Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2013-06-07:
En folkekirke kan ikke sikres gjennom lover og vedtak. Den kan bare sikres gjennom god og tett relasjon mellom Kirken og dens folk. Det er underlig å stå her og synge siste vers, som saksordføreren sa. Jeg var en av dem som fikk lov til å være med og forhandle fram statskirkeforliket, og er den eneste som har fått følge det hele veien – helt til siste vers skal synges. Det føltes også underlig da at den første biskopen som ble utnevnt etter det nye statskirkeforliket og de nye grunnlovsendringene, ble utnevnt i mitt eget bispedømme. Og sannelig ble det første Kirkemøtet holdt i min hjemby Kristiansand. Det kjennes flott. Jeg synes den gledeligste delen av det hele er å se en kirke som kjenner seg inspirert og tar dette med et alvor og et ansvar som jeg syntes var morsomt å høre, da vi hørte det første Kirkemøtets generaldebatt i Kristiansand i vår. Gjennom diskusjonen av demokratireformen og hele statskirkeforliket har vi gitt Kirken mange utfordringer. Det var ingenting som passet mellom Kirkens rytmer og dens møter og staten og Stortinget og regjeringens planer. Jeg husker f.eks. at vi måtte få forliket i havn før Trond Bakkevig og hans utvalg, som satt og jobbet med demokrati i Den norske kirke, fikk levert sin innstilling. Vi måtte ha utvalget inne, og vi måtte spørre om de kunne være litt profeter og spå hvor de kom til å lande – og de bidro. I tillegg husker vi at vi fikk ekstrem kort tid til å gjennomføre det første valget i 2009. Jeg husker at jeg ga Kirken ros den gang for hvordan de på kort tid klarte å etablere en helt annen og veldig mye større og krevende ordning enn det de hadde hatt tidligere. De tok oppgaven, og de gjorde det seriøst. Evalueringen den gang viste at for demokratireformen, som hadde tre ganske klare kriterier, var to av dem fullt oppfylt og den siste delvis. Det som handlet om kirkevalg samtidig med offentlig valg, var lett å måle, og det klarte man. Så var det et punkt som handlet om økt bruk av direkte valg. Det står bare økt bruk. Det er bevisst formulert. Det er ikke et punkt som sier at vi skal ha direkte valg. Økt bruk av direkte valg ble av KIFO-rapporten godkjent som gjennomført etter 2009-valget. Så snakker man om at det fortsatt er noe som gjenstår. Det er ikke fullstendig svikt, men det er noe som gjenstår i forhold til reelle valgmuligheter. Så ga vi ganske krasse innspill på det siste, og på bakgrunn av det endret Kirken sin måte å arrangere det på – med den manglende suksess det ga. Her mener jeg at også vi i dette huset må være med og ta noe av skylden, for det var en del av våre innsigelser som førte til de endringer som var med og laget trøbbel i det valget. Nå ser vi at det er lagt et godt arbeid fra regjeringens side med å legge fram. Der måtte regjeringen vise kortene og legge disse på bordet før Kirkemøtet hadde fått lov til å gi sine innspill. Jeg har lyst til også her å takke statsråd Rigmor Aasrud for den måten å gjøre det på. Både det å tørre å vise kort og slippe det til på Kirkemøtet viser en respekt for kirkedemokratiet som Kristelig Folkeparti setter pris på. Nå har Kirkemøtet gitt sine innspill, og vi har fått det på plass. Da synes jeg det er flott at Stortinget lytter til kirkedemokratiet og tar inn i sin behandling det som saksordføreren nevnte, nemlig å gi 15-åringer stemmerett ved kirkevalget. Det er utrolig viktig at det kirkedemokratiet nå får høre, er at det er deres bestemmelser som avgjør, og som er med på å påvirke sakene videre. Vi tenker at dette også er med på å gi et klart signal til alle dem som deltar i kirkedemokratiet. Nå må det «lobbes» mot eget demokrati og ikke mot dette huset lenger. Veien videre er viktig. Kirken må bli et eget rettssubjekt. Et levende trossamfunn trenger finansiering, og viktigst av alt: Vi trenger en vid trosopplæringsreform, sånn at folkekirken fortsetter å være folkekirke.