Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-19:
Før jeg går til mitt innlegg, vil jeg bare benytte anledningen til å rette opp noe som ser ut til å være en liten trykkfeil. Det gjelder komiteens tilråding, på side 13 i innstillingen. Der står komiteens tilråding referert slik: «Innst. S. nr. 273 for 2002-2003 – innstilling fra kontroll- og konstitusjonskomiteen vedrørende personalsak i Forsvaret – tidligere omtalt i EOS-utvalgets årsmeldinger for 2000 og 2001.» Det skal selvsagt etter «2001» stå «– vedlegges protokollen», hvis noen skulle være i tvil om det. Den saken vi behandler i dag, er en sak som har gått over lang tid, under flere regjeringer, og den har vært tatt opp av EOS-utvalget tre ganger. Det er noe ganske ekstraordinært i det at en enkeltsak tas opp av Stortingets kontrollutvalg, og at en enkeltsak behandles på denne måten i Stortinget tre år på rad. En kan selvfølgelig si at dette tilsynelatende er noe annet enn det Stortinget burde drive med. Dette er en detaljert enkeltsak – tilsynelatende noe helt annet enn det Stortinget burde beskjeftige seg med. Men samtidig er det nettopp i enkeltsakene vi kan se om det systemet vi har valgt, fungerer. Etter mitt skjønn er det ingen grunn til å ha full tillit til et system som virker som det fungerer dårlig når man ser på de enkelte sakene. Derfor har det vært viktig at Stortinget har gått såpass grundig inn i denne saken. Selv om det er en enkeltsak, berører den viktige prinsipielle problemstillinger, og det er selvfølgelig også grunnen til at Stortingets eget kontrollorgan tre år på rad har tatt opp denne saken. Flertallet i komiteen, Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti – med andre ord de opposisjonspartier som er representert i komiteen – viser også til at denne saken har vært tatt opp av EOS-utvalget flere år på rad, og bemerker at saken kunne ha vært avsluttet på et tidligere tidspunkt hvis departementet hadde fulgt opp innspillene fra EOS-utvalget på en tilfredsstillende måte. Da er det igjen for så vidt verdt å påpeke at dette ansvaret hviler på alle dem som har styrt Forsvarsdepartementet mens denne saken har versert. Innspill fra EOS-utvalget bør veie svært tungt i enhver saksbehandling i offentlig forvaltning. EOS-utvalget har i denne saken fremmet kritikk på en rekke punkter, bl.a. manglende skiftlighet i saksbehandlingen og at Ellingsen ikke fikk innsyn i sakens dokumenter på en måte som gjorde det mulig for ham å forsvare seg. EOS-utvalget har påpekt at saken ville vært tjent med en ny og uhildet vurdering før Ellingsen ble henvist til kostbare prosesser i rettsapparatet. Det ble foretatt en ny gjennomgang, men EOS-utvalget har i etterkant stilt spørsmål om hvorvidt den nye gjennomgangen tilfredsstilte de kravene det er rimelig å stille til en ny og uhildet gjennomgang. Det er også verdt å merke seg at det i høringen kom fram at den heller ikke tilfredsstilte forsvarsministerens krav til hvordan en slik gjennomgang bør fungere. På flere punkter har EOS-utvalgets kritikk ført til endring av rutiner, og det er positivt. Dette er senest dokumentert i brev fra forsvarsministeren til EOS-utvalget datert 18. juni 2003 med kopi til komiteen. Men dessverre ser det ikke ut til at endringene i rutiner har fått konsekvenser i den nærværende saken. Etter flertallets syn ville eksempelvis en naturlig konsekvens av at man så at en ny og uhildet gjennomgang ikke hadde vært god nok, vært at man faktisk foretok denne gjennomgangen på nytt, og da fulgte sine egne retningslinjer. På dette punktet har et mindretall i komiteen, medlemmene fra Fremskrittspartiet og SV, et forslag om at man ber Regjeringen foreta en slik ny og uhildet gjennomgang. Videre konstaterer flertallet i komiteen at instruksfestede sikkerhetssamtaler med den ansatte ikke er gjennomført. Dersom det skulle herske noen misforståelser, som det kan se ut til ut fra noen mindretallsmerknader, om at dette betyr at flertallet ikke tror det har funnet sted noen sikkerhetssamtaler, er altså dette ikke en riktig forståelse av det flertallet sier. Flertallet konstaterer at man her faktisk ikke har vist seg i stand til å følge sine egne retningslinjer, bl.a. med hensyn til sikkerhetssamtale med nærmeste overordnede, noe som er i tråd med de rutinene Forsvaret har for denne type saker. For omtrent et år siden var denne saken til behandling i Stortinget, og der uttalte forsvarsministeren at hun var kjent med at Forsvaret hadde tilbudt vedkommende en stilling, der formuleringen var – så vidt hun kunne huske det – «en adekvat stilling». Det kom klart fram i komiteens høringer at dette ikke var tilbud om en konkret stilling, men at det skulle være å forstå som et tilbud om en dialog om innplassering i en adekvat stilling. For det første finner flertallet at statsrådens uttalelse, slik den falt, var egnet til å skape misforståelser både for Ellingsen og for Stortinget. For det andre ser det etter flertallets syn noe merkelig ut når man sier at man har fremmet et tilbud om dialog, samtidig som det viser seg at forsøk på å ta opp denne dialogen fra den ene partens side, altså fra Ellingsen og hans advokat, ikke fører fram. Samtidig viser det seg å være slik at brev sendt for forsøksvis å starte denne dialogen, ikke engang finnes hos Forsvarsdepartementet. Det blir selvfølgelig ikke bedre av at det under høringen ser ut til at noen forsøker å si at dette brevet har det vært spurt etter på telefon, samtidig som dette ikke kan bekreftes i etterkant. Det er jo uvisst om akkurat den kommentaren i høringen var ment å forstås slik, men igjen ser det altså ut som om man uttrykker seg på en måte som kanskje ikke er den klareste og mest belysende for saken for Stortinget. Det var ikke statsråden som valgte denne uttrykksmåten – for ordens skyld. Videre understreker flertallet at hovedregelen i norsk rettspraksis er at man står i sin stilling inntil det fins en gyldig oppsigelse, eventuelt en dom med oppsettende virkning av noe slag. Flertallet er kjent med at Forsvarets overkommando har vært igjennom en omstillingsprosess, og at dette kan ha påvirket Ellingsens stilling. Men dersom man ønsker å omplassere en ansatt, skal man følge de prosedyrene man har for dette. Flertallet i komiteen finner det sterkt kritikkverdig at det fortsatt, flere måneder etter at dommen er rettskraftig, ikke er funnet noen løsning på saken. Videre understreker flertallet at i behandlingen av denne type saker der staten opptrer som arbeidsgiver, er det også viktig at forvaltningen behandler sine ansatte på en raus, forutsigbar og rimelig måte. Den offentlige forvaltningen bør være et eksempel som arbeidsgiver. Den bør ikke være den som er mest på grensen, og akkurat innenfor det som er lovlig praksis. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet og SV fremmer også eksplisitt følgende forslag: «Stortinget finner forsvarsminister Kristin Krohn Devolds behandling av Ellingsen-saken kritikkverdig.» Det er jo en liten nyanseforskjell på å fremme dette forslaget og ikke fremme det, men det er altså et flertall i komiteen som mener at statsråden har opptrådt passivt og lite skjønnsomt i behandlingen av den konkrete saken. Det understreker igjen hvor alvorlig komiteen faktisk ser på denne saken. Mindretallet i komiteen, medlemmene fra Fremskrittspartiet og SV, fremmer også forslag om at det utbetales en oppreisning til Owe Ellingsen på 200 000 kr. Jeg må føye til at dette er i håp om at dette kan være en del av Stortingets siste behandling av denne saken. Dette er en type forslag som det er naturlig å fremme idet en sak er nær slutten, men vi håper at denne saken nå har vært innom Stortinget for siste gang. Det bør ikke være noen grunn til at vi, når vi om ett år får en årsmelding fra EOS-utvalget, skal se at denne saken fortsatt ikke er løst. Jeg tar opp de tre forslagene jeg har omtalt.