trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-02-20:
«Prosessen med omorganisering av 110-sentralene er blitt beskrevet som kaotisk. Fra Telemark blir det stilt spørsmål ved om flyttingen av sentralen til Drammen er tilstrekkelig faglig begrunnet, bl.a. med tanke på risikoen for ulykker i tilknytning til industrien. Er statsråden fornøyd med prosessen med å kutte antall brannsentraler fra 20 til 11, og hvordan vil statsråden eventuelt gripe inn for å sikre at beslutningene som tas, er tilstrekkelig lokalt forankret?» Jeg vil bare komme med en opplysning, og det er at tidligere i dag kom det beskjed fra DSB om at det nå ikke er Drammen, men Arendal som er nytt forslag til lokalisering.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-02-20:
Jeg hadde kanskje håpet at innholdet var feil også, men da var det bare formuleringene fra departementet! Takk for svar fra statsråden. Jeg understreker at mitt spørsmål først og fremst dreier seg om prosess, med Telemark som et eksempel. Selv om ansvaret er delegert til DSB, er det naturlig at statsråden også har meninger om prosessen. La meg bare peke på to helt sentrale ting. For det første foregår det sentralt flere prosesser samtidig, som dels henger sammen, dels ikke henger sammen. Det går på nødnummer – det har vært diskusjon fra politisk hold om man skal samle de forskjellige numrene til et felles nødnummer – og det går også en diskusjon om antallet politidistrikt, som også kan få konsekvenser for denne prosessen. Mitt inntrykk er at de forskjellige prosessene i veldig liten grad har snakket sammen. Punkt 2: En forutsetning for å involvere kommuner og lokale beredskapsapparater må være at de faglige vurderingene er tilgjengelige og kjent. Det er de, etter hva jeg har blitt opplyst om, ikke. Vil statsråden sørge for at de faglige vurderingene blir tilgjengelige og kjent?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-02-20:
Jeg forventer selvfølgelig at statsråden driver skikkelig saksbehandling. Det som har vært litt av utfordringen her, og som også må være et politisk ansvar, er at prosessen har vært kaotisk. For å presisere, i hvert fall har man fra lokalt hold i flere fylker oppfattet prosessen som kaotisk. Så til en ting jeg ikke synes jeg fikk noe klart svar på: Én ting er en omorganisering – det kan være mye positivt med en omorganisering, jeg er slett ingen prinsipiell motstander av det. Men en forutsetning for lokal forankring er at man også legger frem de faglige argumentene og vurderingene knyttet til det å flytte en 110-sentral. Det operasjonelle brannvernet vil selvfølgelig fortsatt tilhøre kommunene, men det er klart at lokalisering kan også ha noe å si f.eks. for læring mellom forskjellige miljøer, hvorvidt man har nær og god kontakt, diverse sånne ting. Der er den klare tilbakemeldingen fra lokalt hold at det ikke har kommet tydelige faglige vurderinger som har blitt gjort tilgjengelige fra DSB-hold.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2013-02-20:
«Åremålsstillinga til politimeisteren i Sogn og Fjordane går ut 30. april i år. Sjølv om det er kort tid til stillinga går ut, er ho ikkje lyst ut. Assisterande politidirektør Vidar Refvik uttalar på nettsida til NRK Sogn og Fjordane at når vi no vurderer ein heilt ny politistruktur, så ventar vi med å tilsetje ein ny politimeister. Dette skapar stor frustrasjon. Når blir stillinga som politimeister i Sogn og Fjordane lyst ut?»
Bjørn Lødemel (Høyre), 2013-02-20:
Takk for svaret. Denne saka har skapt stor frustrasjon i Sogn og Fjordane. Viss ein ser denne saka i lag med det som skjer med alarmsentralen – ei omorganisering av han – ser ein at dette har skapt stor utryggleik både blant befolkninga og i det politiske miljøet – og ikkje minst blant dei som jobbar i politiet eller i desse instansane. Den informasjonen som no er komen, er komen gjennom media – delvis lekkasjar frå avdelingsdirektør Anne Rygh Pedersen og frå politidirektøren. Det er altså skapt stor utryggleik om kva som skal skje med desse viktige instansane i Sogn og Fjordane. Så mitt spørsmål til statsråden er: Kva gjer statsråden konkret for å rette opp den utryggleiken som er skapt – og gjere dei vidare prosessane når det gjeld ei mogleg endring i politidistriktet Sogn og Fjordane, føreseielege?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2013-02-20:
Takk for svaret. I den førre runden var det også stor frustrasjon over dei prosessane som har vore. Eg registrerer at tidlegare spørsmål gjekk på det same. Eg registrerer òg at målsetjinga er å skaffe fleire ressursar til lokalt politi. Eg har ei sak frå Sogn og Fjordane. Den 1. juni 2011 stilte eg eit spørsmål til dåverande statsråd Storberget som galdt samanslåinga av Sogndal lensmannskontor og Leikanger lensmannskontor. Ei ferdigbehandla sak låg i departementet og var klar til å bli effektuert. Ei avklaring var like rundt hjørnet. Politimeisteren i Sogn og Fjordane ønskjer å slå i hop Sogndal lensmannsdistrikt og Leikanger lensmannsdistrikt. Alle kommunane er einige i det. Alle i både politiet og tillitsmannsapparatet er einige i og ønskjer å slå saman Sogndal lensmannsdistrikt og Leikanger lensmannsdistrikt. Eg veit at dette kanskje er litt på sida, men eg ønskjer å etterlyse denne saka – etterlyse korleis det ligg an med den samanslåinga som det er brei einigheit om i Sogn og Fjordane.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-02-20:
Jeg vil gjerne rette dette spørsmålet til finansministeren: «I VG 13. februar brukes beregninger fra Finansdepartementet til å påstå at Høyres forslag til formuesskatt vil gi «27 000 nye nullskattytere». Lavere verdsetting av bolig påstås på den annen side av mange økonomer å være en viktig årsak til skattetilpasning. I forbindelse med skattelistene for 2011 kom det fram at selv SV-representanter hadde en ekstra bolig som ble leid ut. Har departementet beregninger som viser hvor stort omfang skattetilpasning har, og hvilke utfordringer ser statsråden med dette?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-02-20:
Jeg takker for svaret – det var mange velkjente toner. Vi er enige i at formuesskatten er blitt mer treffsikker ved at den egentlig treffer det private, mangfoldige norske eierskapet veldig hardt og diskriminerer det til fordel for utenlandsk eierskap. Jeg synes også statsråden var inne på det som i og for seg er mitt element i dette, og det er dynamikken rundt skatt. Statsråden sa at man i sum kan få som resultat at den totale kapitalmassen gir lavere avkastning enn den ellers ville ha gjort hvis det blir for mye elementer av skattetilpasning. Jeg er litt forundret over at man ikke har en klarere oppfatning om hvor stor den skattetilpasningen er, for det bør jo være ganske interessant for departementet å analysere. Jeg vil derfor spørre om statsråden vil gå litt nærmere inn i problemstillingen enn det svaret tyder på at man har gjort.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-02-20:
Det er vi helt uenige om, men det skal vi la ligge nå. Det er interessant at statsråden går til evalueringen i 2006, for den gjennomgangen av formuesskatten var ytterst svak – den var nesten ikke til stede. Man hadde egentlig vedtatt at formuesskatten skulle man ha og så ikke på grunnlaget for den. Da er det mer interessant å gå tilbake til skattereformen i 1992, som illustrerer dynamikken rundt skattetilpasninger. Det var en veldig bra reform som Norge har nytt veldig godt av senere. Det man gjorde den gangen, var at man fjernet veldig mange tilpasningsmuligheter, man senket skattegrunnlaget kraftig, og man videt sånn sett ut skattegrunnlaget. Resultatet er at skatteinngangen faktisk har doblet seg i prosent av BNP. Nå tror ikke jeg det ligger sånne effekter rundt dette her, langt derifra, men at man – som sagt tidligere – ikke har gått nøyere inn og analysert hvor stor dynamikk det er her, finner jeg litt forunderlig.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-02-20:
Det er vanskelig å anslå omfanget av boliginvesteringer som blir gjort ut fra skattemessige hensyn. Skatt er kun én av mange faktorer som spiller inn for en investeringsbeslutning. Ikke alle som investerer i en ekstra bolig, gjør det for å spare formuesskatt. Jeg antar at dette gjelder både for Høyre-folk og for SV-medlemmer. Regjeringen har helt siden 2005 vært opptatt av at skattegrunnlaget i formuesskatten bør samsvare bedre med reelle verdier. Senest i 2013-budsjettet ble ligningsverdiene av sekundærbolig og næringseiendom økt fra 40 pst. til 50 pst. av anslått markedsverdi. Dette ble begrunnet med at den lave verdsettingen av sekundærbolig og næringseiendom stimulerer skattyterne til å investere i fast eiendom. Eiendomsinvesteringer som ikke er lønnsomme før skatt, vil kunne bli lønnsomme etter skatt dersom spart formuesskatt overstiger tapt avkastning før skatt. Den skjeve verdsettingen kan bidra til at det over tid investeres for mye i fast eiendom. Resultatet blir en lavere samlet avkastning av kapitalen enn med en mer ensartet verdsetting. Skjevheter i verdsettingen svekker også fordelingsvirkningene av formuesskatten. Det er både tiltrekkende og enkelt for personer med høy formue å redusere sin skattemessige formue ved å investere i fast eiendom. Siden 2005 har formuesskatten blitt mer treffsikker som fordelingspolitisk virkemiddel. Aksjerabatten og 80 pst.-regelen er fjernet. Det er innført mer treffsikre verdisettingssystemer for bolig og næringseiendom. Samtidig har regjeringen økt bunnfradraget, slik at om lag 500 000 færre skattytere betaler formuesskatt i dag enn i 2005. Regjeringen vil fortsette arbeidet med å forbedre formuesskatten.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-02-20:
I forbindelse med evalueringen av skattereformen fra 2006 gikk vi gjennom formuesskatten. Det er nok – slik jeg sa i svaret mitt – vanskelig å finne klare sammenhenger, det kan være mange grunner til at folk investerer i fast eiendom. Jeg tror at skattetilpasning kan være en faktor som spiller inn, men én av mange. Ellers er dette med forholdet til utenlandske eiere interessant. Noe som har kommet fram i debatten – men kanskje ikke så tydelig i Høyres argumentasjon – er at det jo ikke er slik at utenlandske eiere er skattefrie i sitt hjemland. De betaler skatt på utbytte, f.eks.. Jeg tror det argumentet fra høyresiden er tøyd lenger enn det holder.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2013-02-20:
Det er helt riktig, som representanten Gundersen sier, at vi ikke har tenkt å fjerne formuesskatten. Dertil blir skjevfordelingen for stor. Det er et av de viktige argumentene vi har for å beholde formuesskatten, men vi vil fortsette å forbedre formuesskatten slik vi har gjort, gjennom økning av bunnfradraget, som gjør at folk med små og middels formuer enten slipper eller betaler langt mindre formuesskatt i dag enn i 2005. Jeg er helt enig med Gundersen i at – og det kjennetegner for så vidt gode skattesystemer og gode skattereformer – en bør ta sikte på å ha et så robust og godt skattegrunnlag som mulig. Det var noe av hovedlinjen i 1992, at en økte skattegrunnlaget gjennom bl.a. å fjerne en del åpenbare skjevheter på investeringsmuligheter som ga store skattefradrag, og så satte en ned satsen. Det er for så vidt noe en også kan bære med seg inn i framtiden når en ser på muligheten for å få en styrking av skattegrunnlaget mot f.eks. lavere satser, men det er en mer generell debatt som vi får komme tilbake til.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-02-20:
Spørsmålet mitt går til kunnskapsministeren: «Ordningen med privatisteksamen er en sikkerhetsventil som gir mulighet for å kunne ta eksamen på nytt for å forbedre sine karakterer eller for å ta eksamener uten å være tilknyttet det ordinære skolesystemet. Tilbudet om privatisteksamen benyttes både av ungdom og voksne for å få dokumentert kompetanse og for å kunne skaffe seg nødvendig grunnlag for opptak til annen utdanning. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at privatistordningen også i fremtiden skal være tilgjengelig for dem som trenger det?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-02-20:
Jeg takker statsråden for svaret, men det er klart at det oppslaget som kom i Aftenposten, har skapt reaksjoner. Man er virkelig bekymret, både fra privatskolehold, som bruker ordningen, og også fra studieforbund, som har mange voksne som av ulike årsaker må ta en ny utdanning og som bl.a. skal gå opp til fagbrev, og så ser man at de løsningene som var skissert, ville kunne bety en voldsom kostnadsøkning for dem det her er snakk om. Vi lever i et samfunn hvor det stadig er et behov for å heve kompetansen vår, vi stimulerer befolkningen til å ta mer utdanning, men jeg synes også at det som Folkeuniversitet pekte på i en henvisning til meg, er et poeng – at voksne som omskolerer seg, har gode grunner til det, og hvis det blir tre ganger så dyrt, så vil det også få en sosial slagside, nemlig at de som trenger det mest, da ikke vil ha råd til å ta de eksamenene de faktisk trenger.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2013-02-20:
Jeg har prøvd å undersøke når Stortinget sist var inne i denne saken, og vi må faktisk tilbake til midt på 1990-tallet, i 1995 og 1996. Den gang var Stortinget veldig tydelig på hva slags prinsipper som skulle ligge til grunn – at man skulle få muligheten til å dokumentere sine kunnskaper, at det skulle være en mulighet til å forbedre tidligere karakterer for å komme seg inn på de utdanningene man ønsker. Og dette med å kunne fordype seg i fag ble også understreket, at man skulle få en mulighet til det gjennom privatistordningen. Men jeg er ikke beroliget over det svaret som statssekretæren ga til meg om hva slags behandling man så for seg. Statsråden sier nå at man vurderer å utrede videre det som har kommet fra direktoratet, men når det nå er 18 år siden Stortinget diskuterte dette sist: Vil statsråden nå sørge for at Stortinget får være med i denne viktige debatten på en annen måte enn bare eventuelt å få seg forelagt prisjusteringer som en del av statsbudsjettproposisjonen – at vi faktisk får en egen sak til Stortinget om dette?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-20:
Ordningen med privatisteksamen innebærer at alle skal ha mulighet til å få dokumentert sin fagkompetanse. Dette er en viktig mulighet både for dem som tidligere ikke har fått et fullverdig vitnemål, for dem som ønsker å ta et fag de ikke har hatt tidligere, og for dem som ønsker å forbedre en eller flere karakterer. Det blir stadig flere som melder seg opp til privatisteksamen. Kunnskapsdepartementet ba derfor Utdanningsdirektoratet i fjor om å gjennomgå ordningen med privatisteksamen og vurdere om det er behov for endringer. Direktoratet besvarte oppdraget i desember og kom da med en rekke forslag. Disse forslagene er ikke ferdig utredet, og de har ikke vært på høring. Forslagene er nå til vurdering i departementet. Dersom konklusjonen blir at disse forslagene bør utredes nærmere, vil direktoratet få oppdrag om dette. Dersom det etter en slik utredning er aktuelt å foreslå endringer i dagens ordning med privatisteksamen, vil forslagene bli sendt på høring. Jeg er opptatt av at privatistordningen skal fungere godt og etter hensikten, og at det fortsatt skal være mulig å få dokumentert kompetansen sin på denne måten. Det er derfor viktig med en grundig vurdering av om det er behov for å foreta endringer i dagens ordning.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-20:
Spørsmålet om hvor mye det skal koste å gå opp som privatist har jeg bedt Utdanningsdirektoratet om å se nærmere på – ikke minst fordi Oslo kommune henvendte seg til meg angående at utgiftene til gjennomføring av privatisteksamen nå overstiger inntektene fra det som er kandidatenes prøveavgift. Fylkeskommunene er samstemte i at det koster mellom 400 og 2 500 kr å sørge for at det blir avholdt en privatisteksamen, mens gebyrene er langt lavere. Jeg er enig i at en skal være forsiktig med å la prisen for å kunne gå opp som privatist være et effektivt virkemiddel i forhold til regulering, for det kan veldig fort få uheldige utslag, men jeg synes det er rimelig at en vurderer ulike sider ved dette. Og nå har jeg akkurat fått disse ulike vurderingene fra Utdanningsdirektoratet, og på bakgrunn av henvendelsen fra Oslo kommune og mange andre fylker synes jeg det er rimelig at en også ser på om det er noe en kan foreta seg med hensyn til kostnadene. Det er vel derfor Oslo kommune har henvendt seg til meg om dette.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-20:
Det er selvsagt slik at hvis Stortinget har behov for å diskutere ulike forslag som dreier seg om privatisteksamen, så vil vi sørge for at de fremmes for Stortinget. Det kan gjøres i en budsjettproposisjon eller på annen måte. Uansett er det slik at spørsmålet om gebyr blir behandlet i forbindelse med budsjettproposisjonen til Stortinget, så den siden av saken vil vi uansett eventuelt komme tilbake til. Det som er utfordringen her, er å finne balansen mellom behovet vi har for at voksne og andre som har behov for å få dokumentert sin kompetanse, har muligheten til det, samtidig som det ikke går – hva skal jeg si – inflasjon i en endeløs forbedring av karakterer bare for å komme inn på neste studium. For det kan jo gjøre at mange bruker veldig mye tid på et studium som de egentlig er veldig godt kvalifisert for å komme inn på, bare fordi at køen skal ordnes bedre. Dette balansepunktet må vi få. Jeg sier som jeg sa i mitt første svar: Vi har nå fått denne vurderingen fra Utdanningsdirektoratet, og hvis jeg skal gå videre med dette, så blir det både en høringsrunde og en eventuell framleggelse for Stortinget.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-02-20:
Jeg vil stille følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren – fra min side også kalt sjømatministeren: «Ifølge Havforskningsinstituttet er loddebestanden stor i 2013. Samtidig er gytebestanden av nordaustarktisk torsk, skrei, på et historisk høyt nivå. Ved fiske av lodde i Barentshavet er det nesten umulig ikke å få torsk i not eller trål. I medhold av havressurslova § 16 kan Fiskeridirektoratet stenge områder dersom bifangst overstiger visse forholdstall. Vil statsråden ta initiativ til å endre dagens regelverk knyttet til bifangst samt sikre Havforskningsinstituttet nok midler til å gjennomføre gode nok tokt?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-02-20:
Jeg takker sjømatministeren for svaret. Det med havforskningen må vi åpenbart komme tilbake til, for her er det et betydelig sprik i forhold til det som både næringen og Havforskningsinstituttet selv har påpekt på et møte som statsråden var på så sent som i forrige uke, knyttet til bl.a. utbredelse av makrellbestanden. I går snakket jeg med en ringnotreder som er på fiske i Barentshavet. Problemet de har nå, er ikke hvorvidt de finner lodde. Problemet nå er å finne små nok felter, som gjør det mulig å kaste noten uten å sprenge den. I tillegg er den faktiske faren for innblanding av torsk så stor fordi bestanden i Barentshavet aldri har vært høyere. Det man har lov til å ha som bifangst, er altså 0,035 pst. Det vil si at om man får 300 tonn med lodde, som er normalt for disse fangstene, kan man ha ca. 110–115 kg med torsk i den fangsten. Problemet kan løses ved at man øker den bifangsten man kan ha. Man trenger ikke gjøre noe mer avansert enn som så. Vil statsråden se på det?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-02-20:
Jeg takker selvfølgelig statsråden for svaret, men problemstillingen kommer bl.a. fra Hardhaus-saken. I 2010 fikk båten «Hardhaus» 640 kg torsk i et kast på 500 tonn med lodde. Det medførte en bot på 1,4 mill. kr. Nå vant «Hardhaus» denne saken – vi får se hvordan det går til slutt – men det viser jo bare denne problemstillingen. Når det gjelder ringnotrederen jeg snakket med i går: Problemet når man går og leter etter lodde, er at torsken ligger og spiser på lodden, særlig den store lodden. Er det ingen bevegelse hos statsråden i retning av å kunne se på den innblandingsbiten? Det er altså 0,035 pst. man kan ha i dag. Hvis man f.eks. kunne økt lite grann, ville man i hvert fall sørge for at disse fiskerne får en bedre hverdag og et enklere fiske, noe også statsråden burde være interessert i.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2013-02-20:
Jeg må få komme med en rettelse, bare for å påpeke det for referatets del: Jeg sa ikke 0,35 pst., jeg sa 0,035 pst. som innblandingsbit, slik at det kan bli riktig i referatet.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-02-20:
Vi har et mål om at det skal drives et selektivt og rent loddefiske i Barentshavet. Et selektivt loddefiske innebærer at man skal fiske etter den arten man har kvote på, altså lodde, og ikke torsk eller andre arter. For å få til dette er det bl.a. fastsatt regler om bifangst. Hovedprinsippet er at det ikke er tillatt med innblanding av torsk, men vi er samtidig fullstendig klar over at det forekommer uunngåelig bifangst. For å holde den uunngåelige bifangsten av torsk og andre fiskeslag på et så lavt nivå som overhodet mulig, er det også etablert kriterier for stenging av fiskefelt. Både Fiskeridirektoratet og Kystvakten følger fisket etter lodde tett, og i likhet med tidligere år har det også denne sesongen blitt stengt havområder der innblandingen av torsk er for stor. De faktiske stengningene har blitt gjort på grunnlag av prøver som ligger langt over det etablerte innblandingskriteriet. Dersom man skulle endre bifangstreglene og tillate en større torskeinnblanding i loddefangstene, er det problematisk både med tanke på målsettingen om å drive et rent loddefiske og når det gjelder fordeling av torsken. Økt bifangst vil innebære et større uttak av torsk i loddefisket, og denne bifangsten må nødvendigvis også måtte avregnes mot torskekvoten. Ringnotfartøyene som fisker hoveddelen av den norske loddekvoten, har ikke torskekvote. Spørsmålet blir da i tilfelle hvilke fartøy som skal få mindre torsk for at loddefiskerne skal kunne fiske mer. Ambisjonen om et rent loddefiske står fast, og gjeldende regelverk er fastsatt for å sikre dette. Men dersom næringen – eller for den saks skyld noen andre – skulle ha innspill til hvordan dette kan løses på en annen måte, lytter jeg gjerne. Vi bruker store summer på havforskning i Norge. De samlede økonomiske rammene for Havforskningsinstituttet i tildelingsbrevet for 2013 er på om lag 1 mrd. kr. Havforskningsinstituttet har altså nok midler til å gjennomføre gode tokt. Samtidig er det klart at man aldri kan få gjennomført nok tokt. Til det er havet for stort. Den nylig gjennomførte evalueringen av Havforskningsinstituttet viser likevel at de er bunnsolide når det gjelder tradisjonell fiskeriforskning. Det skal de fortsette å være.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-02-20:
Jeg har selvfølgelig skaffet meg fakta i saken når det gjelder alle kontrollene som er gjennomført, og jeg har rimelig god oversikt over den faktiske innblandingen som har vært. Og ja, det er mye torsk i havet. Det er jeg veldig glad for. Så ser jeg at de faktiske innblandingstallene før man har stengt felter, er veldig mye høyere enn den – kall det – grensen som er satt. Jeg har også sett på hvor mye lodde som faktisk har blitt fisket i Barentshavet denne sesongen. Hittil i år er det fisket 83 000 tonn av en kvote på 112 000. På samme tid i fjor var det fisket 40 000 tonn. Så det kan i hvert fall se ut som det er mulig å gjennomføre de faktiske fiskeriene, og at fiskerne får det til. Men som jeg sier: Her er det utvist en fleksibilitet med hensyn til de prøvene og undersøkelsene som er tatt, før man har stengt felter – og igjen åpnet dem, for det må det også sies at de har blitt.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-02-20:
Nå kommenterer ikke jeg enkeltsaker, men jeg har som sagt totalbildet. Realitetene er at det her er torskeinnblanding som er langt over de – kall det – 0,35 pst. som representanten Nesvik viser til. Det er altså utvist en fleksibilitet i gjennomføringen av fisket som i hvert fall etter min forstand og mine begreper viser at de faktisk har fått gjennomført det, all den tid det er fisket mye mer lodde – over dobbelt så mye – i år som på samme tid i fjor. Vi begynner faktisk å nærme oss at hele loddekvoten er oppfisket. Det forteller meg én ting, og det er at her er det lagt en fleksibilitet til grunn. Men om vi skal gå inn og diskutere en fast høyere bifangstandel, tror jeg vi må ta med et videre spekter av deltagere, ikke minst dem som har torskefiske som sin hovednæringsgren. Jeg er helt sikker på at om man eventuelt skal være kjekk og grei med én gruppe, vil man få i hvert fall en annen gruppe som har syn på saken.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-02-20:
Da skal jeg bruke samme prosentregning.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-02-20:
Tang- og tarevegetasjonen langs kysten er høyproduktive systemer som forbruker og binder betydelige mengder karbondioksid og næringssalter gjennom sin raske vekst. Tang- og taresamfunnene har også en viktig økologisk funksjon, da de skaper rom for et rikt biologisk mangfold og fungerer som husly og matfat for krepsdyr, yngel, småfisk og stor fisk. Dyrelivet knyttet til tang og tare er et viktig bidrag i næringskjeden til kommersielt høstbare bestander av fisk og krepsdyr. Bortfall av tang og tare vil kunne medføre redusert næringstilgang og skjulmuligheter for disse organismene. Endringer og reduksjoner i undervannsvegetasjonen kan derfor ha konsekvenser både for kystfiskeriene, annen næringsaktivitet i kystsonen og for kystsamfunnene som helhet. Stortare er Norges viktigste ressurs innen makrovegetasjonen langs kysten. Beregninger viser en stående biomasse på 50–60 mill. tonn. I dag høstes det ca. 170 000 tonn stortare årlig. Dagens uttak av stortare utgjør ca. 0,3 pst. av den beregnede stående stortarebiomassen, eller ca. 2,5 pst. av den årlige tilveksten. Høstingsgraden må altså kunne sies å være beskjeden på nasjonal basis. Det hevdes imidlertid fra fiskerihold at denne høstingen har en betydelig innflytelse på fiskebestander lokalt langs kysten. Jeg er opptatt av at eventuelle effekter på fisk, sjøfugl og andre marine organismer må dokumenteres og, dersom påvist, søkes redusert til et minimum. Her kommer både områdeforvaltning, krav til gjenvekst, høstingsmetoder og andre tiltak inn. FMC BioPolymer har siden 2010 drevet prøvehøsting av stortare i Nord-Trøndelag. Denne virksomheten er fulgt opp med detaljerte undersøkelser og dokumentasjon utført av Havforskningsinstituttet. Fra og med 2012 er det rettet spesiell oppmerksomhet mot eventuelle effekter på fiskebestander, og det blir brukt avansert overvåkingsteknologi i kombinasjon med bruk av tradisjonelle fangstredskaper som trollgarn og teiner. Undersøkelsene er gjennomført i nært samarbeid med lokale fiskere. Basert på de foreløpige resultatene fra dette arbeidet foreligger det per i dag ingen indikasjoner på at dagens forvaltningspraksis ikke er bærekraftig. FMC BioPolymers søknad om prøvehøsting for 2013 i Nord-Trøndelag og Nordland er i disse dager på høring hos en rekke sentrale aktører med høringsfrist i dag. Jeg vil derfor ikke foregripe begivenhetenes gang og utfallet av den prosessen.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-02-20:
La det ikke være noen tvil om at jeg er veldig positiv til all næringsaktivitet langs kysten som er basert på de marine ressurser. Jeg tror nok det er et stort potensial til verdiskaping, både over og under havflaten, basert på marine organismer. Men her, som ellers, er jeg like ekstremt opptatt av at det må være bærekraftig. Vi må være helt sikre på hva vi gjør. Som jeg sa i mitt svar: Det er et rimelig beskjedent uttak av total mengde biomasse og av den tilveksten som er hvert år. Jeg tror man her skal være forsiktig, for trår man feil, tar det fryktelig lang tid å gjenopprette. Men, som jeg sa i mitt svar, det er nå gjort et stykke arbeid i Nord-Trøndelag og lenger nord, som så langt ikke ser ut til å ha hatt negative effekter. Så får vi avvente videre behandling av de sakene.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-02-20:
Jeg tror ikke det er så veldig mye som skiller oss, bortsett fra at jeg kaller det for «den marine åker», som jeg synes er et bedre navn enn å bruke farge. Potensialet i den marine åkeren er kjempestort – på dette området og på mange andre områder. Jeg synes at det er særlig spennende med mikroalger, tang og tare – noe kan brukes til mat, annet kan brukes til bioenergi. Vi ser at det drives spennende forskning knyttet til dyrking av tare. Man hadde vel gjerne avlet fram en annen art, som vokser litt raskere enn stortare. I alle fall opplever jeg overhodet ingen uenighet om muligheter. Men igjen understreker jeg: Det er avgjørende viktig for meg at den utviklingen må skje slik at man kan være helt sikker på at den er bærekraftig. Jeg er helt sikker på, som en av de ivrigste talsmenn for Norge som verdens fremste sjømatnasjon, at i det ligger det også alle de nye næringene, som mange forskningsmiljøer har pekt på. Det vil vi komme tilbake til når stortingsmeldingen kommer om ikke veldig lang tid. Da kan vi fortelle mer om hvordan vi akter å ta i bruk det mulighetsrommet.
Arve Kambe (Høyre), 2013-02-20:
«FMC BioPolymer i Karmøy kommune har søkt om prøvehøsting av stortare utenfor kysten av Nord-Trøndelag og Nordland, slik de har for ordinær høsting i fem fylker i dag. Bedriften er utsolgt for sine produkter, som bl.a. brukes innen medisinsk forskning og medisiner. Årlig blir det høstet 170 000 tonn tare, mens 7 millioner tonn forsvinner ved årlige stormer. Tarebransjen baserer seg på fornybare ressurser, bidrar til norsk forskning, utvikling og eksport. Deler statsråden mitt syn om at flere steder bør åpnes for høsting?»
Arve Kambe (Høyre), 2013-02-20:
Det var heller ikke min mening at fiskeriministeren skulle fortelle hva resultatet blir. Poenget mitt var egentlig å avgjøre om fiskeriministeren er positiv til høsting av stortare, og at arealene skal vokse nordover. I dag foregår det relativt problemfritt med fireårsintevaller i Rogaland, femårsintervaller i Hordaland, Møre og Romsdal, Sogn og Fjordane og Sør-Trøndelag. Dette er alltid kontrollert av Havforskningsinstituttet. Men problemet er at dette er høyintensivt teknologisk og forskningsmessig og gir godt næringsgrunnlag langs kysten. «Den blå åker» er jo fiskeriministeren kjent med. Mitt spørsmål var egentlig: Er statsråden positiv til økt satsing på uttak av stortare, bl.a. i forbindelse med medisinsk utvikling?
Arve Kambe (Høyre), 2013-02-20:
Jeg oppfatter at statsråden følger opp den borgerlige regjerings «Den blå åker», når hun innleder med å si at dagens uttak er beskjedent. Det betyr altså at det er rom for å gjøre noe mer. Det er konkrete prosjekter på gang. Jeg tror alle, både storting, direktorat, havforskningsinstitutt og aktører, er opptatt av å gjøre dette på en skikkelig måte; faktisk å ta vare på ressursene slik at de kommer opp igjen. Dette har jo all foreløpig dokumentasjon, som statsråden sier, vist finner sted – gjerne ikke to måneder etterpå, men noen år etterpå. Det er viktig å sikre tilgangen på stortare. Vi har et verdensledende forvaltningsregime, som statsråden skal være stolt av. Men det er klart det også er viktig med forutsigbar forvaltning for næringslivet som høster av dette – både mottaksanlegg, båter, eksportnæringen og forskning. Politisk stabilitet er viktig.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-02-20:
Nå går vi fra sjø til land: «Jeg antar at et viktig mål med samferdselstiltak er å få mest mulig transport med minst mulig ressursbruk. Statistikk fra Statistisk sentralbyrå viser at veitransport er nesten enerådende innenfor landbasert transport av både personer og gods. Innenfor persontransport har bane under 5 pst. og vei nesten 88 pst. av antall personkilometer i 2011. Likevel betaler veibrukerne i 2013 dobbelt så mye som staten bruker på vei. Jernbanen får 15 mrd. kr i statsstøtte. Hvordan vil regjeringen balansere resultat og ressursbruk mellom transportsektorer?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-02-20:
Regjeringen, som snart har styrt i åtte år, har brukt flere kroner enn tidligere regjeringer på samferdsel. Det er bra. Men målet om moderne, sikrere og miljøvennlige veier er like langt unna som da denne regjeringen overtok, og det er ikke fullt så bra. Målet er langt unna til tross for at regjeringen har økt bruk av bompengefinansiert veibygging. Spørsmålet er jo om ikke regjeringen driver et slags togrøveri når den øker statlige subsidier til jernbane i Østlandsområdet og krever utvidet brukerbetaling for veibrukerne, som alt betaler langt mer enn det veibruken koster. For å skrive om et kjent uttrykk: Aldri har så mange betalt så mye for at så få skal reise så lite.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2013-02-20:
Jeg takker igjen for svaret. Per personkilometer på jernbane betaler staten en betydelig del av billettprisen. Per personkilometer på vei, f.eks. ved ekspressbusser og bil, betaler passasjerene kostnadene selv. Det er i tillegg kostnader som er betydelig lavere enn det er på jernbane. Spørsmålet er jo da om regjeringen vil fortsette en omfattende subsidiering av ulønnsom, energikrevende og, jeg vil også hevde, lite miljøvennlig jernbanetransport på bekostning av veibygging som finansieres av veibrukerne. Det er jo slik det er nå. Stort overskudd i brukerbetaling fra veibrukernes omfattende veitransport finansierer statens omfattende subsidier til jernbanens beskjedne transportandel.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-02-20:
Det er riktig – som representanten Sortevik viser til – at vegsektoren har en viktig og avgjørende rolle i det norske transportsystemet. Det gjelder både for gods- og persontransport. Vegsystemet binder Norge sammen og er den transportformen som utgjør majoriteten, landet sett under ett. Likevel må jeg gjøre oppmerksom på at de tallene som representanten Sortevik gjengir, er et gjennomsnitt for hele landet. Det er etter min mening vanskelig å bruke slike tall for å fordele ressurser på de ulike sektorene. Det er viktig å utnytte de ulike transportmidlene, slik at vi samlet sett får et best mulig transportsystem, og slik får en offensiv og framtidsrettet transportpolitikk. Da kan vi ikke bruke historisk statistikk for å fordele innsatsen. Det er mer sammensatt enn som så. En balansert innsats betyr bl.a. å utnytte og bygge ut transportinfrastruktur der de ulike transportformene har sine fortrinn. Det betyr satsing på jernbane enkelte plasser, og satsing på veg andre plasser. Representanten Sortevik «antar at et viktig mål med samferdselstiltak er å få mest mulig transport med minst mulig ressursbruk». La meg forsikre Sortevik om at vi sjølsagt er for en mest mulig effektiv ressursbruk. Regjeringens samlede mål for transportpolitikken, slik det er nedfelt i dagens nasjonale transportplan, er å tilby et effektivt, tilgjengelig, sikkert og miljøvennlig transportsystem som dekker samfunnets behov for transport, og som fremmer regional utvikling. Det målet er nok en del bredere enn målet om å få «mest mulig transport med minst mulig ressursbruk». Hvordan regjeringen skal bruke midlene for å nå mål i årene framover, kommer vi tilbake til i den nasjonale transportplanen, som vil bli framlagt for Stortinget i løpet av våren.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-02-20:
Det er helt riktig at denne regjeringen har brukt betydelig mer ressurser på samferdsel enn tidligere regjeringer har gjort. Ikke bare det: Flere anlegg er blitt åpnet, er under bygging og vil bli igangsatt under denne regjeringen enn under noen regjering tidligere. Det betyr jo at det bygges, både på vegsektoren og jernbanesektoren, i en helt annen skala enn det er gjort tidligere. Så er det min oppfatning at man må balansere de ulike transportformenes fortrinn i forhold til hverandre. Det er ingen tvil om at utover i landet betyr vegen mest for de aller fleste, men det er heller ingen tvil om at rundt de store byene er det mest effektive transportmidlet jernbanen. Man bør bygge ut jernbanen, slik at flere kan reise kollektivt, til og fra jobb i storbyområdene. Derfor er det også viktig å satse på jernbane, særlig i de områdene.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-02-20:
Det er slik at det i både vegtrafikk og luftfart ligger helt andre muligheter for inntektsbringende virksomhet og brukerbetaling enn det som ligger i jernbane. Det er noe av det en må forholde seg til når det gjelder de ulike transportformenes forhold til hverandre. Det er det ingen tvil om. Det gjelder ikke bare veg; det gjelder faktisk også luftfart, der en har mulighet til å løfte investeringene delvis basert på det staten har å bidra med, og delvis basert på egne inntekter. Allikevel mener jeg det er viktig og nødvendig å balansere de ulike transportformene i forhold til hverandre. Det skal satses på veg i årene framover, men det skal også satses på jernbane, fordi det ikke er mulig å løse en del av de transportutfordringene en har rundt de store byene, uten å bygge ut jernbane som et viktig kollektivt transportmiddel.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-02-20:
Det er lokalpolitisk tilslutning til delvis bompengefinansiering av en askøypakke som omfatter prosjekter og tiltak på fylkesvegnettet i Askøy kommune. Det skal gjennomføres ekstern kvalitetssikring, KS2, av trafikkgrunnlaget og bompengeinntektene, og arbeidet med dette er i startfasen. Jeg kan forsikre om at saken er høyt prioritert i Samferdselsdepartementet, og at en bompengeproposisjon om Askøypakken vil legges fram så snart tilstrekkelige avklaringer foreligger. Sjøl om det er fylkeskommunen og bilistene som skal betale for dette prosjektet, har regjeringen et ansvar overfor Stortinget for å kvalitetssikre det beslutningsgrunnlag som Stortinget får. Det gjelder også i denne saken.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-02-20:
Det er slik at alle bompengeproposisjoner, enten det gjelder veger staten har en andel i eller ikke, eller det gjelder fylkesveger, må behandles i Stortinget. Forut for behandling i Stortinget skal det også gjøres en kvalitetssikring av beslutningsgrunnlaget knyttet til den proposisjonen som legges fram. Det er det arbeidet regjeringen er midt oppe i. Det å hoppe over den eksterne kvalitetssikringsprosessen vil ikke gi Stortinget det beslutningsgrunnlaget Stortinget skal ha i den type bompengeprosjekter. Når det er sagt, er det slik at en har hatt møter med og innspill fra Askøy kommune omkring denne saken. Et av de innspillene som har kommet, er spørsmålet om hvorvidt denne pakken kan tas ut av den bredere vurderingen av transportgrunnlaget i Bergensregionen og vurderes på sjølstendig grunnlag. Det er et interessant spørsmål som departementet vil vurdere nærmere.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-02-20:
Jeg må nesten få lov til å gjenta at de krav til kvalitet i beslutningsgrunnlaget som gjelder i forholdet mellom regjering og storting, er det ikke mulig å gå på akkord med. Men som jeg var inne på i mitt forrige svar, har det kommet fram innspill knyttet til om denne pakken kan tas ut av den mer samlede vurderingen av Bergensregionen, bl.a. fordi det ikke foreligger noen kryssfinansiering, og ses på på et mer sjølstendig grunnlag. Det er en problemstilling som departementet er forberedt på å arbeide videre med.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-02-20:
Årlig blir om lag 1 200 elg drept av bil, og antallet er relativt stabilt fra år til år. I Hedmark varierer antallet årlig drepte elg mellom 250 og 350, men uten at en kan se noen klar trend over årene. En rekke faktorer påvirker antallet drepte elg på vegene, og det er vanskelig å peke på én enkeltfaktor som er avgjørende for utviklingen. Stor tetthet av elg og moderate til store trafikkmengder, slik det er på deler av vegnettet i Hedmark, øker muligheten for påkjørsel av elg. Påkjørsler fører både til lidelse og død for dyrene og til materielle skader på kjøretøy. Enkelte ganger er sammenstøtet mellom kjøretøy og elg så kraftig at det også fører til alvorlig personskade og død. Statens vegvesen arbeider derfor systematisk for å prøve å redusere antallet påkjørsler av elg og hjortevilt. Det er imidlertid en krevende oppgave å hindre elgen i å krysse vegen samtidig som den skal kunne bevege seg mest mulig fritt etter gamle trekkmønstre. Statens vegvesen gjennomfører en rekke tiltak for å redusere antallet elgpåkjørsler på veg. Ved bygging av nye firefelts veger settes det nå som hovedregel opp viltgjerder for å hindre at dyrene trekker ut i vegbanen. Dette suppleres med over- og underganger for viltet. Andre tiltak er skogrydding langs vegen for at bilføreren lettere skal kunne observere elgen, mens fôring er sett på som et lite aktuelt virkemiddel, da det kan ha negative viltbiologiske effekter. Departementet har i brev av 7. januar bedt Statens vegvesen og Jernbaneverket om å vurdere etableringen av et tverrsektorielt råd med bred deltakelse som en løsning for å gi det forebyggende arbeidet en bedre forankring. Svaret fra etatene vil foreligge om kort tid, og dette vil bli benyttet som grunnlag for drøftinger om videre framdrift mellom etatene og departementet. Myndighetene vil også legge ned – og har lagt ned – en betydelig innsats for å redusere antallet påkjørsler av vilt, både gjennom konkrete tiltak og ved å øke kunnskapen. For å lykkes tror jeg det er nødvendig at også den enkelte trafikant sjøl, i det området der det er tettest med elg, må bidra, f.eks. ved å senke farten i områder der en vet det er mye vilt. Redusert hastighet kan redusere risikoen for ulykker som medfører skader på personer og på vilt.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-02-20:
Jeg ser godt at dette er en betydelig problematikk. Det er det også i flere fylker, bl.a. det fylket jeg sjøl kommer fra, der det også oppleves som en stor belastning. Det er vanskelig å se helt gode løsninger på kort sikt, og det er også vanskelig å se ett tiltak som vil avhjelpe hele problemstillingen. Jeg tror at en er nødt til å ha summen av flere tiltak med seg: både hvordan en bygger nye veger, og hva en gjør med de omkringliggende områdene når det gjelder skogrydding osv. – og også trafikantenes eget ansvar. Ellers har jeg lyst til å nevne at når det gjelder Hedmark og Hedmark fylkeskommune spesielt, er det slik at en har utvidet jakttiden for flere kommuner. For Løten og deler av Elverum vil jakttiden bli utvidet til 31. januar, begrunnet i nettopp beite- og trekkproblematikk. Det kan også være et tiltak som kan bidra til å redusere litt av problemet. Men som sagt, det er vanskelig å se hvilke enkle, kortsiktige tiltak som skal kunne avhjelpe problemet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2013-02-20:
Jeg tror at jeg og representanten Bredvold egentlig er nokså enige om både at det er summen av flere tiltak som må gjennomføres for å prøve å redusere risikoen, og at de tiltakene handler både om vegen og om området rundt vegen og vegskuldrene, og kanskje også om trafikantene sjøl, om skilting, og om den oppmerksomheten en har på problemstillingen, særlig i de periodene en vet at det er mye elg som trekker. Jeg tror også at en i noen områder kunne ha utvidet jakttiden, for å prøve å gjøre det også til et tiltak i summen av andre tiltak.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-02-20:
«Askøypakken er en samling tiltak på veinettet som skal bedre kollektivtransporten i Askøy kommune. Prosjektpakken er hovedsakelig tenkt finansiert med brukerbetaling, men også med et tilskudd fra Hordaland fylkeskommune. Bompengesøknaden er behandlet og innsendt til Samferdselsdepartementet, men svaret fra departementet trekker ut og i mellomtiden går kostnadene opp. Denne saken innebærer ingen kostnad eller deltakelse fra statens side. Vil nå statsråden sørge for fortgang i saken?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-02-20:
Jeg takker for svaret. Dette er altså en pakke som er helt uten statlige bidrag. Man kan jo spørre seg hvorfor vi i det hele tatt har et system som medfører forsinkende, statlig saksbehandling i slike saker – det skal jeg la ligge – men i det minste burde staten virkelig legge seg i selen og foreta en rask saksbehandling så lenge det ikke medfører noen utlegg for staten. Snarere tvert imot burde man være takknemlig for at lokalbefolkningen tar saken i egne hender og finansierer oppgaver som vil bety bedre kollektivtiltak og tryggere, trafikksikre veier. Ser ikke statsråden at det medfører en dimensjon i saken når statens langsomme saksbehandling medfører økte kostnader som man som stat slipper å dekke, og nettopp derfor burde prioritere å jobbe raskere med saken?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-02-20:
Det siste svaret fra statsråden syns jeg er oppløftende. Det er riktig at man har en ambisjon om en regional transportplan i Bergensområdet, men slik enkelte har gjort innenfor Statens vegvesen: å begrunne dette med at denne er til behandling og derfor kan ikke Askøypakken fremmes, er i beste fall en dårlig unnskyldning. Bompengeopplegget på Askøy vil jo ikke medfinansiere andre prosjekter i det regionale Bergensprogrammet enn nettopp prosjektene på Askøy, altså ingen kryssfinansiering. Etter min mening burde prosjektene i Askøypakken ikke vært en del av denne pakken, men det får stå for min regning. Men det er grunn til å spørre statsråden om hun vil arbeide litt videre langs disse linjer og også se litt på hva som kan være de saklige begrunnelser for at finansieringsopplegget for prosjekter som er avgrenset til en øy, skal forsinkes av behandlingen av en større regional plan.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2013-02-20:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I uke fire i år ble det innmeldt 48 viltpåkjørsler i Hedmark. Dette er et svært høyt tall, men dessverre et tall som er noenlunde stabilt. Hva vil statsråden bidra med for å redusere antall ulykker?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2013-02-20:
Jeg takker statsråden for et utfyllende og godt svar. Grunnen til at jeg tar opp dette spørsmålet på nytt – jeg tok opp dette for en stund siden, jeg husker ikke riktig når, men det er en stund siden – er at dette jo er noe som skjer år etter år. Nesten uavhengig av hvor mye snø det er, kommer elgen, og den skal krysse veier. Og det er jo sånn som statsråden sier: Det fører til mange dyrelidelser. Det er også personlige tragedier og materielle skader, så det er klart at vi må gjøre noe med dette. I Hedmark er vi ekstra ille plaget. Ca. 25 pst. av alle elgskader i Norge skjer i Hedmark. Det er en grunn til det, selvfølgelig: Hedmark er et skogfylke med mye dyr, og også mye trafikk. Da er det en del ting man må se på – jeg registrerer at det er et utvalg som ble nedsatt 7. januar, var det vel statsråden sa, som skal se på dette. Men som sagt: Det må gjøres noe nå. Dette er et problem som har vart i mange år, og det er derfor jeg tar det opp på nytt igjen.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2013-02-20:
Jeg tror heller ikke at det er noen enkle tiltak. Jeg tror at det må mange tiltak til, og det er kanskje mange tiltak man kan gjøre som er kortsiktige, men som kan gi resultater. Jeg har tro på å ha lavere fartsgrenser i en periode i områder hvor elgen ofte krysser veien. Elgen har tilnærmet samme vandringsmønster år etter år. Den går i det samme området og krysser veien på omtrent samme sted, så lavere fartsgrenser i en bestemt periode et bestemt sted, tror jeg på. Jeg tror også veldig på å rydde veiskuldrene, sånn som statsråden sier. Det tror jeg er et godt tiltak som også vil hjelpe på dette. Jeg tror også på mer skilting. Selv om Vegvesenet har vært flinke de siste årene, tror jeg at de kan skilte enda mer. Jeg tror opplysningsarbeid også er et godt tiltak. Mange steder som jeg kjenner til, er det også laget fôringsplasser til elgen, slik at det skal bli enklere for elgen å få tak i mat. Utvidet elgjakt er også positivt. Så det er mange tiltak man kan gjøre.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-06:
På vegne av representantene Hans Olav Syversen, Olaug V. Bollestad og meg selv har jeg gleden av å sette fram et representantforslag om oppheving av foreldelsesfrist i straffesaker vedrørende incest, voldtekt og drapssaker.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-06:
Jeg la merke til at komitélederen var opptatt av at det er flere veier til Rom. Det er et syn som Kristelig Folkeparti deler når det gjelder det at mange av de viktige oppgavene som vi kan gjøre for å hjelpe dem som faller utenfor i samfunnet, kan løses av frivillige organisasjoner gjennom sivil sektor. Vi har de siste årene sett at f.eks. ideelle institusjoner har hatt ledig kapasitet. Det har vært frivillige organisasjoner som i alle fall kunne fått mer støtte og bidratt med mer kapasitet for å få gjort mer for dem som trenger det. Så mitt spørsmål til representanten Kambe er: Ønsker Høyre en større satsing på den sektoren, og vil en i så fall se det i de neste års budsjetter?