Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2011-12-02:
Man føler for hver budsjettbehandling man har i komiteen, at man er inne i en repetisjon. Men på tross av det vil jeg få lov til å rose komiteen. Selv om jeg ikke har vært med på hele prosessen denne høsten, har jeg i hvert fall registrert at komiteen har vært akkurat like effektiv og har ført en god og riktig framdrift når det gjelder å komme fram til en innstilling. Jeg vil ikke som komiteens leder gå inn på de andre partienes prioriteringer og merknader, men jeg vil likevel si at det er en viss form for progress i retning av enighet med hensyn til de utfordringene man ser innenfor feltet. Men så er det selvfølgelig slik at noen er litt mer utålmodig enn andre, noen mener at man burde bruke noe mer ressurser, og der er Fremskrittspartiet. Vi registrerer igjen at vi har hatt en nedbemanning innenfor politiet. 18 politidistrikt har faktisk en reell nedbemanning. Det synes jeg ikke regjeringen har tatt høyde for i sine budsjetter, for 2012 vil sannsynligvis bli et nytt år hvor man får fokus på og debatt om at synlighet, tilstedeværelse og kriminalitetsbekjempelse vil bli redusert. Det er veldig uheldig ut ifra den situasjonen vi faktisk er i, der man får innblikk i at sikkerhet og beredskap i Norge ikke er av den kvalitet som den burde ha vært. Det igjen fører til at vi ikke skaper trygghet, men kanskje er med på å etablere utrygghet. Er det noe vi trenger nå, etter dette året, er det etter beste evne å sørge for å skape et bilde av trygghet. Når vi ser framover mot de målene som vi tverrpolitisk har satt oss, Politiet mot 2020, der vi alle sammen er enige om at vi bør ha en politidekning på to per 1 000, er det nesten trist å se at det går i feil retning. Vi var på vei oppover, vi var på 1,8 per 1 000, nå er vi nede på under 1,6 per 1 000. Det er mange faktorer som spiller inn der, det er jeg klar over. Særlig er det et område som vi ikke har tatt inn over oss godt nok, og det er befolkningsøkningen. Nå er det slik at Statistisk årbok faktisk ikke lenger betrakter det som en befolkningsøkning, men at vi kanskje vil oppleve en befolkningseksplosjon fram mot 2025. Da mener jeg at selv om man har lagt til grunn rammer for å nå målet om to per 1 000, greier vi det ikke. Ikke engang ved å øke opptaket på Politihøgskolen til 720 greier vi det. Det skal jeg komme litt tilbake til, for det handler ikke bare om at vi må få flere hender på jobb i politiet, det handler om mange andre ting også. Derfor fremmer Fremskrittspartiet igjen et forslag, forslag nr. 4, om at vi i en periode fram mot 2020 kanskje burde si at vi i forkant garanterer jobb til alle som går ut av Politihøgskolen og består de nødvendige testene og eksamenene som skal til. Så skal jeg komme tilbake til det andre. Fremskrittspartiet legger inn 470 mill. kr ekstra i sitt alternative budsjett. Store deler av dette er til investeringer, 190 mill. kr av dette er til investeringer. En av de faktorene som har gjort at vi har fått nedbemanning i politiet, er at store deler av investeringene som er nødvendige i politiet, må tas av de samme driftsbudsjettene. Det har vi opplevd nå to–tre år på rad. Særlig gjelder det IKT-satsingen. Derfor burde det fram mot 2020 også vært et eget investeringsbudsjett for politiet utenfor de ordinære driftsbudsjettene for å sikre at vi får den rekrutteringen som er nødvendig. I tillegg venter vi at vi skal få en resultatreform neste år. Den tror jeg blir veldig viktig. For jeg er også – og det har jeg aldri lagt skjul på – sikker på at det ikke bare handler om å bevilge flere midler til politiet for å få ansette flere folk. Det handler også noe om struktur. Jeg tror at dette året har lært oss at strukturen i politiet ikke er god nok. Med 27 politidistrikt, med 360 lensmannskontor og lensmannsdistrikter, med Politidirektoratet, Kripos, Økokrim, PST – tror jeg, med all respekt, at her er det mange årsverk å hente ved en annen type organisering, som kan frigjøre hender som kan gjøres synlige, og tilstedeværelse for befolkningen. Det samme viser seg når vi går over til kriminalomsorgen, der det jobbes hardt hver eneste dag, men der man dessverre har en utnyttelse som er nærmest maks hele tiden, og der regjeringen faktisk har en reell nedgang, når man burde ha hatt en oppgang, både når det gjelder å utdanne og ansette, og når det gjelder å sikre dem som er innsatt. Jeg har selv opplevd at nå når soningskøene igjen snart er på samme nivå som i 2005, så ser man noen tragedier. Folk som har fått dom, står der og venter og er nærmest i fengsel i sitt eget hjem, for man kan ikke ta seg jobb, man kan ikke ivareta familien. Man står og venter på å få dette brevet i postkassen for å få lov til å få sonet ferdig. Det bildet har ikke kommet godt nok fram. Vi har altså på nytt en enorm soningskø på tross av at denne regjeringen faktisk har gitt strafferabatt og åpnet for en større andel fri soning. Fremskrittspartiet øker bevilgningene innenfor kriminalomsorgen betydelig. Vi ser også at domstolene sliter med det samme. Domstolene har gjennom flere år gjort en betydelig jobb for å få ned restanser, for å holde seg til tidsfrister, og så registrerer vi at regjeringen faktisk kutter bevilgningene til domstolene. Hvis jeg får lov til å si det – dette virker å være en ond sirkel som det ikke ser ut som regjeringen greier å komme seg ut av. Situasjonen innenfor dette feltet er faktisk på akkurat samme nivå i dag som det var for seks år siden – dessverre. Derfor bør vi kanskje, nå når vi får resultatreformen, og når vi skal behandle revidert budsjett neste år, sammen gå lenger inn i problemstillingene for å sørge for at vi en gang for alle får denne sektoren opp å gå, for å danne et bilde av trygghet. Til slutt vil jeg fremme de forslagene som Fremskrittspartiet er alene om, og de forslagene som vi står sammen med andre om.