Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2008-02-26:
Statsråden sa i sin tale i Oslo Militære Samfund den 7. januar i år at forsvarssektoren står overfor store utfordringer, og at vi må foreta noen viktige valg. Det er Kristelig Folkeparti helt enig i. Regjeringen oppnevnte et forsvarspolitisk utvalg, som i slutten av oktober 2007 leverte NOU 2007:15, Et styrket forsvar. Videre kom Forsvarsstudien 2007 fra forsvarssjefen i november. Det er de to dokumentene som først og fremst legges til grunn for den nye langtidsplanen for 2009-2012, som Regjeringen skal legge fram før påske. Slik Kristelig Folkeparti leser utredningen fra Forsvarspolitisk utvalg, er den lagt opp som et godt utgangspunkt for å diskutere det overordnede og prinsipielle før man går løs på Forsvarsstudien 2007, som tar for seg detaljerte strukturer i forhold til en økonomisk ramme - litt forenklet sagt. Kristelig Folkeparti mener det ville vært en styrke for langtidsplanen hvis man hadde hatt prinsipper og overordnede mål på plass før basestruktur, nedleggelser og flyttinger blir en politisk kamp. Det er verdt å merke seg at behandlingen av langtidsplanen for Forsvaret ble flyttet forrige gang for å unngå en opphetet debatt i samme år som stortingsvalget foregikk. Det måtte også en gjennomføringsproposisjon til for å klargjøre omstillingen etter langtidsplanens behandling i 2001. Ved omstillinger må det være Forsvarets behov og hvilket forsvar vi politikere mener Norge trenger, som må være det førende. Omkamper og stadige endringer skaper uro både i organisasjonen og i familiene som blir involvert i dette. Jeg har i løpet av de siste månedene møtt svært mange tillitsvalgte i Forsvaret som uttrykker stor bekymring for de stadig gjentatte omstillingsprosessene. Videre er det også slik at forsvarsanlegg bygges eller renoveres det ene året, for så, etter få år, å bli fraflyttet og lagt i møllpose. Dette kan man ikke oppfatte som noe annet enn dårlig planlegging og sløsing med skattebetalernes penger; i hvert fall er det slik vi opplever det, ut fra det menigmann forteller oss. Forutsigbarhet er et nøkkelord, og det er også med i tenkningen bak denne interpellasjonen. Kristelig Folkeparti har merket seg at det regjeringsoppnevnte Forsvarspolitisk utvalg var klar i sin henstilling til sin oppdragsgiver. I NOU 2007:15, Et styrket forsvar, står det: «Utvalget mener at den nødvendige forutsigbarhet om Forsvarets rammer bare kan skapes gjennom et bredt politisk forlik på tvers av partigrensene. Utvalget anbefaler regjeringen å legge opp til en prosess i arbeidet med den nye langtidsplanen for Forsvaret(2009-2012) (2009-2012) Denne anbefalingen har ikke Regjeringen fulgt opp, med de konsekvenser og den uforutsigbarhet som det medfører. Regjeringen har dermed etter Kristelig Folkepartis syn fratatt opposisjonspartiene muligheten til å være med på den overordnede og prinsipielle debatten som Forsvarspolitisk utvalg la grunnlaget for. Blant annet har Kristelig Folkeparti etterlyst hva NATO mener om de omstillinger som er foreslått - uten å ha fått noe annet enn muntlige forsikringer om det. Videre mener Kristelig Folkeparti at det må være en stor utfordring for Forsvaret at man i nesten hele gjennomføringsfasen av en omstilling har en sterk fokusering også på kommende omstillingsprosesser, noe som også ministeren har gitt uttrykk for. Eksempelvis ble Forsvarsstudien 2007 lansert allerede i 2005, første år av inneværende langtidsplanperiode. Det er greit at man kan ha to tanker i hodet samtidig, men når man leser med hvilken grundighet Forsvaret går igjennom sikkerhetspolitiske scenarioer og hele bredden av mulige utfordringer og situasjoner, er statsrådens formulering om at vi hvert fjerde år «kaster hele Forsvaret opp i luften og setter sammen bitene på nytt», meget treffende. Å jobbe parallelt både med omstilling og med en omfattende forsvarsstudie med mål og behov for framtiden kan skape usikkerhet om hvilke målsettinger som gjelder og skal nås. I en sektor under stor omstilling er det svært viktig at ledelsen styrer i felles retning. Kristelig Folkeparti har merket seg at Forsvarspolitisk utvalg var overrasket over hvor mange av Forsvarets ledere som i stor grad uttrykte forskjellige meninger om både veivalg, tempo og metoder i en vedtatt omstillingsplan. Det kan tyde på at organisasjonens evne til å gjennomføre omstillingen blir påvirket, og det bidrar til utydelighet internt i Forsvaret om mål og retning. Det kan i tillegg være med på å svekke organisasjonens eksterne renommé, noe Kristelig Folkeparti opplever som alvorlig. Det har vært helt nødvendig med forsvarsstudier og en omfattende omstilling av Forsvaret. At omstillingsmålene har blitt endret fra én planperiode til den neste, skyldes at det har vært ubalanse mellom de politiske ambisjoner, økonomiske forutsetninger og faktiske økonomiske tildelinger. Forsvaret står imidlertid nå ved en korsvei. Kristelig Folkeparti mener at Forsvarsstudien 2007 viser at Forsvaret er på et minimumsnivå. Gjøres det ikke kloke grep nå, vil norske myndigheter få stadig mindre handlefrihet til å møte et bredt spekter av utfordringer med nasjonale militære enheter. En vedvarende nedbygging av Forsvaret er ikke forenlig med det grunnleggende og tidløse ansvaret for å skape sikkerhet for staten, befolkningen og samfunnet, og for å beskytte og fremme nasjonale verdier og interesser. Norge trenger et moderne, effektivt og troverdig forsvar. Det kan bare opprettholdes gjennom en kontinuerlig utvikling. Samtidig må man bruke både menneskelige og økonomiske ressurser på en hensiktsmessig måte. Derfor vil Kristelig Folkeparti gjerne være med på å finne løsninger som ivaretar intensjonen bak dagens forsvarsstudie og planperioder. Kristelig Folkeparti ser for seg en mulig endring der Forsvarets ledelse i større grad, og i tråd med det som jeg tror også ministeren var inne på, bør ha mulighet til kontinuerlig strategisk planlegging og omstilling. Forsvarets omstilling fra 2002 og fram til i dag har vært nødvendig for å skape bedre samsvar mellom Forsvarets oppgaver og struktur og sikrer bedre balanse mellom ressursbehov og ressurstilførsel. Kristelig Folkeparti ser det som et godt grunnlag for å utvikle Forsvaret videre for perioden 2009-2012, og videre fram mot 2020. Risikobildet og sikkerhetsutfordringene er omskiftelige, derfor må Forsvaret være innrettet slik at det kan håndtere endringer i omgivelsene. Dette betyr at oppgaver, ambisjonsnivå, struktur, utdanning og trening kontinuerlig må justeres. Men samtidig må det være politisk styring ved enkelte veiskiller. Her ligger i grunnen utgangspunktet for spørsmålet. Jeg konkluderer med følgende spørsmålsstilling: Mener statsråden at intensjonen fra Forsvarspolitisk utvalg om et bredt politisk forlik med kontakt mellom Regjeringen og alle partiene på Stortinget underveis i arbeidet er fulgt opp? Og videre: Hvordan tenker statsråden å ivareta den politiske kontrollen og styringen med Forsvaret hvis en går vekk fra modellen med fireårssykluser på langtidsplanen?