Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-06-08:
Regjeringens hovedhensikt med investeringsselskapet er å styrke norske kapitalmiljøer slik at norsk næringsliv i større grad kan delta på fremtidsrettede, spesifikke områder og dermed også takle strukturendringer og internasjonal konkurranse. Komiteens flertall har støttet disse intensjonene. Næringskomiteen har i sin innstilling støttet opp om en modell for investeringsselskap som baserer seg på at det etableres et rent statlig investeringsselskap med et uavhengig og profesjonelt styre. Dette investeringsselskapet får så i oppdrag å foreta investeringer i ulike bransjerettede fond, hvor de private er i flertall – i tråd med hensikten. Det norske venturemarkedet er umodent i forhold til andre europeiske land. Sett fra Regjeringens side har det derfor vært et overordnet mål ved utformingen av modellen for investeringsselskap at den skal bidra til å utvikle dette markedet. Dette gjøres etter min mening best ved å styrke kapitalforvaltermiljøene. Disse miljøene utgjør bindeleddet mellom prosjekter og kapital. Det er hit innsatsen bør rettes, slik at flere av de kommersielt levedyktige ideene som springer ut av våre forskningsmiljøer, kan koples opp mot private, langsiktige investorer. Jeg er enig med komiteen i at en av målsettingene for investeringsselskapet bør være å bygge verdifulle nettverk mellom eiere, forvaltere, forsknings- og utviklingsmiljøer og næringsliv. Næringskomiteens flertall legger opp til at SND og SIVA sammen skal eie det statlige investeringsselskapet – med Nærings- og handelsdepartementet som den konstitusjonelt ansvarlige – og at de to institusjonenes kompetanse skal benyttes ved etableringen av de bransjerettede fondene. Jeg vil i denne sammenheng påpeke at det her legges opp til en meget krevende modell, hvor faren for habilitetskonflikter er åpenbar i forhold til SNDs og SIVAs hovedvirksomhet, i og med at komiteens flertall understreker at SNDs og SIVAs egenkompetanse skal nyttes. Men dette regner jeg med at saksordføreren enda tydeligere avklarer, slik at vi vet hva vi har å forholde oss til, og slik at det heller ikke er noen tvil om at selskapet skal være kommersielt og selvstendig. Det er viktig å holde fast ved den kommersielle innretningen av modellen, som vil være en grunnleggende forutsetning for å få med private investorer. Dette betyr at en ikke kan pålegge fondene de samme nærings- og distriktspolitiske mål som de som er bestemmende for SNDs og SIVAs virksomhet. Fondene må innenfor de aktuelle bransjene gis rom til å operere kommersielt. SNDs og SIVAs eventuelle medvirkning inn mot de bransjerettede investeringsfondene må være et tilbud, på lik linje med andre kompetansemiljøer, og ikke et påbud. Når det gjelder SNDs kompetanse på investeringsområdet, er denne først og fremst knyttet til datterselskapet SND Invest, som både investerer direkte i bedrifter og indirekte gjennom fond. SND Invest har nylig etablert et eget datterselskap, hvor selskapets investeringer i regionale venturefond er samlet. I den videre organisering av investeringsselskapet må det også være viktig å bruke den kompetansen som er opparbeidet i SND Invest på dette området. Det er jo dette de kan. Det er de som kjenner kapitalmiljøene. Investeringsfondene bør heller ikke bli for små. All erfaring tilsier at små, geografisk avgrensede fond vil ha problemer med å oppnå akseptabel avkastning. I denne sammenheng viser jeg til venturefondet som ble etablert i 1989, og som bestod av statlige eierandeler i regionale venturefond. Evalueringen i 1998 av disse engasjementene viste at de regionale venturefondene samlet sett hadde oppnådd en avkastning på 1990-tallet som var lavere enn risikofri plassering i statsobligasjoner. Videre var tilførselen av kompetanse og nettverk fra fondene svært begrenset. Det nye investeringsselskapet må innrettes på en slik måte at vi drar nytte av de erfaringene vi høstet gjennom venturefondet. Jeg vil også vise til de emisjonene som er gjennomført for å hente inn privat kapital til de regionale såkornfondene. Selv om det her er lagt inn et betydelig element av statlig risikoavlastning, har det vært flere runder nå med emisjoner. Videre har vi måttet utsette de opprinnelige fristene for fulltegning flere ganger. Fortsatt mangler den private kapitalen i tre av såkornfondene. Fondenes størrelse og eventuelle geografiske avgrensing må først og fremst baseres på en vurdering av lønnsomheten i fondene. Skal investeringsselskapet brukes til å bygge opp fond med en faglig tyngde innenfor de aktuelle bransjer og klynger, bør en etter min mening forsøke å kople sammen FoU-miljøer innenfor de samme fagområdene i ett fond. Det vil gi fondet tyngde til å bli en motor for utvikling av verdiskaping innenfor det aktuelle fagområdet, for man kan se at mange av de direkte fondsmiljøene har manglet denne tyngden. Det statlige investeringsselskapet vil bli pålagt avkastnings- og utbyttekrav som et tilsvarende privat selskap ville blitt stilt overfor. Dette vil sikre at selskapet har den rette kommersielle innstillingen, slik at investeringene er bedriftsøkonomisk vel fundert, og – igjen – at vi får de private med. Innenfor disse rammene er det i stortingsmeldingen lagt opp til fleksibilitet i forhold til fondenes investeringsfaser, bransjefokus, størrelse og struktur. Denne fleksibiliteten bør også i noen grad gjelde for den type kapital investeringsselskapet skal benytte. Det kan således i enkelte tilfeller være aktuelt å benytte ansvarlige lån og konvertible lån i tillegg til aksjekapital så lenge dette er basert på rent forretningsmessige vurderinger fra selskapets side. I stortingsmeldingen er det foreslått at det bør være en åpning for å etablere ett eller flere PE-fond. Jeg merker meg at komiteen ikke ønsker å bruke bevilgningen på 2,45 milliarder kr til å etablere slike fond, men at komiteen ber departementet komme tilbake til Stortinget med et forslag til retningslinjer og utvidede rammer for et eventuelt PE-fond. Videre har jeg merket meg at flertallet i næringskomiteen i sin innstilling til SND-meldingen mener at departementet også bør se nærmere på organiseringen av de statlige egenkapitalvirkemidlene. Jeg er enig med komiteen i at det er behov for å se på de ulike virkemidlene, slik at vi kan se dem i sammenheng, og vi vil gjøre dette parallelt med etableringen av investeringsselskapet. Nå er det viktig at alle involverte parter bestreber seg på, innenfor de rammer som er avtegnet her i dag, å utvikle selskapet til et verktøy for å møte de kommende verdiskapingsutfordringer, strukturendringer og den internasjonale konkurransen som norsk økonomi står overfor.