Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-29:
I forslaget til statsbudsjett er det to veldig klare retninger i opplegget for skatter og avgifter, og det er den røde og den grønne. Jeg er helt enig i representanten Sponheims ønske om å få til et mer konsekvent skattesystem ut fra forurenser betaler-prinsippet. Det tas jo grep i denne innstillingen til Stortinget som nettopp går i den retning. Så er det et veldig klart ønske fra Regjeringen og fra stortingsflertallet om å endre skattesystemet i mer rettferdig retning. Jeg er uenig med representanten Sponheim i at en må veksle fra rød til grønn. Det går an å ha to tanker i hodet samtidig, og jeg tror det også vil gi økt aksept for forurenser betaler-prinsippet. De grepene som tas i forbindelse med fordelingsprofilen i dette budsjettet, er meget viktige. De vil bidra til skattelette i bunnen av formuesskatten, men også til en betydelig større legitimitet, etter min oppfatning, når det gjelder skattesystemet, fordi noen av de mest formuende menneskene i Norge må bidra mer til felleskassen enn før. Den oppryddingsjobben som Regjeringen gjør i forhold til gebyrer som alle kan se er overprisede, nemlig ved å gå igjennom og finne ut av hvilke gebyrer og sektoravgifter det er som faktisk drar inn mer til felleskassen enn det som dekker kostnadene ved å produsere dem, har vi nå kommet ganske langt i. Det vi gjør denne gangen, er å nulle ut den skjulte snikskatten som regjeringen Bondevik innførte på pass, ved kraftig å redusere gebyrene på det. Jeg tror det også har betydning for oppslutningen om en velferdsstat som er finansiert ut fra skattesystemet. Så til noe av det som har vært mest omdiskutert i forbindelse med framleggingen av budsjettet, nemlig Regjeringens forslag til endring av rederibeskatningen. De politiske grepene som er tatt i denne sammenhengen, tror jeg det er brei aksept for. Det er jo både de hensyn som tas til næringen for framtidig skatteregime, og det er det som gjøres i forhold til de skattekredittene som tidligere er gitt til næringen. Det er ikke noe rart at andre næringer setter spørsmålstegn ved om det er riktig å innføre tilnærmet nullskatt for rederinæringen når de andre næringene har et helt annet skatteregime. Det er legitime innvendinger. I en stadig mer globalisert verden, er mange bransjer eksponert for konkurranse fra bedrifter som kan være lokalisert i land som har andre skatteregimer. Det er imidlertid slik at i europeisk beskatning og også ellers i internasjonal beskatning, har man håndtert rederiene helt særskilt. Vi var i en situasjon der det var spørsmål om hvorvidt mange nyetableringer ville bli registrert i andre skatteregimer enn i Norge, med mulige ringvirkninger for norsk næringsliv. Derfor er dette en endring som man i sum kan stå inne for, hvis det samtidig er slik som i Regjeringens forslag, at skattekredittene som rederinæringen har fått, kommer til beskatning. Den politiske balansen i dette mener jeg er meget god. Så til spørsmålet om Grunnloven og om dette er et forslag som kan ses på som klart urimelig og urettferdig. Regjeringen mener klart nei på spørsmålet, og stortingsflertallet mener klart nei. De har begrunnet det gjennom en grundig merknad. Det som kom fram på høringen – representanten Sanner er jo fullt klar over at det ikke finnes noe skriftlig referat fra denne høringen, som han kom i skade for å spørre representanten Ågot Valle om – oppfattet jeg var at det var to vesentlige og viktige problemstillinger som ble tatt opp, og som er besvart i det videre komitearbeidet med saken. Den ene dreide seg om hvorvidt man hadde gått igjennom ulike typer eksempler for hvordan dette slo ut for ulike rederier, hvilket ikke var presentert i proposisjonen, men som er presentert overfor komiteen i mange svar på spørsmål. Den andre var at det var helt opplagt at de ekspertene som var innkalt, ikke hadde hatt oppmerksomhet på de lempninger som var lagt inn i forhold til det som faktisk skulle tilbakebetales, at det var to tredjedeler, ikke 100 pst., at det var bokført verdi, ikke markedsverdi, hvilket utgjør omtrent halvparten, og at det var over ti år og ikke over ett år. Det var flere andre forhold også. Regjeringen inviterte også Stortinget til å gå inn i grunnlovsspørsmålet, og jeg er helt enig i den konklusjonen som flertallet har kommet til.