Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2005-10-20:
Mange har sagt at det regjeringsskiftet og den debatten som vi nå har, er historisk. Det er jeg enig i. Det er også historisk gledelig, for ved det regjeringsskiftet vi har fått nå, er på en måte parlamentarismen gjeninnført i det norske styringssystemet – det at det skal være dekning blant folkets kårne for dem som skal utøve Kongens makt. Riktignok kan vi kanskje si at det i de siste årene har vært en form for flertall bak regjeringen, men deler av flertallet har stått veldig langt bak regjeringen. Det er også historisk fordi det gir grunnlag for en ny kurs, og en klar kurs. Valget gav et flertall for å forandre kursen i forhold til kursen til den regjeringen som satt. Mange fra regjeringspartiene har lagt vekt på at vårt grunnlag er å skape og dele. Det er i tråd med de beste tradisjoner i Arbeiderpartiet. Allerede da regjeringserklæringen ble lagt fram, så vi de første gledelige resultatene av den siden som handler om å skape. I Vestfold var det jubel for det. Hundrevis, ja kanskje femten hundre, ansatte i ferjerederiene berget jobben sin rett og slett på grunn av regjeringsskiftet. Andre steder i Vestfold og i andre fylker er det bryggeriansatte som jubler fordi det er grunnlag for å videreføre arbeidsplassene – fordi det ble regjeringsskifte. Vi vet at Regjeringen i tillegg varsler en offensiv, nyskapende næringspolitikk som tar det å skape på alvor. Når vi skaper verdier, er det viktig at de fordeles rettferdig. Jeg hørte tidligere statsråd Solberg, Erna Solberg, hadde en visitt til tidligere statsråd Solberg, Hill-Marta Solberg, i et ordskifte tidligere her i dag. Da kom jeg til å tenke på et besøk under valgkampen på et flott sykehjem i Holmestrand. Det var nybygd, moderne og trivelig for dem som skal bo der, og lett for dem som skal jobbe der. Det var bygd på grunn av en reform som var gjennomført etter forslag fra tidligere statsråd Solberg, Hill-Marta Solberg. Men på det sykehjemmet hadde de lite bemanning. De hadde trappet ned bemanningen, i tillegg til at de hadde kuttet på hjemmesykepleien i den samme kommunen, i Holmestrand, på grunn av at de senere fikk en annen Solberg, Erna Solberg, som kommunalminister. Det sier noe om forskjellen i politikk fra den regjeringen som var, til den regjeringen som har kommet nå. I Holmestrand får de nå vel 8 mill. kr mer enn i fjor, og forskjellen på den nye og gamle regjeringen er vel 5 mill. kr til å ta seg av gamle og syke. Det er et utslag av klare, valgte prioriteringer. Det er prioriteringer, for når det har vært kutt i offentlig omsorg de siste årene, er det ikke fordi Norge har hatt lite penger. Vi har jo brukt mer penger i Norge enn noen gang. Tidligere finansminister Per-Kristian Foss kommer til å bli stående som oljefondets «big spender». Men de pengene er blitt brukt til å gi skattelette, istedenfor til å produsere mer velferd. Da jeg satt her i stad og hørte på debatten, kom jeg til å tenke på at når jeg er i butikken på Svarstad på lørdagene, treffer jeg en del folk som gjerne vil ha tatt opp ting. Da kommer de og sier at nå skulle vi ha hatt noen flere kroner til sykehjemmet hjemme – selv om det hos oss er bra. Vi skulle ha hatt litt mer til eldreomsorgen, til hjemmebasert omsorg i det hele tatt, eller kanskje vi skulle ha stelt litt mer på skolebygningene våre, hatt bedre råd til lærere, hatt bedre undervisningsmateriell og kanskje brukt enda mer på de svakeste i skolen. Når jeg tenker etter, er det slik at jeg aldri noen gang har opplevd at folk har kommet bort til meg i butikken på Svarstad og sagt som så at nå trenger jammen de rikeste her i bygda noen flere kroner. Det er ikke der prioriteringene går blant vanlige folk ute. Det er dette valgresultatet er et klart uttrykk for. Høyre gikk til valg på fortsatt å gi skattelette. Vi gikk til valg på å gi bedre velferd, som alternativ til den skatteletten. Derfor er det gledelig når vi nå kan konstatere at de som eventuelt skulle være opptatt av at de få rike i hjembygda mi skulle få enda mer skattelette, har hatt sin regjering. Nå er det de andres tur, de som har måttet vente de siste fire årene.