Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-06-19:
Saken gjelder priskontrollen i konsesjonsloven. Bakgrunnen er brev fra statsråd Listhaug av 4. desember 2013 til kommuner, fylkesmenn og Statens landbruksforvaltning, hvor jeg vil sitere siste setning: «Departementet henstiller derfor om at prisen partene har avtalt, ikke blir tillagt avgjørende vekt i vurderingen av om det skal gis konsesjon.» På denne bakgrunn har det vært en brevveksling senere mellom kontrollkomiteen, statsministeren og landbruksminister Listhaug. I siste komitémøte ble det stilt spørsmål om det var i tråd med forretningsordenen å behandle saken i kontrollkomiteen når saken nylig er behandlet i næringskomiteen, Dokument 8:29 S fra i år. Det ble stilt spørsmål om forslaget til vedtak burde bli avvist som følge av en bestemmelse i forretningsordenens § 38. Konstitusjonell avdeling her i Stortinget har avklart at forslagene er forskjellige nok til at dette ikke er noe problem. Grunnlaget er altså til stede for behandling i Stortinget i dag. Det som framgår av innstillinga, er at vi som partier ikke er enige om noe. Fremskrittspartiet og Høyre har egne merknader fra første setning, og jeg regner med at de sjøl vil begrunne sitt syn. Alle andre partier enn Fremskrittspartiet og Høyre viser til at lov om konsesjon ved erverv av fast eiendom, konsesjonsloven av 28. november 2003, er slutten på en utvikling som tok til med statsborgerloven av 1888. Konsesjonsreglene har i hele denne perioden vært politiske redskap i styringa av samfunnet. I § 9 første ledd nr. 1 i dagens konsesjonslov, om særlige forhold for landbrukseiendommer, heter det at «Ved avgjørelsen av søknad om konsesjon for erverv av eiendom som skal nyttes til landbruksformål skal det legges særlig vekt på: 1. om den avtalte prisen tilgodeser en samfunnsmessig forsvarlig prisutvikling». Flertallet viser til at det ifølge Gyldendal Rettsdatas kommentarer til konsesjonsloven, note 76, sist hovedrevidert 12. juni 2012, heter at «Momentene i første ledd kan tillegges større vekt enn de som er nevnt i annet og tredje ledd». Videre heter det i note 77: «Det skal foretas en vurdering av om den avtalte prisen er i samsvar med en samfunnsmessig forsvarlig prisutvikling. I motsatt fall kan konsesjonssøknaden avslås. Med en samfunnsmessig forsvarlig prisutvikling må bl.a. forstås en pris som bidrar til å realisere målene i landbrukspolitikken. Dette får ikke anvendelse dersom eiendommen erverves til annet enn landbruksformål og det ikke er påregnelig at eiendommen i fremtiden skal opprettholdes som landbrukseiendom. Er det objektivt sett påregnelig med jordbruksdrift som berettiger til produksjonstilskudd, skal det foretas priskontroll». Og videre: «Utgangspunktet for prisvurderingen er de produktive arealers avkastningsverdi og bygningenes gjenanskaffeleseverdi. Det er bl.a. angitt en minsteverdi for jordbruksarealer i forskjellige områder av landet, og rammer for tillegg av boverdi; i rundskriv M-1/2010 er den øvre rammen for tillegg av boverdi nå satt til kr 1 500 000. Tilleggsjord kan gis et tillegg på inntil 50 pst. Det er fastsatt en kapitaliseringsrentefot på 4 pst. I rundskriv M-2/2012 er det fastsatt at dersom prisen for en bebygd eiendom er under kr 2 500 000 skal prisvurdering unnlates.» Og til slutt om forskriften: «I «Forskrift om saksbehandling mv. i kommunen i saker etter konsesjonsloven, jordloven, odelsloven og skogbruksloven» fastsatt av LMD 8. desember 2003(nr. 1480) er det ved endring av 23. juni 2009(nr. 831) i § 1 annet ledd bestemt at i saker som gjelder søknad om konsesjon på eiendom som skal nyttes til landbruksformål, skal det i vedtaket vises hvordan prisvurderingen er foretatt i forhold til eiendommens enkelte deler. Dersom en på skjønnsmessig grunnlag er kommet fram til en annen pris enn det verdsettelsen av de enkelte delene tilsier, skal de hovedhensyn som har vært avgjørende for dette, oppgis.» (nr. 1480) (nr. 831) Dette er del av et fullstendig referat fra Gyldendal Rettsdata når det gjelder hvordan bestemmelsene skal forstås. Derfor er Høyre og Fremskrittspartiets påstand i merknaden om henvisningen til Gyldendal Rettsdata – at de kommentarene ikke er fullstendige – feil. Det er positivt feil. Deres påstand om at referatet fra gjeldende rett gir et skeivt bilde av innholdet i loven, er dermed også feil. Flertallet i komiteen viser til at det i Landbruks- og matdepartementets brev av 4. desember 2013 til kommunene, fylkesmennene og Statens landbruksforvaltning med tittelen «Praktisering av priskontrollen» bl.a. heter: «Priskontrollen kan ha uheldige virkninger for landbruket, bl.a. fordi den kan dempe investeringslysten hos eierne.» Videre: «Et livskraftig og dynamisk landbruk er avhengig av et velfungerende marked for omsetning av landbrukseiendom.» Videre: «Regjeringen ønsker økt omsetning av landbrukseiendommer og har som ambisjon å gjennomgå regelverket med sikte på forenklinger. Dette vil likevel kunne ta noe tid.» Til slutt: «På denne bakgrunn mener departementet at praksis ved priskontroll bør legge til rette for økt omsetning.» Og så kommer den avgjørende setningen: «Departementet henstiller derfor om at prisen partene har avtalt, ikke blir tillagt avgjørende vekt i vurderingen av om det skal gis konsesjon.» Det er en klar forståelse i komiteen at innholdet i rundskrivene om prisvurdering opp gjennom tidene har endret seg. Det har vært mye diskusjon om innholdet, men hele tiden har disse rundskrivene fastsatt grunnlaget for prisen på konsesjonsbelagt eiendom, om den var innenfor en samfunnsmessig forsvarlig prisutvikling. Når det har vært så sentralt, er det sjølsagt fordi det i i jordbruket og landbruket er definert inntektspolitiske mål. Det er inntektspolitiske mål for jordbruket, og inntektspolitiske mål er ikke knyttet til kapitalavkastning. Målet er knyttet til den arbeidsbetaling som godt utført arbeid skal gi. Dermed er sammenhengen sånn at dersom prisene er for høye, vil den rest som er igjen for en sjølstendig næringsdrivende til arbeidsinntekt, bli lavere. Derfor er det en klar sammenheng mellom jordbrukspolitikkens generelle økonomiske politikk og lovverket for å sikre at inntektsmålene nås. Derfor har vi priskontrollen i konsesjonsloven. Det som nå har skjedd, er at ved departementets brev av 4.12.13 er priskontrollen igjen bare som et skall, uten innhold. Det reelle innholdet tas vekk, og derfor er denne saken kommet dit vi er, fordi det er et brudd med det konstitusjonelle grunnlaget for departementets arbeid. Samtidig, samme dag som departementet sendte ut dette brevet, sendte de også ut «Forslag om å oppheve bestemmelsene om «priskontroll» i konsesjonsloven». Departementet skrev da i høringsbrevet sitt: «Landbruks- og matdepartementet foreslår å oppheve § 9 første ledd nr. 1 i konsesjonsloven av 28. november 2003 nr. 98.» På grunnlag av dette tar et flertall i komiteen avstand fra dette. Og medlemmene fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti vil påpeke at det er sikker forvaltningstradisjon for at Landbruks- og matdepartementet gjennom rundskriv har klargjort prinsippene som ligger til grunn for priskontrollen i konsesjonsloven. Dette har ikke tidligere skjedd gjennom henstillinger fra departementet. Gjennom Landbruks- og matdepartementets brev av 4. desember 2013 ble tidligere rundskriv som beskriver prinsippene for priskontrollen, i realiteten satt ut av kraft. Videre sier komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne at departementets brev av 4. desember 2013 foregriper Stortingets behandling av regjeringas høringsforslag om å oppheve priskontrollen i konsesjonsloven. Dette flertallet mener at det er kritikkverdig at regjeringa sendte brev til kommuner, fylkesmenn og Statens landbruksforvaltning om i realiteten å se bort fra konsesjonsloven § 9 første ledd nr. 1 ved behandling av konsesjon, fordi regjeringa foreslår å oppheve det senere. Det som videre er saken, er at alle partier, også Venstre og Kristelig Folkeparti, viser til at høringa om opphevelse av priskontrollen ble avsluttet 1. februar 2014. Høringsuttalelsene viser at synet på priskontrollen var delt. Det samme flertall mener at det er gode grunner til å se på reguleringa av priskontrollen i konsesjonsloven, men se på det altså, se på de prinsipper som er og følge den sikre forvaltningstradisjonen som har vært, nemlig å ha rundskriv som definerer innholdet i priskontrollen. På denne bakgrunn sier det samme flertallet at det var uryddig av regjeringa å sende brev til kommuner, fylkesmenn og SLF om i realiteten å se bort fra konsesjonsloven § 9 første ledd nr. 1 ved behandling av konsesjon, fordi regjeringa vil foreslå å oppheve dette. Brevet fra regjeringa foregriper Stortingets lovbehandling av regjeringas bebudede forslag om å oppheve priskontrollen i konsesjonsloven. Til slutt: På denne bakgrunn fremmer Arbeiderpartiet, Senterpartiet Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne følgende forslag: «Stortinget ber om at brev med tittel Praktisering av priskontrollen av 4. desember 2013 til kommunene, fylkesmennene og Statens landbruksforvaltning om å se bort fra konsesjonsloven § 9 første ledd nr. 1 umiddelbart trekkes tilbake.» Jeg tilrår komiteens innstilling.