trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-04:
Aldri tidligere har det blitt foreslått en større økning i budsjettet for politi- og påtalemyndigheten enn det som er lagt frem i Prop. 1 S for 2010. Det er hele 1,3 milliarder kr i økning i forhold til saldert budsjett for 2009, 1,2 milliarder kr dersom kompensasjon for lønns- og prisvekst trekkes fra. Etter at budsjettet er vedtatt i Stortinget, blir bevilgningene til politiet fordelt til Politidirektoratet, som foretar den konkrete tildelingen til det enkelte politidistrikt og særorgan. Fordelingen skjer ut fra en ressursfordelingsmodell basert på en rekke kriterier relatert til politiets oppgaveløsning, hvor kriminalitetsbekjempelse og trygghet representerer de viktigste områdene. Jeg kan derfor ikke nå si hvilken bevilgning Rogaland politidistrikt vil få for 2010. Rogaland politidistrikt vil imidlertid få lagt inn helårsvirkningen av de 25 sivile stillingene de fikk i forbindelse med Regjeringens tiltakspakke i 2009. Videre skal Rogaland politidistrikt ha en økning på to årsverk til Servicesenteret for utenlandske arbeidstakere i Stavanger fra høsten 2010. Dette kommer i tillegg til to årsverk som allerede er besluttet opprettet i 2009. Øvrige endringer blir besluttet av Politidirektoratet etter drøftinger med tjenestemannsorganisasjonene i politiet. Staten og hovedsammenslutningene ble den 9. juli 2009 enige om en ny avtale om arbeidstidsbestemmelser for politi- og lensmannsetaten. Som en del av avtalen er det enighet om at ca. 9 000 ansatte får en utvidet arbeidstid med en time pr. uke i perioden 1. oktober 2009 til 1. august 2012. Dette representerer en ressursøkning på anslagsvis 230 årsverk for hele landet. For Rogaland politidistrikt alene betyr dette ca. 440 timer pr. uke, eller ca. tolv årsverk. Avtalen innbærer derfor en betydelig ressursvekst. Justisdepartementet får underretning fra Politidirektoratet om fordelingen av bevilgningene til det enkelte politidistrikt og særorgan i januar/februar 2010.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-04:
Som jeg sa, vil det først bli klart i januar 2010 når den endelige fordelingen blir vedtatt. Men det er helt klart at midlene blir fordelt etter de behovene som er rundt omkring i landet. Det vil det bli tatt hensyn til. Et annet forhold som er viktig her, er at det har vært et etterslep på utdanning av politistudenter. Vår regjering har økt det mye. Det er også en betydelig økning for 2010. Det vil også avhjelpe situasjonen og gjøre at vi får flere politifolk, som jeg forstår også spørreren er opptatt av.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-04:
Jeg må vise til det svaret som jeg gav. Så skal jeg overbringe dette spørsmålet til justisministeren og be om at det blir besvart skriftlig, for det er ikke mulig for meg å svare noe mer enn det som jeg har svart: Budsjettet er betydelig økt når det gjelder politiet. Antall årsverk vil bli betydelig økt neste år, også på bakgrunn av den avtalen som er inngått med politiet. Det er veldig bra. Det vil bli en betydelig økning av antall politifolk – også i Stavanger, som jeg sa. Nærmere detaljer må vi komme tilbake til når Politidirektoratet har gjort den jobben de skal gjøre på bakgrunn av det budsjettet som vedtas av Stortinget i desember.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2009-11-04:
Spørsmålet mitt til helseministeren lyder: «Investeringstilskuddet til nye sykehjemsplasser har over flere år vært på samme nivå. Dette innebærer at den kommunale medfinansieringen er økende. Spesielt for kommuner som er i en vanskelig økonomisk situasjon, vil dette innebære at enkelte ikke har ressurser til å bygge nye sykehjemsplasser, all den tid investeringstilskuddet ikke økes. Vil statsråden vurdere å øke tilskuddet til bygging av nye sykehjemsplasser, slik at alle kommuner med behov får en reell mulighet til å benytte seg av tilskuddsordningen?»
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2009-11-04:
Jeg takker for svaret. Staten anbefaler at vi har en dekning på 25 pst. til antall eldre over 80 år, og da mangler vi 17 000 sykehjemsplasser. Kommunene nedlegger sykehjemsplasser og avhjemler dem over hele landet, og det bygges omsorgsboliger framfor sykehjemsplasser. Disse har gjerne en lavere bemanning enn sykehjem, og selv om de har livsløpsstandard, flyttes gjerne pasientene fra omsorgsboliger til sykehjem når de blir sterkt pleietrengende. Senter for omsorgsforskning – Sør uttrykker sterk bekymring for at utbygging av sykehjem skal gå ned, og at kommunene vil velge den billigste løsningen. De sier videre at vi vil stå overfor en reell krise om 10 år hvis vi somler nå. Statsråden har uttalt til Kommunal Rapport at hun ikke deler den bekymringen. Hva er det da statsråden vet som ikke helseforskerne vet?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2009-11-04:
Jeg takker for svaret igjen. Når det gjelder investeringstilskuddet, betyr jo det at kommunene må yte vesentlig mye mer nå enn de gjorde for noen få år siden. Kommunenes økonomi er ganske begredelig. Vi vet at det er behov for 2,5 milliarder kr mer i kommunene for å oppnå 3 pst.-målet som staten har satt. Derfor blir det begrenset rom for nye investeringer. Kunnskapsdepartementet har tatt inn over seg at vi har en del pressområder i dette landet. Når det gjelder bygging av studenthybler, yter de 600 000 kr til studenthybler – altså på samme nivå som det man yter til en sykehjemsplass i pressområdene. Kan statsråden se for seg at vi kanskje kan få et mer differensiert investeringstilskudd til sykehjemsplasser som tar inn over seg denne problematikken? Vil man da samtidig se på muligheten til å øke tilskuddet ytterligere?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-11-04:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Kristelig Folkeparti ønsker en tannhelsereform som sikrer at tannhelse finansieres som andre helsetjenester. Som et aller første og høyest prioritert skritt på veien mot full innføring av en slik reform må dagens betalingsfrihetsordning utvides til å omfatte langtids sosialhjelpmottakere. Det må også sikres gratis behandlingstilbud til andre grupper med tilsvarende lav disponibel inntekt. Dette må gradvis utvides til betalingsfrihet for alle med inntekt under 2 G. Vil statsråden gå med på disse forslagene fra Kristelig Folkeparti?»
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-11-04:
Det er ganske lenge siden tannhelsemeldingen ble behandlet i Stortinget. Den eneste konkrete tannhelsesatsingen som vi nå ser i regjeringserklæringen, er at eldre over 75 år skal få gratis tannhelsekontroll, mens det altså ikke tas til orde for utsatte grupper, som f.eks. langtidssosialhjelpsmottakere. Er ikke dette en retrett i forhold til de valgløfter som alle de tre regjeringspartiene hadde? Man burde jo også kunne ha forventninger om at dette skulle gå raskere enn med nye utredninger.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-11-04:
Kristelig Folkeparti har ved en rekke anledninger etterlyst en sterkere fattigdomssatsing fra Regjeringen. Sosiale forskjeller spiller inn på helsetilstanden også når det gjelder ulikhet i helse, og bryter med målet om likeverdige helsetjenester for alle. Det gjelder også tannhelsetjenester. Det er viktig å sette inn tiltak mot spesifikke grupper for å sikre alle god tannhelse, slik det også står i tannhelsemeldingen fra Regjeringen. Det er svært lenge siden vi hadde denne meldingen til behandling. Vi har også år etter år etterlyst når tiltakene kommer, og hver gang er svaret: Vi skyver på det, vi skyver på det. Nå skal det utredes videre. Hvilke grupper gjelder det? Jeg tror mange av oss vet hvilke grupper det dreier seg om. Dette kunne vært igangsatt tidligere. Har Regjeringen rett og slett redusert ambisjonene sine i forhold til det som ble presentert i tannhelsemeldingen? Det synes nemlig slik.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-11-04:
Jeg har følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Ifølge Helsetilsynets nasjonale kartlegging i sommer av bemanning og kompetanse i bilambulansetjenesten var hver fjerde ambulanse ikke bemannet i henhold til gjeldende forskriftskrav. Flere helseforetak har opplyst at de med dagens utdanningskapasitet og rekruttering ikke vil klare å oppfylle akuttforskriftens krav innen overgangsordningen utløper 1. april 2010. Hva vil statsråden gjøre for å sikre en forsvarlig bemanning og kompetanse i ambulansetjenesten innen 1. april 2010?»
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-11-04:
Jeg vil takke for svaret, og jeg er helt enig med statsråden i at ambulansetjenesten er blitt mye mer enn en transporttjeneste. Det er jo på mange måter sykehusets forlengede arm. Det er åpenbart behov for kompetanse. Det er fint at noen regioner kanskje ser ut til å klare dette, men andre påpeker at de altså ikke vil kunne klare det. Statsråden påpeker at det er de regionale helseforetakene som har et sørge for-ansvar. Det er for så vidt riktig, men statsråden har jo også et ansvar langt utover dette, og det er i alle fall ikke de regionale helseforetakene som sørger for utdanningskapasitet for disse gruppene. Så mitt oppfølgingsspørsmål er om statsråden vil være med på eventuelt å tallfeste mål for flere læreplasser, i tillegg til andre tiltak som bør inngå i en målrettet plan for å sikre den akuttmedisinske beredskapen. Dette kan ikke de regionale helseforetakene sørge for selv.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-11-04:
Jeg takker for svaret, og jeg oppfatter veldig sterkt at statsråden mener at alle de regionale helseforetakene faktisk vil klare dette til tross for den lave utdanningskapasiteten. Da får vi jo håpe at det er riktig. Jeg har et annet spørsmål. Det er jo avgjørende med rask og kvalifisert hjelp til akutt syke, og i rapporten om ambulansetjenesten, som departementet mottok i mars 2009, konkluderes det med at dagens minimumskrav, altså de som i dag er i forskriften, rett og slett er for lave, og at kravene til bemanning bør og må heves innen henholdsvis 2015 og 2020 – altså utover de kravene som er i dag. Mitt spørsmål til statsråden er om statsråden deler denne vurderingen, at vi trenger ytterligere kompetanse enn det vi har i dagens forskrift.
Bent Høie (Høyre), 2009-11-04:
«Vil Regjeringen sørge for at personer fra hele landet med spiseforstyrrelser får mulighet til å velge å få behandling ved Capio Anoreksi Senter i Fredrikstad hvis det er det tilbudet som raskest kan gi hjelp?»
Bent Høie (Høyre), 2009-11-04:
Årsaken til at Capio Anoreksi Senter i Fredrikstad ikke er godkjent som sykehus, er ikke innholdet i tilbudet, men at spesialisthelsetjenestelovens forarbeid legger til grunn en svært streng somatisk tilnærming til definisjonen av sykehus. Den strenge somatiske tilnærmingen når det gjelder definisjonen av sykehus, løste Stortinget opp i i forbindelse med rusreformen i 2004, da en gav rusmiddelavhengige et tilbud på spesialistnivå i form av å definere tverrfaglig spesialisert behandling som en behandling på spesialistnivå. Det er helt åpenbart at gruppen av pasienter med spiseforstyrrelser har det samme behovet for en tverrfaglig spesialisert behandling over tid. Dermed er det vårt ansvar å kunne endre loven, slik at dette er et tilbud som kan komme inn under retten til fritt sykehusvalg. Vil helseministeren kunne støtte en slik endring av loven?
Bent Høie (Høyre), 2009-11-04:
Jeg vil bare igjen minne om at det er ikke det faglige innholdet, men loven som her er til hinder, og loven er absolutt et politisk ansvar. Det som i dagens rettigheter er knyttet til brudd på definert frist for behandling, gjør jo at ethvert tilbud i en region, f.eks. et poliklinisk tilbud til gruppen med spiseforstyrrelser, etter lovens forstand vil bli oppfattet som at en har gitt et behandlingstilbud. Dermed vil altså det at et helseforetak gir en person med spiseforstyrrelser et poliklinisk tilbud, veie opp for at den pasienten da ikke får muligheten til å få et tverrfaglig spesialisert langvarig behandlingstilbud, f.eks. på Capio Anoreksi Senter i Fredrikstad. Dette er i forhold til denne pasientgruppen veldig alvorlig, og det fører også til at pasienter som i dag er inne …(presidenten avbryter) (presidenten avbryter)
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-11-04:
«I regjeringserklæringen fra regjeringen Stoltenberg II het det at Regjeringen vil sikre rehabilitering og opptrening til alle som trenger det. I den nye regjeringserklæringen er denne formuleringen strøket og erstattet med en formulering om at det skal settes av tilstrekkelige ressurser til habilitering og rehabilitering. Hva er begrunnelsen for at ambisjonene på dette området er redusert, og hva er etter statsrådens vurdering tilstrekkelige ressurser til feltet?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-11-04:
Jeg takker statsråden for svaret. Når det gjelder Samhandlingsreformen, mangler det ganske mye på satsing på rehabilitering der. Jeg registrerer jo at statsråden er såre fornøyd med situasjonen, men det er faktisk et hav mellom den virkelighetsoppfatning som statsråden har, og den situasjonen som brukerne, som fagfolk og som rehabiliteringsinstitusjonene opplever, nemlig store mangler i tilbudet. Og uansett hva statsråden sier, oppfattes formuleringene svært vage. Det bekreftes for så vidt også av Regjeringens eget budsjett for 2010, hvor det mangler en opptrapping og en satsing på habilitering og rehabilitering. Løftene fra Soria Moria I er ikke oppfylt, og den manglende satsingen er uheldig også i forhold til den nasjonale strategien. Dette medfører en betydelig usikkerhet for brukerne, det medfører et dårligere tilbud og holder flere unødvendig utenfor arbeidslivet, og mange får redusert livskvalitet. Dette er et faktum. Når vil statsråden og Regjeringen ta utfordringene på rehabiliteringsfeltet på alvor?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-11-04:
«Stor forståelse» er altså ikke nok for dem som trenger rehabilitering. Det er et faktum, slik både fagfolk og brukerne oppfatter det, at Regjeringen mangler vilje til å satse og prioritere på dette området, både når det gjelder behandlingstilbud og forskning og utvikling. Regjeringen sier jo selv i budsjettet at «det er manglende samsvar mellom tilbud og behov», og de sier også at de ønsker å få «et best mulig kunnskapsgrunnlag» for utvikling innen feltet, både i første- og annenlinjetjenesten. Det gjelder habiliteringstilbudet til barn, til unge, til voksne, til unge med sykdommer og funksjonsnedsettelser og til hørselshemmede. Og det skal utvikles og spres kunnskap. Til alt dette har Regjeringen satt av skarve 17,7 mill. kr. Mener virkelig statsråden at dette er en satsing for å få fram nødvendig kunnskap og utvikling på hele feltet, både i første- og annenlinjetjenesten?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-11-04:
Jeg har et spørsmål til miljø- og utviklingsministeren: «Norsk avfallsbransje har i lengre tid bedt om at forbrenningsavgiften fjernes for å redusere avfallseksporten til Sverige. Bransjen melder om en kraftig økning i avfallseksporten etter at deponiforbudet trådte i kraft 1. juli, og at norske forbrenningsanlegg nå opplever mangel på avfall. I statsbudsjettet for 2010 foreslår Regjeringen tvert imot å øke forbrenningsavgiften. Hvilke virkemidler vil statsråden ta i bruk for å bremse avfallseksporten og sikre at norsk avfall utnyttes til miljøvennlig energiproduksjon i Norge?»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-11-04:
Norsk Fjernvarme, KS Bedrift og Avfall Norge la tidligere denne uken fram en undersøkelse basert på sine medlemsbedrifter, som viser at hvis forbrenningsavgiften fjernes på restavfall, vil avfallstransporten som i dag går til Sverige, reduseres med halvparten. Vi får også beskjed om at flere nyetableringer innen fjernvarmeanlegg nå er lagt på is på grunn av denne avgiften. Det er f.eks. Slagen Energigjenvinning i Vestfold, i Alvdal, Bodø, Trondheim, Buskerud og Tromsø. Vi ser også at flere forbrennings- og fjernvarmeanlegg nå må bruke olje og gass, og det vil føre til at vi får CO2-utslipp i 2010 på opptil 114 000 tonn. Er dette en dreining som statsråden mener er ønskelig?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-11-04:
Jeg er glad for at statsråden tar denne offensive holdningen, for det er det jeg leser ut av de to svarene som nå er gitt. Svenskene har allerede vedtatt at de skal fjerne denne avgiften fra neste år, så det vil jo bli en enda mer konkurransevridende ordning mellom Sverige og Norge på dette området. Det har noen konsekvenser knyttet til at vi i Norge har sagt at vi skal bygge ut fjernvarme. Da trenger vi mer avfall for å fyre opp disse forbrenningsanleggene. Ellers blir det litt rart at vi bruker penger gjennom Enova til å bygge ut fjernvarme, og så har vi altså ikke noe å fyre dem opp med som er av miljøvennlig art. Jeg er glad for de signalene som nå kommer, men jeg stiller meg undrende til at Regjeringen i budsjettet for 2010 øker denne avgiften istedenfor i alle fall å holde den stabil. Jeg ber om statsrådens svar på hvorfor det blir en økning når en nå vil følge denne saken nøye.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-04:
Innføring av deponiforbudet var et svært viktig grep i avfallspolitikken. Vi var på forhånd kjent med at det ville være mangel på nasjonal behandlingskapasitet den første tiden. Den store aktiviteten vi nå ser i norsk avfallsbransje, er et tegn på at forbudet virker, og at kapasiteten nå er under utbygging. I forhold til å sikre utbygging av forbrenningsanlegg og fjernvarmenett er det uheldig at rammebetingelsene er såpass ulike i Norge og Sverige. Vi følger derfor med på situasjonen og vurderer løpende om de statlige virkemidlene som brukes i forhold til avfall og fjernvarme, er riktige. Vi har foreløpig ikke stor nok forbrenningskapasitet i Norge til å ta hånd om alt avfall som omfattes av deponiforbudet. I denne situasjonen ser jeg det som positivt at avfallet energiutnyttes i Sverige. Jeg mener vi har fordeler av å ha et åpent avfallsmarked, men vil likevel se an utviklingen i avfallsmarkedet. Det å legge restriksjoner på eksport av visse typer avfall er en mulighet som jeg tar med meg videre.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-04:
La meg gjøre det helt klart at vi selvsagt skal gå gjennom det materialet og de erfaringene som kommer. Deponiforbudet er jo nettopp trådt i kraft, så man må jo la det gå litt tid før man kan se hvordan det virker. Det materialet som spørreren henviser til, skal vi gå grundig gjennom. Vi skal følge dette markedet veldig nøye framover for å se om det må gjøres endringer. La meg også legge til at det aller viktigste til sjuende og sist jo er at avfallet gjenvinnes. Enten det gjenvinnes i form av materialgjenvinning, som alltid er det beste, eller i form av energigjenvinning, som også er bra, er det viktigste at det skjer. Men vi ønsker at mer av det skal skje i Norge, og vi skal følge markedet framover for å se om vi har de rette virkemidlene for å få det til.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-11-04:
La meg returnere komplimenten og si at jeg er veldig glad for at spørreren ikke framstiller det som galt at vi har et felles marked for dette, for det skaper bare mer effektivitet og er fornuftig. Det er ikke galt i seg selv at noe gjenvinnes i Sverige. Det vil heller ikke være galt om noe svensk avfall ble gjenvunnet i Norge. Så det er et positivt utgangspunkt. Jeg er helt enig i spørrerens utgangspunkt, og det sa jeg også i mitt svar. Det er klart det skapes store utfordringer når det er vesentlig forskjellige rammebetingelser i Sverige og Norge på dette området. Vi må se på om noe må gjøres med de rammebetingelsene, men det må være på basis av en vurdering av hvordan dette markedet utvikler seg nå i tiden framover.
Tina Bru (Høyre), 2009-11-04:
Jeg vil stille følgende spørsmål til statsråden: «I fremleggelsen av statsbudsjett for 2010 ble det varslet en storsatsing innenfor politi og påtalemyndighet som følge av en økt ramme på 1,3 milliarder kr. Det er noe uklart hvordan disse midlene vil komme de ulike politidistriktene til gode. I hvilken grad bidrar det fremlagte statsbudsjettet til å sikre en forsvarlig politibemanning i form av økt bemanning i Rogaland politidistrikt?»
Tina Bru (Høyre), 2009-11-04:
Jeg takker for svaret. Rogaland politidistrikt befinner seg i en vanskelig og utfordrende situasjon. Å sørge for innbyggernes trygghet er en av statens fremste oppgaver, og som Regjeringen selv skriver i budsjettforslaget, «et stort offentlig ansvar». I et velferdssamfunn som Norge er, blir det da uakseptabelt at folk skal oppleve en følelse av utrygghet når de ferdes ute, eller oppleve at politiet ikke har mulighet til å bistå med hjelp når det trengs mest. Rogaland politidistrikt er underbemannet i forhold til de kriteriene som legges til grunn i Fürst og Høverstad-modellens utregninger. Nå som Regjeringen sier at den ønsker å satse på å styrke politiet, kan statsråden garantere at kriteriene fra modellen heretter vil bli lagt til grunn for fordelingen av midlene for å sikre tilstrekkelig bemanning av Rogaland politidistrikt?
Tina Bru (Høyre), 2009-11-04:
Et av kriteriene som legges til grunn i modellen, er befolkningsvekst. Rogaland opplever en sterk befolkningsvekst og har derfor et stadig voksende behov for økte ressurser for å kunne sørge for innbyggernes trygghet. For ikke så lenge siden opplevde en 26 år gammel jente i Rogaland å måtte flykte fra sitt eget hus da en aggressiv og ruset person brøt seg inn hos henne, fordi politiet ikke hadde ressurser til å komme henne til unnsetning. Når politiet i Rogaland må svikte en av sine viktigste oppgaver på grunn av mangel på ressurser, blir det tydelig for meg at distriktet er uforsvarlig lavt bemannet hva gjelder utrykningskapasitet. Derfor håper jeg statsråden kan svare på følgende: Hvis man legger dette budsjettforslaget til grunn, hvor langt unna er Rogaland politidistrikt å møte de kriteriene som ligger til grunn for hva som regnes som en forsvarlig bemanning i Rogaland politidistrikt?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2009-11-04:
Eg vil tillate meg å stille følgjande spørsmål til olje- og energiministeren: «Det er inngått ei intensjonsavtale med Sverige om at ein felles norsk-svensk marknad for grøne sertifikat skal vere på plass frå 1. januar 2012. Førre gong Noreg forhandla med Sverige om grøne sertifikat, tok ein sikte på at all ny fornybar kraft-produksjon med byggestart etter 1. januar 2004 skulle inkluderast i ordninga. Vil framleis all ny kraftproduksjon med byggestart etter 1. januar 2004 kunne rekne med å bli inkludert i ordninga med grøne sertifikat?»
Bjørn Lødemel (Høyre), 2009-11-04:
Eg takkar for svaret. Vi er vel tilbake der vi var for ca. fire år sidan – med stor usikkerheit om kva som ville skje med grøne sertifikat og den typen tilskotsordningar. Vi har bak oss ein valkamp der grøne sertifikat og industrikraft var heilt sentrale tema, heilt fram til slutten av valkampen. Når ein ser på pressemeldinga frå 7. september om ein felles sertifikatmarknad, er det svært vage formuleringar der: Ein tek «sikte på» å etablere ein felles grøn sertifikatmarknad. Noreg er «innstilt på» å ha ei like ambisiøs forplikting som Sverige, og ei felles sertifikatordning «bør vere» teknologinøytral. Kan statsråden garantere at det faktisk blir ein sertifikatmarknad, og at det ikkje går slik som sist då den raud-grøne regjeringa forhandla med svenskane?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2009-11-04:
Eg registrerer at vi ikkje får svar når det gjeld dei utbyggingane som har vore frå 2004 og fram til i dag. Men i det vedlegget til pressemeldinga som ministeren refererer til, er det vist til at Noreg tok initiativ til å drøfte ein felles sertifikatmarknad med Sverige allereie i 2004. Då den raud-grøne regjeringa tok over i 2005, var desse drøftingane godt i gang, og ein kunne gjort ein avtale med Sverige. Det hadde ført til betydeleg utbygging av produksjon av rein fornybar energi. No har bl.a. bønder og grunneigarar tapt store inntekter på småkraft, som kunne vere med på å sikre busetnad og sikre inntekter i distrikta. Noreg har framleis blant dei dårlegaste støtteordningane for rein fornybar energi i Europa. Kva vil statsråden gjere for å sikre at noverande og framtidige småkraftprodusentar får stabile rammevilkår som gjer at dei vågar å satse på å byggje ut f.eks. småkraft?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-11-04:
Den 7. september 2009 signerte Sveriges næringsminister Maud Olofsson og jeg en overenskomst om prinsippene for det videre samarbeidet. Overenskomsten inneholder viktige prinsipper for et felles sertifikatmarked som ambisjonsnivå, tidspunkt for ikrafttredelse og teknologinøytralitet. Det gjenstår noen spørsmål knyttet til etableringen og arbeidet fram til etableringen av et felles elsertifikatmarked med Sverige. Ett av disse spørsmålene er spørsmålet om innholdet i en nasjonal overgangsordning fram til det felles sertifikatmarkedet er på plass. Den politiske plattformen for Regjeringen av 7. oktober 2009 fastslår at Regjeringen vil fremme et forslag om en overgangsordning fram til et elsertifikatmarked med Sverige er på plass, for å sikre fortsatt utbygging av kraft. Jeg jobber nå med utformingen av en slik overgangsordning og ber om forståelse for at jeg ikke på det nåværende tidspunkt kan kommentere innholdet i hvordan denne ordningen vil bli.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-11-04:
Jeg er litt overrasket over at representanten Lødemel er opptatt av å trekke den avtalen som er gjort, i tvil. Jeg mener at det er en god og viktig avtale. Det er en avtale som bidrar til å skape ro i kraftmarkedet, fordi den er så tydelig på rammene for det sertifikatmarkedet vi skal ha fra 1. desember 2012, som den er. Så er jeg også helt uenig i og overrasket over påstanden om at vi nå er tilbake der vi var for noen år siden. Det mener jeg rett og slett er feil. Vi har tatt et stort skritt framover. Vi har faktisk forhandlet fram en avtale med Sverige. Vi har en dato for oppstart, vi har rammene for sertifikatmarkedet, og vi er i gang med den konkrete jobbingen for innholdet av mer teknisk karakter – lovproposisjonen osv. Så jeg mener at det vi gjorde like før valget nå i høst, var svært viktig. Det var et stort skritt framover, ikke minst i forhold til å skape stabilitet og ro i elmarkedet.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-11-04:
Jeg mener at det vi nå har gjort, nettopp er å bidra til stabilitet og forutsigbare rammebetingelser for småkraftprodusenter framover, som for utbyggere av fornybar energi ellers. Det som nå er gjort, er at vi faktisk har en konkret plan for ikrafttredelsen av sertifikatmarkedet. Det har ikke vært der tidligere. Det betyr at vi nå har en stabilitet og en ramme rundt det, som har vært etterspurt, og som har vært savnet. Jeg må si at jeg er veldig overrasket over at representanten Lødemel velger å bruke tid og krefter på å beklage seg over hva som ikke skjedde under regjeringen Bondevik, og hva som ikke skjedde for tre–fire år siden, i stedet for faktisk å se de mulighetene som ligger for ikke minst Distrikts-Norge framover til å utnytte det potensialet som er i fornybar energi som følge av den avtalen som nå er gjort, og det arbeidet som vi er i gang med.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-11-04:
«Fra 1. januar 2007 ble den nye varslerparagrafen tatt inn i lovverket. Denne skulle ivareta varsleren. Den nye paragrafen har nå fungert i drøye to år. Er statsråden tilfreds med resultatene, vet statsråden om loven har ivaretatt varsleren, og kan statsråden også redegjøre for hvor mange saker som er behandlet i rettsapparatet?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-11-04:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg kan opplyse statsråden om at det sannsynligvis har vært én rettssak siden varslerparagrafen ble vedtatt i Stortinget – én sak som faktisk har vært gjennom rettsapparatet. Vi vet at det er mange varslere som har forsøkt å få saken sin opp, men av økonomiske grunner blir man satt i en håpløs situasjon som varsler fordi man i stor grad blir den som må ta bevisbyrden. Jeg synes også det er spesielt at statsråden sier at man har et godt vern, og at man blir godt ivaretatt. I alle fall de varslerne som jeg har vært i kontakt med, opplever ofte at når man møter det offentlige, er det store spørsmålet: Hva vil du med dette, og hvorfor tar du opp saken? Jeg synes det er bra at statsråden sier at hun ønsker å sette i gang en evaluering. Men jeg har også lyst til å utfordre: Vil statsråden sørge for at også noen av dem som har fått saken sin opp i rettsapparatet – eller som har forsøkt – blir med i en slik evaluering, nettopp for at man skal sikre en god evaluering og en god oppfølging?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-11-04:
Jeg registrerer at statsråden er veldig tydelig på at det har blitt bedre. En av dem som har vunnet en sak som varsler – den eneste som har vunnet siden den nye loven trådte i kraft – sitter her. Jeg tror ikke han opplever det på samme måte som statsråden – at dette har blitt en bedre måte, at man faktisk blir ivaretatt som varsler. I de to sakene om varsling som faktisk er vunnet, sier de begge at hvis loven fortsetter å være slik den er nå, og man ikke gjør noe med det, kan man like godt ta bort hele varslerparagrafen. Etter at paragrafen kom, har det faktisk blitt verre å komme gjennom rettsapparatet enn tidligere. Så jeg håper statsråden vil svare klart og tydelig på det. Jeg vil også spørre statsråden: Vil statsråden nå vurdere å innføre noen ordninger som gjør at hvis man er en varsler og har en god sak, skal man få muligheten til å sende saken sin til og få saken sin ført gjennom rettsapparatet, uten å risikere å måtte ende opp i personlig økonomisk ruin? Det er den hverdag mange av varslerne nå opplever. På grunn av rettsapparatet og betalingssystemet risikerer man altså å ikke få saken sin opp, og man sitter igjen som gjeldsslave.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-04:
Alle virksomheter, både i privat og i offentlig sektor, omfattes av den nye varslerparagrafen, og reglene gjelder arbeidstakere i alle slags stillinger. Utover arbeidsmiljølovens generelle forbud mot mobbing og trakassering har vi gjennom dette fått et strengt vern mot gjengjeldelse. Såfremt varselet er i tråd med lovens krav, kan arbeidsgiver ikke besvare varslingen med f.eks. oppsigelse, suspensjon eller avskjed. Utstøting, fratakelse av eller endring i arbeidsoppgaver eller andre reaksjoner som har karakter av gjengjeldelse eller sanksjon, er heller ikke lovlig. Varslingsreglene inneholder også et prinsipp om delt bevisbyrde. Delt bevisbyrde betyr at hvis arbeidstaker f.eks. sies opp etter å ha varslet, er det arbeidsgiver som må føre bevis for at oppsigelsen var tilstrekkelig begrunnet i andre forhold enn varslingen. Arbeids- og inkluderingsdepartementet har i samarbeid med Arbeidstilsynet utarbeidet en grundig veileder til hvordan reglene er å forstå. Etter min mening gir lovreglene et godt vern for arbeidstakere som varsler. Særlig forbudet mot gjengjeldelse og delt bevisbyrde styrker i betydelig grad varslerens situasjon sammenliknet med tidligere rettstilstand. Videre mener jeg at den vide ytringsfriheten arbeidstakere har generelt, gir et godt vern mot ytringer som ikke omfattes av varslingsreglene. Som representanten selv påpeker, har reglene kun vært gjeldende fra 1. januar 2007, og har slik sett fått virke relativt kort tid. Vi har derfor begrenset erfaring med reglene. Som min forgjenger tidligere har varslet Stortinget om, vil det være naturlig å evaluere regelverket for å se om det fungerer etter hensikten og om virksomhetene følger opp sitt ansvar etter loven. Jeg er nå i ferd med å vurdere det nærmere innholdet i en slik evaluering. Vi har ikke en fullstendig oversikt over antall saker som har vært til behandling i domstolene. En gjennomgang av saker som har vært til behandling i rettsapparatet siden de nye varslingsreglene trådte i kraft, vil imidlertid etter min mening være en naturlig del av en slik evaluering.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-04:
Jeg vil mene at det lovverket vi nå har, har gjort situasjonen for mange varslere betydelig bedre. Det blir så viktig for oss å få kunnskap om hvordan regelverket og lovverket har virket i praksis. Det er nettopp derfor jeg mener det er viktig at vi nå, forholdsvis raskt etter at lovverket ble gjennomført i Stortinget, også setter i gang en evaluering. En bred evaluering må inkludere alle dem som har forhold til lovverket, inklusiv dem som har fått prøvd sine saker. Jeg vil selvsagt sørge for at vi har en evaluering som gir oss nok kunnskap til å se om regelverket har fungert slik hensikten var da Stortinget vedtok lovverket.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-04:
Jeg mener fortsatt at lovverket har bidratt til at vi nå har en rettstilstand som gjør at varslerne har et vern som man ikke hadde før man fikk det nye lovverket på plass. Så mener jeg at når vi først skal gå inn i en evaluering, må vi vurdere alle sider av det som er fakta, også eventuelt se på om vi har betalingsordninger som er til hinder for at folk kan føre saker for rettsapparatet. Justisdepartementet har sine ordninger som vil kunne komme til anvendelse. Men når vi skal gjøre en evaluering for å se om det er nødvendig å gjøre endringer, vil alle sider av saken være viktige å få belyst. Jeg tror ikke den retningen Bård Hoksrud antyder – at vi skal gå tilbake til tilstanden slik den var før det nye lovverket – vil være den riktige. Men vi bør se gjennom dette for å se om vi kan gjøre endringer.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-04:
Som representanten påpeker, har arbeids- og velferdsetaten ikke hatt tilstrekkelig kvalitet og effektivitet i saksbehandlingen under gjennomføringen av Nav-reformen. Dette er det redegjort for i St.prp. nr. 51 for 2008–2009, og det er også påvist i Riksrevisjonens revisjonsrapport for 2008. Innføring av arbeidsavklaringspenger og rett til arbeidsevnevurdering er viktige tiltak for å sikre bedre oppfølging av brukerne for å få flere i arbeid og aktivitet. Innføringen er allerede blitt utsatt to ganger, først fra 1. mai til 1. oktober i år, og deretter til 1. mars 2010. Basert på de store utfordringene etaten fortsatt står overfor, har jeg drøftet med Arbeids- og velferdsdirektoratet om det er forsvarlig i dagens situasjon å innføre arbeidsavklaringspenger i mars 2010. Direktoratet har orientert meg om at innføringen i så fall må utsettes et helt år. Dette ser jeg ikke som aktuelt, da både brukere og ansatte etterspør ordningen. For å oppnå de langsiktige målene med Nav-reformen er det viktig at vi får tiltaket på plass. Jeg vil likevel understreke at det er viktig å ha et realistisk bilde av hvor krevende det vil være å få på plass det nye oppfølgingsregimet. Jeg viser i den forbindelse til Prop. 1 S for 2009–2010, der det framgår at det vil ta noe tid etter implementeringen før alle målene med omleggingen oppnås på en tilfredsstillende måte. Ved innføringen skal mottakere av rehabiliteringspenger, attføringspenger eller tidsbegrenset uførestønad få vedtak om ny ytelse, arbeidsavklaringspenger. Dette er i seg selv et omfattende arbeid. Jeg har derfor forsikret meg om at Arbeids- og velferdsdirektoratet i oppstarten vil ha hovedfokus på å sikre at alle som har krav på det, skal få utbetalt arbeidsavklaringspenger. Jeg har også forsikret meg om at etaten gjennomfører et omfattende opplæringsopplegg og andre nødvendige tiltak for å sikre en god overgang til nytt regelverk. Jeg kan forsikre om at departementet følger dette arbeidet tett.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-04:
Det er ingen tvil om at det er en omfattende reform som skal på plass. Det er mange personer som skal få vurdert sin arbeidsevne, og det er heldigvis slik at mange Nav-kontor allerede har tatt i bruk den nye metodikken. Det gir oss et godt grunnlag for å kjenne de problemstillingene vi måtte møte. Det er også lagt betydelig vekt på intern opplæring i etaten. Når det gjelder å vurdere den enkelte arbeidstakers arbeidsevne, er det mange forskjellige instanser som brukes i dag. Det er offentlig virksomhet, det er halvoffentlig virksomhet, og det er private aktører som bidrar i den jobben. Det synes jeg vi skal fortsette med. Så er det viktig for meg at det endelige vedtaket som fattes, skal fattes i velferdsetaten av Nav-ansatte, slik at vi har sikkerhet for at vedtakene blir gjort på en riktig måte.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-11-04:
Det er grunnleggende, også i Nav-reformen, at vi tar brukerne med på råd. Hele arbeidsavklaringsvurderingen skal jo være et tett samarbeid mellom brukeren og Nav-systemet for å legge til rette for at vi får gode tiltak. Når det gjelder det forholdet som representanten Graham tar opp knyttet til om vi skal ha et eget ombud i ordningen, er det en sak som er til vurdering i departementet, og jeg vil komme tilbake til den når vi har gjort ferdig de aktuelle vurderingene.
Sylvi Graham (Høyre), 2009-11-04:
Jeg har hatt gleden av å stille spørsmål til statsråden tidligere i dag, og fortsetter med følgende spørsmål: «Riksrevisjonens rapport om revisjonen av arbeids- og velferdsetaten for budsjettåret 2008, viser at etaten har hatt store styringsproblemer. Rapporten forteller om svikt i interne kontrollrutiner, mangelfull oppfølging av tjenester og store restanser i saksbehandlingen. 1. mars 2010 innføres arbeidsavklaringspenger. Hvilke grep gjør statsråden for å forsikre seg om at denne innføringen skjer forsvarlig, uten at det rammer brukernes rettssikkerhet og medfører større arbeidsbelastninger for ansatte i etaten?»
Sylvi Graham (Høyre), 2009-11-04:
Omleggingen av arbeidsavklaringspenger vil også gi rett til arbeidsevnevurdering. Det er ca. 140 000 mennesker, og vel så det, som i dag har midlertidige ytelser, og som dermed vil være i målgruppen for nettopp dette. Jeg tillater meg å spørre: Hvor lang ventetid vil en vanlig mottaker av arbeidsavklaringspenger måtte påregne før denne også får oppfylt sin rett til arbeidsevnevurdering? Og: Vil statsråden, som et mulig tiltak, sikre denne delen av reformen ved å la attføringsbedrifter gjøre mer av avklaringen for å redusere det administrative presset i omleggingen for Nav?
Sylvi Graham (Høyre), 2009-11-04:
Jeg takker statsråden for svarene så langt, men tillater meg i tillegg å spørre om følgende: Mange av trygdemottakerne som er i målgruppen for den nye ytelsen, ser med uro på utviklingen i Nav. Det har vi hørt i høringen som komiteen har avviklet denne uken. Mange av disse har kanskje vært blant de mange tusen som har måttet tåle lange saksbehandlingstider og ventetider i etaten for å komme til avklaringer og tiltak. Vi vil alle at Nav-reformen, og særlig denne delen av reformen, skal lykkes, men vi kan ikke tåle at brukere blir belastet ytterligere i et system som nettopp skulle forhindre at menneskene blir kasteballer. Hvorfor har ikke statsråden og regjeringspartiene valgt å lytte til ønskene og forslagene om et eget Nav-ombud i denne særlig kritiske fasen av reformen?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-05:
Forslagsstillerne viser til at møter i folkevalgte organer i kommunene som hovedregel skal holdes for åpne dører etter kommuneloven. Unntak fra dette krever særskilt hjemmel, vedtak og begrunnelse. Møter i kontrollutvalget skal imidlertid etter kommuneloven som hovedregel holdes for lukkede dører dersom utvalget ikke har bestemt noe annet. Forslagsstillerne, og et mindretall i komiteen, mener at kommuneloven bør endres slik at kontrollutvalgets møter også som hovedregel skal holdes for åpne dører hvis ikke annet følger av lovbestemt taushetsplikt. Forslagsstillerne, og fortsatt det samme mindretallet i komiteen, peker på at en tillitskapende kommunal forvaltning forutsetter åpenhet og innsyn i kommunenes virksomhet. Åpne møter i kontrollutvalget vil gi borgerne bedre innsyn i og interesse for egenkontroll i kommunene og dermed gi grunnlag for økt tillit til kommunene. Regjeringspartiene mener ikke så mye om disse viktige tingene som mindretallet påpeker her. Som vanlig peker flertallspartiene på at det er nedsatt en arbeidsgruppe som skal gjennomgå kontrollutvalgenes funksjon og arbeidsform. Flertallet skiver i forbindelse med en tidligere behandling av saken at «hovedprinsippet om åpne møter i den kommunale forvaltning også skal gjelde for Kontrollutvalget». Flertallet skriver videre at Regjeringen må «sørge for at hovedprinsippet om åpne møter blir utredet av den nedsatte arbeidsgruppen». Etter min mening er det ikke så mye å utrede. Det er prinsippet om åpenhet som er viktig her, og det behøver ikke lang behandlingstid. Jeg forstår det slik at man ikke ønsker å ta stilling til dette, og at man føler at det er veldig vanskelig. Mindretallet har heller ikke god erfaring med disse arbeidsgruppene til regjeringspartiene. Det tar ofte vinter og vår før man kommer fram til et resultat. Jeg mener at publikum og pressen bør få bedre innsyn også i kontrollutvalgene i kommunene. Det er mye debatt om åpenhet i Norge, spesielt i media, som regjeringspartiene bør ta med seg. Kontrollutvalget i mange kommuner har selv vedtatt at møtene som hovedregel skal holdes for åpne dører. Det betyr at kontrollutvalgene i kommunene ser at det er behov for det. Regjeringspartiene har satt ned en arbeidsgruppe og greier ikke å ta stilling til dette. Det er beklagelig. I dag kan alle kommunens innbyggere klikke seg inn på Internett og finne saker som skal behandles i alle politiske utvalg. De kan studere saksutredninger og i etterkant sjekke vedtak i møteprotokollen etc. Man kan også søke på brev i postjournalene til de fleste kommunale avdelinger, men ikke i kontrollutvalget. Jeg mener at det ikke er av hensyn til politikerne en skal lukke dørene, men av hensyn til kommunen som samfunn. Jeg mener at standardbegrunnelsen som ofte brukes, at det blir «en friere debatt ved å lukke dørene», ikke er holdbar. Det hører vel de fleste når jeg sier det på denne måten. Dersom kontrollutvalgene vil lukke dørene, må vilkårene være at det foreligger personvernhensyn, eller at andre tungtveiende private eller offentlige interesser tilsier lukking. Jeg ønsker å fremme det forslaget som Fremskrittspartiet er med på.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-05:
Vi nærmer oss valgkamptider, og da er det behov for å skape noen motsetninger som ikke er der. I denne saken er alle enige. Et samlet storting mener at kontrollutvalgets møter skal være åpne. Flertallet sier helt klart og tydelig at møtene skal holdes for åpne dører i kommunal forvaltning, og at dette skal også gjelde for kontrollutvalget. Tydeligere kan det ikke sies. Det går ikke an å skrive det tydeligere enn som så, at flertallet mener at disse møtene skal holdes for åpne dører. Det er et prinsipp at det skal være åpenhet i den kommunale og offentlige forvaltning generelt, og det står vi for. Vi vet at departementet har nedsatt en arbeidsgruppe som jobber med kontrollutvalgets funksjon og rolle framover. Vi mener at denne gruppen også bør se på saken. Den bør ta dette med i sin utredning. Så enkelt er det! Men flertallet i Stortinget har allerede knesatt hovedprinsippet. Det gjorde vi da vi behandlet Innst. O. nr. 62. Dette er jo andre gangs behandling av saken. Det er ikke mer enn noen få måneder siden vi behandlet denne saken, der vi knesatte dette hovedprinsippet, slik at her er det ingen motsetninger. Alle mener at disse møtene skal være åpne. Så ber vi departementet gjennom den gruppen som er nedsatt, se på dette og komme tilbake til Stortinget. Men det ville jo være helt utidig og ganske umulig for departementet å komme tilbake til Stortinget med et forslag som ikke er i samsvar med det hovedprinsippet som vi har knesatt.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2009-06-05:
Eg skal berre gje nokre korte kommentarar til noko av det som er sagt i denne saka. For det fyrste: Lat det vera heilt klart kva det inneber å setja ned ei arbeidsgruppe. Jo da, eg har òg høyrt at dersom vi ikkje vil at noko skal skje, set vi ned ein komité. Det er det representanten Ib Thomsen her antyda. Slik er det ikkje med denne arbeidsgruppa. Det er tvert imot slik at det er heilt nødvendig å sjå på ulike tiltak som kan gje kontrollutvalet i kommunane høgare status, og tiltak som til kvar tid sikrar ein god internkontroll i den enkelte kommunen. Arbeidsgruppa er godt i gang og skal avslutta sitt arbeid innan utgangen av 2009, i samsvar med det som var oppdraget. Så er det slik at hovudregelen er som han er i dag med omsyn til kontrollutvalet sine møte – at møta går for lukka dører, men at utvalet kan opna dørene når dei ikkje behandlar opplysningar dei har teieplikt om. Det er – som det òg er sagt her – noko som vert praktisert litt forskjellig frå kommune til kommune. Eg tek dette forslaget på alvor, eg tek komiteen si innstilling til odelstingsproposisjonen som vi nyleg behandla, på alvor, og eg er einig i at det er openheit i forvaltninga som skal vera utgangspunktet – så langt det lèt seg gjera. Så er eg glad for at arbeidsgruppa har fått moglegheit til å drøfta spørsmålet om openheit i kontrollutvala. Dei har fått oppdraget, dei har allereie på eit møte sett på saka, deira utgangspunkt er openheit. Arbeidsgruppa kjem så med si innstilling, og så vil det vera slik at for å kunna praktisera eit regelverk så presist og ryddig som mogleg må ein fortrinnsvis og aller helst i forkant av ei lovendring greia ut ulike sider ved det. Eg meiner med dette å seia at vi skal koma tilbake frå departementet si side med ei oppfølging av det som allereie er sagt frå komiteen si side i tilknyting til Ot.prp. nr. 7 for 2008–2009, og det som er sagt av Rolf Reikvam og andre i salen no. Dette er ikkje ei sak som er plassert i ei arbeidsgruppe for å bli liggjande der.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-06-05:
Jeg tar flertallets anmerkning om åpenhet på alvor. Jeg oppfatter det slik at flertallet i regjeringspartiene ønsker åpne møter i kontrollutvalget. Jeg forutsetter at statsråden og Regjeringen følger det opp og kommer tilbake med et forslag som kan få dette på plass. Det jeg ikke forstår, er at ikke dette kan bestemmes nå. Jeg har stor forståelse for at en vil utrede arbeidsformen og funksjonsområdet til kontrollutvalget. Det er et godt utgangspunkt å ha som mål å gjøre kontrollutvalget viktigere og styrke deres arbeidsmulighet. Men det kan godt gjøres selv om en løsriver spørsmålet om å holde åpne møter – for alle de problemstillingene som det er nødvendig å belyse knyttet til åpne møter, er godt belyst. Kontrollutvalget kan ha åpne møter, med akkurat de begrensninger og muligheter for lukkede møter etter fastsatte retningslinjer som andre kommunale utvalg har. Vi var gjennom den samme prosedyren da det gjaldt formannskapsmøtene. Da ble det sagt det var helt umulig å ha åpne formannskapsmøter fordi det ville føre til at debattene ble flyttet til andre steder, og at det var en lite egnet arbeidsform. Nå er prinsippet om åpne møter i formannskapet lovfestet, så det er ingen grunn til at vi ikke kan slå dette fast allerede nå og samtidig jobbe med å se på kontrollutvalgets arbeidsform videre. Jeg velger derfor å konkludere på denne måten: Det er bred tilslutning til dette prinsippet. Det vil komme, Venstre har fått gjennomslag for den ideen. Men det kommer for seint, og det skaper en usikkerhet når dette skyves ut i tid.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2009-12-16:
Jeg beklager, men jeg glemte å ta det med meg.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2009-12-16:
Det er viktig å være ærlig, president. På vegne av representantene Knut Arild Hareide, Kjell Ingolf Ropstad og meg selv vil jeg fremme et forslag om å sikre at Telenors deleide selskap Vimpelcom ikke etablerer seg i skatteparadiset Bermuda.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2009-12-16:
På vegne av representantene Solveig Horne, Per Sandberg, Åse Michaelsen, Morten Ørsal Johansen og meg selv vil jeg fremme forslag om kjemisk kastrering av pedofilidømte.