Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Det er fantastisk hyggelig å kunne starte et innlegg som leder av Stortingets forskningskomité med å gratulere May-Britt og Edvard Moser med Norges første nobelpris i medisin. Deres forskning kartlegger ikke bare nytt og ukjent land om hvordan hjernen vår virker, men kan kanskje legge grunnlaget for å forstå og behandle sykdommer som Alzheimer. De er en enorm inspirasjon for alle som er opptatt av forskning i Norge, og viser at langsiktig satsing på ny kunnskap som ikke umiddelbart har en anvendelse, kan være det som har størst betydning for å gjøre livene våre bedre og bringe verden framover. Vi trenger mye slik kunnskap for å fylle de ekstra årene vi legger til våre liv med livskvalitet og helse, for å skaffe en voksende befolkning energi, mat, nok ressurser til en god levestandard, og for å løse de enorme utfordringene klimaproblemene reiser. Mer og bedre kunnskap er veien til framtiden. Derfor sørget Stoltenberg-regjeringen for tidenes løft innen forskning og for en kraftig økning i bevilgningene til kunnskap for barn og unge. Derfor ansatte vi flere lærere, fornyet lærerutdanningen, fikk flere undervisningstimer, satte krav til opptak til lærerutdanningen, styrket skolehelsetjenesten, pusset opp skolebygg og sørget for allmenn påbygging etter fullført yrkesfagopplæring. Et av våre vedtak var å få en forpliktende langtidsplan for forskning. Regjeringen har lovt at denne skal komme med statsbudsjettet. Det ser vi fram til, men jeg vil advare regjeringen på ett punkt. For å få Arbeiderpartiets støtte må planen være konkret og forpliktende – som en NTP, som en forsvarsplan, som en psykiatriplan, ja minst like konkret som det Høyre og Fremskrittspartiet skal gi sine rikeste sponsorer i skattekutt. Arbeiderpartiet har invitert Høyre og Fremskrittspartiet til et bredt forlik i skolepolitikken. Vi vet hva som skaper en god skole, hva som får folk til å fullføre og lykkes. Vi bør gå sammen om å gjøre det som virker. Det er bred enighet om å fortsette satsingen på å gjøre gode lærere enda bedre. Vi innførte fordypningskrav for nye lærere, og vi støtter at dette kravet skal utvides til å gjelde alle lærere. At dette ikke innfases fullt ut før i 2029, oser ikke akkurat av handlekraft, men retningen er riktig. Stoltenberg-regjeringen økte bevilgningene til videreutdanning for lærere med 1 000 pst. etter at vi overtok etter Clemet og Høyre. Vi gikk til valg på at vi ville bruke 1 mrd. kr på etter- og videreutdanning i året, og vi er glad for at regjeringen nå ser ut til å ha samme ambisjon. Men regjeringen skaper et inntrykk av at hovedproblemet i norsk skole er at dagens lærere har for lite kunnskap. Hovedproblemet i norsk skole er at dagens lærere har for lite tid, og her har regjeringens såkalte lærerløft ingen bidrag for å gjøre situasjonen bedre. Derfor vil Arbeiderpartiet ta en rekke initiativ som kan gi lærerne mer tid til å hjelpe den enkelte elev: reduserte krav til dokumentasjon og rapporter og byråkrati, flere støttefunksjoner som kan avlaste læreren, styrket skolehelsetjeneste som gjør at alle får hjelp, satsing på tidlig innsats, slik at læreren har tid til å se den enkelte elev og nok penger til å ansette flere lærere, ikke færre. Det siste punktet er særdeles viktig. Det hjelper altså lite med øremerkede statlige midler til etter- og videreutdanning eller skolehelsetjeneste hvis skoleeierne, kommuner og fylker, må kutte i sine budsjetter. Nå hører vi om kommuner som på grunn av manglende dekning fra regjeringen til lovpålagte barnehager, lavere skatteinngang eller endret fordelingsnøkkel står overfor kraftige nedskjæringer. Det er det motsatte av skolesatsing. Det er kommunene som har ansvaret for å ansette lærere. Det er de som sørger for det meste av etter- og videreutdanning. Det er de som sørger for at det er nok folk til å se de enkelte. Det er de som sørger for skolehelsetjenesten, det er de som pusser opp skolebyggene. Så hvis man setter skattekutt foran kommuneøkonomi, hvis man setter de rikeste foran barna, blir resultatet deretter. Det vil i så fall ikke være fordi vi mangler penger. Ingen regjering har hatt mer penger å bruke enn regjeringen Solberg, men det er i så fall fordi de setter andre ting, særlig skattekutt, høyere. For Arbeiderpartiet er det knapt noen oppgave som er viktigere enn å sørge for at alle barn får en god utdanning i en god skole og en god start på livet. For oss er det viktigere å skaffe kunnskap for å løse framtidens store spørsmål. Derfor vil vi i opposisjon, som i posisjon, sette satsing på kunnskap, utdanning og forskning foran skattekutt for noen få.