trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Inge Lien (Senterpartiet), 2019-05-09:
Eg kan starte med «over eit fjell, gjennom ein tunnel, over ei bru» – det er noko vi ser langs kysten og på Vestlandet kvar dag. Det er ikkje alle fjordar, som representanten Navarsete var inne på, der det går an å få fjordkryssingar så ein slepp å ha ferje, og det er òg kostbart. Vi er veldig avhengige av ferje langs kysten. Våre ferjer kan ein samanlikne med banen, altså tog og kollektivtransport her. Då kan ein sjå kor viktig det er for oss å ha på plass desse som går, og som går heile døgnet. Eg har lyst til å seie litt om Møre og Romsdal, som er det desidert største fylket når det gjeld ferjetrafikk. Det er veldig mykje næringstransport der, og for å seie det slik: Det er ikkje nokon som har det travlare med å kome til marknaden enn ein daud laks. Gjennom det føreslåtte inntektssystemet frå 2020 for vår del, i Møre og Romsdal, manglar det ca. 100 mill. kr for å dekkje drifta, i tillegg til kapitalkostnadar på investeringar frå null- og lågutsleppsferjer og hurtigbåtar. Så ser vi òg at vårt fylke er det fylket som har flest køyretøy som står att, det vil seie at vi må ha eit betre tilbod enn det vi har i dag. Over 80 pst. av vegnettet er i dag fylkeskommunale og kommunale vegar og er avhengige av å få midlar over statsbudsjettet. Stortinget har bedt regjeringa bidra til å finansiere null- og lågutsleppsløysingar for fylkeskommunane. Så langt har vel ikkje noko skjedd, så fleire fylkeskommunar må no setje på bremsen fordi dette er veldig kapitalkrevjande. Det er ikkje berre det miljømessige som kostar, men det at vi treng auka kapasitet og frekvens på ferjene og båtrutene med dagens trafikkmønster for at næringslivet skal få levert det dei skal av varer og tenester, og at elevar og dei som bur der, skal kome heim. Senterpartiet ber Stortinget og regjeringa om å stimulere ytterlegare til utvikling av null- og lågutsleppsløysingar for ferjer og båt. Det er ei utruleg viktig satsing for Vestlandet og Kyst-Noreg elles, slik at vi kan ha eit godt liv der no. Eg vil òg seie meg einig med Navarsete: Ferjer er som ein evigvarande bom.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2019-05-09:
Før taletiden begynner, president, vil jeg si at vi har anmodet om 5 minutters taletid. Er det endret i presidentskapet?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2019-05-09:
Vi bestemte 5 minutter.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2019-05-09:
Jeg vet ikke om representanten Karin Andersen misforstår med vilje eller ikke vil høre på det som blir sagt. Dette tar regjeringspartiene på det største alvor. Vi har gjentatte ganger fått beskjed om det store handlingsrommet som tilligger dem som jobber med dette. Vi har ikke fått noen saker som forteller at et barn har blitt sendt ut, men allikevel sier de fire regjeringspartiene at det skal tas en gjennomgang for å forsikre oss om at dette er bra. Da handler det ikke om at vi ikke mener noen ting eller ikke vil gjøre noen ting for å få en gjennomgang av det og se på regelverket for eventuelt å gjøre endringer. Det handler om å ta grep. Det handler ikke om hvilke vedtak vi gjør i dag, men om at vi faktisk ser på helheten. Karin Andersen må prøve å ta inn over seg at vi faktisk mener det samme, men bruker litt forskjellige ord på hvordan vi uttrykker hva vi ønsker å få til.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2019-05-09:
Komiteen avholdt høring om endringer i sameloven i oktober 2018. Alle høringsuttalelsene, med unntak av Sametingets, påpekte at Samerettsutvalget 2 var ute på høring for ti år siden, og at mye har skjedd i løpet av årene som har gått, i tillegg til at det er gjort flere endringer i det forslaget som var ute på høring sist. Når høringsinstansene er såpass samkjørte, samt at det ble stilt mange spørsmål om hva lovendringene vil bety i praksis, har det vært viktig for Fremskrittspartiet å ta en ekstra runde på dette. Kommuner og fylkeskommuner er i dag ikke omfattet av konsultasjonsplikten, og hvis en skal lovfeste dette, vil det være en ny oppgave. Under høringene fremkom det en betydelig usikkerhet rundt hva bestemmelsene faktisk innebærer for kommuner og fylkeskommuner. Hele lovforslaget som er fremlagt, bør derfor sendes tilbake til departementet for ny høring, slik at alle som blir påvirket av endringene, får mulighet til å uttale seg. Sett hen til den usikkerheten som også fremkom rundt veilederen som er varslet i proposisjonen, bør det også holdes høring om denne samtidig. Til representanten Sivertsen vil jeg si: Jeg har full tillit til statsråden. Det handler ikke om det, men det handler om at høringer på Stortinget faktisk skal ha en betydning – det er ikke for moro skyld. Når man er så samkjørte i høringen, skal vi lytte til det. Det gjør Fremskrittspartiet i denne saken. Fremskrittspartiet støtter derfor flertallet, som mener at det er behov for ytterligere avklaringer når det gjelder konsultasjonsplikten, og jeg velger derfor å avstå fra å debattere selve innholdet i loven på det nåværende tidspunkt.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2019-05-09:
La meg først takke representanten Karin Andersen og andre fra SV for at de har satt dette på dagsordenen. Det er en viktig og nødvendig sak. Her snakker vi om de mest sårbare, vi snakker om barnebruder, om barneekteskap, om mennesker som har blitt tvunget til å gifte seg. Vi har også hørt historiene om overgrep, om vold i nære relasjoner – om de aller mest sårbare. Vi i Arbeiderpartiet mener at rutinene og retningslinjene i dag ikke er gode nok. Derfor er det bra at dette kommer på dagsordenen. Vi mener at det må ses på hvordan man skal avdekke dette i en tidlig fase. Det er nødvendig når noen velger å utnytte mennesker på denne måten. Vi mener også at dersom det har kommet mennesker til Norge gjennom barneekteskap, som barnebruder, som ønsker å bryte ut, skal de ikke være redde – de skal ikke være redde for at de må fortsette å leve i et helvete fordi de er redde for å bli kastet ut av landet. Derfor er det også nødvendig å gå igjennom rutinene, slik at folk kan bryte ut av et slikt ekteskap og si tydelig ifra. Vi mener at dette må gjøres på en klok og riktig måte. Vårt og Senterpartiets forslag handler nettopp om å gå igjennom retningslinjer og rutiner, om at vi har tydelige signaler fra denne salen og ønsker disse endringene, men at man gjør det med tillit til utlendingsmyndighetene – at det er det som er målet.
Masud Gharahkhani (Arbeiderpartiet), 2019-05-09:
Arbeiderpartiet har, sammen med Senterpartiet, foreslått at vi skal kartlegge omfanget av barneekteskap. Det gjelder hvordan vi skal forebygge, og at man skal se gjennom regelverk og rutiner i utlendingsloven for å ivareta denne sårbare gruppen, men da gjennom et tillitssamarbeid med utlendingsmyndighetene. Dette sier regjeringspartiene nei til. Regjeringspartiene viser til Granavolden-plattformen, at de nå også vil ha en gjennomgang av rutiner og regelverk i utlendingsloven når det gjelder barnebruder. Da må jeg stille spørsmål til statsråden: Når vil han levere på dette?
Olemic Thommessen (Høyre), 2019-05-09:
Barn som er giftet bort av foreldre eller slektninger – barnebruder, som vi også kaller dem i denne saken – har vel det mest krevende utgangspunkt man kan tenke seg i livet. Deres nærmeste relasjon er bestemt av andre. Satt inn i denne sakens sammenheng har de fleste av dem reelt sett liten innflytelse over de formelle forhold som identifiserer dem som personer ved innreise til Norge, det være seg ekteskapet i seg selv eller de opplysninger som blir gitt ved innvandring til vårt land. Med dette som utgangspunkt har de fleste – for ikke å si alle – gode argumenter med seg i møte med regelverk og myndigheter, også i de tilfeller der det blir reist spørsmål om grunnlaget for oppholdstillatelse. De problemstillingene som reises av forslagsstillerne, er i hvilken grad denne gruppen blir ivaretatt i møte med norske innvandringsmyndigheter og hjelpeapparatet, om vi trenger egne hjemler, eller om hvert enkelt tilfelle skal vurderes opp mot dagens regelverk. Vår vurdering er at dagens regelverk gir skjønnsmessig rom for å ivareta rettssikkerheten også for dem som har barneekteskap som utgangspunkt. Jeg viser her til innlegget til saksordføreren, representanten Kari Kjønaas Kjos, som på en god måte redegjør for mange av enkelthetene i dette. Jeg slutter meg til hennes vurderinger. Det å innføre egne hjemler for spesielle grupper vil jo være å bryte med lovverkets system, så å si, og – tror jeg – virke forstyrrende for den myndighetsutøvelsen, det skjønnsmessige rom, som loven gir. Det er i dag etablert praksis der de hensyn som gjør seg gjeldende for barnebruder, vektlegges, det være seg hos UDI, Politiets utlendingsenhet eller Bufdir. I gitte situasjoner har også instanser som Nav, barnevernet eller helsemyndighetene beredskap til hjelp, sammen med frivillige organisasjoner som Røde Kors eller Redd Barna. Likevel er det grunn til å understreke at barnebrudene har en særlig vanskelig livssituasjon fordi et brudd i ekteskapet også ofte vil være et brudd med familie og ikke sjelden utfordre den kulturen venner og bekjente har med seg. I denne sammenheng er det grunn til å trekke frem regjeringens handlingsplan mot negativ sosial kontroll, tvangsekteskap og kjønnslemlestelse. Flere av de konkrete tiltakene som er beskrevet der, er også relevante for personer som er tvangsgiftet bort som barn. Spørsmålet er om dette totalt sett er tilstrekkelig. Vi snakker om en særlig sårbar gruppe, som vel bør vies særlig oppmerksomhet. I det perspektiv er denne diskusjonen viktig. I Granavolden-plattformen er regjeringspartiene enige om at regelverk og praksis knyttet til bekjempelse av flerkoneri og tvangsekteskap skal gjennomgås for å styrke kampen mot dette. Det er også naturlig at dette arbeidet tar opp i seg barnebrudenes situasjon, med sikte på å sikre at disse ivaretas på en anstendig måte.
Olemic Thommessen (Høyre), 2019-05-09:
Det bør ikke være til noens overraskelse at det finnes en diskusjon i Fremskrittspartiet om disse spørsmålene. Når det gjelder hva som er regjeringspartienes politikk, er det nedfelt i det som er merknadene til saken. Der står vi helt klart inne på det som er regjeringens politikk, nemlig at Norge har forpliktelser etter ILO-konvensjonen til faktisk å få konsultasjonsmekanismer på plass på alle forvaltningsnivåer. Det kan det ikke herske tvil om, så er det fastslått. Når det gjelder spørsmålet om kvener og kvenenes posisjon, anerkjenner selvfølgelig Høyre den kampen som kvenene fører for sine rettigheter, på linje med de andre nasjonale minoritetene. Men vi anerkjenner også de rettighetene som den samiske befolkningen har som urfolk, folkerettslig sett. Jeg mener fortsatt at det er ryddigst at vi får en generell høring, både om lov og veileder. Regjeringens praksis i dette ligger fast. Stortinget vil for sin egen del komme tilbake til dette etter en prosess som presidentskapet naturlig vil lede. Presidentskapets kommentar til denne saken signaliserer også det, i den forstand at man ikke går inn i dette nå, men avventer at saken kommer tilbake til Stortinget. Den prosessen vi har hatt i komiteen – blant regjeringspartiene og i og for seg også blant det som er et stort flertall i denne sal – forutsetter at det kommer en sak tilbake til Stortinget der de folkerettslige forpliktelsene etter ILO-konvensjonen er ivaretatt, altså en sak basert på den vi i dag sender tilbake.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2019-05-09:
Som statsråden sa i innlegget, er det ikke slik at oppholdstillatelsen må tilbakekalles selv om oppholdsgrunnlaget viser seg å være uriktig. Dette gjelder helt spesielle saker der det er barn som av andre har fått oppgitt feil fødselsdato, og som er i en veldig, veldig krevende situasjon. Har statsråden gitt, eller vil statsråden gi, noen tydelige signal til utlendingsmyndighetene om at i tilfeller som gjelder barneekteskap, skal oppholdstillatelsen ikke tilbakekalles når disse endelig våger å varsle?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2019-05-09:
Sametinget har hovedansvaret for å utvikle samisk språk, kultur og næringer på samenes eget grunnlag. Det forutsetter god dialog mellom storting, regjering og sameting, og ordninger som sikrer reell påvirkning og innflytelse. Det finnes i dag en konsultasjonsordning som er nedfelt i kgl. resolusjon. I så måte er forslaget i proposisjonen som omhandler den statlige konsultasjonsplikten, bare en kodifisering av gjeldende praksis. Dagens praksis vil selvsagt fortsette på samme måte, selv om denne saken nå sendes tilbake til regjeringen. Komiteen har hatt høring i saken, og alle høringsinstansene, med unntak av Sametinget, mente det var en stor svakhet at dette lovforslaget ikke har vært på alminnelig høring i forkant. Det har også kommet mange nye momenter inn i saken siden innstillingen fra Samerettsutvalget 2 var ute på høring for ti år siden. Det vil være positivt for saken om forslaget sendes ut på en alminnelig høring. Vi mener det vil være formålstjenlig å involvere alle berørte parter i høringsrunden før saken skal behandles i Stortinget. Hvilke saker konsultasjonsplikten skal omfatte, hvem som skal konsulteres, avklares overhodet ikke i proposisjonen. Det er særlig krevende når det gjelder om konsesjonsplikten utvides til også å gjelde kommuner og fylker. Avklaringen om hvilke økonomiske og administrative følger dette kan medføre, er blant faktorene som må belyses mye grundigere. Proposisjonen henviser flere steder til avklaringer som skal komme i forskriften og i veileder, men det er ikke gitt noen føringer om hva den varslede veilederen skal inneholde. Vi mener det er nødvendig at flere av disse avklaringene foreligger før behandlingen av denne proposisjonen. Det gjelder både administrative, økonomiske og praktiske sider ved det, og veilederen må sendes på høring samtidig med lovforslaget. Senterpartiet ønsker en helhetlig tilnærming til konsultasjonsplikten og anser det derfor som mest ryddig å be regjeringen sende forslaget ut på en bred høring. I komiteens forslag til vedtak ber vi om at proposisjonen sendes tilbake til regjeringen, og at regjeringen sender lovforslaget på alminnelig høring før saken fremmes for Stortinget til ny behandling. Senterpartiet har derfor valgt ikke å gå inn i de enkelte problemstillingene i saken.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
Det denne saken handler om, er noen som har vært barn, som har blitt utsatt for en kriminell handling, som har gjennomlevd forferdelige ting, og som forsøker å komme seg ut av den tvangssituasjonen og få tilbake sin riktige identitet. Mener statsråden at barn i andre land kommer til å spekulere i dette, sitte og være med på tvangsekteskap i ung alder, for å kunne komme til Norge og få oppholdstillatelse? Statsråden snakker nemlig som om det ville kunne skje. Det vi har foreslått, er å ta vare på den som var barn – altså våre forpliktelser etter barnekonvensjonen og våre forpliktelser til å ta hensyn til den som har vært utsatt for kriminalitet. At man klarer å stoppe dette på grensen, er greit, men: Ser ikke statsråden at de som er i denne situasjonen og har vært det lenge, trenger å få den tryggheten det betyr å ikke risikere å få tilbakekallelse?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
Det som skjer heretter, er at justisministeren har ansvar for regelverket, og at forvaltningen håndterer disse sakene slik at det ikke kommer inn noen på slikt grunnlag til Norge. Denne saken handler om de fire vi har identifisert, som har vært her i mange år, og der det kanskje er noen mørketall. Da er statsråden tydeligvis fornøyd med å se an hvordan praksis blir. Hvis praksis blir at konsekvensen for noen av dem som har vært utsatt for grov kriminalitet som barn, har blitt voldtatt i årevis, blitt tvangsflyttet til Norge og har vært her i mange år, blir at man ikke får oppholdstillatelse – hva gjør statsråden da? Og er det rimelig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
Jeg har ikke bedt statsråden om å ta stilling til en enkeltsak. Jeg ber statsråden om å ta stilling til hva som er rimelig i disse sakene, for dette er realiteten i det som har skjedd med disse jentene som var barn, og som nå er voksne kvinner. Da gjelder det prinsippet. Jeg konstaterer at statsråden, regjeringen og flertallet her synes at det er en risiko verdt å ta at regelverket er slik at de risikerer å miste sin oppholdstillatelse. Da kan jeg garantere at de som er i en slik situasjon, nok også dessverre vil tenke seg om enda en gang før de tør å bryte ut. Så et siste spørsmål: Hvordan mener statsråden at noen som f.eks. har blitt tvangsgiftet som tolvåring og tatt til Norge, etter sju–åtte år her skal kunne klare å bevise sin opprinnelige identitet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
Jeg hadde nok ikke i min villeste fantasi forestilt meg at flertallet i denne salen ikke skulle mene at det var en svært ekstrem situasjon disse kvinnene – og jentene – har vært utsatt for da de var barn, og at det trengs noen helt klare regler som sier at dette skal behandles på en spesiell måte. Når man overlater dette til det generelle skjønnet – «forholdsmessighet», «kan vurderes», «vil kunne», «ta hensyn til», «kan få opphold» – er dette veldig tynne tråder å henge det i når man er i en ekstremsituasjon. Jeg har hatt flere møter om dette med Røde Kors, som sier at disse jentene er så redde at de ikke tør. Da er det jo regelverket her som hindrer det. Hvis man mener at SVs formuleringer her kanskje ikke er perfekte – det kunne jeg godta – så kunne vi diskutert det, men det er altså ikke et flertall her i salen nå som vil gi en klinkende klar beskjed til disse jentene som lever i tvangsekteskap der de har vært siden de var barn, om at de er trygge, og at de kan si fra til myndighetene så de kan beskyttes. Hvis vi er imot tvangsekteskap, må vi faktisk beskytte dem som har vært utsatt for tvangsekteskap. Det er første bud. Jeg har jobbet med krisesenter siden i slutten av 1970-tallet, og det eneste som teller når en skal ha folk ut av den typen situasjoner, er at en kan garantere trygghet. Dette er alvor, og jeg er veldig, veldig lei meg – jeg må innrømme det – det ser man sikkert også. Jeg har truffet disse jentene og vet hvor redde de er. Jeg kan rett og slett ikke forstå hvorfor man mener at det ikke skal være regler som er tydelige nok til at de kan få den tryggheten, og som bl.a. sier klart fra at i disse tilfellene, som er så ekstreme, skal man se mildere på kravet om å framskaffe nødvendig identifikasjon. En av dem jeg traff, var 14 år da hun ble tvangsgiftet, og hun har vært i Norge i ti år. Hvordan i all verden skal hun klare å skaffe identitetspapirer for seg selv, når hun ble tatt ut av landet som småjente? Det er helt umulig å forestille seg hvordan det skal foregå. Jeg registrerer at flertallet og regjeringen tydeligvis mener at i noen slike situasjoner er det riktig at vedkommende mister sine tillatelser. Det er SV rystende uenig i.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
Nei, jeg misforstår ikke med vilje. Jeg hører at regjeringspartiene ikke ønsker å endre regelverket, slik at vi er sikre på at de som har blitt tvangsgiftet som barn, påført feil identitet og utsatt for kriminalitet ved å bli tatt til Norge, skal være helt sikre på at de ikke mister sin oppholdstillatelse når de sier ifra om overgrepene. Det har ikke kommet et tydelig svar på det – man skal vurdere, se på osv. Ja, men resultatet vet vi ikke noe om. Det kan bli dramatisk for dem det gjelder. Jeg hører også alle de andre undertonene som ligger i det, og jeg vet at regjeringens politikk er å stramme inn mest mulig, slik at man kan få sendt flest mulig ut. Så jeg er ikke trygg på dette, for debatten her har ikke vist at det er grunnlag for å være det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
En av de tingene som har vanskeliggjort denne behandlingen, er jo at den veilederen ikke foreligger. Det er godt mulig at det er en prosedyre, at man pleier å gjøre det på den måten, men dette er jo et område som er litt nytt, og som det er kjent at det er ganske store bekymringer rundt – hvis jeg kan si det slik – i kommunesektoren. Gjorde ikke regjeringen noen vurderinger av at det kunne bidra til at saken ville få en enklere behandling, både de høringene vi hadde her, og også politisk, hvis det hadde vært kjent da vi behandlet saken? Burde ikke veilederen vært utarbeidet sammen med lovteksten når det er et helt nytt område?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
Innleggene fra de to siste representantene fra Fremskrittspartiet viser at saken nå er satt helt i spill. Det bør både statsråden og andre representanter for regjeringspartiene kommentere og sette på plass, slik at vi vet hva vi har å forholde oss til. Hadde regjeringspartiene nå stemt for det forslaget som Arbeiderpartiet og SV fremmer, hadde den bekymringen vært mindre og for så vidt ganske godt parkert. Det er den ikke nå, fordi man sender alt sammen tilbake og går på talerstolen og sier at dette håper man ikke kommer tilbake til Stortinget. Det betyr at man har tenkt å stoppe dette i det interne regjeringsarbeidet. Da bør stortingsrepresentantene i dag tenke seg om: Mener de at det er et godt resultat? Jeg mener at Senterpartiet også burde tenke på det – ville det virkelig være et godt resultat? Er det ikke den delen som handler om kommuner og fylkeskommuner, som man trenger en ny runde på, ikke det som handler om den statlige ordningen? Saksordføreren kommenterte representanten Strifeldts innlegg, der han blander sammen urfolk og nasjonale minoriteter. Det kan være grunn til å ha mer oppmerksomhet på de nasjonale minoritetene – selv er jeg skogfinne, og det er også en nasjonal minoritet. Det er ikke noe hinder for at regjeringen eller Fremskrittspartiet legger bredsida til og får på plass tiltak som kan bistå de gruppene, slik at de får løft på både språk, kultur og andre ting. Jeg kan gjøre litt reklame for Norsk Skogfinsk Museum, som absolutt trenger oppstartsbevilgning. Så det er ikke noe hinder for det, hvis det er det man ønsker. Men jeg oppfatter det slik at det kanskje ikke var det som var hensikten med innlegget. Så sier man at man er redd for at dette skal være en brems, fordi man ikke skal få bygge ut så mye man vil. Det naturgrunnlaget som er grunnlaget for livet vårt, er faktisk alvorlig truet. Både lokalforvaltningen og alle partier bør ta inn over seg at der kan det ikke lenger være snakk om tut og kjør, lokale interesser og bit for bit – vi er nødt til å se helheten og ta vare på det naturgrunnlaget som er grunnlaget for vårt liv og våre samfunn, og som er grunnlaget for den samiske kulturen, og deres næringsgrunnlag. Vi har felles interesse av det, for det er dette som gjør at det er mulig å leve på denne planeten.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
Kollektivtrafikken er viktig i hele landet. Det som har vært veldig gledelig, er å se hvordan flere av ferjefylkene har tatt ledertrøya i å utvikle nullutslippsferjer og elektrifisering. Det skal de ha all ros for å ha gjort. Det viser at når det offentlige bestiller og går foran i å fremme teknologi som beskytter klimaet, skapes det arbeidsplasser og veldig gode løsninger i tillegg. Derfor er det viktig at vi setter fylkeskommunene i stand til dette. De som har ferje, har også buss på andre strekninger. Det er helt nødvendig at Stortinget og regjeringen nå gir rom for at alle fylkene må kunne legge om sin kollektivtrafikk til nullutslipp. Det kan være el og biogass også på busser, og det er viktig at alt dette blir nullutslipp. Derfor har SV vært opptatt av at vi må endre forskrift til lov om offentlige anskaffelser, slik at alle nye ferjer og rutebåter benytter lav- og nullutslippsteknologi når situasjonen tilsier at det er mulig. Jeg klarer ikke å skjønne hvorfor man ikke har fått dette på plass, for her har jo fylkeskommunene sjøl gått foran og ønsket det. Nå må vi sørge for at de som ikke har gjort det, får et pålegg om å gjøre det, men at man også har et finansieringssystem som gjør det mulig. For det er en merkostnad helt i starten for å gjøre dette, det har fylkeskommunene fortalt oss. Det gjelder enten omleggingen skal være til nullutslipp på ferjer og rutebåter, eller den skal være til nullutslipp på buss. Det er også svært viktig å få til. Innlandet har f.eks. egenproduksjon av biogass flere steder der man ikke får utnyttet det i bussparken, fordi man ikke har penger til å legge om til det. Det bør vi absolutt få til, for det er viktige og store tiltak også for å redusere klimagassutslippene. Fylkeskommunene trenger mer armslag for å kunne drive nødvendig kollektivtrafikk. På ferjesambandene er det helt nødvendig, også for å få privattrafikken til å fungere. Det er ekstra, ekstra nødvendig å ha det der det er behov for ferjer for å kunne krysse fjord- og havstrekninger. Jeg vil også minne om at dette er en langt bedre løsning for riksvegsambandet på Vestlandet, enn det er å bygge dyre og farlige tunneler under havet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
Det er ingen tvil om at mange av fylkeskommunene har vært mye mer frampå og framtidsrettet enn det regjeringen har vært. Spørsmålet her er: Når skal det settes konkrete krav, slik at alle må gjøre dette? Mener regjeringen da – i hvert fall om den pukkelkostnaden som statsråden nå nevnte – at i en overgang til ny teknologi blir ting ofte dyrere, og så går prisen ned etter hvert? Hvis man ikke får solgt ferjer med utslipp, så bygger man jo utslippsfrie ferjer, og så går prisen på dem også ned. Det er en pukkelkostnad som en del fylker vil kunne ha problemer med å ta – og forsvare. Da er det to ting som kan hjelpe. Det ene er et regelverk som sier at man må. Det andre som må til, er at man får bistand til den merkostnaden i en periode.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
Jeg takker for svaret, men jeg må si jeg er litt avmålt og avventende til det som ble sagt. Det ene er at næringsministeren gjennom sitt innlegg nå viser at han ikke har forstått alvoret i de klimautfordringene vi har, og hvor mye det haster for å få til en endring og arbeidsplasser vi skal leve av. Han har heller ingen forståelse for at når vi før har stått overfor slike store, alvorlige utfordringer som vi gjør nå, har endringen i økonomien ikke skjedd uten større politiske grep og aktiv politisk styring av industrialiseringen. Statsråden ramser opp bedrifter og ting som har skjedd i Hedmark og Oppland. Ja, vi er klar over det, vi har snakket om det i mange år, vi, og sett på det; vi vet om det, og vi har vært sammen med disse folkene. Det er nettopp de menneskene som var på det fellesmøtet som var på Hamar, som sa at den satsingen vi har nå, ikke er nok til at de kan gripe muligheten, som statsråden sier. Det må større endringer til, og spesielt må det satses på kompetanse. Hunton, som statsråden nevnte, etterlyste kompetansesatsing på sitt område. Så helt konkret: Kan regjeringen tenke seg å satse mer på det? Så er det forskningssiden. Jeg har tilstandsrapporten her, og den viser at norske forskningsmiljøer rapporterer tre–fire ganger mer petroleumsrelatert forskning og utvikling enn fornybar. Det må snus på hodet ganske raskt, og forskning på ikke-fornybart bør trappes ned. Vi kan ikke fortsette med det. Det er jo å sage av den greina vi sitter på å bruke pengene på det som alle vet vi er nødt til å slutte med. Et område alle disse næringene nevnte, var risikoavlastning. Vi snakker nå om bedrifter som er gode internasjonalt, som får mye til, men vi har behov for en større satsing for å få til mange flere arbeidsplasser på basis av de råvarene vi har sjøl, ikke bare at de havner i utlandet og blir industrialisert der, og at de der får denne kompetanseutviklingen. Oljeindustrien har fått høy risikoavlastning fra staten. Det har vist seg å være veldig virkningsfullt, og mange har turt å ta risikoen. Vi er nødt til nå å se på hvordan vi kan vri risikoavlastning inn mot disse næringene. Politikere skal ikke bestemme hva slags industri eller hva slags produkter som skal lages, men vi må si at vi er villige til å dele risikoen med dem for at de skal utvikle de klima- og miljøvennlige arbeidsplassene som vi kan leve av i framtida.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-05-09:
Jeg vil til slutt utfordre statsråden igjen på om han egentlig forstår alvoret i den store omstillingen vi må igjennom, og som vi må igjennom raskt, fordi vi må kutte klimagassutslippene, og fordi vi nå kjører råstoffet vårt ut av landet, slik at de arbeidsplassene som kunne vært i Norge, havner et annet sted. Det er et av problemene, for jeg skjønner at folk er bekymret når vi skal kutte i klimagassutslippene, hvis vi ikke samtidig sikrer at det er noen arbeidsplasser det går an å leve av. Det er ikke noe godt signal, og statsråden har et stort ansvar for å skjønne alvoret og for å sette i gang nye, mer virkningsfulle virkemidler for å få dette i gang. Da må vi vri skattepolitikken. Den favoriserer i dag eiendom, petroleum og finans. Vi er nødt til å få den til å favorisere ny grønn industri. Mener statsråden at det er riktig? Vi er nødt til å se på påbud og forbud slik at de klima- og miljøvennlige produktene får forrang. Vil statsråden det? Vi er nødt til å stille strenge miljø- og klimakrav, strengere enn i dag, til alle offentlige innkjøp. Vil statsråden det? Vil statsråden at vi etablerer risikoavlastning, slik som disse næringsmiljøene ber oss om, fordi de ser at de ikke får realisert de mulighetene de har i dag, innenfor det regimet vi har? Jeg hører at statsråden prøver å få risikoavlastning til å høres ut som noe som foregikk på 1970-tallet. Jeg kan forsikre om at det ikke handler om det. Dette handler om moderne, høyteknologisk industri, og statens rolle her er jo å sikre den infrastrukturen som skal til, og den risikoavlastningen som må være på plass for å kunne utløse dette. Innenfor både jord og skog er eierstrukturen veldig, veldig fragmentert. Det er ikke store industrieiere som står bak, det er mange småprodusenter. Så dette er en helt annen måte å tenke på for å få opp det nødvendige volumet, og der må staten spille en langt mer aktiv rolle enn det den gjør i dag. Jeg er dessverre ikke særlig mer optimistisk etter denne interpellasjonsdebatten – heller litt skuffet, kanskje, over at det ikke er flere partier som velger å delta i den, for dette er så uhyre viktig. Dette er utrolig viktig for Innlandet, som ikke på samme måte som kysten kan ta del i alt det spennende som kan skje knyttet til kysten, men vi har en flik av det gjennom bioøkonomisamarbeidet, som er høyteknologisk, og som er bra. Men det haster, for klimaet er i rask endring, og folk trenger arbeid. Næringslivet må tjene penger, og gjør vi det ikke her, er det noen andre som gjør det et annet sted.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2019-05-09:
I Norge er det straffbart å gifte seg med personer som er under 16 år. I de siste årene har det kommet for dagen en rekke tilfeller av såkalte barnebruder på grunn av innvandring fra, og større samhandling med, land og kulturer der dette er vanligere og til dels akseptert. Vi er glad for at Granavolden-plattformen er tydelig på at tvangsekteskap og flerkoneri skal bekjempes. Det er naturlig og riktig at regelverk og praksis knyttet til ekteskap med mindreårig blir belyst på en tilsvarende måte, og at hensynet til den svakeste part blir ivaretatt på en god måte. Vi gir honnør til forslagsstillerne som setter saken på Stortingets dagsorden. Da kan det virke som et paradoks at vi like fullt stemmer imot representantforslaget, men i det ligger den klare forventning om at regjeringen følger opp dette problemkomplekset på en meget tilfredsstillende måte.
Torhild Bransdal (Kristelig Folkeparti), 2019-05-09:
Norge har en utfordrende geografi, med mange steder som er helt avhengig av båt eller ferje som en del av samferdselsløsningen. Det er ikke lett å få på plass en helt riktig og rettferdig kostnadsnøkkel for den statlige utgiftsutjevningen for dette. Vi ser helt klart at den gjeldende kostnadsnøkkelen har noen svakheter. Vi er glad for at det arbeides med forbedringer og mer treffsikre kriterier, og for at fylkeskommunene har vært involvert i dette, og ser fram til at en forbedret modell kan komme på plass. At det stilles krav til lav- og nullutslippsteknologi i ferje- og båtsektoren, er framtidsrettet, riktig og nødvendig og må vurderes i arbeidet med nye nøkler. Jeg anbefaler med dette det forslag til vedtak som bl.a. Kristelig Folkeparti står bak, og som innebærer at representantforslaget ikke vedtas. Jeg registrerer imidlertid at i realiteten er det nokså bred enighet om det grunnleggende i denne saken.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-05-09:
I den omtalte Jeløya-plattformen sto det at regjeringen ville lovfeste retten til konsultasjoner. De formuleringene er tatt ut av Granavolden-plattformen. Har regjeringen endret politikk på dette?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-05-09:
Takk for det svaret. Jeg er også veldig glad for at statsråden nå signaliserer at man har tatt signalet om at det er en fordel om den veilederen er gjort kjent før bestemmelsen om en lovfesting av plikten for kommuner og fylkeskommuner til å ha konsultasjoner sendes ut igjen på høring. Men i sitt innlegg var statsråden også inne på at det skulle utarbeides forskrifter, hvis jeg oppfattet dette riktig, også for lokale myndigheter, altså kommuner og fylkeskommuner. Vil de også være kjent på det samme tidspunktet? For de vil jo da være utfyllende og eventuelt også være tydelige på avgrensningene av det.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-05-09:
Jeg deler statsråd Mælands oppfatning om at det å klargjøre hvor langt og hvordan en konsultasjonsplikt for kommuner og fylkeskommuner skal gjennomføres i praksis, vil kunne bidra til å fjerne både misforståelsene og dermed også usikkerheten, som er hovedinntrykket fra høringen. Da jeg hørte representantene Kjønaas Kjos og Thommessen fra talerstolen, snakket også de om den samlede tilbakemeldingen som kom i høringen, men det gjaldt bare bestemmelsen om hvordan vi lovfester dette for kommuner og fylkeskommuner. Det var ingen som problematiserte de rutinene og prosedyrene som nå foreslås lovfestet for forholdet mellom regjeringen og Sametinget. Det foreligger ingen saklig grunn til å utsette denne saken. Tvert imot er det bare en kodifisering av gjeldende praksis, som ble foreslått av nåværende statsminister, Erna Solberg, tilbake i 2005, og praktisert i 14 år etterpå, og som det har vært ingen strid om. Dette er bare en omgående manøver. Jeg har redegjort for at Arbeiderpartiet er enig i at når det gjelder bestemmelser for kommuner og fylkeskommuner, er det stor usikkerhet og misforståelser. La oss nå rydde opp i det. Det viser seg at mine antydninger om at det kanskje finnes mistillit til regjeringens vurderinger, er beviselig sanne. Regjeringspartiene må jo avklare hva man mener. Statsråden sier at dette er regjeringens politikk. Jeg hører representanter fra det nest største regjeringspartiet fortelle at dette ikke er politikk. Hva mener egentlig flertallet? Skal man lovfeste plikten til å konsultere? Skal kommuner og fylkeskommuner ha en slik plikt, eller skal man ikke ha det? Jeg vil ta avstand fra representanten Amundsens forståelse. Han oppviste en grunnleggende manglende forståelse av Grunnlovens bestemmelser om hvilke rettigheter det samiske folket har, og hvordan internasjonale konvensjoner fungerer og forplikter Norge. Demokrati er mer enn flertallsstyre. I demokratiet må vi ta høyde for at majoriteten må ta særskilt hensyn til dem som er i minoritet, og som av ulike grunner blir presset. Det er det dette handler om. Representanten Strifeldts forsøk på å sette opp en motsetning mellom det samiske folket og kvener tar jeg også avstand fra. Vi har ett urfolk i dette landet, og vi har fem nasjonale minoriteter. Alle er minoriteter og fortjener en særskilt oppmerksomhet, slik at alle kan utvikle sitt språk og sin kultur.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-05-09:
Det er store forskjeller mellom fylkene. Nordland er et stort kystfylke. Vi lever i det landet som har verdens nest lengste kystlinje, og i Nordland befinner 27 pst. av nasjonens kystlinje seg. Der er båt- og ferjetilbudet helt grunnleggende for at folk skal kunne leve og virke. Det er grunnlaget for samkvem, handel og det å kunne leve et godt liv. Selv om midlene som går til ferje og båtdrift samlet sett for sektoren, i den store sammenhengen er begrenset, kan det for fylkene som har store kystlinjer, være betydelige innslag. Derfor har også endringene i de fylkeskommunale inntektene og inntektssystemet de senere årene vært krevende, bl.a. for Nordland, men også for andre kystfylker. Jeg har merket meg at statsråden i sitt brev til komiteen understreker at man jobber videre med dette. For meg er det et signal om at man erkjenner at de endringene som er gjort, medfører skjevheter og uheldige virkninger som man forsøker å rette på. Jeg har også merket meg at man varsler at dette har man tenkt å legge fram for Stortinget i forbindelse med kommuneproposisjonen i mai neste år, altså kommuneproposisjonen for 2021, som saksordføreren var inne på. Ferjer og rutebåter er veldig energikrevende. I dag går de i all hovedsak på fossile drivstoff, selv om det er en positiv utvikling mot andre former for energibærere. Det medfører store utslipp. Og klimaendringene er kommet – det er ikke lenger noe som kommer, det er noe som er her. Det er underkommunisert hvor stor virkning klimaendringene vil ha for den måten vi lever på. Selv om vi skulle klare å nå de ambisiøse målsettingene i Parisavtalen om å begrense oppvarmingen av kloden til 2 pst., eller endog 1,5 pst., i gjennomsnitt, vil verden endre seg. Vi har det travelt hvis vi skal klare å nå de målsettingene. Derfor haster det også med å få plass redskaper som setter fylkeskommunene i stand til å stille de nødvendige kravene. Mange fylkeskommuner er framoverlent, men de rapporterer om store merutgifter. Det er en diskusjon vi kan ha i forbindelse med statsbudsjettene, men vi etterlyser her i dag en oppfølging av Stortingets vedtak om å forskriftsfeste muligheten til å kreve nullutslipps- eller lavutslippsteknologi der det er mulig. Potensialet er jo stort. Når det gjelder ferjer på de knapt 200 ferjestrekningene vi har, har Bellona og Siemens utgitt en rapport som viser at det er potensial for å elektrifisere over 120 av dem. Det vil gi store utslippsreduksjoner. Teknologien går framover, men det haster. Da kan vi ikke vente med å gi kommuner og fylkeskommuner verktøyene. De må på plass nå, og jeg forventer at regjeringen følger opp Stortingets vedtak her. Jeg tar opp forslaget fra Arbeiderpartiet og SV.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-05-09:
Kriterier i det kommunale og fylkeskommunale inntektssystemet er jo en favorittdebatt for en særskilt liten gruppe her i landet, men det er et tilbakevendende tema, for det har vist seg å være veldig krevende. Kriteriene som var fra før, har regjeringen ment ikke var treffsikre nok, og så har det vist seg at de nye kriteriene og endringene man gjorde, heller ikke har gitt ønskede resultater. Statsråden har nå både i brev og fra talerstolen tilkjennegitt at man jobber med å få på plass nye kriterier, og at man ønsker å komme til Stortinget med dem til neste år. Jeg har kommet dithen at jeg er i tvil om vi faktisk klarer å lykkes med dette. Derfor vil jeg spørre statsråden: Vil statsråden, i sammenheng med at man nå går gjennom disse kriteriene, vurdere å gjøre det vi gjorde på fylkesveiene da vi la et stort antall tusen kilometer fylkesveier til fylkene i 2010, og vurdere en særskilt fordeling, altså i tabell C i inntektssystemet, for fylkeskommunenes store båt- og ferjeutgifter?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-05-09:
Da får jeg si tusen takk for svaret. Jeg deler statsrådens målsetting om at vi bør ha et objektivt system som også gir incentiver til hele tiden å forbedre og utvikle tilbudet man har, og til å ta kostnadene ned samtidig som man opprettholder eller utvikler kvaliteten for kystbefolkningen. Jeg er glad for at statsråden tar med seg innspillet om å vurdere en særskilt fordeling gjennom tabell C. Statsråden svarte både i brev og fra talerstolen på den andre delen av debatten her i dag, som handler om hvordan vi får mer klima- og miljøvennlig kollektivtrafikk, særlig med hensyn til ferjer og båter. Hun henviste til at regjeringen har et arbeid på gang, bl.a. med planer for fossilfri kollektivtrafikk. Vi har etterlyst forskriftsfesting som oppfølging av et stortingsvedtak i saken vi behandler. Når vil planene som statsråden viser til, foreligge, og når vil forskriften vi har etterlyst, komme på plass?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-05-09:
Jeg skal ikke forlenge debatten, men bare gi en kort stemmeforklaring, siden det ble etterspurt. Jeg deler representanten Navarsetes syn på hvorfor vi ikke kommer til å komme videre med denne diskusjonen: fordi løsningen nok er mer politisk enn objektiv. Og som jeg sa i replikkordskiftet, tror jeg løsningen ligger et annet sted. Men jeg er betrygget og legger til grunn at statsråden har tenkt å holde det hun har lovt her, og komme tilbake til Stortinget – med sikte på å gjøre det i mai neste år – med en gjennomgang av kriteriene, slik at Stortinget kan få innsyn i det. Da blir det litt å slå inn åpne dører når vi har fått slått så klart fast at det kommer til å skje. Når det gjelder spørsmålet om å sette fylkeskommuner bedre i stand til å utvikle klimavennlige løsninger på båt- og ferjedrift, kan det være fristende å ta opp hele den debatten her. Men jeg tror jeg nøyer meg med å vise til at vi i våre alternative budsjetter og i vårt eget klimautslippsbudsjett også har et helt annet opplegg, som nettopp ville ha gjort det for fylkeskommunene. Jeg ser ikke noen hensikt med å be regjeringen utrede ytterligere og komme tilbake med en helt annen politikk enn den Arbeiderpartiet står for.
Monica Mæland (Høyre), 2019-05-09:
Nei, det har regjeringen ikke. Vi har sendt lovforslaget til Stortinget. Det er ikke trukket tilbake. Regjeringen mener fortsatt at dette skal lovfestes, og derfor var vi klar for at saken kunne behandles av Stortinget.
Monica Mæland (Høyre), 2019-05-09:
Vi har fulgt samme prosedyre som vanlig. Det er jo ikke vanlig å lage forskrifter og veileder før man har en lov på plass. Så det var i og for seg den rekkefølgen vi hadde tenkt. Når det nå er slik at man ønsker seg veilederen – og jeg har på mange måter forståelse for det – er det ryddig å sende forskrift og veileder samtidig som vi sender lovforslag, og det er det vi jobber ut fra.
Monica Mæland (Høyre), 2019-05-09:
For det første: Det er et nytt lovområde, men det er ikke en ny forpliktelse. Det er en forpliktelse kommuner og fylker allerede har etter folkeretten. Så det er det vi skal kodifisere. Vi har altså fulgt utredningsinstruksen, vi har fulgt det opplegget som har vært vanlig når man vedtar lover, nemlig at lovene vedtas først. I etterkant, når man ser hvordan lovene blir, lager man forskrifter og veiledere. Så utgangspunktet var å behandle denne saken på samme måte som andre saker. Det er jo også slik at mange kommuner og fylker har gode rutiner for dette og gjør dette. Jeg har også lyst til å understreke at vi har hatt mye dialog, i hvert fall forsøk på dialog, med KS om dette – gjennom 2013, 2014, 2015 og 2016. Nå får vi lage denne veilederen, og så håper jeg den bidrar til å oppklare de misforståelser eller den uro som måtte være, slik at vi får praktisert dette på en enkel, fleksibel måte. Dette skal jo ikke forsinke prosessene, det skal ikke forvanske prosessene. Det skal bare ivareta alles interesser på en god måte.
Monica Mæland (Høyre), 2019-05-09:
Representantforslaget tar opp et viktig tema som regjeringen allerede er i full gang med å jobbe for å løse. Det første spørsmålet er knyttet til kriteriene for båter i inntektssystemet for fylkeskommunene. Båtruter er en viktig del av infrastrukturen langs kysten, og jeg er selvsagt opptatt av at båtkriteriene skal være treffsikre og ha legitimitet i sektoren. Jeg har merket meg at noen fylkeskommuner mener at de nye båtkriteriene som ble innført i 2018, ikke er godt nok egnet til å fange opp variasjoner i utgiftsbehovet til båter. Derfor har vi satt i gang et oppdrag for å få en ekstern vurdering av båtkriteriene. Målet er å finne mer treffsikre kriterier enn i dag, og fylkeskommunene vil selvsagt bli involvert i prosjektet. Oppdraget vil bli gjennomført av Møreforsking i samarbeid med Transportøkonomisk institutt. Det er Møreforskning som har utarbeidet kriteriene for ferjer i dagens kostnadsnøkkel. Fylkeskommunene vil som sagt bli involvert i arbeidet med de nye kriteriene, og vi har allerede sendt ut invitasjon til alle fylkeskommuner, KS og Statens vegvesen om å delta i en referansegruppe for prosjektet. Vi tar sikte på å presentere utredningen i kommuneproposisjonen for 2021. Den andre delen av forslaget gjelder tiltak for å stimulere til klimavennlige løsninger for båt og ferje, og også her er vi i gang. Regjeringen er opptatt av å redusere utslipp fra transportsektoren. Det er viktig at vi da har en langsiktig tilnærming, slik at vi får redusert utslippene på en kostnadseffektiv måte. Vi har etablert støtteordninger overfor kommunesektoren, bl.a. gjennom Enova, og i statsbudsjettet for 2018 styrket vi rammetilskuddet til båt- og ferjefylkene med 100 mill. kr for å legge til rette for ny miljøvennlig teknologi. De satsingene har gitt resultater. Fylkeskommunene har tatt et tydelig ansvar for å redusere klimagassutslippene og stilt mange strenge miljøkrav i en rekke nye ferjeanbud. Flere elferjer er allerede tatt i bruk, og de neste årene vil en rekke nye ferjer tas i bruk med nye klimavennlige løsninger. Regjeringen arbeider nå med en plan for fossilfri kollektivtrafikk og en handlingsplan for grønn skipsfart. I det arbeidet vurderer vi også tiltak for å legge til rette for miljøvennlige løsninger innenfor båt og ferje.
Monica Mæland (Høyre), 2019-05-09:
Når vi har en sånn prosess som vi har nå, må vi være villige til å lytte til alle innspill. Det vi hadde fra 2015 til 2017, var ikke et kriteriesystem basert på objektive kriterier – det var et refusjonssystem. Vårt inntektssystem er ikke, og bør heller ikke være, basert på et refusjonssystem. Vi ønsker jo å få på plass mer objektive kriterier som er forutsigbare, og som alle kan forholde seg til. Forslaget til representanten Sivertsen kan vi selvfølgelig vurdere, og når vi nå har invitert fylkeskommunene og KS med i en referansegruppe, går jeg ut fra at dette er ting som også spilles inn der. Først og fremst ønsker vi nå en faglig tilnærming for å få så objektive kriterier som mulig, men det er helt riktig, som representanten sier, at det er krevende.
Monica Mæland (Høyre), 2019-05-09:
Dette er et arbeid som Klima- og miljødepartementet jobber med. Hvis jeg forstår dem riktig, jobber de med å få fram disse planene i løpet av høsten i inneværende år, og det håper jeg de leverer på, slik de har oppgitt.
Monica Mæland (Høyre), 2019-05-09:
Først må vi rydde litt: Det er slik at fylker og kommuner har all mulighet til å stille krav knyttet til offentlige anbud når vi nå har fått på plass nye regler for offentlige innkjøp. Det reglementet kjenner jeg ganske godt siden jeg som næringsminister la fram forslaget. Det skal stilles miljøkrav, og man har et stort handlingsrom for å stille krav om null- og lavutslipp hvis man ønsker det, knyttet til de anbud man legger ut. Det er også slik at Samferdselsdepartementet har ansvar for yrkestransportloven, og de mener altså at det ikke er behov for de forskriftene som representanten Nordlund etterspør – rett og slett fordi de aller fleste ruter er basert på at det offentlige har en avtale, og i de avtalene kan det altså stilles krav. Man mener rett og slett at dette er overflødig.
Monica Mæland (Høyre), 2019-05-09:
Først har jeg lyst til å berømme fylkeskommunene. Dette er et fylkeskommunalt ansvar, og det ansvaret har de virkelig tatt. Det at de har satt krav i sine anbud, gjør at vi har utviklet fantastisk teknologi langs hele kysten. Vi er verdensledende. Da er ikke dette evigvarende kostnader. Det er veldig ofte slik at det å utvikle ny teknologi koster mest første gangen, og så blir det rimeligere og rimeligere – forhåpentligvis. Regjeringen har gjennom bl.a. Enova gitt betydelig mulighet for fylkeskommunene til å hente tilskudd. Det gjør de. Man har også hatt romslige kommuneoppgjør og fylkesoppgjør. Bare i år er demografiutgiftene ventet redusert med over en halv milliard kroner. Det har vi ikke hentet tilbake, for å si det slik. Så fylkeskommunene kan prioritere, og det mener jeg også at fylkeskommunene gjør – i tillegg til at vi har 100 mill. kr i fylkesrammen nettopp til båt- og ferjeteknologi.