Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2010-06-17:
Det er viktig å drøfte den økte aktiviteten i Arktis, så jeg ønsker velkommen slike diskusjoner fortløpende. Det er klart at når det gjelder skipstrafikken, har denne lenge vært sterkt økende. Det er bl.a. knyttet til turisttrafikken omkring Svalbard, og det har også med smeltingen å gjøre. Det forskrives også framover at her blir det økt aktivitet. Stortinget hadde en grundig debatt om dette i forbindelse med regjeringens svalbardmelding våren 2009. Det var flere dimensjoner man la fram der, men også i nordområdestrategien er det lagt til rette for hvilke grep som må gjøres framover, og som man i aller høyeste grad holder på med. Men slik som interpellanten Ellingsen stilte spørsmålet, så var det egentlig: Hva er Norges rolle, og hvordan påvirkes den av internasjonale avtaler som SOLAR- og SAR-konvensjonene? Det er viktig. Politikken ligger jo nettopp i at det er det internasjonale samarbeidet, og de internasjonale avtalene – i bred forstand – som egentlig må lage kjørereglene framover her. For Norge er det viktig at alle, også de som inngår avtalene, respekterer havretten, og havretten må også gjelde i dette området, i aller høyeste grad. Og hvis, eller når, den tid kommer at internasjonal skipsfart åpner trafikk over nordområdene også i andre tidsintervall enn vi har i dag, bl.a. sommerstid, må de internasjonale konvensjonene, SOLAR og SAR, og annet regelverk det oppnås enighet om i Den internasjonale skipsfartsorganisasjonen, IMO, gjøres gjeldende i disse havområdene. Her pågår det allerede et arbeid for å utvikle nye og bindende regler for polarområdene, slik også utenriksministeren glimrende redegjorde for. Å få erstattet dagens uforpliktende retningslinjer med en ny polarkode i en konvensjon om sikkerhet for menneskeliv til sjøs og Konvensjonen for hindring av forurensning fra skip, blir en viktig del nettopp av det arbeidet som også interpellanten reiser spørsmål om. Arbeidet for å forsterke disse konvensjonene slik at de også dekker de spesielle forholdene i Arktis, er sentralt – og det vil det alltid være framover – for å forebygge ulykker og uhell. Men næringen selv må selvsagt også ta sine forholdsregler. Den har det primære ansvaret for at sikkerhet, liv og miljø ivaretas på en best mulig måte i området. Norge, sammen med de andre landene som har kystlinje til Arktis, har et særlig ansvar når det gjelder søke- og redningstjeneste og overvåking. I disse områdene vil redningshelikopterbasen på Svalbard og Kystvakten være krumtappene i en slik tilrettelegging. Jeg mener også at regjeringen gjennom sin nordområdepolitikk har gjort mye for å styrke beredskapen for ulykker og miljøskader. Det har vi også drøftet i andre sammenhenger, og som utenriksministeren sa, det er andre departementer her også, områder som må ta en veldig stor del, ikke minst Olje- og energidepartementet og Miljøverndepartementet, i forhold til den økte aktiviteten på olje- og gassiden. Vi har hatt flere drøftinger når det gjelder slepeberedskapen. Den må jo i aller høyeste grad styrkes, og også oljevernberedskapen. Og når det gjelder oljevernberedskap, må det skje veldig mye innenfor forskning, slik at den beredskapen kan være på høyde med de krevende værforholdene i de ulike årstidene man skal operere i dette området. Her må føre-var-prinsippet i aller høyeste grad ligge til grunn. Nå er det på trappene med fornying av redningshelikoptrene, så jeg går ikke mer inn på det. Arbeidsgruppen som ble nedsatt på det ministermøtet i Arktisk Råd som utenriksministeren også omtalte, vil jo også spille en sentral rolle her framover. En like viktig problemstilling er knyttet til de kommende olje- og gassaktivitetene. Vi har jo allerede Snøhvit og Goliat, og utbyggingen av Sjtokman-feltet vil jo antakelig også komme, selv om den har stoppet litt opp nå. Men det er ikke tvil om at det på russisk side vil være stor aktivitet på sokkelen. Så her må det skje tilrettelegging og forebygging, og det internasjonale samarbeidet må snekres på plass i tillegg.