trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Guri Melby (Venstre), 2020-10-14:
Jeg har stor forståelse for at det er veldig mange i skoler og barnehager som er slitne nå. Det har vært veldig utfordrende tider for oss alle, men kanskje spesielt for nettopp dem. Jeg har lyst til å understreke at kommunesektoren har jo allerede blitt kompensert ganske kraftig. Totalt har kommunesektoren nå blitt kompensert for rundt 29 mrd. kr. Men jeg tror nok det er mange, både rektorer, barnehageledere og andre, som opplever at de pengene ikke har nådd helt ut, at de opplever at de sitter med akkurat de samme budsjettene som de gjorde opprinnelig. Da har jeg lyst til å understreke at regjeringen hele tiden har vært tydelig på at vi vil kompensere utgifter knyttet til korona, men også at det er usikkerhet for hva merkostnadene forbundet med koronapandemien beløper seg til, og at vi er nødt til å få bedre tall før vi kan konkludere, både med akkurat hvor mye vi skal kompensere for 2020, men også hva vi skal legge inn i budsjettene for 2021. Dette er sikkert representanten klar over, for vi har orientert om det flere ganger, men jeg sier det nå igjen: For å få oversikt har regjeringen satt ned en arbeidsgruppe sammen med KS som skal kartlegge hvilke konsekvenser koronapandemien har hatt for kommuneøkonomien. Første delrapport er nå like rundt hjørnet, og den vil være viktig nettopp for å gjøre disse beregningene som gjør at vi får tilgodesett kommunesektoren på en riktig måte. Vi har vært tydelige i veldig mange sammenhenger på at ekstrautgifter til smittevern skal kompenseres, og det gjelder også f.eks. vikarutgifter, som kommer som et resultat av høyt fravær fordi mange nå må holde seg hjemme med ganske lette symptomer. Men først og fremst har vi hatt behov for å finne ut hvor store ekstrautgiftene er – og har vært. Noen kommuner har vært veldig flinke til å holde en god oversikt over det, og jeg har lyst til å trekke fram Oslo kommune som et eksempel på det. Det er ikke alle kommuner som har en like tydelig oversikt, og det er derfor ganske krevende å få en god oversikt over dette. Men vi har varslet at med bakgrunn i vurderingen av de økonomiske forholdene kan det også komme budsjettforslag utover det som regjeringen har levert så langt. Og midler til vikarbruk, midler til overtid eller annet i barnehage og skole, som kan ses i sammenheng med pandemien, er det som vil bli vurdert i dette arbeidet. Så har jeg lyst til å si til slutt at det at vi kan holde barnehager og skoler i så nær normal drift som mulig, har stor betydning for alle barn og unge, og særlig er det avgjørende for de ungene som trenger hjelp fra flere tjenester, eller som på andre måter er ekstra sårbare. Jeg forventer derfor at kommuner og fylkeskommuner gjør det de kan for å opprettholde et så godt tilbud som mulig.
Guri Melby (Venstre), 2020-10-14:
Representanten Tvedt Solberg, og også flere, gjentar poenget med at regjeringen ikke har lagt noen penger på bordet, men det er jo beviselig feil. Regjeringen har totalt bevilget 29 mrd. kr til kommunene for utgifter så langt, og vi har også hele tiden vært tydelige på at vi ikke tror det er nok, men det er et viktig bidrag. Så har vi i tillegg på utdanningssektoren bevilget egne særskilte midler til satsinger som vi vet har vært nødvendige, bl.a. satsing på hjemmeundervisning, der vi kom med midler i revidert budsjett for 2020, men der vi også kom med midler i statsbudsjettet som ble lagt fram forrige uke. Vi har også satt av egne potter for oppfølging av sårbare barn. Så påstanden om at regjeringen ikke har lagt penger på bordet, er beviselig feil, men det er ingen tvil om at regjeringen kommer til å legge mer penger på bordet.
Guri Melby (Venstre), 2020-10-14:
Den måten vi styrer kommunesektoren på, er at vi gir noen rammeoverføringer, og så er det kommunene selv som gjør prioriteringer av hva pengene skal brukes til. Og når vi da har kompensert kommunesektoren for 29 mrd. kr, er det ikke slik at vi har detaljstyrt akkurat hvor mye som skal brukes på de ulike sektorene. Enkelte summer er øremerket, f.eks. penger til kollektivtrafikk, men størstedelen av pengene er faktisk summer som kommunene selv er nødt til å disponere. Det mener jeg også er veldig viktig, for generelt vet vi at det er stor forskjell i kommunene på hva slags utgifter de har, og det er ingen tvil om at det er særlig store forskjeller nå i en pandemi. Noen har hatt store utgifter til vikarer, andre har nesten ikke hatt sykdom. Noen har hatt store utgifter på eldreinstitusjonene sine, mens andre har hatt det andre steder. Det er utrolig viktig at kommunene får en mulighet til å gjøre denne prioriteringen, og jeg forventer selvsagt at alle som er opptatt av å gi barn og unge gode oppvekstvilkår og en god utdanning, greier å prioritere skoler og barnehager.
Guri Melby (Venstre), 2020-10-14:
Jeg deler representantens bekymring for at ikke alle elever får opplæring av kvalifiserte lærere. Lærere som har solid fagkompetanse, er av stor betydning for at elever skal lære mer og oppleve mestring og trivsel. Regjeringen er opptatt av at alle elever skal møte kvalifiserte lærere av begge kjønn og med variert bakgrunn. Vi gjennomfører derfor et betydelig kompetanse- og rekrutteringsløft i både lærerutdanning og skole. Det er heldigvis stadig flere som greier å gjennomføre lærerutdanningen, og det er flere lærere som har tilstrekkelig utdanning i fagene de underviser i, men vi er fremdeles ikke i mål. De siste tre årene har regjeringen gitt over 43 mill. kr i støtte til rekruttering til lærerutdanningene og til kvalifisering av dem som jobber i undervisningsstillinger i skolen uten å ha fullført lærerutdanning. Det er faktisk over 40 000 lærere som har fått tilbud om videreutdanning siden 2014. Det er kjempeviktig, men som sagt er vi fortsatt ikke i mål. Regjeringen foreslår å bruke over 1,6 mrd. kr på videreutdanning i 2021. Dette vil gi rom for om lag 6 300 videreutdanningsplasser, og det betyr at vi neste år vil få enda flere kvalifiserte lærere i norske klasserom. I tillegg vil vi støtte veiledning av nyutdannede nytilsatte lærere med 62 mill. kr. Vi har også innført utdannings- og rekrutteringsstipend for at personer med relevant arbeidserfaring fra andre deler av yrkeslivet kan bli lærere. Regjeringen har altså iverksatt betydelige tiltak for å øke antallet kvalifiserte lærere i grunnskolen. Tall både fra GSI, Grunnskolens Informasjonssystem, og fra SSB viser at andelen kvalifiserte lærere er høyere i år, til tross for at disse kildene har svært ulike tall. Vi ønsker, som representanten peker på, å få bedre innsikt i årsakene til ulikhetene i denne lærerstatistikken. Det er veldig vanskelig å drive politikk hvis vi er usikre på faktagrunnlaget. Vi må vite hvor stor andel ukvalifiserte lærere vi har, slik at tiltakene kan være målrettet og gode. På initiativ fra Kunnskapsdepartementet har Utdanningsdirektoratet og SSB gjennomført en foreløpig analyse for å undersøke mulige kilder til forskjellene, men de har ennå ikke kommet helt til bunns i årsakene. Derfor har vi gitt direktoratet et eget oppdrag for å finne ut hvorfor statistikkene gir så ulike tall på kvalifiserte lærere. Oppdraget er lyst ut, og fristen for første del av oppdraget er satt til juni 2021. Jeg håper at vi da får noen bedre svar enn det vi har så langt. Formålet er å kunne bruke informasjonen til eventuelt å gjøre justeringer med virkning fra GSI-rapporteringen i 2021. Den offentliggjøres normalt i desember året etter. Så når vi står her om et drøyt år, håper jeg at vi har bedre tall enn vi har nå. Vi har løpende tiltak for å få flere lærere i skolen og flere lærere med relevant fagkompetanse, og vi begynner å se resultatene av det, men vi er som sagt fortsatt ikke i mål.
Guri Melby (Venstre), 2020-10-14:
Jeg tror det er viktig at vi ser nærmere på årsakene. Noen av årsakene vet vi jo litt om, f.eks. at det er forskjellige telletidspunkt, og at det er forskjell på om man teller med timelærere eller fokuserer på årsverk. Jeg mener for så vidt at alt bør telles, og at det er viktig at vi har med alt. Men det er ingen tvil om at det har mye mer å si hva slags kompetanse en lærer som elevene har f.eks. i norsk gjennom et helt år, har, enn om en tilfeldig vikar kanskje noen få timer ikke har de kvalifikasjonene som trengs. Det er viktig ikke bare å telle antallet lærere, men telle årsverk, sånn at de som er veldig mye sammen med elevene, har den kompetansen som trengs. Til representantens spørsmål om jeg er bekymret, vil jeg si: Ja, det er jeg, men jeg mener også at vi har de tiltakene som trengs for å kunne unngå en situasjon der vi står med en stor lærermangel, og at vi stadig får flere kvalifiserte lærere i norsk skole. Dette er en prosess som dessverre tar tid, men jeg mener vi er på riktig spor.
Guri Melby (Venstre), 2020-10-14:
Ja, det er veldig fristende å si at alt vil bli bra til slutt. Jeg tror ingenting blir det av seg selv i hvert fall, vi er nødt til å legge ned en betydelig innsats for det. Jeg har lyst til å presisere én ting, for det er veldig lett å fokusere på denne prosenten, hvor stor andel ukvalifiserte lærere vi har. Men jeg synes også det er viktig å nevne tall, for siden 2013 har antall årsverk utført av kvalifiserte lærere økt med 3 700, så vi får stadig flere kvalifiserte lærere i norsk skole. Men vi får også flere ansatte, så man kan kanskje si at vi har klart å holde tritt, i og med at vi har hatt den sterke satsingen på videreutdanning og lærerutdanning. Men vi har ikke greid å øke antallet kvalifiserte nok, i og med den sterke økningen vi har hatt. Vi har vært tydelige på at skolene skal få koronautgiftene dekket. Vikarutgifter er blant det som regnes inn. Det er veldig viktig at kommunene nå ikke holder igjen og holder seg til de vikarutgiftene som ble satt opp for et år siden, men at de faktisk sørger for å sette inn folk der det er behov.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
«I en fersk undersøkelse utført på oppdrag fra Utdanningsforbundet svarer kun 8 av 100 skoler at de har fått dekket koronautgifter. Samtidig har 62 pst. av de spurte fått signaler om budsjettkutt neste år. I en lignende undersøkelse melder barnehagene om høyt fravær og mangel på vikarer. Ansatte i skoler og barnehager over hele landet er overarbeidet allerede til høstferien. Hva hindrer regjeringen fra å gi de nødvendige midlene nå, slik at en unngår koronakutt i skoler og barnehager?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
Jeg takker for svaret. Men det kommunene, skolene og barnehagene trenger, er ikke bare forståelse, de trenger også penger, og realiteten der ute er at det blir koronakutt. Jeg vet at statsråd Melby har erfaring som byråd i Oslo og har bred erfaring som kommunepolitiker. Hun er dermed garantert kjent med at kommuneloven er ganske streng på akkurat dette området: En plikter å budsjettere for penger en har, ikke penger en tror en får. Budsjettene til kommunene og fylkene – og skolene og barnehagene – skal landes nå, før regjeringen har fått alle sine rapporter. Det er det som er det alvorlige, at regjeringen ikke legger penger på bordet, og til nå bare har hatt tomme løfter. Arbeiderpartiet har foreslått at vi legger penger på bordet nå. Den totale regningen kan vi gjerne gjøre opp senere, det skal vi ha forståelse for, men hva er det egentlig som hindrer regjeringen fra også å legge noen penger på bordet nå, slik at en unngår disse kuttene, som er den realiteten en ser ute i skoler og barnehager?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-10-14:
Det hjelper jo lite at en har gitt kommunene litt, men ikke skolene og barnehagene de pengene de trenger. Så det stemmer ikke helt; det regnestykket går ikke opp. Når statsråden sier at det skal komme en rapport, og at en skal gjøre opp en regning, da ser en jo at det er ekstra utgifter her, men en har ikke klart å gjøre opp den regningen, og realiteten der ute er en annen. Statsråden sa tidligere i sitt svar at pengene som bevilges, må nå ut. Det virker som om regjeringen mener at pengene stopper opp et sted. Høyres representanter og kommunalminister Astrup har sagt at kommunene må prioritere annerledes, altså kutte i andre tiltak i skolen og barnehagen for å ta ekstrakostnadene med korona. Statsråden nevner jo nå selv noen særskilte satsinger som regjeringen har hatt i forbindelse med korona. Er det der statsråden mener en skal kutte? Er det andre tiltak på kvalitet som statsråden mener skolene nå må legge fra seg, når de ikke får de nødvendige pengene for å dekke de ekstra kostnadene som skolene og barnehagene har?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-10-14:
«Senterpartiet er bekymret for andelen ukvalifiserte lærere i skolen. Det er to nasjonale kilder for statistikk om lærere i grunnskolen og én for videregående opplæring, nemlig Statistisk sentralbyrås statistikk om ansatte i barnehage og skole og Grunnskolens Informasjonssystem. Statsråden har varslet en gjennomgang av tallgrunnlaget, bl.a. i VG 22. august. Hvor langt er arbeidet kommet, og når kan vi vente oss kunnskap om lærermangelen i skolen?»
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-10-14:
Statsråden skryter av en rekke tiltak fra regjeringen, men Senterpartiet mener at noen av tiltakene regjeringen har kommet med, faktisk har bidratt til å forsterke lærermangelen. Når gapet strekker seg fra 5 til 24 pst., er det viktig å avklare hva som er virkeligheten. Det kan være mange grunner, f.eks. ulik telling av lærere og kompetanse, samt at GSI ser på planlagt kabal for ansettelse, mens SSB tar med vikarbruk gjennom året. Senterpartiet er glad for at vi skal få et omforent tallgrunnlag som gir et best mulig og mest mulig reelt bilde av situasjonen. Likevel kan vi si for sikkert at det er for mange ukvalifiserte som møter skoleelever hver dag. SSB har også framskrivinger som viser at vi i 2040 kan mangle hele 5 800 grunnskolelærere. Er statsråden bekymret for antallet ukvalifiserte og en lærermangel i skolen?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-10-14:
Til spørsmålet, eller poenget, om vi er på riktig spor: Det kan vi diskutere, for det er bare en ørliten forbedring, 0,4 pst. Det er klart at det ikke er en type forbedring man kan være fornøyd med. Vi trenger jo i utgangspunktet å ha en ambisjon om null ukvalifiserte, og også at man kan ha vikarer som har den utdanningen som trengs. Om lærermangelen og situasjonen med lærere og ansatte som stadig løper raskere for å følge opp alle elever best mulig, var alvorlig i 2019, kan vi bare tenke oss hvordan det er under koronautbruddet nå. Utdanningsforbundet har hatt en undersøkelse blant skolelederne i sin medlemsmasse og funnet at bare 8 av 100 skoler har fått dekket koronautgiftene, samt at 62 pst. av skolelederne har fått signaler om budsjettkutt neste år. Dette gir ikke penger verken til flere kvalifiserte lærere eller til vikarer. Hvilke lovnader kan statsråden gi fortvilte lærere og skoleledere for tiden framover? Vil alt bli bra?
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2020-11-24:
Stortingets presidentskap fremmer i denne innstillingen forslag om endringer i retningslinjer for bruk av tilskudd til partigruppene, som sist ble fastsatt 20. juni 2013. Presidentskapet besluttet i februar 2019 å foreta en helhetlig gjennomgang av tilskuddet som gis til stortingsgrupper og uavhengige representanter på Stortinget, og vurdere behovet for endringer i ordningen. Noe av bakgrunnen for gjennomgangen var også en offentlig debatt med kritisk søkelys i forkant. Det er foretatt en grundig gjennomgang. Gjennomgangen har overordnet vurdert om det er en rimelig sammenheng mellom gruppetilskuddets størrelse og formålet med tilskuddet. Formålet om at stortingsgruppene gis tilskudd for at gruppene skal kunne drive sin virksomhet slik at stortingsrepresentantene kan utøve sitt stortingsverv, har ligget fast. Vurderingen er videre at tilskuddets størrelse og struktur er hensiktsmessig etter endringene som ble gjort i beregningsmodellen i 2013. Det overordnede målet med gjennomgangen har vært å sikre at ordningen med gruppetilskudd er innrettet på en slik måte at den tjener sin hensikt og bidrar til å ivareta Stortingets tillit i samfunnet. Presidentskapet mener at det er på områdene åpenhet og egenkapital at det er behov for størst endringer, og et samlet presidentskap står bak forslagene i innstillingen. Vi mener at dette er endringer som vil stå seg over tid. Det foreslås en egen bestemmelse som regulerer åpenhet og rett til innsyn. Presidentskapet mener det bør være størst mulig åpenhet om bruken av offentlige midler, og foreslår derfor å innføre en rett til innsyn i stortingsgruppenes opplysninger på detaljert regnskaps- og bilagsnivå etter avsluttede og revisorgodkjente regnskap. Hensynet til personvernet til representanter og de ansatte i gruppene og partigruppenes konkurransemessige posisjoner er sikret gjennom enkelte unntak fra hovedregelen om innsyn, men presidentskapet viser også til at det ikke er noe i veien for at stortingsgruppene vurderer merinnsyn i den enkelte sak. Presidentskapet foreslår videre begrensninger i muligheten til å bygge opp egenkapital. Forslaget innebærer at stortingsgruppene fortsatt skal ha adgang til å opparbeide seg egenkapital fra gruppetilskuddet, men at beholdningen per 1. juli året etter et stortingsvalg ikke kan overstige halvannet års tilskudd beregnet ut fra siste års tilskudd, og det overskytende beløp skal betales tilbake til Stortinget. Presidentskapet foreslår også å fjerne tilskuddet som gis gruppen med presidentvervet, og å innlemme i retningslinjene en norm for tildeling av areal til gruppene i Stortingets bygningsmasse. Presidentskapet har for øvrig sett behov for tydeligere retningslinjer på områder der det i dag kan være uklarheter, men disse endringene er ikke ment å endre dagens praksis. Presidentskapet foreslår at retningslinjene trer i kraft 1. oktober 2021, bortsett fra § 11, om innsyn, som foreslås å tre i kraft 1. januar 2022, og § 5, om egenkapital, som foreslås å tre i kraft 1. juli 2026, etter stortingsvalget i 2025.
Seher Aydar (Rødt), 2020-11-24:
Det er avgjørende for demokratiet å sikre at folkevalgte representanter utøver sitt verv, og at det skjer på en måte som sikrer folkelig legitimitet. Vi har sett en rekke saker i media som ikke akkurat har bidratt til dette, både om hvordan gruppetilskudd går til festing med høy prislapp, om formuebygging i partigruppenes egenkapital og om manglende åpenhet. Rødt er derfor glad for at det kommer forslag til innstramninger og mer åpenhet om bruk av gruppetilskuddet. Det er et stort framskritt, som også Rødt har jobbet for, at det foreslås innsynsrett i stortingsgruppenes regnskap på bilagsnivå. Samtidig åpner reglene for veldig store unntak. Rødt vil ha størst mulig åpenhet og stiller derfor forslag om at gruppene plikter å vurdere helt eller delvis innsyn også når de foreslåtte bestemmelsene gir mulighet til å la være. Vi foreslår at hensynet til offentligheten skal veie tyngre. Slik er reglene i offentlig forvaltning. Partigruppene er ikke offentlige forvaltningsorganer, men vi kan følge etter på dette punktet. Vi mener også at retningslinjene bør tre i kraft raskere. Regnskapene bør åpnes for innsyn fra nyttår. De store, etablerte partiene som ikke har gitt innsyn til nå, har alle muligheter til å legge om praksis i tide. Dette bør ikke vente til etter stortingsvalget. Det blir også altfor lenge å vente til 2026 med å stramme inn reglene for egenkapital. Rammene som er foreslått, er tross alt fortsatt veldig romslige. I 2013 ble gruppetilskuddet endret fra at alle partier på Stortinget, uavhengig av størrelse, skulle kunne gi sine representanter nødvendig støtte. Tildelingen av arbeidsplasser burde skje etter samme modell som gruppetilskuddet. Den foreslåtte modellen for arealdisponering legger opp til en spesiell forskjellsbehandling av stortingsgrupper og er etter vår oppfatning i strid med gruppetilskuddets formål. Rødt er for økt åpenhet og styrking av demokratiet. Nå går Stortinget i riktig retning, men vi vil gå litt lenger og litt raskere. Jeg tar med dette opp Rødts forslag.
Seher Aydar (Rødt), 2020-11-24:
Rødt stilte forslag om profittfri skole fordi vi vil styrke fellesskolen og hindre at elevers skolegang skal være preget av kommersialisering og profittmotiv. Selv om skolene som mottar offentlig tilskudd, ikke har adgang til å hente ut profitt, har vi sett at det har blitt gjort ved flere anledninger. Kommersielle aktører har profittmotiv også når de slippes inn i en sektor som i utgangspunktet skal være profittfri. Det har vært en kraftig økning av privatskoler i Norge de siste årene, og det til tross for at tilsyn viser at mange kommersielle selskaper bryter reglene for tilskudd. Hvis vi f.eks. ser på Akademiet, som er det største kommersielle skolekonsernet i Norge, har det flere ganger blitt avdekket at alle midler ikke har kommet elevene til gode. Og Akademiet er ikke alene om det, for det er slik kommersielle opererer. Det er forskjell mellom ideelt drevne skoler som tilbyr alternativ pedagogikk, og de kommersielle aktørene som har profittmotiv. Den danske loven om privatskoler stadfester at de som mottar offentlig tilskudd, må være selveide institusjoner, dvs. at de ikke kan være eid av eksterne selskaper eller inngå i konserner. For at skolen skal være profittfri, må den også være fri fra kommersielle selskaper. De rød-grønne stiller seg bak forslagene, som er en forbedring av dagens situasjon, og det er nødvendig, men det mangler noe essensielt: å sikre en profittfri skoledrift. Det stiller vi i dag forslag om. Utdanningsforbundet skrev i høringsuttalelsen sin: «Kommersielle interesser skal ikke styre elevenes utdanningstilbud. Utdanningsforbundet er derfor positive til Rødts forslag om profittfrie skoler.» Vi trenger mindre kommersialisering og mer lokaldemokrati. Folkevalgte må få mulighet til å gjøre helhetlige vurderinger av hva som gir det beste elevtilbudet. Kommunene og fylkene må få rett til å si nei til etablering av nye privatskoler fordi de er best i stand til å bestemme sin skolestruktur. Dette forslaget handler om å sikre at all statsstøtte kommer elevene og studentene til gode. Det er tross alt dem det handler om. Jeg tar med dette opp Rødts forslag.
Seher Aydar (Rødt), 2020-11-24:
På papiret er det bred enighet om at skoler skal være profittfri, men virkeligheten ser annerledes ut. Profittmotiverte aktører har ingenting å gjøre i en sektor som i utgangspunktet skal være profittfri. Når vi hører ministeren snakke både om barnehage og om skole, kan det høres ut som at samme prinsipp skal gjelde; pengene skal gå til barna og elevene. Men i skolesektoren er lovverket strengere, allikevel er det utilstrekkelig for å sikre at pengene går til elevenes beste, ikke til eierne. Spørsmålet mitt er: Hva vil ministeren gjøre for å sikre at fellesskapets midler går til velferd og utdanning, ikke til kommersielle velferdsprofitører?
Seher Aydar (Rødt), 2020-11-24:
Ministeren viste til tilsyn og at det finnes skoler som ikke bruker alle midlene til elever. Når det ble avdekket at ikke alle pengene kommer elevene til gode, som f.eks. skolekonsernet det kommersielle Akademiet, mener statsråden at de skal fortsette med å få tilskudd fra staten selv om de gang på gang bryter loven om at det skal være profittfri skole? Skal de få fortsette med å få godkjenning til å drive skole?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-24:
Eg ønskjer å gi honnør til stortingspresidenten, som har dratt i land dette arbeidet. Det er eit kjempestort framsteg for openheit og innsyn, og presidentskapet har gjort ein formidabel jobb med å rydde opp i det regelverket som har vore, som har, fordi det har vore så lite openheit og innsyn, skapt grunnlag for tvil og mistanke rundt arbeidet til Stortinget. Med dette tar ein store steg i retning av mykje større openheit, som er eit prosjekt som vi i SV har stått på barrikadane for lenge, men som vi no synest har kome mykje, mykje lenger. Litt om forslaga frå Raudt: Slik eg opplever forslaga, vil dei ikkje gi noka endring i sjølve grunnlaget for innsyn, men det må vurderast bitte litt nærmare av partigruppene om ein skal gi innsyn eller ikkje. Så det vil ikkje vere noka endring. For SV sin del vil vi praktisere ein veldig stor grad av innsyn. Vi vil når det kjem ønske om innsyn frå ulike typar aktørar, gå veldig langt i å vere imøtekomande. Det skal vere heilt særskilde grunnar til at vi ikkje skulle gjere det. Andre vil kanskje praktisere det på ein annan måte. Det får tida vise. Men forslaga frå Raudt handlar først og fremst om at ein pålegg å vurdere det bitte litt nærmare. Kunne vi fått ein kommentar frå saksordføraren til det? Til forslag nr. 2, frå Raudt: Slik vi les det, handlar det om at eigenkapitalen til gruppene må kome ned på det nivået raskare – frå 2026 til 2022. Her snakkar vi i stor grad om Høgre og Framstegspartiet og at dei må bruke mykje pengar på veldig kort tid. Er det riktig forstått, og er det praktisk ønskjeleg – no ser eg bort frå det politiske – at ein har eit slikt løp?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-24:
Det førre innlegget kan eigentleg vere eit greitt bakteppe for den diskusjonen vi har her, for det vi ser rundt omkring i Distrikts-Noreg, er opprør på opprør på opprør. Regjeringa har heilt eigenhendig skapt eit kystopprør, eit opprør mot ein fiskeripolitikk som tener nokre få både samfunn og personar. Ein har klart å få ein bunadsgerilja, som etter kvart har spreidd seg rundt omkring i større delar av landet, på grunn av sentralisering av offentlege tenester og helse. Ein har eit kommuneopprør etter å ha levert dårlegare og dårlegare budsjett til kommunane år for år. Ein har eit næringsopprør etter at ein har tappa fylka for betydelege midlar til næringsutvikling. Lista er lang, og det verkar som at vi får to typar innlegg i denne debatten. Det er dei som latar som om alt er bra og supert, og at det er stor optimisme på grunn av regjeringas politikk. Og så er det vi andre, som held oss til det som står i avisene, og det opprøret som faktisk beveger seg rundt omkring i befolkninga, og tar det på alvor, som ordentlege demokratar som prøver å følgje med på kva folket meiner om dette, og om det er ei god samfunnsutvikling. Det som denne regjeringa byggjer sin distriktspolitikk på, byggjer på ein idé om at sentralstaten alltid veit best. Den veit alltid best om korleis ein skal gjere ting. Det lokale vettet har ikkje så stor betydning. Det er sentralstatens meining som alltid er klokast. Den byggjer også på ideen om at det store er alltid best – store einingar og store forhold er alltid best, og det småe er alltid dårlig. Det er utgangspunktet. Organisering som er smått, må ein få bukt med. Evalueringane, dei harde fakta, viser sjølvsagt at store einingar faktisk ikkje fører til noko bra. Evalueringa av samanslåinga av høgskular og universitet har begynt å putre inn. Kva har det ført til? Dårlegare høgskular og universitet. Kjølige fakta på område etter område undergrev denne ideen, men den blir vidareført likevel, som om det var ein ideologi og ikkje noko som hadde noko med verkelegheita å gjere. Dette minner meg om Holberg-stykket Erasmus Montanus, der bondestudenten har forlest seg på latin og logisk argumentasjon og kome langt unna det bondesamfunnet han kom frå. Han kjem tilbake og ser eit lokalsamfunn som berre har ukunne og overtru. Kritikk av det blir av statsråden kalla å snakke ned distrikta. Eg trur at statsråden inst inne veit at det er det motsette som skjer.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-24:
Eg trur ein viktig premiss for denne diskusjonen er om den politikken som regjeringa fører, fører til mindre sentralisering, og om han snur den negative befolkningsutviklinga i distrikta. Svaret på det er nei, det gjer han ikkje. Han styrkjer den utviklinga vi i dag ser. Heilt uavhengig av den linja som regjeringa no legg seg på i denne distriktsmeldinga, styrkjer han sentraliseringa og den svake befolkningsutviklinga som vi ser i stort sett heile Distrikts-Noreg, samanlikna med dei urbane strøka. Viss ein går ned i tala på dette – bl.a. Telemarksforsking har gjort ein veldig interessant analyse med utgangspunkt i SSB-tal, som ein også er inne på i NOU-en som handlar om distriktsnæringane, som regjeringa har bestilt – ser ein at det ikkje er ei sentralisering som skjer i næringslivet. Næringslivet sentraliserer faktisk ikkje. Der ser vi faktisk tendensar til ei positiv desentralisering, at næringslivet i stadig større grad desentraliserer litt. Der vi ser sentraliseringa sterkast, er i det offentlege. Det er litt sentralisering i kommunane. Det skjer også ei sentralisering i kommunane og fylkeskommunane. Men dei som fører an i sentraliseringa, er staten. Der har vi dei seinare åra sett at det har eksplodert. Ein har køyrt den eine reforma etter den andre, og mantraet har heile tida vore at stort er betre enn smått, store fagmiljø er mykje betre enn spreidde fagmiljø – og dermed har ein bygd ned det statlege nærveret i distrikta. Det er faktaa. Som forsvar mot kritikken som blir fremja av dei partia som ønskjer å snu denne utviklinga, er at no snakkar representanten Knag Fylkesnes ned distrikta igjen. Det er ein heilt absurd argumentasjon. Viss eg er kritisk til distriktspolitikken til regjeringa, snakkar eg ned distriktspolitikken til regjeringa – eg snakkar ikkje ned distrikta. Viss ein skulle bruke denne argumentasjonen på kriminalpolitikken, ville det vore nesten det same som å seie at viss eg var kritisk til kriminalpolitikken til regjeringa, snakkar eg ned dei kriminelle. Det er ein heilt absurd argumentasjon, som vi møter igjen på område etter område. Det er ein slags nødargumentasjon. Vi ser det i samband med fiskeripolitikken også: Viss ein er ueinig i fiskeripolitikken til regjeringa, snakkar ein ned fiskeria. Og viss ein er ueinig i landbrukspolitikken til regjeringa, snakkar ein ned landbruket. Nei, vi er kritiske til politikken til regjeringa, og vi snakkar opp distrikta, fiskeria og landbruket, for vi trur at Noreg treng denne infrastrukturen viss vi skal klare den store grøne omstillinga i framtida.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-24:
Der fekk vi nok eit eksempel på at viss ein er kritisk til politikken til regjeringa, snakkar ein ned distrikta. Eg kunne nesten ha sagt at hadde det vore pling-fest for kvar gong det har blitt nemnt i denne debatten, hadde vi alle saman vore fulle. Men det skal eg ikkje seie. Det er eit anna argument som også dukkar opp i denne debatten, som også er litt interessant. Det er at fordi det skjer sentralisering i utlandet, er det heilt greitt at det skjer her. Fordi det er ein global trend, er det heilt greitt at vi fører ein politikk i Noreg som forsterkar det. Det viser jo berre kor utruleg svake argument regjeringa har for politikken sin. Eit anna argument er at fordi det blei lagt ned gardsbruk for ti år sidan, er det heilt greitt å føre ein politikk som legg ned litt fleire i dag. Det held berre ikkje som grunnlag for nasjonal politikk å kome her med den forma for argumentasjon.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2020-11-24:
Statsråden la i vei om å dele Norge i to områder i distriktspolitikken i Politisk kvarter i dag tidlig. Nå er det bare noen få dager siden vi avga innstillingen som vi behandler her i dag, og i den innstillingen er det altså ikke spor å finne av dette grepet som statsråden snakket om på morgenen i dag, og som det egentlig var veldig vanskelig å få grep om hva var. Hvorfor er ikke dette omtalt i innstillingen, og hvorfor finnes det ingen forslag fra regjeringspartiet Høyre eller de andre regjeringspartiene om dette i denne innstillingen? Eller er det faktisk sånn at statsråden jobber etter det vi får kalle innfallsmetoden i distriktspolitikken, ettersom ingen har hørt om dette tidligere, og det ikke er omtalt her i dag i det hele tatt?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2020-11-24:
Det ble jo ikke særlig mer tydelig etter dette svaret. Tvert imot ble det enda mer tåkete. Det er veldig vanskelig å forstå at en regjering ikke kan få bakt inn en sånn type nytenking, som visstnok da skal være veldig viktig og saliggjørende, når man hadde muligheten i en distriktsmelding, i Stortinget i dag. Og som sagt: Vi avga denne innstillingen bare for noen dager siden, så dette må jo være noe som statsråden bare har tenkt på en tilfeldig morgen, og det er egentlig ikke bra for distriktspolitikken at man jobber etter den type innfallsmetode. Men jeg får stille statsråden et annet spørsmål, og som er litt mer konkret: Nå foreslår man å legge ned trafikkstasjonen på Mysen, som er viktig for næringslivet, og som favner 50 000–60 000 mennesker. Den skal nå legges ned og flyttes mange, mange mil vekk. Hvorfor er det god distriktspolitikk?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2020-11-24:
Det er enkelte fra regjeringspartiene her som snakker om kommuneøkonomien som i de reneste vekkelsestaler. Men det er jo slik som med andre vekkelsestaler som omtaler mirakler, det er altså ingen som har sett noe til det, som kan bekrefte at kommuneøkonomien er så god som man her påstår fra regjeringspartienes side. Det er direkte feil. Fjorårets kommuneoppgjør var altså det dårligste på 15 år. For 2021 følger regjeringen svært godt opp – for å bruke det uttrykket – når den legger opp til det som faktisk blir et minusbudsjett for kommunene, som gjør at kommunene må kutte i alle de tjenestene vi ellers hører at regjeringspartienes medlemmer snakker pent om, og sier det er viktig at det må være god kvalitet på. Men de legger altså ikke opp til at kommunene skal kunne levere disse gode tjenestene. Tvert imot legger regjeringen opp til at man må kutte i tjenestene der ute. Vi opplever distriktsopprør og misnøye. Det er den største misnøyen fra distriktene mot en regjering siden forrige gang Høyre satt i regjering, i 2004/2005. Jeg husker veldig godt da ordførerne, også fra Kristelig Folkeparti, den gangen var ute og hadde et distriktsopprør. Så var det stille med tanke på distriktsopprør i mellomtiden, men nå kommer det altså igjen for fullt. Dette med bunadsgeriljaer og andre opprør fra distriktene ble nevnt her. Det er klart det blir opprør når man opplever at regjeringen har brukt sju år på å skru sentraliseringsskruen stadig strammere til og gir en stadig dårligere kommuneøkonomi fordi de prioriterer pengene til andre ting enn felles velferd der ute hvor folk bor. Så kom den siste saken, eller det vil si to saker, i går og i dag. Den ene var at fritt skolevalg nå plutselig skulle bli god distriktspolitikk – noe som alle advarer mot. Det fører til at elevene som bor på Ørje, der jeg bor, kanskje må reise til Ski eller til Moss, altså få økt reiseveien til sin nærmeste videregående skole med både tre, fire, fem og seks mil. Det kan ikke være god distriktspolitikk. Og det er jo merkelig at det heller ikke er omtalt i denne meldingen – på akkurat samme måte som det distriktsministeren dro opp av hatten i dag morges, i Politisk kvarter: en todeling av Distrikts-Norge, som plutselig skulle løse alle problemer, men som ingen har hørt om, og som ikke står noe sted i innstillingen vi behandler her i dag. Det er en merkelig måte å føre distriktspolitikk på.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2020-11-24:
Jeg får takke for gratulasjonen med at jeg klarte å få lisens som travkusk. Det kan jeg anbefale flere å prøve på. Det blir for øvrig å kjøre i rød-grønne farger, selvsagt, når vi kommer så langt. Fleipe om hestenæringen skal man egentlig ikke gjøre. Det er en stor næring. Den gir om lag 16 000 årsverk, spredt rundt omkring i hele landet, de fleste av dem ute i distriktene, så hestenæringen er vel verdt å både omtale og ta vare på. Så kan jeg bare anbefale representanten Trellevik å slå opp på side – jeg tror det er – 41 i det dokumentet som ligger bak her, og der innstillingen vår står. Der er det en god merknad fra Arbeiderpartiet om olje- og gassnæringen, så han skal ikke behøve å bekymre seg for det. Vi har en del forslag her i salen fra Arbeiderpartiet, noen sammen med Senterpartiet og noen sammen med SV, der vi bl.a. ber om at man skal styrke norsk hestehold. Vi ber om at man skal få opp et pilotprosjekt for smarte bygder. Vi ber om forslag om å øke finansieringen av hurtigbåt- og ferjetilbud i distriktene. Vi ber om nye tiltak for at distriktskommunene skal kunne innovere mer enn de gjør i dag. Vi ber om å sikre lik tilgang til kunnskap og kompetanse i hele landet gjennom å styrke utdanningsinstitusjonenes regionale rolle, altså gjøre det enklere å få kompetansepåfyll og ta mer utdanning som voksen. Vi ber også regjeringen om å gå igjennom de regionale flyrutene for å sikre et godt og likeverdig kollektivtilbud i distriktene, og vi ber om at det legges til rette for en betydelig forbedring av mobildekningen i hele landet og utbygging av flere mobilmaster. Vi er også innom at man bør øke midlene til bredbåndsutbygging betydelig, for det er fremdeles altfor mange steder i landet som ikke har god nok dekning. Det har vi oppdaget, noen hver av oss når vi har hatt møter med folk ute i distriktene – når Teams-bildene stopper, det hakker og man mister lyd. Det er rett og slett ikke godt nok som verktøy. Det er synd at vi ikke ser ut til å få noen tilslutning fra regjeringspartiene til noen av de forslagene jeg her har nevnt. Det skulle man jo tro hadde vært mulig etter at jeg har hørt debatten, men det er et stykke mellom det som regjeringsrepresentantene står her og sier, og det de faktisk ønsker å stemme for.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2020-11-24:
I Høyre sier vi ofte at gode lokalsamfunn skapes nedenfra. Vi tror på verdien av at folk selv bygger sitt nærmiljø, og distriktsmeldingen viser med all tydelighet hvor viktig næringslivet er for å skape levende og bærekraftige lokalsamfunn. Derfor var det forstemmende i dag morges å høre på Politisk kvarter at opposisjonen fortsatt prøver å skape usikkerhet om den differensierte arbeidsgiveravgiften – et av våre viktigste distriktsvirkemidler. Er det én ting vi er enig i, er det å fortsette den differensierte arbeidsgiveravgiften. Det er nesten fristende å spørre om både Senterpartiet og Arbeiderpartiet innimellom lider av midlertidig hukommelsestap. De snakker som om de ikke har vært i posisjon, og som om den globale urbaniseringen ikke pågikk på deres vakt. Representanten Trellevik har helt rett når han minner om at det i perioden 2005–2013 forsvant 9 000 gårdsbruk, det ble 336 færre skoler i distriktene, det ble færre sykehus med akuttfunksjoner og en kraftig reduksjon i jordbruksareal. Befolkningsveksten i de fem største byene var atskillig høyere enn i landet for øvrig. Man må kunne spørre seg: Hvor troverdig er det at et nytt rød-grønt styre skal snu sentraliseringstendensen? Det er ingenting av deres forrige periode som tyder på det. Jeg vil også gjerne si noe om kompetanse i denne debatten. Vi vet at mange lokalsamfunn opplever rekrutteringsproblemer og manglende tilgang på kompetanse allerede i dag. Og den mangelen vil forsterke seg uten gode tiltak. Men jeg reagerer når opposisjonspartiene kritiserer regjeringa for manglende satsing på dette feltet. Jeg vil gjerne minne om at det var under Solberg-regjeringa at fagskolene, regionenes egne næringsrettede fagutdanninger, ble styrket og løftet opp som høyere utdanning. Det var under Solberg-regjeringa at kompetansereformen Leve hele livet ble satt i verk for å styrke arbeidet for at hele befolkningen skal ha relevant kompetanse og flere skal kunne delta i arbeidslivet. Det var under Solberg-regjeringa at regionene har fått større ansvar for den regionale kompetansepolitikken, at ordningen med kompetansepiloter fra Troms og Finnmark i nord til Agder i sør ble etablert, og at opptrappingen av de fleksible etter- og videreutdanningene kom i gang. Og det er under Solberg-regjeringa at utdanningsstøtteordningene gjennom Statens lånekasse er blitt mer fleksible og gjør det enklere for den enkelte – og særlig for voksne med familie og jobb – å ta videre utdanning. Det har betydning når denne regjeringa denne våren lanserte utdanningsløftet med en storstilt satsing på 1,6 mrd. kr for å utvide kapasiteten i videregående skoler, fagskoler, høyskoler og universiteter, med kompetansetilbud for ledige og permitterte. Det gir gode bidrag til et bærekraftig lokalsamfunn. Så må jeg si at jeg i forrige innlegg glemte å ta opp de forslag som Høyre er en del av – så det gjør jeg nå.
Norunn Tveiten Benestad (Høyre), 2020-11-24:
Det var bare en kort kommentar til noe representanten Kolberg sa tidligere. Han sa i sitt innlegg noe sånt som at staten skal være distriktenes venn og ikke deres motstander, og det er jeg enig i. Men staten kan ikke være alt for alle alltid. Den må være der når det trengs mest og behovet er størst. Det krever prioritering, og denne regjeringa har vært tydelig i sine prioriteringer og prioritert fem hovedområder: å få ned etterslepet i samferdselssektoren å spille på lag med det lokale næringslivet å satse på kompetanseutvikling å styrke digitalisering og teknologisk utvikling å si ja til lokalt initiativ Det er etter mitt syn både konkret og en klok politikk og et viktig bidrag for framtida.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2020-11-24:
Det er interessant at det største opposisjonspartiet bruker to replikkar på spørsmålet om forskjellen på fjellbygder og kyst, og at det er den store utfordringa i landet vårt. Eg kan stadfesta at det er stor forskjell. Kysten har sjø, og mange kystsamfunn er avhengige av ferjer. Det leier meg inn på det spørsmålet som eg har. Eg registrerte at distriktsministeren var i lag med samferdsleministeren på ferjetur før Noreg stengde ned. Dei drakk kaffi og åt sveler, såg eg på bileta. Dei kom med litt pengar i revidert budsjett etter at dei hadde vore på tur. No kom dei med statsbudsjettet, og då kutta dei pengane. Så eg lurer på: Når regjeringa er oppteken av å skilja mellom innland og kyst, kvifor anerkjenner dei ikkje behovet for billege ferjebillettar for næringslivet? Kvifor gjorde ein det kuttet i statsbudsjettet for 2021? Må ein ta ein ny ferjetur og eta fleire sveler for å gje meir pengar?
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2020-11-24:
Det er alltid hyggjeleg når nokon har fotballhelsingar frå talarstolen, så eg får gratulera Bodø/Glimt med gullet. Og sidan Brann ikkje klarte gullet i år, får me gleda oss over at det var ein bergensar på trenarbenken. Det var ei god samanlikning føregåande representant hadde om like konkurransevilkår. Det skal innlegget mitt òg handla om. Når det gjeld formuesskatten, er det absolutt ikkje like konkurransevilkår. Det kjennest litt som for ein lokal norsk eigar å spela fotball mot Bodø/Glimt, at ein ikkje er på same fot som utanlandske eigarar. I koronasituasjonen ser me at mange bedrifter har hatt utfordringar. Då trur eg det er ein stor forskjell for innbyggjarane og for arbeidstakarane om eigaren er lokal, er ein del av lokalsamfunnet og er ein som har generasjonsperspektiv, enn om det er ein eigar frå Sverige, USA eller Kypros som eig dei lokale bedriftene. Difor er det utruleg rart at me i Noreg har laga eit system som er sånn at ein ikkje har like konkurransevilkår for ein lokal norsk eigar, og dette er ei viktig distriktssak. Det er veldig viktig for distrikta at lokale eigarar som er opptekne av heimplassen sin og opptekne av arbeidsplassane, skal ha like konkurransevilkår som utanlandske eigarar. Difor forstår eg ikkje kvifor Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet gjer denne formuesskattdebatten til å bli ein kamp mellom rike og fattige og nører opp under ein misunningsdebatt. Når det eigentleg handlar om at ein skal ha eigarar som legg til rette for arbeidsplassar lokalt, burde ein halda seg for god til å dra det kortet og heile tida spela på at dette er misunning i det offentlege ordskiftet. Framstegspartiet skulle aller helst ønskt at me hadde fjerna heile formuesskatten. Det er ein ting å skatta av overskot når det går bra i ei bedrift, då trur eg dei aller fleste er tilhengjarar av å dela av verdiskapinga, men formuesskatten handlar jo om òg å måtta skatta av underskot. Det ein då gjer, er at ein tappar eigenkapital frå bedriftene. Kven ønskjer å tappa eigenkapital ut av distriktsarbeidsplassar og svekkja bedriftene og i tillegg gjera det meir lønsamt å vera utanlandsk eigar? I alle fall ikkje Framstegspartiet – me ønskjer at me skal ha konkurransedyktige vilkår for norske eigarar. Difor er formuesskatten ein uting. Difor burde han heller ikkje heita det; han burde ha heitt straffeskatt for å vera norsk eigar. Me heiar på dei som tek initiativ, og har i dag føreslått at ein skal vera meir tydeleg på at denne skatten bør vekk fordi det er ein skatt på både underskot og overskot og ei urimeleg dobbel- og trippelskattlegging. Me skulle gjerne ha fjerna den statlege delen først, sånn at kommunar kan konkurrera om å ha gode rammevilkår. Då vil eg nok ein gong, som eg innleia denne debatten med, trekkja fram Sture Pedersen i Bø. Han har gjort meir for formuesskatten enn nokon andre, ved å gå føre. Me heiar på Bø, og me heiar på andre lokale initiativ, for me må denne skatten til livs.
Helge André Njåstad (Fremskrittspartiet), 2020-11-24:
No skal heller ikkje eg forlengja debatten, men eg må bruka mitt eine minutt. Det er litt rart å høyra på Senterpartiet i debatt. Dei er tydelegvis opptekne av éin ting, og det er statlege arbeidsplassar som skal ut i landet, men samtidig kuttar dei ekstremt på konsulentbruk, som eigentleg er statlege arbeidsplassar. Så den heng ikkje saman, den politikken dei fører. Det verkar òg som om dei er meir opptekne av å beskriva andre sin politikk og gjenta på inn- og utpust sin eigen, utan å gå inn i realitetane i dei forslaga som er fremja. Eg vil bruka dei siste sekunda mine på å spørja Senterpartiet kvifor ikkje dei, som Arbeidarpartiet, er med i forslaget om å ta i bruk gamle bygningar, gamle naust og gamle stølar i landbruket til ny næring. Kvifor stiller Senterpartiet seg på utsida av det gode forslaget frå regjeringspartia, Framstegspartiet og Arbeidarpartiet, som vil vera bra for distrikta? Det er sannsynlegvis fordi dei ikkje har lest det. Dei er meir opptekne av retorikk enn å gå inn i politikk. Difor vil eg anbefala at dei i voteringa stemmer i lag med Arbeidarpartiet for det gode forslaget vårt.