trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-04:
Jeg begynner å gjenta meg sjøl. Vi er som sagt kritiske til en slik stor satsing på ett sted, bare så det er sagt. Men helt avslutningsvis – i og med at jeg har 30 sekunder – håper jeg nå at man lykkes på Fornebu, når det er gjort et vedtak i Stortinget. Jeg håper at mest mulig av dette lykkes, når man først har satt i gang og satt inn så mye penger Det er et lovlig fattet vedtak, og vi håper det skal gå bra. Men vi må innse at dersom det ikke går bra, dersom det er i ferd med å gå av skinnene, må vi også ta det innover oss og gjøre de nødvendige grepene. Det dette handler om, er hvordan vi forvalter de pengene som vi har satt inn i dette prosjektet.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-04:
Jeg har et spørsmål til statsråden når det gjelder mulighet til å justere kursen. Jeg er fullt klar over at staten kun har en tredjedel av eierskapet. Men hvordan vurderer statsråden mulighetene dersom han ser at det her må tas betydelig grep, slik at man kan utnytte midlene man har satset på en noe bedre måte? Er det en umulighet, eller kan statsråden gå i dialog med sine folk og sørge for at det blir en realitet? Er det en umulighet, eller er det en realistisk mulighet til å få endret kursen dersom man ser at man er i ferd med å spore av?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-04:
Helt kort: Fra SVs side vil vi presisere spesielt to ting som det er viktig å komme tilbake til når man får framlagt dette for Stortinget på nytt. Det ene er utnyttelse av eksisterende nett, som vi vet det fins mye av, og som fins parallelt. Det andre er at man faktisk er opptatt av å nå hele landet med bredbånd. Vi vet i dag at det er enkelt å bygge ut der det bor mye folk, meget krevende der det bor lite folk, for det er ikke noe marked, så det er vanskelig å få til kommersiell utbygging der. Vi fra SV forventer at når man kommer tilbake med en sak, har man en fullstendig sak som dekker hele landet fra Nordkapp til Lindesnes.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-06-04:
Den norske Bank og Gjensidige NOR har forhandla fram ein fusjonsplan for dei to bankane. Dette er viktig og vesentleg for å sikra nasjonal eigarskap innan finansnæringa. Det er òg av stor verdi at Stortinget no ser ut til å samla seg om ei samrøystes støtte til dette initiativet. No får me ein stor og viktig aktør i Noreg og for Noreg. Det blir i denne saka gjort framlegg om å gje fullmakt til å redusera statens eigardel ned til 34 pst., mens det blir bede om tilslutning til at staten i ein overgansperiode eventuelt kan ha lågare eigardel, men ikkje under 28 pst. Samtidig blir det skissert to løysingar for korleis ein igjen kan kjøpa seg opp og dermed sikra statens eigarinteresser på best mogleg måte. Det er viktig å understreka kor viktig det er at ein beheld og vidareutviklar dei eksisterande miljøa rundt fusjonspartnarane i Bergen og i Trondheim. I Odelstinget seinare i dag blir dette følgt opp med ei endring i lov om Statens Bankinvesteringsfond som følgje av fusjonen mellom DnB og Gjensidige NOR. Dette heng saman med at staten tillèt eit nedsal til 34 pst. eigardel og opnar opp for at ein i ein overgangsperiode endåtil kan ha eigardel ned mot 28 pst. For å sikra at staten skal kunna kjøpa seg opp igjen til 34 pst., kan ein anten delta i ein retta emisjon og/eller kjøpa aksjar i marknaden, kombinert med ein aksjonæravtale som varetek statens behov for kontroll. Dette burde vera svar på representanten Inge Ryans spørsmål i føregåande innlegg. Sidan Statens Bankinvesteringsfond i dag ikkje har høve til å kjøpa aksjar i annanhandsmarknaden, vil den lovendringa som det her vil bli opna for, auka statens fleksibilitet når det gjeld å velja kva for eit opplegg ein ynskjer for å sikra eigardelane. Det synest derfor fornuftig at Statens Bankinvesteringsfond vil kunna erverva aksjar og andre eigenkapitalinstrument ferda ut av norske bankar og av morselskap i norske finanskonsern der bank inngår, uavhengig av om instrumenta blir teikna i ein emisjon eller blir erverva i annanhandsmarknaden.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-04:
Jeg skal ikke gå inn på en debatt om utenforliggende ting, men konsentrere meg om det som er denne saken. Når jeg sa det jeg sa, er det høyst naturlig for meg å påpeke den teoretiske mulighet som Djupedal påpekte, og som er en realitet som vi må forholde oss til. Men nettopp fordi det er en teoretisk mulighet, har vi allerede forberedt strategien i forhold til hva vi skal sette i verk i det øyeblikket presidenten lar klubben falle når voteringen har skjedd, for at det skal bli en helt overflødig problemstilling. Det oppkjøpet vi skal gjøre, er av et slikt omfang at 18 måneder er vurdert som et meget romslig tidsrom i forhold til en så stor enhet som dette, med en så likvid aksje som dette. Jeg tror at det både i debatten og for så vidt i ettertid er liten grunn til å understreke den teoretiske muligheten. Jeg oppfatter at det er et helt unisont storting som mener at vi skal sikre oss 34 pst. Gjennom å vedta det som er Regjeringens forslag, har jeg de fullmaktene som skal til for å gjøre det, og vi har allerede en strategi for å gjøre det, slik at dette 18-månedersperspektivet blir helt uaktuelt. Jeg vil også påpeke at det er relativt mange sammenfallende synspunkter mellom denne stiftelsen og staten på hvorfor vi skal ha dette eierskapet. Det som ligger i denne avtalen, er krystallklart, og man har i realiteten sammenfallende målsettinger, slik at all tvil bør være feid av banen. I det øyeblikket presidenten lar klubben falle, som sagt, setter vi i gang med å gjennomføre det som her er Stortingets vilje.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-04:
Dette er en debatt som viser at det har vært friske takter også tidligere når vi har debattert dette – så vidt jeg registrerte fra en av talerne, er det tiende gang. Jeg har hatt moro av å ta utskrift av alle disse debattene, for jeg har deltatt i dem alle, og lest hva som er sagt og hva som ikke er sagt, og hvilke visjoner man har hatt. Det har i hvert fall slått meg – uten at jeg skal gå inn i alle detaljene – at det er nå ikke alt som er gått som en trodde. Men jeg skal ikke holde et tilbakeskuende innlegg her og nå. Det bare slo meg da jeg leste fra debatten 11. desember 1997, at daværende statssekretær Per N. Hagen hadde hatt et ganske friskt utspill som ville gjort denne debatten overflødig. Han hadde nemlig foreslått å plante skog på hele Fornebu. Da hadde vi i hvert fall sluppet denne debatten. Det jeg imidlertid bare vil si, er egentlig knyttet til forslaget til vedtak i innstillingen om å lage en slik statusrapport. Ingen behøver å engste seg for at det arbeidet som Nærings- og handelsdepartementet skal gjøre, skal få karakter av noe som helst som måtte lukte av omkamp. Jeg tror heller ingen har beskyldt meg for det. Jeg kan heller ikke se at det har vært grunnlag for det i det 1 ½ året jeg har styrt butikken. Min oppgave er å forvalte det eierskapet som stortingsflertallet til enhver tid fastsetter, enten jeg er for det eller jeg er imot. Det betyr at i den statusrapporten som jeg nå skal sette i gang arbeidet med, vil jeg involvere det man kan kalle for uavhengige miljøer, selvfølgelig i tillegg til senteret selv. Jeg tror det er ganske viktig at den har en ambisjon om et slikt IT-perspektiv. Jeg vil i hvert fall hele tiden være opptatt av hva vi eventuelt kan gjøre for å rette på de svakheter som måtte ha oppstått, enten de var forutsett eller ikke. Jeg vil selvfølgelig komme til Stortinget med en sak om det. Jeg tror vi må ha et verdiskapingsperspektiv på dette. Hva kan vi gjøre? Nå er det vel likevel ikke fullt så enkelt som noen har hevdet, at vi kan justere kursen hvis vi finner et eller annet. Vi eier en tredjedel i et senter, hvor to tredjedeler er private aktører. Det er ikke slik at Stortinget, selv om Stortinget skulle få nye gode eller dårlige ideer, vil kunne gjennomføre dem når vi er i den posisjonen vi er. Men jeg vil anta at staten som eier og som IT-myndighet vil ha sammenfallende interesser med de private interessene der ute. Jeg skal som sagt ikke dra opp forhistorien til denne saken. Jeg vil bare si at jeg er beredt til å gjøre en slik undersøkelse. Uten å overdrive føler jeg at kompetansen hos statsråden selv ikke er ubetydelig når det gjelder akkurat denne saken.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-04:
Som jeg sa, eier staten ca. en tredjedel. Det betyr at det er andre som har to tredjedeler. Det betyr at staten isolert sett ikke kan gjøre akkurat som den vil. Det jeg også sa, er at det må formodes at staten og de private eierne i veldig stor grad vil ha sammenfallende interesser, slik at dersom det skulle dukke opp ting som åpenbart bør justeres, vil jeg anta det også gjelder de andre investorene. Det er helt riktig, som Hedstrøm sa, at de andre medinvestorer der ute jo ikke akkurat er representanter for dem som nylig har gått ut fra BI. De er tungvektere i norsk industri. Jeg har stor tillit til de andre medinvestorene. Det er ikke det denne saken på noen måte har dreid seg om. Når det gjelder respekt for de vedtakene som er fattet, har vi i denne stortingsperioden i tillegg en avtale med Fremskrittspartiet knyttet til denne saken, som vi selvfølgelig står fast ved. Jeg har ingen planer om å fremme noen forslag som er i strid med det stortingsflertallet har bestemt i denne sak.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-04:
Det var tilstrekkelig, president!
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-04:
Selvfølgelig er det slik at hvis man ser at man er på feil kurs, justerer man kursen i den grad man har anledning til det og kan påvirke det, osv. Men det er klart at det er noen begrensninger som formelt er knyttet til dette. Vi kan ikke fra statens side ensidig gjøre det. Men som jeg sa, all logikk tilsier at man har sammenfallende interesser. Jeg antar at de private investorene har enda større interesse av det, de som faktisk har investert sine egne penger der ute, mens SIVA bruker skattebetalernes penger. Jeg vil anta at de som har brukt sine surt opptjente penger, vil være helt enig med oss. Eierskapet forvaltes jo ikke direkte av næringsministeren, men Stortinget bestemte jo så vidt jeg husker fra den gangen, på tvers av daværende næringsminister fra Arbeiderpartiet, at SIVA skulle forvalte eierskapet. Man kan også vurdere om det er hensiktsmessig over tid når det gjelder en så stor investering, men mulighetene for justeringer er selvfølgelig til stede.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-04:
Det var et særdeles underlig spørsmål. Jeg antar at i likhet med undertegnede har heller ikke Hedstrøm oversikt over hvilke statusrapporter de andre investorene har foretatt for sine egne investeringer. Jeg antar at investeringsavdelingene i de selskapene de representerer, fortløpende foretar slike analyser og sender signaler til sine i styret. Forskjellen er at denne eieren, staten, tar dette i full stortingssal. Det er helt åpenbart at disse milliardærene fortløpende vurderer alle sine investeringer for å gå ut og inn. Derfor er det folk som har meldt at de går ut og inn. Jeg har ikke hatt kontakt med noen av de private investorene, så jeg har selvfølgelig ingen oversikt over hvilke vurderinger de har gjort. Kjenner jeg dem rett, har de vurdert dette nærmest fortløpende og kontinuerlig sett på mulighetene til å stikke av hvis muligheten har vært der for å ta med seg verdiene. Hvis de ikke har gjort det, har de analysert det slik at de ser et potensial fremover, og at verdiene har falt så betraktelig at å gå ut ville vært et enda større tap.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-04:
Det er et relativt komplisert spørsmål Djupedal tar opp, i den forstand at når man skal måle om man har nådd de mål man har satt seg, må man tolke de målsettinger som stortingsflertallet, som jeg og mitt parti ikke var en del av, den gangen fastsatte. Men stortingsflertallet hadde en meget lang tidshorisont, og det har vært gjentatt i denne debatten at man må se det i et 15-årsperspektiv. Jeg antar at når vi nærmer oss utløpet av det, føyer man vel neppe til en null i hvert fall. Men hvis man ikke har nådd målene, har man vel en forklaring om at det i mellomtiden har vært noen dotcom-sprekker som gjør at man må føye til noen år. Jeg legger til grunn det stortingsflertallet har gjort i denne saken, og jeg legger til grunn en rimelig tolkning av det som ligger i det Stortinget har gjort, som er Stortingets målsettinger med etableringen der ute. Avvik fra disse målsettingene vil det være naturlig å rapportere til Stortinget om i denne rapporten, så får Stortinget selv til slutt vedta om man vil justere kursen.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-06-04:
Det var et spørsmål konkret knyttet til når denne meldingen kommer. Jeg tror jeg får referere Skriften og si at dagen og timen kjenner ingen. Men jeg antar at enten umiddelbart før eller umiddelbart etter at Stortinget trer sammen på «første Søgnedag i October», vil denne stortingsmeldingen foreligge.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2003-06-04:
Når jeg hører innlegget fra representanten Kristiansen, er det fristende å minne ham på at Høyre også var med i det flertallet jeg siterte i begynnelsen av mitt innlegg. Men jeg forstår at det er den statlige medvirkningen som gjør det vanskelig for Kristiansen å akseptere situasjonen. Jeg har lyst til å sitere fra et innlegg i Asker og Bærums Budstikke i går, hvor adm. dir. Per Kr. Jacobsen i IT Fornebu blir intervjuet. Han sier følgende: «Jeg synes det er greit med en statusrapport. Men da håper jeg den også ser fremover, og gir konkrete signaler til hva slags endringer man eventuelt ønsker». Det står videre: «IT Fornebu har selv et 15-års perspektiv. Hvor langt Stortinget eller staten mener senteret skulle være kommet i sin utvikling nå – altså i 2003 – er det imidlertid vanskelig å finne avtalefestet dokumentasjon på. Hverken Jacobsen eller SVs Inge Ryan kan svare på det når Budstikka spør. Hva en statusrapport egentlig skal måle status opp imot kan derfor bli et interessant spørsmål.» Det er fristende å stille representanten Kristiansen det samme spørsmålet: Hva slags status ønsker man?
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2003-06-04:
Representanten Ivar Kristiansen sa i debatten tidligere i dag om fusjonssaken at politikerne snakker aksjeverdien ned. Ser ikke representanten Kristiansen at det er fullt mulig å snakke renommeet nedover i forbindelse med næringslivets satsing på Fornebu? Innlegget gir et inntrykk av at Høyre ikke har akseptert et demokratisk vedtak som er gjort. Skal statusrapporten gjøres i ånden til innlegget til Ivar Kristiansen, så blir det ingen nøytral, objektiv statusrapport. Innlegget ryster meg; det gir inntrykk av nærmest politisk hat til et demokratisk fattet vedtak. Er det de signalene som en ønsker å sende fra Høyre når vi nå hører at flere skal etablere seg på Fornebu? Det er litt av en velkomst til et næringsliv som sliter. Jeg trodde Høyre hadde andre interesser.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2003-06-04:
Etter innlegget til og replikkrunden etterpå med representanten Ivar Kristiansen har jeg lyst til å gi uttrykk for at vi fra Arbeiderpartiets side er veldig godt fornøyd med det som statsråden har sagt her, både om hvordan en slik statusrapport skal være, og om hva som skal ligge bak. Jeg hadde bare lyst til å bemerke det.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2003-06-04:
Mitt innlegg i denne saken blir veldig kort. En samlet komite viser til at Regjeringa arbeider med en egen stortingsmelding om bredbånd, og at det derfor er naturlig at Dokument nr. 8:113 for 2001-2002 fra representantene Arnstad og Enoksen vedlegges protokollen. Komiteen har i sine få merknader formulert litt om hva vi mener stortingsmeldinga bør omhandle. At det er få merknader, er ikke det samme som at det ikke er politiske forventninger eller politiske meninger knyttet til meldinga om bredbånd. Disse vil komiteen komme tilbake til når meldinga foreligger. Komiteen har brukt litt tid på dette Dokument nr. 8-forslaget. Det har vi gjort fordi komiteen har behov for å sette seg inn i problematikken om bredbånd i Norge, men vi har også besøkt Sverige og hørt hva de har gjort på området. Vi imøteser meldinga med forhåpninger om at bredbåndsutviklinga får et løft i denne, ikke minst i forhold til distriktene.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2003-06-04:
Eg synest innlegget til Inge Ryan var veldig greitt, i motsetning til den undertonen og insinuasjonen som eg på ein måte har følt at ein del andre representantar har framført i innlegga sine. Eg er klar over at SV òg er veldig oppteke av at staten skal ha eit engasjement i næringspolitikken. No har vi over 100 000 arbeidsledige, og SV har i hop med Arbeidarpartiet og andre etterlyst ein aktiv næringspolitikk. Da flyplassen på Fornebu blei lagd ned, opna det seg ei moglegheit til å skape eit nasjonalt senter som var internasjonalt konkurransedyktig innafor eit område som forskarane òg påstod hadde eit stort vekstpotensial. Her var for så vidt dei fleste partia på Stortinget einige. Det som ein var ueinig om, var i kor stor grad staten skulle engasjere seg i dette. Er ikkje SV einig i at staten no har eit ansvar for å engasjere seg i næringsutviklingsprosjektet? Andre …(presidenten klubbar) (presidenten klubbar)
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2003-06-04:
Ryan var oppteken av den sentraliserande verknaden som eit IT- og kunnskapssenter på Fornebu kunne få. Det har eg respekt for. Derfor var noko av hovudintensjonen med heile senteret å få eit nasjonalt senter som ikkje berre skulle verke som ein støvsugar på regionane, men tvert imot vere såpass stort at det blei internasjonalt konkurransedyktig og kunne tiltrekkje seg utanlandsk kompetanse og investeringar, og på denne måten bli ein motor i IT- og kunnskapsutviklinga i landet og slik kunne betene dei regionale miljøa. Dei regionale miljøa skulle ha nytte av at vi hadde ein nasjonal motor som var stor nok til å kunne vere internasjonalt konkurransedyktig. Det var derfor det var eit poeng at vi ikkje måtte barbere ned heile prosjektet til små areal og små satsingar. Og mange sa i debatten den gongen at i staden for å ha eit skrantande IT- og kunnskapssenter på Fornebu, var det betre at vi ikkje hadde nokon ting. Og …
May Britt Vihovde (Venstre), 2003-06-04:
Eg trur ikkje det vil overraska nokon at Venstre støttar forslaget til vedtak frå fleirtalet i komiteen om å få ein statusrapport om IT- og kunnskapssenteret på Fornebu. Eg har ikkje tenkt å ta heile historia i innlegget mitt. Det er kjent at det var Arbeidarpartiet og Framstegspartiet som var pådrivarar for dette prosjektet, og på ein måte som Venstre og dei andre partia var sterkt kritiske til. Og undervegs i dei mange og for så vidt grundige behandlingane som Stortinget hadde, blei dei to partia sitt opplegg moderert betydeleg. Og det er rett at det var eit breitt fleirtal som stod bak dei endelege vedtaka. Det hadde jo òg med dei politiske realitetane å gjera. Det er openbert at samanbrotet i IT-næringa gjorde oppstarten vanskeleg for prosjektet. Og eg skal gi Arbeidarpartiet og Framstegspartiet rett i at det er for tidleg å koma med ein endeleg dom over det. Det ligg jo òg i fleirtalets haldning, uttrykt m.a. gjennom forslagsstillaren, SV, si presisering, at det ikkje er ei evaluering ein ber om, men ein statusrapport. Venstre gir si fulle støtte til merknadene frå Høgre og Kristeleg Folkeparti, og dei merknadene desse har saman med Senterpartiet. Det kan vera freistande i dag i denne saka å repetera synspunkt som Venstre hadde i saka om å etablera eit IT- og kunnskapssenter på Fornebu – Venstre hadde jo òg næringsministeren då denne saka blei avgjord – men det har eg ikkje tenkt å gjera, for me avventar statusrapporten. Eg håpar at i påvente av den er det ingen som går inn i tilsvarande prosjekt. For skal offentlege midlar brukast, må innovasjons- og kunnskapsmiljø bli bygde opp i reell konkurranse om å leggja fram dei beste planane. Det må vera openheit i avgjerdsprosessane, med dei etablerte forskings- og utdanningsmiljøa som aktive medspelarar. Representanten Ivar Kristiansens innlegg hadde litt av historia, og eg trur ikkje det var mykje i hans innlegg som eg ikkje støttar. I Venstre ser vi at det er viktig at eit så kontroversielt prosjekt blir vurdert undervegs, og spesielt når det synest å vera svært langt frå intensjonane så langt. Ei slik vurdering vil òg ha mykje å seia generelt for korleis staten og private investorar kan og bør samarbeida for landets næringsutvikling. Og vi vil få den kunnskapen som m.a. representanten Hedstrøm etterlyste, om korleis vi skal møta tilsvarande prosjekt i framtida, slik at staten kan vera ein aktiv medspelar for å skapa nye arbeidsplassar.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-11-05:
Jeg foreslår Øyvind Halleraker.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-11-05:
Jeg har et spørsmål til nærings- og handelsministeren. Arbeidsledigheten innenfor industrien er sjokkerende høy. Fra tredje kvartal i fjor til tredje kvartal i år har vi mistet 21 000 industriarbeidsplasser, og det er mer enn det gjennomsnittlige fallet i ledigheten. Vi skal gå langt tilbake i tid for å finne en tilsvarende industridød i Norge. Og dette skjer med næringslivspartiet Høyre i en sentral posisjon i den sittende regjering. Andre land som skaper industriarbeidsplasser i Europa, har ved siden av generelle rammebetingelser og lavere skatter – som også Bondevik-regjeringen har fått til – satset på en langt mer aktiv næringspolitikk. Det mener Fremskrittspartiet er fornuftig. Vi må satse på våre naturressurser og der vi har bevist vår egen fortreffelighet. Vil nå Regjeringen lære av de land i Europa som har ført en aktiv næringslivspolitikk, for å skape flere industriarbeidsplasser også i Norge?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-11-05:
Vår statsminister sa tidligere i år at Norge skulle bli et av verdens mest nyskapende land. Vi har nå fått en plan fra Regjeringen, en innovasjonsplan, på bakgrunn av dette. Jeg har gått gjennom denne planen, men der er det kun små ting, som ikke følger opp løftene fra statsministeren, og ikke ligger det signaler om mer til virkemiddelapparatet, verken der eller i statsbudsjettet, som kan løfte norske bedrifter, og som kan fjerne noe av den kapitaltørken gründere og industrialister i Norge har. Så jeg må spørre statsråden: Hva i statsbudsjettet eller i denne planen skal bidra til å realisere at Norge kan bli et av verdens mest nyskapende land?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-11-05:
Jeg har følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren, som altså svarer på vegne av finansministeren: «Ifølge VG 1. oktober har grensehandelen med vin og brennevin i Sverige økt med 121 pst., respektive 32 pst., siden Samarbeidsregjeringen tiltrådte. Salgstall viser at grensehandelen med vin og brennevin i Sverige nå er 13 pst. av Vinmonopolets salg, mens andelen i 1997 var 3 pst. I tillegg kommer smuglingen og økt grensehandel med alkohol i Danmark og Finland. Hva vil Regjeringen foreta seg for å redusere grensehandelen med alkohol?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-11-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg får en tanke om at Regjeringen forsøker å bagatellisere problemene med grensehandelslekkasjen når det gjelder alkoholholdige varer. Jeg ser at ANB, Avisenes nyhetsbyrå, i dag går ut og sier at nordmenn handler stadig mer vin og sprit i Sverige. I løpet av to år har denne grensehandelen økt med 50 pst. Og ganske riktig, som statsråden var inne på, Danmark har redusert spritavgiften, med 45 pst., tror jeg. Finland kommer etter fra neste år, og Sverige vil helt sikkert redusere sine alkoholavgifter, fordi svenske parlamentarikere er veldig opptatt av at svenske borgere skal foreta sin handel i eget land for å få verdiskaping der. Da blir det ganske puslete med 2,5 pst. reduksjon i avgiftene. Det betyr bare at prisforskjellene mellom nabolandene og Norge øker når vi er så puslete og reduserer avgiftene med bare 2,5 pst. mens nabolandene vil redusere dem betraktelig mer. Hvilke virkemidler mener statsråden må til nå for at vi skal snu denne grensehandelsutviklingen, som er veldig negativ for norske arbeidsplasser i handels- og servicenæringen og i bryggerinæringen?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-11-05:
Det som er det faktiske forhold, er at Norge ligger på europatoppen når det gjelder avgifter. Det gjør at vi mister enhver mulighet til å kontrollere den totale omsetningen og forbruket av alkohol, og vi nører opp under smugling. Statsråden vet utmerket godt at mafiabander står for deler av denne smuglingen, og at de også er involvert i annen og mer alvorlig smugling, som menneskesmugling og narkotikasmugling. Mener ikke statsråden nå at man må stikke fingeren i jorda og se hvor man er? De andre landene foretar seg noe hele tiden for å ha handel i eget land, men i Norge blir det relativt statisk. Vi har redusert avgiftene noe. Det meste har vi fått frem etter press fra Fremskrittspartiet, men det er ikke nok. Skal vi ikke nå harmonisere det mot det som er fornuftig, som i andre nordiske land?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
La meg først slå fast at tallet representanten viser til, er riktig. Det viser at det er en betydelig utfordring knyttet til reduksjonen i antall industriarbeidsplasser. Og det har vært en betydelig økning i arbeidsledigheten over de siste par år. Derom er det ingen tvil. Det har vært delte meninger i mange land om hva som er best for å møte dette. En del land har ført forskjellig politikk for å møte denne utfordringen. Det som også er uomtvistelig, er at til tross for at vi har hatt en økt arbeidsledighet også i Norge, er det slik at disse land som det refereres til, har hatt en vesentlig høyere vekst i arbeidsledigheten. Så jeg tror ikke bildet er entydig med hensyn til hva det er som skal gjøres nasjonalt for å møte disse tingene. Det som i hvert fall er hevet over enhver tvil, er at det aller meste av den arbeidsledighetsøkningen vi har fått, skyldes internasjonale trender. Og så har vi hatt en del særnorske ting knyttet til kostnadsvekst, til sterk krone og til et høyt skatte- og avgiftsnivå. Disse tingene har Regjeringen tatt fatt i. Vi har i løpet av disse to år satt inn mange tiltak for å bedre næringslivets rammevilkår, og jeg tror faktisk at jeg tør våge den påstanden at man skal langt tilbake i tid for å finne perioder hvor det har vært så grunnleggende og så radikale forbedringer for vårt konkurranseutsatte næringsliv. Og det er først og fremst konkurranseutsatt næringsliv som har hatt problemer. Det aller største problemet har vært i eksportindustrien, og det viktigste element for å bedre det har vært å rette opp det høye nivået vi har hatt på kronekursen. For å nevne et lite eksempel: Petersons fabrikk i Moss, som er i Hedstrøms eget fylke, tapte 50 mill. kr i 2002, mens Norske Skog, som er et storkonsern, tapte 1 milliard kr på høy kronekurs. Da ser man hva det er som er viktig å gjøre for å bedre dette, nemlig de helt grunnleggende ting.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
For det første er det helt riktig at statsministeren har understreket behovet for at vi får et langt større engasjement totalt sett, både i næringslivet og for så vidt på det offentliges side, knyttet til det å øke innovasjon. Det er nødvendig for å møte morgendagens utfordringer i et høykostland som Norge. Regjeringen kommer til å angripe dette langs to linjer. Det ene er å koordinere på det offentliges side for å rydde av veien alle de hindringene som finnes, uansett departement, for å få til innovasjon i bedrifter. Det er mange departementsansvarsområder som vil være involvert i dette, og vi oppretter et statsrådsutvalg for å håndtere koordineringen nasjonalt. Det andre går kort og godt på at vi må bidra til å skape en kultur for økt innovasjon. Jeg var i går i Oslo på en samling med 750 gründere, der jeg fikk gode innspill på disse tingene. Det er ingen tvil om at vi i dette landet i hvert fall ikke har hatt en tilstrekkelig kultur for å gjøre noe med dette.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Nå vet ikke jeg hvem Olav Akselsen treffer, men jeg har et inntrykk av at vi treffer mange av de samme menneskene. Min tilbakemelding er det faktum at vi eksempelvis i representanten Akselsens eget hjemfylke har gitt 800 mill. kr i skatte- og avgiftsreduksjoner til bedriftene for det Herrens år 2003. Samtidig er det bare å se i statsbudsjettet at det er noen millioner kroner mindre til fordeling fra SND. Men det som er uomtvistelig, er i hvert fall at næringslivet i eksempelvis Hordaland har flere hundre millioner kroner mer disponibelt til videreutvikling, knoppskyting, å ta fatt på innovasjonsprosesser. Det må jo kunne gå an å summere innholdet i alle de lommene man har, og har man altså fått 10 mill. kr mindre i den ene lommen og 800 mill. kr mer i den andre, står man bedre rustet. Jeg kan ikke innbille meg at lederen i næringskomiteen tror at næringslivet i Hordaland hadde vært bedre rustet hvis det i tillegg skulle ha betalt 800 mill. kr mer i skatter og avgifter dette året.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Det er helt riktig, det Enoksen sa til slutt, det representerer ikke alt som skal til for å styrke norsk næringsliv. Jeg kan i farten bare huske ett dokument som er kommet til Stortinget der næringsnøytralitet i det hele tatt har vært omtalt. Det var et dokument fra en regjering hvor Enoksen selv var medlem. Vi har ikke i noe dokument argumentert for å oppheve et slikt sosialøkonomisk prinsipp til overordnet alle andre tiltak. Vår politikk og dette stortings politikk og den forrige regjerings politikk er i realiteten et villnis av forsøk på å kompensere for en del ulemper enkeltbransjer har, enkeltregioner har. Det er bare å lese fra A til Å. Slik er det. Der har vi i realiteten ikke gjort nevneverdige endringer. Men vi har i tillegg tatt fatt i det helt fundamentale og grunnleggende knyttet til rentenivå, til kronekurs og ikke minst til skatte- og avgiftsnivået. Det er ingen grunn til at vi ikke skulle være – jeg holdt på å si – verdensmestere også på dette området. Når det gjelder kapital: Det er jo ikke rart det ikke er privat kapital i dette landet. I to generasjoner har det vært ført en politikk som har hatt som hensikt å motvirke oppbygging av privat kapital. Da kan man ikke vente i neste omgang at den finnes. Man har altså lyktes med den politikken man har ført siden krigen.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Jeg skal ta fatt i den biten av spørsmålet som går på forskning og utvikling. Når det gjelder egenkapital, er det jo ikke fravær av statlig kapital i norsk næringsliv som slår en i møte. Det er jo helt andre forhold. Når det gjelder forskning og utvikling, vet jeg at Djupedal og SV har vært og er opptatt av det, og det er prisverdig. Det er helt åpenbart at vi må bare ha den felles erkjennelse, samtlige partier som sitter i denne salen, at vi gjennom 1990-tallet i realiteten ikke har greid å oppfylle de ambisjonene vi selv har hatt. Og det er jo ikke til å stikke under stol at det er en årsak til det. Det er ikke fordi det ikke har vært viktig, men man har i budsjettbehandlingene det siste tiåret prioritert andre ting foran det. Og det er altså slik at når man holder på med en budsjettprosess, må det prioriteres. Og det er jo vel kjent, ikke minst for Djupedal, at det har vært andre ting som har vært enda høyere prioritert enn å øke forskningen. Men det som er uomtvistelig: Hvis vi ikke gjør noe med dette, vil vi møte en hverdag om 10–20 år som vi helt klart ikke ønsker oss, når oljeinntektene faller. Vi kan ikke leve av avkastning og av å lese kontoutdrag fra oljefondet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Det å vandre rett vest vil ha veldig forskjellige konsekvenser om man gjør det fra Ålesund, eller om man gjør det fra Oslo. La meg først si i forhold til denne myten om næringsnøytral politikk at jeg ikke vet om noe parti som har vært mer konsekvent gjennomført i forslag for å innføre den sosialøkonomiske termen næringsnøytralitet, enn Fremskrittspartiet, ved sine forslag om nedleggelse av SND, ved sine forslag om å kutte til et nivå som er hinsides det vi burde ha, og som heldigvis ikke har fått flertall i Stortinget gjennom hele 1990-tallet. Så når det gjelder den myten som Solholm, muligens ved en feiltakelse, nå prøver å klistre på andre i forhold til marin sektor, fiskeindustri og oppdrettsnæringer, er det bare det å si at det har jo vært betydelige utfordringer der, og det er det fremdeles. Hovedutfordringen har selvfølgelig vært ressurstilgangen. Når det gjelder oppdrettsnæringen, tror jeg kanskje noe av problemet har vært at man brukte 5–6 milliarder kr for å kjøpe konsesjoner, og så viser det seg ved en markedsnedgang at man får en blåmandag. Det tror jeg er i ferd med å rette seg opp ved den stigningen vi nå opplever i det markedet.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Hvis representanten Ryan hadde spurt om jeg var enig i det Bergsaker hadde sagt, uten å si hva han hadde sagt, så hadde jeg i utgangspunktet antakeligvis sagt ja. Jeg kjenner Bergsaker meget godt gjennom mange år som en meget fornuftig mann og som en dyktig fylkesordfører. I tillegg er han nå, så vidt jeg vet, styreformann i SND Rogaland. Det gjør at det er for Bergsaker som det er for representanten Ryan, for meg og for mange andre, man har noen hatter som man skal forvalte. Da er det slik at det SND Rogaland har fått mindre i bevilgninger over SND, mener Bergsaker at SND kunne ha brukt på en fornuftig måte. Så vidt jeg husker i farten, er forskjellen fra 2001 til 2002 14,1 mill. kr for Rogalands vedkommende. Det samme næringslivet som både fylkesordfører Bergsaker og SNDs styreformann Bergsaker skal ha ansvar for å utvikle regionalt, har fått en skatte- og avgiftsreduksjon på temmelig nøyaktig 800 mill. kr for Rogalands vedkommende. Jeg har vært i kontakt med mange bedrifter i Rogaland. La meg si det slik: Melodien er litt forskjellig, avhengig av om man snakker med folk som står midt oppe i utøvende næringsvirksomhet, eller med dem som er fylkespolitikere og medlem av et styre i SND. Det er for så vidt ikke så underlig at det er forskjellig, og det skal det for så vidt være. Men vi må selvfølgelig foreta en helhetlig vurdering. Jeg er ganske overbevist om at hvis vi hadde tatt 14,1 mill. kr av de 800 mill. kr vi har gitt i skatte- og avgiftslettelse, sendt det til SND i Rogaland og inndratt de 786 andre millionene, hadde det vært en vesentlig svekkelse av mulighetene for næringslivet i Rogaland til å skape nye arbeidsplasser. En kunne umulig forestille seg den tanken at det skulle ha blitt flere arbeidsplasser av det enn med det som vi har valgt som alternativ, og som viser seg nå etter hvert å virke.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Jeg sa i et tidligere svar at jeg kan ikke huske at det i en periode i kongerikets levetid, i hvert fall i moderne tid, er gjort så dramatiske forbedringer i rammevilkårene for norsk næringsliv som det som har skjedd i løpet av de to siste årene. Og jeg er altså kort og godt uenig i den tankegangen at eksempelvis 14 mill. kr mer til SND i Rogaland er gunstigere for å utvikle nye arbeidsplasser og beholde dem vi har, enn at de har fått ca. 800 mill. kr i skatte- og avgiftsreduksjoner. Det har gitt dem muskler til å motstå konjunkturnedgang, og det har rett og slett betydd at vi nå har færre arbeidsledige i Rogaland enn om vi hadde valgt et annet handlingsalternativ. Men det betyr ikke at vi satser enten på det ene eller på det andre, vi kjører begge spor. Det vi gjør nå, i den nye virkemiddelenheten som vi etablerer fra nyttår, er å fokusere på det Bergsaker er opptatt av, nemlig oppstart, det å få til gründervirksomhet, innovasjon og nyskapning. Det trengs etablering av nye arbeidsplasser. Herom er det ingen tvil, vi har dessverre 8 000 færre ansatte totalt i landet i dag enn vi hadde i oktober 2001, og det er en utfordring.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Jeg hører at det er fånyttes å antyde overfor representanten at det han kaller for arrogant prediken rundt næringsnøytralitet, har jeg aldri gjort. Det kommer jeg aldri til å gjøre. Det vil aldri være en del av denne regjeringens politikk at vi skal gjennomføre næringsnøytralitet. Det er bare ett eneste eksempel jeg kan tenke på i farten, som kan gå under den vignetten. Det gjelder det øyeblikket vi sa at elavgiften skal fjernes fra all industri. Den blir i realiteten næringsnøytral når vi ikke skal ha den for noen. For øvrig viderefører vi store deler av den politikken som har vært ført for å hjelpe norsk næringsliv, og i tillegg har vi gjort det vi har gjort på skatte- og avgiftsområdet. Når det gjelder verftsindustrien spesielt, er vi altså i den situasjonen at i 2003 blir det «all time high» globalt, men kun 5 pst. av den tonnasjen som bygges i verden, vil bli bygd i Europa. Det er et uttrykk for at høykostland har problemer, og vi er kanskje blant de land i Europa som har høyest kostnader. I tillegg er det slik at vi har, og det erkjenner verftsindustrien, en betydelig overkapasitet. Og at verftseiere er frustrerte i en slik situasjon, det har jeg stor forståelse for.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Jeg er klar over at vi i denne salen driver politikk – og slik skal det være. Men et snev av edruelighet synes jeg likevel man skal tillate seg. Hvis man ser på de innspill Regjeringen har fått fra næringsorganisasjoner som presumptivt skal representere de bedriftene som de er til for, har vi nærmest bokstav for bokstav fulgt anbefalingene når det gjelder hva som har vært viktigst for norsk næringsliv i denne toårsperioden. Da vil man ved gjennomlesning av de innspill som er kommet, ved gjennomlesning av de innspill som er gått til finanskomiteen, se at hvis det i det hele tatt er nevnt, er det som går på økte bevilgninger til dette området, relativt langt nede på listen. Det har vært de helt grunnleggende tingene næringslivet har vært opptatt av, og det har vi tatt fatt i. Vi har i det store og hele lyktes med disse tingene, og nå begynner vi å se virkningene, med en økende grad av optimisme. Selv om arbeidsledigheten har bitt seg fast på et for høyt nivå, er det likevel absolutt lys i den andre enden av tunnelen. Og jeg tror ikke det er et møtende tog.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Det passer denne statsråden godt.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Det er klart at det ikke er lett i løpet av ett minutt å holde en dialog rundt de utfordringene vi har i næringslivet totalt sett, og ikke minst i verftsindustrien spesielt, som er absolutt alvorlige. Det er en europeisk utfordring, som det tas fatt i også fra norsk side. Nå brukte jeg muligens galt ord da jeg snakket om edruelighet. Det er ikke ofte jeg anbefaler av hele mitt hjerte å konsentrere seg om en lederartikkel i Dagbladet. Det bør man imidlertid gjøre når det gjelder den lederartikkelen som stod på mandag. Jeg synes i hvert fall vi bør kunne samle oss om å glede oss over de lysglimt som nå er kommet i svært mange bransjer. Det gjelder så vel posisjon som opposisjon. Det er helt åpenbart at den politikken vi har ført og kjørt, med beinhard gjennomføringsevne, har virket. For det er slik at i de aller fleste bransjer, med noen unntak, er det positive tegn. Men så er det noen vi må ta fatt i spesielt, og verftsindustrien er definitivt en av disse. Jeg tror dessverre at hovedutfordringen er knyttet til kapasitet, og noen vil altså måtte feide ut. Det er en erkjennelse jeg fikk i det møtet jeg hadde med verftsindustrien – som jeg har regelmessige møter med.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
La oss bare være enige om at virkeligheten er at vi også i Norge har hatt en stigende ledighet, og den er pr. oktober 2003 på 89 406 personer som er helt ledige arbeidssøkende, og 112 000 personer totalt. Men la meg også innledningsvis si at til tross for det er vi heldigvis i den situasjonen at vi i europeisk sammenheng ligger gunstig an, eller for å si det på en annen måte: minst ille an. Regjeringen har angrepet dette fra dag én, fra vi begynte i oktober 2001, gjennom en systematisk forbedring av rammebetingelsene for norsk næringsliv. I tillegg til det vi har gjort knyttet til skatte- og avgiftspolitikken, har vi altså greid å få en rentenedgang som for norsk næringsliv betyr 20 milliarder kr. Vi har etter hvert fått en vekst i økonomien, og i nasjonalbudsjettet for 2004 regner vi altså med en vekst i 2005. Akkurat nå ser det ut som om arbeidsledigheten flater ut. Jeg forventer at vi får virkninger i etablering av nye arbeidsplasser knyttet til det vi gjør når det gjelder forskning, når det gjelder økte forskningsmidler og SkatteFUNN, og det vi gjør med forenklingsarbeidet, det vi gjør med omlegging av virkemidler og kanskje ikke minst det vi gjør når det gjelder såkornfondene. Så er det slik at vi i tillegg har kommet med forslag, noe som for så vidt sorterer under en annen statsråd enn meg, knyttet til permitteringsregler osv., som isolert sett for enkeltbedrifter vil kunne være negative ved at man endrer lønnsplikten fra 3 til 30 dager. Når det gjelder permitteringstid, reduserer vi denne fra 52 til 26 uker. Jeg vil bare i all vennlighet minne om at dette er forslag som også Arbeiderpartiet har kommet med når de har vært i posisjon.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Jeg registrerer at representanten Akselsen har skiftet syn på permitteringsregelverket. Den regjeringen han selv var med i, fremmet dette forslaget, og jeg skal sitere fra Ot.prp. nr. 17 for 2001-2002, hvor det står: «Det er imidlertid viktig at regelverket ikke utsettes for stadige endringer. Denne endringen bør tåle konjunktursvingninger og endret aktivitet i de utsatte sektorer.» Underforstått: Man mente at dette regelverket skulle gjelde uansett i hvilken konjunktur man var i, oppe, nede eller hvor man måtte være. Man mente kort og godt at dette var fornuftig i forhold til innlåsing av arbeidskraft. Det er også det som ligger i vår regjerings forslag, og som nå altså ligger til behandling i Stortinget.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
EØS-avtalen er svært viktig for Norge. Vi har derfor arbeidet aktivt mot våre to EFTA-partnere og EU-siden for å sikre at den utvidede EØS-avtalen kan tre i kraft 1. mai neste år. Selv om det ikke er en absolutt tidsfrist for undertegning av avtalen, er det nå svært viktig at undertegningen ikke trekker ytterligere ut i tid, slik at også ratifikasjonsprosessene forsinkes. Den utvidede EØS-avtalen kan ikke tre i kraft før alle har undertegnet og avtalen er godkjent i alle de 28 EØS-landenes nasjonalforsamlinger. Norge og Island har ikke tatt stilling til de uløste spørsmål som ligger bak saken som ikke inneholder elementer som i seg selv griper inn i EØS-samarbeidet. Den norske og den islandske utenriksminister hadde sist søndag et konstruktivt møte med sin tsjekkiske og slovakiske kollega i Praha, som avklarte handlingsrommet i denne saken. Liechtensteins utenriksminister er underrettet om innholdet i disse samtalene, og på dette grunnlaget tar Norge og Island sikte på å undertegne EØS-avtalen denne uken – og håper at alle tre landene kan gjøre det samtidig. Dersom Liechtenstein, mot formodning, ikke kan undertegne, vil vi stå overfor en vanskelig situasjon som må vurderes nærmere der og da. Det ligger ingen uttrykt forutsetning i avtaleverket om noe minste antall medlemsland fra EFTA-siden. Jeg ønsker imidlertid ikke å spekulere i hva som vil skje dersom Liechtenstein velger å ikke undertegne avtalen. Det er som sagt et spørsmål vi eventuelt må komme tilbake til.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Det er helt åpenbart at det å komme i en situasjon 1. mai der vi ikke har fått orden på vår EØS-avtale med EU, vil for norsk næringsliv være en dramatisk situasjon. Da vil vi mangle den rettsbeskyttelse og det legale rammeverket som vi trenger. Når det gjelder på hvilket tidspunkt dette eventuelt må tas opp med EU, vil det avhenge av hva som skjer i løpet av denne uken. Jeg vil avstå fra å spekulere over når man må sette inn tiltak hvis man ikke lykkes. Vårt utgangspunkt er at vi håper og tror og jobber i forhold til at vi skal kunne greie det i løpet av denne uken. –Følgelig ser jeg ingen grunn til på vegne av utenriksministeren å spekulere over hva vi skal gjøre på den ytterste dag!
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Takk for lykkønskningene – de kan trenges!
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
La meg først si innledningsvis: La nå ikke dette bli en hekseprosess. Det tror jeg vi ikke vil være tjent med. Men etter å ha lest lokalaviser og sett på saken forstår jeg for så vidt at det kan lages overskrifter som kan sette tankene og fantasien i sving på en slik måte at enkelte kan bli bekymret. La meg si det slik: Det konkrete prosjektet som foreligger her, kom altså i stand på bakgrunn av at SND Hedmark våren 2002 arrangerte det som kalles nyskapingsseminar, en idédugnad, i Glåmdalen, med utgangspunkt i å få til nyskaping, gründerskap og etablering av nye arbeidsplasser. I slike prosesser kommer det opp ideer, tiltak, der noen i ettertid kanskje viser seg å være gode, mens noen viser seg å være mindre gode, og noen synes man skulle ha gjort ting annerledes. Lena Skarning har et prosjekt under vignetten «skogheksa» og har etter søknad og etter normale prosedyrer ved dokumentasjon fått et tilskudd. Jeg ønsker ikke som næringsminister å gå inn og skille vær og vind i Hedmark, hvem som burde ha fått, og hvem som ikke burde ha fått tilskudd, uansett hvem som måtte være opphisset. Det er slik at Stortinget bevilger midler til denne type virksomhet hvert år og gir føringer som det er mitt ansvar som næringsminister å videreformidle til SND i et tildelingsbrev. Det har jeg gjort, og jeg har ikke tatt reservasjoner verken mot hekseaktivitet eller andre spesielle aktiviteter som kan settes i anførselstegn. Det er det opp til det lokale og regionale styret å gjøre. Stortinget har vært veldig opptatt av at det regionale nivået som kjenner sakene, kjenner det lokale behovet, skal forestå disse avgjørelsene. De titusenvis av småbedrifter som henvender seg til SND, har ingen overprøvingsinstans i virkelighetens verden hos næringsministeren. Derfor ønsker jeg ikke å ta stilling til denne konkrete saken. Men etter å ha sett på saken tror jeg kanskje dette heksestempelet er å trekke det langt, ikke minst når man ser på våre fjernsynskanaler og hva man på en måte kan karakterisere som både trollskap og hekseprosesser. Jeg velger bort å ta stilling til innholdet. Jeg ser at SND har fulgt retningslinjene. Jeg ser at dette er innenfor det lokale handlingsrommet og ønsker ikke å ta initiativ for å overprøve det.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Nærings- og handelsdepartementet har ikke gitt føringer utover de føringer Stortinget har gitt, der intensjonen er å få flest mulig nye arbeidsplasser for det kronebeløpet som til enhver tid stilles til disposisjon. Det evaluerer vi selvfølgelig fortløpende. Men vi har ingen rubrikk for hekser og annet som ikke måtte være etterspurt. Jeg må bare ærlig innrømme at i mine besøk rundt i landet, som vel snart representerer enhver avkrok, har ikke slike spesielle hekseaktiviteter vært etterspurt. Det er mye annet som heller ikke har vært etterspurt, men som likevel har fått tilskudd, og som på en måte må få en sjanse i livet. Det jeg er opptatt av, er å evaluere SNDs jobb ut fra kriterier om hva som er skapt av arbeidsplasser. Men det må bli en lokal oppgave å følge opp dette. Det å stille lokale styrer til ansvar knyttet til de disposisjoner de gjør, synes jeg er helt naturlig at man gjør i Hedmark, for det vil alltid være flere søknader enn innvilgelser. Men det gjør vi gjennom en evalueringsprosess knyttet til antall arbeidsplasser.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2003-11-05:
Det er riktig at mange ikke får tilskudd. Vi har også sett en del av de prosjektene som ikke har fått, men som likevel har blitt realisert og har hatt stort utviklingspotensial. Det blir litt i etterpåklokskapens klare lys. Regionalt har man anledning til å skifte ut de politikerne som utviser dårlig skjønn i utøvelsen i SND-styrene. Så vidt jeg vet, sitter det i styrene også representanter for næringslivet og næringslivets organisasjoner som skulle kunne ha peiling på dette. Men når dette dreier seg om 50 000 kr i tilskudd til et prosjekt, må jeg vel si at vedkommende har truffet ganske godt når man kan få en debatt i nasjonalforsamlingen om 50 000 kr. Markedsføringsverdien for dette eventselskapet skulle være langt utover 50 000 kr. I så måte har jo Bredvold bidratt til en betydelig innovasjon og fremgang for dette hekseriet i Hedmark. Jeg tror jeg kan ramse opp ganske mange prosjekter som staten har engasjert seg i, der hundretalls millioner kroner har blitt sløst bort på langt dårligere ideer, i hvert fall når det gjelder beløpets størrelse.