trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-04-28:
Elektronisk kontroll eller hjemmesoning er et toårig prøveprosjekt som er igangsatt i seks fylker, og som skal evalueres. For en tid tilbake sa representanten Ingrid Heggø i NRK at denne ordningen nå skulle utvides til å gjelde hele landet, og at det var flere straffedømte som skulle få slik soning. Et par dager etter var komiteens leder, Anne Marit Bjørnflaten, ute i Nordlys og sa akkurat det samme, at denne ordningen nå skulle utvides til å gjelde hele landet. Rett før påske stilte jeg statsråden spørsmål om det var slik at det var laget forskrifter for at denne ordningen nå skulle utvides til å gjelde hele landet og ikke bare de seks fylkene. Svaret fra statsråden var at det ikke var tilfellet. Da blir mitt spørsmål til statsråden: Er det statsråden som har rett i at denne ordningen ikke skal utvides? Eller er det Ingrid Heggø og Anne Marit Bjørnflaten som har rett?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-04-28:
Det er forskjeller på Fremskrittspartiets og Regjeringens politikk, men det er også viktig å få fram det som vi er enige om. Forskjellene ligger i bruken av andre soningsformer. Når det står i meldingen at straff skal være frihetsberøvelse, straff skal oppleves som straff både av den som er dømt, og av samfunnet omkring, straff skal virke avskrekkende, den skal ikke stride mot folks rettsoppfatning, og den skal gjøre det umulig å gjøre nye forbrytelser, så utgjør den utvidelsen av alternative soningsformer som Regjeringen legger opp til, en forskjell i forhold til det som står i Fremskrittspartiets partiprogram. Komitélederen skryter av at Regjeringen har bygd fengselsplasser de siste fire årene, men det er flere åpne plasser. De har tatt i bruk hjemmesoning, og de har også økt bruken av samfunnsstraff. Det er ingen som er uenig i at man skal ha et tilbud når man soner. Det skal være en god rehabilitering, man skal ha et innhold i soningen, og man må ha et ettervern på plass når den som soner, er ferdig med soningen. Men når det blir gitt nesten 500 år i soningsrabatt – når de kriminelle ikke soner den straffen som de i grunnen har fått, men slipper ut før tiden for at nye skal kunne komme inn – da strider det mot folks rettsoppfatning, og det gjør at statsråden blir de kriminelles beste venn. Saksordføreren sa selv at det er vanskelig med rehabilitering med så korte dommer. Da er det jo viktig at den som skal sone en straff, soner den straffen, slik at han får den rehabiliteringen han trenger, og ikke kommer tilbake igjen i fengsel. Jeg kan ikke holde dette innlegget uten å nevne offer og pårørende. Vi er så opptatt av å få den kriminelle tilbake til samfunnet. Men hva med hverdagen til ofrene og deres pårørende? Har de en tilbakeføringsgaranti? For en tid tilbake – eller ganske lenge siden faktisk – stod det et innlegg i Magasinet i Dagbladet om en banksjef som fikk ødelagt livet sitt. Stig er ferdig med soningen. Han angrer ingenting. Men Thor Einar er uføretrygdet og kan aldri gå på jobb. Offeret sier: «Jeg fikk på en måte livstid, mens raneren regnes som rehabilitert og er sluppet ut igjen.» Den kriminelle sier: «Han banksjefen på Nærbø … har jeg ikke ofret mange tankene. Jeg er ferdig med alt det der.» Da er det viktig at vi også tenker på offeret i denne saken. Det er viktig at ofrene også får en følelse av verdighet og en anledning til å bli hørt i slike saker. Derfor er det synd at Regjeringen ikke kan støtte de forslagene som vi har i forhold til å gi offeret og pårørende en klagerett.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2009-04-28:
Det er visst tid for å svare på spørsmål her. Først til Thomas Breen: Det kan godt være at ofrene og de pårørende ikke ønsker seg strengere straffer, men de ønsker i hvert fall at den som har gjort en kriminell handling, skal sone den straffen han har fått. Det de ønsker, er å bli hørt og å ha en klagerett, og om man ikke alltid får gjennomslag for den klagen, så ønsker man i hvert fall å ha den retten. Så til et spørsmål fra Knut Storberget. Fremskrittspartiet har ikke sagt noe i sine merknader om at vi ønsker å redusere antallet soningsplasser. Det er bare én ting som er helt sikkert, og det er at vi trenger forskjellige sorter soningsplasser, men på et helt annet nivå enn det som Storberget og Regjeringen legger opp til. Vi har sagt helt klart at vi trenger flere plasser, og det kan godt være at noen av de åpne plassene kan bli gjort om til lukkede plasser. Det får vi se når vi får en gjennomgang av de plassene som er der i dag. Men det er én ting jeg kan garantere, og det er det at hjemmesoning, elektronisk soning med kontroll, blir avsluttet hvis Fremskrittspartiet kommer i regjering.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2009-04-28:
Truls Fyhn har helt rett i at noe er fullstendig galt når psykisk ustabile personer faller mellom to stoler fordi lovverket verken gir grunnlag for at helsevesenet kan følge dem opp, eller for at fengselsvesenet kan følge dem opp. Statsråden sa i 2006 at han hadde en løsning og ville komme med forslag til det ganske snart. Vi hadde jo forventet at når stortingsmeldingen kom, skulle man også presentere en løsning på dette området. Det ene er at det er utrolig uverdig overfor disse personene at vi som samfunn ikke greier å ta tak i dette. Det andre er at de påfører sine omgivelser betydelige ulemper – for ikke å snakke om dem som begår så alvorlig kriminalitet at de blir drapsmenn. Spørsmålet mitt til statsråden er: Når kan Stortinget regne med at Regjeringen vil komme med forslag til lovendringer eller til det som kan bli en løsning for denne gruppen psykisk ustabile mennesker som begår alvorlig kriminalitet?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2009-04-28:
Vi er alle opptatt av at vi skal rehabilitere bedre. Jeg la i mitt innlegg stor vekt på at en forutsetning for at man skal kunne la seg rehabilitere og kunne komme tilbake til et liv og fungere etter soning, er at man er såpass frisk og rask under soning at man kan greie både å starte utdanning, arbeidstrening og ikke minst det å kunne mestre livet i seg selv. Da synes jeg – i likhet med Odd Einar Dørum – at det er et tankekors at dette med helsetjenester ikke er viet større oppmerksomhet i meldingen. Det var jo virkelig en slik «eye-opener» for en samlet justiskomité på høringen da Legeforeningen la fram sin dokumentasjon på de store forskjellene mellom fengslene når det gjelder hvor mye og hva slags type helsetjenester som faktisk tilbys. Samtidig vet vi at vi har en fangebefolkning som har store rusproblemer og ofte andre helsemessige plager, som gjør at de er ganske tunge tilfeller. De ansatte i kriminalomsorgen har jo også gitt uttrykk for at de føler at de pålegges et for stort ansvar når det gjelder medisinering. Der man tidligere delte ut helt milde preparater som vi kan gå og kjøpe på apoteket selv, deler man nå ut B- og C-preparater, som man egentlig burde vært helsepersonell for å dele ut. Jeg synes at man undervurderer dette, og at man burde ha grepet fatt i dette med helsetjenester på en helt annen måte. Jeg synes det er litt merkelig at ikke regjeringspartiene kan være med på både merknadene og forslaget om at dette er noe som man bør få en skikkelig gjennomgang av. Jeg savner også at statsråden svarer på dette med narkotikasituasjonen i norske fengsler, for også her er det jo de ansatte innenfor kriminalomsorgen som på en måte dveler ved det paradokset at på den ene siden skal vi drive og bygge opp flere rusbehandlingstilbud, rusmestring, samtidig som vi bare må erkjenne at vi har et betydelig narkotikaproblem på innsiden av norske fengsler. Det er jo fundamentalt viktig å få stoppet rusmisbruket hvis det skal være noe legitimitet og moral i at man samtidig skal drive og behandle dem som er innsatt. Til slutt: Brennpunkt hadde et program om de forvaringsdømte som sitter på Ila, og som ikke får viktig psykiatrisk oppfølging. Da er det jo et paradoks at Regjeringen – og det er Helsedepartementets eget budsjett for 2009 – faktisk sier at man har kuttet i de sikkerhetspsykiatriske plassene. Jeg oppfordrer justisministeren til å ha en tett dialog med helseministeren og få på plass et tilbud til disse Norges farligste innsatte.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2009-04-28:
Den som har fått mange spørsmål i denne debatten uten å svare, er jo statsråden. Jeg har fått de første spørsmålene fra statsråden nå, og dem skal jeg faktisk svare på. Jeg synes det er greit at han nå innrømmer at meldingen ikke er helt ferdig, men jeg synes det er et paradoks når Regjeringen har brukt tre år på å framlegge den. Da trodde jeg faktisk man skulle hatt et bedre grunnlag i bunnen for å gi tilbakeføringsgarantien et reelt innhold. Høyre har ikke sagt noe om at vi har til hensikt å redusere antall soningsplasser. Det vi har satt spørsmålstegn ved, er balansen mellom åpne plasser på den ene siden og lukkede plasser på den andre siden. Det er i en situasjon hvor politiet mangler varetektsplasser, og hvor Norge får internasjonal kritikk for at vi bruker glattcellene og har brudd på bestemmelsene om det. Så jeg er opptatt av bedre balanse, og hvis vi sier at vi skal ha progresjon i soning, så må vi ha progresjon i soning. Da må en sette sammen det antall fengselsplasser og den type soningstilbud vi har, på en litt annen måte og bruke dem på en litt annen måte enn det som praktiseres av denne regjeringen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2009-04-28:
Det er åpenbart at justisministeren er presset når det gjelder lensmannskontorer og Follo-saken. For ikke så lenge siden hadde vi en ganske interessant debatt her i salen hvor en representant fra Senterpartiet uttalte seg om situasjonen i Follo og var klinkende klar på at det kunne aldri bli Regjeringens politikk at man skulle legge ned et stort antall lensmannskontorer. Stortinget har behandlet meldingen om politireformen for en god del år siden, og vi har behandlet politirollemeldingen. I begge disse dokumentene er nærpolitiet, det synlige politiet, det lokalt forankrede politiet den bærende ideen. Da synes jeg det blir å sette ting veldig på hodet når statsråden her prøver, jeg holdt på å si, å polemisere – om det er slik nå at Høyre ikke vil ha saker til Stortinget? Det som er godt nok for oss, er å vite at Regjeringen ikke gjennomfører en storstilt nedlegging av lensmannskontorer i landet, som etter mitt skjønn vil være sterkt i strid med Soria Moria-erklæringen også, hvor det står at man skal ha «lensmannskontorer over hele landet» – hvis ikke da formuleringen «lensmannskontorer over hele landet» betyr ett i Troms, to i Follo, ett i Sogn og Fjordane osv. Hvis man mener «lensmannskontorer over hele landet», hvis man mener at publikum skal ha et godt og nært polititilbud, blir det ikke det ved reformer à la den i Follo, som uansett hvordan man vil framstille det, er drevet fram av at man ikke har nok driftsmessige ressurser, og tvinges inn i en type omorganiseringer som går langt lenger enn bare å tenke i forhold til hvordan man skal bygge kompetansemiljøer osv. Det å kunne være til stede, det å kunne ha kontaktpunkter, det at publikum skal se at politiet er der, er overmåte viktig. Så til det siste som statsråden var inne på, dette med lønnsoppgjør. Jeg mener at Høyre har vært klinkende klar på at lønnsforhandlinger er ikke det vi snakker om; vi snakker om arbeidstidsavtaler. På samme måte som vi har leger i sykehusene våre som har spesielle arbeidsordninger fordi de er en nøkkelgruppe og vi trenger kompetansen deres, er det livsviktig at vi nå får politiet til å fungere, og at man får på plass nye arbeidstidsavtaler i en overgangsperiode, til vi får nok politifolk. Så har jeg lyst til å si til statsråden, med respekt å melde, når det gjelder disse 460 sivile stillingene: Regjeringen selv foreslo 20 sivile stillinger i det statsbudsjettet som Høyre var med og behandlet før jul, og vi foreslo 160 stillinger. Så kommer finanskrisen, så kommer man opp med masse nye penger å bruke, og så legger man 460 sivile stillinger på bordet. Har vi protestert på det? Nei, tvert imot, vi har ønsket de stillingene hjertelig velkommen, og vi er nå halvveis på vei mot de 1 000. Men i den krisesituasjonen vi er i nå, kan det hende at vi skulle ha dosert ut enda mer av de sivile stillingene for å sørge for at vi har et politi som fungerer godt fram til vi får ut mer politiutdannet personell.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2009-04-28:
Jeg synes det er litt beklagelig at statsråden går så til de grader i forsvarsposisjon at han åpenbart ikke hører hva jeg sier. Jeg har faktisk stått her og skrytt av at opptaket på Politihøgskolen er blitt høyere. Jeg har sagt at Høyre støttet det. Jeg har sagt at det er flott at det kom 460 sivile stillinger. Jeg har sagt at Høyre har gitt sin støtte til det. Men regjeringspartiene må jo tåle å høre at i det opprinnelige budsjettet som ble behandlet før jul, lå det altså inne 20 sivile stillinger fra Regjeringen og 160 fra Høyre. Det er en sannhet man ikke kan komme utenom, for det er både skrevet og debattert i det åpne rom her i Stortinget. Så har jeg lyst til å si at det er viktig å organisere politiet rett. Og det er viktig for Høyre at vi ikke organiserer politiet bort fra publikum, bort fra lokalmiljøet og bort fra forebygging, som representanten Chaudhry var så opptatt av. Når Høyre sier nei, nei, nei, så sier Senterpartiet nei, nei, nei, og så sier ordførere av ulike politiske farger også nei, nei, nei, for de opplever at det som ligger på bordet i forhold til Follo, er uakseptabelt. Når statsråden nå gjør et stort poeng av at han skal komme tilbake med saken i St.prp. nr. 1, spør jeg: Det kommer jo fortsatt saker hver dag fra Justisdepartementet til Stortinget som skal behandles før Stortinget tar ferie, og revidert nasjonalbudsjett er rett rundt hjørnet, hvorfor kommer ikke denne saken da? Hvorfor får vi ikke en avklaring på dette før valget? Eller er det slik at man har tenkt å gjøre noe som kanskje ikke er så populært, så det er mer bekvemt å utsette saken til etter valget? Jeg synes ikke jeg har fått svar på det som var min utfordring til statsråden i dag, nemlig det tidsvinduet vi har fram til 2012. Det er sagt noe om hva man har gjort så langt, men hva er grepene vi skal ta i de tre årene fram til vi begynner å høste av de litt større kullene fra Politihøgskolen? Odd Einar Dørum var inne på en del ting her, men jeg spør: Er det grunnlag for å være enda mer nytenkende i forhold til å gi politiet støtte og muskler fra andre samarbeidspartnere som kan avhjelpe i den situasjonen man faktisk er i? Jeg tror man skal tillate seg, i den situasjonen vi er i nå, å tenke også i litt mer utradisjonelle baner enn det vi har gjort. Så vil jeg til slutt si til representanten Thomas Breen at det er nesten så man ikke tror det man hører. For kort tid siden fikk Høyre det beste skussmål for at vi hadde vært ryddige og ordentlige i lønnskampen til politiet, mens det var Fremskrittspartiet som hadde skeiet ut. Så man må jo bestemme seg for hva man faktisk mener om den saken. Det er ikke lett å bli klok på. Vi har vært veldig tydelige på at vi trenger en ny arbeidstidsavtale, og den må på plass så fort som mulig.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-28:
Representanten fra Fremskrittspartiet var inne på hva som forventes av Regjeringen når det gjelder folks rettsoppfatning, og meg bekjent er det ikke noe folkekrav, det er ingen folkebevegelse der ute som krever at de som begår kriminelle handlinger, skal straffes lenger, og at de skal straffes hardere. Det den jevne nordmann der ute forventer og ber om, er at de som begår kriminelle handlinger, får rehabiliteringsmuligheter, at de får trening i å mestre sin hverdag, at de får trening i å mestre sinne, at de får utdanningsmuligheter, at de får helsemuligheter, og at de får trening i å bo i det sivile samfunnet, slik at de blir normale og vanlige samfunnsborgere når de kommer ut. Det er det som gjør samfunnet tryggere, og det er det Regjeringen leverer på. Det er det hele denne meldingen bygger på. Vi har to prosjekter som pågår nå, og jeg vil ta utgangspunkt i de to som eksempler. Det ene er i Oslo, det såkalte TOG-prosjektet, et tilbud til gjengangere, hvor kriminalomsorgen samarbeider med og er i kontakt med bydelene, f.eks. helsetilbudet, frivillige organisasjoner og sørger for at når folk blir løslatt, har de et sted å gå. De har en bolig, de har et arbeid, og det er folk som tar vare på dem når de kommer ut. Som sagt er det de første timene og de første dagene som er de viktigste for den løslatte med hensyn til å sørge for at han eller hun ikke begår en kriminell handling igjen og havner tilbake i fengselet. Det andre eksemplet er Tromsø fengsel, som har ansatt en person med sosionombakgrunn som gjør omtrent det samme arbeidet: er i kontakt med helsetilbudet, er i kontakt med utdanningsetaten der ute, er i kontakt med kommunen der ute og jobber og sørger for at når en innsatt blir løslatt, er bolig på plass, er utdanningsmuligheten på plass, og det er mulig å få et arbeid, slik at vedkommende glir inn i samfunnet som en lovlydig borger. Igjen: Jeg har ikke registrert noen steder at det er et folkekrav at folk skal straffes lenger og hardere. Jeg vil gjenta: Det folk forventer der ute, er at vi gir helsetilbud, vi gir utdanningstilbud, vi gir arbeidstrening og botrening i fengslene. Det er det Regjeringen leverer på.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-28:
Et av mine mål med å fremme denne interpellasjonen var og er å løfte denne debatten som angår minoritetene, over i et positivt spor. Som jeg var innom i mitt hovedinnlegg, er den daglige debatten altfor negativ. Der fokuserer vi på alt som er galt med det flerkulturelle, det multietniske samfunnet. Derfor er det riktig og viktig at den politiske ledelsen i dette landet klarer å løfte debatten over på et annet spor – et positivt spor – for å se hvilke positive verdier minoritetene representerer i dette landet. Jeg takker justisministeren for en meget god og viktig redegjørelse. En god del av de tiltakene som denne regjeringen har gjennomført, visste jeg om fra før. Det viser seg også at disse tiltakene fungerer. Prosjektet «Rekruttere og beholde» viser at det er behov for å satse særskilt, satse aktivt. Det viser også at denne typen tiltak virker når vi klarer å rekruttere såpass mange mennesker. Tiltakene, holdningene og sporene er jo ikke annerledes i dag enn de vi brukte for 30–40 år siden for å dra kvinner inn i samfunnslivet, inn i arbeidslivet. Så er jeg veldig glad for at statsråden fastslo at politietaten skal gjenspeile befolkningens sammensetning. Det skulle bare mangle, men det er veldig hyggelig at den rød-grønne regjeringen fastslår det. Statsråden var innom det. Jeg er også glad for at statsråden varslet at en skal se på kompetansekravene. Jeg står fortsatt fast ved at kompetansekravene ikke skal senkes for å rekruttere flere med minoritetsbakgrunn til politiet, men de må synkroniseres med dagens virkelighet. Politiet må jobbe med frivillige organisasjoner, som Organisasjonen Mot Offentlig Diskriminering, OMOD. Jeg har et spørsmål helt på slutten til statsråden. Nå har politiet fått 462 nye sivile stillinger. Vil statsråden jobbe for at mennesker med minoritetsbakgrunn som ikke har politifaglig kompetanse, kan rekrutteres inn i denne kvoten, slik at kontakten mellom minoritetene og politiet øker?
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-28:
Jeg takker for en fin debatt. Jeg ønsker ikke å gi noen stikk, men jeg registrerer at en del viktige partier ikke deltok i denne debatten, som man burde sett var en meget viktig debatt når 10 pst. av landets befolkning har minoritetsbakgrunn, og når Oslo har 36 pst. elever med minoritetsbakgrunn. Det viser interessen rundt temaet. Jeg er av den oppfatning at vi må holde fokus på visse debatter, og debattere og diskutere inntil temaet er utdatert. Å rekruttere minoritetene inn i samfunnet er et viktig tema. Da er det riktig at vi fra SVs side tar denne debatten – det ligger f.eks. i ordbruken og begrepene. Representanten Vogt brukte begrepet husbråk. Det har vi gått bort fra. Det er ikke husbråk, det er vold mot kvinner og barn, det er vold i nære relasjoner. Det er fordi vi har hatt en debatt rundt det, og fordi vi har hatt fokus på det, at det nettopp er viktig å fokusere på hvordan vi skal dra dette samfunnet videre i samme retning sammen. Hvordan skal vi få minoritetene inn i samfunnet? Det er derfor dette er veldig viktig. Da utvikler vi hele debatten, og da er vi enige. Jeg og statsråden er enige i at vi ikke skal lempe på kompetansekravene, men de skal bringes i samsvar med dagens virkelighet. Vi må si: Hva er det vi trenger i dag? Det er kanskje ikke det vi trengte for lenge siden? Så takker jeg statsråden for alle de gode tiltakene som etaten driver. Jeg har besøkt Politihøgskolen to–tre ganger. Jeg kommer til å dra dit igjen. SV kommer til å holde fokus på dette først og fremst fordi mange tror at når vi med minoritetsbakgrunn drar dit, er det fordi vi ønsker å gi noen fordeler til minoritetene. Det er mulig, men først og fremst er vi opptatt av hvordan fellesskapet kan dra nytte av alle de verdiene og hele den kompetansen som dette samfunnet sammen representerer. Derfor er det viktig at vi drar minoritetene inn. Da må vi holde fokuset oppe og gjøre det vi kan alle sammen for at politietaten blir en etat som har alle farger i seg.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-04-28:
Først vil jeg få takke statsråden for engasjementet både i meldingen og i innlegget i dag med tanke på de ressursene de innsatte har, og de mulighetene de har til et positivt liv og til å bli et pluss for samfunnet og seg selv etter soning. Hanne og alle de andre som sitter i norske fengsler, kan, etter å ha vært på minussiden i det norske samfunnet med den strengeste straffen et samfunn gir, bli ressurser i samfunnet. Det er et syn som Kristelig Folkeparti støtter, og som vi er opptatt av å bidra til. Akkurat derfor er vi litt forundret over at slike prosjekter som «Adam, hvor er du?», som handler om relasjonen mellom barn og far i fengsel og det å bygge et nettverk og vedlikeholde, dyktiggjøre og styrke disse relasjonene etter soning – et prosjekt som er vellykket, som er ønsket, og der det finnes både kompetanse og erfaring – blir stoppet. Kan statsråden en gang til, i forbindelse med statsbudsjettet, love at man vil videreføre dette arbeidet, som er så bra, og som bygger opp til en positiv tilværelse for den innsatte?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-04-28:
Mitt felt er penger. Jeg er vel legmann der også, men enda mer legmann når det gjelder kjeltringer. Jeg tar et innlegg til fordi jeg synes det er en manglende praktisk inngang til dette. Alle snakker om bolig, og alle snakker om arbeid. Fremskrittspartiet snakker om at de er kritiske til andre soningsformer, kritiske til soningsrabatt, at det strider mot folks rettsoppfatning. Ministeren har sagt at de som gjør brottsverk, skal få sin straff. Det er fasthet, samtidig som det legges opp til at de som er motiverte for det, skal få en bedre rehabilitering enn den som er i dag. Så til åpen soning. Fremskrittspartiet kritiserer det. Jeg har sagt til dem som er i åpen soning: Legg fram fingrene deres og vis hva dere har gjort for noe! Fremskrittspartivelgere vil ikke kritisere den formen for soning, det ser de på fingrene. Dette er én måte å si det på. Det er mange som ønsker å få mer praktisk yrkeserfaring. Det er mange i fengslene som har det, og det er det de er motivert for å gå videre med. Gi en mulighet. Vis at en kan få respekt ut fra det en gjør, at en vil ut av det. Hvorfor ikke støtte det, Fremskrittspartiet? Hvorfor ikke styrke det, og hvorfor ikke snakke godt om det? Hvorfor ikke legge til rette for å komme videre? Statsråden har en viktig og krevende jobb når det gjelder i praksis å få et nytt innhold i soninga, og ikke minst få noe som fungerer i ettervernet. Kriminalomsorg i frihet har et betydelig forbedringspotensial, for å si det forsiktig. Det er i dag folk som erfarer at dagens fengsel og dagens ettervern er et system som er et hinder for den omstilling som jeg nå har prøvd å gjøre meg til talsperson for. Jeg har stor respekt for den jobb som statsråden her må gjøre for å snu en skute, slik at vi får et innhold som kan føre til at flere blir begeistret for dette som her er lagt fram. Statsråden må påse at vi får en ny kultur i soninga, med mer vekt på praktisk arbeid for dem som ønsker det. Det er Senterpartiets høyeste ønske, for det er faktisk mange som ønsker det. Dermed får en sjøltillit, dermed får en respekt, og dermed får en noen attester fra sin første jobb etter fengsel. Tenk å få en attest på at en er en god arbeidskvinne. Det er den beste mulighet en har til å få et bedre liv videre enn det en hadde. Jeg synes det er store ting som her er startet på, men det er en stor jobb som gjenstår. Det er et system som på mange måter er grodd inn i én måte å se det på, som i stor grad er knyttet til Fremskrittspartiets innlåsing av folk.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-04-28:
Jeg har fra talerstolen gitt uttrykk for, og jeg kommer til å gjenta det nå, at statsråden skal ha ros for alt det som skjer på de myke sidene i kriminalomsorgen – på de aller, aller fleste. Så jeg skal ikke stille spørsmål om det. Jeg velger å stille spørsmål om det fenomenet som jeg har kalt for «de lure gutta», de som vi kjenner fra ca. fem år tilbake, da de satt i en åpen institusjon og drev organisert kriminell aktivitet. Vi vet at det for noen år tilbake satt mennesker der som brukte Internett på en måte som ikke var slik som statsråden beskrev, og som jeg fullt ut deler, men som brukte Internett rett og slett for å kunne planlegge sin egen flukt. Jeg vil gjerne høre statsråden reflektere noe over denne desidert minste gruppen av dem som sitter inne, og som jeg kaller de lure gutta. Mitt spørsmål er: Oppfatter statsråden at de nå ivaretas på en så god måte som mulig?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-04-28:
Jeg skjønte på det siste innlegget at valgkampen er begynt. For min del prøvde jeg i mitt første innlegg å vise til hvor det faktisk er felleslinjer, og jeg skal fortsette med det. Det tenkes veldig bra om innsatte og rus, det tenkes veldig bra både med narkotikaprogram og med domstolsmedvirkning. Det som virkelig bekymrer meg, er hva som ikke skjer på helsefeltet. Det som bekymrer meg enda mer, var at da Helse Sør-Øst – Helse Størst – sendte ut sine anbud for noen år siden, og vi hadde debatt her i salen, klarte man til slutt å skvise ut skoletilbudene, for man skal gå ut i verden med et lite modulbrev. En ruset person skal gå ut og finne sin modulundervisning. Man skviser/presser ut skoletilbudene. Så har man funnet ut at man ikke skal ha langtidsbehandling, selv om de fleste vet at de som sliter med rus og psykiske problemer, må følges opp over lang tid. Så har man i tillegg delt det store Oslo-systemet med sin kapasitet på hele Helse Sør-Øst, og det er bra, man skal dele på det, men det viser også hvor mye som mangler. Så vet vi at vi står overfor de tøffeste og verste antallene fristbrudd i forhold til spesialisthelsetjenesten for dem som har et rusproblem. Hadde mennesker med hjertelidelser eller hva det måtte være, opplevd noe sånt, hadde vi hatt et opprør. På vegne av dem som sliter med rus, og som er henvist til, når fristbruddet er der, å vandre av gårde på egen hånd for å finne telefonen for tilbud et sted i Østfold, har jeg prøvd det. Der finner du et hyggelig menneske som forteller deg hva du kan gjøre, men vi vet jo at de fleste ikke klarer den marsjen alene. Derfor er det flott med en dypt engasjert justisminister. Jeg vet at Knut Storberget mener alt det som står her. Men det er bekymringsfullt at det som skjer på andre områder, ikke henger sammen innenfor den samme regjeringskonstellasjonen. Det skal jeg ikke ta ut politisk. Det viser bare hvor mye som må til for å skape endringer for dem som sliter mest med livet, for at de skal få en sjanse i virkeligheten. Jeg vil bare heie på statsråden, i den forstand at når han har en kollokviegruppe med Bjarne Håkon Hanssen, vil han sikkert med betydelig intensitet kunne framføre dette. Jeg velger å gjøre det fordi det har vært en del av min livserfaring i andre deler av mitt liv å vandre sammen med folk som har funnet lukkede dører. Jeg vet veldig mye om det at systemene høres vakre ut på papiret, men ikke er slik i hverdagen. Derfor er det fint med alt det som står om å slite med livet, fint med det som står om å hjelpe folk ut av rusavhengighet, men det er helt nødvendig at helsesystemet stiller opp på en slik måte at det justissystemet som denne meldingen og komiteen legger opp til i dag, leveres i praksis i hverdagen. Her er noen av de tøffeste tingene vi står overfor. Ett av mine øyeblikk var da ansatte i Kongsvinger fengsel hadde vært og lært om ADHD, og en person for første gang i sitt liv fikk hjelp. Denne mentaliteten kan justissektoren være stolt av, men den må smitte til andre samfunnsområder, slik at de som sliter, får en sjanse. Jeg skal gjøre mitt, og jeg regner med at statsråden gjør sitt, men jeg hadde behov for å si dette.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-04-28:
Jeg er glad for et meget solid svar som jeg har fått fra statsråden. Jeg tror vi må skjelne mellom situasjoner. Hvis man f.eks. er i nærheten av meget alvorlig, internasjonalt organisert kriminalitet, tror jeg vi bl.a. snakker om hvordan vi kan beskytte dem som vil stille opp som vitner for rettsstaten når det gjelder informanter. Jeg synes statsråden har beskrevet det på en utmerket og god måte. Når det gjelder andre situasjoner, som ofre for kjønnslemlestelse, menneskehandel og vold i nære relasjoner – statsråden nevnte eksempler som bekreftet det jeg spurte om – vil det være mer sammensatte situasjoner. Men jeg tror det er én ting som er svært viktig, og det er at hvis man da får en kontakt i politiet, så blir det den kontakten man har med det norske forvaltningssystemet. Jeg vil gjerne be om at statsråden bekrefter det, for hvis ikke må man rundt på disse vandringene. Man må finne en eller annen måte for gjennomgående håndtering av de ulike sakene. Det må man kunne klare, rett og slett fordi det handler om vårt samfunns troverdighet til å kunne stille opp, og fordi vi i vårt samfunn har ressurser som kan stå til rådighet for mennesker i et vanlig liv – men det spesielle i livet her er at man f.eks. i situasjoner med adressesperre osv. skal kunne leve det livet på en skikkelig måte. Så tror jeg det er veldig viktig å understreke – noe jeg håper statsråden kan bekrefte – at det alltid vil være en kontaktperson i politiet som man kan forholde seg til. Det tror jeg også er svært viktig dersom man er på de enklere delene av skalaen. La meg ta et eksempel – som for så vidt er utenfor interpellasjonen: en mobil voldsalarm krever faktisk en slags rutine for at man skal vite hva den er, og hva den ikke er. Hvis jeg skal si noe om det, må det være at det er en rutine som må gjentas ved et slags repetisjonskurs med jevne mellomrom. Hvis ikke går den type rutiner som man ikke skal bruke i de fleste tilfellene for mange ganger, i glemmeboken. Jeg tror det er veldig viktig på den måten at det skapes trygghet når man nå vil innarbeide den ordningen som statsråden snakket om, at adressesperreordningene gikk fra folkeregisteret og skulle til politiet. Jeg fant det svært bra å høre at skattemyndighetene også var med på dette. De må alltid være med – det er jo de som forfølger oss lenger enn det meste. Så det finner en løsning. Så jeg vil bare håpe at Stortinget på egnet måte også senere kan få informasjon om disse typer tiltak. På samme måte som annen informasjon inngår i St.prp. nr. 1, kan dette være noe som inngår, for da er det noe som Stortinget kan vite om. Det er noe man kan følge med på, og man kan bidra til det statsråden sa i svaret til meg, å forbedre ordninger som er godt ment. Men jeg synes det er svært viktig å understreke det statsråden sa, at der det har vært fiktiv identitet, kjenner man ikke til at noen diskresjonsbrudd har skjedd, og det er bra å høre.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Jeg er veldig glad for at både representanten Heggø og representanten Bjørnflaten har store ambisjoner og visjoner når det gjelder alternative soningsmetoder. Det er helt avgjørende. Nå har vi sagt at vi skal ha elektronisk soning hjemme i visse prøveområder i landet. Jeg syns det er naturlig at vi avventer evaluering av det før vi bestemmer hvor raskt vi skal gå ut. Men det vi ser allerede, er at denne type tiltak bidrar til å heve kvaliteten på soninga, bidrar til å gi folk mulighet til arbeid, ha kontakt med nærmiljøet, eventuelt få rusbehandling, og som igjen bidrar til lavere kriminalitet. Hvis det er slik at man fortsatt vil se så gode resultater av dette som man har sett bl.a. i våre naboland, kan vi ikke sitte og se på at det skal gjelde bare i en del av landet. Da er vi i rettferdighetens navn – og i kriminalitetsbekjempelsens navn – nødt til å gi det tilbudet til flere.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Hvis Høyres representant Elisabeth Aspaker tror at vi løser den utfordringa med bare et lovforslag, og at vi så har tettet hullet, tror jeg nok at hun bør ta seg en runde til, for å si det pent. For det første har vi jo problemstillinger rundt det at mennesker begår alvorlige kriminelle handlinger uten at de har vært i berøring med verken behandlingssystem eller kriminalomsorg, eller for den saks skyld er straffedømt fra før av. De fleste drapsmenn er jo i en slik situasjon at de ikke har begått slike handlinger før. Det er det vanskelig å forutse. Vi har hatt en klar prosess når det gjelder dem som har en plagsom atferd, og som faller mellom to stoler. Representanten er vel kjent med at vi nettopp har hatt på høring Mæland-utvalgets innstilling – og det jobber Regjeringa med. Vi skal komme til Stortinget med egnede lovtiltak så raskt vi bare kan, for å tette det hullet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Aller først har jeg bare lyst til å gi uttrykk for at jeg syns det er bra at alle partier i Stortinget har sluttet seg til mange av hovedprinsippene i meldinga og – som også representanten Tørresdal nå påpeker – hva slags verdimessig syn og forankring vi skal ha når det gjelder straff. Det gir meldinga og tiltakene stor legitimitet. Det er jeg glad for. Når det så gjelder det spesielle prosjektet som representanten pekte på, er jo det – det legger jeg ikke skjul på – midt i kjerneområdet av vår satsing. Vi mener jo at det å opprettholde kontakten med familien er særdeles viktig. Jeg kan ikke behandle denne saken her nå. Det ber jeg om forståelse for. Men når det gjelder representanten Tørresdals anmodning om å se på denne saken en gang til, vil jeg gjøre det.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Jeg er veldig glad for å få denne anledninga, siden innlegget mitt ikke gav rom for det. Jeg mener at vi må satse på kvalitet for de store gruppene som går ut og inn i fengslene, og som trenger mer kvalitet i livet sitt. Det er en forutsetning både for legitimiteten i hele systemet og for samfunnssikkerheten at vi faktisk er tydelige, strenge og klare overfor den lille gruppa som representanten Dørum trekker fram. Jeg mener at den satsinga som ligger i meldinga, gir oss rom for det, fordi man i større grad differensierer, og man får også kapasitet i de lukkede anstaltene til å drive den type sikkerhetsmessig arbeid. Det er ingen grunn til å undervurdere dette, verken når det gjelder spørsmålet om kvalitetsmessige innslag som permisjoner og kontroller, eller når det gjelder spørsmålet om differensiering i forhold til hvem man sitter sammen med osv. Jeg mener vi blir i bedre stand til å gjøre den jobben når vi har med oss det første elementet som jeg trakk fram. Jeg vil også si at bygginga av Halden fengsel, som skal åpne neste år, gir kriminalomsorgen større mulighet, når vi får over 220 nye, lukkede plasser.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Jeg tror jeg skal være så ydmyk å si at denne stortingsmeldinga jo ikke er en ferdig melding, at vi nå er ferdig. Så de innspill som kommer både i helsesektoren, i utdanningssektoren og i de andre sektorene, og den betydelige utfordring vi har i samfunnet vårt generelt med å få disse profesjonene til å gå i samme retning, er vi ikke ferdig med. Meldinga er jo en melding om at vi trenger mer av det. Arbeid i forhold til helse er helt avgjort viktig. Derfor er det viktig for Regjeringa at vi får bygd opp antall paragraf 12-plasser, at vi får utdanningstilbud som er tilstrekkelig. Men vi hadde ikke klart å gjøre denne satsinga i kriminalomsorgen uten at vi hadde hatt med oss Kunnskapsdepartementet når det gjelder utdanning. Det er altså tilbud om utdanning i alle fengslene. Vi kunne ikke gjort biblioteksatsinga vår og kultursatsinga uten at vi hadde med kulturministeren. Vi kunne ikke gjort boligsatsinga nå uten at vi hadde med kommunalministeren, og vi kunne heller ikke ha satset slik vi gjør i forhold til rusmestringsenheten i fengslene, som jo i veldig stor grad er et helsemessig anliggende, og som krever samarbeid over disse sektorene. Jeg kunne nevnt flere områder, men tida forhindrer meg fra det. Men det er et annet viktig poeng som jeg har lyst til å utfordre opposisjonen på, og jeg ber gjerne om svar, særlig fra Høyre og Fremskrittspartiet. Man kjører nå nærmest en gjentatt argumentasjon om at soningskøen er avviklet ved hjelp av andre virkemidler enn det man egentlig ønsker seg. Det er helt riktig at en stor andel av de plassene som vi har etablert, er åpne. De plassene som vi vil finne på Bredtveit, Bruvoll, Bjørgvin og Ravneberget f.eks., har også bidratt godt i forhold til kvalitet. Min utfordring til Høyre og Fremskrittspartiet – jeg vet at Kristelig Folkeparti og Venstre har en noe mer nyansert holdning til dette – er: Er det nå slik fram mot neste valg og eventuelt en ny sammensetning av Stortinget at Høyre og Fremskrittspartiet vil legge ned disse åpne plassene fordi man mener det ikke er hensiktsmessig? Det syns jeg velgerne fortjener et svar på. Jeg syns at kriminalomsorgen fortjener et svar på det, og jeg syns også at de innsatte fortjener et svar på det. Det ville være et brått skifte ikke bare når det gjelder kapasitet, men også for den betydelige kvalitetshevinga vi har fått i kriminalomsorgen med den store innsatsen som gjøres bl.a. overfor kvinnene på Bredtveit, som nå har en mulighet til å sone åpent i Stifinnerprosjektet. Er det slik at denne politiske retorikken om at dette er bare åpne plasser, innebærer at Høyre og Fremskrittspartiet går til valg på at man skal legge ned disse plassene? Jeg syns vi også må få noen svar, siden vi i posisjonen er blitt stilt så mange spørsmål.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Når jeg hører innlegget fra representanten Oktay Dahl, må jeg anmode Høyre om å legge godviljen til. Jeg tror velgerne også ville like det, og at man faktisk også kunne reflektere et kort øyeblikk over at det er noe som beveger seg i positiv retning. Denne stadige negative argumentasjonen, som delvis er basert på feil fakta, gror det ikke noen ting av. Det som Høyre nå har presentert i forhold til nærmest alt man gjør, særlig innenfor kriminalomsorg og politi, tror jeg det gror veldig lite av, både når det gjelder velgertilstrømming til Høyre, og ikke minst når det gjelder å skape nytt fundament for politikken. Denne påstanden om at politiet ligger nede, som skulle være grunnlaget for at man nå får avviklet soningskøen, må jo enhver justispolitiker vite er gal. Når man ser på fangevolumet, har det økt betydelig. Man må også se på antall straffedommer, ikke bare i den tida jeg har sittet i regjering, men også under forrige regjering. Så dette er med all respekt ikke riktig. Vi har store mørketall på mange områder, men vi er i ferd med å oppklare mer kriminalitet og få flere inn til soning, og vi er også i ferd med å øke straffenivået på viktige områder. Jeg må si at når jeg nå hører begrunnelsen fra opposisjonen, fra Høyre og Fremskrittspartiet, at vi i løpet av de siste tre årene har fått – og blitt kritisert ganske hardt for – åpne soningssteder, ja så er svaret nå, i forhold til hva som er deres alternativ, ikke at man skal legge ned det man ikke liker. Nei, man skal sørge for «balanse», og det er andre fine og viktige og i realiteten tomme ord. Jeg er veldig glad for at Høyre og Fremskrittspartiet ved denne anledninga har markert at man ikke skal legge ned de åpne stedene – slik oppfattet jeg svaret. Det er viktig, ikke bare for kapasiteten i kriminalomsorgen, men det er viktig fordi i de åpne soningsstedene har man også fått til et kvalitetsløft. Man driver med undervisningstilbud. Man driver kennel ved Bruvoll og kulturaktiviteter ved Bjørgvin. På Bredtveit, der jeg var i dag tidlig, har man fått etablert Stifinnerprosjektet. Jeg skulle ønske at vi nå gikk et skritt videre, at vi lot denne svart-hvite debatten om åpen eller lukket soning ligge, og at alle bidrog til at innholdet ble bedre, uansett om soninga var lukket eller åpen. Når det gjelder de lukkede plassene, må jeg jo si at det er denne regjering som nå etablerer et fengsel til 1,4 milliarder kr i Halden med 220 lukkede plasser. Her er begge deler levert. Man har sørget for balanse, slik at de som skal ha tøff reaksjon, må få tøff reaksjon, men samtidig – hvor vi ser muligheter, skal muligheter gis.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Når det gjelder de sivile stillingene som vi diskuterer her, er mitt poeng at når Høyre før jul mente at det var tilstrekkelig med 160, kan man ikke komme et halvt år etter og si at 460 er for dårlig. Man kan heller ikke komme og kritisere manglende satsing på bakgrunn av at man i en tiltakspakke faktisk gjør det store grepet man gjør, og under enhver omstendighet ikke under dekke av at man egentlig ville gått videre. Jeg har lest innstillinga til tiltakspakken, og kan ikke se at Høyre foreslår mer til dette. Så her er det to tydelige grep i forhold til politisatsing man gjør, nemlig det å utdanne flere – og den innsatsen som nå gjøres på Politihøgskolen, er jo massiv – i tillegg til at vi har klart å få på plass flere penger. Det er altså en veldig god innsats fra Politihøgskolen, man har virkelig strukket strikken, for å si det slik. Det er en ganske annerledes situasjon å stå i for de ansatte på Politihøgskolen å utdanne 552 studenter enn da Høyre satt i regjering og man var nede på 240 studenter. Så vil jeg si at når det gjelder spørsmålet om reform i politiet, er vi jo helt avhengige av at vi har løpende diskusjoner om hvordan vi har organisert politiet. Jeg trodde Høyre faktisk var en eksponent for at man nettopp skulle organisere offentlig virksomhet på best mulig måte, slik at vi fikk mest mulig kraft ut av det. Jeg registrerer at når det gjelder den type endringer, har altså Høyre i denne perioden bare sagt nei, nei, nei til alle forslag uansett. Det som skjer i Follo, er et veldig godt eksempel på det, og en god illustrasjon. Da man diskuterte politirollemeldinga, var det bred enighet om at man skulle ha to forsøksprosjekter i forhold til omorganisering av politiet – Hordaland og Follo. Man har valgt å sette i gang Hordaland, og vi har valgt å gå inn i Follo-prosessen med god dialog både med Høyre-ordførere og andre. Så lager man nå et politisk spill, etter min mening, av dette, og prøver faktisk fra Høyres side å gjøre det til en valgkampsak. Når man endog også ber om å få saken til Stortinget og man får det, og så blir det også galt, da mener jeg spillet er avslørt. Jeg tror at det er mye å hente på å organisere politiet også på en bedre måte i framtida. Men det kan vi kombinere med å opprettholde tilstedeværelse og lokale lensmannskontorer, slik Regjeringa faktisk har gått inn for. Og bare i de tilfellene, hvor man fikk lokal oppslutning rundt det, som det stod i forbindelse med politirollemeldinga, og hvor kommunene var innstilt på at her vil man få mer politikraft ut av å gjøre det på en annen måte, skulle man gjøre det. Det er det Regjeringa har valgt å jobbe etter, og jeg håper at vi kan få en konstruktiv debatt også om Follo når det presenteres i Stortinget til høsten.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Nå er de kommet fram i debatten alle de tiltakene som man har satt i verk. Det er også tiltak som peker framover. Så det er ingen i denne sal, får jeg håpe, som er uenig i det representanten Aspaker nå sier, at man trenger en ny avtale om arbeidstidsbestemmelser. Det er jo derfor vi sitter sammen med Politiets Fellesforbund og har et løp i forhold til det. Vi har sagt det siste halvåret at det løpet skal følges. Vi har overhodet ikke tenkt å forandre prosess på det. Men jeg har registrert at ute i det offentlige rom krever man andre diskusjoner inn i dette – kanskje til en annen tid også – og mitt svar har hele tida vært: Dette får vi ta til sin tid på sitt sted. Det har vært helt åpenbart for Regjeringa at man må ha nye arbeidstidsbestemmelser fra 1. juli. Representanten Breen var også inne på de beveggrunner som har gjort sitt til at vi har utformet det forslaget som har vært på høring om forskrift. Jeg ville like å se den justispolitikeren i denne sal som ville blitt møtt med en situasjon der vi fra 1. juli ikke hadde tilstrekkelig vern når det gjelder spørsmålet om arbeidstidsbestemmelser, og at vi gikk uten avtale. Jeg mener Regjeringa har gjort akkurat det som skal gjøres for å sikre det. Så vil jeg si at Regjeringas strategi med hensyn til politikraft blir skissert i rapporten Politiet mot 2020. Utdanning har jeg vært inne på. Vi har tenkt å fortsette med det, og vi er godt i gang. Så det er en av våre framtidssatsinger. Punkt 2: Når det gjelder sivile stillinger, har vi kommet halvveis. Det er jo et signal om at vi ønsker å fortsette med det. Vi kommer til å følge meget nøye hvordan disse sivile stillingene brukes, slik at vi får frigjort den politikapasiteten vi ønsker. Vi har også valgt å følge nøye den forhandlingsrett som Politiets Fellesforbund har når det gjelder innfasing av dette, og markere at det skal man være med på, på rett måte. Det tredje jeg har lyst til å nevne, er at vi til enhver tid er helt avhengig av å se på hvordan vi bruker politiressursene i et samfunn. Der kommer Follo-diskusjonen inn. Man kan velge å gå konstruktivt inn i dette, slik jeg oppfatter representanten Dørum gjør, eller man kan velge ved hver eneste korsvei å lage bråk og politikk av det. Vi mener at det er et potensial med hensyn til hvordan man bruker politiressursene ute. Det er klart at når ordførere i Follo gir uttrykk for at man ønsker at politiet også skal rykke ut etter at lensmannskontoret er stengt, og man ser en modell hvor man bruker pengene på en annerledes måte og får én Follo-patrulje til, som kan rykke ut på kveldstid når det skjer kriminelle handlinger, er jo det et moment i den vurderingen som vi må ha med oss. Politikraft og tilstedeværelse lokalt handler også om mange andre ting enn bare kontoret og kaffetrakteren. Så dette kommer vi også til å se på i den driftsgjennomgangen som vi har varslet om norsk politi, og som jeg har store forventninger til.