Margunn Ebbesen (Høyre), 2014-06-16:
Komiteen har hatt til behandling et representantforslag fra arbeiderpartirepresentanter om å gjøre bruken av barnehus obligatorisk og å styrke barnehusene. Først vil jeg takke komiteen for et godt samarbeid i arbeidet med denne viktige saken. Det er gledelig å oppleve at det er en samlet komité som er opptatt av å styrke barnehusene og bidra til at bruken av barnehus gjøres obligatorisk. Der flertallet i komiteen skiller lag med Arbeiderpartiet og Senterpartiet, er når det gjelder aldersgrensen for å gjøre bruken av barnehus obligatorisk. Flertallet vil gjøre bruk av barnehus obligatorisk for barn under 16 år, mens Arbeiderpartiet og Senterpartiet vil gjøre bruk av barnehus obligatorisk for barn under 18 år, og det regner jeg med at de kommer tilbake til. Det har også historisk vært stor enighet rundt den politiske satsingen på å styrke rettssikkerheten til barn og unge som har vært utsatt for vold og overgrep eller har vært vitne til slikt. Dette felles engasjementet resulterte i at det første barnehuset ble opprettet i 2007, og i dag finnes det ti barnehus rundt i landet. Hovedmålsettingen med etableringen av barnehus er å styrke barnets rettssikkerhet. Det er også et tydelig og oppriktig engasjement hos regjeringen i denne saken. Det tydeliggjøres både i svarbrevet fra justisministeren til komiteen i forbindelse med behandlingen av representantforslaget og i en interpellasjonsdebatt om temaet i vinter. Vold og seksuelle overgrep er grov kriminalitet som kan ha alvorlige og langvarige konsekvenser for utsatte barn. Derfor er det viktig at denne typen saker tas på alvor og blir behandlet mest mulig likt ut fra tilblivelse, uansett hvor i landet barnet befinner seg. Nasjonale tall fra barnehusene viser at gjennomsnittstiden for avhør ved seksuelle overgrep ligger på 52 dager, noe som er 38 dager lenger den lovpålagte fristen. Det er ikke vanskelig å forstå hvor belastende det er for barn som har opplevd slike hendelser. Det er en samlet komité som er opptatt av at ventetiden for å få gjennomført dommeravhør må reduseres. Det er underveis i prosessen framkommet gode eksempler som viser at dersom politiet satser på denne typen saker, ja så kommer også resultatene. Egne dommeravhørskoordinatorer er et eksempel på dette. Et annet viktig forhold er dommers tilstedeværelse ved avhøret. For å sikre at avhørene kan gjennomføres mer effektivt og så raskt som nødvendig, ønsker komiteen at ansvaret for avhørene flyttes til politiet. Tilstedeværelse av en dommer vil i så tilfelle ikke lenger være nødvendig for å gjennomføre avhøret. Barnehusene har gjennom sin tilblivelse etablert gode rutiner og er blitt utrolig gode i det å legge til rette for avhørene, og de har også etablert gode rutiner for å ivareta de voldsutsatte barna og veilede hjelpeapparatet rundt barna. Det er en samlet komité som støtter opp om den jobben som gjøres av barnehusene. Det er derfor en klar forventning fra Stortinget om at det må legges til rette for at Statens barnehus blir prioritert, og at forholdene legges til rette av alle parter for at ventetiden fra anmeldelse til avhør reduseres i fortsettelsen av dette. Men uansett vil nok det viktigste grepet for å lykkes i å få ned ventetiden for dommeravhør være at politiet prioriterer etterforskning av vold og overgrep mot barn, samt at politiet prioriterer å bruke sine utdannede dommeravhørere til denne typen saker. Hvorfor setter så flertallet grensen ved 16 år? Jo, for Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti har det vært viktig å sikre at det for de mest sårbare barna blir gjennomført dommeravhør innen tidsfristen. Vi støtter oss også mye på rapporten som ble forelagt regjeringen i 2012 etter evalueringen av Statens barnehus. Barnehusene har et stort tilfang av saker. Barnehuset i Oslo hadde de tre første månedene i 2014 en økning på 62 pst. sammenlignet med samme periode i 2013. Dette er en tendens som er lik i hele landet. Dette tilsier at det er nødvendig å styrke kapasiteten til Statens barnehus. Jeg føler også at det er riktig å si, selv om det ikke er nevnt så mye i de skriftlige merknadene, at barnehusene ikke bare gjelder voldsutsatte barn, men også psykisk utviklingshemmede – det som er kommentert her om barn, gjelder selvsagt også for psykisk utviklingshemmede. Jeg er glad for at vi i dag gjennom denne behandlingen har fått på plass en klar prioritering av denne typen saker. Våre barn skal vi gjøre alt vi kan for å verne om, og sørge for at de som opplever å bli utsatt for eller er vitne til vold eller seksuelle overgrep, blir tatt på alvor og får nødvendig oppfølging.