Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2011-06-08:
Saudi-Arabia har gått fra å være et underutviklet land til å bli en av verdens mest velstående nasjoner, takket være oljeressurser. Når det kommer til respekt for menneskerettighetene og å gjøre slutt på den ekstreme diskrimineringen av kvinner og overgrepene mot sin egen befolkning, står det dårligere til. Det er beskrevet godt her i dag, gjennom foregående talers innlegg. En stor oversikt over kvinners deltakelse og innflytelse lages av Verdens økonomiske forum. De dokumenterer ulikhetene mellom menn og kvinner på fire forskjellige områder: økonomisk deltakelse, utdanning, helse og politisk makt. Rapporten sammenligner likestillingssituasjonen i 115 land. Jemen og Saudi-Arabia kommer sist og nest sist på denne likestillingsrangeringen av land. Lovgivningen i Saudi-Arabia formes gjennom resolusjoner fra deres ministerråd og et konsultativt råd og ratifiseres av kongen. På tross av mange utvidelser av det konsultative rådet de siste årene har rådet nå, så vidt jeg vet, ingen kvinnelige representanter blant de 150 medlemmene. Denne underrepresentasjonen er én av flere ting som selvfølgelig gjør at den systematiske diskrimineringen av kvinner kan fortsette, og viser også at dette ikke er religion, men først og fremst politikk. Diskrimineringen kan fortsette fordi det ikke er politisk vilje i Saudi-Arabia til å gjøre noe med det. Fremme av kvinners rettigheter er blant Norges utenrikspolitiske prioriteringer. Det er viktig at vi fortsetter å gjøre hva vi kan i alle mulig fora for å få til endringer i saudiarabisk politikk, slik vi gjør gjennom en konsekvent holdning på dette området overfor alle land som bryter menneskerettighetene. Saudi-Arabia er en av verdens største bistandsdonorer og også en av verdens største oljeprodusenter. Dette er en av flere ting som gjør at Saudi-Arabia har en spesiell stilling for mange land. Realpolitikken viser at Norge både må og bør ha økende politisk kontakt med Saudi-Arabia. Hvorfor sier jeg dette? Jo, det er fordi deres sterke posisjon som økonomisk makt isolert sett kan føre til at presset mot Saudi-Arabia om å fremme menneskerettighetene ikke blir sterkt nok. Det kan vi ikke akseptere. Tvert imot, dette bakteppet gjør at verden har gode muligheter til å legge press på Saudi-Arabia. Den nye saudiarabiske ambassaden, som åpnet i Oslo etter sommeren fjor, bidrar til å styrke relasjonene mellom Norge og Saudi-Arabia og derigjennom også menneskerettighetsdialogen mellom våre land. Norge har tatt opp situasjonen for saudiske kvinner i FNs menneskerettighetsråd. Ambassaden i Riyadh har en handlingsplan for menneskerettigheter. Norge støtter et prosjekt mot menneskehandel som innebærer opplæring i Saudi-Arabia. Vi har engasjert oss for at Den arabiske liga skal lage en regional konvensjon mot menneskehandel. Denne er, så vidt jeg vet, nå klar og vil etter planen lanseres i Saudi-Arabia i juni. Dette er gledelig. Håpet er at konvensjonen blir forpliktende, og at den kan bidra til å bekjempe menneskehandel, både i regionen og i enkeltland, inkludert i Saudi-Arabia. Når det gjelder dødsstraff, mener jeg at vi må bidra til å skape en bred internasjonal opinion og et bredt internasjonalt initiativ mot dødsstraff. Situasjonen i dag i henhold til den sentrale folkeretten er at regjeringer kan si at dødsstraff er en del av deres straffelov som utlendinger, eller utlandet, ikke har noen rett til å se inn i. Den norske grunnloven av 1814 ga makten tilbake til folket og tok makt fra embetsverk og adel. Demokrati ble da grunnlaget for en nasjon med et fredelig folkestyre og grunnleggende borgerrettigheter. Mine største helter i verden er de som hver dag utsetter seg for farer og ubehag gjennom å kjempe for grunnleggende rettigheter som for oss er en selvfølge. Bilkjørende saudiarabiske kvinner er en del av dem jeg beundrer. Jeg støtter deres kamp, og jeg er glad for det arbeidet som Norge hver eneste dag gjør for å bedre menneskerettighetene for mennesker som ikke har det som oss i denne verden.