trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Kari Kjønaas Kjos hadde problemer med begrepene «flat», «minst» og «størst». Ja, hvis Fremskrittspartiet hadde fått det som de ville, hadde ikke det vært noe problem i det hele tatt, for Fremskrittspartiet vil jo ha en lik folketrygdpensjon til alle. Så la oss bruke begrepet «lik» hvis det er enklere å forstå enn «flat». Uansett om man har jobbet mye eller lite, skal man ifølge Fremskrittspartiets pensjonsmodell ha den samme pensjonen fra det offentlige. Vi andre syns det er en urettferdig pensjonsmodell. Minstepensjonen i Norge er det ikke fett å leve av. Det gir ikke grunnlag for et utsvevende liv. Derfor har også Stortinget økt minstepensjonen betraktelig de siste åra, mer enn øvrige pensjoner og mer enn lønnsutviklingen. Eller mer presist: Det er særtillegget i minstepensjonen som er økt. Hovedprinsippet i folketrygdens alderspensjon er at alle har en grunnpensjon, folketrygdens G, og så opptjener man tilleggspensjon i forhold til det man betaler inn gjennom sitt yrkesaktive liv. Har man liten eller ingen tilleggspensjon, får man et særtillegg fra det offentlige, slik at man summa summarum får minstepensjon. Baksiden av medaljen – hvis vi skal gjøre som Fremskrittspartiet sier – er at de som har jobbet og slitt et langt liv, og som har en liten tilleggspensjon, blir tatt igjen av dem som bare har særtillegg. Det sier aldri Fremskrittspartiet noe om. Dette gjelder renholderen og hjemmehjelpen som har jobbet og slitt og opparbeidet seg en liten tilleggspensjon. Dem er ikke Fremskrittspartiet opptatt av. Det skjønner jeg godt, for Fremskrittspartiet vil jo ikke ha dette systemet. Fremskrittspartiet vil ikke belønne dem som har jobbet og slitt i et langt yrkesaktivt liv. Fremskrittspartiet vil ha en flat pensjon til alle – eller la oss si lik pensjon, slik at Fremskrittspartiets representanter sjøl også kan være med på terminologien. Fremskrittspartiet er ikke opptatt av dem som – for å bruke Kenneth Svendsens begrep – har vært med og bygd landet. Det er nettopp disse gruppene som rammes hvis Fremskrittspartiets pensjonsmodell skulle bli innført. Vi andre kaller Fremskrittspartiets forslag til ny pensjonsmodell for et ran av arbeidsfolks tilleggspensjon. Det nevner aldri Fremskrittspartiet. Det beste vi kan gjøre, er å sørge for å få på plass et nytt pensjonssystem så vi slipper disse diskusjonene. For med den nye pensjonsmodellen som Regjeringa har foreslått, og som jeg håper det etter hvert blir stor tilslutning til i Stortinget, vil minstepensjonsfella bli eliminert. Alle får altså beholde de rettighetene de har opparbeidet seg gjennom sitt yrkesaktive liv, kombinert med at man også får omsorgsopptjening og opptjening for avtjent førstegangstjeneste. Men det er Fremskrittspartiet imot. Fremskrittspartiet vil ikke ha noe nytt pensjonssystem. Nå utfordrer jeg Fremskrittspartiet: Hvis vi tar feil i at Fremskrittspartiet vil innføre en lik pensjon til alle, har de i så fall gått bort fra det de tidligere har stått for, og da kan de benytte anledningen nå til å presentere den nye pensjonsmodellen sin.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
En åpenbar misforståelse: Jeg har aldri sagt at jeg er imot å øke minstepensjonen. Jeg påpekte hvilke dilemmaer vi står overfor som Fremskrittspartiet aldri nevner, og som jeg kalte baksida av medaljen. Baksida av medaljen ved å øke særtillegget i minstepensjonen er at de som har en liten tilleggspensjon i folketrygden, blir tatt igjen. Så tar jeg landets nest største parti på blodig alvor. Jeg satt sammen med Fremskrittspartiet i Pensjonskommisjonen. Fremskrittspartiet hadde et seriøst og gjennomarbeidet forslag som innebar en flat, eller lik, pensjon til alle. Det er greit. Vi er uenige om det. Jeg ønsker et pensjonssystem som i sterkere grad skal gi folk incentiver til å arbeide, et langt og aktivt yrkesaktivt liv skal gi høyere uttelling i pensjon, mener jeg og Arbeiderpartiet. Hvis Fremskrittspartiet nå mener noe annet enn det de gjorde i Pensjonskommisjonen, er det også helt greit, men da må Fremskrittspartiet benytte anledningen til å skissere sitt nye pensjonssystem – hvis de nå mener noe annet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, gjennomgår vi nå helheten i det offentlige velferdssystemet, fra a til å. Jeg tror vel representanten hørte meg si – i hvert fall mente jeg å si – at når vi nå holder på med pensjonsreformen, er det ett viktig element i den som vi ennå ikke har tatt tak i, nemlig det framtidige uførepensjonssystemet. Den forrige regjeringen nedsatte et offentlig utvalg som vil overlevere meg sin innstilling i midten av mars neste år. Den skal danne grunnlaget for det opplegget for framtidig uførepensjon som Regjeringen i løpet av denne stortingsperioden vil komme til Stortinget med. Vi skal se på helheten når det gjelder dem som varig vil være utenfor arbeidslivet, og på hvordan disse ordningene skal se ut i framtiden, både når det gjelder pensjonssystemet og annet.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Hvis det er noen som ikke har oppfattet at jeg hele tiden har vært veldig tydelig på dette punktet, tror jeg nesten det bare må være representanten Engeset. Når det står i Soria Moria-erklæringen at Regjeringens målsetting er å avskaffe fattigdom, må ikke det kunne forstås dit hen at vi tror at den dagen perioden med Soria Moria-erklæringen er avsluttet – altså ved utgangen av 2009 – vil det ikke finnes en eneste fattig i Norge. Regjeringen er helt overbevist om at det å ha en så sterk ambisjon vil føre til at vi vil ha færre fattige på det tidspunktet enn vi ville hatt uten en slik ambisjon. Jeg har lyst til å spørre tilbake: Er ikke representanten Engeset enig i at det må være en ambisjon for Norge å avskaffe fattigdom? Det skulle bare mangle at ikke det var ambisjonen vår. Og så må vi systematisk jobbe hver eneste dag for å nå det målet. Det er svært krevende å komme helt fram, men vi må komme så langt som overhodet mulig.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Det var derfor jeg spurte.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Nå skal vi lage lovgrunnlaget for kvalifiseringsprogrammet. I den proposisjonen som vi kommer til Stortinget med til våren, skal vi drøfte nærmere inngangskriterier, terskler osv. for kvalifiseringsprogrammet. Mitt utgangspunkt er at det skal være lett å komme inn, det skal være en lav terskel for å komme inn i kvalifiseringsprogrammet. Når vi står overfor sosialhjelpsmottakere som det ikke er mulig å se for seg noengang vil komme i jobb, da må vi konstatere at de faktisk er uføre. Jeg tror at noe av det som er viktig med å få kvalifiseringsprogrammet opp og få NAV-kontorene på plass, er at vi raskere kan få avklart hvem det er vi har arbeid som målsetting for, og hvem som skal ha en varig uføretrygd. For kan man ikke jobbe, har man ingen arbeidsevne, så er man ufør.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Dette går inn i kjernen av NAV-reformen, inn i kjernen av tenkningen bak meldingen om arbeid, velferd og inkludering – at vi raskere skal avklare enten veien tilbake til jobb, eller veien inn i en varig uføretrygd. Derfor er et av hovedgrepene i meldingen om arbeid, velferd og inkludering en forbedret, forsterket og tyngre satsing på en arbeidsevneavklaring så tidlig som mulig – enten som inngangsport til et tiltak som er tilpasset brukerens behov, eller ut av NAV-kontoret og over i en varig inntektssikring. Problemstillingen er at vi har mange sosialhjelpsmottakere, som Lødemel har avslørt i mange undersøkelser, som av helsemessige årsaker ikke har vært i stand til å jobbe. Med NAV-organiseringen vil vi få dem inn i et system som nettopp skal møte de utfordringene som Lødemel har avslørt i flere av sine undersøkelser.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Det som representanten Eriksson driver med av historieskriving, er gjennomgående feil. Men det er en fascinerende øvelse for Fremskrittspartiet fordi de for én gangs skyld hadde ansvar for noe. De kunne ikke bare springe rundt i det politiske landskap og bevilge penger uten å ta ansvar for noe som helst. Faktum er at da dette ble vedtatt høsten 2002, satt Fremskrittspartiet her i Stortinget med regjeringens skjebne i sine hender. De var budsjettpartneren – var de som virkelig kunne bestemme, hadde ansvar, hadde makt, hadde innflytelse. Den eneste årsaken til at gravferdsstøtten ble avviklet som en universell ordning og erstattet av en behovsprøvd ordning, var at Fremskrittspartiet stemte for det! Da de forhandlet med regjeringspartiene, var det alt annet enn det som var viktig. Det var fordi Fremskrittspartiets representanter satt der og stemte for, at regjeringen fikk flertall for endringen. Så nå får man ta ansvar for konsekvensen av sin egen politikk.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2006-12-08:
Jeg var med på en tilsvarende debatt om minstepensjoner høsten 1996, og det førte til et gledelig resultat. Da ble minstepensjonen gjennom særtillegget økt kraftig, og det var en stor forbedring av disse menneskenes økonomiske situasjon. Det er ganske mange som blir vist liten respekt økonomisk for den samfunnsinnsatsen de har gjort, og da er det et lite håndslag fra myndighetene å bedre deres økonomiske forhold. Det er helt klart at de som har hatt et yrkesaktivt liv og har fått en pensjonsopptjening utover det som gir minstepensjon, vil bli tatt igjen ved at særtillegget blir økt, som det her er sagt. Det kan i enkelte situasjoner føles urettferdig at de som har hatt en plass i yrkeslivet, med en inntekt som har gitt grunnlag for en pensjon utover minstepensjon, blir tatt igjen ved at vi hever særtillegget. Det er et faktum. Men dette kan ikke være et avgjørende argument mot å øke pensjonene for de mange som er i minstepensjonssituasjonen under dagens pensjonssystem, eller under et framtidig pensjonssystem. Dette er noe vi må prøve å skjære igjennom, og her trengs det en økt «samfunnsbevågenhet», som en gammel arbeiderpartiordfører i Gudbrandsdalen lærte meg, overfor en rekke mennesker som av ulike grunner har kommet i en pensjonssituasjon som er svært svak i forhold til det folk flest er i. Jeg vil bare presisere at i Senterpartiet står vi fast ved den holdning vi hadde til disse spørsmålene da vi fikk bl.a. løftet i minstepensjonene ved budsjettet for 1997.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2006-12-08:
Først vil jeg si – etter å ha hørt statsrådens innlegg, med tilhørende replikkveksling – at jeg er veldig glad for å ha en så engasjert og direkte statsråd. Det lover godt, for det som ble sagt her, kom fra hjertet. Dette er noe som jeg er sikker på kommer til å bli fulgt opp. Det å våge og å tørre å gjøre noe nytt er avhengig av en viss trygghet, oppmuntring og støtte. Det er gledelig at i denne saken er det fokus på det å sikre gründere og etablerere gode og sosiale ordninger – altså på godt norsk: Dette er noe for dem som vil starte med noe for seg sjøl for egen regning og risiko, som det heter ute på bygda. De fleste av oss starter med noe for egen regning og risiko når vi har hatt ekstra pågangsmot og krefter til å yte noe ekstra, og for mange blir det nettopp i ungdommen. Men ungdom og småbarnsomsorg hører sjølsagt naturlig sammen. Vi er i en situasjon der sjølstendig næringsdrivende er den vanligste selskapsformen for disse nyetablererne. Dermed må vi sette et skarpt fokus på vilkårene som sjølstendig næringsdrivende har, for å kunne kombinere yrkeskarriere med småbarnsomsorg. Dette er for utrygt i dag. Dagens forhold krever så mye at mange som er dristige, som ønsker og våger noe nytt, likevel ikke tør, fordi de f.eks. av vennekretsen eller den eldre generasjonen får høre at det sosiale trygghetsnettet nettopp i denne livssituasjonen er langt, langt bedre for lønnsmottakerne. Det er lønnsmottakernes situasjon som har vært i fokus. Her har vi hatt sterke fagorganisasjoner og et sterkt fagligpolitisk samarbeid, og her har vi oppnådd svært gode resultater. For kvinnelige, yngre sjølstendig næringsdrivende har det aldri vært mulig å få til en tilsvarende politisk støtte, men nå er det – og det er gledelig – noe som er i ferd med å skje. Nå har vi en ansvarlig statsråd som vil ta fatt i det. Et flertall i innstillingen «slutter seg til vurderingen av at det er gode grunner til å støtte en ordning med 100 pst. dekning av svangerskapspenger og fødsels- og adopsjonspenger for selvstendig næringsdrivende, uavhengig av om tilleggsforsikring er tegnet». Det er svært gledelig. I Senterpartiet er dette en prioritert sak. 100 pst. dekning av svangerskapspenger og fødsels- og adopsjonspenger inntil 6 G for sjølstendig næringsdrivende, uavhengig av om tilleggsforsikring er tegnet, er et viktig handslag som vil stimulere til etablering av virksomhet for egen regning og risiko. Dette handslaget fra fellesskapet vil vi få igjen som tifolds inntekt gjennom et mer allsidig og kvinnevennlig næringsliv.
Erna Solberg (Høyre), 2006-12-08:
Jeg bad om replikk, for jeg reagerte på historiefortellingen til Karita Bekkemellem. For det første er det sånn at den forrige regjeringen hadde en veldig aktiv næringspolitikk, men vi hadde ikke den næringspolitikken som Arbeiderpartiet står for. Vi hadde en fremtidsrettet, innovasjonsrettet næringspolitikk. Vi skapte Center of Expertice. Vi skapte nye næringshager. Vi sørget for å etablere såkornfond i dette landet. Vi etablerte en rekke instrumenter og forsterket andre – som alle gikk i én retning: prioritering av nyskaping og fornying. På det området har vi ligget i front, langt foran Arbeiderpartiet, som har ønsket å hermetisere det. For det andre er det sånn at da budsjettet ble lagt frem, sa finansminister Kristin Halvorsen at vi er heldige i Norge, for vi har råd til å prioritere det som er viktigst. Det sier alt om de områdene regjeringspartiene ikke har fått på plass i budsjettet. Det betyr vel at dette ikke var viktigst, at det var noe annet enn det å sørge for at valget mellom familie og næringsdrift ikke ble så hardt, som var viktigst for denne regjeringen.
Erna Solberg (Høyre), 2006-12-08:
Jeg synes fortsatt at Karita Bekkemellem ikke bør snakke om en historie som ikke er sann. For det første dreide verktøykassen seg om mangler i ervervsloven, og jeg konstaterer i dag: Regjeringen gjeninnfører ikke en ervervslov. Det denne uttalelsen dreide seg om, er altså noe Regjeringen ikke har selv. Et område som vi prioriterte da vi satt i regjering, var alt som gikk på innovasjon og nyskaping. Vi la frem et budsjett for det i fjor, men regjeringen som tiltrådte etter oss, kuttet på det som er fremtiden. De kuttet på forskning, og de kuttet på virkemidler i Innovasjon Norge i forhold til det Bondevik II-regjeringen fremmet. Det er på siden av saken, men jeg synes at Karita Bekkemellem bør sette seg ned og lese hva hun har vært med på i regjering, istedenfor å stå her og fortelle fantasifulle eventyrhistorier. Så får vi være enige om det som er hovedsaken i dag, nemlig at det er viktig å gjøre noe for kvinner og nyskaping. Det viktigste er å gjøre det vi har foreslått. Så får vi vente på at Karita Bekkemellem får tid eller blir prioritert i Regjeringen.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Jeg har bare lyst til å gjenta det jeg sa i mitt innlegg, at den kritikken som Høyre nå prøver seg med, faktisk ikke biter på Regjeringen. Jeg har lagt merke til, også i mitt eget hjemfylke, at når det gjelder eksportindustrien vår og mange små næringsaktører, fikk disse gjentatte ganger de siste årene Høyre satt i regjering, høre at verktøykassen faktisk var tom, at det ikke fantes virkemidler. Det er en ting jeg mener Høyre nå er nødt til å gi et svar på når de peker på risikovilligheten til gründere: Hvem er det som skal gå inn og ta den risikoen? Hvis det ikke er private aktører som er villige til å spytte inn denne kapitalen, hvem skal da gå inn og ta risikoen? Det er jo nettopp det som har vært Regjeringens svar. Vi er faktisk villige til å bruke statlige virkemidler, gjennom bl.a. Innovasjon Norge, og vi kutter ikke på bevilgningene, slik Høyre gjorde i sin næringspolitikk, noe som igjen kan føre til at vi får mange viktige distriktsarbeidsplasser.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Jeg skjønner at næringspolitikken er en meget øm tå for Høyre. Jeg skjønner også at Høyre har et behov for å bygge opp igjen en posisjon som et sterkt næringslivsparti, spesielt etter at Fremskrittspartiet ikke bare puster dem i nakken, men faktisk har forbigått dem i stor grad når det gjelder det å ha troverdighet i næringspolitikken. Kanskje er det slik at den politiske hukommelsen er kort, men jeg tror mange, både her i salen og også rundt i det ganske land, er meget klar over hva Høyre leverte når det gjaldt en aktiv næringspolitikk. Til det konkrete forslaget som ligger på bordet i dag: Regjeringen skal gå inn og foreta konkrete vurderinger på hvert enkelt punkt. Men jeg legger merke til at Erna Solberg er villig til å gå mye lenger nå enn da hun selv satt i regjering. Nå er det på et vis ikke noen limit for hvor mye man er villig til å gi på dette feltet. Det handler litt om troverdighet.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-01-31:
Jeg vil på vegne av representantene Trond Helleland, Petter Løvik, Øyvind Halleraker, Jan Tore Sanner og meg selv fremme forslag om å pålegge flyselskapene å offentliggjøre kanselleringsinformasjon og andre tiltak som kan bedre konkurranseforholdene og passasjerrettighetene i norsk luftfart.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-01-31:
På vegne av representantene Jan Tore Sanner, Peter Skovholt Gitmark, Gunnar Gundersen og meg selv har jeg gleden av å fremlegge et forslag om at det ved klager på ligningstakster for annen fast eiendom legges til grunn den samme behandling som nå gjelder for boliger og fritidsboliger.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-01-31:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg takker også for at vi har fått muligheten til her i dag å diskutere et så viktig tema som næringslivets rammebetingelser og fremtiden for velferdssamfunnet. Jeg har lyst til å gripe fatt i én ting som statsråden sa innledningsvis, nemlig at vi skal være fornøyd med at vi er så heldige. Jeg tror at vi skal være veldig forsiktig med bare å være fornøyd med at vi er heldige. Jeg tror at vi må gjøre noe for at hellet skal fortsette. Hvis man lener seg til at man er heldig og til at det er en vekst i verdensøkonomien, og at konjunkturene er gode, uten å se på hva man spesielt må gjøre i sitt eget land, tror jeg vi er på ville veier. Det var jo nettopp det den forrige regjeringen gjorde: Man brukte skattepolitikken, og man brukte andre midler. Og når statsråden sier at når jeg var så fornøyd med Bondevik II-regjeringen, burde jeg også være fornøyd med den rød-grønne regjeringen, for det går jo fortsatt så utmerket, må jeg si: Ja, selvfølgelig gjør det det. Det er jo ikke bare å knipse med fingrene i makroøkonomiske sammenhenger. Det tar tid. Jeg sa jo nettopp i mitt innlegg at under den forrige nedgangskonjunktur tok det syv år før man begynte å få bukt med ledigheten. Og vi advarer mot å lene seg mot nettopp dette med konjunkturene. Så henviste statsråden til oljeinvesteringene og sa at de bidrar til å hjelpe til. Ja, det har de gjort, men her var også den forrige regjeringen aktiv. I revidert nasjonalbudsjett for 2004 foreslo vi en mengde tiltak som skulle bedre aktiviteten. Og jeg tror at statsråden ved sitt besøk på Oslo Børs i går kanskje ble fortalt at det var kommet en mengde nye oljeselskaper på børsen. Det er mange små selskaper som er på norsk sokkel, og som bidrar til at vi får et større mangfold, en større aktivitet og på sikt en større verdiskaping. Så bet jeg meg også merke i at statsråden sa at man aktivt og offensivt skal utvikle den nordiske velferdsmodellen, og det er helt utmerket. Men hun sa også at det betyr at vi må ha større inntekter, og det betyr at skattene kommer til å øke. Det eneste jeg har oppfattet i dag av den nye aktive næringspolitikken så langt, er at skatteøkninger kan vi være rimelig sikre på – det visste vi fra før. Det som er usikkerheten, og som jeg synes at næringslivet mer konkret bør få vite, er størrelsen på disse, om de kanskje blir enda større enn det man har sagt, at man skal tilbake til 2004-nivået, særlig når statsråden nå er så omhyggelig med å være minst like ansvarlig som sin forgjenger i Finansdepartementet.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-01-31:
Når en erfaren finanspolitiker som representanten Schjøtt-Pedersen maner frem skremmebilder av perioden 2002–2003, uten å henvise til den politikken som var ført forut, er det forunderlig. Vi vet alle, tror jeg, at disse funksjonene tar tid. Skuten ble snudd, og på samme måte ser man nå resultatene etter at den nye regjeringen har gått på. Det er en forsinkelse i dette. Schjøtt-Pedersen sier videre at den forrige regjeringen aldri løftet en finger for å berge arbeidsplasser. Nei, nå har man jo sett hvor lett det er å berge arbeidsplasser ved å løfte fingre. Union er et godt eksempel på dette. Det er nettopp det interpellasjonen i dag dreier seg om – ikke om å berge arbeidsplasser, men om å skape arbeidsplasser. Hva er verktøyene for å skape arbeidsplasser i fremtiden? Representanten Asmyhr pekte på at det er for tidlig å felle dommen. Ja, det er for tidlig å felle dommen, men det er ikke for tidlig å etterlyse det som man har vært så sterk på å si skal skje: Det skal komme noe nytt, det skal komme en stor omveltning i næringspolitikken. Da venter næringslivet på det. Derfor er det viktig at vi i dag etterlyser dette. Det oppfatter jeg at veldig mange er opptatt av. Så har jeg lyst til å avlegge representanten Lundteigen en visitt. Han vil ikke snakke om sin egen næringspolitikk. Han vil bare etterlyse hva Høyre kunne tenke seg å gjøre. Jeg skal komme ham i møte på dette med personlig næringsdrivende, når han spør hva vi kan tenke oss å gjøre. Han har på sin side økt formuesskatten og tatt vekk en del av lønnsfradraget. Vi har fremmet et Dokument nr. 8-forslag i dag som vil medføre en lettelse i formuesskatten, særlig for dem i primærnæringene, på mellom 50 mill. kr og 100 mill. kr. Forslaget er herved anbefalt. Til slutt en visitt til representanten Gullvåg, fra mitt eget fylke, som sjelden tar ordet i denne sal uten å nevne subsidieringen av «taxfree»-handelen mellom Sandefjord og Strømstad. Det er sikkert utmerket. Men jeg tror at næringspolitikken må et skritt videre, og da har jeg lyst til å henge meg på det som representanten Sørfonn var inne på her. Han bad finansministeren om å ta med et referat av denne interessante debatten – jeg tror mange synes den har vært interessant – til næringsministeren. Det ønsket henger jeg meg på. Det er viktig at næringsministeren får vite hva som foregår i Stortinget. Denne debatten har vist at vi også kunne tenke oss å diskutere dette med næringsministeren selv. Om han tar med seg sin verktøykasse, som, slik jeg ser det, sikkert ikke er altfor tung å bære i øyeblikket, vil også han være hjertelig velkommen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-01-31:
Jeg sa ikke at vi skulle lene oss tilbake og være fornøyd med at vi tjente så mye på gode internasjonale konjunkturer. Jeg sa at Flåtten burde være fornøyd med den rød-grønne regjeringen, som hadde klart å vise til så gode resultater på så kort tid. Og så sa jeg at vi i den situasjonen vi nå er i, skal være klar over hvordan vi er meget gunstig plassert i forhold til veldig mange andre land, fordi vi importerer stadig flere og billigere varer samtidig som vi får gode priser på våre eksportvarer, både på olje og på andre eksportprodukter. Det gir oss en dobbel Kina-effekt. De etterspør mange av våre eksportprodukter. Derfor er prisen høy. De produserer varer til lav pris. Derfor er prisen på importerte varer lav. Det er klart at det er en gunstig situasjon for oss nå, men det betyr ikke at vi skal lene oss tilbake på noe vis. Det betyr bare at vi må sørge for at det vi bidrar med både næringsutviklingsmessig og ellers, til enhver tid må være topp kompetent og alltid i forkant, fordi det er på disse områdene vi kommer til å konkurrere framover. Jeg tror at mange representanter fra Høyre dessverre faller for fristelsen til å høre det de ønsker å høre når man snakker om skatt. Det denne regjeringen har sagt, er at vi skal tilbake til skattenivået for 2004. Det er i underkant av 2 milliarder kr i skatteskjerpelser, og deretter skal vi holde det skattenivået framover. Det er viktig for norsk næringsliv å vite at de rammebetingelsene ligger rimelig fast. På samme måte som vi vet at vi ikke kan konkurrere på lavest mulig pris, kommer vi heller ikke til å delta i noen skattedumping. Tvert imot tror vi ut fra den nordiske velferdsmodellen at en situasjon hvor man finansierer viktige satsingsområder i fellesskap, er gunstig både for rettferdig fordeling og for næringsutvikling. Vi kan bevise det, for tallene for produktivitetsvekst vi kan sammenlikne med USA og ellers – viser at Norge ligger meget høyt, så dette har vært vellykket. Det gir rom for å få til den styrkingen av skole- og utdanningssystemet og innsatsen i forskning og utvikling som vi vet er helt nødvendig, men også for politiske prosjekter som vil ha stor betydning for næringslivet. Vi skal nå bygge CO2-fritt gasskraftverk. Det krever en teknologiutvikling som kan ha betydning ikke bare for Norge og framtidige gasskraftverk i Norge, men også for CO2-rensing i veldig mange andre land. Får vi til dette effektivt både teknologisk og på kostnadssiden, har staten gjennom en politisk beslutning vært med på å utvikle et næringspolitisk satsingsområde. Det samme gjelder for ny fornybar energi, og det samme vil gjelde i forhold til de investeringene vi gjør i infrastrukturen. Dette er en meget offensiv satsing på at vi skal klare balansegangen mellom å ha en effektiv offentlig sektor, som satser på den infrastrukturen som er viktigst, og å legge til rette for en næringsutvikling som i samspillet med den offentlige sektoren gjør at Norge fortsetter å være i tet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-01-31:
Jeg vil takke for mange interessante innlegg. Jeg synes ikke det har vært tendenser til stor svartmaling, men noen har kanskje tillatt seg å deppe litt. Det står i sterk kontrast til det jeg så i går på Oslo Børs, nemlig en ny «all time high»; det går veldig bra slik som situasjonen nå er i norsk næringsliv. Så er det noen som i debatten har etterlyst næringsministeren. Til interpellanten må jeg si at det faktisk er slik at hvis man retter en interpellasjon til finansministeren, får man finansministeren. Næringsministeren har andre oppdrag i dag, og han er selvfølgelig klar til når som helst å komme til Stortinget for å snakke om næringspolitikk. Så litt til historieskriving, som kanskje ofte får en litt for stor del av debatten. For det første er jeg enig med representanten Sponheim i at det som nå er det mest interessante, er å se hvordan arbeidsløsheten og arbeidsmarkedet videre utvikler seg. Jeg skal komme litt tilbake til det. Arbeidsløsheten har gått langsommere ned enn man skulle tro. Det kan være mange grunner til det. Men det vi i hvert fall vet, er at det framover er en stor utfordring for oss å klare å matche dem som nå er på utsiden av arbeidsmarkedet, med det nye antall jobber som kommer – for det kommer. Så til de små sleivsparkene om SVs ansvarlighet eller uansvarlighet. Jeg ser at en av de virkelig store mulighetene som SV nå har, særlig fordi vi har finansministeren, er å få slutt på at diskusjonen om økonomisk politikk dreier seg om en skala fra ansvarlig til uansvarlig. Det dreier seg om ulike politiske prioriteringer, og jeg har satt meg som mål at jeg skal få mer oppmerksomhet rundt det framover. Så en liten vurdering av dette som dreier seg om konjunktursituasjonen i norsk økonomi og handlingsregelen. Både Fremskrittspartiet og SV har i opposisjon i diskusjonen rundt handlingsregelen kanskje vært for lite opptatt av hvor stor fleksibilitet man egentlig skulle ha i gjennomføringen av handlingsregelen, fordi det er i tråd med handlingsregelen å legge betydelig vekt på det som er konjunktursituasjonen i norsk økonomi. Det er et veldig viktig og vesentlig element. Det er også det som kommer til å avgjøre oljepengebruken framover. Det mest spennende i de årene vi nå står foran, og særlig det nærmeste året, er hvilke presstendenser vi får i norsk økonomi. Vi kan allerede se tegn når det gjelder boligmarkedet og eiendomsmarkedet generelt. Prisene er høye, og gjelden øker hos privatpersoner. Men det er også tendenser til at vi mangler arbeidskraft på en del områder. Den virkelige utfordringen for oss og for norsk næringsliv er å sørge for riktig kompetanse til rett tid på rett plass. Det stiller veldig store krav til arbeidsmarkedspolitikken framover.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2006-01-31:
Dagens debatt viser at opposisjonen, og særlig tidligere regjeringspartier, har et relativt stort behov for å angripe den nåværende regjerings politikk, og delvis også for å skjønnmale den forrige regjerings politikk. Det er jo for så vidt logisk. I dag fikk vi heldigvis en mer nyansert framstilling fra representanten Lars Sponheim, som i sitt innlegg presist og riktig påpekte den betydelige effekten situasjonen i utlandet har hatt for norsk økonomi og for norsk næringsliv de siste årene. Mange av de positive effektene vi har sett, har vært påvirket direkte av etterspørselsforhold og produksjonsforhold i utlandet. Den lave prisveksten, som har vært nyttig for vår egen konkurranseevne, har vært påvirket direkte av prisveksten utenlands, som også Sponheim riktig påpekte. Slik sett drar vi i en globalisert verden nytte av etterspørselsforhold utenlands. Jeg synes det er bra at det også kommer fram når en tar opp næringspolitikken og den økonomiske politikken til den nåværende regjering. Derimot synes jeg at representanten Ingebrigt Sørfonn framstiller Regjeringens satsing på forskning noe unyansert. Når han beskriver situasjonen, virker det som om den nåværende regjering har foretatt reelle kutt i forskningsinnsatsen. Det er jo ikke riktig. Den nåværende regjering har bl.a. økt Forskningsfondet med 14 milliarder kr. Det var også de tidligere regjeringspartiene enig i da man behandlet forskningsmeldingen. Nå skjedde det visse endringer i sluttfasen i budsjettprosessen som gjorde at man økte satsingen, men det var et etterslep som kom helt på slutten av den tidligere regjeringens arbeid. Et av de viktigste rammevilkårene for norsk næringsliv er satsingen på samferdsel, noe også LO og NHO stadig påpeker i sine innspill overfor de politiske partiene. Det at den nye regjeringen har økt satsingen på samferdsel relativt betydelig – i underkant av en halv milliard kroner – nevnes ikke, eller nevnes i en liten parentes, når man snakker om næringspolitikken. Jeg har lyst til å nevne et lite eksempel fra mitt eget hjemfylke, som er viktig i denne sammenhengen. Det ble satt av 40 mill. kr for å øke bæreevnen på Meråkerbanen, noe som har direkte positive konsekvenser for norsk treforedlingsindustri, altså Norske Skog og annen treforedlingsindustri i Trøndelag. Det blir direkte reduserte kostnader for det næringslivet på rundt 8 mill. kr i året – kanskje et lite tall, men viktig nok for de bedriftene. De tidligere regjeringspartiene gikk ut og lovet den samme satsingen, men da budsjettet ble lagt fram, var det ikke satt av penger i det hele tatt. Vi ser altså at det er elementer i den tidligere regjeringens politikk som må kunne ses nøyere på, og som ikke er i samsvar med det bildet som man i ettertid prøver å skape av den næringspolitikken som ble ført. For oss i Senterpartiet er satsingen på samferdsel særdeles viktig også framover. Vi håper at vi skal greie å øke den satsingen videre. Det vil være særdeles viktig for næringslivet, og det vil være viktig for utviklingen i distriktene.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-01-31:
Jeg vil takke statsråden for svaret på interpellasjonen. Jeg er glad for at man vil følge opp utredningen i forhold til de ensliges levevilkår og dermed styrke kunnskapsgrunnlaget. Når det gjelder situasjonen til de aleneboende, merket jeg meg at statsråden sa at man vil komme tilbake til Stortinget på en egnet måte. Jeg oppfattet det litt uklart, men det jeg da lurer på, er om Regjeringen vil komme med en egen stortingsmelding, slik den forrige Regjeringen varslet. Det ville være en god anledning for Stortinget til i full bredde å gå gjennom situasjoner og utfordringer knyttet til de enslige. Det de enslige har felles, er at de bor alene og har én inntekt. Ellers er de like forskjellige som resten av befolkningen. Så det kan være mange ulike ting man ønsker å se på her. Men vi vet at hver tredje husstand består av én person, så dette gjelder veldig mange. Vi vet også at status kan endre seg over tid. De som er aleneboende, kan bli samboende eller gifte seg etter en periode, eller det kan bli samlivsbrudd. Om man bor alene eller sammen med flere kan for enkelte personer endre seg over tid. Men vi vet at det er en trend at stadig flere bor alene. Jeg kunne tenke meg å få et tydelig svar på dette, nettopp fordi den forrige regjeringen varslet at man ville løfte dette opp og legge fram en egen stortingsmelding slik at man kunne drøfte det. Betyr det statsråden sa, at man ikke har tatt stilling til om det skal komme en egen stortingsmelding, eller er Regjeringen usikker på på hvilken måte man vil angripe disse utfordringene i forhold til Stortinget? Det ville være fint om statsråden kunne svare på det. Jeg håper jo på at man kommer med en egen melding om dette.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-01-31:
Tusen takk til alle som har deltatt i debatten. Jeg synes det har vært en interessant debatt, hvor en på tvers av alle parti har vist et engasjement i forhold til de aleneboendes situasjon. Jeg kan ikke la være å komme med en kommentar til Tove Karoline Knutsen, siden hun på tampen her var innom at en forbinder Kristelig Folkeparti med kjernefamilien. Kristelig Folkeparti er opptatt av familiepolitikken og har i mange år vært tydelig og profilert i kampen for småbarnsforeldre, i kampen for barnehageplasser, i kampen for kontantstøtte, i kampen for samlivstilskudd, men Kristelig Folkeparti har også vært opptatt av at vi må ha en politikk for alle typer grupper, at familien er mangfoldig, at folk velger å leve på ulike måter, og at også de aleneboende er en viktig gruppe oppi dette. Derfor har vi, når vi har vært i regjering – selv om det kanskje ikke har vært like synlig som andre ting – også vært opptatt av de aleneboendes situasjon. En del tiltak ble satt i gang, men samtidig så vi at en måtte gjøre mer for de aleneboende. En så at det var en voksende gruppe. Derfor fikk SSB i oppdrag å utrede de ensliges levevilkår, og derfor satte vi i gang et arbeid med en stortingsmelding, som en hadde til hensikt å legge fram i år. Når jeg har reist denne interpellasjonen for at vi kunne få drøfte disse problemstillingene, er jeg glad for at det er en bred enighet. Det som overrasker meg litt – jeg trodde det hadde kommet et annet svar fra statsråden – er i forhold til dette med stortingsmelding. Arbeiderpartiet, ved sekretær for programkomiteen, Snorre Wikstrøm, sendte for en tid tilbake et brev til Ensliges Landsforbund hvor de sier følgende: «Vi slår også fast i programmet at vi vil utrede ensliges levekår, og vi kan klart svare JA på deres konkrete spørsmål om vi støtter framleggelse av en stortingsmelding om enslige i 2006. Det ønsker også Arbeiderpartiet å gjøre.» Derfor trodde jeg egentlig at en hadde konkludert med at det ville bli en stortingsmelding. Jeg håper at Regjeringen i hvert fall ikke kommer med noen få sider i en budsjettproposisjon, hvor det lett vil drukne i andre ting. For når det gjelder alle disse utfordringene vi snakker om, å samordne kanskje en del av avgiftene og informasjonen, vil nettopp det at det blir en egen, bred sak, kunne virke informativt ut til kommunene, for noe av dette ligger innenfor det kommunale selvstyret, hvor vi kan være med og legge en del av premissene. Derfor trodde jeg at konklusjonen ville være at det ble bred enighet om det i dag, men jeg håper fortsatt at Regjeringen vil fokusere sterkt på dette, og så får vi se hva konklusjonen blir fra Kristelig Folkepartis side. Så håper vi at det blir en stortingsmelding. Takk for debatten.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-01-31:
Som jeg sa i innlegget mitt, er det viktig for Regjeringen at vi nettopp får svar på alle de utfordringene vi har. Regjeringen har pr. i dag ikke tatt noen beslutning om hva som vil være den beste måten å legge fram en sak for Stortinget på. Det er litt fordi jeg også vet at veldig mange av svarene og løsningene ligger innenfor området til flere departementer. Men dette blir mer teknikk enn politikk. Jeg mener at det viktige rett og slett er at vi har en regjering som er villig til å komme med tiltak. Slik sett er jeg meget takknemlig for utålmodigheten. Jeg skal prøve å gjøre mitt ytterste for at det ikke skal gå så altfor mange år før vi i hvert fall kan prøve å gi Stortinget noen svar. Men jeg legger heller ikke skjul på at det er meget komplisert å ha veldig klare svar på dette området, svar som vi med trygghet vet vil være målrettet, og som vil være gode tiltak for gruppen. Det er derfor jeg i denne saken ønsker dialog. Jeg ønsker at vi skal ha mye offentlig debatt om hva som vil være de riktige grepene å ta overfor denne store gruppen på over 700 000 mennesker. Derfor tror jeg også at en offentlig debatt knyttet til dette vil bli mye sterkere nå når vi begynner å få statistikker og undersøkelser fra Statistisk sentralbyrå. Men når det gjelder i hvilken form vi skal komme tilbake, må jeg være ærlig og si at vi ennå ikke har tatt den beslutningen. Men det viktige er at vi har en politisk vilje til å levere på dette viktige feltet som representanten tar opp.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2006-01-31:
Jeg har lyst til å kommentere noen av de innleggene som har vært holdt, og jeg har lyst til å referere til det både representanten Knudsen fra Fremskrittspartiet og representanten Knutsen fra Arbeiderpartiet var inne på der de viste til at dette også handler om livskvalitet og om sosiale aspekter som vi er nødt til å ta høyde for når vi diskuterer disse viktige spørsmålene. Representantene Knudsen og Olemic Thommessen var også inne på situasjonen for mange som har opplevd et samlivsbrudd og den tunge byrden det er, spesielt for mange menn, når en skal etablere seg på nytt med enhusholdning. Jeg har lyst til å si at vi nå, som representantene vet, foretar en evaluering av bidragsreglene, og i den forbindelse vil vi også ta høyde for de aspektene vi har hørt i debatten her i dag. Representanten Olemic Thommessen var veldig opptatt av den betydningen eiendomsskatten hadde. Da kan jeg ikke helt dy meg for å komme med et lite spark tilbake til Bondevik-regjeringen. Vi så jo at Bondevik-regjeringen kuttet i dagpenger, de kuttet i småbarnstillegget, og de kuttet i støtten til utleieboliger. Dette var jo viktige tiltak som nettopp kunne hjelpe grupper av enslige til å få en bedre livskvalitet. Jeg tror at tiden nå er kommet til å foreta en god gjennomgang av situasjonen. Da vil vi også fra Stortingets side kunne gi svar på hva de beste tiltakene vil være. Så har jeg lyst til å si at jeg synes ikke det er noen grunn til å kritisere verken SV eller Senterpartiet i denne saken. Det er to partier som jeg mener virkelig har stått på for denne gruppen gjennom mange år, og det er faktisk Senterpartiet og SV. Jeg legger merke til at det som på et vis blir politikken eller retorikken her i dag, er om vi får en melding eller ikke. Jeg har lyst til å si at Regjeringen nå har sittet i ca. 100 dager. Kristelig Folkeparti satt i regjeringskontorene 2 300 dager. Jeg har ikke hatt mulighet til å ta en beslutning i kollegiet om det skal bli en egen melding, eller om Stortinget skal få presentert singelpolitikken på annen måte. Men det viktige er at de tre partiene som nå sitter med ansvaret og makten, vil gå gjennom situasjonen og gi Stortinget muligheten til å ha en ordentlig debatt om denne viktige saken. Jeg kunne ha sagt mye om Sverre Myrlis innlegg, og jeg kunne sagt mye mer om mange andres innlegg. Jeg har bare lyst til å si at dette viser at det er en utrolig mangfoldig debatt, med mange ulike sider, og vi skal få muligheten til å komme tilbake til både pensjon, Sverre Myrli, og vi skal få muligheten til å diskutere mer sosiale aspekter. Og, Trine Skei Grande, det er mange ting i ditt innlegg som vi virkelig kunne hatt en stor debatt om i dag, men tiden strekker ikke til, så vi får avslutte med det.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2006-06-14:
Senterpartiet er et parti både nasjonalt og lokalt. Jeg kan garantere at våre folk gjør det de kan for å bedre den lokale velferden innenfor de rammene som er. Men det er ingen tvil om at takket være de siste års utfordringer i kommunal sektor tar det tid å snu en trend. Den trenden har vi begynt å snu nå. Noen steder har vi faktisk begynt å snu den sammen med fremskrittspartipolitikere; andre steder har vi begynt å snu den sammen med arbeiderpartipolitikere, og jeg har tro på at folkevalgte i alle partier vil prøve å finne gode løsninger lokalt. Det er derfor jeg er så forundret over at Fremskrittspartiet i sine merknader har så overdreven tro på øremerking og stykkprisfinansiering, i stedet for å ha tillit til at de lokale fremskrittspartipolitikerne, de lokale senterpartifolkene – alle de lokale politikerne – klarer å finne løsninger innenfor de økte rammene som vi gir.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2006-06-14:
Det er sant som representanten Kari Lise Holmberg sier, at Senterpartiet er grunnleggende skeptisk til eiendomsskatt. Det er også sant som representanten Holmberg sier, at vi i vårt program har sagt at det skal det enkelte kommunestyre og lokaldemokratiet avgjøre. Derfor har vi blitt med på den endringen som nå er gjort, og overlatt til de lokale politiske prosessene å avgjøre om man vil innføre eiendomsskatt, og hvor grensen for eiendomsskatt skal gå. Lokalt i mitt område er i hvert fall Senterpartiet veldig tydelig på at vi i lokalvalg ikke ønsker å gjennomføre eiendomsskatt, og da blir det opp til velgerne i valget neste høst om de ønsker å få gjennomført eiendomsskatt i sitt område eller ikke. Jeg tror de fleste senterpartilokallag er skeptiske og vil ha friheten til å velge.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2006-06-14:
Regjeringen Bondevik II foreslo å øke de frie inntektene med 1,9 milliarder kr for året 2006. Vi plusset på 3,8 milliarder kr, slik at det ble 5,7 milliarder kr. I tillegg har vi sett i etterkant at skatteinntektene til kommunene har økt, så det har blitt et enda større løft enn det vi lovet å gjennomføre i fjorårets budsjett. Så det er en massiv og klar opptrapping vi har gjort i år. Det var første steget, og vi viser også i årets kommuneøkonomiproposisjon at vi fortsetter den veksten. Og veksten som vi fortsetter med i år, bygger jo på grunnlaget fra i fjor. Derfor har det i løpet av to år vært en vekst på 8 milliarder kr, og det er et historisk løft for kommunesektoren. Vi kommer til å fortsette denne opptrappingen de neste årene vi sitter i regjering.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2006-06-14:
Jeg har en replikk i forhold til selskapsskatt. Representanten Bent Høie er meget misfornøyd med at vi reduserer prosentsatsen i forhold til selskapsskatt. Vi ser at hvis vi hadde videreført dagens sats, ville økningen i skatteinngang på selskapsskatt vært på ca. 1,1 milliard kr neste år. I stedet for å gi den skatteøkningen på selskapsskatt har vi gitt den på inntektsskatt, for vi vet at det gir en mye bedre fordelingsvirkning – at alle kommuner får ta del i veksten, ikke kun noen få. I mitt eget fylke, Hedmark, ville det bare være Hamar som hadde tatt del i inntektsveksten til kommunal sektor i form av skatt neste år, i år 2007. Synes representanten Høie at det vil være logisk og riktig at det i et fylke som Hedmark kun er én eneste kommune som skal få vekst, mens de andre skal tape på grunn av den omfordelingen som ville skjedd hvis vi hadde fortsatt veksten i selskapsskatten?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2006-06-14:
Det var en koselig kommentar å komme med at jeg er stolt av å være hedmarking. Jeg er stolt av å være hedmarking, det kan jeg si fortsatt. Men hvorfor ønsker vi en forvaltningsreform? Jo, fordi vi ønsker avbyråkratisering og repolitisering av mellomnivået, at det er politikere som skal ta politiske beslutninger, mens det er byråkrater som mer skal ta seg av det med rettssikkerhet og rene byråkratiske forordninger. I Venstres tradisjon har jeg da trodd at det har vært kritikk av embetsmannsstaten, at man hadde tro på lokale og regionale folkevalgte, og at vettet er best lokalt. Derfor forventer jeg – det tror jeg også når jeg leser innstillingen – at Venstre ønsker å støtte opp om en oppryddings- og demokratiseringsreform som den vi ønsker å gjennomføre, at de ønsker å støtte opp om det også for at vi skal kunne bevare en differensiert og finmasket kommunestruktur i hele Norge. Tar jeg feil når jeg tror at Venstre er på laget når vi skal gjennomføre en demokratireform som sikrer en finmasket kommunestruktur og sikrer at politikere regionalt tar politiske beslutninger, mens vi da minimaliserer den regionale stat?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2006-06-14:
Jeg må bare gi en liten kommentar til representanten Per-Willy Amundsens innlegg i stad. Han sa at Senterpartiet etter eget forgodtbefinnende har fått regnet ut konsekvensene av Fremskrittspartiets politikk. Det vi har gjort, er å regne ut konsekvensene av de forslag Fremskrittspartiet la inn i foregående års kommuneproposisjon. Og konsekvensene av dem ville ha vært katastrofale, for hele Nord-Norge gikk i minus! Så jeg forstår godt at representanten Amundsen prøver å latterliggjøre de tallene mest mulig, for han klarer ikke å stå på konsekvensene av egen politikk, og Fremskrittspartiets feilslåtte kommunepolitikk. Når det gjelder forslaget om en differensiert stykkpris, hvordan skal det fungere? Representanten Amundsen sier at man skal betale ut til hver enkelt skole. Skal man da regne ut en faktor for hver eneste lille bygd og grend i hele Norge? Skal det regnes ut en faktor for alle de forskjellige aldersheimer rundt i hele landet? Det ville ha blitt et enormt byråkrati, og det ville ha vært umulig å administrere. Jeg forstår ikke hvordan Fremskrittspartiet har tenkt å sette denne teorien ut i praksis. Jeg håper jeg aldri får oppleve det, med den typen regnestykker. Jeg tror også ordførerne fra Fremskrittspartiet er glade for at det ikke er Fremskrittspartiet som har flertall i dagens innstilling. Så vil jeg si en ting når det gjelder eiendomsskatt: Regjeringen har foreslått, og flertallet støtter det, at det skal være et obligatisk unntak for jord- og skogbrukseiendommer når det gjelder eiendomsskatt. Før var det et frivillig unntak, nå skal det være et obligatorisk unntak. Det forslaget støtter ikke Høyre og Fremskrittspartiet. De argumenterer mot at det skal være et unntak for jord- og skogbrukseiendommer når det gjelder eiendomsskatt. Jeg klarer ikke å forstå at de ikke ser de næringsmessige utfordringene som jord- og skogbruk har, og at de ikke støtter det unntaket som Regjeringen har foreslått, når de har en generelt skeptisk holdning til eiendomsskatt.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2006-06-14:
Det vert vist til at Framstegspartiet ikkje har tillit til sine lokalpolitikarar. Tvert imot vil eg hevde at vi har det. Det vert òg vist til at det har vore ein auke i løyvingane til helse, omsorg og skule. Ja, takka vere lokale framstegspartipolitikarar som har stått på og gjort det som Framstegspartiet er einig om, å fremje framlegg om å løyve pengar til denne sektoren, så har vi fått ein auke. Men meldingane som vi får inn, viser at det står ikkje så bra til med regjeringspartia sine folk rundt om i landet. Mitt spørsmål til representanten Slagsvold Vedum er då: Kan Senterpartiet garantere at deira lokalpolitikarar vil syte for at vi får fylle basseng, som det populært vart sagt i valkampen, og nok pengar til helse, omsorg og skule i 2007-budsjettet?