Henrik Asheim (Høyre), 2013-11-26:
Den rød-grønne opposisjonen har så langt i denne debatten vært fryktelig opptatt av at regjeringen må skynde seg å gjennomføre alt det opposisjonen er imot. Det er rett og slett litt merkelig å sitte og lytte til en opposisjon som er veldig provosert, både over at regjeringen fører ny politikk og over at den ikke fører nok ny politikk. Vi fikk et visst forvarsel om hvordan den rød-grønne opposisjonen sliter med å finne ut hva den egentlig er imot allerede under debatten etter finansministerens fremleggelse av tilleggsproposisjonen tidligere i høst. Under den debatten slo SVs Snorre Serigstad Valen fast at han nesten kunne høre sjampanjekorkene sprettes oppe i Holmenkollåsen. Men rett før representanten Serigstad Valens innlegg hadde representanten Jonas Gahr Støre fra Arbeiderpartiet slått fast at tilleggsproposisjonen var et stilltiende nikk til hovedtrekkene i det budsjettet Stoltenberg-regjeringen la frem. Den logiske konsekvensen av disse to innleggene er at enten er SV og Arbeiderpartiet allerede grunnleggende uenige om hvorfor de er imot den sittende regjeringen, eller så må det rød-grønne budsjettet, som Høyre og Fremskrittspartiet tydeligvis satt stille og nikket til, ha skapt stor entusiasme i Holmenkollåsen. Det kan jo hende at innleggene var skrevet på autopilot før noen av de to nevnte representantene hadde sett tilleggsproposisjonen. Det regjeringsskiftet vi fikk i høst, kom som et resultat av en tydelig beskjed fra velgerne 9. september. De ønsket ny politikk. På noen områder var det et ønske om helt ny politikk, mens det på andre områder var et ønske om politisk gjennomføringskraft. Vi har i dagens debatt sett en rød-grønn opposisjon som ikke lenger er så opptatt av å diskutere viktige politiske utfordringer, som f.eks. utdanningspolitikk, men som derimot kritiserer for kritikkens skyld. Faktisk var selv Arbeiderpartiets leder av Stortingets utdanningskomité bare så vidt innom utdanningspolitikk i sitt 5 minutter lange innlegg. Men det er store forskjeller innenfor skolepolitikken, om ikke i ord, så i alle fall i handling. I valgkampen sa stort sett alle partier at de var tilhengere av et lærerløft, men når vi nå har sett det rød-grønne budsjettet og Høyre og Fremskrittspartiets tilleggsproposisjon etter valget, ser vi at det er Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen, i godt samarbeid med Kristelig Folkeparti og Venstre, som faktisk bevilger pengene til et slikt lærerløft. Med Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen øker satsingen med over 300 mill. kr. 750 flere lærere får etter- og videreutdanning. I tillegg får 100 flere skoleledere den nødvendige tilleggsopplæringen de har bedt om. Det er vel og bra at vi kan være enige om problembeskrivelsen i norsk skole før et valg, men det er noe helt annet å legge pengene bak de fine ordene når valget er over. Det gjør de borgerlige partiene. Det gjør ikke de rød-grønne partiene. I valgkampen var også alle enige om at vi måtte få et løft for yrkesfagene. Vi vet at altfor mange dropper ut av yrkesfaglige retninger og at for få elever får lærlingeplass. Det er en grunn til at det er slik. Det er for små incentiver for bedrifter til å ta inn lærlinger, og utdanningen er for teoritung. Derfor gjør vi noe med det. Det budsjettforliket som er inngått i Stortinget, sørger for en økning av lærlingtilskuddet, slik at flere bedrifter faktisk tar inn lærlinger. I tillegg sørger de fire partiene for en ny tilskuddsordning for å stimulere flere bedrifter til å ta inn lærlinger. Vi vet at mange av dem som underviser i yrkesfag, ønsker å komme ut i bedrifter eller til institusjoner for å se hvilken utvikling det har vært innenfor det feltet de underviser i. Derfor øker vi bevilgningene slik at flere får muligheten. Det skaper en bedre yrkesfaglig utdanning, fordi gode og faglig oppdaterte lærere gir gode og faglig oppdaterte lærlinger. For å motvirke en for teoritung undervisning sørger de fire borgerlige partiene også for at 900 flere lærere får opplæring i å praksisrette fellesfagene. På den måten kan undervisningen bli mer relevant for elevene, og vi kan få frafallet ned. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre sørget for et reelt løft for yrkesfagene allerede i denne tilleggsproposisjonen, og det er klare løfter om å forsterke og videreføre satsingen. Mye kan tyde på at de borgerlige nå er de eneste som satser på skole, både i ord og i handling.