Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-01:
I valgkampen gikk jeg forbi mange store plakater der det sto: Nei til burka og niqab. Det var plakater fra Fremskrittspartiet, som var livredde for at islamistiske fundamentalister skulle få innflytelse i Norge. I dag er det et annet budskap. I dag er det ja til burka og niqab fra Fremskrittspartiet, eller i hvert fall ikke nei til å selge krigsutstyr til de regimene som tvinger kvinner til å bruke sånne plagg, og undertrykker sine befolkninger etter alle kunstens regler. Sånt salg som vi diskuterer her i dag, innebærer legitimering av de regimene som Norge selger til. Men motstanden mot reaksjonært religiøst diktatur er visst ikke så viktig lenger, når den stilles opp mot direktører og aksjonærer i våpenselskapenes mulighet til litt ekstra profitt. Jeg er skuffet over alle partiene som stemmer mot våre forslag i dag, men Fremskrittspartiet setter seg selv i en særstilling med en himmelropende dobbeltmoral. Det viser seg i en meningsmåling som er publisert i dag, at det er sterk folkelig støtte for SVs forslag om å stanse alle muligheter for salg av krigsutstyr til den koalisjonen som fører en svært brutal krig i Jemen. Folk er enig med oss i at norske våpen og norsk krigsutstyr ikke har noe i disse regimene å gjøre. La oss minne oss selv om hva slags krig det er vi snakker om. Den humanitære krisen i Jemen er verre enn den i Syria. Det er den verste humanitære krisen på 50 år, ifølge FN. 20 millioner mennesker, nesten 70 pst. av befolkningen, har behov for humanitær hjelp. 4,5 millioner barn og gravide kvinner er underernærte. Hvert tiende minutt dør et barn i Jemen. Denne konflikten har Vesten i stor grad likevel vendt ryggen – ja, til og med fortsatt å støtte de regimene som er pådrivere for den. Hvilket signal skal Norge sende? Det er det viktigste spørsmålet vi stiller oss selv i dag. Vi risikerer, så lenge vi ikke setter foten tydelig ned, at norsk krigsutstyr blir tatt i bruk i denne konflikten. Vi har ikke fått tilfredsstillende garantier for at det ikke har skjedd. Og det er jo ikke sånn at den stansen i eksport av ammunisjon til De forente arabiske emirater som regjeringen prisverdig gjennomførte nå i januar, er et bevis på at det eksisterende regelverket fungerer utmerket. Det er jo tvert imot et bevis på at det måtte massivt politisk press til for at den nødvendige stansen kom. Svaret på det må være politikkendring, og det må være at Stortinget tar ansvar. Jeg ser i dag at lederen i AUF, Mani Hussaini, sier at Stortinget er på feil side av historien i denne saken. Jeg synes det er godt sagt. Men det er altså bare fire partier her som kommer til å være på rett side av historien, og det er SV, Miljøpartiet De Grønne, Rødt og Kristelig Folkeparti. Det er ganske tankevekkende. Det er behov for både et umiddelbart vedtak om å skape trygghet for at norsk krigsutstyr ikke kan eksporteres til de landene som deltar i koalisjonen i Jemen, og samtidig å gjøre varige endringer for å forbedre regelverket rundt norsk eksport. Det handler om en skikkelig implementering av den internasjonale ATT-avtalen, det handler om sluttbrukererklæring, og så handler det om å styrke regelverket mot eksport til autoritære regimer, det vi i innstillingen har kalt et «demokratikriterium». Flertallet har signalisert at de vil stemme imot alle våre forslag. Jeg tror mange mennesker utenfor denne sal har problemer med å forstå at ikke det norske stortinget vil handle, at ikke det norske stortinget vil gjøre mer for å vise solidaritet med ofrene for en av de mest brutale krigene i vår tid. Med det vil jeg ta opp de forslagene som SV har fremmet i innstillingen, både alene og sammen med andre.