Tor Nymo (Senterpartiet), 2000-06-13:
Senterpartiet er av den klare oppfatning at vi ikke kan akseptere den utvikling vi har sett i den senere tid med økende grad av kriminalitet blant asylsøkere, særlig innenfor volds- og vinningskriminalitet. Denne utviklingen bidrar sterkt til å svekke asylinstituttet, den rammer lovlige asylsøkere og bidrar til å øke frykten for fremmede folkeslag. Vi ser at det er behov for ulike virkemidler for å få kontroll med denne utviklingen, og ikke minst raskere saksbehandling. Det har inntil nå vært et betydelig problem at saksbehandlingstiden har vært for lang i asylsaker. Det er ingen grunn til at ikke grunnløse asylsøknader skal behandles raskt. Dette gjelder de saker der det er opplagt at søkeren ikke fyller vilkårene for beskyttelse. Som det går fram av det jeg har sagt, er Senterpartiet av den oppfatning at asylsøkere som ikke har grunnlag for opphold i Norge, og særlig de som også begår kriminelle handlinger, skal ha så kort oppholdstid i landet som mulig. I forhold til de foreliggende forslag fra Jan Simonsen og Carl I. Hagen er vi i Senterpartiet av den oppfatning at det i dag foreligger tilstrekkelige muligheter i regelverket til å gjennomføre en effektiv og rask behandling av åpenbart grunnløse søknader, og vi er meget skeptiske til opprettelse av særskilte fengselsliknende mottaksenheter for grupper av asylsøkere. Justiskomiteen er kjent med at riksadvokaten og UDI hver for seg har gjennomført en kartlegging av i hvilken grad personer med opphold i mottak begår straffbare handlinger. Begge undersøkelsene gir det generelle bildet at det knytter seg usikkerhet til omfanget, men at det generelt ikke synes å være av stort omfang. Likevel er det åpenbart at kriminalitet i perioder kan være et betydelig problem for mottak og lokalsamfunn. Ofte henger det sammen med endringer i sammensetningen av beboere. Det rapporteres særskilt om vinningskriminalitet, spesielt fra butikker, men også internt i mottakene, og om innbrudd i hus, hytter og biler. Narkotikakriminalitet synes å være et lite problem. Det har også forekommet svært alvorlige episoder av vold, trusler, ildspåsettelser og drap. I den nåværende situasjon er det spesielt to forhold som er verdt å merke seg. For det første: Det ser ut til å være en overrepresentasjon med hensyn til straffbare handlinger blant enslige menn med lange mottaksopphold bak seg. For det andre: Det kan se ut som personer fra Øst-Europa er overrepresentert blant dem som begår straffbare handlinger, og at enkelte av dem kommer til landet for å utøve vinningskriminalitet. Når det gjelder behandlingen av asylsøknader i dag, skal politiet etter påtaleinstruksen underrette UDI når en asylsøker er siktet for et straffbart forhold. Politiet underretter også før vedkommende er siktet, f.eks. om at det er inngitt anmeldelse for straffbart forhold og at etterforskning er satt i verk, eller det er uro i nærmiljøet på grunn av kriminalitet. Videre skal også mottakene gi melding til UDI om straffbare forhold. Når en slik melding mottas i UDI, blir asylsaken prioritert ved at den får en rask oppfølgning på alle trinn i saksbehandlingen. Når det gjelder asylsøkere fra Russland og Øst-Europa, føres det egen oversikt over søkere der UDI får melding om kriminalitet. På den måten kontrolleres tidsbruken i hver enkelt sak. Behandlingstiden vil kunne variere i disse sakene, bl.a. på grunn av at meldingene om kriminalitet kan komme på ulike stadier i saksbehandlingen. I de sakene hvor disse søknadene anses som åpenbart grunnløse, er behandlingstiden i direktoratet nå én til tre uker. UDI overtar ansvaret for å intervjue asylsøkere fra 1. juli 2000. Det er lagt opp til rutiner som gjør at det skal være mulig å fatte vedtak to–tre uker etter søknad i alle saker hvor det ikke er nødvendig å innhente eller sjekke nye opplysninger. I forhold til fjoråret vil det kunne bety en vesentlig raskere saksbehandling. I 1999 gikk det opptil et halvt år før politiet avhørte asylsøkere, også de som var prioritert. I tillegg til denne omleggingen av saksforberedelsene vurderer UDI nå rutiner som kan sikre en rask behandling av saker der søknaden er åpenbart grunnløs. Det kan gjøres ved at gruppen av søkere fra land hvor det erfaringsmessig ofte forekommer åpenbart grunnløse søknader, og søkere som tidligere har fått avslag på asyl i Norge eller andre land, ikke gjennomgår alle trinn i den forberedende behandlingen av saken. Det er dessuten fortsatt naturlig å prioritere søkere som kan knyttes til meldinger om kriminalitet. I sum viser disse tiltak at det i dag foreligger tilstrekkelige muligheter i regelverket til å gjennomføre en effektiv og rask behandling av åpenbart grunnløse søknader, og at det derfor ikke er behov for særskilte fengselsliknende mottaksenheter for grupper av asylsøkere.