Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-04-27:
Reglene om driveplikt ble endret 1. juli 2009. Driveplikten er nå varig og gjelder for alle eiendommer med jordbruksareal. I motsetning til tidligere da driveplikten gjaldt for eiendommer av en viss størrelse, er det nå driveplikt på både små og store eiendommer. Alt jordbruksareal skal drives, fulldyrket jord, overflatedyrket jord og innmarksbeite. Plikten gjelder uavhengig av når eiendommen ble overtatt, eller om eieren tidligere har oppfylt driveplikten. Den nye eieren har en frist på ett år til å bestemme seg for om han skal drive eiendommen selv, eller om arealet skal leies bort. Eiere som oppfyller driveplikten personlig, trenger ikke nødvendigvis å utføre arbeidet selv. Han kan leie hjelp, men må stå ansvarlig for driften. De byråkratiske utfordringene oppstår når eier ikke skal oppfylle driveplikten personlig. Jordbruksarealet må da leies bort for ti år av gangen. Det vil si at eierne til enhver tid må ha tiårige leieavtaler med dem som skal drive jorda for ham. Regjeringens begrunnelse for dette kravet er først og fremst at det vil gi forpakteren større forutsigbarhet. I tillegg forventer myndighetene at langsiktige avtaler fører til at jorda blir bedre drevet. Eierne har ikke adgang til å si opp avtalen i tiårsperioden. Det er bare den som leier jorda som kan si opp leieavtalen. Eierne kan bare gjøre det dersom forpakteren ikke oppfyller vilkårene i avtalen. Myndighetene krever at leieavtalen må føre til driftsmessig gode løsninger. Det vil bl.a. si at avstanden mellom bondens egen eiendom og den jorda han leier, ikke må være for lang. Avtaler som fører til driftsmessig uheldige løsninger, kan følges opp som brudd på driveplikten. Eiere som ikke oppfyller driveplikten, må søke fritak. De viktigste innvendingene mot de nye reglene er at de ikke vil fungere i praksis, og at de vil føre til et unødvendig byråkrati. Mange eiere vil få problemer med til enhver tid å ha tiårige avtaler for den jorda de leier ut. De må derfor søke fritak fra driveplikten. En stor del av leiejorda leies ut på kortsiktige kontrakter. Kommunene må belage seg på å innvilge mange søknader om fritak, noe som vil føre til en uthuling av loven og redusere respekten for den. Det paradoksale er at eiere som sørger for at jorda blir drevet og holdt i hevd, også må søke fritak fra driveplikten. De oppfyller ikke de formelle kravene, som f.eks. ti års leiekontrakter. De formelle kravene står også i motsetning til det statsråd Brekk for en stund siden uttalte til Nationen: «Jeg mener det er fullstendig likegyldig hvem som driver jorda, bare jorda er i aktiv drift.» Mange bønder vil vegre seg for å inngå tiårskontrakter. Det er heller ikke alltid det passer for forpakteren å inngå langsiktige avtaler. Et par eksempler som illustrerer dette: Grønnsakbønder som driver med utstrakt vekstskifte, ønsker å inngå en kortsiktig avtale fra to til opp til maks fem år. Bønder som ønsker å trappe ned driften de siste årene før de skal selge gården, ønsker ikke å inngå leieavtaler som fører til at det kan gå mange år før sønnen eller datteren kan overta driften. Derfor vil langsiktige avtaler som ikke kan sies opp av eieren, gjøre det mindre attraktivt å overta eiendommer. Kravet om langsiktige avtaler står derfor i kontrast til det statsråd Brekk skrev i kronikk, datert 21. august 2009, om at lovendringene skal gi større forutsigbarhet og raskere avgjørelser. Dette er lagt ut på departementets hjemmesider. Jeg siterer hva statsråd Brekk skriver der: «Fra 1. juli trådte en rekke endringer i eiendomsloven i landbruket i kraft. Odelsloven, konsesjonsloven og jordloven er de viktigste. Lovendringene skal gi større forutsigbarhet og raskere avgjørelser. Målet er å legge bedre til rette for utvikling og framtid i bygde-Norge.» De nye drivepliktsbestemmelsene vil føre til et betydelig merarbeid for kommunene. Cirka 40 pst. av jordbruksarealet er i dag leiejord og vil derfor bli hardt rammet. Det er ca. 177 000 landbrukseiendommer og ca. 47 000 aktive bønder i dag i Norge. Det vil si at tusenvis av landbrukseiendommer blir leid bort og må kontrolleres. Tusenvis av leietakere må kontrolleres, og tusenvis av søknader om fritak må behandles. Resultatet vil bli et gedigent byråkrati som savner all fornuft og en fornuftig begrunnelse. Med kortvarig eller oppsigelig leieavtale har driveren lite å vinne på å kalke jorda, grøfte eller rydde kantsoner rundt innmarken. Den nye loven krever at driveren slår kantsonene, plukker floghavre, høster arealene årlig og ellers driver normalt. Hvis ikke bryter grunneieren driveplikten. Dermed kan solnedgangsbønder eller grunneiere som bare slår løvetannjordet sitt én gang i året, måtte gi fra seg arealet til fordel for proffbondenaboen. Norske bønder må få et enklere regelverk å forholde seg til og i større grad frigjøres fra offentlig styring. Arbeidet med å forenkle og modernisere jordbruket har stoppet helt opp med den rød-grønne regjeringen. Fremskrittspartiet mener at det er på tide at regjeringen Stoltenberg viser handlekraft og gir bøndene mulighet til selv å bestemme over hvordan de vil drive sin egen virksomhet. Jordbrukssjefen på Jæren uttalte til Nationen den 3. februar i år: «Endringene i jordloven er overflødige og vil gi et veldig arbeidskrevende og byråkratisk kontrollregime(…)(…)(…)(...) (…) (…) (…) (...) Dette kommer fra næringen selv. Nei, med de nye reglene om driveplikt har regjeringen Stoltenbergs, med statsråd Brekk i spissen, vilje til kontroll og styring slått ut i full blomst. Alle former for jordleie skal kontrolleres. De nye reglene er totalt unødvendige og formelle og vil ikke fungere i praksis. Det eneste som kan hjelpe bonden, er at Regjeringen legger om sin landbrukspolitikk. Derfor har jeg et spørsmål til statsråd Brekk: Hva vil Regjeringen gjøre for å gi bonden som selvstendig næringsdrivende en bedre hverdag og et mindre byråkrati?