Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-12-03:
Jeg vil aller først få lov til å gi uttrykk for at jeg syns innstillingen fra komiteen er verdifull lesning, og at alle har gjort en god jobb. Det sier jeg først og fremst fordi jeg mener at dette feltet fortjener stor og bred politisk oppslutning. Derfor mener jeg også at alle partier ser ut til å ha strukket seg langt for å få til enighet på de fleste punkter. Det tror jeg er veldig viktig, fordi dette for det første er fundamentale prinsipper i forhold til noen av de alvorligste hendelsene vi kan stå overfor. Så deler jeg også betraktninger som representanten Petersen gjorde seg i sitt innlegg, at dette på mange måter er en av de aller viktigste politiske sakene vi står overfor, men saker som får særdeles lite politisk oppmerksomhet. Vi har jobbet mye med det i departementet og i Regjeringa, men vi la fort merke til at da meldingen skulle offentliggjøres, var den ingen kioskvelter i medieforstand. Det er vel helst slik at mediene melder seg på banen hvis det går galt, og da bør man ha gode svar. Jeg mener at mye av det som komiteen – og komiteene – trekker opp her, bidrar til at vi får bedre svar. Det er viktig av to grunner. For det første står vi overfor ikke mindre utfordringer på samfunnssikkerhetsfeltet – vi står overfor større utfordringer. Jeg er av den oppfatning at det forebyggende arbeidet vi kan gjøre, bl.a. i spørsmålet om klima, er helt avgjørende. Man kan gjerne være uenig i det mer faktamessige grunnlaget i forhold til klimautvikling, men når vi diskuterer det i et samfunnsmessig perspektiv, bør vi operere etter føre var-prinsippet. Vi bør på mange måter la bevistvilen komme samfunnssikkerheten til gode. Derfor er jeg helt enig med de av representantene som har gitt uttrykk for at man skal understreke klima som en veldig viktig bakgrunnsfaktor når vi skal se på samfunnssikkerhet i framtida. Det første er altså at denne meldingen behandler særdeles alvorlig situasjoner, potensielt alvorlige situasjoner. Det andre som gjør denne meldingen og denne behandlingen i Stortinget viktig, og som også gjør det til veldig viktig politikk, er at – slik jeg oppfatter det – både meldingen og innstillingen har reelle politiske føringer i seg som har stor betydning for budsjett – enten det er sivilforsvarsutstyr, sivilforsvarsstyrke, organiseringen av Sivilforsvaret, eller det gjelder den fokuseringen vi gir til frivilligheten, politiet, Forsvaret, Heimevernet, og til spørsmålet om nødnett, som er viktige politiske utfordringer for oss, både budsjettmessig og ellers. Slik sett skulle jeg nok ønsket meg at vi hadde hatt større oppmerksomhet rundt dette, fordi det fortjener mer oppmerksomhet. Læreren kan sjelden skylde på dem som møter til timen, for at det er stort fravær, så vi får i hvert fall si at de som er her, har bidratt til å gjøre jobben. Regjeringas viktigste oppgave i forhold til dette er å forebygge. Dersom hendelser og kriser likevel oppstår, er målsettingen at de skal håndteres raskt og effektivt ved bruk av samfunnets nasjonale ressurser, klare strukturer og ansvarsforhold, klare kommandolinjer mellom sivile og militære aktører – der har det etter mitt skjønn blitt bedre, vi har hatt ufordringer, men det har blitt bedre – og tilstrekkelig kompetanse på alle nivå. Denne stortingsmeldingen tar jo for seg samfunnssikkerhet med spesiell vekt på de store og sammensatte hendelsene med stor samfunnsmessig konsekvens, sikkerhet i kritisk infrastruktur og de sikkerhetsmessige utfordringer samfunnet står overfor, og hvilke virkemidler og ressurser som kan settes inn for å forebygge og håndtere slike hendelser. Her har vi alle en rolle å spille på sentralt nivå, men også på lokalt nivå. Kommunene er ansvarlige for å sikre innbyggerne mot naturfarer. Utfordringene ved f.eks. skredfare vil i noen tilfeller være for store til at kommunene klarer å håndtere dem alene. Regjeringa har sett behovet for mer helhetlig, effektiv og styrket bistand til skredforebygging. Regjeringa foreslår derfor i meldingen at statlige forvaltningsoppgaver innen skredforebygging skal ivaretas av NVE. Regjeringa vil også legge fram et forslag om kommunal beredskapsplikt. Det betyr at alle kommuner nå blir forpliktet til å lage en sektorovergripende risiko- og sårbarhetsanalyse og en beredskapsplan som forteller hvilke tiltak som skal settes inn i ulike typer kriser. Jeg har lyst til å føye til her, når det gjelder kommunenes oppgaver, at vi allerede ser at mange kommuner gjør en usedvanlig god jobb i krisesituasjoner. Enten det gjelder flom, ras eller branner, har vi sett betydelige framskritt, etter min mening, i forhold til hvordan kommunene håndterer slike oppgaver. Ålesund – raset i boligblokka i Fjelltunveien – viste en kommune som tross alt mestret å gjøre mange av disse oppgavene sammen med det statlige apparatet på en veldig god måte når det gjaldt som mest. Jeg må også nevne at i tillegg til det ordinære konstitusjonelle ansvaret er Justisdepartementet tillagt en samordningsrolle for å sikre en helhetlig og koordinert sivil beredskap. Justisdepartementet har de senere årene lagt vekt på virkemidlene planverk, øvelser og tilsyn med departementene i utøvelsen av samordningsrollen. Som flere har nevnt, har Riksrevisjonen foretatt en forvaltningsrevisjon av Justisdepartementets samordningsansvar for samfunnssikkerhet. Det ble der påpekt at enkelte departementer opplever Justisdepartementets samordningsrolle som noe uklar. Regjeringa vil bl.a. på bakgrunn av dette revidere retningslinjene for Justisdepartementets samordningsrolle for nettopp å tydeliggjøre og avgrense samordningsrollen. Regjeringa vil videre styrke samordningsrollen ved i større grad å tilrettelegge for å utarbeide nasjonale risiko-, trussel- og sårbarhetsvurderinger som kan utgjøre et felles behandlingsgrunnlag. Det er også behov for i enda større grad å ta initiativ til å klargjøre ansvarsforhold og identifisere eventuelle gråsoner. Jeg vil også føye til: I det daglige er det behov for å styrke den operative samordningsrollen som Justisdepartementet har. Det gjør vi. Det står beskrevet på side 18 i meldingen hva slags grep som tas i forhold til det, men det tas på høyeste alvor. Det er kjent at vi fra Justisdepartementets side har etablert Departementenes samordningsråd for samfunnssikkerhet som er et forum for informasjons- og erfaringsutveksling mellom departementene, og som også vil være en viktig bidragsyter i så måte. Et viktig tema i stortingsmeldingen er beskyttelse av kritisk infrastruktur. Regjeringa vil utrede endringer i eksisterende lovverk for å sikre offentlig eierskap til infrastrukturen i vann- og avløpssektoren og se nærmere på muligheten for at Kystradioen helt eller delvis kan tilbakeføres til staten. Regjeringa har beskrevet flere strategiske grep for å redusere IKT-sårbarhet og hindre at Norge blir kilde til dataangrep mot andre land. Jeg nevner dette spesielt opp mot Fremskrittspartiets forslag nr. 2. Koordineringsutvalget for forebyggende informasjonssikkerhet bidrar til overordnet styring og koordinering av strategi i arbeidet. Det er lagt fram nasjonale retningslinjer for offentlige myndigheter og virksomheter. Norsk senter for informasjonssikring, NorSIS, ble etablert i 2006, samtidig som NorCERT ble etablert under Nasjonal sikkerhetsmyndighet. Disse to organene ble opprettet for å følge opp Regjeringas helhetlige satsing på informasjonssikkerhet. Jeg er opptatt av dette arbeidet og kommer til å følge det svært nøye. Jeg mener at Fremskrittspartiets forslag nr. 2 ivaretas gjennom det som NorCERT og NSM nå bl.a. jobber med. Jeg vil jo kanskje oppfordre Fremskrittspartiet til å gjøre det om til et oversendelsesforslag. Det er ingen grunn til å stemme det ned av formmessige grunner, for å si det pent. Jeg skal i hvert fall gjøre hva jeg kan for å følge opp det arbeidet overfor de organer som nettopp jobber med den typen kritisk infrastruktur. Det er all grunn til å ha fokus på dette. Så bare noen ord mot slutten: Samfunnet er helt avhengig av den tida og de ressurser som de frivillige organisasjonene bidrar med. Regjeringa vil derfor legge til rette for at frivillige organisasjoner skal være sentrale bidragsytere og supplement til offentlige tjenester, og at de beste elementene fra dugnadsånden videreføres i samfunnssikkerhetsarbeidet. Representanten Sahl sa noe beskjedent at det var tatt noen grep, og det er det. Det er foretatt en dobling av støtten til de frivillige organisasjonene som jobber med redning. Jeg mener at det er helt avgjørende. Den har stått stille altfor lenge. Refusjonssatsene for frivillig arbeid er økt med 35 pst., og vi har ambisjoner om at de skal jevnlig korrigeres og ikke stå stille i 8–10 år, som de vel hadde gjort inntil i fjor. Og man skal ha tilfredsstillende forsikringsordninger, slik at man ikke tar unødig økonomisk risiko ved å delta i så viktig samfunnsarbeid. Jeg mener det er viktige grep for å sikre de frivillige. Så bare kort om redningshelikoptertjenesten: De grep som nå tas med hensyn til redningshelikoptertjenesten, er helt avgjørende både når det gjelder tilstedevaktene og den nye basen som kommer i Florø, og ikke minst det som nå skal skje i forbindelse med innkjøpsprosessen av nye redningshelikoptre. Jeg merker meg hva komiteen sier i så måte, og skal hensynta det i det videre arbeidet. Jeg er helt enig med representanten Petersen når han gir uttrykk for at man over tid vel har hatt for dårlig politisk fokus på Sivilforsvarets oppgaver. Det er en betimelig påminnelse til oss alle. Jeg har hver uke en gjennomgang av hvor mye Sivilforsvaret er ute og hjelper mennesker. Det er ikke lenger en passiv tjeneste. Det er flere og flere som deltar i veldig viktige og krevende operasjoner, både for å finne mennesker og redde menneskeliv. Det er grunn til å understreke Sivilforsvarets betydning når det gjelder de oppgavene som diskuteres i bl.a. denne meldingen. Det er bakgrunnen for at vi har foreslått en styrking av Sivilforsvaret. Den er beskjeden, må jeg medgi, for å kunne starte innkjøp av nytt utstyr. Det trengs! Der har vi budsjettmessige utfordringer som vi må ta på alvor i årene som kommer, helt åpenbart. Men jeg mener at den omstillingen og den tilpasning som nå skjer, både når det gjelder sivilforsvarsleire og omlegging av skolevirksomheten i Sivilforsvaret, er veldig riktig og nyttig med tanke på et moderne sivilforsvar. Det vil bidra til god logistikk, særlig på Starum når det gjelder utstyr og dess like, og ikke minst med hensyn til den kompetanseoppbygging som trengs. Begrepet «samfunnssikkerhet» favner bredt. I dag må vi i større grad forberede oss på et bredt spekter av hendelser, ikke bare militære trusler. Vi må være rustet for konsekvenser av klimaendringer, naturkatastrofer, pandemier, ulykker med farlige stoffer, bortfall av kritisk infrastruktur, for å nevne noen. Det er også nevnt terrorisme. Da er vi helt avhengige av å styrke det gode samarbeidet og samvirket som allerede foreligger mellom innbyggere, husholdninger, frivillige organisasjoner, etater og virksomheter. Jeg syns vi faktisk har kommet langt på vei i dette arbeidet, men det er fortsatt mye som står igjen, og arbeidet med den stortingsmeldingen og den innstillingen som nå foreligger, synliggjør utfordringene på en god måte.