Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2008-04-29:
Ordningen Aid for Trade var det kapitlet i bistandsbudsjettet for inneværende år som økte mest, ved siden av miljø og klima. Den går ut på at vi skal bruke bistand for å investere i infrastruktur i u-land for å skape et grunnlag for eksport og handel for de samme landene. Bistand kan aldri skape utvikling alene. Vi trenger en omfordeling og en sterkere styring av den globale handelen. Vi trenger et globalt samarbeid for å løse felles utfordringer og en handelspolitikk som også kommer u-landa til gode. Men for at u-landa skal kunne ta del i den internasjonale økonomien, må de utvikle jordbruk, industri, infrastruktur osv. - infrastruktur som bl.a. meierier, mattilsyn, slakterier, hygiene og distribusjon, bare for å nevne noe som er knyttet til landbruk. Vi må bruke mikrokreditter til å utvikle småindustri og håndverk og formalisere den uformelle sektoren, i tillegg til å utvikle institusjoner og kompetanse og etablere gunstige og forutsigbare regler og rammevilkår for næringsutvikling. Vi må altså øke u-landas handelskompetanse. Swaziland er et lutfattig land som grenser til Sør-Afrika. 48 pst. av landets befolkning lever på under én dollar pr. dag. Over 70 pst. har landbruk som hovedinntektskilde. Og akkurat i Swaziland har norske bistandsmidler gått inn med Aid for Trade-støtte. Kjøtt- og fjørfebransjens Landsforbund har med støtte fra NORAD bidratt til å bygge opp en eksportrettet produksjonskapasitet nettopp i Swaziland. Swaziland er nå det eneste land i det sørlige Afrika utenfor GSP-ordningen. I utenrikskomiteens budsjettinnstilling for inneværende år sier en enstemmig komite at «det er positivt at 14 nye land er tatt inn som null-toll land i GSP-ordningen, Generalized System of Preferences. Komiteen mener det kan vurderes å trekke flere land inn i ordningen, og ber om at Regjeringen ser på muligheten for å sikre likere behandling mellom små økonomier i det sørlige Afrika». I juni i fjor behandlet Stortinget Innst. S. nr. 209 for 2006-2007, basert på et Dokument nr. 8-forslag fra Kristelig Folkeparti. En enstemmig utenrikskomite understreket at GSP-systemet bør utvikles til å omfatte flere land som ikke defineres som MUL-land, og at vi gjennom Aid for Trade bidrar til å sikre infrastruktur og skape produksjon. Jeg vil slutte meg til det som Senterpartiets Alf Ivar Samuelsen sa i den debatten, at det i liten grad er konflikt mellom de minst utviklede land og de andre svakere utviklingsland når det gjelder produksjon, eksportinteresser og -muligheter og norske behov for importvern. Jeg vil for øvrig - som andre har gjort tidligere - vise til at Soria Moria-erklæringen stadfester at Regjeringen vil øke «importkvotene for fattige land, også ikke-MUL land». I høringsrunden til Dokument nr. 8-forslaget fra Kristelig Folkeparti i fjor sa også Bondelaget seg positivt til økt import fra land som ikke er MUL-land, som altså ligger i skjæringspunktet over MUL-land, og også bruken av GSP i denne forbindelse. Jeg synes det er viktig at Swaziland så snart som mulig tas inn i GSP-ordningen på linje med Botswana og Namibia. Så kan man se på hvordan dette skal utvikles i SACU-sammenheng og i det regionale samarbeidet i det sørlige Afrika. Det er viktig at Swaziland nå kommer inn på samme måte som de 14 øvrige land som ble tatt inn i GSP-ordningen nå sist. Swaziland må ha lik markedsadgang som de to andre landene. Jeg mener at vi svikter totalt i vår utviklingspolitikk hvis vi ikke tar Swaziland inn i GSP-ordningen. Jeg forutsetter at Regjeringen kommer tilbake til Stortinget med forslag om dette på en egnet måte så rask som mulig.