Svein Flåtten (Høyre), 2010-03-11:
Med bakgrunn i mye av det som har skjedd i pelsdyrnæringen, er det ikke det minste rart at interpellanten er opptatt av det, og jeg oppfatter at det er noe av hovedbudskapet her. Samtidig som også jeg er bekymret, føler jeg tiltro til det som landbruksministeren har gitt uttrykk for her, at man må se på gjennomføringen av loven etter hvert og ikke minst på det nye høringsutkastet som virker relativt strengt. Jeg tror dette vil sette om ikke en rakett, så i hvert fall fart i bransjen, som jo også selv er i ferd med å utvikle, som det har vært sagt av andre her, både sertifiseringsordninger og andre prosedyrer for å sikre næringen sin. For dette er jo en næring, som drives i distriktene, som drives av små bedrifter, og nettopp derfor tror jeg det er viktig at myndighetene også bidrar til at de kan få denne bærekraftig, for å si det slik. Jeg tror det er viktig, og derfor tror jeg man bør ha ytterligere litt tålmodighet, selv om historien tilsier at man kanskje har den utålmodighet som interpellanten har. Så har jeg lyst til å ta opp en av de utfordringene som representanten Skei Grande kom med i sin innledning, hvor hun snakker om maktutredningen i matmarkedet, og at gode matprodukter har en sammenheng med dyrevelferd og med dyrehelse. Det er det ingen tvil om at den har, og jeg tror moderne forbrukere etter hvert vil være meget opptatt av dette. Vi har sett det. Vi har sett det til og med i verdensøkonomien. Når vi har hatt utbrudd av smittsomme sykdommer på verdensbasis, har vi sett hvilken virkning det gjør på verdensøkonomien. Verdens børser raser når man ser at noe kan skje med matproduksjonen. Denne sammenhengen tror jeg blir mer og mer viktig, og akkurat i den forbindelse har jeg lyst til å bruke litt tid på å henlede statsrådens oppmerksomhet på medisinering av dyr. Hvis vi skal ha tillit til at norskprodusert mat skal holde høy kvalitet og bli produsert på en slik måte at dyret selv har et godt liv og en bra velferd, slik at man også får et godt produkt, må man være opptatt av medisineringen. Kvalitetssystem i landbruket, KSL, har da en viktig rolle. De setter medisinstandarder med kontroll til medisinbruken, slik at det ikke skal være unødvendig behandling, og at man har et lavest mulig forbruk av medisiner generelt, selvsagt spesielt antibiotika. Men nå er det en bekymring for at den nye standarden kommer med regler som gjør at bonden eller dyreeier mer enn tidligere skal kunne behandle egne dyr, altså uten bruk av veterinær. Jeg mener det kan være problematisk ut fra forbrukernes trygghet og selvsagt også for dyrevelferden. I dyrehelsepersonelloven som veterinærer er bundet av, er det strenge regler for medhjelper. Den standarden er faktisk utformet ikke bare for forbrukerne, ikke bare for at det skal være rimelig og god mat i Rema-butikkene, men også for velferden, slik at det ikke skal være unødig medisinering og ikke feil medisinering, og derved undergrave formålet med lovgivningen. Jeg håper at landbruksministeren tar med seg minst mulig bekymring for også dette. Dyrevelferd er viktig. Profesjonell assistanse ved dyresykdom bør stå sentralt, og forbrukerne må være 110 pst. sikre på at både dyrevelferden og tryggheten for at vi får kvalitetsmat, blir ivaretatt på en slik måte av myndighetene at vi ikke kan sette spørsmålstegn ved det.