Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-08:
Jeg har to likhetstrekk med representanten Ropstad: Det ene er at Venstre ikke sitter i komiteen, og det andre er at jeg stort sett er enig i absolutt alt han sa. Det var med stor forundring Venstre leste innstillinga da den kom fra justiskomiteen, i forhold til både det regjeringspartiene har stått for i denne sal, og det statsråden har slått seg bryskt på brystet med at han skulle ordne opp i, og som det ikke ble ordnet opp i. For meg er dette en betraktelig viktigere likestillingssak enn den vi diskuterte tidligere i dag. Dette er kanskje et av de feltene der likestillinga har kommet kortest. Dette er straffeloven vår, en lov laget for menn og menns ære, mens kvinners ære ikke er så viktig. Det var det vi skulle ordne opp i med dette – dette var likestillingsgrepet vårt. Dette var grepet fra dette parlamentet som sa at det å tråkke på kvinners ære er like viktig som det å tråkke på menns ære, og at man faktisk skal dømme det likt. Dette er et av de feltene der vi ser at likestillinga ikke har kommet langt nok, der overgrep mot kvinner ikke er så farlig, mens alle overgrep som menn blir utsatt for, blir verdsatt med høye straffer. Venstre er et parti som vanligvis ikke roper på høye straffer. Vi har tro på mange andre ting. Men på dette feltet mener vi faktisk at det er en viktig likestillingssak å få økt straffene. Det er en viktig likestillingssak, for det handler om at når kvinners integritet blir krenket, er det like viktig som når menns integritet blir krenket. Vi var veldig stolt over den jobben som vi fikk satt i gang da vi hadde justisministeren på dette feltet – både i forhold til politiets kompetanse, i forhold til fokus på vold i nære relasjoner, og i forhold til oppbygging av voldtektsmottak. For dette handler ikke bare om at politiet må lære seg å ta det på alvor. Det må også handle om at det er en yrkesgruppe vi ikke nevner i den sammenheng, nemlig leger, som må skru om hodet sitt fra å være den som hjelper, til den som tar opp bevis. Vi vet at veldig mange leger har ikke den kompetansen det innebærer å være bevisopptaker. De har kompetanse om hvordan de skal hjelpe det mennesket som sitter foran dem, men de har ikke alltid kompetanse til å ta opp bevis. Derfor er dette en lang kjede som man må styrke for å styrke dette feltet. Det handler ikke bare om å snu politiets hoder, det handler også om å snu legers hoder, og det handler om å ha et system som er godt nok til å ta imot dette. Jeg må si at jeg beklager at hvis man blir utsatt for en grov voldtekt, så håper jeg at det er i Oslo, for her er det beste apparatet til å ta imot en, både for å hjelpe, ta opp bevis og andre ting. Jeg mener at den kompetansen vi har i Oslo, burde vært spredd utover hele landet på de måtene vi faktisk kan gjøre det. Her har vi både legeteam og politi som kan å ta det på alvor, og den kompetansen må vi spre utover. Jeg syns dette er litt trist, for jeg har trodd at dette var en ting vi var samlet om. For meg er dette først og fremst et slag for likestillinga. Det var det vi diskuterte at dette skulle være et viktig grep for. Så vi kommer til å stemme for forslagene nr. 1, 2, 3 og 4. Vi gjør som Høyre – hvis de faller, stemmer vi subsidiært for komiteens innstilling. Vi syns at det er trist at man bruker lang tid i en debatt på formiddagen på å kjempe for pappas rettigheter til permisjon, som er en liten ting i likestillingskampen, når vi ser at kvinner stadig blir tråkket på, og man ikke tar det til følge i straffeloven. Det er en mye viktigere likestillingskamp.