Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2012-02-07:
Jeg vil også takke interpellanten for å ta opp denne saken, om den såkalte private volden som mange vet om skjer, men som ikke skal prates så mye om, og som det er vanskelig å ta grep på. Vold i nære relasjoner er dessverre fremdeles mange steder usynlig, og det er delvis bagatellisert. Men vi vet hvor store helseskader det gir, både fysiske og psykiske, og hvor stort samfunnsproblem det er. Når én av fire kvinner opplever vold eller overgrep, er det et stort problem. Når vi vet at i veldig mange av disse forholdene er det barn som enten er utsatt for vold eller tilskuere til vold, er det grunn til bekymring. Barn har vært en underrapportert gruppe, og det har vært ganske mye dårlig oppfølging. Jeg er glad for at det er blitt fokusert på det de senere årene. Husbråk, som før innebar at man reiste ut og reiste tilbake igjen, var bagatellisert. Her har vi satt i verk tiltak og tatt grep. Jeg kjenner til prosjektet Vold i nære relasjoner fra Vestfold, som har hatt gode resultater. Fra januar 2010 har politiet i Vestfold jobbet systematisk. De har manuelt gått igjennom hver eneste sak som dreier seg om den type vold, og det viser seg å gi resultater. Gjerningsmannen er kjent, likevel viste undersøkelsene at over 62 pst. av sakene endte med påtaleunnlatelse. De har fokusert på hva de kan gjøre videre – oppfølging av fornærmede, hva barnevernet skal gjøre, hva slags hjelpetiltak som kan iverksettes. Derfor tror jeg på god opplæring av politiet, som ofte er først på stedet ved husbråk. At de vet hva de skal se etter, vite hva de skal gjøre, er viktig. Å oppleve at personer som man har en nær relasjon til, bruker vold som kommunikasjonsmiddel fører ofte til resignasjon og manglende handlekraft. Derfor trenger de som opplever dette, hjelp så tidlig som mulig. Tilbudet Alternativ til Vold har vært nevnt. Jeg tror at det er viktig å kunne tilby sånne tilbud. Problemet og utfordringen er at man først må erkjenne at problemet er til stede, eller at man allerede er en voldsutøver. Det å sette temaet på dagsordenen, sånn som det ble gjort her, er viktig. Men desto mer viktig er oppfølgingen av de personellgruppene som får kontakt med den typen vold. Opplæring av helsepersonell, lærere, skoler, alle som har med unger å gjøre, er veldig nødvendig. Legevakt, helsestasjon, fastlege – det er de som kan være innfallsporten, det er de som oppdager det raskt. De bør være enda flinkere til å avdekke, spørre og tore å ta grep, som også representanten Reiertsen nevnte. Det bør inn i utdanningen på et mye videre grunnlag enn det det er i dag. Interpellanten var inne på det med parforhold. Jeg er enig i det. Men det er like viktig der det er barn til stede. Vi bør heller ikke glemme den eldrevolden som mange er utsatt for, og den telefonen, som også er nevnt herfra, som er i regi av Vern for eldre. Den tror jeg er veldig viktig å fortsette å ha. Det er belastet med skam å være utsatt for vold fra egne barn. Det er flaut å ta den første telefonen, men når man kan være anonym, kanskje første gangen, kanskje andre gangen, kanskje tiende gangen, så kanskje det løsner. Den skal evalueres, og jeg håper at evalueringen viser at dette er en nødvendig ting. Jeg vil igjen stresse at kompetanse, samordning av tiltak, som veldig mange har vært inne på her, er nødvendig. Helsevesenet er igjen en viktig faktor. Vi har hørt om lille Christoffer fra talerstolen her tidligere. Han fikk aldri hjelp, verken fra sykehuset, fra skolen eller fra dem som skulle sett mishandlingen. Sånne saker må vi prøve å unngå i framtiden. Meldeplikten må overholdes. Hvis ikke bør det få konsekvenser. Igjen: Takk til interpellanten. Igjen også takk til statsråden, for jeg synes at det gjøres et godt, fyldig og grundig arbeid med vold i nære relasjoner, og det tas et aktivt politisk grep når det gjelder dette temaet.