Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 1999-01-21:
Først vil jeg få ta opp et forslag fra meg selv på vegne av Arbeiderpartiet. I Bondevik-regjeringens budsjettopplegg for 1999 ble som kjent tilskuddet til fraktutjamning for bensin og auto diesel tatt ut av statsbudsjettet. I stedet ønsket Regje ringen en selvfinansierende, avgiftsbasert ordning. Den nye ordningen, som skulle erstatte den gamle ordningen, ble først lagt fram for Stortinget i begynnelsen av desember i fjor, og stortingsflertallet da, bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Høyre og SV, avviste Regjeringens forslag til ordning fordi denne var for dårlig utredet og forbrukerorganisasjonene ikke var hørt. Og det er det som i dag er komiteens tilråding i Innst. O. nr. 26. I og med at Regjeringen ikke hadde satt av penger til eventuelt å kunne forlenge den gamle ordningen, står vi som kjent uten noen fraktutjamningsordning fra januar i år. Arbeiderpartiet er prinsipielt for en fraktutjamningsordning, men vil understreke at en slik ordning skal være målrettet først og fremst mot utkantområder med høye fraktomkostninger. Den ordningen vi hadde fram til 31. de sember 1998, har svakheter i den sammenheng som jeg her nevnte, men det er vår klare oppfatning at ordningen må fungere fram til en mer målrettet ordning er etablert. Virkningen av bortfallet av fraktutjamningsordningen spesielt i distriktene understreker i aller høyeste grad at vi må ha en ordning til å fungere nå før vi eventuelt får en ny og bedre. Jeg har merket meg at regjeringspartiene i dag i Stortinget fremmer et Dokument nr. 8-forslag som innebærer å gjeninnføre den gamle fraktutjamningsordningen, i tråd med de prinsipper som ligger i Arbeiderpartiets forslag fremsatt av meg i dag. Jeg vil vise til at vi spurte finansministeren i spontanspørretimen om dette for en ukes tid siden, og det er mye hans svar da som er bakgrunnen for vårt forslag, som vi leverte inn den 13. januar. Vi måtte ta et initiativ, for vi oppfattet da at finans ministeren ville avvente behandlingen i Stortinget. Selv om finanskomiteens tilråding var helt klar, ville ikke  finansministeren foreta seg noen ting før Stortinget hadde sagt sitt. Derfor fremmet vi umiddelbart forslaget om at inntil en ny ordning er på trappene, en bedre og sikrere og mer målrettet ordning, må vi ha den gamle ordningen som utgikk 31. desember 1998. Vi måtte ta initiativet, og det var derfor vi fremmet forslaget. At regjeringspartiene nå er innstilt på å gå over til den gamle ordningen, er for oss bra. Vi ser at vi kan få til noe nå i fellesskap. Men det er jo litt spesielt at man ikke gav de signalene i desember, da man hadde ordningen. Da stod man på Regjering ens forslag, og det gjør man også i tilrådingen i dag. Men i dag fremmer regjeringspartiene et Dokument nr. 8-forslag i Stortinget, som egentlig er akkurat likt Arbeiderpartiets forslag åtte dager tidligere, om å gå tilbake til den gamle ordningen. Men ok, vi skal snakke om det, så skal vi nok få det til. Det er hyggelig at slikt kan skje, men det kom jo litt sent, for vi burde hatt ordningen umiddelbart på skinnene fra januar 1999. Og det var derfor, som sagt, vi fra Arbeiderpartiet var ivrige etter å spørre finansministeren i spontanspørretimen den 12. januar, men etter det svaret som vi fikk den gangen, var vi nødt til å sette fram et forslag i forbindelse med behandlingen i Odelstinget i dag, som er det første odelsting i det nye året. Og her er saken tatt opp.