Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2003-03-25:
Havet er en enorm ressurs for Norge. Vi har lange tradisjoner for fiske. Fiskeriene har vært helt avgjørende for bosettinga fra de første menneskene slo seg ned i de norske kystområdene. Fiskerinæringa er fremdeles ryggraden i kystsamfunnet, og vi har utviklet den videre med oppdrettsvirksomhet og fiskeindustri. Havet har vært en viktig samferdselsvei og lagt grunnlaget for skipsfart og verftsindustri. Arbeiderpartiet har som målsetting å få mer av godstransporten fra vei til sjø, fordi det er mer miljøvennlig. Samtidig medfører økt skipstrafikk også en miljørisiko, som jeg vil komme tilbake til seinere i innlegget mitt. Havet har også gitt oss enorme olje- og gassressurser, som både har betydd inntekter og arbeidsplasser og bidratt til at Norge har ei særstilling også i europeisk økonomi. Men samtidig som havet har gitt oss en enorm rikdom, er også de menneskeskapte aktivitetene med på å påføre det belastninger – hver for seg kanskje ikke så store, men det er i dag et press på hav- og kystområdene som gjør det nødvendig å ha et helhetlig perspektiv. Derfor vil jeg gi ros til Regjeringa for at den fikk lagt fram denne meldinga, og det er et bredt flertall i Stortinget som stiller seg bak den overordna målsettinga om ei mer helhetlig og koordinert forvaltning av hav- og kystområdene. Det er også brei enighet om målet om at forvaltninga skal være økosystembasert og sektorovergripende. To redskap skal være hovedvirkemidlene: forvaltningsplaner for de store havområdene, i første omgang Barentshavet, og oppfølging av EUs nye rammedirektiv for vann. Regjeringa får altså tilslutning til hovedgrepene i meldinga. Utover det er det tre områder jeg i dag spesielt vil si noe om: 1. behovet for økt satsing på marin forskning2. behovet for ei styrka kystovervåking og styrka beredskap3. behovet for en styrka innsats for å rydde opp i forurensa sedimenter For å starte med det første: Ei økosystembasert forvaltning må være kunnskapsbasert. Arbeiderpartiet er enig med Regjeringa i at vi i dag har nok kunnskap til å sette i gang arbeidet med å lage forvaltningsplaner, men samtidig vil vi understreke at det er behov for økt satsing på forskning, kartlegging og overvåking av havmiljøet. I forskningsmeldinga, som Stortinget behandla i 1999, blei marin forskning pekt ut som ett av fire nasjonale satsingsområder for forskning. Til tross for det har ikke marin forskning fått det nødvendige løftet i forskningsbevilgningene. Ett unntak var regjeringa Stoltenbergs budsjettforslag for 2002, hvor forskningsinnsatsen ble foreslått økt med 60 pst. på ett år. Men dessverre blei mye av satsinga fjerna av Bondevik II-regjeringa og stortingsflertallet. Det har blitt anslått at verdiskapinga innafor marin sektor kan øke fra om lag 40 milliarder kr til 240 milliarder kr de neste 30 årene. Det er imidlertid ikke ei utvikling som kommer av seg sjøl eller gjennom utvikling av markedet aleine. Skal vi nå denne målsettinga, krever det ei målretta offentlig satsing, bl.a. gjennom forskning. Vi ber derfor i denne innstillinga, sammen med SV og Senterpartiet, om at Regjeringa i statsbudsjettet legger fram en samla plan for satsinga på marin forskning. Vi mener Regjeringa bør legge fram en opptrappingsplan for MAREANO, Marin arealdatabase for norske kyst- og havområder, og komme tilbake med ei vurdering av det såkalte AMOEBE-prosjektet. Sjøl om regjeringspartia ikke støtter dette i innstillinga, håper jeg likevel at det kan følges opp. Det er nødvendig at vi styrker kunnskapen vår om de marine ressursene. Et prosjekt som Regjeringa imidlertid er med på å støtte, er prosjektet «Barentshavet på skjerm». Gjennom bruk av satellittbilder kan man observere skipstrafikk, fiskebåter og oljeutslipp, man kan følge iskantens bevegelser, eventuelt se isbreer som løsner, man kan observere algeoppblomstringer m.m. Systematisk bruk av satellittbilder kan både gi oss nyttig dag til dag-informasjon og vil kunne gi verdifulle lange tidsserier med miljøkunnskap. Hovedideen bak «Barentshavet på skjerm» er å samle den informasjonen vi kan få fra satellittbilder og den øvrige kunnskapen vi har om Barentshavet og kystområdene, i ett skjermbilde. Dermed kan vi få et nettbasert senter for miljøinformasjon der alle brukere fra forvaltning, næring, operative tjenester, media og allmennheten får gradert tilgang til det som bør være samfunnets felles kunnskap. I Tromsø er det et bredt fagmiljø samla hos Polarinstituttet, i Polarmiljøsenteret, hos fiskeri- og havforskningsmiljøet og romforsknings-/satellittovervåkingsmiljøet. «Barentshavet på skjerm» handler altså om både å styrke den langsiktige miljøovervåkinga og om å være et viktig supplement i kystovervåkinga. Dermed er jeg over på det neste området jeg vil si litt om: behovet for økt innsats når det gjelder kystovervåking og beredskap. Også her er jeg glad for at det har blitt ei innstilling med brei enighet. Jeg er glad for at en enstemmig komite ser behovet for at slepebåtkapasiteten i Nord-Norge må styrkes, og ber Regjeringa komme tilbake med konkrete tiltak allerede i revidert nasjonalbudsjett. Jeg er som sagt glad for at en enstemmig komite går inn for systematisk bruk av satellittbilder og ber Regjeringa komme tilbake til «Barentshavet på skjerm» i statsbudsjettet. Jeg er glad for at en enstemmig komite ber Regjeringa foreta en gjennomgang av de private og statlige beredskapsressursene, herunder skipsfartens ressurser, og at berørte parter skal involveres i dette arbeidet. I tillegg til dette gjentar vi det som ble sagt i forbindelse med behandlinga av sårbarhetsmeldinga, om at det skal opprettes en krisestyringskommando på Reitan og en trafikksentral i Nord-Norge. Når det gjelder det siste, synes jeg imidlertid det er merkelig at regjeringspartiene og SV ikke kan gjenta merknaden om at Vardø er et alternativ. Det skaper en usikkerhet i Finnmark som vi kunne vært foruten. Likevel: I sum vil disse tiltakene bety en styrka beredskap. Men når det er sagt, er det et forhold jeg særlig vil understreke. Det er behovet for samordning og klare ansvarsforhold dersom det skjer ei ulykke. Da komiteen var i Tromsø, fikk vi høre ordføreren i Karlsøy, Hanny Ditlefsen, fortelle om sine erfaringer med «John R». Den klare konklusjonen etter «John R» er at det er behov for ei kraftig opprydding når det gjelder ansvarsforhold. Mye har heldigvis skjedd, sist gjennom samlinga i Kystverket. Men fremdeles er det langs kysten usikkerhet om hvem som til enhver tid har ansvar dersom ei ulykke skulle skje. Så seint som i går fikk jeg f.eks. kopi av et brev til Regjeringa ved statsminister Kjell Magne Bondevik fra Troms fylkesting, der man framhever nettopp to forhold: for det første slepebåtkapasiteten, og for det andre at det må bli klare og entydige kommandostrukturer. Og som det sies i brevet: «Kommandostrukturene er i dag til dels uklare og i hvert fall ikke entydige.» Dette er et budskap fra Kyst-Norge som vi må ta på alvor, og det er Regjeringa som må sørge for at det blir klare ansvarsforhold. Det kan den gjøre i proposisjonen som skal komme om etablering av krisestyringskommandoen på Reitan, og det kan den gjøre i saka om etablering av trafikksentral i Nord-Norge. Derfor bør også spørsmålet om trafikksentralen avklares så raskt som mulig, og Arbeiderpartiet mener, som sagt, at Regjeringa bør kunne presentere et forslag i løpet av vårsesjonen. Det siste jeg spesielt vil nevne, er behovet for å rydde opp i forurensa sedimenter. Å rydde opp i forurensa sedimenter er å rydde opp i fortidas miljøsynder. Når det spres miljøgifter fra forurensa sedimenter til nye områder, mener Arbeiderpartiet at det er uakseptabel forurensing. Vi støtter Regjeringas strategi som består i å gjennomføre tiltak i områder hvor det er stor fare for spredning av miljøgifter, sikre at det utarbeides fylkesvise tiltaksplaner, og skaffe økt kunnskap gjennom bl.a. pilotprosjekter. Men på ett område er Regjeringa dessverre temmelig ullen, og det gjelder finansieringa. Det er et spørsmål som ifølge meldinga må utredes nærmere. Det mener vi i Arbeiderpartiet og SV er for defensivt. Vi mener det må lages en opptrappingsplan for opprydding og har fremmet et forslag som vi håper regjeringspartia vil stemme for i dag. Som sagt er det mye enighet i denne saken. Jeg håper at det også kan bli enighet om en plan for å rydde opp i forurensa sedimenter. Med det tar jeg opp det forslaget som Arbeiderpartiet er med på i denne innstillinga.