Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2012-05-30:
La meg først få lov til å takke saksordføreren for en god framstilling av hva denne saken dreier seg om. Jeg vil også understreke at Kristelig Folkepartis engasjement i denne saken handler ikke om at vi ønsker å reversere omstillingsprosessen når det gjelder Oslo universitetssykehus – så er det sagt. At vi har tatt til orde for å senke tempoet, har nettopp vært på grunn av de tilbakemeldingene vi har fått både via media og via direkte henvendelser om at ting går for fort. Men som sagt, dette handler altså ikke om at vi ønsker å reversere denne prosessen. Det er faktisk bred enighet om at denne sammenslåingen er av det gode. Vår målsetting med sammenslåing var å skulle få til et bedre koordinert tilbud og bedre utnyttelse av ressursene, og dette kommer også pasientene til gode. Det er imidlertid tre ting som har bekymret oss, og som vi har tatt opp via kontrollkomiteen. Det er det som har å gjøre med IKT-satsingen, pasientsikkerhet og selvsagt også statsrådens styring med hele prosjektet. Når det gjelder IKT-skandalen, som man velger å kalle det, var det jo slik at de ulike sykehusene før sammenslåingen hadde forskjellige IKT-systemer for håndtering av pasientinformasjon. Prosjektet Klinisk arbeidsflate var ment for å sørge for at de ulike IKT-systemene skulle kunne snakke sammen slik at en fikk et pasientoppfølgingssystem på hele det sammenslåtte sykehuset. I den åpne kontrollhøringen som vi hadde, understreket flere av dem som ble hørt, viktigheten av Klinisk arbeidsflate. Man sa at det var en premiss for sammenslåingen av sykehusene. Aasmund Bredeli sa følgende om dette: «Dette var helt grunnleggende – hadde jeg nær sagt – for å kunne kommunisere mellom sykehusene, og når man samtidig begynner å flytte pasienter og dels også personell mellom sykehusene, sier det seg selv at da har vi ikke tilgjengelig informasjon der pasientene til enhver tid er. Vi får et informasjonstap, vi får en diskontinuitet i dette, og det vil i sin ytterste konsekvens påvirke pasientsikkerheten.» Så alvorlig er dette, og så sterkt understrekes det hvor viktig en slik Klinisk arbeidsflate er for at systemet skal fungere godt nok på et sammenslått sykehus. Det var flere som fulgte opp med noe av det samme, bl.a. Fagforbundet, som mente at det er jo «en del av sykehusets hjerte å ha et KA-system som fungerer og kommuniserer på tvers». Så det er uheldig at denne IKT-satsingen strandet slik den gjorde. Vi har altså kastet over 100 mill. kr ut av vinduet uten å få noen ting tilbake. Jeg håper virkelig at dette er noe som både Helse Sør-Øst, Oslo universitetssykehus og selvsagt også statsråden følger nøye opp i tiden framover, for dette er noe som må på plass, ikke minst for pasientsikkerhetens skyld. Så er det dette med pasientsikkerhet. Det er, som også saksordføreren sa i sitt innlegg, viktig for tilliten til helsevesenet at helsetjenesten drives med lavest mulig risiko for pasientene. Det var tydeligvis flere enn meg som ble bekymret da direktøren for Statens helsetilsyn, Lars E. Hanssen, i kontrollhøringen sa til komiteen: «Men det er viktig å ha som bakgrunn for denne høringen at tilsynsmyndigheten mener at helsetjenestene i Norge generelt drives med for høyt risikonivå.» Det er bekymringsfullt. Videre sa han også: «Dette har vi sett nærmere på, f.eks. ved innflyttingen i Ahus, hvor vi gikk veldig grundig inn og så på de risikoanalysene som var gjort, og om de var tilfredsstillende ut fra det vi mener legges til grunn. Og det mente vi ikke de var.» Nå har saksordføreren vært inne på – og jeg vil også understreke – at det ikke nødvendigvis er en sammenheng mellom høy risiko og det faktiske antallet feil. Den erkjennelsen skal vi ta med oss. Vi har registrert en rekke oppslag i media hvor det er fremmet påstander om at pasientsikkerheten ved Oslo universitetssykehus svikter. Nå har vi ikke gått inn i enkelttilfeller, utover at vi forholder oss til de opplysningene som er gitt komiteen, bl.a. gjennom kontrollhøringen, og der omtaler også fylkeslegen i Oslo og Akershus, Petter Schou, dette både generelt og ut fra noen konkrete tilfeller han har behandlet etter klage fra pasient eller pårørende. Fylkeslegen i Oslo og Akershus har vært involvert i en rekke saker knyttet til Oslo universitetssykehus og omstillingsprosessen ved sykehuset, og vi merker oss også at Schou mente at det var forhøyet risiko i forbindelse med behandling av hjerneslag, og at tilbudet til barn med såkalt «shunt» er uforsvarlig organisert. Schou sa også i denne høringen: «Vi har også nylig måttet konkludere med at Avdeling for radiologi og nukleærmedisin drives med for høy risiko for svikt i pasientsikkerheten, og at dette med sannsynlighet kan ha medført uforsvarlig drift i større eller mindre perioder.» Det er likevel helt riktig som Martin Kolberg sier i sitt innlegg, at tilsynsmyndighetene konkluderer ikke med at det er en uforsvarlig drift ved Oslo universitetssykehus, men de peker på den forhøyede risiko. Vi har gjennom Norsk Sykepleierforbund fått vite at det forsvinner pasienter i behandlingsløpet. Det er ganske rystende hvis det er tilfellet, at folk forsvinner i behandlingsløpet fordi man ikke har et IKT-system der sykehusene kan snakke sammen. Jeg håper virkelig at dette er noe både sykehus, Helse Sør-Øst RHF og statsråden tar tak i, for dette kan vi ikke leve med i norske sykehus – at pasienter forsvinner i behandlingsløpet. Til det som flere har vært inne på, undersøkelsene som har blitt gjort av medlemmer av Norsk Sykepleierforbund: Der pekes det bl.a. på den fryktkulturen som eventuelt skulle finnes på Oslo universitetssykehus. I en høring knyttet til et representantforslag, 24 S for 2011–2012, sa presidenten i Legeforeningen, Hege Gjessing, at folk ikke sier fra lenger. Man deltar ikke kritisk i diskusjonene, fordi man opplever i verste fall å miste jobben. Jeg håper virkelig at ledelsen ved Oslo universitetssykehus tar tak i dette, fordi en slik fryktkultur kan helt åpenbart være med på å svekke pasientsikkerheten. Slik kan vi heller ikke ha det ved norske sykehus. Litt om statsrådens styring: Vi legger til grunn at statsrådens styring av omstillingsprosessen ved Oslo universitetssykehus fulgte den normale rutinen for oppfølging via det regionale helseforetaket. Vi registrerer imidlertid at statsråden sommeren 2011 innførte en ordning med hyppigere oppfølgingsmøter med Helse Sør-Øst RHF, fordi deler av prosessen ikke gikk som planlagt. Vi viser til at disse møtene ble igangsatt omtrent 12 måneder etter at det nye IKT-systemet skulle ha trådt i kraft, og omtrent 3–4 måneder etter at videre leveranse etter kontrakten ble avbestilt. Statsråden forklarer bakgrunnen for den økte frekvensen av oppfølgingsmøter med at det ikke var god nok framdrift i utarbeidelsen av nye bemanningsplaner og at prosjektet Klinisk arbeidsflate ikke var fullført. Jeg er tilfreds med at statsråden innførte hyppigere oppfølgingsmøter med det regionale helseforetaket, men kanskje burde man ha innført disse hyppige møtene på et tidligere tidspunkt. Jeg vil avslutte med å si at det generelt i så viktige omstillingsprosesser som dette er utrolig viktig at statsråden er «hands on» hele tiden – ikke minst for at framdriften skal kunne opprettholdes. Jeg er også glad for at også statsråden sier at tempoet i den videre gang i prosessen må styres etter de utfordringer som ligger der.