Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-05:
Meldingen vi har til behandling, synes jeg er en nyttig gjennomgang av konseptet partnerland og et godt grunnlag for å få en litt grundigere diskusjon rundt hva slags typer strategier Norge skal ha for å følge opp partnerlandene. Jeg synes det er bra at Stortingets vedtak om det er fulgt opp, og det er bred enighet i komiteen om ganske mye i innstillingen. Men jeg vil løfte fram noen ting SV er spesielt opptatt av, og noen ting det ikke er full enighet om. Innledningsvis har jeg bare lyst til å si at vi må passe oss for uten videre å si at konsentrasjon alltid er bra. Det finnes også argumenter for at Norge skal være involvert i et høyt antall land, og vi er fortsatt involvert i et høyt antall land. Ikke minst ser vi det nå i en tid da sivilsamfunnet er under press i mange land over hele verden, men også i land hvor Norge har et utviklingssamarbeid, at vår tilstedeværelse kan ha noe å si i den sammenheng. Det vil dessuten bety noe også for framtiden om vi får muligheten til å trappe opp i noen land hvor utfordringene kanskje er større enn andre steder, om en allerede har erfaring og tilstedeværelse i den aktuelle delen av verden. Det er også viktig å huske at når vi diskuterer bistand, er det i en sammenheng hvor bildet av utviklingslandenes økonomi er i sterk endring. Overføringer, investeringer og handel utgjør langt større pengestrømmer enn bistand, og det betyr også at bevisstheten rundt hva slags helhet norske penger skal fungere innenfor, er enda viktigere enn før. For SV er det særlig viktig – og det framgår også av merknader som vi står sammen med andre rød-grønne partier om – at bekjempelsen av ulikhet skal være et sentralt mål i norsk utviklingspolitikk. Der er det nok forskjeller å spore i tilnærmingen mellom denne regjeringen og den forrige regjeringen. Den rød-grønne regjeringen la fram den meldingen som het Dele for å skape, som veldig tydelig la grunnlag for en sterk vektlegging i norsk utviklingspolitikk av kampen mot ulikhet, og viste hvorfor det å føre en politikk for mer rettferdig fordeling av makt og rikdom også er en forutsetning for en type vekst som kan løfte mange mennesker ut av fattigdom. Derfor ønsker vi at strategiene for partnerlandene skal legge vekt på og prioritere ulikhet og fordeling. På samme måte er det viktig å se sammenhenger. Regjeringen vektlegger næringssamarbeidet veldig sterkt i det de har lagt fram i ulike sammenhenger – dette vil vi også komme tilbake til i budsjettdebatten. Det er sterkt understreket, men det er lite oppmerksomhet rundt næringslivets samfunnsansvar i denne sammenhengen og rundt betydningen av et sterkt sivilsamfunn, fagforeninger, menneskerettigheter og miljø i tilknytning til dette. Den siste tingen jeg fra SVs side ønsker å vektlegge, er at vi sterkt støtter en videre utvikling av bistanden som legger sterkere vekt på statsbygging. Skatt for utvikling er kanskje det aller mest verdifulle eksemplet på dette. Det kommer vi også tilbake til når vi skal diskutere budsjett – vi ønsker en kraftig styrking av skatt for utvikling-programmet. Et annet eksempel på noe som kan tas inn i strategiene, er miljø. Flere partnerland ønsker å bygge kullkraftverk. Vi mener regjeringen bør se på muligheten for å kunne gå inn med pakker av økonomisk og faglig bistand, garantier og partnerskap med næringsliv og investorer til fornybar energi, i bytte mot at planer om kullkraftverk skrotes. Helt til slutt synes jeg også det er viktig i diskusjonen om disse strategiene å vektlegge det som nå skjer internasjonalt når det gjelder kvinners seksuelle og reproduktive rettigheter. Trygge aborter spesielt og seksuelle og reproduktive rettigheter generelt må være høyt på Norges agenda når disse strategiene utarbeides. Så en stemmeforklaring: SV kommer til å stemme for forslagene nr. 1 og 3, fra Arbeiderpartiet, men i tråd med det jeg sa om konsentrasjon, kommer vi til å stemme imot forslag nr. 2.