Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2014-12-11:
Hvordan skal vi løse klimautfordringene? Hvordan skal vi klare å utjevne sosiale forskjeller i samfunnet vårt? Hvordan skal Norge klare seg når oljen tar slutt? Hvordan skal vi klare å verne om demokratiet vårt? Hvordan skal vi klare å bygge respekt og forståelse mellom mennesker på tvers av religioner og kulturer? Dette er bare noen av politikkens store spørsmål og utfordringer. De har alle det til felles at svaret peker på skole og utdanning. Vi vet at en god skole og et godt utdanningssystem er helt avgjørende for framtiden vår. Derfor er det å være skole- og utdanningspolitiker både et stort ansvar og samtidig et stort privilegium. Kristelig Folkeparti er opptatt av at vi skal ha en skole som er god for alle, der barn utvikler seg faglig, både som mennesker, og som medmennesker. Vi er opptatt av at alle skal ha lik rett til utdanning, og av at vi skal ha et utdanningssystem og en forskningsvirksomhet i landet vårt som legger til rette for verdiskaping og en god samfunnsutvikling. Neste års kunnskapsbudsjett blir et godt budsjett. Jeg registrerer at Kristelig Folkeparti og Venstre har fått ros for resultatet i budsjettforliket både fra regjeringspartiene og fra opposisjonen. Det er veldig hyggelig. Mens regjeringspartiene sier at et godt budsjett ble enda bedre, får vi ros fra opposisjonen for at vi har klart å stoppe noen kutt som de synes var uheldige. Jeg vil gjerne gi litt rett til begge sider. Det var mye som var bra i budsjettforslaget fra regjeringen. Jeg synes Solberg-regjeringen så langt har levert godt på løftet sitt om å satse på skole og utdanning. Vi ser en tydelig satsing på forskning, vi ser en styrking av UH-sektoren, og vi ser en tydelig satsing på læreren. Samtidig var det flere ting i budsjettet som det var umulig for Kristelig Folkeparti å akseptere. Vi kunne ikke si ja til å kutte i folkehøgskolene, i studieforbundene og i de frivillige organisasjonene. Folkehøgskolen er en viktig del av utdanningssystemet vårt, og vi vet at for noen blir året på folkehøgskole et av de aller viktigste årene i livet. Vi vet at den kompetanseutviklingen som foregår i studieforbundene og i de frivillige organisasjonene, er utrolig viktig for mange mennesker og for mange lokalsamfunn, og at de bidrar med alt fra nødvendig opplæring av funksjonshemmede til å ivareta gamle håndverkstradisjoner. Kunnskap og kompetanse er mer enn det som kan måles i studiepoeng. Derfor var det viktig for Kristelig Folkeparti å få stoppet disse kuttene. Vi fikk også vernet gratisprinsippet i høyere utdanning. Det blir ikke innført studieavgift for internasjonale studenter. Dette sa stortingsflertallet nei til i fjor, og nå ligger det an til at et enstemmig storting sier nei til å rokke ved gratisprinsippet. Det er jeg glad for – dette er en viktig sak for Kristelig Folkeparti. Men når jeg sier meg enig i at budsjettet ble enda bedre etter forliket, handler ikke det bare om de kuttene som vi klarte å stoppe. Det handler like mye om de satsingene, de nye satsingene, som vi også fant rom for. Vi fikk på plass flere stipendiatstillinger til universiteter og høgskoler. Vi fikk til en økning i lærlingtilskuddet, slik at det blir litt mer interessant for flere bedrifter å ansette lærlinger. Vi vet at en av de store utfordringene i samfunnet vårt, er at vi står overfor en mangel på fagarbeidere. SSB har anslått at vi trenger 160 000 nye fagarbeidere innen 2030, så det er en utfordring som vi må ta på alvor. Vi fikk ikke minst på plass en satsing på tidlig innsats i skolen, gjennom økt lærertetthet på de laveste klassetrinnene. Jeg tror dette er et viktig og riktig grep for å løse mange av de store utfordringene vi har i skolen. En av de største utfordringene er at altfor mange barn faller av lasset allerede i løpet av de første skoleårene. Jeg tror det er riktig å se dette i sammenheng med at lærerne i dag har mindre tid til hver enkelt elev enn for noen år siden. Det handler om at lærerne har flere oppgaver enn tidligere, men det handler også om at lærerne har ansvar for flere elever enn tidligere. Klassene har blitt større, det er flere elever på hver lærer. Parallelt med den utviklingen ser vi at behovet for spesialundervisning har økt. Vi må bruke store ressurser på å tette kunnskapshull senere i skoleløpet. Vi må bruke store ressurser på å hanke inn igjen de elevene som falt av lasset i første og andre klasse. Jeg tror det er mange av dem som i dag mottar spesialundervisning, som kunne hatt utbytte av den ordinære undervisningen, dersom lærerne hadde hatt litt mer tid til dem. Dette handler ikke om at lærerne ikke er kompetente nok eller at lærerne ikke har lang nok utdannelse. Dette handler om rammene rundt lærernes arbeidshverdag, og det handler om at lærerne har ansvar for litt for mange elever hver, for når man får ansvar for flere elever, er det klart at da blir det vanskeligere å tilpasse undervisningen etter den enkelte elevens behov. Vi vet at elevene er svært forskjellige. En lærer sa til meg en gang at klassen hennes er som en sol som stråler i alle retninger. Det er et veldig fint bilde på ulikhetene blant elevene, men det er klart at det også gir læreren noen utfordringer. Noen barn kommer inn skoleporten til første skoledag og kan allerede lese. Andre trenger lang tid og mye tettere oppfølging for å klare å knekke lesekoden. Noen kommer inn og er topp motiverte fra første dag, andre synes det er litt mer utfordrende alltid å sitte pent på stubben sin når skoleklokka slår. Men alle disse elevene har krav på tilpasset opplæring. Dette vil det bli lettere for læreren å lykkes med når de får ansvar for færre elever, eller de kan være to lærere til stede i klasserommet. Derfor er jeg glad for at vi fikk på plass en satsing på tidlig innsats i skolen gjennom økt lærertetthet på de laveste klassetrinnene. Det vi har fått på plass nå, er ikke nok, men det er en svært god og viktig begynnelse, som jeg er motivert for å jobbe for å trappe opp seinere. Så vil jeg si lite grann om kirkebudsjettet. Som en følge av stat–kirke-forliket i Stortinget, skal Kirken overta arbeidsgiveransvaret for kirkelig ansatte og samtidig overta en rekke forvaltningsoppgaver fra staten. Innen 2017 må Kirken være i stand til å overta disse oppgavene på en god måte. Det kommer til å kreve nye systemer. Det kommer til å kreve en opprustning av organisasjonen. Dette er en omstillingsprosess som både er krevende og koster penger. Jeg er derfor svært tilfreds med at Kristelig Folkeparti, Venstre og regjeringspartiene kom til enighet om å bevilge 16 mill. kr i omstillingsmidler til Kirken. Det er viktig, ikke minst med tanke på tryggheten til de arbeidstakerne som nå skal flyttes ut fra staten og over til det som blir et eget rettssubjekt i 2017. Så vil jeg til slutt få takke komiteens medlemmer for et godt samarbeid og en konstruktiv dialog rundt neste års budsjett. Jeg ser fram til fortsettelsen, for etter nyttår skal vi ta fatt på store og viktige saker, som langtidsplan for forskning, struktur og kvalitet i høyere utdanning. Jeg håper at vi også får en sak til Stortinget om læringsmiljø og kampen mot mobbing, etter at Djupedal-utvalget legger fram sin rapport. Det er uakseptabelt at så mange barn opplever å bli mobbet og trakassert på skolen. For noen betyr dette en ødelagt barndom. Vi har alle et ansvar for å stoppe mobbingen, både vi som er politikere, og vi som er foreldre, skoleeiere, skoleledere og lærere. I høst har vi sett et enormt engasjement i befolkningen rundt denne saken i samfunnet vårt. Jeg håper at dette engasjementet kan holdes oppe også her i stortingssalen.