Svein Harberg (Høyre), 2012-11-20:
I dag vil jeg begynne med å peke på noen grunnleggende forutsetninger for denne debatten som jeg vet at statsråden og jeg deler fullt ut. Statsråden og undertegnede er fullt ut enige om at den viktigste enkeltfaktoren for å gi elevene i skolen best mulig læringsutbytte er læreren. Det er en god start. Vi er også fullt ut enige om at det mangfoldet av kultur, religion og livssyn som i dag finnes blant elevene og de ansatte i den norske skolen, er et spennende utgangspunkt for å lære av hverandre og om hverandre. Også i dette arbeidet er læreren en helt avgjørende ressurs. Dette er bakgrunnen for min interpellasjon i dag. Som vi også diskuterte i forrige sak, har det skjedd store endringer i skolen når det gjelder undervisning i og om religion. Det gamle kristendomsfaget er borte og erstattet av et mer helhetlig fag – religion, livssyn og etikk. Dette var åpenbart et riktig grep, som åpnet for at alle religioner og livssyn skulle få en naturlig plass i undervisningen. Debatten om hvor stor andel de forskjellige religionene skal ha, og hvor stor andel vår kristne arv skal ha, hører ikke hjemme i denne saken – den har vi nettopp hatt – men min påstand er at for å få til forståelse og respekt på tvers av skillelinjene i religion og livssyn må vi i langt sterkere grad også ha kunnskap om vår egen identitet på området. RLE-faget er derfor særdeles viktig. Som pappa til barn i grunnskolen ser jeg at mangfold ofte faller naturlig for elevene og gir dem mulighet til å forstå andre elevers forhold til de tradisjoner og holdninger vi er vant med på mange måter. Jeg vil også legge til at det åpenbart er viktig og riktig å bygge opp denne kunnskapen hos barna, for det må kunne sies at det er mange voksne som her går foran som dårlige eksempler. Å håndtere dette faget godt i skolen krever trygge, kloke og kunnskapsrike lærere. RLE-faget har vært en del av lærerutdanningen nettopp for å ivareta dette behovet, men parallelt med at mangfoldet i skolen har økt og utfordringene omkring mangfoldet i samfunnet for øvrig har økt, er faget avskaffet som obligatorisk fag i lærerutdanningen. Følgene av dette viste seg også ganske fort. Ved lærerutdanningen i Finnmark er ikke RLE lenger et valg, og ved Høgskolen i Oslo og Akershus har antallet som tar RLE, blitt redusert fra 320 i 2010 til 80 i 2011. Nasjonalt fagråd for kristendomskunnskap og religionsvitenskap er sterkt bekymret for den utviklingen vi ser. Også de påpeker at det oppstår et misforhold mellom et samfunn som har behov for større kunnskap og forståelse omkring religion og livssyn enn noen gang, og det at det utdannes færre lærere med dybdekunnskap om dette. Signalene er klare, og dersom det ikke gjøres tiltak for å rette på dette, vil vi gå inn i en periode med mangelfull kompetanse i skolen, som igjen vil resultere i mangelfull kompetanse, respekt og forståelse hos barna. Det er ikke vanskelig å tenke seg at dette kan skape store utfordringer, og det er uansett ikke en verdig oppfølging av den kompetansebygging vi vil ha for barna våre. Vi vil ha barn som ikke bare naturlig forholder seg til mangfold, men som forstår og respekterer det samme mangfoldet, og som er trygge på egen bakgrunn. Det er viktig å lytte til nasjonalt fagråd, som advarer mot den negative rekrutteringen til faget. Både de og andre sentrale aktører ser samtidig muligheter og noen positive knagger som er viktige å ta med seg når regjeringen nå må gripe fatt i situasjonen. Mye tyder på at de som nå velger fordypning i RLE, har større interesse for faget de har valgt, og dermed naturlig nok har et veldig godt utgangspunkt for videre arbeid. Det er på bakgrunn av dette naturlig å spørre statsråden både hvordan departementet på en god måte vil stimulere til å velge denne fordypningen, og hvilken strategi statsråden har for å sikre slik utdanning i hele landet. Også alternative utdanninger innen fagfeltet har opplevd økt oppmerksomhet. Det teologiske Menighetsfakultet har på bakgrunn av dette inngått et samarbeid med Høgskolen i Østfold om et lektorprogram i religion og samfunn og har ønsket å opprette 20 studieplasser. De har ikke vært tilgodesett med finansiering til dette, og siden institusjonen fra før har svært lav basisfinansiering fra staten, ser de seg ikke i stand til å videreutvikle tilbudet uten støtte for den delen som de utfører i samarbeid med Høgskolen i Østfold. Det er imidlertid ikke tvil om at utdanningen vil få søkere, og at dette retter seg nettopp mot den manglende kunnskapen vi nå diskuterer. Vil statsråden konkret følge opp med finansiering til nye tilbud, som kan gi oss faglig dyktige lærere i RLE-faget? Vi har en god skole, vi har mange gode lærere, og vi har i denne perioden hatt stor oppmerksomhet omkring kvaliteten og læringsutbyttet i utdanningen. Det er et godt spor. Det er derfor naturlig for oss i Høyre å reise det spørsmålet også omkring RLE-undervisningen. Dette viktige området fortjener regjeringens oppmerksomhet når det nå fra faglig hold kommer bekymringsmeldinger, og det er naturlig for Stortinget å utfordre statsråden på hvilke tiltak som kan gjøres for å rette opp den urovekkende utviklingen. Jeg ser derfor fram til å høre hva statsråden og departementet har tenkt, og til å høre hvilket engasjement de andre partiene på Stortinget har i denne saken.