trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
For det første, hvis vi spør brukerne av fødetilbudet i Norge, har vi et godt tilbud. Kvinner er gjennomgående mer fornøyd med fødsels- og barselomsorgen i 2017 sammenlignet med 2011. Det er heller ikke et helsepolitisk mål å redusere liggetiden for fødende kvinner. I 2017 hadde nybakte mødre en gjennomsnittlig liggetid etter fødsel på 2,8 døgn. Liggetiden har vært stabil de siste fem årene. Sykehusoppholdets varighet skal tilpasses kvinnen og det nyfødte barnets behov, i tråd med den nasjonale retningslinjen. Jeg har vært veldig tydelig overfor sykehusene på at ingen nyfødte barn, mødre og fedre skal tvinges hjem kort tid etter fødsel. Barnets behov og foreldrenes trygghet skal bestemme. Representanten viser til at det er så få jordmødre ved mange sykehus at målet om én-til-én under fødsel er umulig. Jeg vil understreke at helseforetakene har ansvar for å lage bemanningsplaner som sikrer et forsvarlig tilbud. At alle fødende skal ha en jordmor hos seg så tidlig som mulig i en aktiv fase av fødselen og til fødselen er over, er for øvrig en anbefaling, det er ingen pasientrettighet. Dette er et mål, men store variasjoner i fødselstall i sesonger og fra dag til dag gjør det noen steder krevende å nå målet. Regjeringen er enig i at det er behov for flere jordmødre i kommunene, og det er også derfor vi bygger opp jordmortjenesten. I 2018 gjeninnførte vi lovkravet om jordmorkapasitet i kommunene, som ble fjernet av den rød-grønne regjeringen. Gjennom flere år har vi også styrket skolehelsetjenesten og helsestasjonene, inkludert jordmorkompetansen. Fra 2013 til 2017 økte antall jordmorårsverk med 46,2 pst. Samtidig gikk fødselsratene ned. Det betyr at vi i samme periode har hatt en økning i jordmorårsverk i kommunene per 10 000 fødte på 52 pst. Fra 2010 til 2017 var økningen i jordmorårsverk per 10 000 fødte på 71 pst. Regjeringen har som mål å styrke jordmorkapasiteten ytterligere, men her ligger det også en betydelig styrking i de årene som vi har hatt ansvar for helsetjenesten. Det viktigste for å sikre trygghet for de fødende er god jordmorberedskap lokalt, følgetjeneste for dem med lang reisevei og klare seleksjonskriterier for hvor fødselen skal finne sted.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Nei, det blir ikke større avstander med denne regjeringens politikk, det ble betydelig større avstander med forrige regjerings politikk, da det ble lagt ned en rekke fødetilbud i Norge. Det er en utvikling som nærmest har stoppet opp, og vi har i den nye nasjonale helse- og sykehusplanen lagt vekt på at vi skal ha desentraliserte sykehustilbud i Norge, også inkludert fødeavdelinger og fødestuer, og at det må sikres nærhet til fødetilbudene også utenom de store kvinneklinikkene. Det er det som er situasjonen. Vi har hatt noen fødestuer som har blitt nedlagt, bl.a. på initiativ fra dem som jobbet der, fordi de mente at det ikke var et godt nok grunnlag for å opprettholde tilbudet med hensyn til antallet fødsler og den treningen som kreves. Den type endringer må vi alltid være åpne for. Det viktigste er selvfølgelig kvaliteten, men i de tilfellene det blir lengre reisevei, er nettopp det å sikre god følgetjeneste en viktig del, og da er ikke minst satsingen på jordmødre i kommunene en vesentlig del av svaret på det.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
For det første er jeg uenig i den inngangen som representanten hadde, med å beskrive at jeg var opptatt av å skylde på forrige regjering, men ikke hadde noen tiltak selv. Tvert imot, jeg beskrev i mine svar de tiltakene vi har iverksatt, som også har effekt – en betydelig, kraftig satsing som har gitt resultater, med en bedre jordmordekning for fødende i Norge og også en klar oppfølging av helseregionene på nettopp målet om å ha jordmor til stede under aktiv fødsel, som representanten også er klar over. Situasjonen ved Kvinneklinikken i Bergen er det varslet om, og jeg forventer selvfølgelig at ledelsen i Helse Bergen tar de varslene på største alvor og jobber sammen med de tillitsvalgte og fagpersonene for å rette opp i de forholdene.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Det har de senere årene vært flere saker i flere helseforetak om trakassering, herunder også seksuell trakassering. Noen av disse har ført til oppsigelser. Helseregionene understreker at det er få saker, men at det har vært svært viktig at de følges opp på en trygg og god måte. Seksuell trakassering er uakseptabelt og ulovlig. Temaet metoo har skapt et viktig tidsskille, og jeg har sørget for at helsesektoren har tatt tak i denne utfordringen. Etter påtrykk fra meg er seksuell trakassering nå tatt inn som en del av medarbeiderundersøkelsen ForBedring, som sykehusene gjennomfører hvert år. Resultatene fra undersøkelsen bekymrer meg: Nesten 1 500 av de 99 000 som deltok i undersøkelsen, svarte at de ikke var enig i påstanden «Her blir ingen utsatt for seksuell trakassering». Dette er en klar indikasjon på hvordan arbeidskulturen oppleves i sykehusene. Jeg har vært klar på at lederne i helseforetakene har en viktig jobb å gjøre med å forbedre meldingskulturen og forebygge denne typen uakseptabel atferd. Budskapet har nådd fram, og lederne har tatt undersøkelsen på alvor. ForBedring-undersøkelsen fra 2018 er nå fulgt opp med forbedringstiltak i sykehusene, og det er laget handlings- og tiltaksplaner. Årets undersøkelse pågår nå, og jeg vil følge ekstra godt med på resultatene. I felles foretaksmøte i januar stilte jeg krav om at ledere på alle nivåer skulle sette i gang forbedringstiltak når det er behov for det. I 2018 hadde jeg dialogmøte med konsernverneombudene og de konserntillitsvalgte. Der hadde vi som tema nettopp hvordan vi skulle jobbe med oppfølgingen av resultatene, spesielt med vekt på å følge opp og forebygge ulike former for trakassering, herunder seksuell trakassering. Også sykehusdirektørene og direktørene i helseregionene fikk klar beskjed da jeg møtte dem i juni 2018. Jeg var tydelig på at seksuell trakassering ikke er forenlig med å være ansatt ved et sykehus. Jeg sa også at direktørene er forpliktet til å følge opp resultatene fra undersøkelsen – gjennom forskriften om ledelse og kvalitetsforbedring, som trådte i kraft i 2017. Det er nå et lovkrav at ledere skal følge opp denne typen kunnskap. Saker om seksuell trakassering blir meldt i helseforetakene, og jeg skulle selvfølgelig gjerne vært alle foruten. Alle typer trakassering er uakseptabelt, og vi må bygge en kultur for å melde fra og forebygge. Det er et lederansvar å ta tak i denne typen utilbørlig opptreden og sørge for at problemet hele tiden har en synlig plass i kvalitetsforbedringsarbeidet.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Midlertidighet var et av temaene som jeg tok opp veldig tidlig da jeg ble helseminister, og jeg har bedt helseregionene jobbe sammen med de tillitsvalgte for å få løsninger som innebærer bedre stillingsvern under spesialisering. Der er det også heldigvis inngått en avtale mellom Spekter og Legeforeningen, som skal bidra til det. Jeg er enig i representantens utgangspunkt. Det å ha leger i midlertidige stillinger innebærer en utfordring både knyttet til tryggheten for å varsle om forhold på arbeidsplassen, f.eks. trakassering, og knyttet til tryggheten for å varsle om forhold som er farlige for pasientsikkerheten. Jeg mener også det er en sammenheng mellom disse – en lege som blir trakassert av en kollega, er selvfølgelig også en lege som kan ha mindre oppmerksomhet på pasientens behov.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Jeg håper det, og jeg er helt enig i at det bør være et veiskille. Mitt krav om å gjennomføre en samlet nasjonal arbeidsmiljøundersøkelse, som var en sammenheng mellom arbeidsmiljø, pasientsikkerhet og pasientsikkerhetskultur, sammenfalt tilfeldigvis med metoo. Derfor var det viktig for meg å være klar på at jeg hadde forventninger om at den undersøkelsen også skulle omfatte trakassering, herunder seksuell trakassering. Dermed har vi nå et helt annet grunnlag for å jobbe systematisk med dette, fordi vi nå har en tilbakemelding ikke bare på sykehusnivå, men fra hver enkelt avdeling. Resultatet fra hver enkelt avdeling er selvfølgelig ikke offentlig, for det er altfor personsensitivt, men hver enkelt leder og lederens overordnede har tilgang til denne informasjonen, og ny forskrift om kvalitet og ledelse stiller et lovkrav om at dette er informasjon det skal tas tak i.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Helse Sør-Øst jobber nå med å realisere målbildet som er satt for utviklingen av Oslo universitetssykehus, dvs. et samlet og komplett regionsykehus inkludert lokalsykehusfunksjoner på Gaustad, et stort akuttsykehus på Aker og et spesialisert kreftsykehus på Radiumhospitalet, i tillegg til videreutvikling av våre to ideelle sykehus i Oslo. I tillegg skal det etableres ny regional sikkerhetsavdeling. Investeringsplanene er omfattende, og Helse Sør-Øst har ansvar for at planene gjennomføres innenfor faglige og økonomiske rammer. Dette krever grundige vurderinger og analyser og forutsetter at man løpende tar hensyn til endringer i planer og forutsetninger. I den oppdaterte økonomiske langtidsplanen for Oslo universitetssykehus for perioden 2019–2062, som representanten Bøhler viser til, er det lagt inn økt investeringsvolum knyttet til planene ved Aker Gaustad med 9,4 mrd. kr. Det økte investeringsvolumet skyldes tre forhold: Helse Sør-Øst har gjort sykehusene ved Aker og Gaustad noe romsligere, som følge av lærdom fra andre sykehusprosjekter. Videre tilsier dagens planer at det er behov for tomtekjøp på Aker. I tillegg gir økt investeringsvolum også økte byggelånsrenter. Planer om tomtesalg har vært en forutsetning siden målbildet ble fastlagt. Slik jeg har fått opplyst, er forventede salgsinntekter fra bl.a. Ullevål, Statens senter for epilepsi, Dikemark mv. blitt redusert ved oppdateringen av den siste økonomiske langtidsplanen. Mange av dagens bygg ved Oslo universitetssykehus er gamle og uhensiktsmessige for sykehusdrift. Det er behov for oppgraderinger. Et nullalternativ medfører også store investeringsbehov og innebærer at regionfunksjoner opprettholdes både på Ullevål og Rikshospitalet, og at Aker fortsetter primært som helsearena i samarbeid med Oslo kommune. De økonomiske analysene som tidligere er gjennomført, viser at dette alternativet ikke har økonomisk bæreevne. Nye bygg og samling av funksjoner legger til rette for økt kvalitet i pasientbehandlingen og en mer effektiv drift. Kompetanse og utstyr må brukes på en best mulig måte for å kunne ta ut gevinster ved innflytting i de nye byggene. Helse Sør-Øst og Universitetet i Oslo planlegger for dette nå, og dagens planer og forutsetninger vil med sikkerhet også bli endret. Det viktige for meg er at Helse Sør-Øst tenker langsiktig og bredt for å oppfylle planene om et bedre sykehustilbud for innbyggerne i Oslo.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Det er først og fremst Oslo universitetssykehus og Helse Sør-Øst som har ansvaret for å vurdere realismen i disse kravene, men jeg for min del har også muligheten til å sammenligne dette med andre tilsvarende prosjekter. Oslo skiller seg ikke ut i så måte. Det som er en vesentlig forskjell, er at her vil vi komme i den unike situasjonen at en i Oslo, slik som i resten av landet, vil få et samlet regionsykehus. Det er det som er det krevende – både faglig og økonomisk – med driften av Oslo universitetssykehus, og som skiller Oslo universitetssykehus fra de andre regionsykehusene gjennom at de har delt disse funksjonene mellom to sykehus. I det ligger det en betydelig samlet effektiviseringsgevinst. Ikke minst foreligger det en stor faglig gevinst, en stor gevinst for pasientene og også en nasjonal gevinst i form av bedre utnyttelse av en faglig kapasitet som det er mangel på nasjonalt.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-06:
Svaret på det er åpenbart nei, for det å drive videre med aktivitet både på Ullevål og på Gaustad og ha et splittet regionsykehus er ikke fornuftig verken økonomisk eller faglig ut fra et lokalt hensyn til pasientene i Oslo, eller faglig av hensyn til pasientene i resten i landet. Derfor er jeg veldig glad for det vedtaket Oslo Arbeiderparti gjorde i helgen, der en var veldig tydelig på samlingen av et regionsykehus, men hadde en vurdering av tomtealternativene mellom Gaustad og Ullevål. Det er tomtealternativ som en nå vil få ytterligere belyst, og jeg har hele veien sagt at jeg ikke har noen prestisje knyttet til hvilken tomt det nye regionsykehuset i Oslo skal bygges på. Men alt av data som er tilgjengelig nå, tilsier at det mest fornuftige er å bygge på Gaustad. Viser belysningen noe annet, får vi ta det inn over oss, men jeg oppfatter at Oslo Arbeiderparti også er tydelig på viktigheten av å samle Gaustad og Ullevål, og det er jeg glad for.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Også fra SV: «Regjeringen har nå sendt ut forslag til innstramming av abortloven på høring. Kvinnen selv skal ikke lenger få lov til å ta beslutningen om fosterreduksjon. Det gjør regjeringen til den første på 40 år som innskrenker kvinners selvbestemte rett til abort. Hvorfor mener statsråden at en nemnd er bedre egnet til å ta dette valget enn kvinnen selv, og hva skiller eventuelt begrunnelsen for nemndbehandling av fosterreduksjon fra å begrunne innskrenkinger i selvbestemmelsen for andre typer abort?»
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Det er verdt å dvele ved dette med selvbestemmelsesretten fordi den i 40 år nå har vært en grunnpilar både i norsk abortlovgivning og i norsk likestillingspolitikk generelt – kvinnens rett til kontroll over egen kropp. Det er ganske åpenbart fordi et svangerskap er uløselig og bokstavelig talt tilknyttet kvinnekroppen, uansett hva man ellers måtte mene. Derfor er det også kvinnen selv som må ta avgjørelsen før uke tolv, mener de aller fleste her i Norge. Statsråden sier at dette er en etisk vanskelig sak, og han sier at det er en annen etisk vurdering enn selvbestemmelse ved abort generelt. Men hvorfor er det at det er en etisk vanskelig sak en begrunnelse for å ta noe i nemnd og ikke la kvinnen selv få tilliten til å gjøre det valget også når det gjelder fosterreduksjon?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Det er beslutningen som er det viktige her, at beslutningen tas før uke tolv. Statsråden sier at det er et annet etisk spørsmål når det gjelder fosterreduksjon, altså hvor mange barn man skal bære fram, enn om man skal bære fram barn i det hele tatt, altså en annen, vanlig – for å bruke det ordet – form for abort. Jeg lurer på om statsråden kan si noe mer om hvorfor det egentlig er en annen etisk vurdering når det gjelder hvor mange barn man skal bære fram, og hvorfor det skulle begrunne at ikke kvinnen selv kan ta den beslutningen – som det er snakk om nå, ikke utføringen – før uke tolv. Mener statsråden at det er noe spesielt faglig eller noe spesielt moralsk som skiller det fra annen type selvbestemt abort?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
«Mange kvinner og organisasjoner slår alarm om fødsels- og barselomsorgen. Avstanden mellom fødende kvinner og sykehus øker, fødestuer legges ned, liggetiden på sykehus etter fødsel skal ned, mange steder er det så få jordmødre at en-til-en under fødsel er umulig, og det er heller ikke nok jordmødre i kommunene. Hva er statsrådens svar til de kvinnene som får stor avstand til nærmeste sykehus, og som ikke får en-til-en-behandling, og varsler om dette?»
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Jeg er glad for at statsråden gjentatte ganger har gitt uttrykk for at han holder fast ved de retningslinjene vi har for fødsels- og barselomsorg, men jeg tror problemet ligger et annet sted. Et eksempel er at med forslaget om et sykehus i Mo i Rana og nedleggelse av sykehus i Sandnessjøen blir avstanden tilsvarende Oslo–Arendal mellom sykehus. Eller om vi ser på Møre, der foretaket i flere år har jobbet med å få på plass følgetjeneste av jordmor for de mange fødende med lang reisevei, uten å lykkes, og reiseavstanden vil øke betydelig på Møre med sammenslåing av fødeavdelingene i Kristiansund og Molde. Kan statsråden se at avstanden er dypt problematisk mange steder, og at det blir større avstand med regjeringens politikk? Hva er hans løsning på det?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Jeg registrerer at statsråden er opptatt av å skylde på forrige regjering og ikke har noen tiltak eller løsninger for det jeg skisserte tidligere. Men la oss gå videre til Kvinneklinikken på Haukeland i Bergen, der situasjonen nå er så ille at Jordmorforeningen og Sykepleierforbundet har sendt varsel til Arbeidstilsynet og Fylkeslegen fordi bemanningen er for lav. Dette har de ansatte varslet om veldig lenge, bl.a. da de stemte ned budsjettet på grunn av forholdene på Kvinneklinikken. Haukeland kommer også dårligst ut på brukerundersøkelsen hos barselkvinner. Så jeg vil spørre statsråden: Hva vil han gjøre med de alvorlige advarslene om underbemanning?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
«I forbindelse med metoo-kampanjen rapporterte en rekke leger om seksuell trakassering under oppropet #utentaushetsplikt, og senere gjennom en spørreundersøkelse utført av Yngre legers forening. Det er de yngste legene og de i midlertidige stillinger som oftest rammes av den rapporterte trakasseringen. Hva konkret har statsråden gjort for å sikre at de regionale helseforetakene jobber for å bekjempe seksuell trakassering på arbeidsplassen?»
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
I forbindelse med oppropet #utentaushetsplikt kom legene med syv krav til helseforetakene: nulltoleranse for seksuell trakassering at ledelsen ved samtlige avdelinger ved alle helseinstitusjoner skal igangsette tiltak obligatoriske kurs om temaet for alle ansatte undervisning om seksuell trakassering ved samtlige medisinske fakultet bedre varslingsrutiner trygghet for dem som varsler, og adekvate konsekvenser stillingsvern Leger i spesialisering bør få faste stillinger fra starten av spesialiseringsløpet. Utstrakt bruk av midlertidige ansettelser vanskeliggjør varsling om kritikkverdige forhold. Jeg tenker spesielt på det siste punktet om midlertidighet og hva slags risiko det utsetter de yngre legene for. Hvordan har statsråden fulgt opp det punktet?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Det høres ut som at vi deler en del av de samme oppfatningene knyttet til dette temaet. I politikken har vi sagt at metoo må bli et veiskille. Hva tenker statsråden om metoo og et veiskille i helseforetakene? Får vi til det?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helseministeren: «I den nye økonomiske langtidsplanen for Oslo universitetssykehus ligger det tre nye forutsetninger til grunn for finansiering av planene deres om sykehusutbygging: 1) at investeringsnivået kan økes med 9,4 mrd. kr, 2) at inntektene ved salg av Ullevål sykehus og andre tomter skal komme på 8,1 mrd. kr, 3) at de årlige gevinstene ved effektivisering av driften fram til 2037 skal komme opp i 1,4 mrd. kr og fra 2037 være på 2,0 mrd. kr. Mener statsråden at disse forutsetningene er realistiske og vil kunne innfris?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg takker for svaret fra statsråden. I går var det en omfattende høring her på Stortinget om disse sykehusplanene vi nå også diskuterer i spørretimen, og et av de viktigste punktene i høringen var kritikk av den effektiviseringsgevinsten man legger opp til som forutsetning for å få råd til å kunne finansiere investeringene. Det ble vist til at Oslo universitetssykehus – etter at det ble etablert, altså at bl.a. Ullevål og Rikshospitalet ble sammenslått – ikke har greid noe i nærheten av det som det legges opp til av effektiviseringsgevinst i disse langtidsplanene, altså først 8,1 pst. per år fram til de nye byggene står, og så opp i 1,4 mrd. kr og 2 mrd. kr. Vi har erfaring fra f.eks. Sykehuset Østfold med at man legger opp til veldige effektiviseringsgevinster for å selge prosjektet, og så ikke greier å innfri. Har statsråden forsikret seg om at disse veldig kraftige effektiviseringsgevinstene er realistiske?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg takker også for tilleggssvaret. Man har jo begynt å samle noen funksjoner etter sammenslåingen i OUS, og man har samordnet Ullevål og Rikshospitalet bedre. I hvert fall i årene siden man begynte med det, har man ikke sett den effektiviseringsgevinsten som statsråden sier han tror vil komme. Jeg vil spørre statsråden om han ser noen likhetstrekk mellom den prosessen vi nå holder på med, og den prosessen som har vært rundt Aker sykehus. Der sa man også først at man skulle få enorme verdier ut av salget av tomtene, som man var avhengig av for å kunne finansiere prosjektet. Så viste det seg – når man kom til realitetene, mulige kjøpere og så videre, og hva man ville gi – at de verdiene ikke var så store. Det viste seg også at man begynte å snakke om at det ikke går prestisje i det – bl.a. statsråden som er her nå. Og i neste fase, da man så lokalsykehuskapasitetsbehovet i Oslo i årene framover, gikk man over til å ville bygge på Aker. Spørsmålet er: Vi trenger jo ny lokalsykehuskapasitet igjen i Oslo rundt 2030, er det ikke da mest økonomisk å beholde lokalsykehus på Ullevål?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Takk for i går, utenriksminister.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Ja, her i salen. «I flere land vokser det nå fram abortmotstand og konkrete hindre mot at abort utføres. Sterkest er utviklingen i Polen, Portugal, Italia og Ungarn. Den europeiske menneskerettighetsdomstol har reagert mot flere land fordi de ikke har ivaretatt kvinners rettigheter i tråd med Den europeiske menneskerettskonvensjon. Vi må derfor forvente at de nye abortrestriksjonene regjeringen vil innføre i Norge, i de nevnte landene vil bli tolket som en politisk støtte til kampen mot kvinners selvbestemmelse om abort. Er regjeringen komfortabel med det?»
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Takk for svaret. Jeg er helt overbevist om at utenriksministeren er like bekymret over den utviklingen som jeg selv er, og jeg er glad for den innsatsen som Norge har gjort over flere år. Det å bidra med korrekt informasjon er viktig, men det bidrar sjelden til å skape stor bevegelse i verden. Vi ser bl.a. utviklingen i USA, hvor det sjelden nytter. Mitt poeng er at regjeringen må ta ansvar også for de signaler det gir, og det inntrykk som skapes ute i verden, og man må også ta ansvar for hvordan invitasjonen om å endre abortregimet i Norge bidrar til å legitimere abortmotstand i andre land. Regjeringen må ta ansvar for det inntrykket som gis. Jeg må stille spørsmålet på en litt annen måte: Uavhengig av dette med korrekt informasjon – hvordan vil regjeringen forhindre eller kompensere for at de endringene og den debatten som har vært i Norge, bidrar til å legitimere abortmotstand i andre land?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Tusen takk også for det svaret. På tilsvarende måte som jeg nå henviser til de restriksjoner som innføres i andre land, vil abortmotstandere i andre land bruke den politiske debatten som er i Norge om dette, som en måte å legitimere politiske endringer på. Uansett om endringene i Norge er bittesmå, mellomsmå eller store, vil endringene i Norge, den debatten som har vært i Norge, og også den invitasjonen som statsministeren kom med til Kristelig Folkeparti i høst om å trekke abort inn i regjeringsforhandlingene, bli brukt politisk til å legitimere abortmotstand også i andre land. Det er det som er min bekymring, og det er det jeg ber utenriksministeren om å redegjøre for hvordan hun vil kompensere for.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-03-06:
Her i salen – for å understreke det.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-03-06:
Seksuell og reproduktiv helse og reproduktive rettigheter, inkludert prinsippet om at der abort er lovlig, skal kvinnen være trygg, er begreper som har hatt konsensus i FN siden handlingsprogrammet i Kairo i 1994. Disse er nå, som representanten påpeker, under sterkt press. Trygg abort, seksualundervisning, seksuell orientering og kjønnsidentitet er temaer som det er stor uenighet om globalt. Det er også, som representanten påpeker, en økende tendens til mer press også i europeiske land. Det er en utvikling regjeringa ikke er komfortabel med. Norges posisjon på dette området er veldig godt kjent, og den er kjent internasjonalt og også gjenkjennelig. Vi er en sterk pådriver for denne rettighetsagendaen, og vi har økt våre overføringer og bevilgninger til styrking av seksuell og reproduktiv helse. Så slår Granavolden-plattformen fast at regjeringa ikke ønsker å gjøre endringer i abortloven utover å fjerne åpningen for selvbestemt abort av en eller flere friske flerlinger i et svangerskap, såkalt fosterreduksjon, men da før grensa for selvbestemt abort. Det redegjorde helseministeren nettopp for her i salen. Det betyr at disse sakene går til nemndbehandling. Det er viktig å understreke at vi i de diskusjonene som er, selvsagt fortsatt – og det står også i høringsutkastet – vil legge stor vekt på kvinnens stilling og kvinnens situasjon. Vi jobber nå fra regjeringas side for at korrekt informasjon om den foreslåtte endringen når ut. Vi blir av og til møtt med feilinformasjon og informasjon som både feiltolkes og misbrukes politisk. Jeg hadde selv en redegjørelse for FNs høykommissær for menneskerettigheter i Genève i forrige uke da jeg fikk spørsmål om dette fra henne. Jeg redegjorde for hva den foreslåtte endringen faktisk innebærer, hvor få tilfeller det er snakk om, og også om hvordan det norske regelverket er sammenliknet med regelverket i andre europeiske land. Da den forklaringen ble gitt, var det veldig tydelig for Høykommissæren at dette var noe helt annet enn det hun hadde blitt forelagt i denne saken. Det bidro til en oppklaring. Men vi jobber nå sammen med Helse- og omsorgsdepartementet for at vi skal kunne bruke også våre ambassader til å gi korrekt informasjon ut om hva som er den reelle foreslåtte endringen, som er noe helt annet enn det den av og til utlegges som. Jeg mener det er viktig at vi fra norsk side, både regjeringspartier og opposisjon, bidrar til å formidle det som er den riktige versjonen av dette høringsforslaget.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-03-06:
Her tror jeg representanten er inne på noe helt vesentlig. Det er forskjell på de endringene som foreslås, og den debatten som har vært. Den debatten som har vært, har langt overgått det endringene og høringsforslaget faktisk innebærer. Jeg mener det er helt feil premiss når representanten Eide mener at disse små endringene, som dreier seg om svært få tilfeller, og som ifølge det helseministeren nettopp sa, har vært mulig i Norge i kun to år, er med på å legitimere en abortmotstand i andre land. Snarere tvert imot, Norges holdning til både seksuell og reproduktiv helse og rettigheter til trygg og sikker abort er velkjent. Vi bruker store midler på det hvert år, og vi snakker om det i politiske fora. Vi har bl.a. gitt 23 anbefalinger om abort og 9 anbefalinger om seksuell og reproduktiv helse i FNs menneskerettighetsråd i de årlige revurderingene, bl.a. til land som Irland, USA og Polen.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2019-03-06:
Det har jeg gjort nå i to svar. Jeg mener at det er en sammenheng mellom at vi forsøker å bruke vår utenrikstjeneste til å få fram det som er det faglig sett korrekte om dette endringsforslaget, og hvilken debatt som vi kan forvente i andre land. Vår linje i abortspørsmål, seksuell og reproduktiv helse i internasjonal sammenheng er velkjent og har vært fast over svært lang tid. Den fortsetter. Samtidig er det foreslått en endring i Norge som er en liten endring, som helseministeren var inne på, Det gjelder svært få, og det handler ikke om at man skal frata kvinner retten til selvbestemt abort på generelt grunnlag. Dette ønsker vi å kommunisere, for dersom man ikke kommuniserer det, og dersom man bare legger debatten om dette til grunn, er jeg enig i at det kan skapes et feilaktig inntrykk. Men det handler ikke om endringen. Det handler i så fall om den debatten som følger av den.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-03-06:
Først noen oppklaringer om selve spørsmålet, og det er det fint at vi kan gjøre når vi skal svare på det. Påstanden om at regjeringen på noen som helst måte har oppfordret EU til å vedta et direktiv som innebærer at vi må legge frem saker for såkalt sensur før demokratisk behandling, og at det på den måten vil ramme nasjonaldemokratiet og lokalbehandling, er feil. Direktivet som representanten sikter til, er et forslag om forbedret meldepliktordning for tjenesteregelverket, og innholdet diskuteres fremdeles i EU. Vi har allerede en meldepliktordning for tjenester. Den gir ikke ESA myndighet til å stoppe norske tjenesteregelverk, og regjeringen vil fortsatt at det skal være slik. Det vil fortsatt være den norske tjenesteloven, vedtatt av Stortinget, som skal sette rammene for kommuner, departementer og andre som lager tjenesteregelverk. Dagens meldepliktordning, altså den vi allerede har for tjenester, virker ikke etter sin hensikt, og det er derfor vi, sammen med Island og Liechtenstein, har bedt EU om å få på plass en bedre ordning. En forbedret meldeplikt er viktig for å trygge arbeidsplasser og bedrifter. Vi har få reguleringer av tjenester i Norge, mens man i andre EØS-land ofte regulerer mer. I dag kan norske bedrifter oppleve at de møter ulovlige krav. En velfungerende meldeplikt bidrar derfor til like konkurransevilkår i EØS, til gagn for norske bedrifter. Forslaget som diskuteres i EU, er at regelverk skal meldes allerede når det foreligger et utkast. Det er verdt å merke seg at vi har hatt en slik meldeplikt for norske vareregelverk siden EØS-avtalen trådte i kraft. Den fungerer, og den bidrar til gode, trygge varer og åpenhet for bedrifter om gjeldende regelverk. EØS-landene, ESA og Kommisjonen kan gi innspill og innvendinger til krav som innføres, samtidig som et nytt regelverk blir gjort kjent i hele EØS. Det skal bidra til at gjeldende regelverk blir fulgt når landene stiller nye krav til næringslivet. Vi kan både gi og få gode innspill og gjøre tjenesteregelverket bedre før det vedtas nasjonalt. Det er velkjent fra f.eks. nasjonale høringsprosesser som vi har. Når EØS/EFTA-landene gir en uttalelse slik de nå har gjort, er det et eksempel på at vi bruker handlingsrommet for å fremme norske interesser før regelverket vedtas. Det er aktiv europapolitikk. Det har regjeringen snakket om før, det har vi gjort tidligere, og det kommer vi til å fortsette med. Regjeringen kommer til å fortsette med å fremme norske interesser overfor EU. Det er vårt ansvar, og derfor kommer vi ikke til å trekke tilbake Norges innspill til de pågående forhandlingene om meldeplikt for tjenesteregelverk.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-03-06:
Svaret på spørsmålet er nei. Representanten fortsetter å komme med ikke riktige påstander – det er vel en parlamentarisk måte å si det på. Det er ikke slik at det som nå diskuteres, er en type forhåndsgodkjenning av ESA. Det naturlige når man varsler, vil være at hvis ESA mener det er brudd på regelverket, vil man inngå i en dialog, men det er ikke noen sensur eller vetorett fra ESAs side. Jeg vil bare understreke hva det er vi snakker om. Vi snakker om meldeplikt for tjenester som er regulert av tjenesteloven. Det gjelder f.eks. ikke arbeidsrett, sosialtjenester, helsetjenester, finansielle tjenester eller transporttjenester – for å nevne noen unntak. Vi har en slik meldeplikt i dag. Vi har det for varelovendringer. Dette er med andre ord ikke noe ukjent. Så er det et polemisk og utelukkende polemisk poeng når man sier at dette dreier seg om EU-medlemskap eller ikke. Man må også respektere at det norske folk med klart og overveldende flertall sier ja til EØS-avtalen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2019-03-06:
Det regjeringen har gjort, er det Stortinget gjentatte ganger oppfordrer oss til å gjøre, nemlig å komme tidlig inn i en prosess og fremme norske interesser. La meg understreke det. Regjeringen gjør dette fordi det fremmer norske interesser. Dette gjør vi fordi det fremmer norske bedrifter. Det fremmer like og rettferdige konkurransevilkår for norske bedrifter fordi norske bedrifter i stor grad faktisk er ute i Europa. Nettopp fordi vi er et land som ofte har lettere eller færre reguleringer på tjenesteområdet, mens mange andre land har tyngre, er det norske bedrifter, norske arbeidsplasser, norske virksomheter over hele landet, som rammes dersom det er ulovlige endringer som kommer i andre europeiske land. Det er det ene. Det andre er at dersom forslaget om meldeplikt for tjenesteregelverk blir vedtatt – og jeg understreker, dette er fortsatt en prosess og en diskusjon – er det trolig også EØS-relevant. Det endrer en ordning vi har i dag. Da vil det sannsynligvis kreve en lovendring, med andre ord legges frem for Stortinget på helt vanlig måte, slik som alle andre saker, i tråd med helt vanlige demokratiske spilleregler.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeidsministeren: «Riksrevisjonens rapport om Petroleumstilsynets oppfølging av helse, miljø og sikkerhet i petroleumsvirksomheten er kritisk på flere punkter. Hverken ansatte eller selskapene har råd til at det sås tvil om sikkerheten i olje- og gassnæringen, noe som lettere skjer når kontrollen finansieres av selskapene selv. Vil statsråden nå be Petroleumstilsynet om å gjennomføre uavhengige tilsyn og sørge for finansieringen av dette?»
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg har lyst til å gå litt inn i hva Riksrevisjonen faktisk sa ved framleggelsen av rapporten sin i januar i år. I pressemeldingen står det bl.a. at det er alvorlig at Petroleumstilsynet har liten påvirkning på selskapenes sikkerhetsarbeid. De sier også at tilsynsmetodikken ikke bidrar til å avdekke alvorlige sikkerhetsutfordringer. Videre sier de at Petroleumstilsynet ga Eni Norge AS samtykke til å ta i bruk Goliat-plattformen selv om den ikke var i sikkerhetsmessig forsvarlig stand. De sier også at Petroleumstilsynet ikke har fulgt opp at Equinor faktisk har lært av tidligere alvorlige hendelser, og at det selvfølgelig er særskilt alvorlig, siden Equinor står for mer enn 70 pst. av all petroleumsaktivitet i Norge. Hvordan vil statsråden karakterisere Riksrevisjonens beskrivelse av Petroleumstilsynets arbeid?
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Jeg skal fortsette med fagforeningene, fordi helse, miljø og sikkerhet for ansatte, men også naturen, er bærebjelken i olje- og gassbransjens samfunnskontrakt. Og hvis samfunnet ikke kan garantere for sikkerheten, kan vi ikke be de ansatte om å gjøre den jobben de gjør for oss alle ute på sokkelen. Arbeiderpartiet er bekymret for at de ansatte nå sier at de har mistet tilliten til Petroleumstilsynet. Ansatte og tillitsvalgte i Energiforbundet SAFE, i Equinor, sier at de har mistet troen på Petroleumstilsynet. Olje- og gassnæringen har ikke råd til at det sås tvil om sikkerhetsarbeidet. Statsråden er politisk ansvarlig for HMS-arbeidet i petroleumssektoren. Derfor lurer jeg på hvilke konkrete grep statsråden har gjort for å gjenopprette tilliten til HMS-arbeidet blant partene i næringen.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-03-06:
«Nav Vestland har ikkje fått ein einaste ny VTA-plass(varig tilrettelagt arbeid) i Hordaland og Sogn og Fjordane på tross av 700 nye plassar i årets statsbudsjett. Berre i Bergen står det i dag 120 på venteliste. Nav har fordelt plassar til fylka med flest unge uføre i forhold til talet på VTA-plassar. (varig tilrettelagt arbeid) Kva vil regjeringa gjere for å sikre fleire VTA-plassar også på Vestlandet, og vil statsråden vurdere tildelingskriteria for VTA-plassar?»
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-03-06:
Er det slik at tildelingsplanen som er laga, ikkje er ei politisk avgjerd? Er han laga i direktoratet? Heller ikkje i fjor, altså i 2018, var det nokon av dei nye plassane som kom gjennom statsbudsjettet, som vart tildelt Hordaland. Dette var før samanslåinga som skapte fylket Vestland. Mi bekymring er at det med desse tildelingskriteria òg i framtidige aukingar av talet på VTA-plassar ikkje vil koma nokon nye plassar til Vestland, Nordland og Finnmark. Det gir stor grunn til uro, i alle fall når statsråden ikkje veit kor mange som står på venteliste i dei ulike kommunane.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-03-06:
Vi er ikkje ueinige i at tildelingskriteriet skal være unge uføre under 40 år. Situasjonen i Bergen er at det er 120 unge uføre under 40 år som står på venteliste. Mitt spørsmål går ikkje på tildelingskriteriet, men om det er nok å ha det som det einaste kriteriet, for det tar jo ikkje omsyn til det reelle behovet. Det kan f.eks. vera forskjell på Balestrand og Bergen, og når ein ikkje har f.eks. ei venteliste og heller ikkje vil vita om og be om ei søkarliste, kan eg ikkje forstå at statsråden støttar direktoratet i at dette er eit heilt rettferdig system å tildela VTA-plassar etter, når vi veit at store fylke ikkje vert tildelt, trass i den relativt store auken i VTA-plassar som har vore.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
«Vi er langt unna et samfunn hvor kvinner tjener like mye som menn. Kvinner utdanner seg i større grad til velferds- og serviceyrker, hvor lønna er relativt lavere. I tillegg ser vi at det er ganske store forskjeller i lønn for kvinner og menn med tilnærmet lik utdanning og yrke, særlig i privat sektor, der det jobber flest menn. Dette lønnsgapet har alvorlige konsekvenser for kvinners selvstendighet og på sikt rekrutteringen til avgjørende yrker i velferden og samfunnet. Hva vil statsråden gjøre?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Eg takkar for svaret. Vala til kvinner og menn er sjølvsagt ein viktig del av dette, men det som er ein djupare systematisk grunn, og årsaka til at vi har denne utfordringa, er det som ofte blir kalla verdsetjingsdiskrimineringa. Det betyr at dei tradisjonelt kvinnedominerte yrka blir systematisk lågare lønte enn dei yrka som menn tradisjonelt vel. Det betyr også at ein ikkje kan løyse dette ved aleine å peike på vala til kvinnene, for da vil vi jo få store problem med å rekruttere folk til dei tradisjonelt kvinnedominerte yrka. Ta f.eks. kommunesektoren: 80 pst. av dei som jobbar der, er kvinner, og dei tener i snitt vesentleg lågare enn menn i tilsvarande yrke med lik utdanning og av lik verdi. Kva vil statsråden gjere med verdsetjingsproblemet?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-06:
Eg er veldig einig i at det er veldig viktig at både kvinner og menn vel utradisjonelt, men då må dei kunne velje fritt, altså at den typen jobb som dei vel, er like godt betalt, med tilsvarande lang utdanning, tilsvarande ansvar og ansiennitet. Og vi ser at slik er det ikkje i dag. Om vi f.eks. samanliknar sjukepleiarløna med ingeniørløna, er utdanninga like lang, og ein har gode samanlikningar som viser at har ein same utdanning, ansiennitet og ansvar, tener kvinner som jobbar som sjukepleiarar, vesentleg lågare enn menn som jobbar som ingeniørar, også innanfor same sektor, altså f.eks. i kommunesektoren. Eg ønskjer å stille spørsmål om det statsråden var inne på i siste delen av hovudsvaret sitt: partane i arbeidslivet. The Committee on the Elimination of Discrimination against Women hadde ei grilling av regjeringa under ei høyring i Genève i 2017, og da sa dei at det ikkje var nok å vise til partane i arbeidslivet, her måtte staten ta ei meir proaktiv rolle for å løfte det gapet som har utvikla seg. Kva har vore oppfølginga frå statsråden på det?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Spørsmålet mitt er: «I 2015 sa nåværende klima- og miljøminister at staten må gripe inn og behandle saken om nytt deponi for farlig avfall nasjonalt, og at de ulike alternativene må vurderes før man tar en avgjørelse. Når vil statsråden gjøre alvor av sine tidligere utsagn og ta nåværende ansvar og avgjøre hvor det nye deponiet for farlig avfall skal være?»
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
Det startet med tolv ulike alternativer, og man står igjen med to. Det er veldig populært blant ulike politikere å være på disse stedene og si det folk ønsker å høre: Her blir det ingenting, ta det med ro. Jeg tror statsråden har et veldig stort ansvar her for å berolige innbyggerne, uansett hvilket valg man tar. Mitt spørsmål er for det første: Har statsråden mulighet til å kunne avklare om Sylvi Listhaug og andre fra regjeringspartiene har mandat til å si nei eller ja på ulike steder? Statsråden selv har vært i Brevik og sagt nei. Betyr det at det ikke blir deponi i det hele tatt? Eller betyr det at det er litt usikkerhet og åpent for hvem som helst i regjeringspartiene å ha egne løsninger på dette? Jeg synes det er viktig at regjeringen snakker med én tunge og én munn. Derfor er det viktig å få avklart hva man egentlig står for.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2019-03-06:
I fjor behandlet Stortinget en stortingsmelding om avfall som ressurs og sirkulær økonomi. Der sto det to og en halv linje fra regjeringen om hva man skal gjøre med farlig avfall. Det var egentlig et litt tynt grunnlag for å tenke hvordan man skal håndtere dette nasjonalt. Jeg er veldig glad for at regjeringen og statsråden sier man skal se på hvordan man kan redusere avfallet. Det er klart at vi har en målsetting i den stortingsmeldingen om at vi vil få til sirkulær økonomi av 25 pst. av det farlige avfallet. Det ville ha redusert mye. Norge importerer veldig mye farlig avfall. Her er det noen dynamikker som det er viktig, som statsråden påpeker, å få tatt tak i. Jeg er veldig glad for å høre det. I Raudsand i Møre og Romsdal startet man denne diskusjonen på et slags minusbudsjett, fordi folk er redde allerede. Det er et deponi som har vært tidligere, som ikke er ryddet opp i. Så jeg tror det er viktig at statsråden følger opp at det kommer til å skje, uavhengig av det valget som blir tatt litt lenger fram i tid her.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-06:
Dagens deponi for farlig avfall på Langøya vil være fullt innen noen år. På oppdrag fra Klima- og miljødepartementet vurderte Miljødirektoratet i 2016 at fire lokaliteter kunne være egnet til et nytt deponi. For to av disse lokalitetene, Dalen gruve i Brevik i Porsgrunn og Raudsand i Nesset, er det nå utarbeidet konsekvensutredninger av mulige deponier for farlig avfall. Klima- og miljødepartementet har vært ansvarlig myndighet for å fastsette planprogrammet for et mulig deponi i Brevik fordi Porsgrunn i 2015 stanset planprosessen. Konsekvensutredningene av et mulig deponi i Nesset og av et mulig deponi i Brevik styrker kunnskapsgrunnlaget i saken. Samtidig er jeg opptatt av å vurdere hvordan mengden farlig avfall kan reduseres, og om det er mulig med økt materialgjenvinning av farlig avfall. Jeg mener også vi må vurdere hvordan det å stimulere til teknologiutvikling kan bidra til dette. Miljødirektoratet har fått i oppdrag å lage en plan for å begrense mengden farlig avfall, og denne skal også vurderes i departementet. Om det er behov for videre statlig involvering for å sikre tilstrekkelig behandlingskapasitet for farlig avfall, og på hvilken måte, er noe som nå vurderes. På det nåværende tidspunkt er det ikke mulig å si når det vil tas en beslutning om dette.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-06:
Det er regjeringen som skal ta en beslutning, og det er forskjellige prosesser. Den ene er i Nesset, som er en vanlig planprosess gjennom at en har en reguleringsplan via kommunen, og den behandles på vanlig måte. I Brevik er det annerledes fordi kommunen ikke har villet gå videre med en planprosess, og derfor har planprogrammet og konsekvensutredningen vært gjennomført fra Klima- og miljødepartementet. Om det skal tas en beslutning om statlig plan, vil det være regjeringen som må gjøre en vurdering av, og den vurderingen foretas. Det som er viktig for meg, er å diskutere hvordan vi skal behandle farlig avfall. Da handler det også om hvilken teknologisk utvikling vi kan se for oss, og hvordan vi skal begrense mengden farlig avfall, som også er en del av både Jæløya-erklæringen og Granavolden-erklæringen. Så det er et helhetsbilde som vi må ta utgangspunkt i når vi skal ta våre beslutninger.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-06:
Miljøsiden ved Raudsand skal følges opp av Miljødirektoratet, mens planprosessen nå følger den vanlige planprosessen med en reguleringsplan. Så den vil behandles dersom den til slutt kommer – via innsigelser eller annet som kommer inn – til regjeringen. Her handler det om at farlig avfall er noe vi må se på. Det er riktig. En stor del av dette er svovelsyre. Flyveaske, også importert, er en stor del av dette. Men det er også farlig avfall som kommer fra 200–250 andre norske bedrifter. Så vi må ha en helhet i dette, hvordan vi ser for oss at denne mengden kan reduseres, hvor vi kan hente ut flere ressurser, men også at det til slutt vil være noe som det er behov for å deponere.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-06:
Meløy kommunes forslag til detaljreguleringsplan for uttak av is fra Svartisen, som ble sendt på høring 25. juni 2018, ble møtt med innsigelse fra Fylkesmannen i Nordland og Nordland fylkeskommune. Fylkesmannen har i brev av 19. februar 2019 frafalt sin innsigelse til planen om uttak av is fra Svartisen på gitte vilkår. Forutsetningen for frafallelsen var bl.a. at det ble satt begrensninger i tidspunktene for når uttak og transport av ismasser kan finne sted. Nordland fylkeskommune har opprettholdt sin innsigelse til planen. Denne er begrunnet i bl.a. hensynet til naturmangfold, landskap, naturopplevelse og friluftsliv. Ettersom det foreligger en innsigelse som ikke er løst lokalt, vil det på vanlig måte bli forsøkt meglet i saken. Dersom dette ikke fører fram, vil saken bli sendt Kommunal- og moderniseringsdepartementet, som vil ta endelig stilling til planen. I innsigelsessaker der natur og friluftsliv blir brukt som begrunnelse, vil Klima- og miljødepartementet bli bedt om å komme med en tilråding i saken før vedtak treffes. Jeg mener en ivaretagelse av isbreene våre, som smelter stadig raskere, er svært viktig. Men ettersom mitt departement kan trekkes inn i denne saken ved en eventuell innsigelsesavgjørelse på regjeringsnivå, mener jeg det ikke er riktig å gå inn i detaljene i saken om uttak av is i Svartisen nå. Miljødirektoratet har nylig oversendt et forslag til utvidelse av Svartisen nasjonalpark. I dette forslaget inngår også noe mer vern av Svartisen i sør og et styrket vern for den truede fjellreven i hele området. Mitt departement arbeider nå for fullt med å sluttføre verneplanen. Departementet arbeider også med et såkalt suppleringsvern. Her vil vi prioritere naturtyper som vi i dag ikke har vernet et representativt utvalg av, samt truede naturtyper. Vi har allerede vernet over 70 pst. av arealene med isbreer i Fastlands-Norge. Alle disse isbreene er av Artsdatabanken vurdert som truet på grunn av globale klimaendringer. Det viktigste vi kan gjøre, er derfor å jobbe både nasjonalt og internasjonalt for å begrense klimaendringene. Det gjør denne regjeringen.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-06:
Dette er en innsigelsessak, og jeg har tenkt å være med og beslutte dette dersom det er en innsigelsessak, og da kan jeg ikke gi noe uttrykk for hva som skal være min beslutning, nå. Men ellers vil jeg si at vi må også følge denne saken ut fra der den er nå, for nå er den i Meløy kommune. Det er Meløy kommune som skal ta denne beslutningen først, og jeg vil tro at Arbeiderpartiets representant også har kontakt med sine representanter i Meløy – så vidt jeg vet, er både ordføreren og varaordføreren fra Arbeiderpartiet. Fra Venstres side har jeg i hvert fall hatt kontakt med vårt lokallag i Meløy, som gir uttrykk for at de ikke kommer til å gå inn for dette forslaget.
Ola Elvestuen (Venstre), 2019-03-06:
For det første må jeg si at Fylkesmannen tar stilling til innsigelser begrunnet i miljøhensyn. Fylkesmannen må følge det som er departementets rundskriv, og jeg legger til grunn at det har de gjort også i denne saken. Det ligger nettopp en innsigelse inne fra fylkeskommunen. Den vil bli behandlet i Kommunal- og moderniseringsdepartementet dersom en ikke kommer fram til enighet, og jeg vil også være en del av den behandlingen. Det er formalitetene ved dette. Ellers vil jeg si at man også har et lokalt ansvar i denne typen saker. Representanten refererte til Venstres representant i Meløy kommune, som jeg også har vært i kontakt med. Jeg vil også foreslå at man har kontakt også med sine egne lokale folkevalgte, for det er ikke sikkert det er noen grunn til at denne typen saker skal ha behov for å komme opp på regjeringsnivå.