trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Truls Vasvik (Arbeiderpartiet), 2022-01-18:
Jeg synes forhenværende taler avsluttet bra. Det jeg har lyst til å si, er at intensjonen og ønsket til alle er at alle skal leve så lenge som mulig, best mulig. Jeg tror vi skal konkludere med det. Så heter det seg at navnet skjemmer ingen. Men det virker som at navnet for enkelte er noe viktigere enn for andre. Jeg har lest begrunnelsen for hvorfor Kinn kommune fikk Leve hele livet-prisen i 2020. Det er en bra begrunnelse. Jeg er litt overrasket over at representanten Svardal Bøe framhever det ene punktet, at de har fått med en samfunnskoordinator. Det forteller meg at det kanskje er litt lite handlingsorientert, litt mer byråkratisk, når vi er så opptatt av reformenes navn. Kommunene trenger selvråderett, som også representanten Myrvold sa, og de trenger penger. De trenger ikke bare pålegg, og de trenger ikke bare gode tanker. Så er det et punkt statsråden ikke nevnte, som står i Hurdalsplattformen, som jeg har lyst å dvele ved et halvt minutt. Det er det som heter at vi skal ha én dør inn til kommunale tjenester. De siste 14 dagene har jeg flyttet for bestemoren min. Hun brakk bekkenet i en alder av 97 år og kom inn i omsorgsbolig. Hun blir tatt godt vare på, men det at hun skulle få med seg alle ting, krevde at jeg måtte ta en telefon til tjenestekontoret, jeg måtte ta en telefon til trygghetsalarmsentralen, jeg måtte prate med hjelpemiddelsentralen og hjemmesykepleien, og så måtte jeg hjelpe moren min å melde flytting. Det er ganske krevende å bli gammel, og det må også vi som samfunn gjøre noe med. Det tror jeg vi skal klare med alle det gode som blir sagt her, hvis vi ikke henger oss for mye opp i ordbruken. Det er kommuneøkonomi som skal på plass. Nygård sykehjem i Sandefjord ble nevnt. De har en veldig flink kjøkkensjef og veldig gode elementer. Det som er viktig, er at kommunene må settes i stand til å ha et kjøkken. Kommunene må settes i stand til å ha et kjøkken og en oppbygging av sin eldreomsorg som faktisk er tilpasset kommunen. Sandefjord er den største kommunen i Vestfold og en av de største i landet og er veldig sentralisert når det gjelder sykehjemsplasser. Det er helt greit for Sandefjord, for det ønsker Sandefjord. I Larvik, som er en betydelig større, langstrakt kommune, i den grad kommunene i Vestfold er langstrakte, har man valgt desentraliserte sykehjem. Det er på grunn av at de som er på sykehjem, da kan være nærmere sine pårørende. Det er helt vesentlig at kommunene selv må få lov til å bestemme det. Ellers har statsråden redegjort godt for hva regjeringen vil gjøre. Vi skal styrke kommuneøkonomien, vi skal øke grunnbemanningen, og vi skal ha en eldrepolitikk styrt etter overordnede kvalitetsmål istedenfor stoppeklokke. Blant annet skal vi få til en organisering ute i kommunene, via økte midler og selvråderett, som gir faste team rundt den enkelte pasient. Det er det som sikrer et langt og godt løp og liv for den eldre.
André N. Skjelstad (Venstre), 2022-01-18:
Jeg takker for svaret så langt. Å vite hva som fungerer best i de ulike regionene, er ikke bestandig lett helt å få oversikt over. Derfor er det viktig at regionene har anledning til å melde tilbake om forhold som kan skille dem fra hverandre. I Norge kan geografi og demografi representere vidt forskjellige utfordringer fra region til region. Hadde det vært opp til Venstre og muligens partneren til Arbeiderpartiet i regjeringen, hadde nok fylkeskommunen hatt et større ansvar for Siva per i dag. Det ville ha gitt hver enkelt region en mulighet til å fokusere på egne utfordringer og muligheter, og på hvordan man skal gripe dem an. Det er også i tråd med Hagen-utvalgets rapport fra 2018, om desentralisering av oppgaver fra staten til fylkeskommunene. Det endte, som vi vet, med at oppdragsgiveransvaret for Sivas inkubasjonsordningsprogram og næringshageprogram ble overført til de elleve nye fylkeskommunene for å styrke den regionale styringen av næringsutviklingen. Det var et lite – men likevel viktig – grep, for regionene kjenner selv best de regionale behovene og forutsetningene. Slik er det også med utvikling av næringsareal og lokal industriutvikling. Og at regionene i mye større grad selv kan ta de grepene som er spennende med tanke på både utfordringer og muligheter, ser vi at vi har store muligheter til å rigge med utgangspunkt i at fylkene er blitt større, og i større grad kan ta på seg oppdragsgiveransvaret til flere programmer. Jeg må innrømme at regjeringens iver etter å bryte opp flere av de nye regionene, og det at de i tillegg bevilger hundrevis av millioner kroner til det formålet, kaster en mørk skygge over hele den debatten. For samtidig som jeg tror at de nye regionene kunne ha vært med på selve drivkraften i å skape et nytt program som fokuserer på arealutvikling og industrialisering, forstår jeg at den måten regjeringen nå ønsker å begrense regionenes kraft på, vil gjøre dette vanskeligere. At regjeringen vil bruke millioner av kroner på å bryte opp de nye regionene, samtidig som vi snakker om hvordan vi skal få regionene til å ta på seg mer ansvar, blir for meg et paradoks. Jeg tillater meg å sitere fra Hagen-utvalgets rapport: «Utvalget mener at de nye fylkene har en funksjonalitet og størrelse som legger til rette for at fylkeskommunene kan ta et større ansvar for politikkområdet. Regionreformen medfører at fylket som konkurransearena blir større, og at forvaltningen av virkemidler i større grad bør kunne legges til regionalt nivå. Utvalget mener derfor det bør åpnes for alternative måter å organisere virkemiddelapparatet på.» Selv om jeg ikke skal reise en debatt om regionreform, hadde det likevel vært interessant å høre hva næringsministeren mener om at fylkeskommunene bør kunne ha oppdragsgiveransvaret for et nytt Siva-program – eller om muligheten for at det svekkes om en reversering går sin gang.
André N. Skjelstad (Venstre), 2022-01-18:
Først vil jeg si at jeg synes det var en positiv inngang fra næringsministeren. Jeg hadde ikke forventet at han skulle være mer konkret enn det han var, og jeg synes det var positive toner. Så er det jo sånn at Siva er noe annet. Jeg har selv vokst opp i en kommune som har hatt stor tilgang til Siva gjennom omlegging av ensidig industri, som vi hadde fram til 1990. Vi hadde Siva med oss på lag med tanke på industribygg og tilrettelegging. Det er ikke nødvendigvis noe motsvar til hvordan en gjør det med hensyn til kapitaltilgang, selv om jeg ønsker nok det i større grad enn det som ble gitt uttrykk for her i et av innleggene fra Arbeiderpartiet, som mener at det er en så stor differanse i forhold til å tenke Innovasjon Norge. Jeg tror det er flere måter å tenke rundt dette på. Jeg tror for så vidt det er fornuftig, som næringsministeren sa, at en bruker litt tid for å se hvordan en skal rigge dette. Så er det jo ikke sånn som representanten Bjørnstad er innom. Det vi nok er enige om, er at vi bør fordele makt, i hele landet, og også internt i regionene. Det mener jeg også er ganske viktig. Men det som er utfordringen framover for å skape enda mer industriell vekst, er for det første areal, men det andre er å ha plankompetanse som sitter i kommunene, uavhengig av størrelse. Det er mye mer krevende i dag enn da Siva gikk inn på 1970-tallet – det er mye mer krevende med dagens type regelverk, også i den jungelen som flere har nevnt. Derfor er det nødvendig å se på hvordan en rigger Siva nå for å klare å løfte dette. Så har jeg gjort et poeng av at jeg mener at det ligger noen muligheter i å la deler av regionene, eller regionene i seg selv, få en større portefølje, for jeg tror at det løftet som må til, er såpass kraftfullt, og det er helt nødvendig for å få den nye industrien på plass. Vi er nå bare ved foten av en ny industrireising, som vil være mye grønnere enn da Norge ble gjenoppbygd etter krigen. Dette vil være annerledes. Derfor vil det være viktig hvordan vi rigger dette framover, og jeg velger å tolke det som statsråden sa, positivt.
Jan Christian Vestre (Arbeiderpartiet), 2022-01-18:
Skal vi lykkes med de enorme oppgavene vi har foran oss, som handler om kanskje den største omstillingen i norsk næringsliv noensinne, trenger vi at alle krefter trekker i samme retning. Da trenger vi at kommunene er på lag, vi trenger at regionene og fylkene er på lag, vi trenger at staten stiller opp, og vi trenger at virkemidlene våre er godt rigget for det tiåret vi er inne i, og møter de behovene næringslivet har. Etter at jeg tiltrådte som næringsminister, satte jeg meg et mål om at jeg innen jul skulle besøke 100 bedrifter over hele Norge. Fasiten ble 120 bedrifter, og jeg møtte alt fra små «startups» til svære industrielle lokomotiver, alt fra familieeide selskaper til børsnoterte selskaper og gründervirksomhet. Jeg stilte selskapene to spørsmål. Punkt 1: Hvordan kan staten og kommunene sammen med regionene og næringslivet spille på lag for å akselerere det grønne skiftet? Og punkt 2: Hvilke lavthengende frukter ser dere? Vi fikk utrolig mange gode innspill. Det vitner om et næringsliv som står på, som er kreative, som har ideer, og som har lyst til å ta det grønne skiftet fra ord til handling, men som også trenger mer hjelp til å få det til. Det er grunnen til at vi har satt i gang en rekke prosjekter og vil komme med flere initiativer til Stortinget for nettopp å sikre at vi spiller på lag, og at alle virkemidlene våre trekker i samme retning. Det betyr bl.a. at vi er i gang med å se på helheten i virkemiddelapparatet vårt for å se om det er best mulig tilpasset de utfordringene og mulighetene næringslivet vårt faktisk står overfor. Vi er i gang med å se på Én vei inn, som skal gjøre det enklere for bedriftene å få kontakt med riktig virkemiddel, og vi ser som sagt på hvordan de ulike eksisterende virkemiddelaktørene best kan brukes til å fremme det som er målene med næringspolitikken vår: å øke investeringene på fastlandet, øke eksporten, skape flere jobber og kutte klimagasser med begge hender. I det arbeidet ser vi også på hvordan Siva best kan innrettes. Regjeringen Solberg la jo opp til en større oppgavedeling, der programvirksomheten til Siva var foreslått lagt til Innovasjon Norge. Det ba vår regjering Stortinget om at vi skulle ta en tenkepause rundt, rett og slett fordi vi vil se virkemidlene i sammenheng og hvordan vi kan rigge dem på en best mulig måte slik at vi tilpasser oss den verdenen vi lever i, og de mulighetene og utfordringene næringslivet vårt står overfor. Vi ser fram til å komme tilbake til Stortinget med en vurdering av dette og andre spørsmål når vi har fått jobbet videre med det, og når vi er klare til å presentere en gjennomgang. Så har vi som sagt bedt Siva se på hvordan de kan ta på seg større ansvar og oppgaver når det gjelder klargjøring av grønne industritomter.
Jan Christian Vestre (Arbeiderpartiet), 2022-01-18:
Som jeg sa, står Norge overfor noen fenomenale oppgaver dette tiåret, med å få flere i jobb, kutte klimagassutslippene med 55 pst., øke eksporten utenom olje og gass med 50 pst. og øke investeringene i fastlandsøkonomien. Hvorvidt vi lykkes med de fire målene, vil i stor grad avgjøre hvor godt Norge lykkes de neste 50 årene. Så det er ingen liten oppgave vi har, men Norge har kanskje verdens beste forutsetninger for å lykkes med dette. Men da kreves det en politikk som er aktiv, som peker ut en retning der privat kapital, private entreprenører og private, kreative sjeler spiller på lag med kommunene, med fylkene, regionene og staten om et felles mål om bl.a. grønn industrivekst. Derfor tror ikke denne regjeringen at dette bare ordner seg av seg selv, eller at markedskreftene vil fikse problemet. Vi trenger partnerskap, og vi trenger at staten bidrar. Det er også grunnen til at vi er villig til å bruke alle de verktøyene vi har i verktøykassen vår, og det er også derfor vi ser på nye verktøy til verktøykassen vår. Jeg vil føre en aktiv næringspolitikk. Vi skal stille opp. Vi skal også stille krav. Vi skal ha forventninger om utslippskutt. Vi skal ha forventninger om verdiskaping hjemme. Vi skal ha forventninger om trygge og gode arbeidsplasser over hele landet vårt. I dette arbeidet inngår en videre utvikling av Siva og de andre virkemiddelaktørene. Ikke minst når det gjelder Siva, handler det om å ta i bruk den kompetansen Siva har, når vi nå skal legge til rette for de nye, grønne industrieventyrene. Jeg ser fram til å komme tilbake til Stortinget på egnet måte om det gode spørsmålet interpellanten tar opp, om Sivas rolle i klargjøring av industritomter. Så vil jeg si at vi har ganske dårlig tid. Jeg er utålmodig og har ikke et mål om at vi skal utrede oss i hjel når det gjelder hvordan dette skal se ut. Det er allerede gjort et ganske stort arbeid. Vi er i dialog med virkemiddelaktørene. Vi har besøkt mange bedrifter, spurt hvor skoen trykker, og hvor det er huller mellom det bedriftene trenger, og det staten, kommunene og fylkene stiller opp med. Jeg er opptatt av at vi skal levere resultater, og derfor må vi ha flere tanker i hodet samtidig. Det ene er selvfølgelig å se på hva som er den ideelle organiseringen av virkemiddelapparatet vårt, men viktigere enn det er den konkrete politikken som føres hver eneste dag. Derfor er jeg stolt over at regjeringen i tilleggsproposisjonen foreslo, og fikk gjennomslag for, en endret finansieringsmodell gjennom virkemidlene våre, som bl.a. kan mobilisere 3 mrd. kr mer i grønne investeringer i Norge i år enn i fjor. 3 mrd. kr er mye penger til det grønne skiftet. Derfor er jeg stolt over at vi har kommet veldig langt i arbeidet med én dør inn til virkemiddelapparatet. Det er viktig for bedriftene. Jeg er glad for at olje- og energiministeren jobber aktivt med krafttilgang. Det er viktig, skal vi få til de nye industrisatsingene. Jeg kan love Stortinget at det vil komme mange flere initiativer fra regjeringen.
Solveig Vitanza (Arbeiderpartiet), 2022-01-18:
Jeg synes det er et viktig tema representanten Skjelstad tar opp i interpellasjonen. Som Hurdalsplattformen slår fast, har vår regjering klare mål om å få flere i jobb, skape aktivitet i hele landet, øke eksporten og kutte i klimagassutslippene. Dette skal vi gjøre gjennom å føre en aktiv og framtidsrettet næringspolitikk. Det betyr at staten trenger en kraftfull verktøykasse der bl.a. virkemiddelapparatet spiller en viktig rolle. Det næringsrettede virkemiddelapparatet består av ulike virkemidler og aktører som sammen skal bidra til å løse ulike problemer. Siva tilrettelegger for nyskaping gjennom utvikling og finansiering av nasjonal infrastruktur for innovasjon og næringsutvikling. Siva har et særlig ansvar for å fremme vekstkraft i distriktene. Gjennom sin eiendomsvirksomhet er Siva et viktig virkemiddel for utvikling av bedrifter og nærings- og kunnskapsmiljøer i hele landet. Jeg har selv hatt gleden av å ha arbeidssted ved to forskjellige kunnskapsparker der Siva har vært en av eierne, og jeg har erfart hvordan fellesskapet bidrar til samarbeid og utveksling av kunnskap og innovasjon. I sitt siste budsjettforslag foreslo Solberg-regjeringen og Venstres næringsminister å kutte i bevilgningene til klyngeprogrammet og inkubasjonsprogrammet, i tillegg til å splitte opp Sivas virksomheter. Dette var heller ikke første gangen Solberg-regjeringen foreslo å kutte i Siva. Venstre etterlyser nå en plan, men det forelå ingen troverdig plan for hvordan det å fjerne en rekke oppgaver og oppsplitting av Siva, som Venstre startet i regjering, skulle styrke norsk innovasjon og næringsutvikling. Dette var det mange som tok kraftig til motmæle mot, bl.a. med bekymringer for at forslaget ville føre til færre industrietableringer. Det er påfallende at partiet nå, i opposisjon, omsider har fått øynene opp for den viktige rollen Siva spiller i norsk innovasjon og næringsutvikling. Statistisk sentralbyrås analyser finner positive effekter av Sivas inkubatorprogram og næringshageprogram på inntekter, antall ansatte, verdiskaping og produktivitet. Jeg vil også vise til brev fra Næringshagene i Norge som vi mottok nå, i forbindelse med denne interpellasjonsdebatten. De understreker viktigheten av Sivas medeierskap i næringshagene, og at det videreføres. De viser til at Siva kjenner næringshagene godt, og at det er en tilknytning som gir positive resultater for begge parter. Vår regjering er tydelig på at Norge skal være en industriell drivkraft også i en fornybar framtid. Norske bedrifter skal ha gode, forutsigbare og stabile rammevilkår som legger til rette for investeringer og videre vekst. I den forbindelse skal vi også gjennomgå hele det næringsrettede virkemiddelapparatet. Dette var statsråden inne på tidligere. Dette gjør vi med sikte på å forenkle, tilgjengeliggjøre, tilpasse og styrke ordningene som skal bidra til at norske bedrifter kan vokse og utvikle seg i takt med framtidens utfordringer og muligheter. Denne gjennomgangen skal selvfølgelig skje i tett dialog og i partnerskap med bedrifter, tillitsvalgte, fylker og kommuner.
Olve Grotle (Høyre), 2022-01-18:
Høgre vil takke interpellanten for å løfte ei interessant og viktig sak. Vi deler oppfatninga om at potensialet i Noreg er stort, og at moglegheitene er mange. Eg er – kanskje ikkje overraskande – noko meir skeptisk til næringsministeren sin hang til å skulle la staten ta over på område der det private alt leverer godt. Det vi treng på feltet interpellanten løfter, er å gjere det enklare for bedrifter å navigere raskare for å skape framtidsretta arbeidsplassar. Eg har ikkje tal på kor mange gonger både gründerar og oppstartsbedrifter har meldt tilbake at verkemiddelapparatet er ein jungel og vanskeleg å forhalde seg til. Verkemiddelapparatet må bidra til å skape arbeidsplassar og verdiar. Her har Siva ei viktig rolle, og særleg gjeld det for næringslivet i distrikta. Eg er spent på kva ein gjennomgang av verkemiddelapparatet vil bidra til.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-05-28:
Eg vil på vegner av representanten Per Sandberg og meg sjølv fremja forslag om endring i lov om sosiale tenester og i lov om barnevernstenester.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-05-28:
Jeg vil på vegne av representanten Øystein Hedstrøm og meg selv fremme forslag om lov om endring i lov av 2. juni 1989 nr. 27 om omsetning av alkoholholdig drikk mv., alkoholloven.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-28:
Denne saken gjelder en rekke mindre endringer i vegtrafikkloven. Jeg skal raskt gå igjennom dem. Det er en enstemmig komite som legger fram innstillingen. Det første punkt jeg vil berøre, er innføring av førerkort for tohjuls moped. Komiteen er enig i det Regjeringen foreslår, at man skal gå fra førerbevis til førerkort, og viser til at moped er en av de mest sårbare kjøretøygruppene når det gjelder trafikkulykker, noe som tilsier en styrking av førerprøvekompetansen. Komiteen har også fått brev fra samferdselsministeren, som understreker at den mopedføreropplæring som i dag foregår i ungdomsskolen, skal fortsette. Når det gjelder gebyr for utstedelse av fartsskriverkort, er komiteen enig i at det skal kunne skrives ut et slikt gebyr. Komiteen viser til formuleringene på side 9 i proposisjonen om at "departementet gis myndighet til å fastsette bestemmelser om gebyr" slik at bare de faktiske "kostnadene skal kunne belastes dem som blir pålagt å bruke slike kort". Når det gjelder ny forskriftshjemmel for tilfeldig utekontroll av kjøretøy, støtter komiteen at det gis en slik hjemmel. Komiteen viser til departementets presisering av at "lovendringen ikke vil innebære noen begrensning i forhold til den kontrollvirksomhet som utføres langs veg i dag", snarere en mulighet til å bedre den. Når det gjelder innføring av ny § 19 a om godkjenning av kjøretøyverksteder, støtter komiteen også det og peker spesielt på at det er behov for å forenkle regelverket for å få godkjenning som bilverksted. Når det gjelder personlig verneutstyr, har komiteen hatt noe lengre drøftinger, men vi har kommet fram til at vi er enig i det som Regjeringen foreslår. Vi forutsetter at forskriften utformes i nær dialog med aktørene, for å finne gode, praktiske løsninger som er håndterbare for førerne, som gjør at kollektivtilbudet blir tilgjengelig for brukerne, og som også kan kombineres med et godt sikkerhetsnivå. Det er i denne saken viktig for komiteen å presisere at sjåførens primæransvar er å føre kjøretøyet. Komiteen peker videre på at forskriften og grunnlaget for sanksjoner ved overtredelse må utformes slik at det tas hensyn til sjåførens begrensede mulighet til kontinuerlig oppfølging av passasjerene. Dette er viktig for muligheten til å ha god sikkerhet i buss. Samtidig vil vi også understreke at det er ganske trygt å kjøre buss i dag, og at vi ikke pålegger restriksjoner som fører til at folk velger transportformer som er langt mindre sikre enn det det er å reise med buss i dag. Komiteen mener også at barn under fire år på egnet måte må kunne sikres på linje med andre passasjerer som reiser med buss. Utover dette har komiteen ingen merknader, og jeg vil anbefale innstillingen.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2004-05-28:
Ot.prp. nr. 53 for 2003-2004 handler om endringer i vegtrafikkloven. Her er det flere tiltak som endres, og målet med disse endringene er å bedre trafikksikkerheten. En bedring av vegnettet vet vi fører til bedre sikkerhet. Det samme gjør også forskjellige forebyggende og opplysende tiltak. Målet er å sikre oss selv og våre medtrafikanter på våre veger, uansett hvilket framkomstmiddel som blir brukt. Jeg vil her trekke fram noen av tiltakene. For tohjuls moped har det til nå vært nok med mopedførerbevis, men fra 1. januar 2005 vil det bli krav om førerkort. Dette er viktig for økt trafikal kompetanse og et helhetlig føreropplæringssystem. Denne førerkortklassen vil også bli foreslått innført i EU. I alle større kjøretøy for transport av personer og gods skal det være installert fartsskriver for å dokumentere at sjåføren overholder kjøre- og hviletidsbestemmelsene. Disse fartsskriverne skal nå bli digitale. Det blir i denne saken foreslått at departementet får hjemmel til å fastsette gebyr for utstedelse av fartsskriverkort, slik at brukerne må dekke kostnadene ved utstedelse av slike kort. Vi forventer at dette gebyret kun skal dekke de faktiske kostnader. Et annet påbud som kommer, er bruk av personlig verneutstyr i kjøretøy over 3,5 tonn. Det gis også hjemmel til å påby bruk av annet sikkerhetsutstyr i motorvogn, som festeordninger for rullestoler og barnevogner. Når det gjelder påbudet om bruk av personlig verneutstyr i større kjøretøy, er det viktig at forskriften blir så klar at den lett kan håndheves. Sjåføren må være helt trygg på hva hans ansvar innebærer. Til det siste vil jeg nevne innføring av ny § 19 a om godkjenning av bilverksteder. Høyre støtter denne lovendringen, som er en inkorporering av lov om godkjenning av kjøretøyverksteder i lov om vegtrafikk. Dette er et ledd i en større prosess som vil forenkle regelverket. Forenkling, mindre byråkrati, er noe vi i Høyre setter stor pris på.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2004-05-28:
Senterpartiet er samd i dei endringane som er føreslått i Ot.prp. nr. 53 for 2003-2004 om endringar i vegtrafikklova. Eg vil difor ikkje innom alle dei ulike endringane, men eg vil kommentere nokre få av dei. For det fyrste er Senterpartiet positiv til å innføre eit konsekvent skilje mellom førerett, dvs. den retten ein har til å føre motorvogn når gitte krav i lov- og forskriftsverket er oppfylte, og førarkort, som er beviset for at ein har denne retten. I forslaget om overgang til ei modulbasert føraropplæring for alle førarkortklassar inngår òg ein overgang frå dagens førarbevis for moped til eit eige førarkort for moped. Moped er ofte det fyrste motorkøyretøyet for mange unge. Difor er det viktig at opplæringa for dei som skal ut i trafikken som motorvognførarar for fyrste gongen, er god nok. I mange skular med ungdomstrinn har det vore lagt til rette slik at ungdomane har kunna ta mopedførarbevis i skuletida. Det har mange ungdomar nytta seg av. Eg meiner at det bør vere mogleg å halde fram med denne praksisen. Eg er glad for at departementet i svar på spørsmål frå komiteen seier at det er eit ynske at skuleverket skal kunne ta heile opplæringa. Inntil skuleverket kan tilby trafikalt grunnkurs, som er fyrste del av opplæringa, må denne fyrste delen takast ved ein godkjend køyreskule. Trafikalt grunnkurs er grunnleggjande trafikkopplæring og trafikkforståing. Når dette blir innført også for mopedførarkort, vil det vere eit ledd i å betre føraropplæringa. Eg meiner difor at det kan aksepterast at inntil skuleverket kan tilby opplæring i trafikalt grunnkurs, må dette takast ved ein godkjend køyreskule. Til slutt vil eg innom det som òg andre har vore inne på i debatten, at bilføraren og også bussjåføren har eit ansvar for at passasjerar under 15 år bruker bilbelte. Bilføraren kan bli ilagd eit gebyr dersom passasjerar under 15 år ikkje er sikra. Det skal inn ei konkret vurdering av om sjåføren si aktsemd har vore god nok, før ein får eit gebyr. Men samtidig er det viktig at personleg verneutstyr som er installert i køyretøya, som regel bilbelte, blir nytta for å sikre passasjerane. Det kan òg vere ei urimeleg oppgåve for ein bussjåfør å ha ansvaret for at alle under 15 år verkeleg bruker bilbelte. Bussjåføren si primære oppgåve må vere å vere bilførar. Eg er difor glad for at ein samla komite føreset at forskrifta på dette punktet skal utformast i nær dialog med aktørane for å finne praktiske løysingar som er handterbare for sjåførane. Komiteen seier òg at forskrifta og grunnlaget for sanksjonane må utformast slik at det blir teke omsyn til at sjåføren har avgrensa høve til kontinuerleg oppfølging av passasjerane.
Tor-Arne Strøm (Arbeiderpartiet), 2004-05-28:
Nå har saksordfører redegjort for det meste av denne loven, og det er bred enighet om den. Når det gjelder innføring av førerkort for tohjuls moped, vil dette gi en likestilling med andre motorvogner. Moped tilhører en av de mest sårbare kjøretøygruppene når det gjelder trafikkulykker, noe som tilsier at en styrking av førerkompetansen er nødvendig. Det er også viktig at mopedføreropplæring fortsatt skal kunne gis som valgfag i skolen. Dette er viktig for å kunne tilby skoleungdom spennende og variert undervisning, som fører til noe de selv synes er meget nyttig. Til slutt vil jeg nevne dette med sikkerhetsnivået i buss. Vi er opptatt av å holde et høyt sikkerhetsnivå i bussene. Samtidig er det viktig at kollektivtilbudet framstår som åpent, uten unødvendige begrensninger for funksjonshemmede eller barn. Vi forutsetter at forskriftene utformes i nær dialog med aktørene for å finne gode, praktiske løsninger som er håndterbare for førerne. Vi vil samtidig presisere at sjåførens primæransvar er å føre kjøretøyet. Det må også pekes på at forskriftene og grunnlaget for sanksjoner ved overtredelse må utformes slik at de tar hensyn til sjåførens begrensede mulighet for kontinuerlig oppfølging av passasjerene. Vi mener også, i likhet med de andre partiene, at barn under fire år på egnet måte må kunne sikres på lik linje med andre passasjerer.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren. Denne regjeringa er en næringsfiendtlig regjering. Arbeidsledigheten ser nå ut til å bite seg fast på et veldig høyt nivå. Vi har nå rundt 100 000 mennesker som er helt uten arbeid. I stedet for å gjøre noe med dette fremmer Regjeringa en hel rekke tiltak som drar i motsatt retning. Senest har vi sett det i revidert nasjonalbudsjett. Det betyr at de problemene som allerede er i industrien, kommer til å forsterkes. Regjeringa kutter i tilskudd til nyskaping for å etablere nye bedrifter, de kutter i forsknings- og utviklingskontrakter, noe som bl.a. vil gå ut over bygging av gassferjer, de kutter i arbeidsmarkedstiltak og næringsrettet forskning – bare for å nevne noen eksempler. Vi vet allerede nå at flere bedrifter har trøbbel, eller vil få det i inneværende år, og ikke minst kommer leverandørindustrien til å få problemer ut i neste år. Mitt spørsmål er: Bekymrer dette olje- og energiministeren?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Jeg synes det er ganske utrolig at statsråden bruker mesteparten av sitt svar til å si hvor bra det går når det gjelder arbeidsledigheten. Det føles ikke slik for de rundt 100 000 som er uten arbeid, og som er bekymret for om de greier både å betale strømregning og å beholde hus og heim. Det føles ikke slik for de mange som er uføretrygdet – kanskje en del av dem hadde hatt lyst til og hadde hatt mulighet til å delta i arbeidslivet dersom arbeidslivet hadde vært lagt til rette for det – eller for de mange som f.eks. nå blir presset ut i et ganske brutalisert arbeidsliv fordi arbeidsgiverne betrakter dem som for gamle. Statsråden sier at han skal måles på de faktiske ting. Ja, de faktiske tingene er at under denne regjeringa har ledigheten steget dramatisk. Bare innenfor industrien har det blitt 20 000 nye ledige i løpet av det siste året. Det vi ser av konkrete forslag fra Regjeringa, er tiltak som gjør det verre både for dem som er ledige, og for dem som er i bedrifter, og som nå står i fare for å miste jobben. Da er det slik at utsiktene innenfor oljeindustrien og leverandørindustrien er negative. Og jeg spør igjen: Bekymrer virkelig ikke dette statsråden?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Til det siste: Hvis det statsråden nå sa, betyr at statsråden er interessert i å bidra til infrastruktur, skal han få full støtte fra Arbeiderpartiet. Da ser jeg fram til gassmeldinga som kommer i juni. For øvrig må jeg si det er noe uklart hva Regjeringa nå egentlig mener i forhold til runden om fornybar energi. Vi hadde i går en stor debatt i Stortinget om hvordan vi skal sikre nok strøm til folk og bedrifter i tida framover. Det jeg tror er ganske åpenbart, er at en kan enes om mye når det gjelder fornybar energi, selv om Arbeiderpartiet ønsker at vi skulle gått enda lenger. Vi er enige om å satse på gasskraftverk med CO2-håndtering og forskning og teknologi i den forbindelse. Men det som er hovedsvaret i dag og for noen år framover, til vi kommer så langt at vi kan ta i bruk ny teknologi, er at vi er nødt til å starte bygging av gasskraftverk. Hvis ikke vil folk og bedrifter være nødt til å oppleve skyhøye strømpriser igjen hvis ikke værgudene er med oss, og det er en risikosport som ikke er å anbefale. Så mitt spørsmål er: Hva har Regjeringa tenkt å gjøre dersom den ikke ønsker å bidra noe mer aktivt og være litt mer offensiv i forhold til gasskraftverk, hvis den skal hindre at den situasjonen skal oppstå igjen?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Arbeiderpartiet ønsker at vi fortsatt skal ha offentlig kontroll over våre vannressurser og ta vare på arvesølvet vårt. Jeg er enig med statsråden i at den saken som representanten Vaggen Malvik tok opp her, gjelder små kraftverk. Jeg er også enig i at det er et potensial for å ta ut mer kraft. Det er ikke det diskusjonen egentlig går på. Der Regjeringa har vært noe uklar, er i forhold til om dette berører hjemfall eller ikke, og eventuelt hvor mye som berøres. La det bare være helt klart at Arbeiderpartiet er veldig for å redusere saksbehandlingstida i slike saker. Vi er nødt til å få slike saker igjennom raskere for å få mer kraft ut, men vi mener det må kunne gjøres på en slik måte at det ikke berører hjemfallsreglene. Mitt spørsmål er: Kan statsråden bekrefte at det er mulig å redusere saksbehandlingstida for flere saker, for det er mange måter å redusere den på uten at man berører hjemfallsinstituttet?
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Representanten Sylvia Brustad påstår at dette er en næringsfiendtlig regjering. Jeg synes en slik påstand må prøves mot de faktiske resultatene av hva Regjeringen har fått til. Det er utvilsomt slik at gjennom en ansvarlig økonomisk politikk og ved å tilrettelegge målrettet for å øke sysselsetting og trygge arbeidsplassene har vi oppnådd at industrien nå har økt sin konkurranseevne. Vi ser at det går bedre i norsk næringsliv. Konkurranseevnen øker. Renten er på et lavt nivå, noe som gjør at bedriftene har fått økt konkurranseevne. De får mindre finansieringsutgifter, og på den måten vil også våre konkurranseutsatte bedrifter ha en bedre situasjon. Det er takket være at Regjeringen har tatt viktige grep og har tatt det økonomiske ansvaret som ligger i å husholdere med statens utgifter, at dette har lyktes. Vi satser nå betydelig på å øke det innovative potensialet i industrien og på den måten skape bærekraftige, langsiktige arbeidsplasser, som er viktig. Vår konkurransefordel ligger framfor alt i at vi har en kompetent arbeidskraft som kan få fram nye produkter som er konkurransedyktige, og som vil kunne ha et interessant marked også med hensyn til eksport. Det er riktig at det også er en del bekymringsfulle trekk i dette. Vi vet at den globaliseringen som kommer når det gjelder næringsvirksomhet, også slår ganske kraftig ut innenfor f.eks. leverandørindustrien. I forhold til petroleumsvirksomheten vet man at de skuffende leteresultatene i 16. konsesjonsrunde har betydning for leverandørindustrien. Det er årsaken til at det er lagt opp til å utlyse et betydelig større leteareal og til å målrette virkemidlene både i forhold til skattepolitikken og til forskning og utvikling, slik at også denne industrien kan ha lyse utsikter framover.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Enhver som går arbeidsledig, er en bekymring for denne regjeringen. Derfor har vi målrettet tiltakene for å få arbeidsledigheten ned. Jeg vil be Brustad om å dokumentere at Regjeringen ikke har lyktes på dette punktet, fordi vi ser at arbeidsledigheten nå er på vei nedover, at den økonomiske politikken Regjeringen fører, bidrar til at flere bedrifter blir konkurransedyktige, og at arbeidsplassene dermed sikres. Vi har en vekst i BNP som er større enn i de fleste andre land, høyere enn i mange av de industrialiserte land som vi kan sammenligne oss med. Arbeidsledigheten er atskillig lavere enn den var på begynnelsen av 1990-tallet, da Arbeiderpartiet satt med regjeringsmakt. Jeg vil be representanten Brustad være noe forsiktig med å beskrive forholdene når det gjelder arbeidsledighet, fordi denne regjeringen faktisk kan se tilbake på ganske gode resultater i forhold til å øke sysselsettingen og få arbeidsledigheten ned.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Det er riktig at det i leverandørindustrien er en del bekymringsfulle trekk. Vi ser at den internasjonale konkurransen gjør at spesielt i arbeid hvor det er antallet manntimer, altså arbeidstimer, som er den viktigste innsatsfaktoren, har norsk leverandørindustri betydelige utfordringer. Konkurransefordelen er at norsk arbeidskraft er meget kompetent, og at vi gjennom intelligente løsninger og innovativitet likevel kan konkurrere. Regjeringens målsetting er å sørge for at vi kan beholde den viktige kompetansen vi har i den petromaritime klynge, og føre disse viktige nøkkelbedriftene videre. Det har stor betydning også for bosettingen langs kysten, som representanten Nordtun vil vite. Vi ønsker å målrette denne virksomheten, ikke gjennom generelle ordninger, men ved å se på hva som er behovet innenfor hver enkelt næring. Vi mener at de tiltakene Regjeringen har initiert, vil være de tiltakene som vil hjelpe denne industrien.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Jeg mener at både gjennom de generelle virkemidler som Regjeringen legger opp til, bl.a. når det gjelder skattepolitikken og avgiftspolitikken, og ved de målrettede tiltak som er tatt inn i oljemeldingen, har Regjeringen lagt til rette for viktige tiltak for å sørge for at både leverandørindustrien og oljeindustrien vil kunne videreføre sine aktiviteter. Vi må innse at en del skuffende leteresultater, særlig i 16. konsesjonsrunde, har skapt en usikkerhet som nå slår inn i leverandørindustrien, slik at vi ikke kan hindre en nedgang i investering på norsk sokkel. Men Regjeringens målsetting er å utjevne dette fallet i investering slik at det blir minst mulig, og at vi derfor kan holde på arbeidsplassene. Jeg mener for min del at de tiltakene Regjeringen har skissert i oljemeldingen, er veltilpassede, og de er målrettet mot å få økt aktivitet. Men Regjeringen er ikke innstilt på å gi alminnelig skattelette til en industri som har en avkastning på investert kapital som de fleste industribedrifter bare kan misunne den.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Når det gjelder det første spørsmålet, om aktivt å utnytte den muligheten som deponering av CO2 gir for å få mer ut av oljebrønnene, viser jeg til at Regjeringen faktisk har tilrettelagt for flere tiltak. Når det gjelder bruk av CO2, viser jeg til at det i revidert nasjonalbudsjett ligger et forslag om å sette av 2 milliarder kr til et eget fond for å utvikle gasskraftverk med CO2-håndtering, og på den måten bidra til at vi får en kraftforsyning basert på en miljøvennlig energiproduksjon. Jeg mener at det viser at Regjeringen handler aktivt. Når det gjelder forholdet til det spanske verftet, som nå får en straff fra EU på grunn av ulovlig subsidiering, vet vi at dette er en sak som næringsministeren følger meget aktivt opp. Det er uakseptabelt at det ikke er like konkurranseregler innenfor EØS-området, og Regjeringen vil ikke akseptere at det jukses i den forstand at det gis ulovlig støtte. Så dette er en sak som Regjeringen aktivt vil følge opp.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
For å begynne med det siste håper jeg representanten Arnstad har merket seg at det i oljemeldingen er lagt opp til at en skal sette av 1 milliard kr til økt innsats innen petroleumsforskning. Det vil ha stor betydning for en langsiktig satsing i denne viktige næringen, og det vil selvfølgelig også bety at den norske sokkelen vil bli mer attraktiv og mer konkurransedyktig etter hvert som vi kan utvikle ny teknologi. Når det gjelder gassferjer, vil det også være kjent for Stortinget at samferdselsministeren har gitt grønt lys for fem nye gassferjer. Det er en miljøvennlig og interessant utnyttelse av nasjonale ressurser. Når det gjelder skjønnmaling, ber jeg ikke om noe annet enn at de som vurderer Regjeringens innsats, forholder seg realistisk til det som faktisk er oppnådd. Vi har klart å stoppe veksten i arbeidsledigheten, som var bekymringsfull ut fra den økonomiske situasjonen. Vi har gjennom forstandig økonomisk husholdering ikke bare klart å stanse veksten, men er nå i ferd med å redusere den. Så vår politikk har lyktes.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Her gir jeg representanten Korsberg umiddelbart rett. Det å kunne øke andelen fornybar energi er krevende når vi allerede ligger på 99 pst. Det som er Regjeringens målsetting, er å øke satsingen på fornybar energi. Vi har nå gjennom Energifondet avsatt stadig mer for å få fram gode vindkraftprosjekter. Vi har gjennom et eget program for fjernvarme ønsket å øke kapasiteten fra de 2 TWh vi har i dag, til 6 TWh i løpet av en femårsperiode. Vi satser også på gasskraftverk med CO2-håndtering ved siden av at vi ønsker å øke vannkraftproduksjonen, ikke minst gjennom Småkraft, mikro- og minikraftverk. Hvis vi skal lykkes med å få en robust energiforsyning som er mindre avhengig av nedbør enn den er i dag, er vi også nødt til å trekke naturgassen inn i dette. Derfor er min ambisjon at samtidig som vi tar naturgassen i bruk, øker vi, som jeg har nevnt, innsatsen for fornybar energi gjennom Energifondet. Vi ser nå muligheten for at vi kan ha større ambisjoner for denne satsingen ettersom Energifondet nå får en betydelig økt tilførsel. Men andelen av fornybar energi vil selvfølgelig ikke kunne økes når man allerede ligger på 99 pst.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Bare kort med hensyn til uttalelsen om at jeg hadde som ambisjon å øke andelen av fornybar energi. Jeg vil be om at en forholder seg til det som er de offisielle referatene, og ikke til det som måtte være sitert i pressen. Når det gjelder satsingen på gasskraftverk med CO2-håndtering, er det riktig at Gassteknologiutvalget hadde et perspektiv på 8–13 år. Regjeringens ambisjon er gjennom en målrettet innsats når det gjelder forskning og utvikling, og ved å delta i viktige internasjonale programmer, bl.a. sammen med USA og EU, å framskynde dette tidspunktet. Jeg ønsker å sette ambisiøse mål for å få fram robuste løsninger, og det går bl.a. gjennom å få til pilotanlegg. Når det gjelder en samlet plan for vindkraft, kan man gjerne fremme forslag om det. Jeg tror ikke at det er en hensiktsmessig løsning, rett og slett fordi vindkraften ennå ikke er utviklet på samme måte som vannkraften, hvor en samlet plan har en god funksjon. Nå gjelder det først og fremst å komme i gang med å bygge vindkraftverk. Da er ikke en samlet plan en riktig løsning her.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Jeg ser veldig positivt på at det kommer regionale initiativ. Det gjelder ikke bare fra Trondheimsregionen, men det er ulike regionale initiativ, fra Grenland, Stavanger-området, Haugalandet, Bergen-området, Trondheim og Hammerfest-området, for å nevne noen. Det at en viser politisk vilje samtidig som en også konkret kommer opp med nødvendige midler, er positivt. Forutsetningen er selvfølgelig at en er innenfor de rammer som regjering og storting trekker opp. Jeg har en god dialog med trondheimsmiljøet om dette. Det jeg skjønner kan være aktuelt, er å medfinansiere et pilotanlegg på Skogn for å få fram et gasskraftverk med CO2-håndtering, som etterpå kan eskaleres opp i full størrelse og dermed eventuelt betjene en fjerde papirfabrikk på Skogn. Jeg har god dialog med miljøet, som sagt, og ser positivt på initiativet.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Når det gjelder infrastruktur, vil jeg bare minne representanten Brustad om at i Sem-erklæringen står det klart at vi ønsker å medfinansiere infrastruktur der hvor den ikke fører fram til et gasskraftverk som er konvensjonelt, altså uten CO2-håndtering. Det er slike prosjekter som, så vidt jeg forstår, er aktuelle i Trondheim. Så rammen for Regjeringens støtte til infrastruktur må forstås innenfor det som Regjeringen har sagt i den sammenheng. Når det gjelder satsingen på gasskraftverk, mener jeg at Regjeringen er meget offensiv. Vi har gjennom suksessiv økning på energiforskning – mer enn noen annen regjering faktisk har gjennomført – klart å få fram interessante forskningsprosjekter som også internasjonalt ser ut til å få god støtte. Vi ser positivt på at vi gjennom et samarbeid med EU og USA kan få fram slik teknologi, og med den nye avsetningen på 2 milliarder kr til utvikling av gasskraftverk med CO2-håndtering regner jeg med at tidspunktet for å realisere slike gasskraftverk har kommet mye nærmere.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Ja, det er for så vidt riktig forstått. Det jeg har sagt, og det som står i alle taler – det bør det ikke være anledning til å misforstå overhodet – er at Regjeringen holder fast ved sine ambisiøse mål om å øke innsatsen for å få fram mer fornybar el. Det gjør vi bl.a. gjennom Energifondet, og det er veldig viktige og interessante prosjekter på gang også når det gjelder vindkraft. Samtidig har Regjeringen sagt at i innsatsen for å få en mer robust energiforsyning hører også gasskraftverk med CO2-håndtering med. Vi ser ikke at det er mulig å få til en slik robust energiforsyning uten at vi også øker energiproduksjonen, samtidig som vi legger vekt på energisparing. Da sier det seg selv at siden gasskraftverk med CO2-håndtering ikke kan regnes inn som en del av fornybar energi – den er miljøvennlig, men ikke fornybar – kan vi heller ikke ha noen ambisjoner om å øke andelen. Det går bare ikke sammen, og det synes jeg måtte være åpenbart for enhver som har fulgt denne debatten og hørt det jeg har sagt i ulike sammenhenger.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Jeg vil aller først si at Regjeringen har som politikk at hjemfallsinstituttet skal bestå. Det skal videreføres. Jeg er glad for at SV er enig med Regjeringen i dette og støtter Regjeringen på det viktige punktet. Det har vært uenighet om hvordan hjemfallet skal gjennomføres. Det er det utvalget skal se på. Jeg vil be om at representanten Vaggen Malvik ikke skaper tvil om Regjeringens holdning. Denne saken, som for øvrig er til behandling i Stortinget – jeg vet ikke hvor riktig det er å gå for dypt inn i dette, men det ble jo et tema også i går – gjelder ganske små vannkraftverk, vanligvis eid av bønder og andre med fallrettigheter i distriktene. Regjeringen har sett det som viktig å kunne skape tilleggsinntekter og utnytte vannkraftressursene på en fornuftig måte, skape inntekter og bygge ut vannkraftanlegg som ikke på samme måte som større vannkraftanlegg vil være i strid med viktige miljø- og naturverninteresser. Dette er små vannkraftverk, opp til 40–50 mill. kr i investeringer. Forholdet er at hvis slike vannkraftverk skal bygges ut i dag, må eierne vanligvis selge dem for i det hele tatt å få realisert verdiene. Det er nemlig ikke lov å leie dem ut. Ved å heve grensen til 4 000 naturhestekrefter, slik Regjeringens forslag er, sørger vi for at bønder og andre med fallrettigheter i distriktene fortsatt kan eie vannkraftverk, ved at de leier dem ut og dermed får evigvarende inntekter. Det er det som er det viktige. Jeg er skuffet over at SV ikke ser at dette først og fremst er god distriktspolitikk. SV har svingt et norsk flagg over dette og mener at det er et gigantisk utsalg av norske fossefall. Det er med respekt å melde helt feil. Det er faktisk ingen indikasjon på at utenlandske eiere skulle ha sin interesse rettet mot så små kraftverk. Det er helt andre størrelser på de kraftverkene(presidenten klubber)(presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
Jeg vil bare presisere at dette ikke er å selge ut norske vannfall, men å sikre norsk eierskap. Slik som reglene er i dag, vil kraftverk i denne størrelsesorden vanligvis måtte selges av bøndene, fordi de er av en størrelse som gjør at bøndene ikke uten videre kan bygge dem ut selv. De må selge. De har ikke lov til å leie ut. Nå får bøndene mulighet til å leie ut og få evigvarende kraftkontrakter med utbyggerne. Det jeg reagerer på, er en uttalelse fra representanten Vaggen Malvik: «Med et pennestrøk og i et hastverksarbeid vil regjeringen endre loven som beskytter norske fosser mot privatisering. Dermed snikprivatiserer regjeringen det norske folks eiendom og naturressurser slik at de forsvinner for godt.» Den type karakteristikk av bønder som eier fallrettigheter i dag, tar jeg sterk avstand fra. Det er også slik i dag at noen eier disse. Hvis Vaggen Malvik mener at dette er snikprivatisering, fordi de ikke eies av staten eller kommunen, er jeg helt uenig. Dette er viktig eiendom for bønder og andre med fallrettigheter og skal fremdeles være privateid.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2004-05-19:
La meg kort kommentere det første, om å gamble med norske fossefall. Jeg tror representanten Ryan vet hva jeg mener om offentlig eierskap og norsk eierskap når det gjelder fossefall. Jeg har uttalt meg i Elkem-saken, og jeg mener at det på en måte illustrerer hva jeg står for i forhold til norsk eierskap og offentlig eierskap når det gjelder fossefall. Når det gjelder Statkraft, vil jeg – denne saken er under behandling – bare kort kommentere at det i denne sammenheng ikke dreier seg om noe utsalg verken til norske private interesser eller til utlandet. Det dreier seg ikke om noen børsnotering. Det dreier seg ikke om en delprivatisering. Det dreier seg om en omorganisering for å gjøre det som fikk tilslutning i eierskapsmeldingen, nemlig å gjøre det mulig for Statkraft, i en eventuell interessant industriell kooperasjon med andre interesser, å kunne inngå i viktige industrielle strategier. Dette vil Stortinget få full anledning til å komme tilbake til og med andre ord ha full kontroll på.