Brit Strandrud (Fremskrittspartiet), 1999-02-04:
Fremskrittspartiet er oppmerksom på at betydelige deler av verdens befolkning lever i fattigdom og nød. Men vi vil peke på at dette ikke bare skyldes naturkatastrofer, det skyldes også interne kulturkonflikter og politiske konflikter som rammer uskyldige mennesker. Det har først og fremst dreid seg om ettpartistater som har vært styrt av en privilegert maktelite som støtter seg til politiet og et korrupt byråkrati, som ofte, i alle fall indirekte, er finansiert med bl.a. norske u-hjelpsmidler. De fleste land som trenger humanitær bistand, har en sentralisert styringsmodell som ikke er forenlig med en markedsøkonomisk produksjonsprosess som stimulerer den enkelte til innsats og resulterer i vekst for nasjonen som helhet. Når det gjelder Regjeringens ti bud for humanitær bistand, er også vi enig i intensjonene om katastrofehjelp. Men for å forhindre at den verdensomspennende nøden stadig får utvikle seg, og for å gi landene den beste muligheten til å forebygge nøden, må det endringer til i u-hjelpen generelt, slik at bistanden blir en hjelp til selvhjelp. Norge må avvikle den statlige, tvungne u-hjelpen, som i stor grad bidrar til å øke konfliktene og som driver mennesker på flukt, og heller konsentrere seg om ren humanitær nødhjelp for å redde menneskeliv og fremme menneskerettighetene. Vi må bidra til at folk evner å klare seg selv, og ikke blir avhengig av støtte utenfra. Hjelpen til Sudan er et skrekkens eksempel når det gjelder tidslengde på u-hjelp. Der er det altså gitt hjelp i over 30 år, og konfliktene er vedvarende. Denne hjelpen har ikke vært hjelp til selvhjelp, men hjelp til å forlenge konfliktene. Derfor er de også blitt avhengig av internasjonal humanitær hjelp. Verden vil også i fremtiden stå overfor nød og mange hjelptrengende nasjoner, fordi makteliten i totalitære stater overhodet ikke har respekt for menneskerettigheter. Et annet skrekkens eksempel når det gjelder mangel på menneskerettigheter, er Nord-Korea. Rapporter viser at landet står overfor en hungerkatastrofe på grunn av maktelitens manglende interesse for å brødfø sitt folk. De kjøper heller våpen for å undertrykke sine egne. Jeg har dessverre ikke kunnet registrere at statsråden gjennom sin tale har nevnt den glemte hungersnøden i Nord-Korea. Hun har i hovedsak konsentrert seg om problemene i afrikanske land, land som i en årrekke har mottatt norsk u-hjelp. Vi er nå glad for at Regjeringen vil legge vekt på humanitær bistand og revurdere støtten til u-hjelp, slik jeg har forstått det – dette fordi Fremskrittspartiet ikke vil være med å støtte en ordinær, statlig, tvungen u-hjelp, men heller være med på å gi hjelp til land som uforskyldt er kommet i nød ved f.eks. naturkatastrofer og hungersnød. Vi vil også oppmuntre til frivillig bistand gjennom humanitære organisasjoner, da disse organisasjonene i de fleste tilfeller er de beste til å vite hvor hjelpen mest effektivt kan settes inn. Det vil ikke si at Fremskrittspartiet dermed er villig til å øke bistandsbudsjettet, det vil heller si at vi vil se på bruken av midlene til u-hjelpen og håper de kan bli brukt på en best mulig måte, og at omprioriteringer er helt nødvendig.