Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-04:
SV er veldig bekymret over at tida fra lovbrudd er begått, til reaksjon er iverksatt, ofte er uakseptabelt lang. Hvis rettssystemet skal ha den nødvendige tilliten fra innbyggerne, er det avgjørende at reaksjonene kommer raskt. Dette er viktig for ofrene, for lovbryteren sjøl og for alle de pårørende på begge sider, det er viktig for samfunnet generelt og for vår trygghet. Det forebyggende og avskrekkende aspektet svekkes dramatisk når det tar år før lovbryteren får en rettmessig reaksjon. SV er derfor veldig opptatt av å få ned saksbehandlingstida. Spørsmålet er hvordan dette best skal gjøres. Arbeiderpartiet har fremmet to forslag. Det ene forslaget går ut på å ha nye fristregler, hvoretter saker som hovedregel skal pådømmes i første instans før det er gått seks måneder, og under enhver omstendighet innen to måneder etter at tiltale er tatt ut. Det andre forslaget er at man skal be Regjeringa utarbeide en tiltakspakke for å redusere straffesaksbehandlingstida, som bl.a. inneholder en gjennomgang av påtalemyndighetenes organisering, vurdering av avskjæringsregler for bevisføring, større grad av skriftlighet i domstolene, mulige endringer i prosessreglene, gjennomgang av reglene om advokatsalær og en utredning av tidsfrist for uttak av tiltale og beramming av straffesak. For å ta det siste først: Dette forslaget støtter vi. Det er fordi vi mener at det finnes et betydelig effektiviseringspotensial i straffesakskjeden, og vi er ikke fornøyd med det som hittil har skjedd fra dagens regjering. Det første forslaget, derimot, mener vi er uheldig av flere årsaker. Vi er redde for at dette forslaget vil gi folk i Norge falske forhåpninger, fordi det er mange andre forhold som dette forslaget ikke tar opp som det må ryddes opp i før vi kan få saksbehandlingstida nok ned. Dessuten er vi redde for at saksbehandlingstida i saker som ikke prioriteres, vil bli ekstremt høy fordi man fokuserer på noen saker. Det er alltid en bieffekt som man kan få, og som er utilsiktet. Det vi også frykter, er at fristene kan bli en sovepute for å slippe å iverksette andre og mer kostnadskrevende tiltak og krevende tiltak på andre måter. Så har det vært en diskusjon i mediene som jeg ikke har fullstendig oversikt over, fordi jeg ikke har fått lest den rapporten som er avgitt til Justisdepartementet, som bl.a. tingrettsdommer Langbach har levert – jeg har ikke fått tak i den rapporten. Der pekes det på at det er mange ting som kan gjøres med norske domstoler for å få dem til å bli mer effektive. Det er «look to Sweden» som er deres mantra. For meg er det vanskelig å ta stilling til dette uten at det har blitt grundigere drøftet. Men det som i hvert fall ligger på hjemmesiden til Justisdepartementet, er en rapport fra en arbeidsgruppe som ble nedsatt av Justisdepartementet 4. september 2003, om effektivisering av straffesaksavviklingen. Der har man sett på Oslo tingrett og hva som kan gjøres der. Det denne gruppen har sett på, er elektronisk saksforberedelse og informasjonsutveksling mellom straffesaksaktørene, tiltak for å redusere antallet utsatte og bortfalte saker ved Oslo tingrett og tiltak for å effektivisere gjennomføringen av domstolsbehandingen i første og annen instans. Arbeidsgruppen har også vurdert om det er tilført tilstrekkelig med ressurser i straffesakskjeden til å håndtere eksisterende og framtidig sakstilgang. Det sier noe om hva det er de mener vi må fokusere på. De påpeker at det har vært en markert økning i antallet hovedforhandlinger og rettsdager for Oslo tingrett. De mener at årsaken ligger dels i restanseavvikling, dels i en økning i politiets oppklaringsprosent og dels i endringer i hovedstadens kriminalitetsbilde. Tendensen går i retning av mer omfattende og komplekse saker, og en større del av kriminaliteten har grenseoverskridende karakter eller bedrives av personer som samarbeider i nettverk. Økonomisk kriminalitet har videre vært et satsingsområde, hvilket har ført til en rekke store straffesaker i den senere tid, sier de. De har også sett på ressurstilgangen for domstolene. Det er klart at det også er et viktig felt. De har utarbeidet 32 forslag til tiltak som de mener bør gjennomføres. De har bl.a. sett på hvor mange stillinger som bør tilføres Oslo tingrett og statsadvokatembetene, og også politiet i Oslo – og det er ikke få. Det er ganske mye penger som også må til. Derfor frykter vi at bare å lage nye regler ikke bidrar til annet enn at folk får forhåpninger som dessverre ikke blir innfridd. Og det er farlig, for da kan tilliten til hele rettsapparatet bli dårligere.