsippa om konkurranse, ikkje-diskriminering og likebehandling så lenge nasjonale sikkerheitsomsyn ikkje medfører behov for unntak. Noreg vil i aukande grad samarbeida med andre nasjonar om kjøp av forsvarsmateriell. Norske bedrifter må framleis sikrast tydelege og føreseielege rammevilkår for sin eksportaktivitet. Som ledd i dette vidarefører ein ordningane med myndigheitsstøtte til marknadsføring og industrisamarbeid. Forsvarsinnkjøp strekkjer seg ofte over eit lengre tidsrom, ofte over fleire stortingsperiodar. Det ser vi for tida i kjøpet av nye kampfly. Det blir Fastlands-Noreg sitt største investeringsprosjekt. Det er Stortinget som er løyvingsmakta. Det gjev ansvar til Stortinget, men også til regjeringa. Det er difor viktig at Forsvarsdepartementet følgjer opp og informerer Stortinget om framdrifta i alle relevante aspekt knytte til større innkjøp. Det gjeld ikkje minst dei økonomiske, industrielle og militærfaglege avvegingane i prosjekta. I lys av den internasjonale utviklinga av militær teknologi blir det viktig å sørgja for at Noreg ikkje blir teknologisk forbikøyrt. Difor må forsvarsindustrien vera langt framme i forsking og utviklingsarbeid. Det er viktig for Forsvaret fordi det sikrar viktige nasjonale kompetansemiljø som Forsvaret er heilt avhengig av. Slik teknologiutvikling kan òg vera viktig for industriutvikling og verdiskaping i Noreg meir generelt, for nye teknologiar får ofte også sivile bruksområde. Det har vi sett før, og det vil vi sjå òg i framtida. Difor har den forsvarsindustrielle strategien også betyding for økonomisk og teknologisk utvikling elles i Noreg. Eg har merka meg at dette, med svært få og små unntak, er ei samrøystes komitéinnstilling. Det er også einigheit om at den forsvarsindustrielle strategien skal satsa på spesielt åtte utvalde teknologiområde, som rett nok dekkjer eit ganske breitt område, der nokre av områda vil reisa både etiske og juridiske problemstillingar som vi må ta stilling til, deriblant nokre former for autonome system. I lys av dei debattane vi elles har om forsvarspolitikk, er einigheita om den forsvarsindustrielle strategien større enn forventa. Det får vi ta som ein bonus. Så får framtida visa om einigheita held når dei overordna prinsippa skal omformast til praktiske vedtak.
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-04-26:
Takk til statsråden for hennar innlegg og for at ho løfta fram høgteknologi. Høgteknologi er viktig, og nye teknologiar i forsvarsaugaméd kan få sivile bruksområde. Representanten Trine Skei Grande gav meg frimod til å ta ordet ein gong til. Statsråden nemnde bl.a. at utviklinga av typen sensorar kan sjåast i samanheng med andre bruksområde. Då har eg lyst til å minna om at velferdsteknologi er på dagsordenen omkring i det ganske land, i kommunar, i helseføretak. Her er det utruleg mange utfordringar å løysa når det gjeld akkurat det som går på sensorar. Eg håpar derfor at dette er eit område som kan få større samhandling, slik at ein i fellesskap kan utvikla òg denne typen teknologi både militært og sivilt, for det handlar om det same – å finna dei bruksområda som er viktige for fleire.
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-04-26:
Eg trudde dei var tekne opp allereie. Men det står att å ta opp forslag nr. 3, frå Kristeleg Folkeparti, Venstre og Sosialistisk Venstreparti.
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-04-26:
Tilbake til spørsmålet om Jemen. For at ein skal unngå at det skjer eksport i strid med regelverket, kunne det vore naturleg å frysa all eksport av A- og B-materiell til desse involverte landa? Samtidig er dette ei sak som burde fått ei anna og meir grundig førebuing enn det som no skjer ved eit laust forslag som SV bl.a. fremmar, som krev votering i dag. Eg lurer på om utanriksministeren kan forsikra oss om at han ikkje vil tillata eksport av korkje A- eller B-materiell til desse involverte landa dersom det føreligg den minste risiko for at dette utstyret kan bryta med våpenhandelsavtalen sine føresegner?
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-04-26:
Det har vore særs viktige problemstillingar som har vore løfta fram her i dag, og på bakgrunn av debatten og dei spørsmåla som eg stilte statsråden, og svara som eg har fått, vil eg berre hermed gje uttrykk for at Kristeleg Folkeparti i dag kjem til å støtta forslag nr. 7, frå Venstre og SV.
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-04-26:
Ja.
Astrid Aarhus Byrknes (Kristelig Folkeparti), 2016-04-26:
Eg vil starta innlegget mitt med å dela ei personleg erfaring. På høgsletta i Andes i Peru lever bl.a. aymarafolket. Blant dette folket fekk eg lov til å bu og arbeida i fleire år, gjennom eit bygdeutviklingsprosjekt kalla Ayni. Ayni er aymara, eit uttrykk som betyr «eg hjelper deg, og du hjelper meg tilbake», eller «den eine tenesta er den andre verd». Det handlar om gjenyting, som faktisk gjev verdi og verdigheit i bistandsarbeidet. Dette uttrykket, som blei praktisert i denne regionen, var også godt forankra blant kvinnene. Kvinner i alle land er viktige aktørar, men ofte ser vi at dei stiller svakare enn menn i dei fleste utviklingslanda. Å hjelpa kvinnene til aktivt å ta del i næringsutvikling er hjelp til sjølvhjelp, og vi får ein Ayni-effekt. Praktisk sett skaper hjelp ringar i vatnet, og ei satsing også på kvinner har eit stort potensial, ikkje berre for kvinnene sjølve, men for heile familien og for lokalsamfunnet, ja endåtil har ei slik satsing også effekt på nasjonal økonomi. Når arbeid og utvikling blir forankra hos kvinnene, skjer det noko. Næringsutvikling må også innebera oppfølging, dialog og openheit, og det må vera forventningar til at det skjer noko, at det skjer ei utvikling, altså ein Ayni-effekt. Ifølgje tal frå Verdsbanken har kvinners deltaking i arbeidslivet og tilgang til lønt arbeid stagnert på verdsbasis, det har faktisk gått tilbake sidan 1990. Vi treng difor eit løft for kvinnene, og eg kunne ønskje meg ei sterkare målformulering og rapporteringar på det området i bistandsbudsjettet som handlar om kvinner og likestilling. Det er framleis ein jobb å gjera for å styrkja kvinners moglegheiter for næringsutvikling, enten det er i Sør-Amerika, på Cuba eller i Afrika. Her er det moglegheiter for aktivt å samarbeida med norsk næringsliv, Norfund og frivillige organisasjonar for nettopp å skapa verdiar. Hjelper du meg, så hjelper eg deg tilbake – måtte vi alle ta ein Ayni, ein Ayni i våre lokalsamfunn og i vårt arbeid for næringsutvikling i utviklingspolitikken.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2016-04-26:
Eg er ikkje frå Kvam, men eg var så heldig å få ha turnustenesta mi i Kvam herad, der eg budde i Øystese, på veg opp til Fitjadalen. Så ja, eg har fått oppleva velsigninga til Øystesevassdraget, slik representanten Heikki Eidsvoll Holmås sa det i innlegget sitt. I NVE si innstilling frå 2006 stod det at Øystesevassdraget har «kvaliteter som klart kvalifiserer vassdraget til å være en del av verneplan for vassdrag». Vassdraget vart likevel ikkje innlemma i verneplanen, men i saka står det at Stortinget opnar opp for ny vurdering av vern dersom konsesjonshandsaminga syner at utbygging av vassdraget ikkje er aktuelt. Eg meiner det er fleire forhold som er endra sidan 2009. I NVE si anbefaling i 2006 stod det at vassdraget «er svært mye brukt til friluftsliv og rekreasjon». Dette bildet er sterkt forsterka. Bergensregionen er i vekst, og sjølv i dag har så mange som kanskje 300 000 menneske dette som eit relativt nært friluftsområde. Hordaland fylke har no kartlagt friluftsområda regionalt. Her vert Kvammafjella kategoriserte som eit utfartsområde som er verdsett som svært viktig. Fitjadalen er verdsett som eit viktig område. Også landskapskartlegginga som Hordaland fylke fekk gjennomført i 2011, forsterka NVE si vurdering frå 2006 om «variasjonsrikdom» med omsyn til landskap. Landskapet ved utløpet av Øysteseelva i Hardangerfjorden er f.eks. her verdsett som eit område med stor verdi. NVE uttalte i 2006 at Øystesevassdraget er «relativt urørt, samtidig som det ligger inn mot en region som er forholdsvis tungt berørt av kraftproduksjon». Dette punktet er òg forsterka sidan den gongen. Det ligg no føre planar og søknader om fleire kraftoverføringar frå småkraftverk i nærområdet til Øystesevassdraget. Det er òg eit poeng at sjøauren i Øystesevassdraget har status som trua. Endringar i vassføringsregimet vil vera svært uheldig for den lakseførande strekninga. Ei utbygging i den nedre delen vil kunna ta omsyn til dette. Ei utbygging i den øvre delen vil gjera dette vanskeleg. Fleirtalet på Stortinget – Høgre, Framstegspartiet og Arbeidarpartiet – vil ikkje gå inn for vern av enkeltvassdrag utan ei heilskapleg revidering eller supplering av Verneplan for vassdrag. Eg meiner dette er å skjula seg bak prinsipp, i ei sak som absolutt handlar om politikk. Hordaland Arbeidarparti gjekk på årsmøtet sitt inn for fullt vern av Øystesevassdraget. At dei no vert partiet som skapar fleirtal for å opna for full utbygging av Øystesevassdraget, er trist. Hordaland Senterparti har i denne saka arbeidd for vern av den øvre delen av vassdraget. Det er her konsekvensane for natur og friluftsliv er størst. Dette forslaget burde kunna fått fleirtal på Stortinget i dag.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-04-26:
Ettersom vedtakene i Hordaland Arbeiderparti får en sånn rørende omsorg fra noen av partiene, representantene og saksordføreren i denne salen, tenkte jeg at jeg skulle si noen ord om det. Det Hordaland Arbeiderparti gikk for, var å verne et vassdrag fordi det hadde den karakteren som også NVE pekte på i 2009 – nemlig et urørt vassdrag fra fjell til fjord. Det er det store poenget. Det er vakkert. Ja, det er mange vassdrag som er vakre, og naturen er generelt vakker. Det i seg selv skal ikke være et grunnlag for vern. Det ligger i måten vi plukker ut vassdrag til verneplanen. Det at vi ikke vant fram i stortingsgruppen med de argumentene, tar vi til etterretning. I Arbeiderpartiets stortingsgruppe har vi gode diskusjoner, hvor det er argumentene som vinner fram, uavhengig av budbringerne av det. Denne gangen vant ikke Hordaland Arbeiderparti fram med sitt syn. Det tar vi til etterretning. Men jeg reagerer noe på den pessimismen og den veldig begrensede tiltroen som ligger til vårt konsesjonsbehandlingssystem når det gjelder vannkraftutbygging. Det er jo ikke akkurat sånn at Bjoreidalen er ødemark blottet for naturopplevelser fordi det er et regulert vassdrag. Det er ikke sånn at de andre vassdragene i Hordaland, der riktig mange er regulert, er helt rasert og ikke verdt et blikk fra mennesker. Det er ikke sånn. Jeg er overbevist om at etter en konsesjonsbehandling, og dersom departementet gir konsesjon til utbygging, vil vi fortsatt ha et vakkert turområde. Vi vil fortsatt ha dette som en arena for naturopplevelser for dem som bruker dette området i dag, vi vil kunne ta vare på det biologiske mangfoldet, og vi vil verne de naturverdiene som er der. Jeg forutsetter at departementet legger til rette for det i sin konsesjonsbehandling, og også – dersom det blir gitt utbyggingstillatelse – at det da blir lagt inn føringer i den. Det jeg må si jeg har litt større problemer med å forstå – nå er det jo sånn at prinsipper det skal man ikke ha i denne debatten, har jeg forstått – er det synet at man skal verne den øvre delen, men ikke den nedre delen, at det er greit. Da mener jeg at man i hvert fall ikke kan begynne å trekke inn NVEs vurderinger i dette, for vurderingen fra NVE handler om et helhetlig, uregulert vassdrag fra fjell til fjord. Det var argumentet fra NVE. Hvis man går inn for utbygging i nedre del, har man ikke lenger det argumentet i det hele tatt. Da står man igjen med at det er vakkert i den øvre delen. Og det skal vi ta vare på også ved en eventuell utbygging.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
Denne debatten er litt underlig. Man er opptatt av de tre millioner kronene som man eventuelt skulle selge for til Saudi-Arabia, eller at man eventuelt har noe B-materiell som skulle gå til krigførende parter i Jemen. Det er ille hvis det er tilfellet. Men jeg kan garantere at vi eksporterer forsvarsmateriell, A-materiell, til land som bryter menneskerettighetene. Det er garantert, for vi produserer komponenter som bl.a. inngår i F-35 den dagen det blir operativt. Vi produserer motoren til AMRAAM-missiler, vi produserer motoren til Exocet-missiler. Dette er noe vi gjør som en del av et internasjonalt samarbeid, og det er hovedprodusentens ansvar om de ønsker å eksportere. Vi vet at USA eksporterer til Saudi-Arabia i bøtter og spann. Det kan vi være uenig i og synes er forferdelig. Men man må legge ned norsk forsvarsindustri hvis man ønsker å være konsekvent og opprettholde menneskerettighetene på den måten som vi vil. Så dette er til representanten Solhjell og representanten Skei Grande: Det er ikke mulig å stoppe det hvis vi skal ha en forsvarsindustri. Vi produserer avanserte komponenter som inngår i større systemer, som f.eks. F-35, AMRAAM eller Exocet. AMRAAM-missilet er basert på NASAMS. Teknologien er utviklet for NASAMS, som inngår i AMRAAM-missilet. Det er derfor vi fikk den kontrakten på motorer. Vi kan ikke tro at amerikanerne skal si nei, at de ikke selger videre AMRAAM til land som vi bestemmer. Det går ikke. Man kan si nei, men da må man legge ned forsvarsindustrien. Det er et helt legitimt standpunkt å ha. Men man kan ikke late som det er de tre millionene til Saudi-Arabia alt dette dreier seg om, for vi har ikke kontroll på eksportregelverket i neste instans når vi produserer et større system. Da er det det landet som har den endelige sammensetningen av dette våpensystemet, som har hovedteknologien, og som vi får lov å levere til, som vil bestemme eksportregelverket. USA har et mer liberalt eksportregelverk og har flere venner enn vi har – venner som vi kanskje ikke ønsker å ha, men det er altså konsekvensen av å ha en avansert forsvarsindustri. Er det så vanskelig å forstå dette? Man kan da ikke sitte og tro at det er de tre millionene til Saudi-Arabia som er avgjørende. Det er komponenter, A-materiell, som inngår i store systemer som bl.a. Frankrike, Storbritannia og USA selger til land som vi ikke vil selge våpen eller komponenter til. Det er det som er fakta. Hvis man ikke vil det, har man ingen avansert forsvarsindustri. Det er konsekvensen.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2016-04-26:
Dette blir en slags replikk til Bård Vegar Solhjell, som jeg håper han vil svare på. Jeg gjentar igjen: Norge – Kongsberggruppen og Nammo – produserer A-materiell, komponenter, som inngår i avanserte forsvarssystemer som produseres i Storbritannia, Frankrike og USA. Disse landene eksporterer til land som bryter med menneskerettighetene – grunnleggende menneskerettigheter, som det heter. Vil representanten Solhjell også stanse salg av disse komponentene til de amerikanske produsentene, eller hvordan vil han eventuelt stoppe amerikanerne fra eksempelvis å selge våpen og avanserte systemer til Saudi-Arabia?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2016-04-26:
Bare et par kommentarer til representanten Bård Vegar Solhjell. Når det gjelder Arms Trade Treaty, som vi sluttet oss til i 2014, har Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti påpekt i innstillingen at vi vil be regjeringen utrede hvorvidt artiklene 6 og 7 i Arms Trade Treaty bør innlemmes i norsk lov. Jeg har også oppfattet det slik at det forslaget blir vedtatt i dag. Da forventer vi at utenriksministeren utreder denne saken og kommer tilbake til Stortinget, enten i forbindelse med neste eksportmelding eller på annen egnet måte. Jeg forutsetter at det blir vedtatt, at vi er enige om det. Når det gjelder forslag nr. 7, er vi fra Arbeiderpartiets side veldig opptatt av at det er Stortinget som gir regler: Vi fatter vedtak om hvordan det skal være. Det er Stortinget som fattet vedtaket av 1959, om at vi ikke skal eksportere forsvarsmateriell til land i krig eller i borgerkrig. Det var også Stortinget som i 1979 understreket at vi i tillegg ikke skal eksportere til land som bryter fundamentale menneskerettigheter. Vi vil så sterkt vi kan oppfordre utenriksministeren til å se grundig på de lisensene som gis i dag. Det gjelder også B-materiell til Saudi-Arabia. Det er utenriksministerens ansvar å gjøre det, det er ikke noe som vi fra Stortinget skal gå inn i som enkeltsaker. La meg legge til at jeg er svært opptatt av at forsvarsmateriell fra norsk våpenindustri ikke blir brukt i krigføringen i Jemen. Jeg vil oppfordre utenriksministeren så sterkt jeg kan om å bidra til at det ikke skjer.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-04-26:
I innlegget mitt understreka eg at det å nytte artikkel 123 i EØS-avtalen kan gjerast på ein aktiv og strategisk måte. Sjølvsagt skal innkjøp av norsk forsvarsmateriell gjerast frå den beste leverandøren. Det handlar om pris, det handlar om kvalitet, det handlar om leveringsdyktigheit, det handlar om dei løysingane som ein treng. Men dersom denne industrien, som er viktig for Noreg økonomisk, men sjølvsagt òg strategisk og forsvarspolitisk, skal kunne utvikle seg endå betre i framtida, er det viktig at det norske forsvaret er ein stor innkjøpar. Det vil òg vere eit garantistempel og eit kvalitetsstempel når forsvarsindustrien vår skal marknadsføre seg i andre land, i tillegg til den nytten me nasjonalt kan ha av dei produkta. Korleis ser forsvarsministeren på bruken av artikkel 123 i EØS-avtalen, og korleis kan me bruke han meir aktivt til fordel for dei norske interessene?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-04-26:
Eitt av spørsmåla som har vore diskutert mykje i arbeidet med meldinga, er nettopp om norske våpen kan ha vore brukte i krigen i Jemen. Eg høyrer på svaret frå statsråden at han meiner det ikkje er ført bevis for at det har skjedd, og Frode Andersen i Utanriksdepartementet sa vel òg 15. januar i Ny Tid at departementet har ingen informasjon om at militært utstyr har vorte brukt. Mange i denne salen vil vere i tvil om korleis ein i dag skal stemme når det gjeld forslaget frå SV, og eg trur svaret utanriksministeren gjev no, vil vere avgjerande for mange. Er det mogleg å få eit litt meir forpliktande svar frå statsråden knytt til om ein vil vurdere å stramme inn ytterlegare på vilkåra for våpeneksport til dei impliserte landa i konflikten i Jemen?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-04-26:
Fyrst vil eg takke for ein god debatt, som har vore opplysande for tanken, og som har utdjupa ein del viktige problemstillingar som komiteen har vore oppteken av i arbeidet med meldinga. Det er alvorlege saksområde, det er saker som har konsekvensar for mange, og det er viktig, ikkje minst det mest drøfta spørsmålet i dag, korleis me ter oss, og kor restriktive me er når det gjeld eksport av våpen til land som er i krig og konflikt. Senterpartiet kjem til å stå på det me har gjort i innstillinga. Me ynskjer at regjeringa har ein stram politikk på dette området, og det har ikkje kome fram noko, korkje i dag eller tidlegare, som kan sannsynleggjere at regjeringa ikkje er merksam på den fallgruva som ligg her, og at ein har eit vakent blikk og ein streng kontroll på våpen, ikkje minst knytt til konflikten i Jemen. Eg tenkjer at med den debatten me har hatt her i dag, med den innstillinga som ligg her, og som skal opp til avrøysting seinare i dag, så har regjeringa verkeleg fått eit «go» frå Stortinget til å vere ekstra nøye og ekstra påpasseleg på dette området. Så er det slik at me har bedt om at regjeringa skal utgreie ATT-avtalens artiklar 6 og 7, om dei kan verte fasa inn i norsk lov eller forskrift. Det vil vere eit viktig steg når den saka kjem til Stortinget, og då får ein anledning til å kome tilbake til den og gjere eit vedtak dersom fleirtalet i Stortinget ynskjer det. Uansett håper eg at det får fleirtal. og at det vil kome ei sak på det etter kvart. Så takk for ein god debatt som peiker framover, og som peiker i rett lei.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-04-26:
Det vil representanten gjere.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-04-26:
Å stole på Tyrkia og nordafrikanske land når det gjeld å tette EUs grenser, fører til utpressing av EU, har leiaren av EU-rådet, Donald Tusk, sagt. EU må ha kontroll over eigne grenser, det vil ha for høg politisk kostnad å stole på Tyrkia og landa i Nord-Afrika, sa han. Vidare uttalte han at hjelpeløysa vår ville provosere fram forsøk på å utpresse Europa og tvinge igjennom vidtgåande innrømmingar. Eg innser at samarbeidet berre vil verte likeverdig når me får att evna til å kontrollere migrasjonsstraumane, sa Donald Tusk. Det er sterke ord frå rådsleiaren i EU om kor viktig kontroll av eigne grenser er. Korleis vurderer statsråden berekrafta i avtalen mellom EU og Tyrkia?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-04-26:
Dette er heller ikkje ei forpostfekting før morgondagen. Temaet arbeid mot spreiing av kjernevåpen – atomvåpen – er jo ganske mykje omtalt i innstillinga. Òg regjeringspartia har etter kvart kome på glid når det gjeld å vere med på ein felles merknad der det står at ein skal arbeide for ei balansert avskaffing av atomvåpen. Det har likevel i vinter vorte skapt eit inntrykk av at det å ville ei slik utvikling er i strid med NATO-medlemskapen. I og med at regjeringspartia no har skifta standpunkt, hadde det vore interessant å høyre frå utanriksministeren korleis han vil leggje opp arbeidet for på diplomatisk vis å kunne vere ein pådrivar i ulike organ, i NATO og i andre forsamlingar, for å gjennomføre eit så viktig arbeid.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-04-26:
Eg slutta hovudinnlegget mitt i stad med at det no ligg eit stort ansvar på regjeringa i å følgje opp dagens romartalsvedtak om å arbeide for å avskaffe atomvåpen og gjere det om til konkret handling. Svaret frå utanriksministeren i replikkvekslinga gav vel ikkje mykje svar på korleis regjeringa vil gjere dette. Senterpartiet står fast på at me ynskjer eit internasjonalt forbod mot atomvåpen. Det er vanskeleg å sjå føre seg ei verd fri for atomvåpen utan eit internasjonalt forbod. Difor fremjar me, saman med SV og Venstre, eit forslag der me ber regjeringa syte for at Noreg spelar ei aktiv rolle som pådrivar i det internasjonale arbeidet mot spreiing av atomvåpen, og arbeider for eit forbod mot slike våpen. Ein samla komité slår fast i ein merknad at regjeringa skal medverke til framgang i nedrustingsarbeidet, med sikte på ei «balansert, gjensidig, irreversibel og verifiserbar» avskaffing av atomvåpen. Ei balansert og gjensidig nedrusting er viktig. I vinter har det i nokre media vorte hevda at å arbeide for eit internasjonalt forbod mot atomvåpen skulle vere i strid med forpliktingane våre overfor NATO. Dette meiner eg er heilt feil slutning. Eg vil her vise til ein velskriven kronikk i Dagsavisen av Tomas C. Archer, generalløytnant og tidlegare generalinspektør for Luftforsvaret. Han minner om at Atlanterhavspakta av 1949 ikkje nemner atomvåpen med eitt einaste ord, og at medlemskapen vår i NATO ikkje på nokon måte hindrar Noreg i å medverke til ei verd utan atomvåpen. Å prøve å skape eit inntrykk av at arbeidet for eit internasjonalt forbod mot atomvåpen er å svekkje støtta vår til NATO, er med respekt å melde heilt feil. Senterpartiet støttar hundre prosent opp om medlemskapen vår i NATO. Eg vil her minne om at me som fyrste parti vedtaksfesta at Noreg må møte dei økonomiske forpliktingane våre til NATO ved å auke løyvingane våre til Forsvaret opp til 2 pst. av BNP, som landet har forplikta seg til. Eit sterkt NATO føreset sterke nasjonale forsvar, noko Noreg sjølvsagt skal medverke til. NATO skal vere ein kjernefysisk allianse så lenge det finst atomvåpen. Men NATOs strategiske konsept gjer det like fullt klårt at NATO skal skape føresetnad for ei verd utan atomvåpen. Det er nettopp det me gjer, når me som nasjon vil medverke til ei balansert og gjensidig nedrusting. Noreg må difor arbeide målretta for å auke forståinga mellom våre NATO-allierte for at atomvåpen må avskaffast. Me må gjere alt me kan for å redusere den enorme risikoen atomvåpen er for oss alle. Utanriksministeren har ein viktig og stor jobb i å framføre dette i dialogen sin med kollegaer i NATO. Dagens romartalsvedtak må og skal følgjast opp i praktisk og konkret handling.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-04-26:
Avisa Vårt Land skreiv den 13. april at Norfund meiner at skatteparadis er nødvendig for å investere i utviklingsland. Eva Joly meiner at ein med dette frå den norske staten si side er med på å legitimere skatteparadis, og at fordi ein gjennom bruk av skatteparadis kan skjule kven som er eigarar av selskap, så risikerer Nordfund dermed å investere saman med selskap ein ikkje kjenner eigarane til. Det har vore ein stor debatt om skatteparadis i andre samanhengar, og difor er det òg passande å stille spørsmål til statsråden om han meiner at bruk av skatteparadis er i tråd med norsk bistandspolitikk, og kva han vil gjere for å avskaffe bruken av skatteparadis når det gjeld bistand.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2016-04-26:
Det var vel ikkje det som var spørsmålet mitt. Kan eg få ei oppfølging til det? Kan òg utanriksministeren då stadfeste at ein frå Norfund si side ikkje investerer saman med selskap som er registrerte i skatteparadis?
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-04-26:
Det er brei enighet om denne meldinga, og regjeringa får stor tilslutning til det som er lagt fram. Jeg må si at jeg har vært veldig enig i veldig mange innlegg fra talerstolen om viktigheten av det å ha en forsvarsindustri som er god, og som klarer å konkurrere, men som også klarer å levere det vi er opptatt av å få. Men det er ett aspekt som ingen har tatt opp, som jeg gjerne vil løfte fram i slutten av debatten, og det er betydningen av å ha et høyteknologisk næringsliv som også gir ringvirkninger til andre typer næringsliv. Kongsberg Gruppen, f.eks., er en viktig motor for veldig mange andre deler av norsk industri og norsk næringsliv. Det er klart at veldig mye av de teknologimiljøene som kan drives av toppteknologiske krav innenfor Forsvaret, også vil gi store ringvirkninger for andre deler av norsk næringsliv, så det er viktig å ha slike spisser innenfor forsvarsindustrien. Men det er klinkende klart at de gir ringvirkninger for norsk industri som er kjempeviktig, og som gjør at vi også klarer å skape andre typer arbeidsplasser og andre typer produkter og takle andre typer utfordringer som vi står overfor. Vi har jo hatt tider da norsk forsvarsindustri ikke har gått så bra, men vi har sett av de svære omstillingene vi var igjennom etter det, hvordan man kan skape næringsklynger som virkelig er motorer for omstillinga av Norge. Jeg har bare lyst til å slutte med at dette også kan være en del av det grønne skiftet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-04-26:
For meg høres det ut som om utenriksministeren har forståelse for at vi ikke kan pøse våpen inn i den type kritiske situasjoner som vi ser nå f.eks. i Jemen. Men da er det interessant å spørre om han også deler representanten Tybring-Gjeddes syn om at alle som er for en type regulering av våpenhandel, er imot at Norge skal ha en våpenindustri.
Trine Skei Grande (Venstre), 2016-04-26:
Det er mye bra i den meldinga vi har foran oss, og det er mange gode innlegg som er holdt før. Men jeg skal advare utenriksministeren om at vi savner bærekraftsmålene i denne meldinga – og det kommer vi til å spørre om hver gang: For hver melding som kommer fra nå av, så kommer bærekraftsmålene og vurderinga av dem opp mot politikken til å være en del av det vi kommer til å spørre om. Det eneste jeg syns meldinga er litt uklar på, er når vi både skal fremme norske interesser og utvikling samtidig, for av og til fins det en brytning der dette ikke er det samme. Av og til er det det samme, men det skjer også at det ikke alltid er det samme, og da må vi ha en klarere vurdering av det. Kjell Ingolf Ropstad hadde et veldig godt poeng som jeg mener er hovedutfordringa på hele dette feltet framover. Vi er veldig gode på grasrotmidler, vi er gode på mikrokreditt, vi er gode på småbedrifter, og så er vi kjempegode på Norfund og de store bedriftene når de ruller inn. Men det er mellomsjiktet som er den store utfordringa i næringspolitikken – og det er det i og for seg også i norsk politikk. Det er store utfordringer med å få produkter inn til markedene og kompetanse på hvordan man skal klare å vokse. Jeg har varslet en interpellasjon, som ministeren heldigvis kommer og svarer på, på torsdag om forskning, og dette er også et felt der vi mangler mye forskning, på hvilke virkninger de ulike satsingene har på utviklingen – dette gjelder både menneskerettigheter, likestilling, kompetanse og næringsutvikling i de enkelte landene. Så dette er et av de områdene det er spennende å forske på framover når man satser mer på næringsutvikling også som en del av bistand. Det står det heller ikke så kjempemye om i meldinga. Så vil også jeg understreke at det er viktig å bruke ulike aktører. Virke har blitt nevnt. Også NHO gjør en stor jobb som drivkrafta for å få kontakt mellom norsk næringsliv og næringslivet i mange av disse regionene, men også for å bygge sivilsamfunn, strukturer, som er med på å løfte dette feltet. Så skal jeg nevne en ting som jeg ikke tror har blitt tatt opp så mye – det er jo mange mennesker som både er på flukt og på reise rundt omkring, og mange av dem skal reise tilbake – nemlig det å sørge for at de har kompetanse med seg tilbake, ikke bare enkle pengesummer, men at de faktisk kanskje kan ta med seg andre ting som gjør at de kan være med og skape noe når de kommer tilbake. Slik kan man effektivt bruke en returpolitikk som også bidrar til utvikling i de landene der vi ønsker å få til utvikling.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2016-04-26:
Fra norsk side ønsker vi til enhver tid å velge de leverandørene som på det aktuelle området kan gi det beste produktet til den beste prisen, og der vi også vurderer det som man ikke alltid tenker på når man diskuterer forsvarsindustrien: levetidsperspektivet, evnen til understøttelse og evnen til vedlikehold. Det som er viktig også når vi diskuterer dette i en nordisk sammenheng, som jeg gjorde med mine nordiske kollegaer på vårt ministermøte senest i slutten av mars, er at når vi tenker oss muligheten for samarbeid mellom nordiske land, både om anskaffelse og om vedlikehold – egentlig i hele levetida til materiellet – er det avgjørende for oss, som da har ulik alliansetilknytning, at vi kan gjøre det samme i fred som vi gjør i krise og krig. Ellers må landene egentlig etablere og anskaffe to separate systemer, ett til bruk for samarbeid i fred og ett til bruk hvis det skulle være krise. Det er av de tingene vi diskuterer og vurderer veldig åpent i NORDEFCO akkurat nå.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2016-04-26:
For det første vil jeg understreke at vi bruker mange ressurser – både fra departementet og fra Forsvaret – på å bidra til å markedsføre norske produkter. Det skjer egentlig gjennom et ganske stort virkemiddelsett, alt fra markedsføringsstøtte – som jeg så vidt var inne på i innlegget mitt – til det faktum at norsk forsvar anskaffer norsk forsvarsteknologi, og dermed også bruker den sammen med allierte. Det er også en markedsføringskanal. Jeg registrerer at en enstemmig komité, foruten Senterpartiet, legger til grunn at man innenfor de åtte kompetanseområdene bør velge norsk industri dersom forholdene ligger til rette for det. Det er et syn regjeringa deler. Så skal vi huske på at artikkel 123 er en unntaksbestemmelse. Vi har vært veldig opptatt av at vi må søke å legge til rette for konkurranse også i Norge, dersom vår industri skal ha innpass ute. Det er et gjensidig forhold, der vi ønsker å gi vår industri fordeler på de områdene vi kan gjøre det, samtidig som vi sørger for at vår industri også har god markedsadgang ute. Som jeg var inne på, henter de veldig store deler av sine inntekter utenfra, og det er et viktig konkurransefortrinn.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2016-04-26:
Jeg tar komiteens beslutning om å utsette debatten til etterretning, og jeg har også forståelse for at det er et ønske om å sette seg inn i materialet som er oversendt. For ordens skyld skylder jeg å gjøre Stortinget oppmerksom på at både i referatene fra begge høringene og i den omfattende korrespondansen som har vært med komiteen, er disse rapportene omtalt. De er også omtalt i innstillingen. Internrevisjonsrapporten fra 23. november er omtalt i begge høringene fordi Forsvarsdepartementet selv ga internrevisjonen i oppdrag å gjennomgå hvorvidt Forsvaret og departementet har hensiktsmessige kontrollrutiner internt. Vi har da ønsket å jobbe med de funnene som er, det er også omtalt i brevet til komiteen, og en skjematisk oversikt over de allerede implementerte tiltakene og de vi arbeider med, er også vedlagt. Når det gjelder F-5-rapporten som komitélederen redegjorde helt riktig for, er det en oppdatert rapport som har tatt opp i seg de endringer og vurderinger som har vært, også fra internrevisjonens side, knyttet til at en del av de forholdene man så på i første omgang, som var basert på et eksternt tips Forsvarsdepartementet fikk, nå ser ut til å være i orden. For ordens skyld legger jeg også til at vi har fulgt samme praksis som i korrespondansen med komiteen også her, slik at avgraderte versjoner av rapportene ble gjort offentlig tilgjengelige på våre nettsider samtidig med at rapportene kom til Stortinget. Jeg mente det var viktig å få oversendt rapportene før debatten, og det var derfor de også da kom. Jeg har som sagt forståelse for ønsket om å utsette debatten, og jeg ser fram til å komme tilbake til Stortinget og debattere på den datoen Stortinget beslutter.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-04-26:
Jeg vil takke forsvarsministeren for et godt innlegg og også for et godt samarbeid. Vi har hatt en veldig god diskusjon og en høring i Stortinget om disse spørsmålene. Jeg synes denne meldinga veldig godt balanserer det at vi skal gi gode utviklingsmuligheter for norsk forsvarsindustri. Samtidig skal vi kjøpe det beste. Mitt spørsmål går på hvilke konsekvenser det har at svensk forsvarsindustri i så mange sammenhenger den siste tida dessverre ikke har nådd opp i konkurransen. Jeg ønsker ikke at forsvarsministeren skal gi noe pålegg om å kjøpe svensk, men samtidig ser vi at det er en god del positive effekter ved å kunne ha utstyr felles med Sverige og Finland. Vi kan få felles verksteder, og det kan drives mer rasjonelt. Hvordan vurderer forsvarsministeren det at svensk industri i så mange sammenhenger den siste tida dessverre ikke har nådd opp i konkurransen, og hvilke konsekvenser det har for våre prioriteringer?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-04-26:
Dette er en melding som gjennomgår hvordan regjeringa har håndtert dette regelverket, og hvordan man har solgt våpen til andre land i det foregående år. Samtidig legger Stortinget inn en del merknader til denne meldinga som vel har påvirkning på hvordan regjeringa vurderer de ulike sakene. Vi har en merknad i innstillinga som alle er med på, unntatt Høyre og Fremskrittspartiet, som handler om krigen i Jemen, hvor flertallet sier at det er nødvendig å få en nærmere redegjørelse for krigen i Jemen og hvordan den påvirker norsk eksport til de involverte landene. I mellomtiden har utenriksministeren sagt at han stopper salg av ammunisjon til Emiratene. Vil utenriksministeren si noe mer om den vurderinga, og om hvorvidt det var påvirket av Stortingets syn på denne saka?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-04-26:
Det har vært mye diskusjon om salg av B-materiell til Saudi-Arabia, og Sverige stoppet for kort tid siden eksport av svensk forsvarsmateriell til Saudi-Arabia, men de selger enkelte komponenter fortsatt. Hvordan vil utenriksministeren vurdere norsk politikk når det gjelder eksport til Saudi-Arabia, sammenliknet med den svenske?