trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
For meg er det svært viktig at pensjonsordningen har bred tilslutning i befolkningen. Folketrygden har det. Men når vi nå finner at kompleksiteten i ordningene er av en slik art at det er nødvendig å gjennomgå dem, synes jeg kanskje at ordvekslingen her viser hvor viktig det nå er med en politikerkommisjon. Det er ikke en utredning vi skal ha, men det er en politikerkommisjon som skal arbeide seg fram til gode løsninger på pensjonsordningene for alle i Norge, og som det også kan være bred politisk oppslutning om.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Jeg svarer på dette spørsmålet fordi hjelpemiddelsentralene ligger under mitt ansvarsområde. Stortinget vedtok en engangsavgift på 2 000 kr pr. bruker ved utlån av standard datautstyr i forbindelse med statsbudsjettet for 2001. Bakgrunnen var at slikt datautstyr er blitt så alminnelig at tiden var inne til å vurdere det på linje med alminnelige hvite- og brunevarer i hjemmet, som kjøleskap, komfyr, fjernsynsmottaker mv. Det gis generelt ikke stønad til hjelpemidler som vanligvis også brukes av mennesker uten funksjonshemminger. Avgiften betales ved førstegangs utlån eller ved utskifting av standard datautstyr. Hjelpemiddelsentralene låner ut datamaskiner av høy standard og med lang levetid, slik at det vil gå relativt mange år mellom hver gang en bruker må betale denne avgiften. I etterkant av stortingsvedtaket har det kommet fram at å pålegge elever denne engangsavgiften kan være i strid med opplæringsloven. Sosial- og helsedepartementet har derfor tatt kontakt med Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet for å få dette nærmere avklart. Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet legger til grunn at i den grad en ytelse eller et hjelpemiddel er et ledd i oppfyllelsen av retten til grunnskoleopplæring, skal hjelpemidlet være gratis for eleven. Tilsvarende gjelder for videregående opplæring og videregående opplæring spesielt organisert for voksne. Jeg er på dette grunnlag innstilt på å vurdere saken på nytt og komme tilbake til Stortinget på egnet måte.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Som jeg sa i mitt første svar, vil jeg komme tilbake til Stortinget med dette på egnet måte.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Her kan jeg svare med et klart ja – det vil vi gjøre. Jeg har sagt at vi skal komme tilbake til Stortinget på egnet og – jeg kan tillegge – rask måte.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-05-16:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til den ærede sosialminister: «Ved behandling av Innst. S. nr. 66 for 1996-1997 den 16. desember 1996 vedtok Stortinget å oversende Regjeringen et forslag fra John I. Alvheim om riktig praktisering av samordningsloven slik at ingen kan tape på å ha opptjent poeng i folketrygden. Forslaget er aldri fulgt opp. Allerede i 1992 under behandlingen av Innst. O. nr. 51 for 1991-1992 ble det vedtatt en lovendring om å gi forskrift om lemping av samordningen i visse tilfeller. Heller ikke dette er fulgt opp. Hva vil statsråden gjøre med disse vedtakene?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-05-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Slik jeg tolker dette svaret, sier statsråden her at man ikke ønsker å gjøre noe. Det er jo tydelig at det er for vanskelig, at det vil skapes nye sideeffekter, og at man derfor ikke ønsker å gjøre noe med det. «Negativ effekt» er et fenomen som oppstår for enkepensjonister som selv har vært ansatt i offentlig virksomhet og har pensjon fra en offentlig tjenestepensjonsordning, og som har vært gift med en person som har vært ansatt i privat virksomhet. Det er jo ganske underlig at statsråden nå sier at man ikke ønsker å gjøre noe med det, på tross av at dette er en virkning som er meget uheldig for dem det gjelder. Spørsmålet mitt til statsråden blir: Kan jeg virkelig tolke statsråden slik at hun ikke akter å gjøre noe med denne saken, og at hun derfor aksepterer at det fortsatt skal forefinnes den type «negativ effekt» som det her er snakk om?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2001-05-16:
Jeg takker nok en gang statsråden for svaret. Det er hyggelig at statsråden i hvert fall innrømmer at det pensjonssystemet som Arbeiderpartiet og et par andre parti har bygd opp over år, er så komplekst at statsråden selv ikke forstår det. Jeg takker for svaret og den innrømmelsen som statsråden der kom med. Og så viser man nok en gang til denne kommisjonen som skal arbeide med saken. Er det én ting som har vist seg her i denne salen, er det at når man har nedsatt en kommisjon, går det så lang tid at det knapt nok skjer noe slik at de representantene som fremmet saken og vedtar den, får se resultatet. Jeg vil be om at statsråden i hvert fall ser på denne saken en gang til. Det har en del så uheldige virkninger for disse pensjonistene at det rett og slett ikke er til å leve med for politikere. Vi må sørge for at ikke disse enkene blir rammet fordi de har oppnådd en egen tilleggspensjon av en slik størrelse at de får mindre pensjon. Dette kan vi ikke akseptere.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-05-16:
Mitt spørsmål går da til sosialministeren: «Det er tverrpolitisk enighet om at grunnskolen skal være gratis. Hva mener da statsråden om at det er innført engangsavgift pålydende 2 000 kroner på datautstyr som leveres fra Hjelpemiddelsentralen til elever i spesielle situasjoner?»
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-05-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er fullstendig klar over at dette spørsmålet har vært oppe i spørretimen tidligere, og også at det har blitt svart på et skriftlig spørsmål til statsråden. Det som undrer meg litt, er at ikke kirke- og utdanningsministeren ser at dette er et grunnskolespørsmål, og besvarer spørsmålet. Det var det som var min forutsetning for å stille spørsmålet på nytt. Jeg tar svaret fra statsråden ad notam, for slik jeg forstår det, er det jo klart i svaret at dette er i strid med opplæringsloven § 2-1. Når sosialministeren og kirke- og utdanningsministeren er klare i sine besvarelser om at dette er i strid med opplæringsloven, ser ikke jeg noen grunn til at Regjeringen skal foreta ytterligere vurdering. Så mitt spørsmål er om ikke Regjeringen nå kan øve trykk på Arbeiderpartiet i Stortinget om hvorvidt dette også kan løses i revidert.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-05-16:
Dette ser jeg som et litt smalt svar – altså tar jeg opp igjen det jeg fremla i mitt forrige spørsmål. Når Regjeringen er så klar i sine besvarelser om at dette er i strid med opplæringsloven, hvorfor skal da Regjeringen bruke ytterligere tid på å vurdere hvorvidt den skal gjøre endringer her? En annen ting: Foreldre i denne situasjonen blir først nå klar over situasjonen, og at dette får tilbakevirkende kraft fra 1. januar 2001, så jeg kan jo utfordre statsråden på det. Når Regjeringen skal vurdere dette på nytt, vil det da fra Regjeringens side også bli vurdert hvorvidt de som allerede har innbetalt en såkalt engangsavgift, skal få tilbakebetalt den utgiften?
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2001-05-16:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «NSB Gods har gjennom rundskriv gitt beskjed til ca. 300 kunder at deres avtaler om transport av gods må endres betydelig, til ugunst både økonomisk og transportteknisk. Hva kan statsråden gjøre for at NSB Gods også i fremtiden kan yte en hensiktsmessig godstransport til vårt næringsliv?»
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2001-05-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg har forståelse for at en bedrift ikke kan drives med tap. Kollektive transportløsninger med tog og båt har som hovedoppgave å avlaste våre veier og bedre miljøet. I den forbindelse har NSB Gods en viktig oppgave – trodde jeg, inntil jeg fikk opplyst at transportoppdrag som er skreddersydd med egne overbygde sidespor inn til bedriften, nå avlyses. Konkret gjelder dette for Glava i Askim og 300 andre bedrifter som har fått likelydende rundskriv. De får altså avsluttet en gammel avtale som har fungert godt. Dersom de ønsker å inngå nye avtaler, ja, så må de ikke bare kjøpe containerutstyr og transportere godset fra Askim til Oslo, men de får også 40 pst. påslag på den tidligere avtalen. Dette er jo direkte urimelig og meningsløst! Hva kan statsråden gjøre med saken?
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2001-05-16:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg har jo stor forståelse for at statsråden ikke kan gå direkte inn på én bedrift, men dette er et eksempel på mange bedrifter som har sidespor, hvor all transport på en måte er skreddersydd for virksomheten. Bedrifter med denne tunge type transportoppdrag, og det er mange som har masse i vårt fylke, tenk innenfor papirindustrien, er gode bidragsytere, og de er jo med på å holde også økonomien i selskapet. Men hvis alle disse nå får gradvis endrede rammevilkår som er av en slik karakter at de flytter transporten over på bil, vil jo inntektene, selv om det blir et AS, tross alt forsvinne fra NSB Gods. Det er uheldig miljømessig og ikke minst trafikalt på veiene. Og det er her det er viktig for oss å få klare signaler om at statsråden kan gripe fatt.
Søren Fredrik Voie (Høyre), 2001-05-16:
Jeg vil rette følgende spørsmål til fiskeriministeren: «I januar 2001 besluttet Regjeringen å oppheve det selvpålagte eksportforbudet av vågehval, et standpunkt Stortinget sluttet seg til under behandlingen av Dokument nr. 8:79 for 1999-2000. Statsråden ga da et klart løfte om at DNA-register og lisensforskrifter skulle være på plass i løpet av noen få uker. Nå er ny fangstsesong i gang, og ennå er ikke eksporttillatelsen kommet på plass. Vil statsråden nå sørge for at eksporttillatelsen kommer på plass, og at Stortingets vedtak blir gjennomført?»
Søren Fredrik Voie (Høyre), 2001-05-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Nå er det jo slik at enhver som skal drive en næringsutøvelse og også tjene penger på det man holder på med, er avhengig av forutsigbare rammebetingelser, og helst også stabile rammebetingelser. Med opphevelsen av det selvpålagte forbudet mot eksport av hvalprodukter som Stortinget var med på i januar, har Stortinget og Regjeringen på en god måte åpnet for enda bedre muligheter til å tjene penger i hvalfangsten, og at hvalfangsten kan utvikle seg på en god måte. Statsråden sier nå at det har gått en relativt kort tid, fra januar til mai, at høringsfristen er 8. juni på nye forskrifter, og så skal man komme med forskriftene så snart det er praktisk mulig. Mitt tilleggsspørsmål blir derfor: Når kan et komplett regelverk foreligge som gir næringen de rammebetingelsene som er nødvendige?
Søren Fredrik Voie (Høyre), 2001-05-16:
Jeg oppfattet statsrådens intensjon om å bringe dette i havn som et godt signal til næringen og næringsutøverne. Jeg vil bare avslutningsvis takke for svaret, og oppfordre statsråden til å legge alt mulig trykk bak for å få dette brakt i havn, både på norsk side og i kontakt med japanske myndigheter.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
La meg innledningsvis si at jeg er like opptatt av at hvaleksporten skal kunne starte opp, som næringsaktørene. Det er imidlertid noen viktige forutsetninger som må være på plass før eksporten kan finne sted. Forskrift om regulering av eksporten av vågehval er ute til høring, med frist 8. juni. Etter at høringsuttalelsene er kommet inn, vil forskriften fastsettes så snart som mulig. Alle som søker Fiskeridepartementet, vil registreres som eksportør. I medhold av Konvensjonen for internasjonal handel med truede dyre- og plantearter, CITES, kreves det at registrert eksportør innhenter CITES-eksporttillatelse fra Direktoratet for naturforvaltning, som er norsk CITES-myndighet. For å kunne importere vågehval må mottakerlandet ha reservert seg i forhold til totalforbudet mot å handle med vågehval, slik Norge har gjort. Bare Japan, Island og Peru har gjort dette. I medhold av CITES-konvensjonen må importlandet utstede importlisens. I praksis er det bare Japan som pr. i dag er aktuelt marked. Det viktigste elementet som må være til stede for at eksporten skal komme i gang, er et operativt DNA-register for dyr fra den norske vågehvalfangsten. Registeret vil bli brukt til å overvåke handelen, og målsettingen er å kunne skille norske produkter fra mulig handel med hvalprodukter fra andre kilder. Det er svært viktig å etablere tillit internasjonalt til vår kontroll med de produkter av vågehval som skal eksporteres. DNA-registeret er under etablering. Kontrollprøver er for tiden til analyse i Storbritannia. De foreløpige tekniske resultatene vedrørende ekstraksjon av DNA-materiale er lovende. Etter at testingen er ferdig, må en ekspertgruppe her i Norge foreta en sammenlikning mellom resultatene fra kontrollprøvene og den opprinnelige. Dersom alt går etter planen og ingenting uforutsett inntreffer, vil vi ha et komplett sett av analyseresultater fra årgangene 1997–99 klart i løpet av juni 2001. Det er imidlertid ikke mulig å tidfeste når DNA-registeret vil være operativt. Fra norsk side kreves det at mottakerlandets myndigheter bekrefter til oss at en har et system for å ta stikkprøver for DNA-testing av den importerte varen. Vi har vært i kontakt med japanske myndigheter om saken, og vi vet at de er like opptatt som oss av at handelen med vågehval er vel regulert. Avslutningsvis vil jeg si at jeg ikke på noe tidspunkt har sett for meg at vi ville rekke å få eksporttillatelser på plass til årets hvalfangst skulle starte. Til det er saken for kompleks.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Som jeg sa i mitt hovedsvar, så regner vi med at et komplett regelverk – dersom ingenting annet uforutsett skulle inntre – skal kunne være på plass i løpet av juni. Men jeg må gjøre oppmerksom på at det krever også at mottakerlandet gjør den jobben som de skal gjøre. Jeg har drøftet dette personlig med den japanske fiskeriministeren, som har gitt uttrykk for at de har samme interesse som vi har, for å få dette i gang. Da jeg møtte ham sist, regnet de med at de fortsatt ville bruke noen måneder i Japan for å sikre seg at de var i stand til å gjennomføre kontrollene av hvalkjøttet på en slik måte at vi ikke får internasjonale reaksjoner. Det som er viktig, er å gå fort fram, sikre stabile rammebetingelser, men vi må på ingen måte risikere at vi får et tilbakeslag i denne viktige saken fordi hjemmeleksa ikke er gjort godt nok. Derfor tar vi den tid som er nødvendig for å få dette på plass.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Klaga på seismiske undersøkingar, EBS00, har vore til behandling i Oljedirektoratet. Eg kan informera om at Oljedirektoratet har gitt klaga oppsettande verknad, slik at dei planlagde undersøkingane ikkje kan starta før 1. juli 2001. Ein reknar med at klaga vil vera behandla innan den tida. Når det gjeld ivaretakinga av viktige fiskeriinteresser ved framtidige konsesjonstildelingar, held ein før kvar konsesjonsrunde møte mellom Olje- og energidepartementet, Fiskeridepartementet og Miljøverndepartementet. Det blir òg halde møte med Norges Fiskarlag. Føremålet med møta er å avgjera kva område som kan lysast ut for petroleumsverksemd. Møta sikrar at alle berørte interesser får høve til å koma med sine synspunkt. På bakgrunn av det som kjem fram i møta, og etter nøye vurderingar av moglege verknader av verksemda, finn ein fram til dei blokkene som kan gå inn i dei ulike rundane. Det er òg etablert avgrensingar i oljeverksemda for å søkja å avgrensa moglege konflikter mellom dei to næringane. Ved framtidige tildelingar av konsesjonar vil eg syta for at omsynet til fiskeria får ein sentral plass i vurderingane.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Den måten som norske myndigheter og oljemyndighetene tar dette på alvor på, vises jo med all tydelighet i den saken som nå er til behandling. Det foreligger en klage, den er gitt oppsettende virkning, og aktiviteten har da ikke startet. Det vil ikke være mulig å svare konkret på om noen er erstatningsberettiget slik som saken nå står. Det skyldes flere forhold, bl.a. skyldes dette at man ikke har en dokumentasjon på at skade foreligger, men det vil da være blant de tema som er nødt til å bli vurdert før man tar endelig stilling til behandling av klagen.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Det er ingen hemmelighet og heller ingen nyhet at det fra tid til annen er interessekonflikter mellom oljevirksomheten og fiskerinæringen. Det staten forsøker å gjøre, er å foreta en god og faglig vurdering og en avveining av disse interessene. Og jeg tror nok vi må kunne si at med den omfattende fiskeriaktiviteten og med den omfattende oljevirksomheten vi har i Norge, har dette foregått på en måte som praktisk talt har vært smertefri. Jeg tror vi har gode prinsipper for dialog, gode måter å avklare vanskelige problemstillinger på, som sikrer at det også blir situasjonen i framtiden.
Arvid Falch (Tverrpolitisk Folkevalgte (Kystpartiet)), 2001-05-16:
Jeg har følgende spørsmål til olje- og energiministeren og forstår det skal bli besvart av fiskeriministeren: «Oljedirektoratet har gitt tillatelse til seismisk undersøkelse EBS00 ved TGS-Nopec i tidsrommet 15. april–15. oktober 2001 i Nordsjøen. Det drives viktige fiskerier etter tobis og hval i denne perioden og i dette området. Seismisk aktivitet vil skremme både fisk og hval. Reduserte fangster og økonomiske tap blir betydelige. Vil statsråden sørge for at fiskerne blir hørt og aktiviteten stoppet til klagen er behandlet, og hvilke tiltak vil bli iverksatt for at fiskerne skal bli hørt i fremtiden?»
Arvid Falch (Tverrpolitisk Folkevalgte (Kystpartiet)), 2001-05-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Men det er jo en del skremmende ting i dette tilfellet – og det er jo normalt at fiskerinæringen egentlig ikke blir tatt på alvor når det gjelder slike ting. Oljedirektoratet lever jo sitt eget liv. Det er én ting. Men det andre er jo at man ikke benytter seg av føre var-prinsippet. Når man ikke kjenner virkningene og det heller ikke er gjort nok undersøkelser, har man i hvert fall erfaring fra fiskerne som sier at det er svært skadelig og ødeleggende å drive seismikk i et fiskeområde. Kan statsråden vurdere om det kan komme erstatning på tale i dette tilfellet?
Arvid Falch (Tverrpolitisk Folkevalgte (Kystpartiet)), 2001-05-16:
Jeg synes det virker relativt betryggende det statsråden nå sier. Men det er kommet klage fra sørnorsk trålernæring, som gjerne vil ha undersøkelser og som har prøvd å pushe på for å få undersøkelser gjort omkring dette spørsmålet, men oljeselskapene motarbeider dette forholdet. Hvordan har statsråden tenkt å takle dette i fremtiden?
John Dale (Senterpartiet), 2001-05-16:
Eg stiller dette spørsmålet til samferdselsministeren: «Etter meldingar i dagspressa vil NSB Gods leggja ned all godstrafikk på jernbaner i Vestfold, Telemark, store delar av Buskerud, Aust-Agder og Rogaland. Trafikken skal over på veg. Det vil auka utslepp av klimagassar. Er det som her skjer, i tråd med offisiell norsk klimapolitikk, og meiner statsråden denne utviklinga er i samsvar med prinsippet om at miljøpolitikken skal bli integrert i alle samfunnssektorar?»
John Dale (Senterpartiet), 2001-05-16:
Eg takkar statsråden for svaret. Det vekte sjølvsagt oppsikt då det i dagspressa kom fram opplysningar om at NSB vil overføra store mengder gods frå bane til veg, tilsynelatande heilt i strid med offisiell norsk klimapolitikk. No har statsråden til ein viss grad dempa inntrykket av at det her ligg føre ein konflikt. Likevel er det klart at NSB i dette som i andre tilfelle står i eit krysningspunkt mellom bedriftsøkonomiske og miljøpolitiske omsyn. Derfor vil eg koma med eit tilleggsspørsmål som eg stiller på eit prinsipielt grunnlag: Vil staten som eigar av NSB syta for at miljøomsyn får overordna status i slike vurderingar med tanke på behovet for å følgja opp norsk klimapolitikk?
John Dale (Senterpartiet), 2001-05-16:
Eg vil minna om at sentrumsregjeringa fastslo at miljøpolitiske mål skal vera overordna i energipolitikken. Ville det ikkje vera rimeleg at også dette prinsippet vart lagt til grunn for norsk transportpolitikk?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-05-16:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til landbruksministeren: «En importør har hittil kjempet i ett år for å få mulighet til å importere økologisk barnemat til Norge(NRK, «Forbrukerinspektørene» 9. mai) (NRK, «Forbrukerinspektørene» 9. mai) Er dette i tråd med Regjeringens politikk for en mer brukerorientert offentlig forvaltning?»
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-05-16:
Jeg takker for svaret. Jeg skal tolke det meget positivt, slik at landbruksministerens oppfordring tas på alvor. I det øyeblikk søknaden til Statens landbruksforvaltning foreligger, vil altså saksbehandlingstiden være maks en uke eller sju dager. Det er tilfredsstillende, og vi noterer oss det. Men jeg har lyst til å henlede oppmerksomheten på det åpenbare behov det er for noe bedre service overfor søkere som kanskje ikke akkurat er vant til å gå til den offentlige forvaltning. Denne angjeldende søker har åpenbart i hovedsak hatt sitt forhold til Tollvesenet. Her registrerer jeg at det er inngått en samarbeidsavtale mellom Toll- og avgiftsdirektoratet, hvorunder Tollvesenet sorterer, og Statens landbruksforvaltning for å sikre en bedre koordinering. Det er også viktig at søker ved første gangs kontakt – og her har kontakten altså vart lenger enn brevet kan tyde på, kontakten ble etablert allerede i fjor – gis en veiledning med sikte på raskest mulig gjennomlosing av søknader, altså en forbrukerorientert forvaltning.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-16:
Jeg vil stille barne- og familieministeren følgende spørsmål: «Det har kommet flere signaler om at prisen på elektrisk kraft vil øke kanskje til det tredobbelte i løpet av kort tid. Dette vil føre til en dramatisk merbelastning, spesielt for de med lav betalingsevne. Vil statsråden, med utgangspunkt i at dette er et viktig forbrukerspørsmål, bevirke at man får ulike prisfastsettelser(tariffer) for f.eks. nødvendig forbruksstrøm og mer luksuspreget forbruk?» (tariffer)
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg syns vel kanskje det var litt defensivt. Jeg er klar over at det kan være vanskelig å differensiere og lage altfor mye progressivitet i forbindelse med avgift på elektrisk kraft. Men det er vel også slik at myndighetene – hvis de vil – kan finne fram til prissystemer og legge føringer for at man skal få et toprissystem eller andre prisinnretninger, slik at vanlig husholdningsstrøm og vanlig forbruksstrøm kan selges til én pris, og at en kan få en annen pris for mer luksuspreget forbruk. Jeg syns svaret inneholdt lite av dette. I tillegg har jeg også en kommentar til nettleien, som har økt formidabelt i den senere tid, og at staten også der har visse hender på rattet i forhold til nettleiepris.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-05-16:
Jeg tror at vi skal ta gasskraftverkdebatten på et annet tidspunkt og på en annen arena. Min hensikt med dette er i første rekke å ta opp den bekymring som mange med lav betalingsevne har når det gjelder en sterk vekst i kraftpriser. Det tror jeg er en bekymring som ikke bare gjelder dem på de aller laveste inntektsnivåene, men vanlige barnefamilier ser faktisk også med bekymring på denne veksten. Jeg er enig i at selve kraftprisen kanskje ikke er så høy, men nettleien og sluttsummen på disse regningene er nå veldig høy. Det har vært en kraftig vekst, og det er signalisert en enda kraftigere vekst. Jeg vil henstille til statsråden at Regjeringen ser nærmere på dette, slik at vi kan få inn igjen tariffsystemer som gjør at vanlig forbruk i en husholdning og vanlig forbruksstrøm har én pris, og så får vi en annen pris for det jeg vil kalle luksusforbruk – jeg skal ikke spesifisere det nærmere, men vi vet alle at det går i ulike retninger. Det er kanskje også en annen betalingsevne hos dem som nå bruker så mye kraft at vi har fått et kraftunderskudd. Det er problemet med dette.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Jeg vil innledningsvis presisere at dette spørsmålet primært berører olje- og energiministerens ansvarsområde, og at svaret naturlig nok er utformet i samarbeid med Olje- og energidepartementet. Strømprisene husholdningene stilles overfor, kan deles inn i tre deler: en kraftpris, en nettleiepris og avgifter til staten gjennom momsen og elavgiften. Det er bare gjennom den siste delen at myndighetene direkte påvirker prisen på strøm overfor forbrukerne. Spørsmålet om en bør differensiere elavgiften, har vært vurdert ved flere anledninger de siste årene. I energimeldingen, som ble lagt fram av regjeringen Bondevik, ble det vist til at de administrative kostnadene ved en progressiv elavgift vil være uforholdsmessig store i forhold til den fordelingsgevinsten som kan oppnås. Det ble også pekt på at elavgiften er et lite egnet virkemiddel i fordelingspolitikken. I innstillingen til statsbudsjettet for 2000 bad flertallet i finanskomiteen om at Regjeringen skulle legge fram vurderinger av og forslag til et toprissystem for strøm. I forbindelse med økningen i elavgiften ble det da også bedt om at eksempler som kunne bedre fordelingsvirkningene, skulle utredes. Finanskomiteens innstilling ble fulgt opp av en interdepartemental arbeidsgruppe som utarbeidet en rapport som vurderte en progressiv elavgift. I rapporten ble det konkludert med at det ikke bør innføres en differensiert elavgift. Konklusjonen ble lagt fram i statsbudsjettet for 2001. Arbeidsgruppen vektla for det første at fordelingspolitikken kan ivaretas mer effektivt på andre måter. Det vil være mer hensiktsmessig å drive fordelingspolitikk gjennom mer generelle og målrettede virkemidler som inntektsbeskatningen og overføringssystemet. For det andre var rapportens innvendinger mot en progressiv elavgift av mer administrativ karakter. Det ble vurdert som svært vanskelig å utforme en progressiv elavgift som kan administreres innenfor dagens system. Avgrensningsproblemene i forhold til hvem som skal omfattes av kriterier for når den progressive elavgiften skal gjelde, vil også være omfattende. Regjeringen sluttet seg til disse vurderingene. Det er ingen spesielle tegn på at strømprisene i løpet av kort tid skal stige dramatisk. Men for å unngå unødvendige prisøkninger på elektrisk kraft på grunn av knapphet i kraftforsyningen ser Regjeringen det som viktig med rammebetingelser i kraftmarkedet som sikrer at det kan bygges ny kraftproduksjon. I denne forbindelse viser jeg til stortingsmeldingen om vannkraften og kraftbalansen, som Regjeringen la fram tidligere i år.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Jeg har lyst til å si at jeg deler tanken bak representanten Gløtvolds spørsmål. Men vi er nødt til å ta en totalvurdering i forhold til hva vi får av nyttegevinst ved å innføre en slik ordning. Som jeg redegjorde for i mitt svar, er det slik at det etter de vurderingene som er gjort – også av regjeringen Bondevik i sin tid – ville være lite nyttig å legge opp til en slik ordning. Jeg har også lyst til å minne om at prisene på elektrisitet til produsent i de siste årene har vært svært lave. Selv om vi vet at vi som forbrukere har fått økt strømregning i den siste tiden, har vi fortsatt lave priser på elektrisitet til husholdningene i Norge sammenliknet med andre land. Men det er ingen tvil om at det er et kjempedilemma at vi har for lite egenprodusert kraft her i landet. Det betyr at vi også får et helt annet press i markedet hvis vi ikke klarer å bygge ut ny kraft. Da har jeg lyst til å minne om at dersom vi hadde kunnet bygge mindre, forurensningsfrie gasskraftverk, ville vi ha fått billigere strøm. På den måten kunne vi også ha redusert importen fra forurensende kullkraftverk.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Jeg vil igjen bare vise til hva jeg sa i mitt svar. Men det er ingen tvil om at en del enkeltmennesker har problemer med å klare å betale sine utgifter til strøm i dag, og da vil det være viktig at vi driver fordelingspolitikk gjennom bedre og mer målrettede virkemidler, som bl.a. inntektsbeskatningen og selvfølgelig også de mulighetene vi har til å gi hjelp til våre vanskeligst stilte gjennom sosialhjelpsystemet vårt.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Representanten Ågot Valle viser til en OECD-rapport som peker på at barnehagene i Norge har et forholdsvis lavt antall pedagoger, og spør hva jeg kan gjøre for å få til en god nok førskolelærerdekning. Det er riktig som OECD-rapporten peker på, at sammenliknet både med Sverige og Danmark har Norge en langt lavere pedagogtetthet i barnehagene. OECD-rapporten viser også til at barnehagesektoren har størst turnover i offentlig sektor. Regjeringens barnehagesatsing for 2002–2005 kan øke behovet for nye førskolelærere. Dette gir grunn til bekymring for kvaliteten og antall føreskolelærere i barnehagene. Sammen med Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet, Kommunenes Sentralforbund og Norsk Lærerlag arbeider vårt departement med en rekke tiltak for å rette på dette. Vi samarbeider bl.a. med Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet om en større rekrutteringskampanje til læreryrket forut for fristen for opptak ved høgskolene i 2002. Sammen med samarbeidspartnere har vi arrangert en landsomfattende konferanse for å etablere samarbeid om rekrutteringsarbeidet mellom lokale aktører i barnehagesektoren. For å få til en full førskolelærerdekning innen 2005 må vi tenke nytt, og vi må også tenke utradisjonelt. Realkompetanse gir studierett ved føreskolelærerutdanningen. Det betyr at vi kan henvende oss til nye grupper med erfaring fra arbeid i barnehagen. I år har dette betydd en sterk økning i antall søkere til førskolelærerutdanningen. Det er vanskelig på det nåværende tidspunkt å si noe om hvor mange av disse som vil få godkjent sin realkompetanse, eller hvor mange av disse som pr. i dag jobber i barnehagen. Vi håper selvsagt at dette er et steg på veien i forhold til å redusere antall dispensasjoner. De 3 000 som er ansatt på dispensasjon, kan være aktuelle kandidater. I høst vil vi sammen med Kommunenes Sentralforbund kartlegge denne gruppen for å kunne skreddersy et utdanningstilbud som kan gi dem formell førskolelærer- eller fagarbeiderkompetanse. For å kunne beholde flere førskolelærere i barnehagen har vi inngått et samarbeid med Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet om en nettbasert 10 vekttalls videreutdanning i pedagogisk utviklingsarbeid tilpasset barnehagene. I tillegg til rene rekrutterings- og stabiliseringstiltak har departementet satt i gang en treårig kvalitetssatsing for utvikling av kvalitet i barnehagesektoren som kan være med og forhindre avgangen av førskolelærere fra barnehagen. La meg til slutt si at antall ansatte på dispensasjon i barnehagene ikke skyldes at det er for få utdannede førskolelærere. Om alle utdannede førskolelærere var i arbeid i barnehagene, ville behovet vært dekket. Årsakene til at førskolelærere velger bort barnehagen, er selvfølgelig mange og sammensatte. Jeg nevner faglige utviklingsmuligheter, ansettelsesforhold og ikke minst lønn. Jeg håper at den totale innsatsen og samarbeidet som jeg har nevnt, vil føre til at vi ikke skal bekymre oss for pedagogtettheten i den norske barnehagen. Jeg har lyst til å understreke at Regjeringen følger utviklingen nøye, og at vi vil komme tilbake med tiltak hvis det vil vise seg nødvendig.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Først må jeg understreke at vi, statsråder og representanter for nasjonalforsamlingen vår, ikke kan gå inn i lønnsforhandlinger. Jeg ber om forståelse for at jeg ikke kan gi flere føringer på det punktet i forhold til det representanten spør om, en likelønnspott. Men jeg har lyst til å si at Regjeringen har lagt fram et meget radikalt forslag til endringer i likestillingsloven som har en bestemmelse om likelønn. Hvis en bestyrer i en barnehage benytter seg av muligheten til å prøve sin sak for Likestillingsombudet, kan en kvinnelig bestyrer faktisk få økt lønn, sammenliknet med det en leder i f.eks. teknisk etat tjener. Men det vil være opp til den enkelte ansatte selv å prøve det. Det vi har lagt fram, er jo et forslag om at en kan sammenlikne lønn på tvers av yrker på tariffområdet, noe jeg tror kan bety ganske mye i forhold til lønnsutviklingen til disse arbeidstakerne på sikt.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Jeg har lyst til å si at Arbeiderpartiet gjentatte ganger har sagt at det å få til en god barnehagesektor ikke kun handler om kvantitet, men like mye om kvalitet. Vi er opptatt av dette og har lagt inn penger til kvalitetssatsing over tre år, nettopp fordi vi skal gjøre det attraktivt for de ansatte å jobbe i barnehagen og stimulere flere til å begynne å jobbe i barnehagen. Vi ser også behovet for mer kompetanse for de ansatte i barnehagen etter at de har vært der en del år, og vi vil stimulere til etterutdanning på en helt annen måte enn det vi har klart i dag. Jeg har lyst til å si at vi følger denne situasjonen nøye. Vi er selvfølgelig opptatt av at det vi nå gjør i forhold til barnehageutbyggingen de neste årene, ikke skal føre til at vi får et altfor stort press på de ansatte, som igjen vil bety at vi får en dårligere kvalitet på hverdagen til våre aller minste.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
NOU 2001:6 «Oppvekst med prislapp?» ble fremlagt i februar. Her ble spørsmål i forbindelse med kommersialisering og kjøpepress mot barn og unge tatt opp. Først vil jeg si at Regjeringen tar det økte kommersielle presset mot barn og unge svært alvorlig. Vi har sett over lang tid at grensene flyttes, og at barn og unge nå er blitt en gruppe som reklamebransjen ser på som en egen forbrukergruppe som de retter sine markedsføringstiltak mot. Vi har i dag et forbud i etermediene mot reklame rettet mot barn. Vi har ikke et slikt forbud i forhold til de trykte medier, men vi ser at grensene også der er blitt flyttet. Eksemplet som ligger nærmest, er bladet Donald Duck, som hver uke fylles med reklame og gimmicks rettet mot barna. Skole og barnehage vet vi også er blitt en arena i forhold til kommersielt press: matbokser med reklame, skoledagbøker med reklame, og i tillegg vet vi at det finnes røster som ønsker å åpne for reklame i selve skolebøkene. Generelt vil jeg si at kjøpepresset mot barn er for sterkt, og at skolen i størst mulig grad må være en reklamefri sone. Ett sted må barn og unge få fred for den kommersialiseringsbølgen som nå flommer over oss alle. Dette er hovedprinsippet jeg vil legge til grunn når jeg skal vurdere de mer konkrete oppfølgingstiltakene i skolen knyttet til forslagene i NOU 2001:6 «Oppvekst med prislapp?» Når det gjelder de konkrete forslag som lanseres i NOU-en, finner jeg det ikke riktig å kommentere disse nå. Saken er sendt på høring med frist til den 5. juni, og det er BFD – Barne- og familiedepartementet – som er det koordinerende departement. Det jeg imidlertid kan love, er at Regjeringen vil ta oppgaven med oppfølging av denne utredningen på alvor.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Først vil jeg si at jeg setter veldig stor pris på engasjementet til representanten Skarbøvik. Jeg tror nok at på nettopp dette punktet kan Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet bli enige. Vi vil følge disse tingene nøye opp, men vi må forholde oss til en prosess som er satt i gang. Jeg syns det vil være riktig at vi kan få vurdert de ulike innspillene som høringsrunden gir oss, slik at vi også på bakgrunn av det kan legge fram et best mulig forslag for Stortinget før Stortinget gjør sin endelige beslutning i denne saken.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Nå er det slik at de som har fulgt nøye den politiske diskusjonen på dette feltet, nok mener at både kirke-, utdannings- og forskningsministeren og undertegnede har prøvd å være aktive i den verdidebatten. Det er flott at vi får nye dokumenter på bordet, men jeg tror faktisk at det dette til sjuende og sist vil komme til å handle om, er at vi som politikere våger å ta beslutninger og stå fram selv med våre klare holdninger i forhold til hva skolen skal inneholde i framtiden. Da skal vi selvfølgelig også se på de erfaringene som er gjort i andre land, og bygge på dem. Men jeg har lyst til å si at det viktige nå vel ikke er at vi lager nye rapporter og utredninger – vi har kanskje nok kunnskap – men det handler om at vi må begynne å ta beslutninger og våge å gå inn i dette på en ordentlig måte. Jeg mener at en ny verdikommisjon i regi av skolen ikke vil være det riktige, og det har vel også Lærerforbundet veldig klart avvist, men at vi som politikere må gå inn og gjøre beslutninger som vi mener er riktige for den norske skolen i framtiden.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-16:
Jeg har dette spørsmålet til barne- og familieministeren: «Ifølge en OECD-rapport har barnehagene i Norge en lav andel pedagoger. Stor nok bemanning og kompetente førskolelærere er avgjørende for kvaliteten i barnehagene og for muligheten til å la barnehagene fylle oppgaven som en viktig del av det livslange læringsløpet. Det vil bli behov for flere førskolelærere i framtida, samtidig som førskolelærerutdanninga har slitt med rekrutteringsproblem. Hva vil statsråden gjøre for at barnehagene får god nok førskolelærerdekning?»
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-16:
Jeg takker for et fyldig svar. Her var det mange spennende tiltak, men jeg tror vi skal holde fast på det statsråden sa til slutt, at årsakene er sammensatte, og at de kanskje ikke minst har noe med lønn å gjøre. Førskolelærerne er den mest kvinnedominerte yrkesgruppa i kommunal sektor, og den som har den laveste gjennomsnittslønnen blant gruppene med høgskoleutdanning. Da vil jeg gjerne spørre statsråden om hun vil gå inn for en likelønnspott som vil gjøre det mulig å heve lønnen til førskolelærerne slik at de får som fortjent. Så har jeg én utfordring til. Statsråden er likestillingsminister, og hun sier at hun er opptatt av at kjønn fortsatt bestemmer lønn. Styrere i barnehager er den ledergruppa i kommunen som har lavest lønn, og det er jo horribelt når en vet at det er de som har ansvaret for læringsmiljø og trivsel i framtida. Fafo sier at det har noe med verdsettingsdiskriminering å gjøre. Da vil jeg spørre: Når departementet planlegger et treårig prosjekt om arbeidsvurdering, vil statsråden prioritere førskolelærere og barnehagesektoren som en del av dette prosjektet?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-16:
Spørsmålet mitt var jo om statsråden vil gå inn for at førskolelærere og barnehagesektoren vil bli prioritert i det treårige prosjektet. Når det gjelder lønn, syns jeg Regjeringa på mange måter er ganske passiv i forhold til kvinnedominerte yrker, for det er jo sånn at statsråden kan gjøre noe aktivt her. Det har bl.a. statsråd Giske vist. Så til et annet punkt som også har noe å gjøre med om folk blir i yrkene sine eller ikke. Her sier førskolelærerne sjøl at økt bemanning og mindre barnegrupper er viktig for om de blir eller ikke. Og vi vet at størrelsen på gruppene framover vil ha mye å si bl.a. fordi vi får mange urolige barn, barn som trenger plass, og barn som trenger å bli sett. Nå ser vi at flere kommuner presser forskriftene for å få flere unger inn i barnehagene. Jeg har utfordret statsråden på dette tidligere: Vil hun nå se på forskriftene, se på om vi har forskrifter som gjør høy nok bemanning mulig?
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2001-05-16:
Jeg vil stille et spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren som jeg skjønner blir besvart av barne- og familieministeren: «I NOU 2001:6 «Oppvekst med prislapp?» foreslås flere tiltak mot kommersialisering og kjøpepress mot barn. I tillegg til foreldres ansvar understrekes skolens rolle i dette. Hvordan vil statsråden følge opp noen av disse tiltakene?»
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2001-05-16:
Jeg takker for svaret, og er glad for å høre at dette vil bli fulgt opp. Jeg er klar over at saken er ute på høring, men jeg vil allikevel gjerne reise debatten, for det er viktig å se på akkurat det som presses på i skolen på dette området. Vi vet at foreldre har hovedansvaret for å lære barna å takle det kommersielle presset, men skolen har en viktig nøkkelrolle, bl.a. ved det å erklæres som en frisone når det gjelder kommersiell påvirkning i barns hverdag. Skolen er det offentliges ansvar, og derfor skal grunnskolen være gratis. Vi fikk i går ikke svar på Bondeviks spørsmål til statsministeren om Regjeringen vil være med på en opprustning av skolen, slik Kristelig Folkeparti vil. Det er økt press på å la kommersielle aktører slippe til med reklame når en føler at pengene ikke strekker til. Vil departementet følge opp med å erklære skolen som en frisone, bl.a. ved at det lovfestes at reklame i lærebøker skal være forbudt?
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2001-05-16:
Jeg takker for svaret, og jeg er enig i at prosesser er i gang. Blant annet er en prosess når det gjelder verdidebatt, allerede i gang, og jeg vil gjerne utfordre statsråden på akkurat dette. Jeg kan vise til Danmark, som denne NOU-en også viser til, som har en om-verdier-i-virkeligheten-debatt, og Sverige tilsvarende: «Värdegrunden – från ord till handling» fra Utbildningsdepartementet. Vi vet at det er mange rapporter i Norge som har noe om akkurat dette, bl.a. i forbindelse med Verdikommisjonen og Rogaland utdanningskontor. Her ligger det mange ting allerede som jeg skulle ønske at departementet kunne ta tak i og utfordre til igangsettelse av en organisert verdidebatt i alle skoleklasser der elever, lærere og foreldre tas med. Dette ønsker Kristelig Folkeparti. Kan departementet være med på å initiere dette på en god måte, slik at vi får løftet opp en verdidebatt i skolen?
Inger Lise Husøy (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Jeg takker utenriksministeren for svaret. Det var veldig mye bra og en positiv tilnærming til det spørsmålet jeg hadde stilt. Jeg håper det som ble nevnt av muligheter, og den holdningen som departementet har, gjøres kjent i ulike miljø, næringsmiljø, folkelige, ideelle organisasjoner og forskningsmiljø. Jeg synes det er veldig bra at utenriksministeren sa seg villig til å besøke Cuba. Jeg håper man finner plass til det i et ellers trangt og tett program. Cuba er på mange måter USAs store nederlag i Latin-Amerika, og det fører meg til behandling av menneskerettighetene i Genève. USAs rolle er detaljert beskrevet i en artikkel i Dagsavisen i dag av Grethe Haldorsen, som kjenner godt til forholdene på Cuba. Det dreier seg om hvordan USA kjøper og presser fattige land til å stemme slik USA vil. Spørsmålet mitt er: Er det virkelig slik det foregår?
Inger Lise Husøy (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Jeg synes debatten har vært viktig og interessant. Jeg synes det kom fram veldig mye nyttig i utenriksministerens svar. Siden Cuba er omgitt av så mange myter og fordommer, er jeg glad for at vi har fått den diskusjonen vi har hatt i dag. Jeg synes det er viktig å bryte det ensidige bildet som norske medier gir av det cubanske samfunnet. Cuba har gjort sitt veivalg og kjemper for selvråderetten. Vi kan være uenige, vi kan ta avstand fra det og vise til brudd på menneskerettighetene, men jeg synes det viktigste er at vi opprettholder kontakten. Norge er et lite land uten strategisk interesse for Cuba eller regionen, og har et godt utgangspunkt for et fruktbart samarbeid. Personlig mener jeg at vi har en politisk gjeld overfor det cubanske folket, fordi vi brøt norsk lov og sendte våpen til Batista-regimet. Det kan ikke gjøres om, men vi kan vise at vi tar avstand fra det ved å ha en dialog og et samarbeid. Jeg synes det er viktig at vi understøtter Cubas evne til å gjennomføre de omstillingene de står overfor. Faglig, kommersielt og politisk samarbeid og et bredt internasjonalt nettverk er i seg selv en styrke i omstillingsprosessen. Jeg er glad for at Norge skal spille en rolle her. Til Cuba-kritikerne: Jeg synes at vi skal kritisere brudd på menneskerettighetene – selvfølgelig. Men vi bør også tenke på en del andre land som har atskillig verre rulleblad, som tidligere er nevnt, enn Cuba, som Tyrkia, Israel og Saudi Arabia. Vi kan snakke om at mange i Norge har sine svin på skogen i forhold til støtte til militærdiktaturer med dødsskvadroner i Latin-Amerika – Argentina, Brasil, Chile, Nicaragua og El Salvador. Helt avslutningsvis: Vi mener at vi ikke har gitt et skjevt bilde av den økonomiske situasjonen og utviklingen på Cuba. Der er veldig mye spennende på gang. De orienterer seg mot Vesten, de orienterer seg mot en økonomisk åpning. Som jeg sa i mitt første innlegg, er jeg overbevist om at utviklingen vil gå i mer demokratisk retning. Når det gjelder fredsprisen, er det opp til andre fora enn Stortinget å diskutere den.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2001-05-16:
Bare en kort oppfølging fra Arbeiderpartiets side. Norsk utenrikspolitikk har alltid hatt som hovedprinsipp å ha en bredest mulig kontaktflate. Det er nettopp basert på at vi tror på dialog. Derfor har også Norge utviklet de bilaterale forbindelsene med Cuba, og oppretter nå som sagt en ambassade. Jeg vet ikke om presidenten husker det, men tidligere kulturminister Turid Birkeland besøkte også i sin tid Cuba, og det var et viktig skritt i den forbindelse. Det er ønskelig med en ytterligere kontakt og et ytterligere samarbeid. Det er den brede samfunnskontakten som er viktig. Derfor vil jeg også understreke det etter hvert omfattende folk til folk-samarbeidet som finnes i forhold til Cuba, der en rekke frivillige organisasjoner er engasjert fra norsk side. Det gjelder ikke minst LO og en rekke fagforeninger. Dialog og kontakt er viktige stikkord i arbeidet for å fremme menneskerettigheter, og som vi hørte fra utenriksministeren, har framtredende menneskerettighetseksperter helt siden 1998 vært engasjert i en bred dialog med cubanske eksperter og cubanske myndigheter. Det er fortsatt brudd på menneskerettighetene på Cuba, bl.a. har man nå strammet inn igjen forbudet mot homofili. Men Cuba står foran en forandring, og i den prosessen må også vi være med og spille en rolle. Det er nødvendig for Cubas sosiale og økonomiske utvikling at de integreres i verdenssamfunnet. Derfor har Norge alltid tatt avstand fra USAs Cuba-embargo, også i voteringer på FNs generalforsamling, senest i den 55. før jul. Jeg er nettopp kommet hjem fra FNs og EUs konferanse om de minst utviklede land, som nå teller nesten 50 land, bl.a. Cuba. Blant tiltak som ble kjørt fram fra sør, var markedsadgang for MUL-landenes produkter sett i sammenheng med en total utviklingsstrategi, der bistand, handel, gjeldslette og investeringer inngår. En viktig del av kjørereglene i det internasjonale handelsregimet må være kompensasjonsordninger til de fattigste landene, bistand til utdanning og kompetanseoverføring. Det må også gjelde Cuba. Her har for øvrig Norge nå bidratt til et nylig opprettet trustfund for handelsassistanse. Norge gir også 6,7 mill. US dollar til et UNDP-fond for å fremme et bedre styresett i MUL-landene, en forutsetning for en positiv utviklingsprosess, som også ble understreket på konferansen. I alle våre møter og kontakter med G-77-land og MUL-land er Cuba en viktig aktør og partner. Det er også av interesse for Norge å få en tettere dialog med Cuba om spørsmål knyttet til utvikling, konfliktløsning og menneskerettigheter i regionen for øvrig.