Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2013-06-12:
I løpet av snart åtte år her på Stortinget, og ikke minst som medlem av helse- og omsorgskomiteen og kommunal- og forvaltningskomiteen, har jeg hatt gleden av reise rundt i alle landets fylker og i en rekke kommuner rundt omkring. Når jeg har vært ute og reist og møtt næringsliv, frivillige organisasjoner, kommunalt ansatte osv., er det folk som har stor optimisme og tro på framtiden, og som brenner for bygda si, kommunen sin og de tjenestene kommunen utvikler i samarbeid med det offentlige. Den rød-grønne regjeringen er opptatt av å ta hele Norge i bruk, fra sør til nord og fra vest til øst. Det handler om å opprettholde og utvikle dagens bosettingsmønster, med vekt på levedyktige lokalsamfunn over hele landet. Skal en lykkes med en sånn ambisjon, må en ha en aktiv distriktspolitikk og regionalpolitikk. Vi må ta i bruk de naturgitte ressursene som finnes, enten det er på sjøen eller på land. Det handler ikke minst om de menneskelige ressursene, med den lokale kompetansen og det lokale engasjementet som finnes overalt. Det er flere forutsetninger som må være på plass. Som jeg har sagt, er en aktiv næringspolitikk som gjør at folk har et arbeid å gå til, den viktigste forutsetningen for at folk ønsker å bo i små lokalsamfunn og i kommunene rundt omkring. Da må vi ha en næringspolitikk som legger til rette for at bedrifter ønsker å satse videre og etablere nye arbeidsplasser. Vi må bygge ut kompetanse som gjør at etterspurt kompetanse på ulike arbeidsplasser i offentlig og i privat sektor er tilgjengelig for dem som skal etablere seg. Når det gjelder infrastruktur, skal vi gjennom Nasjonal transportplan satse på bane, på vei og på sjøen. Det er også viktig for at vi skal bygge større regioner og et bedre felles arbeidsmarked. Det binder kommuner sammen, både i samhandling og i samarbeid. Velferdstjenester må også bygges ut. Det må være gode og trygge barnehager. Den offentlige fellesskolen er kanskje det fineste vi har i landet, hvor barn og ungdom kommer sammen og utvikler seg sammen, og lærer å respektere hverandre ut ifra ulike ståsted. Vi må ha en eldreomsorg som gjør at eldre også føler seg trygge. Sterke kommuner og regioner er viktig med tanke på å gi folk tjenester av høy kvalitet. Det handler om et felles arbeidsmarked, det handler om kompetansesentre, og det handler også om boligmarkedet rundt omkring. Dette er samhandling mellom kommuner og regioner i fylker. I dagens Adresseavisen er det et oppslag om Ørland og Bjugn kommune. Ørland fikk for ikke lenge siden kampflybasen, og det har gitt nye utfordringer og nye muligheter for et stort lokalsamfunn, for en stor region. I dag har de et felles kommunestyremøte hvor de bl.a. skal se på om disse to kommunene skal slå seg sammen. Kommunal- og regionaldepartementet og regjeringen har gitt 20 mill. kr i skjønnsmidler for å se på muligheten. Dette handler om å stimulere lokalsamfunn til å løse oppgaver sammen, uten at en tvinger kommuner til sammenslåing. Frivillig samarbeid er det viktigste i framtiden. I 1960-årene hadde vi 740 kommuner rundt omkring i landet, og nå har vi 428. Det er ikke sånn at det skal være statisk, men en eventuell sammenslåing må skje på en god måte. Etter tolv år som fylkespolitiker fikk jeg muligheten til å se hvordan arbeidet i fylkeskommunen var. Fylkeskommunen er en vital og aktiv utvikler av sterke regioner. Vi ser i dag videregående skoler av høy kvalitet, vi ser at tannhelsetjenester med god kompetanse etableres, og ikke minst når det gjelder fysisk aktivitet og folkehelse, vil fylkeskommunene være en viktig faktor for å bedre helsen i befolkningen. Etter at staten overga fylkesveiene til fylkene, ser vi at det nå er en oppblomstring i satsing på samferdsel rundt omkring i fylkene. Kulturområdet er et annet viktig område for både identitet og fellesskap. Færre folkevalgte som bruker av sin tid, kompetanse og engasjement, gir ikke bedre lokalsamfunn med høyere kvalitet – det gjør at færre bidrar. Avslutningsvis vil jeg si at den store innbyggerundersøkelsen som ble presentert i dag, viser at hele 96 pst. av folket er fornøyd med de offentlige tjenestene. 96 pst. er et meget sterkt tall. Når det gjelder å leve og bo i Norge, er det små forskjeller mellom ulike deler av landet. Tilfredsheten med offentlige tjenester er jevnt over god – og stigende. Innbyggerne mener de får mer kvalitet for skattepengene i dag enn i 2010. Samtidig har flere tjenesteområder forbedringspotensial. Vi er stolt, men vi er ikke fornøyd – vi ønsker å ta Norge videre også i fire nye år.