Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-03-21:
Jeg føler at det er enkelte som later som de ikke forstår den prinsipielle diskusjonen som foregår her, så jeg skal stave det en gang til. Det er relativt enkelt. Hvis det er ulike syn mellom et departement eller en regjering og Riksrevisjonen når det gjelder et dokument som Riksrevisjonen ønsker utlevert for å kunne gjennomføre sin kontroll, er det da departementets eller regjeringens syn som skal være gjeldende, eller er det Riksrevisjonens syn som skal være gjeldende? Så enkelt er det. Det kan ikke være begge deler. Vi snakker her om de situasjoner hvor det er uenighet, som det altså var med Kommunaldepartementet. Her svarer SV og Fremskrittspartiet klinkende klart: Hvis det er uenighet om hva Riksrevisjonen skal få av dokumenter, så er det Riksrevisjonen som bestemmer. Stortingets kontrollorgan står over regjering og departement. Det slår vi klart fast. Det gjør ikke de øvrige partier. De velger ikke å ta stilling til det prinsipielle spørsmålet. Alarmen burde jo gå når Riksrevisjonen – jeg siterer fra innstillingen på side 4 – uttaler: «Riksrevisjonen vil også peke på at det gjennom langvarig praksis er lagt til grunn at lov om statens revisjonsvesen § 2 også gir rett til dokumentinnsyn, og i praksis har bare regjeringsnotater vært unntatt. Riksrevisjonens rett til informasjon omfatter derfor også innsyn i forvaltningens interne dokumenter når disse etter Riksrevisjonens oppfatning er relevante for å belyse den problemstilling som undersøkes.» Vi sier at vi ikke skal ha noen endring av praksis i den eksisterende lovgivnings § 2, som Kommunaldepartementet la opp til. Det er klart at man heller ikke kan se denne saken helt isolert fra det utvalget som nå er i arbeid, som flere andre har vist til. Det er også vist til Regjeringens høringsuttalelse. Det er den departementet, eventuelt embetsverket i departementet, klamrer seg til, at den foregående regjering for første gang sådde tvil om det i sin høringsuttalelse om ny lov om Riksrevisjonen til det som kalles Grunnlovsutvalget. Det var i seg selv oppsiktsvekkende at regjeringen Stoltenberg hadde det syn som den gav uttrykk for. Det vakte ganske stor oppmerksomhet mange steder, særlig selvsagt hos Riksrevisjonen, som nå ser et forsøk fra forvaltningen på å begrense Riksrevisjonens innsyn. Det er det dette dreier seg om. De øvrige bør ikke late som om det dreier seg om noe annet! Enda mer sjokkerende ble det jo da regjeringen Bondevik stadfestet det samme syn som regjeringen Stoltenberg. Vi har hatt to regjeringer etter hverandre som på en måte – det kan i hvert fall virke slik – opptrer mer som forvaltningens forlengede arm overfor Stortinget og Stortingets kontrollorgan, Riksrevisjonen, enn å sørge for at vi får et skikkelig system som vi kan være bekjent av utad. Da blir det uklart når de øvrige partier ikke kan svare et krystallklart ja, i en konflikt er det Riksrevisjonen, Stortingets kontrollorgan, som skal være vinner over – i denne sammenheng – regjering og departement, de underordnede. Dette dreier seg om en relativt langvarig kamp mellom regjering og storting. Nå er det altså et stortingsflertall som ønsker at Regjeringen skal vinne den maktkampen. Det er det oppsiktsvekkende. Man bør ikke late som man ikke er klar over det. Modulf Aukan blandet begrepene noe voldsomt. Når Riksrevisjonen ber om innsyn, har ikke det noe med å få offentlighet omkring det å gjøre. Man må ikke blande sammen offentlighet og innsyn fra en revisor. Riksrevisjonen skal ikke be om innsyn for å sende dokumentet til Dagbladet. Riksrevisjonen skal ha innsyn i dokumentet for å kunne forta sin egen revisjon. Det er det dette dreier seg om. Det har ingenting med offentlighet og det offentlige rom å gjøre i det hele tatt. I og med at en fra Regjeringen omsider har bedt om ordet, har jeg lyst til å stille et spørsmål. Jeg siterte fra Riksrevisjonens uttalelse. Det hadde vært artig å få stadfestet at den sittende regjering altså er uenig med Riksrevisjonen. Er det slik å forstå at den sittende regjering ønsker adgang til å nekte innsyn i dokumenter som Riksrevisjonen selv mener de har behov for? Det er det prinsipielle. Er det virkelig Regjeringens holdning at hvis Regjeringen har et dokument som den nødig vil at Riksrevisjonen skal få tak i, er det da slik å forstå at man ønsker et styringssystem og et demokratisystem som er slik at en regjering eller et departement da skal kunne nekte det dokumentet utlevert til Riksrevisjonen? Her kan man si et klart ja eller nei. Man kan si: Ja, vi i Regjeringen ønsker makt til selv å avgjøre hvilke dokumenter kontrolløren, Riksrevisjonen, skal få. Eller si det slik: Vi som regjering vil overlevere ethvert dokument som Riksrevisjonen ber om, uten noen innsigelser? Utfordringen går til finansminister Per-Kristian Foss.