Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2004-05-13:
For et år siden ble St.meld. nr. 12 for 2002-2003, Om dyrehold og dyrevelferd, behandlet her i Stortinget. Den nevnte meldingen inneholder også et kapittel som heter: Samfunnets syn på natur og miljø. I dette kapitlet var ny rovdyrpolitikk omtalt. Også i forbindelse med denne meldingen var det debatt, med sterke meninger. Komiteen sa følgende i Innst. S. nr. 226 for 2002-2003: «Komiteen viser til at det i meldingen er beskrevet flere tiltak for å begrense tap av sau på beite som følge av angrep fra rovvilt. Komiteen har erfart under høringene at dette er et område hvor det hersker stor uenighet. Komiteen har under høringene innhentet informasjon om flere av de tiltak som er nevnt i meldingen, bl.a. bruk av vokterhund, gjeting osv.Komiteen viser til at under høringene har både Norges Bondelag og Norges Bonde- og småbrukarlag og Sau- og Geitavlslaget vært negative til de tiltak som er foreslått i meldingen, mens Norges Naturvernforbund og andre naturvernorganisasjoner derimot har vært positive.Komiteen er positiv til de forebyggende tiltak som er foreslått i meldingen som bruk av gjerder, vokterhund og gjeting, og mener at myndighetene og næringen må fortsette med å delta i og finansiere slike prøveprosjekter. Komiteen viser i den forbindelse til prosjektet med elektriske bjeller som vil bli prøvet ut sommeren 2003.Komiteen vil peke på at dyrevern må være et viktig element i rovdyrforvaltningen.» Dette var næringskomiteen helt enig i, men så delte vi oss. Flertallet i komiteen valgte å anbefale at spørsmål knyttet til rovviltforvaltningen og beitedyr skulle bli sett i sammenheng, og at alle forhold under dette saksfeltet skulle bli behandlet i forbindelse med den meldingen som vi i dag behandler. Den var da allerede varslet. De holdningene som vi fikk presentert under høringene i miljøkomiteen, har jeg registrert har endret seg noe. Næringen spesielt er blitt mer positiv til å prøve ut nye forebyggende tiltak, og det er bra. På bakgrunn av den utsettelsen som næringskomiteen og Stortinget foretok i fjor, har vi fra Arbeiderpartiet prøvd å følge opp dyrevern i forbindelse med behandlingen av denne stortingsmeldingen. Konflikter i forbindelse med beitedyr og rovdyr er ikke noe ukjent fenomen rundt om i verden, og mange land har erfaring med forskjellige forebyggende tiltak. Utfordringen er at ikke alle tiltak passer i alle områder. Hos oss er kostnadene med f.eks. gjeting høyere enn i andre deler av verden, noe som har medført at mange er negative til et slikt tiltak. Andre forebyggende tiltak som har vært gjennomført, har imidlertid hatt positiv virkning, men de er ikke godt nok prøvd ut. Komiteen erfarte imidlertid under sin høring for et år siden at holdningene til å prøve ut tiltakene ikke alltid var like positive. Dette var et problem, og jeg tror det fortsatt er et problem. Dersom vi skal finne fram til forebyggende tiltak som virker, må alle være villige til å være med på forsøksordninger. Det må både fra næringens og fra myndighetenes side settes inn ressurser for å få fram seriøse forsøk. En erstatningsordning som kun dekker tap og ikke gir incitamenter til forebygging, er ikke noe godt dyreverntiltak. Derfor må vi ha en kombinasjon av begge deler underveis. Tap av sau på utmarksbeite som følge av sykdom og andre ulykker er omfattende beskrevet i stortingsmeldingen om dyrehold og dyrevelferd. Årsaken er at det er relativt mange dyr som dør i løpet av sommeren. Ifølge St.meld. nr. 12, dyrevernmeldingen, ble det i 2001 sluppet ut ca. 2 millioner sauer på beite. Av disse gikk 117 281 tapt, dvs. 5,8 pst. av besetningen. De fleste av disse var lam. Ut fra dette ble det utbetalt erstatning for ca. 30 000 sauer/lam på grunn av rovvilt. Det rapporterte tallet var selvfølgelig noe høyere. Hvorfor er reaksjonene så sterke når det gjelder dyr som blir tatt av rovvilt, i forhold til dyr som dør på annen måte på utmarksbeite? Jeg tror det skyldes to forhold. Det ene er den tilstanden en finner dyret i, som gjør at følelsene blir så sterke. I tillegg går det av og til med mange dyr i samme flokk. Dette skaper følelser og fører til reaksjoner. Det andre er at man har rovdyrproblematikken i enkelte områder av landet, og ikke i andre. Alle kan forstå fortvilelsen hos den bonden som finner ihjelrevne dyr. Alle er enige om at vi må sette inn tiltak slik at vi i minst mulig grad får slike tap. Derfor må både næringen og myndighetene satse videre på arbeidet med forebyggende tiltak.