Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2015-03-17:
Tidligere i dag har vi her i salen debattert behovet for et mer ressurseffektivt fjernvarmenett og vi har diskutert bærekraftsindikatorene, som er tatt ut av nasjonalbudsjettet. Det er alltid veldig tilfredsstillende når man ser hvordan politikken henger sammen, for nå diskuterer vi altså avfallspolitikken, som er viktig for begge de to foregående sakene. For det burde jo også være et mål for bærekraftig utvikling at man har mest mulig gjenbruk og god resirkulering av både materialer og energi. Jeg er ingen kløpper på å huske visdomsord, og derfor husker jeg veldig godt de få som jeg liker best. Det ene er: «There’s no such thing as waste, there’s only resources in the wrong place». Altså, søppel finnes ikke – det finnes kun ressurser på avveie, og dette er fellesskapets ressurser. Jeg vil takke interpellanten for å ha tatt opp viktige spørsmål, for selv om veldig mye gjenvinnes, viser tall fra SSB at avfallsmengden øker mer enn forbruket. Og mens industrien kan vise til en nedgang i avfall, kaster vi stadig mer i husholdningene. I tillegg er det forbrenning og ikke gjenvinning som tar unna for økningen i husholdningsavfall. Dette gir grunn til å spørre seg om dagens systemer fungerer godt nok. I en god kretsløpsøkonomi er avfall en ressurs som utnyttes best mulig. Dette innebærer materialgjenvinning, men også gjenbruk og god energiutnyttelse. Samtidig er det viktig å redusere avfallet mest mulig og ikke gjøre seg avhengig av for store avfallsmengder. De Grønne mener det må bli lettere for den enkelte å redusere forbruket. Samtidig trenger vi systemer for å effektivisere ressursbruken i produktenes livsløp. Spørsmålet fra interpellanten tyder på at avfallsbransjen har gode rammevilkår – kanskje for gode. Avfall er i seg selv blitt en handelsvare, frakoblet produksjon og forbruk. I Norge i dag sorteres ulike materialer, som glass, papir og metall, gjennom ulike bransjeavtaler. Og som det har blitt nevnt flere ganger i dag, har avfall blitt en handelsvare, som transporteres til steder hvor det er billige gjenvinningssystemer. Husholdningsavfall går til Sverige, men også elektronikk går til Afrika og Asia, og andre fraksjoner går til Øst-Europa. For flere av disse er det også rapportert om utfordringer knyttet til helse, miljø og sikkerhet. Det egentlige spørsmålet er derfor kanskje hvorfor vi ikke stiller strengere krav til den mengden avfall et produkt skal kunne generere gjennom sitt livsløp. Mitt inntrykk er at emballasje, svinn og økologiske fotavtrykk fra produktene som utvikles og forbrukes, øker – ikke reduseres. Matavfall – eller matoverskudd, som det i realiteten er i vår del av verden – er en ressurs som kan utnyttes bl.a. til biogassproduksjon, som igjen brukes best til transport. Likevel sorteres bare 40 pst. av husholdningsavfallet, og veldig mye går til forbrenning. Når matavfall forbrennes, reduseres det til en varmeressurs, mens i biogassproduksjon utnyttes ressursen bedre. I et kretsløpsregnskap kan det derfor være bedre at matavfall transporteres til Sverige og inngår i biogassproduksjon, enn at det forbrennes i Norge. På den andre siden vil eksport av avfall ut av landet redusere muligheten for at vi selv utvikler teknologi og lønnsomhet i å gjenvinne og utnytte ressursene. Med vår kunnskap og kompetanse burde også Norge fremme teknologi for smart gjenvinning. Da må vi ha rammevilkår som skiller mellom om matavfall forbrennes eller om det går til biogassproduksjon. Mye tyder på at vi mangler en helhetlig plan med klare målsettinger og virkemidler for hvordan vi vil organisere avfallsmarkedene, og hvordan ressursene best kan utnyttes. Avfallsbransjen har gått fra å være en kommunal renovasjonsoppgave til å bli en del av store internasjonale markeder, og de har en naturlig interesse av at avfallsmengdene øker. Dette reiser et sett med helt nye problemstillinger som ligger utenfor denne interpellasjonen. Jeg vil derfor oppfordre regjeringen om å ta innspillene fra denne interpellasjonen videre. Det kunne f.eks. blitt utarbeidet en egen avfallsmelding, der utviklingen i avfallsbransjen gjenspeiles med en helhetlig plan for å redusere avfallsmengden. En slik melding kunne også undersøkt rammevilkårene for å fremme teknologi som øker ressursutnyttelsen i Norge.