Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-10:
Det er med noe forundring jeg hører representanten Høglunds beklagelser over at han i komiteens arbeid ikke har fått flyttet på noen penger. Det er det én grunn til, og det er at Fremskrittspartiet har inngått et forlik med regjeringspartiene som også på dette området binder den videre behandlingen. Hvis det skulle vært flyttet på noen penger her, utover det Fremskrittspartiet allerede har flyttet på, er det altså de selv som må bidra til det. Slik er det å inngå forlik. Ellers synes jeg at en skal koste på seg å si at det budsjettet som i dag vedtas når det gjelder bistand, er et godt budsjett. Selv om det etter en runde med Fremskrittspartiet er redusert, har Regjeringen klart å holde et høyt nivå på norsk bistand. Dette er vel også den prioriterte saken for Kristelig Folkeparti i forhandlingene innad i Regjeringen med Høyre, og det bærer budsjettet preg av. Når man synes at et budsjett i utgangspunktet er godt, er det rimelig at en også sier fra om det, og ikke bare begynner med kjeftinga med en eneste gang. Hvis en så skal se litt nærmere på hva som er hovedprofilene, er kanskje det mest oppsiktsvekkende at Fremskrittspartiet har godtatt så få kutt i Bistandsdepartementets budsjett som de har gjort i denne omgangen, og at de enorme kuttene på milliarder av kroner som ligger inne i det forslaget, egentlig bare er et spill for galleriet, for de har gitt seg, og det betyr at enigheten om norsk bistandspolitikk egentlig er mye større enn en skulle tro. Det andre som er forholdsvis oppsiktsvekkende, er at enten har Høyre endret mening på en del punkter, eller så er det Kristelig Folkeparti som i regjering har fått gjennomslag for noen saker der Høyre ikke var enig med dem før. Det er særlig på to områder. Det ene dreier seg om at den skepsisen som Høyre flere ganger har lagt for dagen når det gjelder Norges høye profil på fredsmekling, er blåst bort fra dette budsjettet. Det synes jeg ikke er så rart, for når en reiser rundt omkring i verden, er det jo nettopp dette som forbindes med Norge, nærmest uansett hvor en er. Det spørsmålet vi får nå, dreier seg stort sett om Sri Lanka, om hvordan det går med arbeidet der. Vi er kjent i verden fordi vi gjør en jobb som tilrettelegger i en fredsmekling mellom partene på Sri Lanka. Det er i tilfelle et meget godt voksenopplæringsarbeid fra Kristelig Folkeparti overfor Høyre. Det andre punktet i forhold til Høyre må være at det engasjementet som vi oppfattet at Høyre og SV var enige om overfor Russland, nå er betydelig dempet. Her er det innstramminger og kutt i forhold til det ansvaret vi har for våre nærområder. Det bekymrer SV. Det som skiller SV mest fra Regjeringens forslag til bistandsbudsjett og fra det som Stortinget nå vedtar, er nettopp på det området som dreier seg om et fortsatt høyt nivå på bistanden til Russland. Dette er våre nærområder. Dette er et av de områdene i verden hvor det er størst forskjell i levestandard fra den ene siden av grensen til den andre siden av grensen. Vi ser dette som en del av vår beredskap og vår forsvarsstrategi også i Norge, at vi har et spesielt ansvar i nordområdene. Det andre dreier seg om Midtøsten. Norge har også et spesielt ansvar i forhold til Midtøsten. Vi har et mangeårig engasjement. Der er det en situasjon som nå kommer i skyggen av situasjonen i Irak og Afghanistan, men der det er nødvendig å holde høy og konstant beredskap i en konflikt det er fryktelig vanskelig å se noen løsninger på pr. i dag. Det tredje punktet der vi skiller oss, er at vi foreslår at 5 milliarder kr av vårt oljefond skal forvaltes annerledes, til investeringer i de fattigste landene, dvs. at vi godtar en lavere avkastningsprofil på de pengene, eller en mer langsiktig er det kanskje mer riktig å si, og at dette er midler som vi kunne investert langsiktig for å få i gang investeringer, særlig i de landene i Afrika som har veldig store problemer med i det hele tatt å påkalle seg noen kommersiell interesse. Dette er egentlig et av de viktigste budsjettene som Stortinget diskuterer, for det er her vi kan bidra til å forebygge krig, krise og konflikter. Og når det gjelder alt forebyggende arbeid, uansett om det er stort eller lite, vet vi at det er mindre prestisje i det. Det er det langsiktige, de små beløpene, de små prosjektene, jentene som får utdanning – det er det vi vet som virkelig virker i kampen mot fattigdom i verden, nemlig at jenter og kvinner får utdanning og muligheten til egen inntekt. Det blir jo ikke voldsomme smell på CNN av det, men det er det som langsomt forandrer verden. Slik sett hadde dette budsjettet fortjent en mye større oppmerksomhet. Det er også her paradoksene kommer, når vi f.eks. ser hvor store beløp vi bruker til krigføring i Afghanistan, som kunne vært mye bedre benyttet på bistand, på gjenoppbygging av Afghanistan, for det er den innsatsen som der settes inn, som vil vise om det som nå foregår i Afghanistan, kan oppsummeres som vellykket om 20 år – om flyktningene får tak over hodet, om det bygges veier, om alle de som bare kjenner til krigen, har et annet sivilt samfunn de kan bidra til. Da vil jeg gjerne innom to spesielle konfliktområder. Det ene er situasjonen i Irak. Fra SVs side har denne saken vært oppe til behandling mange ganger i Stortinget, og vi er veldig klare på at det verst tenkelige alternativet i Irak er en krig. Men det som er viktig å få opp i denne sammenhengen, er det som først og fremst dreier seg om å ta bort ambassaden i Irak. Vi har fått henvendelse fra mange bistandsorganisasjoner, som nettopp sier at man i den situasjonen man nå har, trenger en utkikkspost for det humanitære arbeidet i Irak. Det er en meget spent situasjon, og vi kan ikke forstå begrunnelsen for å nedlegge denne ambassaden i den situasjonen man nå har. Derfor står også SV meget klart på dette synspunktet i innstillingen. Det andre er Midtøsten. Det er en konflikt som ofte drukner i debatten som nå foregår. Det tror jeg dels er fordi et mulig fredelig utfall av konflikten mellom partene i Midtøsten virker håpløst. Det andre er fordi det er andre steder som stjeler oppmerksomheten. Men på en dag som denne bør man huske på hva slags humanitær krise man egentlig har på palestinsk side. Det er slik at over 85 pst. av befolkningen i Gaza lever under fattigdomsgrensen. På Vestbredden er det 58 pst. Det er en fattigdom og en desillusjonert stemning som bare kan føre til økte konflikter. Veldig mange av de 145 000 palestinerne som hadde arbeid inne i Israel før den siste intifadaen, er fratatt sine inntektsmuligheter. Og det er klart at den krisen som eksisterer, betyr at veldig mange familier har svært tunge tider, men også at det investeres lite i forhold til fred. I denne situasjon er det veldig beklagelig at Norges svar er å kutte på bistand i forhold til Midtøsten og ikke følge opp et høyt nivå når det gjelder det. Det er et av de områdene vi selv prioriterer i denne innstillingen. Men det er klart at det som virkelig ville monne i forhold til å legge et press på Israel, var hvis USAs holdning ble endret, og USAs penger for å støtte opp under Israels krigsmaskin ble brukt til å tvinge dem til å bidra til en fredelig løsning. I mange andre sammenhenger diskuterer vi f.eks. Pengefondet, Verdensbanken, de store strukturprogrammene. Dette henger nøye sammen med det bistandsbudsjettet kan bidra til når det gjelder fattigdomsbekjempelse. Det betyr at fokusering på den lille stemme Norge kan bidra med i disse institusjonene, vil være av veldig stor betydning, samtidig som fokusering på WTO-forhandlingene også er det. Det blir meningsløst hvis Norge skal delta f.eks. når Pengefondet stiller krav til strukturtilpasningsprogrammer i land hvor det vil innebære betydelige kutt i offentlig velferd, når dette er land som er preget av stor fattigdom, av en liten rik elite som ikke bidrar til fellesskapet, men som kan unndra seg fellesskapet, mens vi selv stiller helt andre krav til standarder til vår egen velstand. Norges velstand er ikke bygd opp av ensidig økonomisk liberalisme og kapitalkrefter som har kunnet herje fritt, men gjennom en kombinasjon av utenlandsk kapital og styring. Og det er nettopp den muligheten som andre land som er i ferd med å bygge seg opp fra fattigdom, også må få. Da vil jeg gjerne ta opp de forslagene som SV har fremmet i innstillingen.