Mari Lund Arnem (Sosialistisk Venstreparti), 2013-01-22:
Interpellanten tar her opp viktige spørsmål rundt kvaliteten i sykepleierutdanningen. Gode helsearbeidere, slik som sykepleiere, er selve grunnsteinen i helsevesenet vårt. Hver eneste dag møter de syke mennesker og gjør dagen deres litt bedre. De er profesjonelle omsorgspersoner og dyktige fagarbeidere. Problemet er vel heller at vi har litt for få av dem for framtiden. Når interpellanten peker på at det er forskjeller mellom lærestedene og dermed ønsker en innretning med en slutteksamen for å vise at studentene har et felles utgangspunkt når de skal ut i arbeidslivet, virker det for meg litt som om han ikke bare tviler på kvaliteten, men også på selvstendigheten hos utdanningsinstitusjonene. Som kunnskapsministeren viser til, er det ikke nødvendigvis grunn til det. Det er heller ingen grunn til å tro at en felles slutteksamen er den beste og eneste løsningen. Utdanningsinstitusjonene i dag har allerede fokus på hva som venter etter endt utdanning, og de kravene som stilles til sykepleiere i arbeidslivet. Det er nettopp å utdanne trygge sykepleiere som kan stå i yrket sitt, som er vesentlig i denne utdanningen, ikke at alle har en felles slutteksamen. Så kan man heller, slik kunnskapsministeren også poengterer, vurdere en felles eksamen i noen spesifikke fag, f.eks. medikamentregning. Interpellanten viser til variasjoner i utdanningene. Variasjon i seg selv er jo ikke et problem. Det kan være svært positivt at det f.eks. er ulike opptakskrav rundt om i landet. Det at man hadde en litt dårlig dag på norskeksamen, eller at man ikke er en kløpper i tysk, skal ikke hindre unge mennesker i å nå målene sine. Det er jo ikke hva studentene kan når de begynner, men hva de ferdige sykepleierne kan når de avslutter utdanningen sin, som er det sentrale. Likevel må det nevnes at Kunnskapsdepartementet har jobbet systematisk for å bedre basiskunnskapene hos dagens elever i grunnskolen, slik at de kan nok og har gode nok kunnskaper innen bl.a. matte, norsk, engelsk og digitale ferdigheter når de skal begynne på sine videre studier. Når noen utdanningsinstitusjoner spesialiserer seg på tett oppfølging og høy lærertetthet, kan det også være en viktig variasjon som kan være svært heldig. Noen studenter ønsker å jobbe selvstendig, andre trenger mer oppfølging. Da er det positivt at ulike høyskoler har ulike fortrinn, slik at studentene kan ta et bevisst studievalg. I tillegg er det en fordel med sykepleierutdanning utover hele landet, slik at mindre høyskoler nettopp kan ha en tettere oppfølging og nær kontakt med det lokale helsevesenet. Som kunnskapsministeren også viser til, har hun allerede fokus på kvalitet i utdanningene, særlig velferdsutdanningene, for i framtiden kommer vi til å trenge langt flere sykepleiere, hjelpepleiere og andre fagarbeidere i helsesektoren. Men det vi i SV også er opptatt av, er at disse folkene ikke bare skal få en best mulig utdanning, men at de også skal få et godt arbeidsliv. Derfor er det viktig å ta opp kampen mot ufrivillig deltid. Heltid må bli en rettighet, og deltid en mulighet. Og vi må sørge for et menneskelig arbeidsliv der sykepleiere ikke løper livet av seg for å nå rundt til alt det de skal gjøre, men der de også har tid til å være omsorgspersoner og utføre jobben sin på en forsvarlig og god måte. Målet må jo være at dagens sykepleierstudenter blir morgendagens trygge, kvalifiserte og kompetente sykepleiere, for det er få ting vi trenger så mye i framtiden som nettopp det. Derfor er det vår oppgave å skape et trygt og forutsigbart arbeidsliv som de kan leve med, samtidig som vi har en sykepleierutdanning som setter de nyutdannede i stand til å gjøre den jobben de brenner for. Derfor er jeg glad for at interpellanten fra Høyre nettopp har satt fokus på kvalitet i utdanningen, og jeg er ikke minst glad for at kunnskapsministeren har et så godt og tydelig svar på de utfordringene han kommer med.