Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2003-05-28:
Jeg vil starte med å si at jeg i all hovedsak slutter meg til de betraktninger som nettopp kom fra saksordføreren. Saksordføreren skal ha ros for å ha gjort en god jobb med saken. Vi behandler en viktig sak. Om lag en million nordmenn har trygd og pensjon som sin viktigste inntektskilde. De krever samme lønnsutvikling som det yrkesaktive for øvrig har. Stortinget kommer i dag til å vedta nye retningslinjer som sikrer dette. Samtidig er det klart at folketrygden er en formidabel utgiftspost på statsbudsjettet. Stortinget har et ansvar for at utgiftene til folketrygden ikke kommer ut av kontroll. Komiteen legger fram en delt innstilling, der flertallet består av medlemmene fra Arbeiderpartiet, SV, Fremskrittspartiet og Senterpartiet. Jeg vil understreke at jeg ikke opplever dette som et uttrykk for stor uenighet mellom opposisjonen og regjeringspartiene. Hovedpunktene er tvert imot preget av enighet. For det første er alle enige om at pensjoner og trygder ble underregulert i fjor vår. I forbindelse med behandlingen av årets statsbudsjett fremmet Arbeiderpartiet et forslag om at etterslepet fra trygdeoppgjøret i 2002 skal tas igjen i vårens oppgjør. Dette forslaget fikk støtte fra et flertall i Stortinget, og samtlige partier følger nå dette opp. Det er selvsagt vi i Arbeiderpartiet glade for, og det vil føre til en ekstraordinær regulering av trygder og pensjoner nå i vår som til sammen utgjør 572 mill. kr på årets budsjett. Flertallet sier i retningslinjene at grunnbeløpet i framtida må reguleres minst på linje med lønnsutviklingen for yrkesaktive. Regjeringspartiene sier at denne reguleringa må skje på linje med lønnsutviklingen for yrkesaktive. Jeg vil si at ordet «minst» i denne sammenheng først og fremst understreker at grunnbeløpet i alle fall ikke skal underreguleres. Det viktige er at det ikke lenger blir hetende at reguleringen skal være «om lag» på linje med. Bruken av «om lag» åpner for en skjønnsmessig vurdering som alle partier nå ønsker å fjerne. Alle partier er også enige om at når veksten i grunnbeløpet skal sammenliknes med andre grupper, er det statistikk og anslag for den samlede lønnsutvikling som er sammenlikningsgrunnlaget. Dermed parkeres en gammel debatt om hva som er rett sammenlikningsgruppe. Viktigst av alt er det kanskje at en samlet komite også gjør det klart at det i forbindelse med hvert trygdeoppgjør skal justeres for eventuelt etterslep fra oppgjøret året før. Selve oppgjøret skal starte med at en først beregner etterslepet. Dette er et kjernepunkt for å unngå at grunnbeløpet over tid underreguleres. Det er uenighet i komiteen når det gjelder valg av modell for hvordan etterslepet skal beregnes. Det er selvsagt viktig at riktig modell legges til grunn, og jeg er glad for at flertallet nå sier at etterslepet skal beregnes ut fra avviket mellom forventet og reell lønnsutvikling i beregningsåret. Det som imidlertid er overordnet viktig, er at prinsippet om at det skal beregnes et etterslep, nå kommer på plass. Et system med årlig beregning av etterslep fører til at grunnbeløpet i folketrygden over tid ikke blir underregulert, selv om anslaget for beregnet lønnsutvikling i forhandlingsåret i ettertid viser seg å være feil. Dette bringer meg over til en krevende side ved årets oppgjør. Av innstillingen går det fram at det er en viss uenighet om hva en skal legge til grunn i forhold til forventet lønnsutvikling i år. Flertallet understreker i sine merknader at Regjeringen må legge til grunn anslaget for forventet lønnsvekst for alle grupper, slik det framkommer i Regjeringens forslag til revidert nasjonalbudsjett. Arbeiderpartiet stiller seg bak denne formuleringen. Men jeg vil gjerne komme med noen presiseringer. Stortinget vedtar i dag ikke en automatisk indeksering av grunnbeløpet i folketrygden. Det skal fortsatt skje drøftinger mellom staten og trygdeorganisasjonene. De nye retningslinjene gjør det klart at flere forhold skal vektlegges. Men selvsagt må Regjeringen kunne begrunne sitt standpunkt dersom en legger til grunn en annen forventet lønnsutvikling i år enn det som er anslaget i revidert nasjonalbudsjett. En henvisning som utelukkende viser til det inntektspolitiske samarbeidet, vil i så måte etter min mening ikke være godt nok. Her er det igjen viktig å understreke at dersom anslaget til slutt viser seg å være feil, skal dette tas igjen ved starten av neste års forhandlinger. Det er derfor viktig at en i protokollen for trygdeoppgjøret gjør det klart hvilket anslag for forventet lønnsutvikling som legges til grunn. Dette har selvsagt også staten et klart ansvar for. Alle er altså enige om at pensjoner og trygder skal følge den samlede lønnsutviklingen. Det kan være en viss uenighet om hvor mye av dette som skal legges inn med en gang i trygdeoppgjøret nå i vår, og hvor mye som skal komme i form av en etterregulering. Men det er altså ikke sånn at opposisjonen legger opp til en annen regulering av grunnbeløpet enn det Regjeringen legger opp til. Uenigheten går eventuelt på tidspunkt for reguleringen. De nye retningslinjene er videre klare på at det skal kunne korrigeres for spesielle forhold. Et eksempel på et forhold som det vil være naturlig å korrigere for, er de siste års læreroppgjør. Der har lærerne inngått avtale om økt arbeidstid, og dette kompenseres gjennom økt lønn. En lønnsutvikling på dette grunnlaget kan ikke være utgangspunkt for en tilsvarende økning i folketrygdens grunnbeløp. Vi i Arbeiderpartiet fikk mye kritikk etter trygdeoppgjøret i fjor vår. Vi mente at Stortinget ikke hadde grunnlag for å avvise Regjeringens forslag til trygdeoppgjør, selv om vi mente at grunnbeløpet da ble underregulert. Vi sa da at vi skulle bidra til at dette ikke gjentar seg i kommende trygdeoppgjør. I dag oppfyller vi vårt løfte fra den gang. Det er vi selvsagt fornøyd med. Men jeg vil understreke at det ikke er Stortinget som gjennomfører trygdeforhandlingene. Vi vedtar retningslinjene. Nå er det opp til partene i trygdeoppgjøret å ta sin jobb på alvor. Med de retningslinjene som vedtas i dag, må det være mulig å komme fram til enighet i vårens oppgjør. Det har selvsagt staten et ansvar for. Men det har også trygdeorganisasjonene et ansvar for. Dette er et ansvar som begge parter må ta inn over seg. Det vil etter min mening være en ulykke dersom drøftingene fører til brudd det første året vi har de nye retningslinjene. Det er ikke sånn at Arbeiderpartiet i tilfelle brudd står klar i Stortinget til å gi trygdeorganisasjonene det de til enhver tid ber om.