Heidi Greni (Senterpartiet), 2017-05-29:
Jeg vil starte med å sitere fra et avisinnlegg jeg leste i helgen. Det hadde overskriften «By og land – i bakvendtland?» og var skrevet av en Oslo-borger fra Løren. Vedkommende sier: «Vi heier ikke på bygde-Norge fra Løren fordi vi er nostalgikere, eller av medynk til våre røtter og forfedre. Vi gjør det fordi vi vet at uten at vilkårene er til stede for å bo, leve, elske og produsere i distriktene der ressursene finnes, så svekkes verdiskapning i hele Norge dramatisk.» Folk må få bosette seg der de ønsker. Vi vet at mange drømmer om et liv på bygda, men relevant arbeid til seg selv og til partneren er nøkkelen til å kunne følge den drømmen. Senterpartiet mener distriktspolitikken skal ha som mål å opprettholde hovedtrekkene i bosettingsmønsteret. Under den rød-grønne regjeringen ble en negativ utvikling snudd. Ved regjeringsskiftet i 2005 hadde 84 av 304 kommuner innenfor det distriktspolitiske virkeområdet folkevekst. Etter åtte år med rød-grønt styre var dette snudd. I 2013 var det folkevekst i 186 kommuner innenfor det distriktspolitiske virkeområdet. Redusert bosetting i distriktskommunene er en trussel for hele landet. Det svekker mulighetene til høy verdiskaping basert på vårt ressursgrunnlag. Samtidig øker presset på de største byene, der problemene oppstår i form av boligkøer, trafikkproblemer, for få kollektivtransportmidler, økt forurensning, osv. Senterpartiet mener de distriktspolitiske virkemidlene må styrkes, ikke svekkes, slik den sittende regjeringen har bidratt til. Ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift er ordnet som følge av krav etter EØS-avtalen. Bevilgningene til regional- og distriktspolitikken over Kommunaldepartementets budsjett er redusert med 47 pst., eller 1,4 mrd. kr etter regjeringsskiftet i 2013. Og når representanten Njåstad påstår at han ikke har hørt noen som har ropt etter de midlene når vi har vært på komitéreiser, vet jeg ikke om det er han som er «læssørin’», eller om han har selektiv hørsel, men jeg har ikke vært i et eneste fylke der de ikke har påpekt at det er en utfordring at de regionalpolitiske virkemidlene er redusert. Jeg kan nesten ikke komme på at vi har hatt en høring i komiteen heller der dette har vært en relevant problemstilling, uten at høringsinstansene har påpekt at det var veldig reduserte muligheter rundt omkring i kommunene. Endringer i inntektssystemet for kommunene og fylkeskommunene har også svekket muligheten til likeverdige tjenester i hele landet. Regjeringen har i tillegg satt i verk en rekke sentraliserende reformer som har ført til større ubalanse i arbeidsplassutviklingen mellom de største byene og distriktene. Politireform, kommunereform, forslag til nedlegging av skattekontor, svekkelse av lokalsykehus, forslag til endret regioninndeling av Innovasjon Norge og Nav er bare noen eksempler på dette. Regjeringen sier i stortingsmeldingen at det er behov for nye mål for regional- og distriktspolitikken. Disse målene er ikke tydelig formulert, men må forstås som at det skal legges mindre vekt på å opprettholde bosetting og arbeidsplasser i alle deler av landet, og større vekt på det som kalles bærekraftige regioner. Stortingsmeldingen om bærekraftige byer og sterke distrikter legger altså opp til en videreføring av regjeringens sentraliseringspolitikk. Senterpartiet la i januar 2017 fram sin egen distrikts- og regionalmelding, kalt «Ta hele Norge i bruk!». I meldingen fremmer vi 23 tiltak som vi mener må legges til grunn for igjen å komme på offensiven i distriktspolitikken. Vi peker på bl.a. skogbruket, sjømatnæringen, matproduksjonen i landbruket, mineralnæringen og energiproduksjonen som viktige satsingsområder. Vi viser også til at satsing på ressursene som distriktene sitter på, er viktig for å få en grønn omstilling av næringslivet. Offentlige myndigheter – det være seg stat, fylkeskommuner eller kommuner – må være aktive pådrivere for en mer offensiv distriktspolitikk. I komiteens innstilling fremmer vi flere forslag som bygger opp under dette. Senterpartiet fremmer bl.a. et forslag der vi ber regjeringen foreta en endring i statlig myndighetsutøvelse gjennom en reduksjon av kontroll- og rapporteringskrav. Jeg vil komme tilbake til Senterpartiets Dokument 8-forslag, Dokument 8:44, i et senere innlegg. Til slutt vil jeg ta opp de forslagene Senterpartiet har sammen med SV, og vårt forslag nr. 10, og jeg vil spesielt be Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet se på forslag nr. 7, om frivillighetslinjen i kommunereformen.