Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2019-11-27:
I Norge bor det folk overalt – heldigvis. Vi er et land med arbeid og bosetting over hele landet. Det er fundamentet for et sterkt fellesskap, og det er fundamentet for vår felles identitet. Framtidstro lokalt gjør Norge bedre nasjonalt. Derfor er Arbeiderpartiet både byenes og distriktenes parti. I generasjoner har vi visst at Norge lykkes best når vi står sammen – by og land hand i hand. Alle innbyggerne i Norge bruker kommunale og fylkeskommunale velferdstjenester hver dag – barn i barnehage og skole, ungdom i videregående opplæring og nybakte foreldre på helsestasjonen. Vi har eldre som trenger sykehjemsplass eller omsorg i hjemmet. Ellers drikker vi alle rent vann levert av det kommunale vannverket. I Arbeiderpartiet mener vi at det fortsatt er store uløste oppgaver innenfor sentrale velferdsområder som kommunene har ansvaret for, men denne regjeringen har en annen politikk. I statsbudsjettet for 2020 presenterer regjeringen det dårligste økonomiske opplegget for de frie inntektene i kommunesektoren vi har sett de siste 15 årene – en realvekst på kun 0,3 pst., ifølge regjeringens egne tall. Regjeringen ruster ikke kommunene for de omstillingene de står overfor de neste årene. For å styrke velferden i hele landet mener Arbeiderpartiet at vi må ha en sterk og forutsigbar kommuneøkonomi. Derfor foreslår vi i vårt alternative budsjett å øke de frie inntektene til kommunene med 2,5 mrd. kr i forhold til regjeringens forslag. Vi vil styrke fylkeskommunenes mulighet til å gi videregående opplæring og levere gode kollektive tjenester. Derfor øker vi rammen med 500 mill. kr. Vi vil skjerme de aller svakeste og mest hjelpetrengende ved å styrke toppfinansieringsordningen for ressurskrevende tjenester med 350 mill. kr, i motsetning til regjeringen, som svekker den. Ikke minst er vi opptatt av å legge til rette for ytterligere verdiskaping og bruk av ressursene i hele landet. Derfor vil vi øke de regionale utviklingsmidlene med 200 mill. kr. I år var det lokalvalg. Over hele landet går nå nye folkevalgte til oppgaven med ambisjoner, ideer og prosjekter til gode for innbyggerne de representerer. Dessverre opplever mange av dem at regjeringens rammer til kommuneøkonomien ikke tillater at tiltakene kan realiseres. Tvert imot, vi har hørt mange eksempler her i dag. La meg føye til mine egne. I Arendal må det kuttes 100 mill. kr, noe som rammer viktige velferdstjenester i kommunen. I nyetablerte Kinn kommune må det kuttes rundt 80 mill. kr. Der kutter de i stillinger i skolen og må utsette nødvendige investeringer for å gi bedre velferdstilbud. I Øst-Finnmark må kommunene til sammen kutte i størrelsesorden 110 mill. kr. Og lista er lengre. Likevel har vi hørt gang på gang fra denne talerstolen så langt i dag – og vi kommer helt sikkert til å høre det flere ganger – at kommuneøkonomien er bedre enn noen gang. Høyt og tydelig gis det inntrykk av at dette er regjeringens fortjeneste. Det som er riktig, er at mange kommuner har gått med overskudd de siste årene. Ekstraordinære engangsinntekter, bl.a. som følge av skattetilpasninger og lavere pensjons- og demografikostnader, er grunnen til de gode økonomiske resultatene. Vi gleder oss jo alle over at flere kommuner har kommet seg ut av ROBEK-lista og får betalt ned gjeld, men det skyldes ikke regjeringens politikk. Det er på tross av regjeringens politikk. Dette er inntekter kommunene har fått som regjeringen ikke forutså eller planla for. Da vi behandlet statsbudsjettet for inneværende år, var regjeringens politikk å gi en samlet vekst i de frie inntektene i kommunesektoren anslått til minus 0,2 pst. i gjennomsnitt for 2018 og 2019, sett under ett. Men regjeringen bommer grovt på skatteanslagene og blir reddet av at kommunene får ekstraordinære engangsinntekter – ikke på grunn av, men på tross av regjeringens politikk. Og det er det som er problemet. Som folkevalgt i en kommune eller fylkeskommune kan man ikke planlegge drift og ansettelse av folk for å utføre tjenester til innbyggerne basert på penger man ikke vet om man får. Det er jo direkte ulovlig og i strid med kommuneloven. Man kan ikke rekruttere lærere og ansatte i barnehagen eller sette i gang aktivitetstiltak for eldre med penger man ikke har. Vi har større ambisjoner i Arbeiderpartiet enn regjeringen – for bedre kvalitet i velferd, omsorg og skole i kommunesektoren. Derfor har vi en kraftig økning i veksten i kommunenes og fylkeskommunenes inntekter. Med vårt opplegg ville kommunene få mulighet til å satse på flere barnehageplasser, styrke kvaliteten i skolen, sørge for flere lærere og tidlig innsats, styrke eldreomsorgen og drive forebyggende helsearbeid. Med vårt opplegg ville vi styrke, ikke svekke, fellesskapet over det ganske land.