Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-12-17:
Det blir denne gangen en ganske spesiell budsjettdebatt, i og med at vi i går fikk høre at vi skulle få besøk av en ny statsråd. Jeg starter med å gratulere Hauglie med utnevnelsen og ønsker velkommen til Stortinget. Jeg vil også invitere til bredt politisk samarbeid på en del av de saksområdene som statsråden nå har fått ansvar for. På områder som vår viktigste velferdsinstitusjon, Nav – hvordan den fungerer, hvordan virkemidlene fungerer, og hvordan den teknisk fungerer med tanke på IKT-utstyr, for den saks skyld – og pensjon, der det er store oppgaver framover knyttet til offentlig tjenestepensjon, men også til privat tjenestepensjon og forholdet mellom offentlig og privat tjenestepensjon, blir det å lage brede politiske løsninger viktig. Når det gjelder begge disse områdene, er det en ting jeg vil starte med å si: Statsråden bør gjenskape samarbeidet med partene i arbeidslivet. Noen har tatt til orde for å vingeklippe LO, men det de har kommet i skade for, er å ødelegge samarbeidet med Unio, med YS, med NHO, med Spekter og med KS på arbeidstakersida med å søke en konfronterende linje. Arbeidstidsutvalget og oppfølginga av det – den legges snart fram og skal følges opp – blir en gyllen mulighet til å gjenskape det samarbeidet. Arbeidsledigheten, som er vår tids store sak, er et annet eksempel der det å bruke kunnskapen til partene i arbeidslivet er utrolig viktig. Da statsrådens forgjenger overtok, overtok han Europas laveste arbeidsledighet. Nå har vi høyere arbeidsledighet enn på 20 år – 127 000 – og den øker, mens den i andre land, som Tyskland og USA, nå faktisk er i ferd med å komme under vår arbeidsledighet. Tyskland har allerede gjort det, og et land som Sverige gjør det, med målrettet satsing som gradvis presser ledigheten nedover. Det er mye å hente fra samarbeid med partene. Det så vi i solidaritetsalternativet på 1990-tallet, der partene i arbeidslivet virkelig tok et ansvar sammen med myndighetene for å sette full sysselsetting først, og presset ledigheten ned. Og vi så det under finanskrisa i 2008 og 2009, der vi jobbet tett sammen med næringslivet over hele landet – arbeidsgivere og arbeidstakere fant virkemidler som de visste kom til å virke i deres bedrifter – og på den måten klarte å komme gjennom finanskrisa med Europas laveste ledighet. Det var mye takket være godt samarbeid mellom partene. Partene har allerede startet godt. I årets oppgjør gjennomførte de et veldig ansvarlig lønnsoppgjør. Men nå må også regjeringa begynne å ta den situasjonen på alvor. Det ble lagt fram en tiltakspakke i forbindelse med statsbudsjettet, men den er blitt kuttet betydelig i Stortinget. Det har vært mye diskusjon her om hva som egentlig er igjen av tiltakspakken. Vi reagerer når det f.eks. i stedet for gode tiltak som gir sysselsetting, blir satt av penger til svømmeundervisning i barnehage, partistøtte, på 10 mill. kr, dyrepoliti i Rogaland og musikklinja på Steinerskolen. Det er ikke midlertidige tiltak for å øke sysselsettinga. Det er gode formål, ja, men ikke noen tiltakspakke. Vårt alternativ er å satse mye kraftigere på bioøkonomi, på skogbruk, på trebasert innovasjon, på reiseliv, på miljøteknologi – 633 mill. kr legger vi inn i næringspolitikken. I tillegg satser vi på bredbånd, 700 mill. kr til kollektivtrafikk i byene, økt satsing på jernbane, elektrifisering av ferger osv. Det er målrettede tiltak som understreker vår bevissthet om at den aller viktigste arbeidsmarkedspolitikken er en god næringspolitikk. Det hjelper også med økt satsing på kunnskap, 3 000 flere studieplasser, 1 000 fagskoleplasser og mer tilskudd til lærlinger. Så har vi også på vårt område lagt opp til en helhetlig satsing mot ledigheten i det budsjettet som diskuteres i dag. Vi foreslår 1 000 flere tiltaksplasser og 1 000 flere tiltaksplasser for dem med spesielle behov i tillegg til det. Ikke minst foreslår vi, i tråd med det vi er bedt om av det næringslivet som er berørt av lavkonjunkturen på grunn av oljeprisen, å styrke permitteringsregelverket, sånn som vi tidligere har gjort motkonjunkturtiltak, med 52 uker permitteringstid, 40 pst. som grunnlag for å motta dagpenger under permittering og fem dagers lønnsplikt for arbeidsgiverne. I tillegg foreslår vi i forslaget nå å styrke den bedriftsinterne opplæringa, sånn at den kan brukes som konjunkturvirkemiddel. Så vil jeg understreke at vi foreslår mer penger til varig tilrettelagt arbeid. Jeg vil gi statsråden et godt tips hvis hun har lyst til å bli i godt humør en dag: Besøk en vernet bedrift! Se den gleden, den skapergleden og den yrkesgleden som man opplever i en vernet bedrift, og hvor mye det betyr for dem som har de altfor få plassene vi har til disposisjon! Det må ikke bli kommunalt, for da ligger ikke forpliktelsen der på samme måte. Og ikke minst: Da er det ikke lenger et arbeidsmarkedstiltak. Det er så utrolig viktig for de menneskene vi her snakker om. Vi kommer til å stemme mot III punkt 2, fordi vi heller ikke vil at statsråden skal kunne ta pengene fra det området og føre over til andre. Sosial dumping er et stort problem i samfunnet vårt. Det undergraver det seriøse arbeidslivet. Arbeidsmiljølova er svekket under denne regjeringa. Vi anbefaler å gjeninnføre kollektiv søksmålsrett, som er et virkemiddel for å kunne ta noen av kjeltringene. Vi anbefaler å gjeninnføre regelen om at de som er vikarer, skal likebehandles når det gjelder lønn – likebehandling etter vikarbyrådirektivet. Og så foreslår vi å styrke Arbeidstilsynet med 20 mill. kr, og vi foreslår å styrke regionale verneombud fordi vi vet det er en ordning som virker mot sosial dumping. Vi vet at treparts bransjeprogram gjør det samme, og at den typen programmer, der myndighetene og partene jobber sammen, er noe av det mest effektive for å avsløre det jukset som i dag foregår i samfunnet. Så en linje som har vært tydelig i regjeringas politikk fram til nå, og det er en fordelingsprofil. Når det gjelder pensjon, har vi for vår del valgt å styrke minstepensjonistene. Det er de som trenger det mest. Vi har styrket minsteytelsen også til uføre og andre som lever på minsteytelser. Men ikke minst styrker vi – ikke i vårt budsjett, men for dem som har behov innenfor vår sektor – bostøtten kraftig, og vi går selvfølgelig imot regjeringas forslag til kutt i supplerende stønad. Regjeringas svar er å gi store skattelettelser, men den gir skatteskjerpelse for noen – kjøregodtgjørelse, f.eks., for dem som må bruke bilen sin i jobb, pendlerfradraget, som er en utgift til inntekts ervervelse for vanlige folk, og som noen tror gjelder bare bilkjøring, men det gjør det ikke, det gjelder all pendling, og ikke minst sluttvederlagsordningen på området vårt, at en må ta penger fra dem som får et sluttvederlag som en del av en omstillingsprosess. Så langt har det vært en tydelig profil i de budsjettene som vi har behandlet, og det vi behandler nå, at de arbeidsledige skal tas – nesten 2 mrd. kr årlig må de betale av potten for å finansiere skattelettelsene til folk som har mye fra før, med å kutte i feriepengene, med å ha mindre sikkerhet for lønn etter konkurs og nå med karantene i forbindelse med at man sier opp jobben sin. Det gir en tydelig profil som vi er sterkt uenig i, også næringspolitisk. For OECD har dokumentert i sine rapporter at større forskjeller fører til mindre produktivitet, mens mindre forskjeller fremmer produktivitet. Jeg håper at bytte av statsråd betyr at statsministeren ser at regjeringas profil på de områdene vi behandler budsjett for her i dag, er en belastning for regjeringa. Denne regjeringa har opplevd generalstreik fra i hvert fall de aller fleste arbeidstakerorganisasjonene. Det har fram til nå vært bevisst provokasjon istedenfor samarbeid, konfrontasjon istedenfor dialog. Jeg håper statsrådsskiftet er et signal om en ny kurs. Med det tar jeg opp de forslag Arbeiderpartiet står bak i innstillinga.