Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2003-01-13:
Det er rundt 6 000 mennesker i Norge som ikke har noe sted å bo. Mer enn 10 000 har dårligere standard enn det som regnes som akseptabelt. Over 200 000 får hjelp fra stat eller kommune for å klare bokostnadene. Mange flere sliter tungt for å klare kostnadene med en god bolig. Kort sagt: Selv om boligpolitikken i Norge i all hovedsak har vært vellykket, slik at de fleste av oss bor i en god og til dels svært god bolig, og de fleste selv eier sin egen bolig, så er det fortsatt et stykke igjen til vi når målet om at alle skal kunne disponere en god bolig i et godt bomiljø. Boligen er et grunnleggende behov. Sammen med arbeid, utdanning, helsetjeneste og omsorg er boligen en hjørnestein i velferdssamfunnet. Derfor er det alvorlig at mange unge familier har problemer med å finne en bolig til en pris som de er i stand til å betale. Og enda mer alvorlig er det at enkelte i det hele tatt ikke har tilgang til en god bolig. Derfor foreslår Arbeiderpartiet et bredt sett av tiltak for å bedre situasjonen for ungdom og for økonomisk vanskeligstilte. Regjeringen Stoltenberg satte i verk en rekke viktige tiltak. Husbankens lånerammer ble økt kraftig slik at byggingen av nye boliger tok seg opp. Betydelig flere fikk hjelp gjennom etableringslån. Boligtilskuddet ble kraftig økt. Det ble lagt opp til reformer for å få en raskere byggesaksbehandling. Nå må vi videre. Vi kan ikke vente i ett år på å drøfte nødvendige tiltak, slik Regjeringen legger opp til. Derfor foreslår Arbeiderpartiet tre hovedgrep for å sikre alle en god bolig: Vi må bygge flere boliger.Vi må bygge billige utleieboliger til ungdom.Vi må gjøre boligene billigere for dem som har dårlig økonomi. Det aller viktigste for å hindre prisgalopp på boliger er at det må bygges mer. Regjeringen gjør en alvorlig feil når de vil svekke Husbanken som redskap for å få bygd flere boliger. Er det for få boliger, vil noen by opp prisen for å sikre bolig til seg og sine. De som rammes, er de som ikke kan følge med på priskarusellen – ungdom og økonomisk vanskeligstilte. Derfor må det bygges mer, ikke mindre. Lån i Husbanken er et av de viktigste tiltak for å holde oppe nybyggingen. Derfor vil Arbeiderpartiet gi flere mulighet til å få «billige» lån i Husbanken. Det koster ikke statskassen en eneste krone, men nybyggerne får nyte godt av at staten kan låne penger til lavere rente enn de selv kan gjøre hver for seg. Men økt nybygging krever også andre tiltak. Kommunene må få fram flere boligtomter. Derfor foreslår vi et eget statlig tilskudd til kommuner hvor det bygges spesielt mye. Og vi foreslår at kommunene skal få billige lån til kjøp av tomter. Men kommunene må også behandle byggesakene raskere. Vi må frita flere saker for omfattende behandling i kommunen. Vi må sette stramme tidsfrister for behandling av saker. Og hvis fristen ikke holdes, må kommunens gebyrer reduseres eller falle helt bort. Det andre hovedgrepet er at vi må bygge billige utleieboliger for ungdom. Et av hovedproblemene i boligmarkedet er jo at unge mennesker ikke finner bolig til en pris de kan klare. Arbeiderpartiet vil bygge billige utleieboliger for ungdom. For at boligene skal bli billige, vil vi at staten skal gi et tilskudd på 30 pst. av kostnadene ved kjøp eller bygging. På den måten fjerner vi også en vesentlig del av forskjellsbehandlingen mellom statens hjelp til dem som eier bolig i forhold til dem som leier bolig. Koster boligen 600 000 kr, gir staten 180 000 kr i tilskudd. Resten gis som «billig» lån i Husbanken som betales tilbake over 50 år. Men da må vi også stille noen krav. Husleien skal baseres på kostnaden ved å drive boligen. Det skal ikke kunne tas ut fortjeneste. Og de som bygger, må forplikte seg til å drive på dette grunnlaget i 20 år. Vi vil i tillegg at borettslagene skal ha mulighet til å tilby boliger med lave innskudd på om lag 10 pst. av kostnadene ved kjøp eller bygging. Staten skal gi 15 pst. tilskudd til slike lavinnskuddsboliger, og resten skal gis som lån i Husbanken. Samtidig vil vi gjøre det lettere for ungdom å etablere seg i bolig som de eier selv. Derfor vil Arbeiderpartiet at ordningen med startlån skal utvikles i retning av at det kan gis til alle som ønsker å etablere seg i eid bolig. Det var Stoltenberg-regjeringen som tok initiativet til å få en ordning med startlån. Bondevik-regjeringen har dessverre svekket denne ordningen vesentlig ved å stille krav om at kommunene må ta det meste av risikoen. Da vil kommunene ikke gi slike lån. Derfor vil vi at stat og kommune skal dele risikoen fra første krone. Da tør også kommunene å gi lån til dem som trenger det mest. Det tredje hovedgrepet er at vi må gjøre boligene billigere for dem som har dårlig økonomi. Derfor vil Arbeiderpartiet styrke bostøtten vesentlig. En enslig forsørger med en inntekt på over 143 600 kr har ikke rett til bostøtte. En familie med to voksne og et barn med en inntekt på over 157 300 kr har ikke rett til bostøtte. Inntekten regnes da å være for høy! Barnefamiliene er den gruppen som i dag får klart svakest hjelp gjennom bostøtten. Derfor vil vi særskilt styrke bostøtten for barnefamiliene ved å øke denne inntektsgrensen med hele 50 000 kr. Det er et av de mest målrettede tiltak for vanskeligstilte som er foreslått så langt. Derfor har også Arbeiderpartiet foreslått en kraftig styrking allerede i budsjettet for 2003. Regjeringen vil vente og utrede. Utleieboliger er viktig også for dem som har dårlig økonomi. Men her vil Arbeiderpartiet gjøre to viktige skiller i forhold til utleieboliger for ungdom. Vi mener at utleieboliger for ungdom med begrenset botid, kan være ned til 25 m2 pr. bolig. Det må ikke gjelde utleieboliger for personer som skal bo der varig. Da må Husbankens minstenormer gjelde. Det vil i praksis si at boligen må være minst 50 m2. Vårt svar til dem med varig svak økonomi skal ikke være at de skal bo trangt. Samtidig mener vi at staten skal kunne gi opptil 60 pst. tilskudd til slike boliger. For dem som har særskilte problemer, er mangel på evne til å bo ofte et problem i tillegg til mangel på evne til å betale. Det gjelder ikke minst dem som har rusproblemer. Vi vil derfor utvikle ordninger som gir kommuner og frivillige organisasjoner mulighet til å få dekket deler av kostnadene ved den sosiale oppfølgingen av beboeren. Arbeiderpartiet vil ha slutt på bruk av hospits. Dette er et dårlig botilbud. Og det er et dyrt tilbud. Ved å utvikle gode botilbud ved bruk av statlige boligtilskudd og bostøtte, vil kommunene også kunne spare betydelige beløp som heller bør settes inn for å gi beboerne en sosial oppfølging og et mer meningsfylt sosialt liv. De forslag Arbeiderpartiet har lagt fram i Stortinget, vil føre oss nærmere målet om at alle skal kunne disponere en god bolig i et godt bomiljø. Det er en konkret plan, ikke bare prat. Det er en oppfølging av det arbeidet Stoltenberg-regjeringen satte i gang. Det er en realistisk plan, hvor vi vil bruke 1,6 milliarder kr, trappet opp over fire år. Det er fullt mulig hvis man mener at det er viktig å styrke boligpolitikken. Jeg er derfor glad for den brede støtten disse forslagene har fått fra Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet. Desto mer skuffende er det at Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet igjen viker unna. Og igjen ser vi hvor skillelinjene går i politikken. Heller ikke her blir vi forundret over at Høyre og Fremskrittspartiet sier nei til tiltak som vil gjøre hverdagen bedre for ungdom og økonomisk vanskeligstilte. Men vi slutter ikke å forundre oss over de valg som Kristelig Folkeparti gjør.