Anders B. Werp (Høyre), 2012-12-04:
Vi skal nå behandle en viktig og prinsipiell sak. Den europeiske menneskerettighetsdomstolen avga tidligere i år en dom som påpekte at det er en skjevhet i tomtefesteloven §33, en skjevhet i avveiningen mellom bortfesters og festers interesser, og at det er bortfesters interesser som i for stor grad er ute av paragrafen. Det er henvist i dommen til artikkel 1 i første tilleggsprotokoll i Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen, som ligger til grunn for dommen i Strasbourg. Den artikkelen dreier seg om vern av eiendom, og vi finner noe av den samme inngangen i forhold til eiendomsrett også i FNs generelle og universelle menneskerettighetserklæring, slik at vi i Stortinget har her å forholde oss til en klargjøring av eiendomsrettens posisjon i et menneskerettighetsperspektiv. Det er en særdeles prinsipiell, interessant og viktig diskusjon. Tomtefeste har en lang og – jeg vil si – en god tradisjon i Norge. Den har bidratt til at det har vært en lav terskel for å etablere egen bolig og egen hytte eller fritidsbolig. Ifølge saksgrunnlaget fra Justisdepartementet er det inngått over 300 000 festeavtaler. De aller, aller fleste av dem er langsiktige avtaler. Så fikk vi en lovendring i tomtefesteloven, vedtatt i 2004. Det er altså den loven og den paragrafen som har vært til behandling i menneskerettighetsdomstolen i Strasbourg. Det var Norges Skogeierforbund som sendte klagen til Strasbourg. Jeg har lyst til å takke Norges Skogeierforbund for at de sto dette løpet ut. De har vært alene om å kjøre saken på vegne av noen av sine medlemmer, en sak der man erfaringsmessig vet fra andre saker at veien fram er lang, og hvor usikkerheten er mildt sagt betydelig i den grad man kan forvente å nå fram. Her valgte man å stå løpet ut. Det synes jeg det er grunn til å understreke, og det bidrar til at vi her i dag får anledning til å heve blikket og diskutere både grunnleggende og prinsipielle spørsmål. Komiteens behandling har nettopp vært basert på dette grunnlaget. Og jeg vil takke komiteen for godt samarbeid i sakens anledning. Det har vært et ganske intenst – ja, ikke bare ganske – det har vært et intenst arbeid, og vi trengte absolutt all den tid vi hadde til disposisjon, for å komme fram til det jeg vil kalle en balansert innstilling. Det er mye symbolikk i denne saken – det er til dels ganske klare holdninger på begge sider i saken. Men likevel la komiteen vekt på at dette er en midlertidig lov med en sterkt begrenset virketid fram til 1. juli 2014 – jeg understreker 1. juli 2014 – altså fordi det i merknadene ved et par anledninger står 1. juni. Det er altså 1. juli, altså en begrenset tidsperiode. Det har vært viktig for komiteen å redusere den usikkerheten som mange, både festere og bortfestere, har i forhold til dette spørsmålet, og komiteen legger derfor til grunn at det må legges stort trykk i saken, med en rask prosess og ikke minst at den prosessen som nå skal styres videre fra Justisdepartementet, er inkluderende i forhold til de berørte parter. Jeg takker for samarbeidet i komiteen. Jeg anbefaler på vegne av en samlet komité komiteens innstilling, som ligger på representantenes plasser, og takker for samarbeidet.