trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-05-09:
Det er en veldig viktig sak vi behandler i dag, nemlig en forbedret og utvidet allmennlærerutdanning. Vårens debatt om tilstanden i norsk skole har vært nyttig, fordi den har bidratt til at mange har engasjert seg, og at skolepolitikk igjen har blitt løftet på dagsordenen. Debatten har også ytterligere bekreftet det Venstre lenge har sagt, at læreren har en nøkkelrolle med hensyn til å lage en bedre skole. Til tross for at jeg opplever at det er bred enighet om lærerens nøkkelrolle, vil jeg benytte anledningen til nok en gang å understreke hvor viktig det er med gode lærere. Lærernes kompetanse er avgjørende for elevenes læring, det vet vi fra flere undersøkelser, bl.a. fra NTNU-undersøkelsen som det er referert til i innstillingen. Elevene i norsk skole fortjener gode lærere, og det er vår jobb som folkevalgte å gjøre vårt for at lærerne skal være faglig kompetente og dyktigst mulig. Det er også bakgrunnen for at Venstre har fremmet det forslaget som vi nå debatterer. I tillegg må det være lov til å si at vi i Venstre er utålmodige, vi er utålmodige på elevenes vegne, på lærernes vegne, på skolens og på samfunnets vegne. Etter at NOKUT evaluerte lærerutdanningen og la fram sin rapport for halvannet år siden, har vi i Venstre ventet på at Regjeringen skulle legge fram sine forslag om en ny og forbedret utdanning, noe som i høyeste grad var påkrevd etter NOKUTs rapport. Nyttårstalen til statsministeren gav oss håp om at noe var i gjære, men den eneste lovnaden vi har fått, er en stortingsmelding som skal komme i løpet av året. Etter Venstres mening har det tatt uforholdsmessig lang tid før Regjeringen har bestemt seg for å legge fram en egen melding om dette viktige temaet. Det burde man gjøre langt hurtigere enn det man nå legger opp til. Venstre mener, i likhet med NOKUT-panelet, Utdanningsforbundet, Pedagogstudentene og en rekke europeiske lærerorganisasjoner, at en utvidelse til en femårig lærerutdanning vil gi rom for mer fordypning og øke kvaliteten på utdanningen. Samtidig vil dette etter vår mening bidra til et statusløft for lærerne, som igjen vil gjøre utdanningen mer attraktiv med tanke på både nye søkere og dem som allerede er i skolen. Dette er utrolig viktig. Det forunder meg at ikke flere har vært villig til å støtte Venstres forslag om systematisk kompetanseheving for lærere og nasjonale rekrutteringsplaner, som vi har behandlet tidligere. Det forundrer meg at ikke flere vil støtte forslaget som vi behandler her i dag. Vi mener at flere burde benytte muligheten behandlingen av dette forslaget gir til å markere sine ambisjoner for den framtidige lærerutdanningen, bl.a. med hensyn til utdanningens lengde, praksisinnretning osv. Vi mener at det å klarlegge disse ytre rammene ikke vil ta bort fokus fra tiltak som gjennomføres på kort sikt i påvente av den bebudede stortingsmeldingen, ei heller ta bort fokus i forhold til utdanningens innhold.(Presidenten klubber.) Det handler om å ha noen tydelige ambisjoner for framtiden. (Presidenten klubber.)
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-05-09:
Mye er bra i den norske skolen, men mye har også gått i gal retning. Det faglige læringsutbyttet er svekket, de svakeste elevene forblir i større grad svake, og skolen klarer ikke å gi alle elever de utfordringer og den personlige veksten som de skal ha. Undersøkelser viser, som flere har vært inne på, at norsk skole sakker akterut når det gjelder læringsutbytte. Årsakene kan være mange, men hovedårsaken er mange års neglisjering av fagkunnskap. Det er en reduksjon av lærerrollen og statusen til læreren, læreren har gått over til å bli en veileder, og det er manglende krav til grensesetting, med mye uro til følge. For Venstre har skolen alltid vært et av nasjonens viktigste prosjekt. I disse jordbruksoppgjørstider tillater jeg meg å framheve to av de viktigste yrkene vi har: det ene er å produsere mat, for mat må vi ha hver dag, og det andre å lære opp kommende generasjoner. Det har å gjøre med at skal vi overleve som velferdsnasjon, må vi satse på kunnskap og kompetanse. Men det haster å foreta en faglig oppgradering av norsk skole. Så til debatten om lærerutdanningens lengde. Jeg er enig i at det er viktig med innhold, det er viktig med kvalitet, men det er vel ingen som mener at resultatet blir dårligere om en fyller opp lærerutdanningen med kunnskap i et år til, altså til en femårig lærerutdanning. Mener en virkelig at ikke lengden på lærerutdanningen har betydning, er det jo også et skikkelig spark til de langtidsutdannede. En godt utført jobb er avhengig av trygghet i lærerrollen, at du som lærer vet hva du holder på med, og at du kan faget. Da takler du hverdagssituasjonen i klasserommet på en mye bedre måte enn om du er faglig usikker. Faglig usikkerhet fører til usikkerhet som leder og som lærer i klasserommet. De aller fleste lederne, enten de er i klasserommet, i skolen for øvrig eller i næringslivet, er også faglig dyktige. Derfor er det så viktig med faglig trygghet i lærerrollen. Lærerutdanningen må ses i et langsiktig perspektiv. Det haster å komme i gang med en forsterket faglig lærerutdanning. Ingen, heller ikke i denne salen, kan overbevise meg om at en blir en dårligere lærer med ett års lengre utdanning. Derfor er det skuffende at Høyre og Kristelig Folkeparti ikke vil være sammen med Venstre om dette forslaget(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) slutter seg til det. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-05-09:
På en fredag og i siste sak skal jeg ikke falle for fristelsen til å gjenta det som har vært sagt tidligere, men jeg viser til representanten Dørums utmerkede innlegg når det gjelder bakgrunnen for dette forslaget. Det jeg derimot har lyst til, er å belyse og understreke sammenhengen mellom forskning og det framtidige velferdssamfunnet som vi alle ønsker å ha. For få dager siden fikk nærings- og handelsministeren overrakt en rapport som viser at det er blitt langt færre gründere de siste årene. 6,5 pst. av den voksne befolkningen mellom 18 og 64 år var involvert i gründervirksomhet i fjor. Det er en nedgang på ca. 30 pst. i forhold til året før, og andelen er den laveste siden 2000. Det er en alarmerende, men ikke en overraskende trend. Etter min mening har vi en regjering som overhodet ikke har vist vilje til å legge forholdene til rette for privat næringsliv, selvstendig næringsdrivende og gründere, men som er opptatt av statlig eierskap og symbolpolitikk om å «ta de rike». Framtidens velferdssamfunn avhenger av et nyskapende næringsliv. Framtidens arbeidsplasser er ennå ikke skapt. Venstre vil ha en politikk som støtter nyskapere og gründere, og forskning, utdanning og skattesystem er viktige forutsetninger for at vi skal oppnå de målene. Vi må ha et næringsliv som tør satse, og vi må ha offentlige virkemidler som legger til rette for det. Derfor er det av avgjørende betydning at høykostlandet Norge setter inn kraftige og nødvendige økonomiske virkemidler på forskning og utvikling for å underbygge veksten av nye og framtidsrettede arbeidsplasser. Forskning og resultatet av forskning krever overordnede strategier og langsiktig tenkning. Det kan ikke være en fra dag til dag-tenkning. Derfor er Venstres forslag i dag om større langsiktighet i tenkningen rundt forskningen et viktig forslag. Jeg vil i den forbindelse også takke statsråden for gjennomgående positiv tilbakemelding på forslaget. Så har vi også forståelse for at alt ikke kan tas på sparket i Stortinget, uten at man ser det i sammenheng med budsjetter osv. Men det ligger en forventning om større forutsigbarhet fra Venstres side når det gjelder forskningsinnsats. Det som skjedde med SkatteFUNN-ordningen, en ordning som fungerte utmerket, og som næringslivet var veldig fornøyd med, var beklagelig. Jeg forventer at det blir rettet opp allerede i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett og når den såkalte evalueringen er over. Jeg vil bare avslutte med å minne om at forskning, nyskapning og entreprenørskap henger nøye sammen.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-05-09:
Vi har gode skoler i Norge, med engasjerte elever som lærer mye. Vi har gode, arbeidsomme, engasjerte og dyktige lærere i Norge. Vi vet også at vi har noen utfordringer, både når det gjelder lesing og skriving. Vi vet at mange elever ikke lærer å lese og skrive godt nok. Vi vet at vi har en skole som ikke i stor nok grad utjevner de sosiale forskjellene, slik vi ønsker at den skal gjøre. Vi vet at ungene våre ikke får den hjelpen de trenger, når de ber om det. Og det foreldre, lærere og elever ber om, er tidlig innsats. Dette jobber denne regjeringen med - konkrete tiltak direkte inn i skolen, men også i lærerutdanningen. Det som er vår viktigste oppgave, er å gi lærerne de verktøyene de trenger for å bli enda bedre lærere. Det er ikke lenge siden vi fikk en ny lærerutdanning i Norge. Dette skjedde under den forrige regjeringen. I den regjeringen satt også Venstre. De tilbakemeldinger vi har fått fra organisasjoner, fagpersoner, fagmiljøer og lærere, er: Vi ønsker en ny lærerutdanning, men ta dere tid! Lag en ny lærerutdanning som står seg over tid, som er god, og som har god kvalitet! Vi kan ikke fortsette å få en ny lærerutdanning hvert femte år. Dette gir ikke stabilitet, dette gir ingen forutsigbarhet, og dette fører ikke til at man rekrutterer flere lærere, slik vi er nødt til. Jeg vil også vise litt til partiet Venstre, som satt i regjering i forrige periode. Det kom en ny lærerutdanning. Venstre fremmet ikke da forslag om femårig lærerutdanning. De prioriterte skattelette foran det å bruke penger på lærerutdanningen. Vi skal nå bruke tiden framover til å gå igjennom dette, og vi avviser ikke en femårig lærerutdanning, men vil komme tilbake til dette i stortingsmeldingen om lærerutdanningen som kommer veldig snart. Vi har ofte debatter om lærerutdanningen. Det er viktig og riktig å ha i denne salen, for lærerne er den aller viktigste ressursen, og læreryrket er det viktigste yrket vi har i Norge. Jeg vil sitere Ine Marie Eriksen Søreide fra debatten den 14. februar: «(…) vi innførte en ny lærerutdanning som institusjonene ikke har fulgt opp, dels på bakgrunn av manglende ledelse ved institusjonene. Det er ikke fordi utdanningen i seg sjøl ikke var bra nok, men fordi den ikke følges opp ved institusjonene.» (…) Vi er i gang med å følge opp institusjonene, men vi er ikke enig med Høyre i at vi ikke trenger en ny lærerutdanning, så vi er i full gang med å jobbe fram en stortingsmelding om dette nå.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-05-09:
Jeg må nok si jeg blir nokså provosert over å høre de rød-grønne snakke om gagns mennesker og skolens ansvar for det totale spekteret. Det er det åpenbart at den har. Men når én av fem ikke lærer å lese og skrive, skjønner ikke jeg hvordan man bare kan avskrive én av fem i forhold til nettopp diskusjonen om gagns mennesker. Hvordan man har klart å dra med seg en hel regjering inn i at vi nå skal begynne å diskutere dette igjen, synes jeg er nokså spesielt. Grunnen til at jeg tok ordet, var at Elvik også i sitt første innlegg seilte litt under høyt flagg og påstod at opposisjonen bare var opptatt av nasjonale tiltak, og at dette egentlig dreide seg om institusjonelle handlinger og grep. Og det sier hun når det ikke er mer enn en måned siden jeg hadde en interpellasjon om nettopp det samme. Da hadde jeg faktisk forventet at statsråden kanskje hadde kommet med noen tall for hvordan man faktisk har begynt å forbedre dette ute i institusjonene, for en alt overveiende del av tiltakene som NOKUT presenterte, er faktisk grep som styrene må gjøres ansvarlige for å foreta ute i institusjonene. Man må bruke frafallstallene. Man må bruke tallene til å analysere hvordan man skal gjøre utdanningen bedre. Det dreier seg om god eierskapspolitikk fra institusjonene som driver med det. Det har ingenting med å legge skylda på dem å gjøre. Jeg hadde faktisk forventet at man kom med noen tall og indikasjoner på at institusjonene tok dette ansvaret. Jeg håper statsråden kanskje kan komme litt tilbake til det. Forsøksordninger og den type grep er vel og bra, men det dreier seg om langsiktige tiltak. Det at styrene faktisk tar det ansvaret de har for å følge opp sin egen utdanning, er det aller mest virkningsfulle og det beste kortsiktige tiltaket vi kan komme med for å bedre hele utdanningen. Så litt tilbake til dette med kunnskap. Jeg tror at lærerens status, som vi alle i og for seg er opptatt av, bedres gjennom at man skaper gode resultater i skolen. Jeg tror ikke man snakker seg til god status for læreren. Det at vi nå har fokus på både lærerutdanningen og lærerens status, må skolen faktisk tåle i form av at vi her må skape bedre resultater. Det er det som vil komme til å skape status også for læreren framover. Til slutt litt til Ljunggren. Jeg tror det er et faktum at ikke alle kjenner Kunnskapsløftet og intensjonene bak det. Jeg hadde senest for et par dager siden samtale med en pedagogikkprofessor som påstod at mange pedagoger starter undervisningen på allmennfaglig utdanning med å undervise i hvordan man kan være kritisk til Kunnskapsløftet, altså før man i det hele tatt har lært noe om hvordan man skal undervise. Da har vi en utfordring.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-05-09:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet, men når jeg sitter her og hører at det nesten er en parallell verden her inne til det som skjer der ute, er jeg nødt til å ta ordet. Jeg var på KS’ skoleting for et par uker siden. Jeg kan ikke akkurat si at det var mange stortingsrepresentanter der. Det var vel undertegnede og en til fra samme parti. Statsråd Solhjell var innom og hentet en blomsterkvast, men ellers var det ikke det helt store. Men hvem var der? Det var skoleeierne. Det var kommunene. Hvem vet best hvor skoen trykker sett i forhold til dette vi nå har som tema ? Det var et par områder det ble sterkt fokusert på, som jeg ikke helt vet om representantene i salen, og særlig de fra regjeringspartiene, er klar over. Det en mangler i skoleverket, og som det ble fokusert på, var bl.a. selvfølgelig det vi debatterer, en styrket lærerutdanning, gjerne en femårig lærerutdanning, det var sterk ledelse, og det var klare mål og tydelig styring. Disse faktorene var det viktigste fra skoleeiernes ståsted. Det ble også debattert noe så flott som derekruttering - nå kan en kalle det hva en vil, også derekruttering - i skolen, ikke for å stigmatisere enkelte grupper og si at de ikke holder mål, men fordi det faktisk er i den enkelte lærers interesse å kunne få en arbeidsdag og et virke som står i forhold til det den enkelte kan klare å takle. Femårig lærerutdanning - hvorfor ikke? Det er en del ekstra behov vi nå ser komme. Ta klasseledelse. Det har ikke før vært fokusert på klasseledelse som eget fag. Mer praksis har vi blitt fortalt er viktig, og det er vi her i denne salen, tror jeg, tverrpolitisk enig i. Fordypning i fag, samarbeid tverrfaglig med andre grupper innenfor skoleverket - det er mange områder en femårig lærerutdanning kunne fokusert på for å få en styrking. Det er faktisk mulig å få det til. Det er ikke nødvendig å skyve alle ting så langt ut i tid. Det er viljen det skorter på. Det er i alle fall min oppfattelse av det vi har debattert nå.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2008-05-09:
Jeg synes vi har hatt en god debatt. Men det er klart at vi sikkert kunne ha spurt statsråden om veldig mye. Innenfor forskning og utvikling er mye ugjort fremdeles. Et av Fremskrittspartiets store ankepunkt er nettopp sammenknytningen mellom det private næringsliv, akademia og andre institusjoner. Vi ser også at behovsmotivert forskning og innovasjon må komme i fokus. Komiteen var jo på besøk i Sverige og fikk mange gode innspill nettopp på det området. Der har man tydelige styringsmål. Vil statsråden gjøre noe tilsvarende i Norge, altså se på muligheten for å løfte opp behovsmotivert forskning og innovasjon og sette det i fokus?
Martin Engeset (Høyre), 2008-10-15:
På vegne av stortingsrepresentantene André Oktay Dahl, Gunnar Gundersen, Jan Tore Sanner og meg selv har jeg gleden av å fremsette forslag om å styrke mindretallsrettigheter i kommunale og fylkeskommunale kontrollutvalg.
Martin Engeset (Høyre), 2008-10-15:
Når den nye velferdsetaten, Nav, fikk navnet Nav, var det et bilde på at denne etaten skulle være selve navet i velferdssamfunnet. At Nav fungerer, er kritisk viktig for hundretusener av mennesker. Og jeg kan bekrefte det bildet som representanten Kenneth Svendsen tegnet i forhold til alle de enkelthenvendelser vi får fra fortvilte mennesker som ikke blir møtt med respekt, som ikke får det tilbud de har krav på, og som havner bakerst i køen. Det pussige er i grunnen at uansett hvilke problemer Regjeringen blir konfrontert med, skylder man på at Nav-reformen er under gjennomføring. Samtidig bruker Regjeringen dette som begrunnelse når man skal bortforklare ting som ikke fungerer. Når skal Regjeringen slutte å skyve Nav foran seg og begynne å ta ansvar for utviklingen selv? Det er ille at man bare ser på dette som et pengespørsmål, ikke som et ledelses- og styringsspørsmål.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2008-10-15:
Mitt spørsmål går til statsråd Dag Terje Andersen. I mine tolv år på Stortinget har jeg aldri blitt kontaktet så mye om en sak som når det gjelder forholdene rundt Nav. Det som skulle bli en suksesshistorie, med én dør inn til saksbehandleren, og én saksbehandler som skulle hjelpe brukeren, er blitt en låst dør eller i beste fall en inngang til mange andre dører og til mange andre saksbehandlere. I Bergens Tidende den 10. oktober står det: «NAV knekker brukere. Ole Terland mener NAV-systemet i mange tilfeller bidrar til å knekke folk i stedet for å hjelpe dem. – Jeg har møtt mange fortvilte mennesker, sier legen.(…) Jeg har sett så mange eksempler på at mennesker i en utsatt livssituasjon føler seg overkjørt og tråkket på når de møter byråkratiet i NAV-apparatet.» (…) Jeg kan fortsette med avisoppslag etter avisoppslag, mail etter mail, brev etter brev fra fortvilte pårørende og personer som trenger hjelp. Og meldingene kommer fra hele landet. Problemet er at denne situasjonen har eskalert og blitt verre og verre, år etter år. I Aftenposten i dag står det: «Uføre uten oppfølging.(…) Syv av ti uten plan i fjor.(…) Men Riksrevisjonen slår fast at det mangler oppfølgingsplaner i 72 prosent av de kontrollerte sakene i fjor.» (…) (…) I lederen i dagens Aftenposten står det videre: «Det verste eksemplet sett fra brukernes synspunkt er likevel at Arbeids- og velferdsetaten ikke gjennomfører lovpålagt oppfølging av brukere som mottar helseytelser. Flere Nav-kontor har bevisst nedprioritert oppfølgingen av disse brukerne.» Arbeids- og inkluderingsdepartementet har ikke redegjort for grunnen til dette. For meg virker det som om Nav-reformen er helt uten styring og nærmer seg kollaps. Mener statsråden at han har kontroll med utviklingen? Og har han tenkt å gjøre noe før dette rammer enda flere?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2008-10-15:
Jeg takker for svaret, og jeg er glad for at det tas tak i dette. Men dette har pågått i flere år, og det har blitt verre og verre. Det er Arbeiderpartiet som hele tiden har hatt statsråden på dette feltet. Det er pøst inn penger til dette, og det er pøst inn flere folk. Men det ser ikke ut til å bli bedre, det blir faktisk verre. Jeg registrerte at i NRK radio den 3. september sa Nav-direktør Tor Saglie bl.a. at han erkjente problemene rundt Nav, og ikke minst uttalte direktøren ved den anledningen at man kunne ønske et enklere og mindre detaljert regelverk. Et av problemene jeg møter når jeg blir kontaktet, er at de som er brukere, ikke forstår regelverket. Når de tar kontakt med Nav-kontorene, forstår mange av saksbehandlerne heller ikke regelverket. Da er mitt spørsmål: Er det ikke på tide å forenkle regelverket? Jeg har ikke sett noen proposisjoner i Stortinget som går på forenkling av dette. Ønsker man å ta tak i det, slik at brukerne og de som skal behandle sakene, forstår regelverket?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Svaret på spørsmålet om statsråden har tenkt å gjøre noe, er ja. Jeg har hørt mange historier i tillegg til det Kenneth Svendsen nå refererer til, og det som har stått i avisene: eksempler på for lang saksbehandlingstid i Nav-systemet, og at det er vanskelig å få kontakt på telefonen. Det har jeg tenkt å gjøre noe med. Det er utfordrende å gjennomføre en reform som berører 14 000 statlig ansatte og 3 000–4 000 kommunalt ansatte. Og som representanten Svendsen vet, er vi nå midt inne i gjennomføringen av reformen. Det er fremdeles 160 kommuner som skal etablere Nav-kontor til neste år. I en situasjon der mange skal begynne å arbeide med nye saksområder, kreves det mye opplæring. Det kreves mye bedre IKT-systemer enn det man har hatt hittil. Det er noe av hovedutfordringen. Det er en stor prosess som skal gjennomføres. I den situasjonen er det mange som i dag får et for dårlig tilbud. Noe av kjernen her, for å klare å håndtere situasjonen, er nettopp saker som ikke er ferdigbehandlet, som også representanten Svendsen er opptatt av – med rette. Det er nettopp de ubehandlede sakene som fører til veldig mange henvendelser, og som gjør at folk må ringe for å spørre etter saken sin og kanskje ikke får tak i saksbehandleren sin. Det er et altfor dårlig system for brukeren. Nettopp derfor gjør vi noe med det. Det er bakgrunnen for at vi nå har omorganisert ansvaret for Nav-kontorene, som jo er de som møter brukeren. Vi flytter ansvaret for å ha bedre styring med systemet. Det er grunnen til at vi har satt i gang forskningsprosjektet gjennom Forskningsrådet, for å følge hele Nav-reformen. Men det er også begrunnelsen fra mitt departement som bevilget 40 mill. kr før ferien, og det ligger et forslag i Stortinget om å bevilge 60 mill. kr til, nettopp for å få ned restansene. Dette er også mye av løsningen når det gjelder de andre problemstillingene. Så: Ja, vi gjør noe med det.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Regelverket blir nå forenklet. Fra 1. mai neste år kommer vi til å slå sammen flere av inntektsgrunnlagene i Nav-systemet. Det vil gjøre regelverket mye enklere. Det betyr at attføring, rehabilitering og tidsbegrenset uføretrygd – som er tre forskjellige ordninger i dag – blir slått sammen til én ordning som kommer til å hete arbeidsavklaringspenger. Det er oppfølging av den enigheten som har vært om Nav-reformen i Stortinget. Det er for øvrig svar på et av de rettmessige, kritiske punktene fra Riksrevisjonen om oppføring av nettopp tidsbegrenset uføretrygd. Jeg skjønner at representanten sier at det har blitt verre og verre, for restansetallene har økt. Men jeg kan heldigvis fortelle at i løpet av august – på grunn av de grepene Nav har tatt, og de pengene vi har bevilget – var det to fylker som endelig klarte å behandle flere saker enn de som kom inn, og i september opplevde vi for første gang på lenge en nedgang i restansene i Nav. Så det virker å ta grep, men mange flere grep må tas.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Det er mulig at representanten ikke fikk med seg mitt første svar. Det jeg sa, var: Hva gjør vi med restansen? Jeg er enig med representanten i at det er kjernespørsmålet her. Jeg fortalte hva vi så langt har gjort, og jeg fortalte hvor mye penger vi har bevilget nettopp for at vi skal kunne la folk få jobbe overtid og for å få ekstra folk for å bli kvitt restanser. Og som jeg sa: For første gang nå i september – etter veldig lang tid – har restansene gått ned. Å få bedre tid til brukeren er kjernen i dette. Hele Nav-reformen går på at brukerne skal få mye bedre oppfølging, noe for så vidt Riksrevisjonen peker på har vært for dårlig. Det er dette vi vil med Nav-reformen. Men jeg må minne om at Nav-reformen er inne i det året vi skal komme opp i 260–270 Nav-kontorer. Til neste år skal vi etablere 160, så det er altså mye igjen av reformen – og den reformen skal ha brukeren i fokus. I tillegg til de tiltak jeg har rukket å nevne så langt, kommer jeg til å ha månedlige møter med Nav, nettopp for å gå gjennom oppfølgingen av de målsettingene vi har.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Om jeg må få lov til å si det, kan det virke som om denne replikken var skrevet før jeg gav mitt svar. Jeg har nå faktisk stått her og nevnt punkt for punkt hvilke grep vi tar for å få kontroll på en situasjon i Nav som vi er enige om ikke er god nok. Men det er altså ikke en ansvarsfraskrivelse å si at Nav-reformen er under gjennomføring. Det er altså 160 Nav-kontorer som skal etableres neste år – for å analysere situasjonen kan vi si at vi har utfordringer foran oss. Og så er spørsmålet: Hva gjør vi med det? Det er riktig at det i den proposisjonen som ble lagt fram av den forrige regjeringen – som det var brei enighet om i Stortinget – ble anslått omstillingskostnader og omstillingsutfordringer. Men i proposisjonen – altså framlagt av den forrige regjeringen – understreket man at det var usikkert hvor mye IKT-kostnadene og omstillingskostnadene ville beløpe seg til. Den regjeringen sa at tallene er usikre, og derfor får vi nå nye tall hvor vi faktisk ser hvor mye det koster å gjennomføre en god Nav-reform som tar hensyn til brukeren.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
La meg først få si at det også i det gamle folketrygdsystemet, i den gamle arbeidsmarkedsetaten, eller for den saks skyld på sosialkontorene, som blir en del av det lokale Nav-kontoret framover, hendte at folk ikke syntes de fikk det svaret de ønsket seg. Det er ikke et resultat av Nav-reformen. Men det er klart at Nav-reformen utfordrer kapasiteten i forhold til at vi har fått forsinkelser på saksbehandling. Noe av hovedgrepet er å få bedre tid, for å gi folk bedre tjenester. Et eksempel, i tillegg til de vi alt har nevnt, er at Nav-kontorene nå ser at i de fylkene der de organiserer en ordentlig, felles telefontjeneste med profesjonelle folk som på en måte har kommunikasjon og kunnskap som fag, fungerer det bedre enn i de fylkene der en ikke gjør det. For det er også stor fylkesforskjell her. Heldigvis er det slik – og jeg har bekreftet at jeg også har fått mange henvendelser fra misfornøyde brukere – at jeg nå får mange eksempler på fornøyde brukere der Nav-kontorene har kommet i gang og har begynt å bruke kvalifiseringstiltak, f.eks., som hjelper folk som har gått på sosialkontorene, som nå endelig kommer i aktivitet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Det er jo et godt poeng at vi nå har gjennomført deler av Nav-reformen i rolige tider, særlig i forhold til situasjonen på arbeidsmarkedet – jeg går ut fra at det er det representanten viser til når han sier «gode tider». Nettopp derfor er det viktig å få Nav-systemet på plass, også for å kunne møte konjunktursvingninger framover. Jeg vil få lov til å minne om i den sammenhengen at denne regjeringen har sørget for å opprettholde et høyt nivå på arbeidsmarkedstiltak, så aktiviteten har vært stor i Nav. Vi har hatt et tiltaksnivå som har vært høyere enn det som har vært vanlig med så lave ledighetstall som vi har hatt i de siste årene, og vi viderefører det høye tiltaksnivået. Men det er helt riktig som representanten påpeker, at det er viktig å ha Nav-systemet oppe å gå når en får mer å gjøre, hvis det blir økende ledighet. Det er også mange årsaker til at Nav-systemet må opp å gå, og vi har altså igangsatt en rekke tiltak for å få til det, bl.a. i forhold til de punktene som Riksrevisjonen påpeker. Vi kommer til å fortsette med tett oppfølging på det.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Her var det mange rare premisser som det kunne være fristende å ta tak i, men jeg skal forholde meg til spørsmålet. Min anbefaling til Regjeringen for øvrig vil være ikke å lytte til Jan Tore Sanners råd om nå – istedenfor å øke aktiviteten, som er riktig – å gi skattelette, som er feil. Det er altså slik at vi håndterer den internasjonale krisen som påvirker Norge, på flere plan. Punkt én er at det var en krise i bankene i forhold til å få lånt penger av andre banker. Da er det slik at Norges Bank allerede har satt inn en rekke tiltak, men det mest synlige eksemplet var kanskje det som skjedde på søndag, da finansministeren og statsministeren presenterte en pakke for å bidra til likviditet til bankene. Det er den dagsaktuelle situasjonen, som er viktig. Jeg må få lov til å minne om at NHO i den sammenhengen har sagt at dette var et riktig tiltak til riktig tid, altså det stikk motsatte av det representanten Sanner gir inntrykk av. Så har vi jobbet med et budsjett og politikk for øvrig som legger til rette for en rentenedgang. Det er nemlig viktig for at folk skal tørre å investere, for at de skal klare lånene sine, og for å få aktiviteten opp. I tillegg har vi det virkemidlet som peker framover mot en situasjon med mindre etterspørsel, nettopp statsbudsjettet. NHOs direktør sier det samme der, at det er en handlekraftig regjering. Han satt i samme fjernsynsstudio som meg i går og sa det. Da satt jeg og tenkte på Sanner, og jeg tenkte som så: Hvordan i all verden kan han si det han sier, når næringslivet sier det stikk motsatte? For hva gjør vi der? Jo, vi sier at når snekkerne får lite å gjøre med å bygge garasje for Sanner eller meg fordi vi skal holde igjen litt, er det riktig at de snekkerne, rørleggerne og elektrikerne får anledning til å pusse opp skolene isteden, at vi øker aktiviteten. Det er det budsjettet handler om.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Det kommer nå nye prognoser nesten hver dag på bakgrunn av de raske endringene i markedet. Mitt første svar var på Sanners første spørsmål: Hva vil jeg råde mine kollegaer i Regjeringen til? Det var det jeg svarte på. Jeg har ansvaret for arbeidsmarkedet i dette landet, hvordan det fungerer. Da er det å håndtere den internasjonale finanskrisens betydning for Norge faktisk viktig. Derfor vil jeg si det. Derfor vil jeg også holde fram aktivitetsetterspørselen i budsjettet – vi skal sørge for at arbeidsmarkedstiltak og den typen ting er på plass. Men det viktigste grepet nå er å stimulere økonomien slik at folk beholder jobben sin, og så skal vi sørge for at det er virkemidler der for dem som eventuelt mister jobben og må bytte jobb. Men det er viktig nå ikke å krisemaksimere. Det er viktig å ha en klar strategi med det vi gjør. Da håndterer vi finanskrisen først, så legger vi fram budsjettet, som kan bidra til rentenedgang, og så øker vi aktiviteten i det langsiktige budsjettet. Det er det aller, aller viktigste for å sørge for at sysselsettingen ikke går ned.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Det statsbudsjettet som er lagt fram, baserer seg på faglige analyser av forventet sysselsettingsutvikling og etterspørselsutvikling på det tidspunktet det gikk i trykken. Så har finansministeren i finanstalen og statsministeren i forbindelse med trontaledebatten understreket at på grunn av den internasjonale uroen, som kan føre til mindre etterspørsel også for eksportindustrien, trenger vi å håndtere den situasjonen spesielt. Men det er ikke slik at det er noen dramatiske skatteskjerpelser for næringslivet. Jeg synes det er ganske fantasiløst av representanten Hansen å si det, når vi nå har en helt spesiell internasjonal situasjon for bankene. Det påvirker de internasjonale markedene, og det påvirker hvor mye vi bør bruke budsjettet til å spørre etter veier, jernbane, skolebygg, studenthybler og ikke minst investeringer i bygg i Bergen, nettopp for å få opp aktiviteten. Men da opplever vi altså at representanten Hansen kommer med klippe-klippe-skatt.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Jeg står inne for at det var de beste faglige vurderingene som det var mulig å legge til grunn på det tidspunktet statsbudsjettet ble ferdigstilt. Så har finansministeren, statsministeren, jeg og andre understreket at den utviklingen som har vært i verdensøkonomien etterpå, ikke bare de siste uker, men faktisk også de siste dager, har gjort den usikkerheten som vi understreket i statsbudsjettet, enda større. Det betyr at prognosene for vekst kan bli endret, og at prognosene for sysselsetting kan bli endret. Nettopp derfor gjør vi nå daglig grep for å møte den situasjonen ved å rydde opp i forhold til finansmarkedene, ved å legge grunnlag for et lavere rentenivå og ved å legge til rette for en næringspolitikk som er aktiv, slik at konkurranseutsatt næringsliv faktisk har mulighet til å møte de større utfordringene på det internasjonale markedet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
For det første må jeg få lov til å si at jeg synes at representanten Sponheim har opptrådt konstruktivt i den situasjonen vi er i, i forhold til veldig viktige elementer i denne utfordrende situasjonen som handler om psykologi, som handler om ikke å gjøre situasjonen verre enn den er, og som på en måte handler om å lete etter tiltak, ikke etter utspill. Jeg roser gjerne det. I den sammenheng er det slik at jeg nok ikke har sagt at jeg nå er sikker på at anslagene er undervurdert, men jeg har understreket det samme som finansministeren og statsministeren har gjort, at usikkerheten faktisk er enda større nå enn den var den dagen vi la fram statsbudsjettet, og særlig i forhold til den dagen statsbudsjettet ble ferdigstilt. Når nye anslag og prognoser, som bl.a. bygges på vekstanslag, legges fram, er det mest riktig å si det som det er, at de baserer seg på Finansdepartementets analyser, som summerer fra SSB og andre faglige miljøer, og det vil være opp til finansministeren å legge fram de nye anslagene i den grad finanskomiteen ber om det i løpet av sin prosess med høringer. Men det er viktig å ta inn over seg nettopp den ustabiliteten og den uforutsigbarheten som nå kanskje er det viktigste å håndtere.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
La meg først få lov til å understreke én ting som jeg håper det er enighet om, og det er at anslagene som ligger til grunn i statsbudsjettet, baserer seg på den beste faglige analysen som det var mulig å gjøre på det tidspunktet analysen ble gjort. Det er ikke slik at vi sitter og diskuterer politisk hvor mye vi skal legge oss på når det gjelder vekstanslag neste år. Det er en faglig vurdering. Så har virkeligheten i verden forandret seg. Da er det viktig å forholde seg til at den forandrer seg, og ikke antyde at Regjeringen på en måte har bommet med anslag på det tidspunkt anslagene ble lagt. Det er faktisk de samme fagfolk vi baserer våre analyser på, bare for å understreke det. Så til de svakeste på arbeidsmarkedet. Ja, det er grunn til å ha fokus der representanten Woie Duesund har sitt fokus. Det er klart at noe av grunnen til at vi har lyktes på de områdene som representanten nå nevnte, er nettopp at det har vært stor etterspørsel etter arbeidskraft i markedet. Og ja, da må vi ha en spesiell beredskap for å sørge for at de svakeste ikke blir støtt ut av arbeidslivet, og at flere får muligheten til å komme inn i arbeidslivet. Da er det viktig å huske på at utgangspunktet pr. nå – som Finn Bergesen i NHO gjorde oppmerksom på i går – faktisk er stor etterspørsel etter arbeidskraft. Det har altså vært underskudd på arbeidskraft. Det er det som er startpunktet. Når økonomien kjøler seg ned, må man sette inn virkemidler i forhold til det, og det gjør vi gjennom årets budsjett. La meg nevne ett tiltak: tidsubegrenset lønnstilskudd, som jeg vet har blitt brukt av folk som tidligere har hatt rusutfordringer. Det kan også brukes av folk som av helt andre årsaker kan være delvis i arbeid og delvis på uføretrygd. Den type virkemidler trapper vi nå opp, fordi vi holder på med Nav-reformen, som jeg har vært inne på tidligere, og nå gjør om virkemiddelbruken. Den kommer til å passe bedre framover. Men det viktigste på det punktet er at de ordningene stort sett finansieres over arbeidsmarkedstiltak, og jeg håper det er enighet i Stortinget om at skulle situasjonen forandre seg mye, er det mulig å diskutere nivået på arbeidsmarkedstiltak på nytt.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Først må jeg få si at påstanden om at tiltak er holdt på et absolutt minimum, er helt urimelig. I forhold til ledigheten, har vi aldri ligget på et så høyt tiltaksnivå som vi gjør nå. Jeg er opptatt av at vi også skal ha et høyt tiltaksnivå framover, og om nødvendig høyere hvis situasjonen skulle tilsi det. Det var derfor jeg nevnte det med den innholdsdelen av Nav-reformen som vi nå gjennomfører. At vi slår sammen virkemidler, gjør at også de funksjonshemmede får tilgang på flere virkemidler enn det de hadde før, fordi vi ikke deler folk så mye inn i grupper. Men jeg vil få lov til å peke på en annen ting som er viktig for det temaet som representanten er opptatt av, og det gjelder avtalen om inkluderende arbeidsliv, for der var det tre hovedmålsettinger. Den ene var å få ned sykefraværet. Det har gått noe ned. Den andre var å få økt avgangsalderen, slik at folk står lenger i jobb. Der er det faktisk gode resultater. Den tredje målsettingen var å bidra til at flere uføre kom mer inn i arbeidslivet. Det er det punktet det er dårligst resultater på. Nettopp derfor blir det punktet veldig viktig i oppfølging av IA-avtalen, som vi nå er i gang med.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Jeg er helt enig med representanten i at kvalifiseringsprogrammet er noe av det som virkelig er Nav-reformen, for det betyr at en skal begynne å jobbe på en helt ny måte, ha brukerne i fokus og sørge for å tilpasse tiltakene til de brukerne som skal ha tiltakene. De kan altså variere fra bruker til bruker. På de Nav-kontorene hvor det nå begynner å gå bra – for det finnes det også eksempler på – er det altså sånn at nettopp kvalifiseringsprogrammet er det som utløser hele ideen bak Nav, som det har vært bred politisk enighet om: én dør, brukeren i sentrum. Ved utgangen av september er det mer enn 1 800 personer på kvalifiseringsprogram. Det er 1 800 flere enn det var ved årets begynnelse. Erfaringene fra de kontorene som nå får på plass kvalifiseringsprogrammene – det er jo bare de etablerte Nav-kontorene – er nettopp det representanten etterspør, et større fokus på brukeren. Og ja, jeg tror det blir enda viktigere framover når en ser resultatet av kvalifiseringsprogrammet, å ha tilstrekkelig med tiltaksplasser til også å kunne få disse personene inn i kvalifiseringsprogrammet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
En del av svaret på det er den nye samordningen av tiltak som nå kommer, som skal gjøre det enklere å sette brukeren i fokus og sørge for at en får tilpasset tilbud også for personer der psykiske lidelser er utgangspunktet for problemer på arbeidsmarkedet. Så må jeg få si at jeg er veldig glad for at det kommer et innlegg fra Fremskrittspartiet med det fokuset, for nettopp hensynet til forholdene i arbeidslivet er mye av drivkraften til denne regjeringen, noe vi ofte opplever at Fremskrittspartiet faktisk er uenig i. Når vi setter inn tiltak mot sosial dumping, når vi setter inn tiltak og fjerner et forslag som lå her, om å gjøre det enklere å ansette folk midlertidig, og når vi styrker arbeidsmiljøloven, gjør vi det nettopp med utgangspunkt i representanten Kjønaas Kjos’ spørsmål: Vi skal ha et trygt arbeidsliv som en både kan leve av og kan leve med. Hovedfokuset må være på at arbeidslivet ikke utstøter folk, ikke skaper psykiske problemer. Tilbudet skal være der for dem som likevel trenger det.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Det er utrolig å høre beskrivelsen av hva denne regjeringen har prioritert. Det er faktisk slik at å satse på kompetanse for de svakeste på arbeidsmarkedet nettopp har vært noe av det denne regjeringen har løftet opp. La meg f.eks. nevne norskopplæringen for innvandrerbefolkningen. Styrket norskopplæring både i mottak og i de kommunene der de blir bosatt, er et godt eksempel som handler nettopp om språk, som representanten Høie nå var opptatt av. Vi har brukt denne perioden til nettopp å forberede at det kommer dårligere tider etter gode. Det vet vi fra før. Derfor ruster vi opp den offentlige sektoren. Det er veldig bra at vi i Norge har en offentlig sektor, som Høyre mener er for stor, men som er omtrent halvparten av nasjonalbudsjettet, og altså ikke utsatt for de samme utfordringene som konkurranseutsatt sektor er. Så har vi sørget for at konkurranseutsatt sektor skal fungere, og vi har også sørget for tiltak på opplæringssiden for dem som trenger både norskopplæring og annen opplæring.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Reinholdsbransjen sysselsetter mange innvandrere i Norge. Bransjen preges av lav organisasjonsgrad både blant arbeidsgivere og arbeidstakere. Mange asylsøkere gis midlertidig arbeidstillatelse mens de venter på at søknaden om asyl blir endelig avgjort. Formålet er å legge til rette for at de kan gjøre noe meningsfylt i ventetiden og å lette integreringen i det norske samfunnet. Disse vil kunne rekrutteres lovlig. Asylmottakene gir rutinemessig informasjon om skatt og svart arbeid til beboerne. Vi må hindre at folk blir utnyttet i norsk arbeidsliv. Arbeidstilsynet har gjennomført en rekke tilsyn i reinholdsbransjen. Det er avdekket uryddige forhold i form av brudd på helse-, miljø- og sikkerhetsregler, svart arbeid og mangel på arbeidskontrakter. Reinholdsbransjen er en av bransjene det er rettet særlig oppmerksomhet mot i Handlingsplan 2 mot sosial dumping, som ble lagt fram i forbindelse med statsbudsjettet. Arbeidstilsynet vil trappe opp tilsynet med bransjen som følge av dette, og i statsbudsjettet for 2009 foreslår vi å styrke Arbeidstilsynet med ytterligere 10 mill. kr. En idkort-løsning vil gi bedre oversikt over aktørene i bransjen, slik at kontrollen med helse, miljø og sikkerhet, ansettelsesforhold og virksomhetenes seriøsitet kan følges opp bedre. En undersøkelse av ordningen med regionale verneombud i bygg- og anleggsbransjen viser brei enighet om at ombudene gjør en viktig jobb for å bedre helse, miljø og sikkerhet og forebygge ulykker og skader. Vi vil utrede mulighetene for å utvide ordningen til andre bransjer, herunder hotell- og restaurantbransjen og reinholdsbransjen. Flere av oppdragsgiverne som ble nevnt i Brennpunkt-programmet, var dessverre offentlige etater, både kommunale og statlige. Norge har ratifisert og implementert ILO-konvensjon nr. 94 om arbeidsklausuler i offentlige kontrakter. Fra 1. mars i år er alle etater og virksomheter som er omfattet av anskaffelsesregelverket, forpliktet til å stille krav om, og følge opp, at deres leverandører overholder norske lønns- og arbeidsvilkår. Offentlige myndigheter må ha, og ta, et særskilt ansvar for å opptre seriøst og motvirke sosial dumping. Sosial dumping i reinholdsbransjen skjer ofte i sammenheng med svart arbeid og annen økonomisk kriminalitet. Denne bransjen er derfor også en utfordring for skattemyndighetene og politiet. Jeg vil framover legge økt vekt på samarbeidet mellom berørte departementer og etater for å få bukt med de uverdige og ulovlige tilstandene.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
Jeg synes det er veldig viktig at mottakene legger vekt på, som en del av integreringspolitikken, men ikke minst for at arbeidskraft ikke skal utnyttes, å informere om regelverket. Da vil jeg peke på det jeg sa innledningsvis i mitt svar, at det er lav organisasjonsgrad i reinholdsbransjen, og for så vidt også i hotell- og restaurantbransjen på arbeidstakersiden, på reinholdsbransjen på begge sider. Det er kanskje de viktigste spørsmålene her. Vår erfaring med arbeid mot sosial dumping i bygg- og anleggsbransjen er at det viktigste virkemidlet er et godt samarbeid mellom arbeidsgivere, arbeidstakere og myndigheter, den norske modellen, der tillitsvalgte i fagbevegelsen gjør en veldig god jobb for å avsløre denne typen virksomhet. Jeg understreker at det å tenke regionale verneombud er en måte å sette det i system på som jeg tror kanskje kan være det mest effektive virkemidlet. Så vil jeg bare minne om at i den saken vi snakker om nå, var det altså ikke slik at de ikke hadde rettigheter, men at rettigheter brytes, og det er viktig å avsløre at rettigheter brytes.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-10-15:
For å holde på rollene mellom departementene er det faktisk sånn at jeg har ansvar for tilsynet av virksomheten, hvorvidt virksomheten er statlig eller privat. Det ligger til Fornyelses- og administrasjonsdepartementet å ivareta arbeidsgiverrollen i det offentlige. Det vi er enige om, er at vi er opptatt av dette spørsmålet, spesielt i offentlige etater. Derfor har denne regjeringen sørget for å implementere ILO-konvensjon nr. 94, som skal gjelde for offentlig sektor. Derfor er det også sånn at de departementer som har hatt underleverandører som ikke har hatt ting i orden, ikke har gjort jobben sin, og da vil de, som andre arbeidsgivere, få beskjed om at de ikke har gjort jobben sin, og at det må strammes opp.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2008-10-15:
Under trontaledebatten fikk parlamentarisk leder i SV en replikk i forbindelse med Nav-reformen, og han svarte at det er et balansepunkt hvorvidt den skal bli en suksess eller ikke. Hovedspørreren tok opp flere viktige sammenhenger, og vi har alle fått mange henvendelser knyttet til Nav-reformen. Det er en realitet at siden Nav-reformen ble satt i gang, har Arbeids- og velferdsetaten fått 784 nye årsverk. I tillegg økte man i statsbudsjettet for 2007 med 100 årsverk, nettopp for å møte utfordringene med å få ned saksbehandlingstiden. Det viser seg i dag at saksbehandlerne har bedre tid til hver bruker nå enn før omorganiseringen til Nav. Likevel ser man at ventetiden går drastisk opp. Hva vil statsråden konkret gjøre i stedet for hele tiden å skylde på omstillingsprosessen? Hvilke regelverk vil bli forenklet i framtiden, slik at Nav-ansatte kan skjønne hva som foregår?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-10-15:
Nav ble opprettet for å gi folk et bedre og enklere tilbud, men nå kommer det bekymringsmeldinger om at Nav er ute av kontroll. Mennesker opplever at de ikke blir trodd, og at problemene deres ikke blir tatt på alvor. Syke, trygdede og ledige har store problemer bare med å få fatt i en saksbehandler. Kristelig Folkeparti ønsker av vi skal lykkes med reformen, men vi tror ikke at alt løses bare med penger. Vi mener at det trengs organisatoriske grep for å sikre at den enkelte blir møtt med respekt, kunnskap og god service. I forrige uke bad Kristelig Folkeparti om en grundig redegjørelse i Stortinget, noe vi regner med vil skje snart, og noe som dagens debatt viser at vi tydelig har behov for. Hvilke endringer vil statsråden gjøre for at folk kan få den behandling som de har krav på?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2008-10-15:
Jeg vil gjerne fortsette dialogen med arbeids- og inkluderingsministeren om utviklingen i arbeidsmarkedet. Vi ønsker alle at det skal være høy sysselsetting og lav arbeidsledighet. De fleste av oss er også enige om at vi bør ha et særlig fokus på utsatte grupper i arbeidsmarkedet. Tiltakene som staten har direkte ansvar for, bør være særlig rettet mot dem som har høyest risiko for å havne utenfor det ordinære arbeidsmarkedet. Det utrolig gode arbeidsmarkedet som vi har hatt i det siste, har også fått positiv virkning for i hvert fall noen av de gruppene som normalt har vanskelig for å komme i jobb. Jeg tenker f.eks. på ikke-vestlige innvandrere, der ledigheten har gått ned samtidig som den registrerte ledigheten har gått ned. Regjeringen har nå lagt til grunn et anslag for ledigheten som flere ekspertmiljøer mener er altfor optimistisk. Vi får håpe at Regjeringen har rett, men jeg og Kristelig Folkeparti frykter at en mulig stigende ledighet vil gå hardest ut over grupper som vi er bekymret for, slik som f.eks. mennesker som trenger særlig tilrettelegging på arbeidsplassen, mennesker som sliter med fysiske og psykiske funksjonsnedsettelser. Er det fare for at disse utsatte gruppene kan få økende utfordringer i et svakere arbeidsmarked? Og vil det da bli behov for å styrke arbeidsmarkedsinnsatsen for disse gruppene utover det som nå er planlagt til neste år? Har statsråden en beredskap og en strategi klar for disse gruppene dersom anslagene til Regjeringen blir feil og det ikke går slik som Regjeringen hadde tenkt?