trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Jeg tror ikke historieskriving er representantens sterkeste side, og jeg tror heller ikke at representanten Stensland har uttalt det som representanten her sa. Men jeg kan minne representanten om historien, nemlig at det var Arbeiderpartiet som avviklet vaksineproduksjonen i Norge. Vi jobber på veldig mange områder for å bidra til god vaksineproduksjonskapasitet internasjonalt. Ikke minst gjør vi det gjennom at vi er en del av EUs innkjøpsordning på dette området, for det handler i veldig stor grad om å betale legemiddelfirmaene i forkant av at en vaksine er godkjent, for å skalere opp og starte produksjonen. Så det bidrar til en betydelig økning av produksjonskapasiteten og dermed vår egen trygghet, men også verdens trygghet på dette området. Så har Norge spilt en sterk rolle internasjonalt på de fleste områder knyttet til vaksine, både gjennom etableringen av CEPI og ved å være en pådriver for det solidariske arbeidet på vaksine knyttet til land som ikke kan anskaffe vaksiner selv, osv.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Det arbeidet var i gang før Stortinget gjorde de vedtakene, slik at noe av det som kom ut av det arbeidet som ble iverksatt også da Fremskrittspartiet satt i regjering, er at en nettopp ser på en mulighetsstudie for antibiotikaproduksjon i Norge, og jobber med de norske aktørene, og det som vil være spesielt interessant, er smalspektret antibiotika. Der er det også interessant å se på et samarbeid med de nordiske landene – vi har en ganske god dialog med Danmark om dette spørsmålet. Det vil også være interessant å se på om noen av de nordiske landene kan dele disse oppgavene mellom seg.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Vi jobber jo med å se på produksjon og eventuelt også forhåndslagring av virkestoffer i Norge. Det har vi allerede gjort, med innkjøp av det, og samarbeider med næringen om det, så det er en del av dette. På innkjøpssiden vil det være slik at Sykehusinnkjøp av ulike årsaker kan velge å inngå kontrakter der de mener det er hensiktsmessig, med flere legemiddelselskaper på samme område, virkestoff eller legemidler som kan brukes om hverandre. Det vil kunne være ut fra både beredskapshensyn, hensynet til å ivareta markedet eller andre hensyn. Når det gjelder beredskapslagrene, bygges de i all hovedsak opp hos grossistene, slik at vi inngår avtaler med grossister og ikke direkte med legemiddelselskapene. Da er det grossistene som står for anskaffelsen og for å sørge for å ha det sortimentet av ulike typer legemidler som de er bedt om å ha forhåndslagret i Norge.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Hvert enkelt sykehus skal selvfølgelig ha beredskapslager for utstyr og legemidler i tråd med det som er det vanlige behovet. Det er et ansvar som de har hatt hele veien, så det er ikke noe nytt, og det må de selvfølgelig ha arealer til. Når vi nå har bygd opp f.eks. et nasjonalt beredskapslager for smittevernutstyr for både sykehusene og kommunene med et betydelig høyere forbruk enn det som er normalforbruket i et år, er det ikke hensiktsmessig at det bare er desentralisert, så der er det inngått leieavtaler for stor lagerkapasitet. Hva som skal være den permanente modellen når det er snakk om lager av den størrelsen, er noe av det vi nå jobber med. Da er det ikke sikkert at det er mest fornuftig å ha et sånt nasjonalt beredskapslager desentralisert på hvert enkelt sykehus. Det kan også være at det bør samles på ett eller færre steder.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Nei, det er ikke tomme ord, og SVs forslag ville virkelig vært en trussel mot Curida, for da hadde de fått en statlig konkurrent som hadde en masse statlig kapital i bakhånd, så det hadde jo ikke vært behov for Curida og de andre norske produsentene hvis en hadde fulgt SVs politikk. Nei, regjeringens løsning er nettopp å bygge på de norske selskapene som eksisterer, og se på hvilke muligheter de har. Derfor jobber jeg nå med kartleggingsstudier nettopp sammen med dem og ser på hvilke muligheter de har til å produsere legemidler som vi har faktisk behov for i Norge. Det er jo det som må styre dette. Det som må styre dette, er hva vi har behov for. Og så er jeg veldig glad for at vi også har legemiddelfirma i Norge som kan produsere noe som verden har behov for, så det er jo ikke noe negativt at de eksporterer mange av sine produkter. Det er kjempefint.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Smittevernloven er en fullmakts- og beredskapslov. Loven gir lokale og sentrale myndigheter kompetanse til å iverksette nødvendige smitteverntiltak. Smittevernloven har en ny bestemmelse i § 1-5, som ble tatt inn i forbindelse med en revisjon av loven i 2019, og som begrenser fullmaktene i loven. Bestemmelsen stiller bl.a. krav til at tiltakenes nødvendighet og forholdsmessighet skal vurderes. Kravene i loven skal bl.a. sikre at samfunnets interesse må veies mot enkeltmenneskers personlige integritet og rettsvern. Smittesituasjonen vurderes fortløpende, og når det er behov for justering av tiltakene, er det innenfor et tidsrom som erfaringsmessig ikke medfører tid til offentlig høring. Regjeringen har tilstrebet offentlig høring av forslag til forskrifts- og lovendringer i forbindelse med håndteringen av pandemien. Smittevernloven er en trinnmodell som innebærer at loven for det første regulerer ansvar og oppgaver som gjelder i en normalsituasjon, for det andre regulerer den særlige fullmakter for sykdommer som er definert som allmennfarlig smittsom sykdom, og for det tredje aktiveres ytterligere fullmakter dersom situasjonen defineres som et alvorlig utbrudd av allmennfarlig smittsom sykdom. Alle fullmaktene i smittevernloven ble utløst ved at covid-19 ble definert som en allmennfarlig sykdom 31. januar, og utbruddet er blitt erklært som et alvorlig utbrudd. Vurderingene til Folkehelseinstituttet og Helsedirektoratet offentliggjøres i tråd med offentlighetsloven. Vurderingen som ligger til grunn for tiltakene, offentliggjøres før tiltakene blir offentlige, slik Stortinget også har vedtatt. Etter at pandemien kom til landet i februar, har vi opparbeidet oss erfaring med både viruset og ulike smitteverntiltak. Likevel vet vi lite om hvordan situasjonen vil utvikle seg, og hvilke smitteverntiltak vi må ta i bruk framover. Jeg mener at smittevernloven ikke bør endres mens vi fortsatt står midt i pandemien. De etablerte planene og beredskapssystemene vi har, er basert på dagens lov. Det er uklokt å endre rammebetingelser mens vi står i en krise. Endringer vil kunne skape usikkerhet og i verste fall kunne påvirke vår evne til å håndtere pandemien. Det blir imidlertid viktig å diskutere disse spørsmålene veldig nøye når pandemien er over og vi har fått en grundig evaluering fra Kvinnsland-utvalget. Da vil jeg også si at vi sannsynligvis vil ha erfaringer fra denne pandemien som er nyttige i en sånn evaluering, men jeg vil understreke viktigheten av at denne loven også skal fungere under helt andre pandemier enn den vi har nå. Det er derfor viktig at vi ikke tar utgangspunkt i bare hvordan denne pandemien og dette viruset opptrer, men også ser for oss scenarioer der det er helt andre pandemier og helt andre virus som kommer til landet vårt.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Det er gjort gjennom de retningslinjer som gjelder på dette området. Der er det også klart at man skal gå i dialog med den enkelte familie og prøve å finne løsninger. Det er det som er vårt ønske når det gjelder både sykehusene og de kommunale institusjonene. Dette er fryktelig vanskelig. Det er selvfølgelig aller vanskeligst for dem som står i situasjonen. Men jeg må også si at det er nok vanskelig også for dem som skal praktisere dette – i praksis – ute i sykehusene og sykehjemmene våre. Dette er vanskelige avveininger som skal gjøres hver eneste dag, og vi har ingen garantier for at det noen ganger kommer til vurderinger som etterpå ikke framstår som de beste. Jeg håper på en viss forståelse for at det av og til er vanskelig. Men jeg opplever at man da prøver å rydde opp i dette så fort som mulig.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Jeg mener at det ikke er grunnlag for å si at retningslinjene generelt ikke virker. Eksemplene vi får på at noen kommuner praktiserer retningslinjene strengere enn det det er grunnlag for, har vi bedt fylkesmennene om å følge opp og kartlegge fortløpende – slik at vi kan vurdere det. Så vil jeg oppfordre litt til at man også tenker på at de som gjør disse vurderingene, ikke alltid står i like enkle situasjoner. Det er veldig mange ulike vurderinger som skal gjøres. Noen ganger gjør man vurderinger som etterpå ikke framstår som helt kloke, og da oppfatter jeg også at veldig mange revurderer det. Men å bruke det som en sånn generell beskrivelse av situasjonen i helsetjenesten, det mener jeg ikke det er grunnlag for. Alle står i vanskelige situasjoner nå. Jeg håper at vi kan snakke om dette på en måte som gjør at man også reflekterer litt over at de som skal ta disse beslutningene i møte med de pårørende, også står i vanskelige avveininger. Og mitt inntrykk er at de i all hovedsak kommer til kloke konklusjoner.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Tvert imot, jeg har helt siden vi satte ned Kvinnsland-utvalget, sagt at det er behov for å evaluere alt rundt håndteringen av dette, både min håndtering og andres håndtering, og om vi har et godt nok lovverk og beredskapssystem. Det er derfor regjeringspartiene stemmer imot et forslag som i realiteten slår inn åpne dører. Vi hadde ikke satt i gang dette arbeidet hvis vi ikke mente det. Dette har jeg også sagt i debatter som representanten har deltatt i i media.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Jeg oppfatter ikke at de endringene går inn på den grunnleggende beredskapshåndteringen, mens det er jo det SVs forslag har som utgangspunkt å gjøre. Det betyr at jeg mener at den type endringer bør en ta når en har fått evaluert dette, men ikke bare evaluert denne situasjonen. På samme måte som da Stortinget behandlet loven i 2019, er det jo med utgangspunkt også i andre mulige situasjoner, og det er derfor jeg understreker at vi når vi skal gjøre denne jobben etter denne pandemien, ikke bare må ta utgangspunkt i at vi tror at vi får en lik pandemi tilbake. Vi kan også få en helt annen pandemi. Jeg har sett med egne øyne hvordan en pandemi fungerer i et annet samfunn, nemlig i Sierra Leone i 2015, da det var et helt annet virus, med helt andre konsekvenser, som berørte det samfunnet. Vi er også i Norge nødt til å ha beredskapslover og et system for å kunne håndtere den type virus og pandemi.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Fordi det er regjeringens strategi for håndtering av pandemien, og det er regjeringens ansvar å lage den typen strategier. Men alt vi gjør, er offentlig. Jeg mener det er feil når representanten hevder at ting skjer skjult, at det ikke er åpent, og at det ikke er åpent for debatt. Regjeringens beslutningsgrunnlag på disse områdene er offentlig, og alle kan stille spørsmål til det. Det er også grunn til å reflektere over – jeg ville i hvert fall ha gjort det hvis jeg nå var stortingsrepresentant og ikke statsråd – Stortingets kontrollfunksjon. Stortinget har en viktig rolle i å kontrollere regjeringen, og hvis alle regjeringens beslutninger som er på det nivået som det her er snakk om, f.eks. regjeringens egen strategi, skulle vært forankret i Stortinget, ville Stortinget ha satt til side sin egen kontrollfunksjon overfor regjeringen i etterkant av dette. Det mener jeg det er grunn for Stortinget til å reflektere over når en diskuterer hvilke saker som skal til Stortinget, og hvilke saker som skal avgjøres av den utøvende makten i Norge.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Representantforslaget her er fremmet av SV og handler bl.a. om nasjonal produksjon av legemidler og medisinsk utstyr. Det har vært gjennomført en skriftlig høring i saken, der det har kommet inn seks innspill. Departementet har også uttalt seg om forslagene i brev av 3. juni i år. Vi er i en situasjon i Norge der det har vært en nærmest eksplosiv legemiddelmangel. I 2014 hadde vi 112 registrerte tilfeller. I år ser antallet ut til å kunne passere 1 500. Det er en situasjon som ikke er unik for Norge, men som likevel kan sette oss i veldig krevende situasjoner, krevende situasjoner som en samlet komité uttrykker at man er bekymret for at kan forsterke seg i forbindelse med den situasjonen vi nå ser rundt covid-19. Foreløpige tall i år viser at man hittil – heldigvis – har vært relativt forskånet for alvorlige nye dramatiske konsekvenser som følge av epidemien, men det er klart at det er noe man må ta høyde for i året som kommer. Derfor har en samlet komité pekt på at det er ønskelig å få på plass en økt produksjonskapasitet for kritiske legemidler i Norge. Komiteens flertall, alle unntatt Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, mener også at det i den forbindelse er gledelig at man gjennom EØS-avtalen får på plass en løsning der Norge er blitt en del av innkjøpssamarbeidet til EU når det gjelder tilgangen på framtidige covid-19-vaksiner. I innstillingen fra komiteen er det flertall på ett punkt, og det er ønsket om å be regjeringen styrke FoU-samarbeidet med legemiddelindustrien, slik at offentlige forskningsmidler kan bidra til både økt deltakelse i kliniske studier og samtidig bedre tilgangen på legemidler for norske pasienter. Så litt mot slutten til Arbeiderpartiets syn i denne saken. Vi står inne i merknader og fremmer en rekke forslag til tiltak, for vi mener dette er et felt det må jobbes videre på og det må jobbes aktivt med. Vi har også et forslag sammen med Senterpartiet om at regjeringen legger fram en sak for Stortinget om å etablere et nasjonalt farmasiselskap som kan stimulere til norsk legemiddel- og vaksineproduksjon enten i egenregi eller i samarbeid med norsk legemiddelindustri. Vi erkjenner at det ikke er alt vi kan klare å få til her i Norge på egen hånd, men potensialet for å kunne begrense skadevirkningene ved legemiddelmangel mener vi ikke er tatt ut ennå, og vi har også sett en regjering som har brukt uforholdsmessig lang tid på å komme på banen med viktige tiltak. Derfor trengs det en kraftinnsats, og det kan være en løsning å se på et eget farmasiselskap som samarbeider med den private industrien vi har her, til å utvikle helsenæringene videre, men ikke minst sikre en leveringssikkerhet overfor norske pasienter, som er helt avhengige av kritiske og viktige legemidler.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Helseministeren sa i sitt innlegg nå at markedet for legemidler er globalt, og det er jeg helt enig i. I min AUF-tid hadde vi et slagord, tenke globalt og handle lokalt, og det tenker jeg kan gjelde også når det gjelder spørsmålet om legemiddelmangel. Vi har altså i løpet av Høies tid som helseminister gått fra 112 tilfeller med legemiddelmangel til sannsynligvis rundt 1 500 tilfeller i år. Det er ikke helseministerens skyld, men vi har et felles ansvar for å gjøre det vi kan for å handle lokalt, for å begrense skadevirkningene av dette. Derfor er jeg glad for at regjeringen nå følger etter Arbeiderpartiet i det forslaget vi hadde tidlig i fjor rundt beredskapslagring. Når det nå endelig er kommet på plass, håper jeg at det vil være et effektfullt og virkningsfullt tiltak. Mitt spørsmål til helseministeren er, i den forbindelse: Når vi nå ser at regjeringen kommer etter i arbeidet med beredskapslagring, kan vi da forvente at antallet mangeltilfeller endelig vil gå ned i Norge, fra 2021 og framover?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Jeg takker for svaret. Det kan godt være at jeg kuttet litt av historien. Jeg har bl.a. hørt Høyres Stensland her i salen si at han allerede fra 2014 advarte om den økende legemiddelmangelen, men slet med å få respons fra sin egen helseminister i så måte. Uansett er det bra hvis det nå er slik at regjeringen setter i verk kraftfulle tiltak for å gjøre det vi kan lokalt i Norge. Et annet spørsmål er: Hva gjør vi med vaksinebehovet vi nå har? Jeg er veldig glad for at vi har fått en avtale med EU om at vi skal få en andel av de vaksinene de kjøper inn, men mitt spørsmål til helseministeren er: Gjøres det noe mer i den forbindelse? Bidrar Norge på noen som helst måte til at man kan øke produksjonen, slik at vi raskere kan få tilgang på vaksine, i både Norge, Europa og resten av verden? Og hva gjør eventuelt helseministeren for at vi i framtiden, dersom en lignende situasjon skulle oppstå, er bedre rigget for å kunne ta opp en produksjonskapasitet i Norge, Norden eller Europa – hvis den situasjonen igjen skulle oppstå?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
I replikkordskiftet hadde helseministeren vanskelig for å tro meg på min historiebeskrivelse. Derfor vil jeg sitere fra stortingsdebatten vi hadde 7. juni 2019, da Sveinung Stensland sa: «Vel, i 2014 hadde jeg en interpellasjon om legemiddelmangel der jeg pekte på mye av det som fortsatt er problemet» – og han skrøt videre av å ha fem års lengre historikk enn undertegnede – meg – på dette med legemiddelmangel. Det er altså en situasjon som man i regjeringspartiene har vært klar over i lengre tid, og der det har vært sen handling, men jeg mener det er positive takter nå når man i statsbudsjettet tar på alvor dette med beredskapslagring. Og så, når Høie er kritisk til avvikling av vaksineproduksjon i Norge: Arbeiderpartiet fremmet nylig et forslag rundt vaksinecluster og etablering av det i Norge, uten å få noe jubel fra regjeringspartiene. Det hadde kanskje vært naturlig at man da hadde stilt seg mer positiv til det. Så til de forslagene vi behandler i dag. Det er noen viktige forskjeller mellom forslaget Arbeiderpartiet står inne i, og det forslaget som SV har fremmet når det gjelder SVs tanker om StatMed, for nettopp samarbeidet med det private næringslivet i Norge også på helsesektoren tror vi er den beste forutsetningen for at vi kan klare å gjøre litt mer på hjemmebane for å lykkes. Det å skape nye arbeidsplasser er vi jo opptatt av ellers. Her kan vi både skape nye arbeidsplasser og bidra til å sikre helsa til folk som er helt avhengige av kritiske medisiner. Bare for å ta litt av bakteppet: DSB kom i 2019 med en rapport, altså før koronaen, der de har laget en risikomatrise, og der de sa at kun pandemi scoret høyere på kombinasjonen av sannsynlighet og konsekvenser. Akutt mangel på insulin og antibiotika har man sagt kan gi om lag 2 500 dødsfall i Norge. Det er en situasjon vi må rigge oss for, og ta på alvor. Derfor er jeg glad for at helseministeren nå bl.a. tar opp det som går på smalspektret antibiotikaproduksjon, og at man gjør en aktiv jobb på det området. Jeg glemte kanskje sist å ta opp de forslagene Arbeiderpartiet er en del av. Det gjør jeg i så fall nå. Jeg vil også bare kort forklare hvorfor vi ikke står inne i forslaget om å dele anbudene i to, men har laget et eget forslag der, som er det samme som vi fremmet våren 2019. Vi ser gjerne at man deler anbudene i to, og vi ser gjerne at norske aktører er med og vinner de anbudene, men vi vet at det er bare for en begrenset del av de anbudene vi vil ha en norsk aktør som kan konkurrere reelt, og vi vet også at vi ønsker å kunne konkurrere på det frie markedet i EU i andre sammenhenger. Da er det også et spørsmål om hvilke lovbegrensninger som vil være i de føringene som Senterpartiet, SV og Fremskrittspartiet legger opp til i sine forslag. Men bedre leveringssikkerhet på legemiddelsiden er helt avgjørende for Arbeiderpartiet.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Det var en gang en partileder i SV som hadde tatt litt mye tran. Det kan tyde på at Wilkinson har tatt hele tranflasken, kanskje som et resultat av at han har blitt inspirert av at det nå er 70 000 som skal gjøre et forsøk på om tran kan hjelpe mot covid. Jeg tror dessverre ikke det hjelper å snu Gerhardsen i tide og utide i graven. Jeg synes det var en sammenligning som var vel drøy. Jeg synes også det er litt spesielt å definere det som da Arbeiderpartiet var for arbeiderne. Hvis vi ser på høringsuttalelsene, som kanskje Wilkinson har lest, i denne saken, er de fleste høringsuttalelsene veldig tydelige på at det er noen gode intensjoner i forslaget til SV, men i praksis er det ikke klokt å gjennomføre det slik SV har tenkt det. Da kan man godt si at nei, legemiddelindustrien vil man ikke høre på hvis de har noen innvendinger til hvordan det faktisk gjennomføres. Men til og med – og nå håper jeg at jeg husker riktig, for denne gangen jeg fant ikke sitatet i farten – Norsk Sykepleierforbund har advart mot at dette kan bli veldig dyrt. Og det er min bekymring også, at dette forslaget fra SV blir dyrt og dårlig, men vi treffer planken mye bedre hvis vi bruker de offentlige, statlige musklene på et godt samarbeid med det private næringslivet vi har på helsefronten, til faktisk å rigge en helsenæring i Norge som kan stå stødig og støtt uten at vi kaster vekk millioner og milliarder, kanskje, på å trille noen statlige piller som vi foreløpig ikke vet hva skal inneholde, bortsett fra kanskje noe tran, som Wilkinson er glad i. Jeg tror faktisk en litt pragmatisk løsning på det, som Arbeiderpartiet og Senterpartiet står sammen om i det forslaget vi har fremmet, er en mye bedre vei til målet. Så ligger det jo veldig mange av de samme gode intensjonene i det forslaget vi står bak, som det SV har fremmet. Men jeg er veldig usikker på om staten skal begynne å trille tusenvis av legemidler, legemidler som man ikke har kompetanse på i dag i statlig regi alene. Det kan være at det er enkelte legemidler vi må se på et større ansvar for fra statlig side. Vi har allerede diskutert insulin og antibiotika som store utfordringer. Men jeg tror at vi her må konsentrere oss om også i gi drahjelp til den industrien vi har i Norge. Det kan bli en vinn-vinn også for norske arbeidsplasser og norske arbeidstakere, slik jeg ser det. Så synes jeg at Stensland har et poeng når han snakker om beredskapslagring i krisetider, for det er klart at de som kan betale mest, også fort får mest. Det er en lærdom til neste gang: I gode tider må vi rigge oss for de dårlige tider, slik at det ikke bare er de med mest muskler og mest penger som klarer å ta vare på sine innbyggere på en god måte.
Sveinung Stensland (Høyre), 2020-11-12:
Når vi diskuterer legemiddelproduksjon, må vi skille mellom produksjon av ferdige legemidler, det vi finner i medisinhylla, og råstoff – aktive farmasøytiske ingredienser, også kalt API. Altså: Snakker man om egenproduksjon av API, eller snakker man om egenproduksjon av ferdige legemidler basert på importert API i Norge? Den viktigste årsaken til mangelsituasjoner for legemidler globalt er at hele verden er avhengig av noen få API-produsenter, oftest i Kina og India. Forsyningskjedene er skjøre, noe som er et problem i store deler av verden. I tillegg er Norge et lite marked med lave priser på legemidler – et lite marked med lave priser – la oss huske på det. I debatten synes det å herske en forvirring om hva en mener – egenproduksjon av API eller farmasøytisk produksjon basert på importert API. I tillegg går det en skillelinje mellom legemidler for patent og generiske legemidler, som også kompliserer dette bildet. Mangelsenteret har over lang tid stor erfaring med legemiddelmangel, og mangelen varierer. Én periode kan det være noen legemidler, i en annen periode kan det være noen andre. At den norske staten skal ha en fleksibel løsning med mange produksjonslinjer for en rekke aktive virkestoffer, alt etter hva som er i mangel, er ganske urealistisk. Når det gjelder StatMed, har det vært en interessant debatt. Karita Bekkemellem skrev i Klassekampen for litt siden: «Ambisjonen om statlig utvikling og produksjon av legemidler er forferdelig forvaltning av både oljeformue og skattepenger. Men utgangspunktet, om at staten skal bidra til at Norge skal bli mer selvforsynt av kritiske legemidler og samtidig skape arbeidsplasser og eksportinntekter – er en glimrende idé.» Jeg synes dette sitatet oppsummerer denne saken ganske bra. Vi har et mål om å øke aktiviteten i norsk legemiddelproduksjon. Vi har stolte tradisjoner og en industri å bygge videre på. Å bygge dette fra bunnen av i statlig regi er ikke veien å gå. Det handler om å bli mer selvforsynt med kritiske legemidler, ikke selvforsynt. Det er rett og slett ikke realistisk. Ingen land er selvforsynte med legemidler. Alle handler med hverandre. Det markedsføres rundt 1 600 virkestoffer i form av over 2 500 legemidler i Norge. Det er ikke praktisk mulig å bygge opp en egenproduksjon med mål om å bli selvforsynt. Norge produserer enkelte legemidler selv, men vil alltid være avhengig av import. Å bygge opp en beredskapsproduksjon i samarbeid med eksterne leverandører er den mest farbare veien. Å bygge et statlig selskap med ansvar for dette er ikke formålstjenlig. Legemiddelproduksjon er svært ressurskrevende og spesialisert, og vi må heller legge til rette for økt aktivitet innen legemiddelproduksjon i Norge, sammen med økt beredskapslagring. Vårt mål er økt aktivitet innen den norske helsenæringen, ikke å bygge et statlig foretak, i denne sammenhengen. Til slutt vil jeg trekke frem at et solid flertall i komiteen deler målet om at en større andel av produksjonen av både ferdige legemidler og aktive farmasøytiske ingredienser flyttes til vår del av verden. For å få det til er europeisk samarbeid med dette for øye viktig, for her er vi i samme båt.
Sveinung Stensland (Høyre), 2020-11-12:
Jeg skal ikke svare for Arbeiderpartiet, men jeg skjønner godt hvorfor de stemmer mot, og historien. Det er mye rart på historiefortellerfronten. Men det som er klart – jeg synes det er interessant når man drar frem vaksiner og vaksinecluster – er det faktum at SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet avviklet vaksineproduksjonen vi hadde i Norge. Fremskrittspartiet, ved Harald Nesvik og undertegnede, prøvde å snu det i 2013–2014, men det var umulig, det var kommet for langt. Regjeringen Stoltenberg hadde avviklet vaksineproduksjonen som vi hadde her i Oslo. Det synes jeg var trist. Så til historieskrivningen: Den 24. april 2014, for seks og et halvt år siden, hadde jeg en interpellasjon. I etterkant av den ble det en interessant debatt, hvor vi også fikk på plass flere rapporter fra Helsedirektoratet. Det sies her at det ikke har blitt gjort noen ting. Det ble laget flere rapporter fra Helsedirektoratet, og det ble satt i gang et arbeid, så det er gjort en del. Men jeg er enig med representanten Mørland: Selvfølgelig burde helseministeren hørt mer på meg. Det gjelder ikke bare her, det gjelder i mange saker. Det er derfor det er så viktig med debatt, for da får vi frem forskjellige syn, men til slutt må noen bestemme og ta ansvar for helheten. Det synes jeg helseministeren har gjort på en utmerket måte. Men på akkurat dette feltet mener jeg det jeg sa i debatten, at Norge har hatt et for lite lager av enkelte legemidler. Vi er altfor avhengig av import. Men det gjelder faktisk alle land i Europa. Jeg har også sagt at beredskapslagring er usolidarisk. Hvis alle land nå bygger opp lager av kritiske legemidler, vil det bli enda større mangler, og de som taper, er de som har minst ressurser. Det er et globalt perspektiv i det også. Jeg vil også si at vi glemmer en viktig beredskapsaktør her. Det er sykehusapotekene, som har reddet oss mer enn en gang. Vi har faktisk kapasitet i sykehuslaboratoriene for å lage en del enkle legemidler. Det må vi ikke glemme, og det må vi fortsatt passe på. Vi trenger et godt sykehusapotekvesen som kan håndtere både små og store situasjoner. Det har historien vist oss. Wilkinson snakker mye om Statoil. Det er en ganske stor forskjell på Statoil, som driver nettopp med «oil» – nå heter det Equinor, for å bli litt mer renslig i navnet. Men det er nå forskjell på å utvinne olje, som er komplisert nok, og å produsere legemidler. Jeg kunne tenke meg at SV svarte på: Hvilke av de 2 500 legemidlene Norge har, er det StatMed skal lage til enhver tid? Hvordan skal en drive produksjonsplanlegging? Hvor mange linjer skal en ha? Hvor mange forskjellige prosesser skal en ha i StatMed? Nei, det er ikke veien å gå. Ingen land har lyktes med det. Det som vi lykkes med, er en internasjonal farmasøytisk industri som produserer for oss, og Norge er en av de største eierne. Vi tjener faktisk mer penger på internasjonal legemiddelindustri gjennom oljefondet enn vi bruker på legemidler hvert eneste år. Tenk på det, Wilkinson!
Sveinung Stensland (Høyre), 2020-11-12:
Hadde Liv Signe Navarsete vært her nå, tror jeg hun hadde sagt: Du aner ikke hva du snakker om. Det er mye rart som kommer fra Sosialistisk Venstreparti i dag. Det må jo være bedre med en beredskapsproduksjon enn ingen produksjon. Den vaksineproduksjonen vi hadde, ble lagt ned med SV i regjering. SV brydde seg ikke engang om å ta ordet første gangen vi hadde denne debatten, for seks og et halvt år siden, nå kommer de høye og mørke og skal redde verden med et forslag som et samlet storting nå skyter ned. Og det er bra. Når det gjelder mangelsituasjonen, har jeg bare lyst til å få fram ett poeng. Meldte mangelsituasjoner betyr ikke at det blir tomt. Det betyr ikke at man ikke får ut varen. Det er noen få prosent av disse manglene som gjør at kunden ikke får varen. Vi har et fantastisk arbeid på Mangelsenteret. Legemiddelverket finner alternativer. Ute i apotekene jobbes det og legene finner alternativer. Så det er ikke sånn at det er 1 500 situasjoner der vi er helt tomme. Men det er skjørt og det er ustabilt. Jeg håper denne debatten gir helseministeren ny energi til å jobbe videre med dette feltet. Det har han sikkert merket opptar helsekomiteen mer enn noe annet. Lykke til videre.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Jeg skal prøve ikke å bidra med temperatur i debatten, i hvert fall ikke mer enn nødvendig. Og har vi feber, skal vi jo holde oss hjemme. Det er ekstra viktig å påpeke det i disse dager. Jeg har egentlig ikke veldig mye mer å tilføre debatten, men det er klart at Einar Gerhardsen får blodpumpa til å øke tempoet litt hos oss Arbeiderparti-folk. Nå hadde han erfaring fra denne sal med at SV, den gangen SF, spente bein for gode løsninger for arbeidsfolk. Så det er ikke sikkert at parallellen er helt irrelevant, men man burde treffe bedre på saken. Det Arbeiderpartiet er opptatt av, er at vi klarer å bøte på utfordringene med legemiddelmangel. Vi tror ikke at gårsdagens løsninger vil være med og bidra til det. Et nostalgisk navn på et statlig selskap vil ikke være riktig oppskrift. Men at vi trenger mer bedriftssamarbeid og en tettere samhandling med industrien, det er vi helt overbevist om. Parallellen til Statoil er heller ikke relevant i så måte, med mindre man ser på noe grunnleggende. Da Statoil ble etablert, hadde vi ressursen her i Norge. Men vi manglet kompetansen, og vi manglet kapital. Så det framsynte politikere gjorde den gangen, var at de sa: «Kom hit, bygg kompetansen, men verdiskapingen skal bli igjen her.» Noen av de samme mulighetene finnes også for legemiddelproduksjon. Gjennom vår felles helsetjeneste og god tilgang på helsedata burde vi samarbeide godt og effektivt med internasjonal industri for å løse noen av utfordringene. Mangelsituasjonene handler jo mest om vante, godt utviklede legemidler som er hyllevare, men som en internasjonal industri også har presset kostnadssiden på, slik at produksjonen foregår langt unna oss og med sårbare forsyningslinjer. Jeg synes dette har vært en god debatt, men det er fortsatt slik at vi må tenke mer helhetlig for å sikre en nasjonal forsyning. Min bekymring er at veldig mange land vil tenke akkurat som oss nå, slik at det kan bli mindre rom for samarbeid. Der har regjeringen en viktig oppgave, for jeg tror at bare gjennom større volum, innkjøpssamarbeid og en felles forståelse i vår del av verden kan man sikre de forsyningslinjene som har vist seg å være altfor sårbare.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Covid-19-pandemien har ført til de mest inngripende tiltakene i Norge i fredstid. Det er viktig med en smittevernlov som gjør at tiltak kan settes i verk raskt for å begrense smitte, og det har vi sett verdien av i 2020. Det er en fullmakts- og beredskapslov. Den gir lokale og sentrale myndigheter kompetanse til å iverksette de nødvendige smitteverntiltakene og skal gi grunnlag for at både lokale og sentrale helsemyndigheter kan håndtere utbruddssituasjoner som det vi har nå, og som vi ser endrer seg fra uke til uke. Loven ble senest revidert i 2019, der bl.a. en rekke kriterier for forholdsmessighet ble innlemmet. Arbeiderpartiet pekte da, sammen med Senterpartiet og SV, på svakheter ved norsk smittevern som ikke var utredet, spesielt den manglende ansvarsavklaringen mellom Folkehelseinstituttet og Helsedirektoratet, og at det ikke er laget noen nasjonal handlingsplan for smittevern utenfor helseinstitusjonene, sånn som landets smittevernleger har etterlyst. Dette ble blankt avfeid av regjeringen og av Fremskrittspartiet, som da satt med ansvarlig statsråd. Det vil være helt nødvendig med en grundig evaluering og endring av smittevernloven i lys av de erfaringene vi nå gjør oss med koronapandemien, når pandemien er over eller en vaksine er på plass og allment tilgjengelig. Det vil være naturlig også å se en helhetlig revisjon av smittevernloven i lys av koronakommisjonens arbeid, når de har levert en rapport som vi forventer sikkert har noen klare anbefalinger. For Arbeiderpartiet er det viktig å understreke at koronapandemien på ingen måte er over. Det er vanskelig å forutse hvordan situasjonen vil utvikle seg, og hvilke smitteverntiltak vi må ta i bruk framover. Vi mener derfor at beredskapslovgivningen i minst mulig grad bør endres nå, når vi fortsatt står midt i pandemien, og derfor støtter vi heller ikke forslagene. Arbeiderpartiet mener derimot at det er viktig med åpenhet omkring de faglige rådene før regjeringen innfører inngripende tiltak. I likhet med saksordføreren vil jeg henvise til vedtak 24, som ble fattet under trontaledebatten, hvor det står: «Stortinget ber regjeringen gjøre offentlig tilgjengelig det faglige grunnlaget for nye smitteverntiltak før de annonseres.» Det er viktig at regjeringen endrer sin praksis i tråd med det vedtaket, sånn at offentligheten ser hvor fag slutter og politikken begynner. Arbeiderpartiet står bak tilrådingen i saken, som er lagt fram av saksordføreren.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Det er lett å forstå at det er innført strenge besøksregler ved landets sykehus for å beskytte svært syke pasienter mot covid-19-smitte, for å forebygge smittespredning og det å unngå nedstenging av sykehusavdelinger. Men det er ikke lett å forstå de strenge besøksreglene som enkeltsykehus praktiserer overfor familier til innlagte pasienter som er ved livets slutt. Mitt spørsmål til helseministeren er om han vil sørge for at familier slipper å gå til media for å få igjennom sine helt grunnleggende rettigheter når pappa eller mamma dør, med eller uten covid-19-smitte i kroppen.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Dette skal gå fort. Regjeringen fremmet den 3. april Prop. 65 L for 2019–2020 Lov om e-helse. Forslaget omhandler tiltak for å styrke og legge til rette for digitalisering i helse- og omsorgssektoren med mål om å bidra til gode og effektive helse- og omsorgstjenester. Flertallet i Stortinget har offentlig gitt uttrykk for at den foreslåtte loven ikke vil bli vedtatt. Av hensyn til aktørene som er foreslått regulert, og andre berørte, melder regjeringen at de etter en helhetsvurdering av situasjonen ser at den beste løsningen er at Prop. 65 L for 2019–2020 Lov om e-helse trekkes tilbake. Komiteen viser dermed til meldingen og tar til etterretning at regjeringen har valgt å trekke tilbake denne lovproposisjonen. Dermed har Stortinget heller ingen proposisjon om ny e-helselov til behandling.
Mats A. Kirkebirkeland (Høyre), 2020-11-12:
Jeg vil gjerne understreke at vi fortsatt står midt i en pandemi, en pandemi hvor vi akkurat nå har stigende smittetall, ikke bare i osloregionen og bergensregionen, men i store deler av landet. Både regjeringen og lokale myndigheter har nå innført nye og strengere smitteverntiltak, og forhåpentligvis vil vi få se lavere smittetall i ukene framover. Men dette er ikke sikkert. Situasjonen er fortsatt svært alvorlig, uavklart og usikker. Vi må regne med å leve i en pandemisituasjon inntil vi har en virkningsfull vaksine klar som er allment tilgjengelig. Dette i seg selv tilsier at beredskapslovgivningen, herunder smittevernloven som vi diskuterer i dag, i minst mulig grad bør endres nå. I verste fall kan det påvirke vår evne til å håndtere pandemien. Den 24. april nedsatte regjeringen en uavhengig kommisjon for å få en grundig og helhetlig gjennomgang og evaluering av myndighetenes håndtering av covid-19-pandemien. Koronakommisjonens sammensetning og mandat ble nedsatt i tett dialog med partiene her på Stortinget. Kommisjonen skal kartlegge alle relevante sider ved håndteringen av koronapandemien, bl.a. hvordan sentrale samfunnsfunksjoner, herunder de demokratiske, klarte og klarer å opprettholde sin funksjon, og om de rette funksjonene ble identifisert og ivaretatt. SVs representanter peker på flere relevante problemstillinger ved smittevernloven, bl.a. ivaretakelse av mindretallsrettigheter, høringsinstituttet m.m. Smittevernloven ble riktignok revidert i 2019, slik det nettopp ble referert til fra talerstolen, men siden da har man hatt en langvarig pandemi, som vi nå er inne i. At smittevernloven bør revideres og myndighetenes håndtering av pandemien evalueres, er for meg og for Høyre åpenbart. Det sentrale spørsmålet som vi diskuterer i dag, er om Stortinget bør revidere beredskapslovgivningen, herunder smittevernlovgivningen, midt under en pågående pandemi der man akkurat nå er inne i bølge nummer to i Europa og Norge. Høyre avviser ikke SVs forslag til endringer av smittevernloven, men mener dette ikke er riktig tidspunkt. Smittevernloven og alle andre tilhørende spørsmål og problemstillinger vedrørende myndighetenes håndtering av koronapandemien bør derfor vurderes i etterkant av koronakommisjonens konklusjoner.
Carl-Erik Grimstad (Venstre), 2020-11-12:
Det er med et visst ubehag jeg tar ordet i denne saken, for mildt sagt har det vedtaket vi gjør her i dag, sitt utgangspunkt i et ganske formålsløst oppdrag å belemre Stortinget med akkurat nå. Jeg betoner «akkurat nå». Derfor skal jeg være kort. Regjeringen har nedsatt en koronakommisjon. Den skal i løpet av våren levere en rapport. I denne rapporten berøres det, så vidt vi er gjort kjent med, bl.a. en del problematiske sider ved smittevernloven – deriblant noen konstitusjonelle aspekter som det synes å være nødvendig å ta stilling til, og som det er grunn til å berømme professor Holmøyvik for å ha berørt. Jeg kan ikke tenke meg en situasjon der det er mer nødvendig å utvise selvkritisk innsikt enn den vi i det siste året har vært igjennom. Derfor er det innrettet en god og gjennomtenkt prosess, som regjeringen har all ære av. Den prosessen er det SV med sitt forslag nå vil tukle med. Det får partiet selvsagt ikke med seg et samlet storting på. Det har endt i et vedtak som bærer preg av en morken skinnfell som begynte sitt liv som løve – i hvert fall i forslagsstillernes øyne. Det lyder: «Stortinget ber regjeringen foreta en helhetlig revisjon av smittevernloven etter at koronakommisjonen har levert sin rapport.» Jeg har selvfølgelig ikke noe problem med at dette får flertall. Det vil få flertall med eller uten hjelp av SV. Men jeg har lyst til å si at den dagen et parti tvinger meg, slik det heter i et medieoppslag i en herværende kringkastingsstasjon, til å fatte et vedtak om at jorden er rund, kommer jeg til å stemme nei – ikke fordi jeg vil reversere Pythagoras eller Kopernikus, men rett og slett fordi Stortinget har mer fornuftige ting å bruke tiden på, særlig i disse dager. For dette er alvor. 110 pasienter ligger nå på sykehus i Norge, får vi melding om mens vi debatterer denne saken. Hvis man vil endre spillereglene midt i spillet, får man heller ta seg en tur til USA. Der tror jeg kanskje man til og med ville fått med seg en regjering.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2020-11-12:
Bakgrunnen for dette representantforslaget fra SV, om begrensninger i regjeringens fullmakter i smittevernloven, er nok et ønske om at Stortinget skal involveres tettere i de beslutninger om tiltak som regjeringen fatter. I det opplever jeg også at det ligger en kritikk mot at Stortinget ikke i tilstrekkelig grad blir involvert, og derfor fremmes det forslag om å endre smittevernloven. Jeg er uenig i at vi skal endre beredskapslovgivningen mens vi står midt i en krise. Krisen er ikke over. Derfor er det viktig at all krisehåndtering foregår innenfor det regelverket vi har, innenfor de etablerte planene vi har, og innenfor de beredskapssystemene vi har. Derfor mener jeg det er uklokt å endre rammebetingelsene nå, mens vi står midt i en krise. Vi vet at tid er en viktig faktor for å redusere smittespredning. Derfor må ofte store beslutninger og små beslutninger, beslutninger som – ja – vil påvirke ditt og mitt liv, tas raskt. De spørsmålene som reises i dette representantforslaget, blir det viktig å diskutere. Og vi skal få rikelig anledning til det når koronakommisjonen, eller Kvinnsland-utvalget, er ferdig med sin evaluering av myndighetenes håndtering av koronakrisen. Og når vi får den diskusjonen på bordet, kan det hende at vi alle er enige med SV – eller eventuelt andre – om at vi kanskje må vurdere endringer også i smittevernloven. Men jeg vil bare understreke at midt under en krise er det, etter mitt syn, uklokt å endre rammebetingelsene. Det kan skape usikkerhet, og i verste fall kan det føre til at vi ikke evner å håndtere pandemien på en god nok måte.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV hadde fremmet forslag om at kystruten skal trafikkeres med seks skip på strekningen Bergen–Kirkenes, altså anløp annenhver dag på hele strekningen. Det var forslag nr. 2 i innstillingen, som nettopp ble nedstemt. Fremskrittspartiet kunne ha sikret flertall for det forslaget, noe de altså ikke nå gjorde. Det ble nedstemt. Da er vi kommet i den situasjon at det i dag ikke kunne blitt flertall for noen av forslagene om kystruten – faktisk ingen forslag i det hele tatt, fordi Fremskrittspartiet heller ikke lenger står bak innstillingen. Under debatten på tirsdag fremmet Fremskrittspartiet et løst forslag, forslag nr. 3, som åpner for tre ekstra skip mellom Trondheim og Kirkenes. Det er et dårligere forslag enn vårt forslag, men et dårligere forslag er bedre enn ingen forslag, så jeg vil anbefale Arbeiderpartiets gruppe om nå å stemme subsidiært for forslaget fra Fremskrittspartiet.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Arbeiderpartiet har i dag lagt fram vårt alternative budsjett, som innebærer en rekke forslag for å sikre at de som mister dagpengene sine nå, ikke gjør det, at de lavtlønte ikke skal stå på bar bakke, og at selvstendig næringsdrivende, frilansere, lærlinger og mottakere av arbeidsavklaringspenger fortsatt skal ha et ekstra sikkerhetsnett så lenge pandemien varer, og ikke minst for å sikre at arbeidsledige får feriepenger. Derfor støtter Arbeiderpartiet at disse forslagene kan behandles i finanskomiteen.
Eigil Knutsen (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Ja, Arbeiderpartiet ønsker ikke å avvise de forslagene på det nåværende tidspunkt.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-11-12:
Vi i Senterpartiet er åpne for at alle forslag bør behandles, og at de bør behandles i finanskomiteen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-11-11:
På vegne av representantene Audun Lysbakken, Erlend Wiborg, Solfrid Lerbrekk og meg selv har jeg æren av å fremme forslag om et anstendighetsløft for pensjonistene.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-11-11:
Mitt spørsmål går til kunnskapsministeren. Jeg er bekymret for de meldingene vi hører på skoler og i barnehager over hele landet. Det meldes om mangel på vikarbudsjetter, ulik tolkning av regelverk, økt arbeidspress og lærere som var utslitt allerede til høstferien. Det er økende sykefravær i både barnehager og skoler. Jeg har hørt om lærere som allerede har sluttet. Dugnaden fra i vår er avlyst, og allerede overarbeidede lærere får beskjed om å gjøre dobbeltarbeid på stramme budsjetter. Det kortvarige skippertaket en så for seg i vår, har blitt erstattet med et langvarig intenst arbeidspress på både lærere, ansatte og elever, som en nå med stor sikkerhet må planlegge for vil vare ut skoleåret. Dette er ikke svartmaling, men virkeligheten der ute, der en vil gjøre sitt beste, men ikke har ressurser og folk til å strekke til – strekke til for alle de barna som trenger fellesskapet skolen og barnehagen er. I facebookgruppa Korona-dugnad for digitale lærere, som jeg tror statsråden kikker innom av og til, som ble opprettet i iveren etter å dele og hjelpe hverandre da skolen ble stengt ned, deles nå ikke bare digitale tips, en diskuterer hva som trengs for å hjelpe i skolehverdagen. Det etterlyses smittevern, det etterlyses mer ressurser til vikarer, til deling av klasser, og det stilles spørsmål ved innføringen av nye planer. Og viktigst av alt, det etterlyses nasjonale føringer, flere folk og ressurser og at regjeringa stopper med sin favorittaktivitet: å skyve kommunene foran seg. Lærere og ansatte i skoler og barnehager som stilte opp på dugnad i vår, føler seg nå glemt. Har regjeringa glemt dem?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-11-11:
Jeg må bare konstatere at statsråden fortsetter å skyve kommunene foran seg og ikke tar det ansvaret som jeg mener ligger på regjeringa. Milliardene har sittet løst når næringslivet skulle reddes. Skolene og barnehagene trenger også penger, og nå er regjeringa mer opptatt av å klage på regningen. Det mest akutte er folk og ressurser. Som læreren Monica beskrev det: Hun trenger tid – tid til alt hun skal rekke, tid til å rette, tid til å veilede og veilede, til å planlegge, til å berolige, til å være kone og mor. Barnehager meldte allerede ved høstferien at vikarbudsjettene var brukt opp. Skolene forteller at de ikke har penger til å sette inn vikarer. VG melder at spesialpedagoger blir brukt som vikarer framfor å bli brukt til spesialundervisningen. Det er vikarbudsjettene det er et stort press på. Vil statsråden gjøre det hun kan for å få på plass de nødvendige ressursene, slik at det er nok folk og en kan sette inn vikarer der det trengs? Vil regjeringa gjøre sin del av jobben for å øke vikarbudsjettene?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-11-11:
En gjør ikke nok. Lovnadene til nå har ikke hjulpet, men jeg er glad for at statsråden er villig til å se på om en kan gjøre mer. VG kunne denne uka avsløre at 14 000 elever i grunnskolen har fått redusert sin spesialundervisning. Det er etter at skolene åpnet igjen i april/mai etter koronastengingen. De forteller om 9-åringen fra Follo i Viken som leser som en prest, men sliter veldig med å få med seg innholdet i teksten, om 12-åringen fra Øygarden som stortrives med nettbrettet sitt, men strever bl.a. med å knekke sosiale koder og forstå hva som skjer rundt henne. Noen har fått tilbake tilbudet, noen bare delvis, noen ikke i det hele tatt. En mor sier: Spesialundervisningen og skolen er så utrolig viktig. At over 14 000 elever i grunnskolen har fått redusert spesialundervisningen, er ikke noe annet enn en katastrofe. Det rimer ikke med lovordene om at innsatsen skal settes inn mot de mest sårbare barna. Hvordan kunne dette skje?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2020-11-11:
Spørsmålet nå er jo om vi har lært fra i vår, om en tar grep og justerer kursen nå for å unngå at skolene ikke må stenge, slik at en unngår å gjøre de samme feilene igjen. I vår viste rapportene at 1 400 spesialpedagoger ble brukt til andre oppgaver enn spesialundervisning. Da er det ikke overraskende når en nå ser at 14 000 elever i grunnskolen har fått redusert spesialundervisningen. Spørsmålet foreldre, elever og lærere stiller seg nå, er om de nye innstrammingene i koronatiltakene nok en gang vil redusere spesialundervisningen, og om en denne gangen får til at spesielt sårbare barn skal skjermes. Unntakstilstanden i skolen blir langvarig, så hvilke nye grep tar statsråden nå for å skjerme sårbare barn for å unngå at vi gjør de samme feilene igjen?