Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2010-12-14:
Det har skjedd en kvinnerevolusjon i Norge. For 30 år siden var under halvparten av alle norske kvinner yrkesaktive. Den andre halvdelen var husmødre på heltid og ble forsørget av sine menn. På tre tiår har kvinner strømmet ut i arbeidslivet. I dag er sju av ti kvinner yrkesaktive. Vi har i dag den høyeste yrkesdeltakelse blant kvinner i verden, samtidig som vi er på europatoppen i antall barnefødsler. Å kombinere morsrollen og yrkesrollen er i de fleste andre land umulig. I Italia og Hellas er bare annenhver kvinne i arbeid. I Tyrkia er hver fjerde kvinne yrkesaktiv. Norske småbarnsforeldre har en valgfrihet som i internasjonal målestokk er unik. Vi tvinges ikke til å velge vekk barn dersom vi ønsker å være yrkesaktive. Vi kan faktisk si ja takk til begge deler. Foreldrepermisjonsordningen gir oss i form av dens eksistens en stor valgfrihet. Og gjennom budsjettet gjør vi ordningen enda bedre. Vi sikrer at også fedre får tilgang til den flotte ordningen gjennom å utvide fedrekvoten til hele 12 uker. Og med fedrekvoten utvisker vi de gamle kjønnsrollemønstrene som har begrenset fedres valgfrihet. Det har aldri vært høyresiden som har gitt småbarnsforeldrene økt valgfrihet, og det ser vi også nå ved at de vil fjerne fedres rettigheter. Vi har nådd målet om full barnehagedekning og dermed gjennomført den største velferdsreformen på 30 år. På grunn av mangel på barnehageplasser var først og fremst mødre tvunget til deltidsarbeid og arbeid til ukurante tider. Det er nå historie. Med full barnehagedekning er foreldres valgfrihet blitt ytterligere utvidet. Fra å være et gode for de få har barnehager blitt et tilbud til det store flertall av barna mellom ett og seks år. Fra å ha bygget barnehager alt hva remmer og tøy kan holde fortsetter vi barnehagesatsingen med å heve kvaliteten. I 2011 blir barnehagene innlemmet i det kommunale rammetilskuddet. Tilskuddet til barnehager har vært øremerket fordi vi har jobbet med å få til full dekning. Nå er vi over i en ny fase, og da er det naturlig at barnehager blir finansiert på lik linje med andre kommunale tjenester som skole og barnevern. Stadig flere barn får hjelp av barnevernet. Likevel er det mange barn som ikke får hjelp. Fylkesmennenes tilsyn avdekker at mange barnevernssaker blir henlagt på grunn av ressursmangel. Vi er i ferd med å få en ny type mappebarn. Derfor får vi nå den største innsatsen i det kommunale barnevernet siden Sandman-midlene på 1990-tallet. I statsbudsjettet for 2011 legges det opp til 400 nye stillinger i det kommunale barnevernet. Disse blir øremerket for å sikre at pengene blir brukt på de barna som trenger hjelp. I første omgang vil behovet være flere ansatte i barnevernet. Disse skal sørge for at bekymringsmeldinger blir fulgt opp, og at de barna som trenger hjelp, følges opp videre. I stedet for å smøre disse stillingene tynt utover til alle landets kommuner har vi valgt å la fylkesmannen tildele midler etter søknad fra kommunene. Kommuner som allerede har god bemanning, kan søke om penger til andre tiltak som vil styrke barnevernet i deres kommune. Dessuten vil kommuner som velger å samarbeide om barnevernet, bli prioritert. Vi blir beskyldt av høyresiden for å ha allergi mot alt som er privat og for å rasere private barnevernsinstitusjoner. Det er en merkelig beskyldning i en situasjon hvor over halvparten av alle barnevernsinstitusjoner er på private hender, og hvor staten har redusert bruken av institusjonsplasser både i statlig og privat regi. I budsjettet for 2011 foreslår Fremskrittspartiet et kutt i det statlige barnevernet på ½ mrd. kr. Høyre kutter ikke like mye, men etter begge budsjettene vil det føre til massiv nedleggelse av statlige barnevernsinstitusjoner og i verste fall fosterhjemsplasser. Dette vil være meget alvorlig for disse barna. Dette er virkelig et ideologisk korstog mot alt som lukter statlig. Men det verste er at dette vil ramme barna som vil måtte vente lenge før de får den omsorgen de har krav på. Det budsjettet som regjeringen legger fram i år, er et godt budsjett for de barna som har det vanskeligst, men det er også et svært godt budsjett for alle småbarnsfamilier.