Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-12-18:
Kirkebygningene er et kulturelt og historisk ankerfeste i mange lokalsamfunn. Det høres kanskje innlysende ut, men jeg tror det er viktig at vi i denne saken understreker at kirkebygningene har en betydning som går langt utover det religiøse. Alle norske kirkebygg har to viktige dimensjoner. På den ene siden er de menighetens bygning og gudstjenesterom, på den andre siden er de også fellesskapets kulturarv, en kulturarv som alle medlemmer i et lokalsamfunn deler, uavhengig av trosoppfatning. Fra gammelt av er det lokalsamfunnet som har hatt oppgaven med å bygge, vedlikeholde og forvalte kirkene og kirkegårdene. Etter kirkeloven forvaltes kirkene og kirkegårdene av de kirkelige fellesrådene på vegne av menigheten, som normalt eier kirkene. Det er et fåtall kirker som er i privat eie. Det gjelder i første rekke stavkirkene, der flere eies av Fortidsminneforeningen. Statens engasjement for å ta vare på denne delen av norsk kulturarv har vært og er ganske begrenset. Primært har en satset på tilskudd via Riksantikvaren for særskilt utvalgte – og jeg vil gjerne få lov til å si særskilt utvalgte, veldig få – kirkebygg og også en bredt innrettet rentekompensasjonsordning for vedlikehold der alle kommuner kan søke om tilskudd. Hvis en har ambisjoner om å løfte dette feltet, er det helt nødvendig å lansere nye virkemidler og tilføre flere ressurser. I en situasjon der kommunepolitikerne har stramme rammer og krevende oppgaver, skulle det bare mangle at ikke staten tar en større del av ansvaret. Saken handler egentlig om at staten skal ta medansvar for den store vedlikeholdsdugnaden som denne kulturarven nå trenger, og som kommunene og Kirkelig fellesråds arbeidsutvalg ber om. Jeg tror ingen skal undervurdere hvor omfattende denne jobben kommer til å bli, for etterslepet er svært stort. De utfordringene vi snakker om, vil ikke bli løst i løpet av et budsjettår eller to. Da vi tok de 28 stavkirkene, kostet det 150 mill. kr og tok nesten 15 år. Det var 28 kirker. Derfor har energi- og miljøkomiteen understreket at den store oppgaven vi nå står foran, kommer til å måtte løses over lang tid. Desto viktigere er det at en kommer i gang. Det synes Senterpartiet det er grunn til å understreke. Det er viktig å komme i gang, og det er også viktig å understreke at det legges ikke i dette forslaget opp til noen endringer i forvalteransvaret for kirkebygningene. Det vil fortsatt i all hovedsak ligge hos kommunene. Jeg er veldig glad for at vi i dag har en enstemmig innstilling fra energi- og miljøkomiteen, der Stortinget ber regjeringen om å utarbeide en strategi for hvordan steinkirker fra middelalderen, fredede etterreformatoriske kirker og særlig viktige kirker fra etter 1650 kan sikres et godt vedlikeholdsnivå. Det forteller meg at vi er på rett spor når komiteen har kunnet slutte opp om så pass mye av innholdet og også forslagene i Dokument 8-forslaget. Så har flertallet i komiteen ønsket å gå et skritt lenger, et skritt lenger enn det flertallet i salen trolig kommer til å gjøre. Flertallet i komiteen har pekt på at spleiselagsmodellen og mulighetene for å opprette et kirkelig kulturminnefond også bør gjennomføres. Den modellen har den fordelen at den sikrer et solid fundament, og den sikrer at alle parter må bidra. Ingen kan frasi seg ansvaret, men stat, kommune og også private må kunne bidra sammen for å gjøre en innsats. Senterpartiet tror fortsatt at den modellen har framtida foran seg, og at det vil være nødvendig å komme tilbake til den på et senere tidspunkt. Det er verd å minne oss sjøl om, når vi tenker på dette spørsmålet, at i Sverige er 87 pst. av de om lag 3 500 lutherske kirkene de har, fredet etter kulturminneloven. I England er 75 pst. av de 16 000 anglikanske kirkebyggene de har, «listed», dvs. fredet. Men i Norge er bare 14 pst. av kirkene fredet, mens 46 pst. er listeført. Det er en stor jobb som gjenstår på dette området, og hvis man ser vernede kirker i Norge under ett, er kun 60 pst. – og da inkluderer vi også stavkirkene – av dem fredet. Det betyr at den jobben vi har foran oss, er stor. Jeg synes vi tar et viktig første skritt på den jobben i dag. Jeg er veldig glad for det samarbeidet vi har hatt i komiteen, og jeg tror også at det forslaget som ikke får flertall i dag, vil vi være nødt til å ta opp ved en senere anledning.