Per-Kristian Foss (Høyre), 2011-01-11:
La meg også slutte meg til hva forrige taler sa, nemlig gi ros til saksordføreren for et grundig arbeid og et innlegg som jeg i all hovedsak kan slutte meg til. La meg også gjøre det litt uvanlige fra Stortingets talerstol og si at denne saken hadde vi sannsynligvis ikke behandlet her hvis det ikke hadde vært for at pressen hadde ressurser til å grave. Det er verdt å merke seg det for regjeringen, for det har noe med ressurser å gjøre, det å kunne sette av folk i flere måneder for å finne kritikkverdige ting i den offentlige forvaltning. Saken er spesiell – ja, det er den nok. Jeg er ikke sikker på at den er så spesiell at vi ikke kan oppleve det senere i forvaltningen. Det er mye penger som går gjennom den offentlige forvaltningen i Norge. Selv om jeg tror vi er relativt fri for korrupsjon, er denne saken noe av det som absolutt ligger i grenselandet, og som ikke burde ha skjedd. Komiteen har gjennom sine høringer prøvd å komme frem til hvem som var ansvarlig for dette. To forsvarssjefer har i grunnen gitt det samme svaret. Det var daværende generalinspektør Tomas Colin Archer for Luftforsvaret, som hadde fått delegert dette ansvaret fra daværende forsvarssjef, Sigurd Frisvold. Svaret fra begge de høringene var veldig tydelig: Én person hadde dette ansvaret fra Forsvarets side. Så kan man reise spørsmålet om denne saken står helt alene. Jeg har lyst til bare å minne om, selv om det ikke har en direkte sammenheng med saken, at også i denne saken har man jo oversett anbudsreglementet. Dessverre er Forsvaret en gjenganger i Riksrevisjonens årlige regnskapsrevisjon, Dokument 1, når det gjelder kritikk for brudd på anskaffelsesreglementet. Jeg er klar over at deler av Forsvarets virksomhet er unntatt, men det gjelder selvfølgelig ikke de deler av Forsvaret som blir kritisert i Riksrevisjonens årlige rapporter. Her syndes det jevnlig, og det blir ikke vesentlig bedre fra år til annet. Jeg håper det er siste gang jeg kan si det, for det hadde vært veldig bra. Det er mange av oss som ønsker at Forsvaret skal ha mye midler, kanskje sågar enda mer, men da ønsker vi til gjengjeld at de skal forvaltes på en god måte. Det er klart at 140 mill. kr slengt ut av vinduet uten forsvarsmessige fordeler er en alvorlig sak. Det er en liten del av forsvarsbudsjettet, men det er virkelig en stor del for mange andre statsråder, som ville hatt stor glede av å benytte tilsvarende midler. Jeg skjønner også at forsvarsministeren nå står overfor betydelige kostnadsproblemer – det synes jeg hun varslet i foredraget i går – hva gjelder Luftforsvaret, som gjør at 140 mill. kr teller også i forsvarssammenheng. La meg også berøre spørsmålet om statsrådenes ansvar. Det er jo ingen tvil om at en statsråd har ansvar for alt som foregår i departementet. Derfor hadde vi også Kristin Krohn Devold, daværende forsvarsminister – fra 2001 til 2005 – inne til høring. Det ble godt dokumentert gjennom hennes svar i høringen og gjennom forsvarssjefens uttalelser fra den gang at daværende statsråd Krohn Devold ikke hadde kunnskap om prosjektet og prosjektets problemer. Det hadde heller ikke daværende forsvarssjef. Så i så fall måtte denne formidlingen av problemer ha foregått utenom forsvarssjefen til statsråden, men det finnes det ingen dokumentasjon av. Snarere tvert imot er det dokumentert gjennom Forsvarsdepartementets arkiver at det ikke finnes noen slik informasjon som det er mulig å etterspore. Men jeg er enig i at en statsråd selvfølgelig til enhver tid har ansvar for det som foregår i sitt departement. Derfor er det interessant, når statsråden nå står som neste på talerlisten, å stille tre spørsmål til statsråden: Føler hun seg sikker på at hun ville vært informert om disse forhold i dag, etter dagens regler, fordi hun, som også saksordføreren slo fast, som forsvarsminister selvfølgelig ville hatt det konstitusjonelle ansvaret for det i dag? La oss bare forutsette at dette prosjektet med andre ord ikke skjedde da det skjedde, men skjedde i dag og under dagens regler. Føler hun seg trygg på at hun ville vært informert om dette når hun ble konfrontert med Stortinget? Er statsråden fornøyd med det vi fikk et inntrykk av, at beløp under en viss grense aldri kom på statsrådens bord fordi det var delegert til forsvarssjefen? Er statsråd Faremo fornøyd med den arbeidsdeling som i dag er mellom forsvarssjefen og statsråden hva gjelder økonomiske rammer? Det fortoner seg slik for oss andre at beløpene er relativt høye i Forsvaret, og at det i ethvert annet departement ville fortont seg litt annerledes. Her har jeg egentlig bedt om at statsråden følger opp overfor næringsministeren, og reiser spørsmålet: Er det for mye hemmelighold om såkalte forretningshemmeligheter i nåværende Innovasjon Norge, slik at vi kan oppleve at et privat prosjekt kan suge av statskassen fra to kilder uten at de vet om hverandre? Jeg er selvfølgelig tilhenger av at man skal kunne behandle forretningshemmeligheter også i den offentlige forvaltning, men det får være grenser, og det er viktig at den offentlige forvaltningen heller ikke blir lurt. Det andre er spørsmålet om oppfølging overfor samferdselsministeren hva gjelder Luftfartstilsynets ansvar. Det var i grunnen de tre spørsmålene. Jeg minner om at Stortinget jo nå har en god mulighet til oppfølging av dette ved at statsråden jevnlig kommer til spontanspørretimer i Stortinget. Det kan godt tenkes at noen av oss spontant vil huske ting fra denne saken også.