Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-04-09:
Regjeringen mener at det er viktig å effektivisere planleggingsprosessen og redusere tiden det tar å planlegge samferdselsprosjekter. Det er to hovedgrunner til det: For det første er omfattende planleggingsprosesser kostbare og krever store ressurser, og den ressursbruken bør begrenses og heller vris over til utbygging. For det andre fører lang planleggingstid til at prosjektene blir ferdigstilt senere, og da går det også lengre tid før samfunnet får nytte av de nye samferdselsprosjektene. Så langt har interpellanten og jeg et felles utgangspunkt. Men der skilles også våre veger, for når interpellanten mener at planleggingstiden skal ned til maksimalt tre år, er det – etter min mening – en urealistisk målsetting. Å tro på en så kort planleggingstid vil være å se bort ifra viktige realiteter knyttet til planlegging og utbygging av nye samferdselsprosjekter. Godkjente planer etter plan- og bygningsloven er en forutsetning for å kunne gjennomføre hovedtyngden av investeringstiltakene på veg- og jernbanenettet. Prosjekter som prioriteres i den første fireårsperioden i Nasjonal transportplan, skal som regel være vedtatt i kommuneplan eller i kommunedelplan. For gjennomføring av større bygge- og anleggstiltak eller tiltak som skal få vesentlige virkninger for miljøet og samfunnet rundt oss, kreves det reguleringsplan etter plan- og bygningsloven. Vi skal planlegge raskere, men vi skal ikke planlegge dårligere. Vi må også ha respekt for at planleggingen etter lovgivningen skal være basert på et demokratisk grunnlag, der det skal være åpne og inkluderende prosesser. Det er en forutsetning at effektiviseringstiltakene skal klare å ivareta det hensynet til medvirkning og åpne demokratiske prosesser gjennom høring og offentlig ettersyn som kreves. Det er rett og slett slik at det er mange som er berørt av samferdselstiltak, og deres mulighet til medvirkning gjennom åpne prosesser må ivaretas. Det må påses at ulike samfunnshensyn og ikke minst rettssikkerheten til berørte parter også ivaretas. Involvering og medvirkning kan være tidkrevende, men det kan faktisk også noen ganger være tidsbesparende og effektivt, fordi det skaper større forståelse og sterkere forankring av prosjekter og deretter også mindre konflikter og bedre løsninger. Dessuten er jo store samferdselsprosjekter ofte kompliserte, og da kreves det også noe tid til forsvarlig planlegging. Det man derfor må etterspørre, er en forsvarlig balanse mellom ulike hensyn som skal ivaretas. Alle er tjent med at det settes av tilstrekkelig tid til interesseavveininger, tekniske avklaringer og til å komme fram til løsninger som er økonomisk og miljømessig bærekraftige. Effektivisering må derfor ikke gå på bekostning av kvalitet, verken i planarbeidet eller på prosjektet. Men regjeringen er – som sagt – opptatt av å effektivisere planleggingsprosessen, men ikke med såpass urealistiske forutsetninger som det jeg opplever at interpellanten legger opp til når han snakker om en tidshorisont på tre år. Ansvaret for planlegging, inkludert KVU/KS1, er i dag fordelt på flere departementer. Det er derfor et samarbeid mellom departementene, med sikte på å effektivisere denne planleggingen. Ordningen med ekstern kvalitetssikring av store samferdselsprosjekt administreres av Finansdepartementet, mens plandelen av plan- og bygningsloven hører inn under Miljøverndepartementets ansvarsområde. I tillegg har også Samferdselsdepartementet og etatene som er knyttet til Samferdselsdepartementet, et ansvar for å føre en effektiv planlegging, innenfor rammene av gjeldende regelverk. Statens vegvesen har – som det har vært nevnt – gjennomført et prosjekt som har sett på ulike tiltak, som kan effektivisere planlegging i vegsektoren. Oppfølgingspunktene her er i stor grad knyttet til forhold som Statens vegvesen selv kan påvirke, og det er også nærmere omtalt i Samferdselsdepartementets budsjettproposisjon for 2013, som ble behandlet i fjor høst. Siden innføringen av KVU og KS1 på samferdselssektoren i 2006, er det gjennomført den type kvalitetssikring på om lag 50 prosjekt fordelt på byområder, vegstrekninger og jernbaneprosjekt. Noen av KVU-ene, som KVU for transportløsning for f.eks. Trondheim–Steinkjer, omfatter både veg og jernbane. En viktig forutsetning som bør ligge til grunn for KVU og KS1, er at det skal foreligge minst to konsepter i forhold til nullalternativet. Regjeringens behandling av KVU og KS1 skal inngå i grunnlaget for NTP, og resultatet er derfor et viktig grunnlag for de prioriteringene som skal gjøres i Nasjonal transportplan. Regjeringens behandling av KVU og KS1 gir også føringer for etterfølgende planlegging etter plan- og bygningsloven, og avklaringene av konseptvalg og traséer, og en bedre samordning av de prosessene, gir derfor et potensial også for å kunne forenkle planlegging etter plan- og bygningsloven. Samferdselsdepartementet vil vurdere omfanget og antallet av nye KVU-er i forbindelse med forberedelsene til arbeidet med NTP 2018–2027. Det er et mål å begrense antallet. Det kan være knyttet til at vi mer kritisk vurderer om det faktisk finnes konseptuelle valg, og at det dermed er behov for en KVU. Så er det jo slik at det allerede er gjennomført KVU og KS1 for mange byområder og en stor del av vegnettet, og at det vil være unødvendig å gjenta den type utredningsarbeid en gang til i forbindelse med framtidige NTP-er. En reduksjon i antallet KVU og KS1 vil utvilsomt bidra til effektivisering. Som Stortinget er kjent med, pågår det også et arbeid for å se på ulike effektiviseringstiltak, og representanten Sortevik var inne på det i sitt innlegg. Det har vært en arbeidsgruppe nedsatt av den forrige samferdselsministeren i 2011, som leverte innspill til Samferdselsdepartementet i 2012. En del av det arbeidet er det orientert om i budsjettproposisjonen for 2013, kapittel 5.2. Der omtales rapporten som ble overlevert, og der omtales også Statens vegvesens prosjekt som jeg var inne på tidligere i innlegget mitt. Representanten har rett i at det der ligger en rekke forslag, til sammen tolv, til hvordan en kan ha en mer effektiv prosess. Disse forslagene omfatter både effektivisering av planprosessene etter plan- og bygningsloven og effektivisering av prosessene knyttet til KVU- og KS1-ordningen. Det er forslag som er av nokså ulik karakter, og som antakelig også vil kreve ulik grad av oppfølging. Departementet er i full gang med å følge opp resultatet av det arbeidet. Det har høy prioritet, og det vurderes både tiltak som kan gjennomføres raskt, og tiltak som vil ta litt lengre tid. Regjeringen og departementet er også åpne for en rekke av de innspillene som har kommet utenfra. Vi ser at mange av de innspillene som har kommet, enten fra uavhengige miljø eller fra den arbeidsgruppen som jeg nettopp har referert til, går i samme gate og omfatter en rekke av de samme forholdene. Hva vi konkret kommer til å gjøre, og hvilke konkrete forslag som kommer til å bli fulgt opp, vil vi komme tilbake til Stortinget med en nærmere omtale av i forbindelse med framleggingen av stortingsmeldingen om NTP, som kan ventes om få dager.