Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2007-10-23:
Først vil jeg nytte anledningen til å takke Dagfinn Høybråten og Berit Brørby, henholdsvis president og visepresident i Nordisk Råd, for utmerket presidentskap i det året som har gått. De har bidratt sterkt til å vitalisere det nordiske samarbeidet. Representanten Inge Lønning har også gitt kraftfulle bidrag til et utvidet og målrettet nordisk samarbeid. Han var selv inne på noen av de hovedområdene som han har bidratt sterkt til, selv om han ikke nevnte seg selv. Men jeg synes det er grunn til å nevne det fra denne talerstol, for dette har preget det nordiske samarbeidet, bl.a. det siste året. Mange talere har hatt ordet før meg i dag og har snakket om de store trekkene i det nordiske samarbeidet. Jeg skal derfor ikke bruke så mye tid på de generelle og overordnede momentene i det nordiske samarbeidet. Jeg vil likevel innledningsvis si at de som ikke synes at vi skal bruke så mye tid og energi på det nordiske samarbeidet, og som mener at det er bortkastet, totalt feilvurderer verdien av dette samarbeidet. Det er slett ikke selvsagt at fem selvstendige land og tre selvstyrende områder samarbeider tett. Ja, vi snakker her om et samarbeid mellom nasjoner som en ikke finner maken til noe sted i verden. Verdien av dette samarbeidet viser seg bl.a. ved at alle disse landene framstår som velferdsnasjoner, der nasjonenes befolkning samlet har fått ta del i en velstandsutvikling. Det kan framstå som et eksempel for mange andre nasjoner. Det er god dynamikk i det nordiske samarbeidet. Samarbeidsministrene og statsministrene er aktive i dette arbeidet. Det er ny kraft i Nordens samarbeid med Nordvest-Russland. Det er spennende arbeid på gang på det forsvarspolitiske og sikkerhetspolitiske området mellom de nordiske land, slik spesielt representanten Marit Nybakk var inne på i sitt innlegg. Vi snakker om at det vi foretar oss i nordisk samarbeid, skal være til nordisk nytte, og de eksemplene som det er vist til her, er virkelig til nytte for Norden. I miljø- og naturressursutvalget, som jeg for tiden er leder for, har vi ut fra gode grunner hatt hyppig og systematisk kontakt med naboland til Norden. Jeg vil her henlede oppmerksomheten på atomavfall og atomsikkerhet i forbindelse med energiproduksjon. Å besøke Andrejevabukta på Kola, en enorm lagringsplass for brukt og meget farlig atombrensel, var viktig for ved selvsyn å se hva som trengs å bli gjort, og ikke minst for å se hvordan norske penger er meget vel anvendt der. Verden har ennå ikke løst problemet med håndtering og sikker lagring av brukt kjernebrensel. Det er likevel tilfredsstillende å se at både Sverige og Finland, som anvender kjernekraft, forsker iherdig på hvordan de skal kunne ta hånd om sitt eget avfall. Forhåpentligvis vil de lykkes, og kanskje kan de være modeller for verden for øvrig. Nordisk Råd har viet dette stor oppmerksomhet, siden det angår oss selv og kommende generasjoner i tusenvis av år. Derfor er vår oppmerksomhet rettet mot utilfredsstillende forhold ved gjenvinningsanlegget i Sellafield i England og nedbyggingen av Ignalina-kraftverket i Litauen. Ja, vi har gjennom flere år hatt et tett og formalisert samarbeid om konkrete saker med de baltiske statene, spesielt gjennom deres fellesorgan, Baltic Assembly. Dette samarbeidet bygger vi ut, bl.a. når det gjelder havmiljøspørsmål i Østersjøen, energieffektivitet og sikkerhet. Vi følger også opp vår felles interesse for EUs politikk om en integrert havpolitikk. Vi ønsker også å systematisere vårt samarbeid med British-Irish Inter-Parliamentary Body på bl.a. områdene radioaktivt avfall og energipolitikk. Dette organet er en slags Nordisk Råd «light» versjon på De britiske øyer og Irland. Det nordiske energisamarbeidet er meget viktig. Vi har et ganske godt fungerende marked, men flaskehalser i overføringsnett, bedre integrasjon, bedre energieffektivitet og samarbeid om ny fornybar energi påkaller fortsatt stor innsats i det nordiske samarbeidet. Det er sørgelig at vi ikke er kommet lenger i overgangen til hydrogensamfunnet. Mitt forslag for noen år siden om å opprette et nordisk hydrogenfond ble torpedert av Nordisk Ministerråd med den begrunnelse at de nordiske land skulle følge EU-tempoet. Det var dumt! Vi kunne ha kommet lenger om viljen hadde vært der. Nordisk Råd kan bli svært viktig for de nordiske lands felles kamp mot menneskeskapte klimaendringer. Gjennom dette samarbeidet inspirerer vi hverandre definitivt. Jeg mener også at det er viktig at de nordiske land på dette området i større grad enn hittil opptrer i retning av én stemme i internasjonale fora. Vårt initiativ i Nordisk Råd om en felles og synlig nordisk opptreden på verdens miljøtoppmøte i København i 2009 er viktig. Jeg forutsetter at regjeringene har merket seg dette og handler deretter. Norge er svært opptatt av ulovlig, urapportert og uregulert fiske. Her trenger alle de nordiske land å stå sammen for å sikre at både EU-landene og Russland gjennomfører en sivilisert politikk. Hittil har det vært mangelvare. For å kvittere for representanten Ivar Kristiansens hyggelige visitt til meg når det gjelder østersjøsamarbeidet, vil jeg gi ham sterk honnør for at han i alle forsamlinger der det har vært naturlig å møte internasjonalt, har tatt opp dette fiskejuksproblemet, slik at det ofte har kommet på sakskartet. Det er viktig, for sikker forvaltning av naturressursene har med vår framtid å gjøre.