Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Endelig er vi kommet til behandlingen av saken som mange i Forsvaret har sett fram til, enten med gru eller med glede. Det samme gjelder mange lokalsamfunn rundt om i landet. Det har vært et stort engasjement. Utallige har de brev, mailer, uttalelser, telefonsamtaler, leserinnlegg og underskriftslister vi har mottatt, vært. Jeg forstår engasjementet, og det er grunn til å sette pris på det. Forsvaret er viktig. Så over til resultatet av behandlingen i forsvarskomiteen. Saksordføreren har gitt en grei gjennomgang. Jeg skal derfor konsentrere meg om Arbeiderpartiets politikk. Vi er godt fornøyd med resultatet av behandlingen i komiteen, selv om også vi taper noen saker og vi er sterkt bekymret for økonomien i flertallets forslag totalt. En av de sakene vi regner med å tape i voteringen, vil jeg kommentere, nemlig integrert ledelse av Forsvaret. Norge er ett av to NATO-land som pr. dags dato ikke har integrert ledelse, dvs. at Forsvarsdepartementet og Forsvarets overkommando er slått sammen. Tyrkia og Norge har begge delt ledelse. NATO har i sin kontakt med de nye medlemslandene og de som søker om medlemskap, anbefalt integrert ledelse. Hva er så integrert ledelse? I NOU 2000:20 Et nytt forsvar, skrevet av Forsvarspolitisk utvalg, sies følgende om integrert ledelse: «En integrert modell innebærer at forsvarssjefen flytter til Forsvarsdepartementet med egen stab, og at Forsvarets overkommando nedlegges i sin nåværende form. Den fagmilitære strategiske delen av overkommandoen integreres i departementet, mens operativ og styrkeproduserende virksomhet flyttes til et nasjonalt hovedkvarter(…) (…) Innenfor det internasjonale samarbeidet har dagens modell medført en viss uklarhet om norske militære representanter hevder norske militære syn eller uttaler seg på landets vegne. En integrert modell vil skape større entydighet i slike sammenhenger. Det blir enklere å utarbeide og gjennomføre en helhetlig, nasjonal strategi i NATO og i andre internasjonale organisasjoner der Norge er representert både sivilt og militært.En integrert modell vil sikre at relevante fagmilitære momenter følger arbeidet helt frem til beslutning treffes av forsvarsminister eller regjering. Sivil side vil bedre kunne trekke på fagmilitær kompetanse, og den militære delen vil kunne nyttiggjøre seg sivil kompetanse og kontinuitet. En integrert løsning vil gi forsvarssjefens arbeid større gjennomslagskraft internt i departementet og styrke ledelsens evne til helhetlig prioritering mellom forsvarsgrenene.» Forsvarspolitisk utvalg mener også at en integrert modell kan bidra til et høyere tempo i gjennomføringen av politiske vedtak. De sier videre: «En fortsatt delt løsning kan svekke forsvarssjefens stilling. Dersom det blir opprettet et nasjonalt hovedkvarter i Norge, kan kraftlinjen i fremtiden komme til å gå direkte fra departementet til dette hovedkvarteret, noe som vil redusere forsvarssjefens betydning.» Jeg kan konstatere at de øvrige representantene i forsvarskomiteen ikke har lyttet til Forsvarspolitisk utvalg, siden ingen av dem støtter integrert løsning. De har ikke sett sammenhengen i den nye organiseringen, slik deres partimedlemmer i Forsvarspolitisk utvalg har gjort. En integrert modell ville ha medført at vi i enda sterkere grad ville få redusert den øverste ledelse i antall. Den sjansen lar nå flertallet gå fra seg. Så over til debatten om plassering av hovedkvarteret – Jåttå eller Reitan. Dette er en sak hvor det har vært et sterkt engasjement, spesielt i Nordland og i den nordlige landsdel. Jeg forstår engasjementet, men vi mener at den arbeidsfordeling som er foreslått mellom Fellesoperativt hovedkvarter på Jåttå og det Regjeringen har foreslått for Landsdelskommando Nord – en fremskutt sådan i Reitan – er fornuftig og god. LDKN vil få oppgaven som nasjonal krisestyringskommando for nordområdene, slik som de er så gode på allerede. Dette betyr at de må ha kapasitet til kontinuerlig å holde oversikt over situasjonen i de nordlige havområdene og i det tilhørende luftrom. Nordområdene har en betydelig geografisk utstrekning. Det velkjente kartet over Norges fastland med havområder har vi fått presentert utallige ganger under arbeidet med denne proposisjonen. Dette området er også av vital betydning for Norges sikkerhet og for dagens og fremtidig verdiskaping. De uavklarte rettighetsspørsmålene og de store miljøutfordringene gjør at vi må ha et særlig fokus på nordområdene, både når det gjelder sivil og militær krisehåndtering. Dette er bakgrunnen for Regjeringens forslag om en nasjonal krisestyringskommando for nordområdene. Som jeg sa: De har gode kunnskaper på Reitan, og disse må vedlikeholdes og utvikles videre. Vårt mål er at Reitan skal framstå som en robust og effektiv kommando for nordområdene. Viktig er det også i denne sammenheng å merke seg at Regjeringen har til hensikt å foreslå Reitan/Bodø som sete for et senter for beredskap, redning og overvåking i forbindelse med oppfølging av NOU 2000: 24 Et sårbart samfunn. Regjeringen sier at de ønsker at senteret skal ses i sammenheng med arbeidet for å styrke planlegging, utvikling og samordning mellom Forsvaret og sivile etater når det gjelder beredskap, redning og overvåking i norske områder. Nærheten til krisestyringskommandoen på Reitan vil skape grunnlag for utvikling av et godt fagmiljø, en effektiv ressursutnyttelse og synergieffekter. Vi har valgt å plassere Fellesoperativt hovedkvarter på Jåttå fordi vi mener at kontakten med NATO er viktig. FOHK vil føre operativ kommando over alle tildelte nasjonale styrker, ha overordnet territorielt ansvar og forutsettes å bli gitt full fellesoperativ funksjonalitet i fredstid. En av de viktigste oppgavene til FOHK vil være å føre operativ kommando over de deler av Forsvarets styrker som er i innsats i utlandet. Disse vil, når de er klare i innsatsområdet, inngå i en flernasjonal styrke under operativ kontroll av et flernasjonalt hovedkvarter. Tendensen er at slike operasjoner ledes av NATO. Nær kontakt med NATOs kommandostruktur forenkler denne oppgaven. Vi har registrert at det er delte meninger når det gjelder viktigheten av å bruke krefter på å beholde NATO Joint Headquarter i Norge. Mange har meninger om dette, men vi mener at det å bidra til at NATO har et hovedkvarter i Norge, vil bidra til at de fremdeles fokuserer på og har kunnskaper om denne delen av Europa. Som mange har registrert, har stortingsgruppen endret på en del i forhold til proposisjonen. Noen endringer er resultat av arbeidet til fraksjonen i forsvarskomiteen, andre – og det gjelder de største endringene – er resultat av de tilbud vi har kommet med i forbindelse med forhandlinger, som vi håpet ville føre til et forsvarspolitisk forlik i Stortinget. Jeg mener at vi i Arbeiderpartiet har strukket oss langt, at Regjeringen, gruppens ledelse og forsvarsfraksjonen har gjort hva vi har kunnet, og hva vi mener er forsvarlig i forhold til økonomien, men jeg må konstatere at vi ikke har lyktes. Allikevel har vi valgt å stå ved de tilbud vi har kommet med, og er med på de vedtak dette gjelder. For oss har det vært viktig å stå ved det vi sier. I vårt tilbud lå følgende hovedelementer: 5 MTB-er av Skjold-klassen innfaset fra 2003 Beholde 8 MTB-er av Hauk-klassen inntil Skjold-klassen overtar Utvidelse av HV til 80 000 soldater og HV-distriktene som i dag Til dette, sammen med ytterligere kutt i Forsvarets øverste ledelse samt ufravikelige krav til minimal bygningsstandard, fikk vi et tillegg på litt over 600 mill. kr. Senere har vi valgt å være med på noen nødvendige utvidelser som følge av bl.a. HV-utvidelsen og andre forhold. Vi viderefører Heistadmoen og foreslår å legge rekruttskolen for Garden dit, sammen med HV-utdanningen, som eventuelt ikke får plass på Værnes. Vi foreslår også å videreføre befalsutdanningen for HV på Dombås, vi er med på forslaget om å flytte flyskolen til Bardufoss og beholde KNM Tyr. Det er så langt vi har kunnet strekke oss, og det er så langt vi synes det er forsvarlig. Går vi lenger, får vi et tillegg til strukturen som vi mener skaper store driftsutgifter. Noen kommentarer til de utvidelsene vi har foreslått: Den største og dyreste endringen er de nye MTB Skjold. Som Høyre riktignok sier i sine merknader, gikk vi sammen med dem og foreslo at dersom testing av forseriefartøyet var vellykket, skulle serieproduksjonen starte umiddelbart. MTB Skjold er ikke noe billig fartøy, og alle vet at det har vært en inngående diskusjon om Sjøforsvaret har behov for MTB Skjold, men vi har altså valgt å legge inn disse fartøyene som første del av vårt forhandlingstilbud, og vi er glad for at vi har kunnet bidra til å finne løsninger på denne saken som så mange av oss har vært engasjert i over lengre tid. Vi kunne jo ikke la Høyre stå alene om å ville bygge Skjold. Sentrums løsning var ikke god nok, innen 2005 ville Umoe Mandal ha hatt store problemer. For å opprettholde kunnskapene om MTB-våpenet inntil vi får Skjold foreslo vi altså å beholde noen av Hauk-klassen. Ved siden av Heimevernet og MTB Skjold er det vel de enkelte lokaliseringer som har vakt størst debatt, i hvert fall i lokalpressen rundt omkring i landet. Det er forståelig. Det er arbeidsplasser det dreier seg om, og det er en kjensgjerning at flere av garnisonene våre er den viktigste arbeidsplassen i kommunen. Dette gjelder bl.a. for Våler i Hedmark, som har Haslemoen, og Evje og Hornnes kommune, som har Evjemoen. Det er dessverre slik at noen ganger må vi ta avgjørelser som ikke er hyggelige, men nødvendige. Dette er tilfellet med våre vedtak om å gå inn for å legge ned begge disse garnisonene. Forsvaret må slankes, rasjonaliseres, og driftskostnadene må ned. Da er den eneste muligheten å legge ned noen garnisoner og samle driften på færrest mulig steder. Valget er vanskelig, og vi har besøkt alle de garnisoner og steder som har vært til vurdering. Ingen av oss gjør dette med lett hjerte, men foretar vi ikke endringer nå, må vi gjøre det senere. Alle i Forsvaret har bedt om at vi fatter vedtakene nå i vår. Ingen ønsker flere utsettelser. Slike nedleggelser vil i første omgang føre til investeringer i de garnisonene som må ta imot flere, men det er tross alt utgifter over kortere tid. Målet er at en i fremtiden skal få ned driftsutgiftene og få mer midler til å investere i sårt tiltrengt materiell. Hvis ikke hovedgrepene tas nå, vil vi om bare noen få år sitte med en rekke folk for mye som vi kun betaler lønn til, en rekke garnisoner som vi drifter, og hvor det må foretas store vedlikeholdsarbeider og ombygginger, og som vi i realiteten ikke får utnyttet godt nok. Resultatet blir et forsvar med mange folk, mange moer og uten godt materiell. Da er vi virkelig i krise. Når det gjelder fremtidige materielle investeringer, er det nok bare å nevne nye jagerfly, nye transportfly og MTB-er av Skjold-klassen. Det er ikke småpenger det er snakk om! Regjeringen la opp til en omfattende omorganisering av Forsvaret som skulle løse en del av de problemene jeg har nevnt, og som skulle løse den doble ubalansen alle har vært så opptatt av, og vært enige om at vi må bli kvitt. Hva har så skjedd? Jo, vi er oppe i det samme uføret som vi har vært tidligere. Vi har strukket oss langt for å få en avklaring som kunne skape forutsigbarhet for Forsvaret. Det fremgår av innstillingen at vi har økt rammene fra 112 milliarder kr til 114 milliarder kr, men viljen var ikke til stede hos de øvrige partiene. Når det gjelder Høyre og Fremskrittspartiet, har de alltid hatt mer penger til forsvar, og vi var vel klar over at de kunne gå noe høyere, selv om vi i Arbeiderpartiet er dypt uenig i noen av de sakene de har prioritert. Senterpartiet og Kristelig Folkeparti har jeg derimot ikke forståelse for. De har presentert et opplegg hvor de legger opp til en drift som er mye høyere enn Regjeringens forslag. Dette skulle de dekke inn ved å kutte enda mer i personell i den øverste ledelse, redusere en del investeringer og foreløpig selge en del bygninger. Men dette går ikke i hop, ifølge våre beregninger. Jeg har ingen høyere økonomisk utdannelse, men selv jeg har lært at en ikke finansierer drift ved å selge eiendommer og få en engangssum. Sentrumspartiene er med på alle påplussingene, men har ikke fått flertall for forslagene sine om reduksjoner, fordi ingen av oss helt har forstått dem. For å få den forutsigbarhet som vi så sårt trenger, har vi lagt inn et forslag i dag hvor vi foreslår at planrammen for Forsvaret i årene 2002–2005 fastsettes til 114 milliarder kr. Vi håper å få støtte, men jeg har også registrert at det har kommet to andre forslag. Med dette tar jeg opp de mindretallsforslag som Arbeiderpartiet har fremmet i innstillingen, og de som ligger utdelt i salen.