trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2005-06-14:
Slike prosesser er kompliserte og krever mye av mange – det er jeg helt overbevist om. Men jeg tror nok man bør slå fast at Farsund kommune burde vært kontaktet og burde vært orientert om at det nå kunne forhandles om en helt annen pris. Jeg tror det er veldig vanskelig å komme rundt dette. Det jeg egentlig bad om replikk til, er kjøperne. Det er vel riktig at man får det noen er villig til å betale i markedet. Lista Flypark var villig til å betale 3,5 mill. kr, og så skulle de ha 7,5 mill. kr til brannsikring og 14,4 mill. kr til ulike investeringer i eiendommen. Representanten Engeset sier at de overtok Forsvarets forpliktelser på denne eiendommen. Kan Engeset være snill å utdype for meg hvilke forpliktelser det var de overtok, og på hvilken måte er disse forpliktelsene sikret og nedfelt?
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2005-06-14:
Jeg har snakket med statssekretæren, som sier det samme som statsråden her, han har sagt hvis det tar tre måneder. Men det betyr vel også at han har gjort en vurdering. Det er vel ikke et tidsrom som her er tatt ut av løse luften. Salgene, kjøpesum, stor aktivitet: Ja, Stortinget er helt sikre på og helt enig i at det har vært meget stor aktivitet. Men her dreier det seg altså om ikke tilstrekkelig dokumentasjon, feil og mangler ved salg, og det gjelder ikke bare Lista, selv om kanskje Lista framstår som litt spesiell. Jeg har lyst til å spørre statsråden: Inntektene blir mindre, sier statsråden. Kan det være slik at inntektene blir redusert eller utsatt, og da kan man bare justere inntektsanslaget, pengene kommer litt senere inn, men de kommer i alle fall? Og til slutt: Hvilke forpliktelser er det kjøperen har overtatt, og hvor er deres forpliktelser nedfelt?
Martin Engeset (Høyre), 2005-06-14:
Jeg mener definitivt at representanten Engebretsen kom i skade for å misforstå hva representanten Oktay Dahl faktisk spurte om. Når det gjelder det vi stod sammen om ved behandlingen av ny lov og instruks for Riksrevisjonen – jeg husker det meget godt, for jeg var selv saksordfører – hersker det ingen tvil om at retningslinjer, instrukser og mål som er fastsatt av forvaltningen selv, som ikke er uttrykk for Stortingets vedtak og intensjon, ikke skal være gjenstand for Riksrevisjonens forvaltningsrevisjon. Der skal Riksrevisjonen holde seg unna. Hele den saken og mye av kritikken i saken som gjelder avhending av bygg og eiendom, hviler på hvordan avhendingsinstruksen er å forstå. Riksrevisjonen burde nok her ha undersøkt forholdene grundigere på et langt tidligere tidspunkt enn så sent som det faktisk ble gjort.
Martin Engeset (Høyre), 2005-06-14:
Jeg tror nok ikke det hersker tvil om at mange aktører i denne saken i ettertid gjerne kunne tenkt seg å ha gjort en del ting annerledes. Ikke minst har forsvarsministeren også uttalt i høring i komiteen at det nok hadde vært fordelaktig at Forsvarsbygg hadde vist en mer proaktiv rolle i forhold til kontakten med Farsund kommune. Det som var noe av mitt poeng i mitt innlegg, var å peke på en del forhold som kan ha bidratt til at de som forhandlet avtalen i forhold til salget av Lista, nok hadde en viss grunn til å tro at noe av kontakten med Farsund kommune var ivaretatt, gitt at den alle måtte oppfatte var Farsund kommunes egen næringssjef, var så aktivt med i prosessen. Det er nok noe av forklaringen på at man kanskje har lagt til grunn noe som ikke var en del av de faktiske forhold.
Martin Engeset (Høyre), 2005-06-14:
Nei, vi skal på ingen måte se gjennom fingrene med kritikken fra Riksrevisjonen. Det har vi heller ikke gjort. Det er vel få saker vi har behandlet så grundig og samvittighetsfullt som denne. Men jeg må nok si at jeg føler at også i denne saken er det noe i vektleggingen og presentasjonen fra opposisjonens side som forteller meg at det går litt vel mye partipolitikk i saken, hvor man ikke er i stand til å se sammenhenger som burde være åpenbart viktige for helheten i saken. Jeg var faktisk veldig tydelig i mitt innlegg – faktisk øverst på side 2 i et innlegg på nesten fire sider – på at det var alvorlige brudd på avhendingsinstruksen på to punkter. Dette var også noe forsvarsministeren opplyste komiteen om lenge før flertallet i komiteen fant ut at de skulle åpne dette som formell sak. Så slik sett er det ingen grunn til å forsøke å fremstille det som om vi ikke tar denne saken på alvor, men vi synes det er greit å få frem helheten.
Martin Engeset (Høyre), 2005-06-14:
Den replikken tror jeg nok representanten Valle kunne ha spart seg hvis hun hadde fulgt med på hele debatten tidligere i dag. Da holdt representanten Dahl et meget godt innlegg, hvor han redegjorde for hvilken utvikling som faktisk nå har funnet sted på Lista. Men jeg kan gjenta det, siden det altså gikk representanten Valle hus forbi. Av Farsunds Avis fremgår det også følgende: «Daglig leder i Lista Flypark AS, Odd Skumsrud, irriterer seg over alle som den senere tid har uttalt at det ikke skjer noe innenfor gjerdene til den tidligere flystasjonen på Lista. – Her skjer det masse, hevder han.» Videre står det: «Skumsrud har belegg for å påstå det også. Inneværende driftsår regner han med å kunne oppsummere med 6 000 gjestedøgn for overnattingsdelen av bedriften. – Neste år blir det enda bedre. Vi har allerede booket inn 5 000 gjestedøgn» Ja visst skjer det mye. Men det var kanskje greit at det ble spurt, slik at vi fikk gjentatt dette gode poenget.
Martin Engeset (Høyre), 2005-06-14:
Jeg fikk et spørsmål fra representanten Engebretsen i en replikk tidligere i debatten, som jeg ikke rakk å svare på fordi svar på replikker er begrenset til 1 minutt, og det gikk på hvilke forpliktelser ny eier på Lista har påtatt seg gjennom avtalen. Svaret på det spørsmålet fremgår av statsrådens brev til kontroll- og konstitusjonskomiteen av 24. mai, hvor det fremgår tydelig at det er fire elementer i de forpliktelser man har påtatt seg, nemlig brannsikring til 7,5 mill. kr, LILAS-avtalen på 5,4 mill. kr, infrastruktur på 5,5 mill. kr og mangler på tekniske anlegg på 3,5 mill. kr. Dette er forpliktelser ny eier har påtatt seg gjennom salget fra Forsvarsbygg. Så noen ord knyttet til dette med avhendingsinstruksen. Jeg er glad for at denne debatten har klargjort at det er et visst behov for å presisere hvordan avhendingsinstruksen skal være å forstå. Det kan være en fordel for alle parter. Ingen kan være tjent med en situasjon hvor Forsvarsbygg, Riksrevisjonen, stortingsrepresentanter eller andre legger ulikt innhold i hvordan avhendingsinstruksen skal være å forstå. I oppfølgingen av den debatten har i hvert fall det positive kommet frem at man kan få en tydeligere og mer presis avhendingsinstruks som blir forstått likt av alle. Riksrevisjonen har lagt betydelig vekt på at Forsvarsbygg har benyttet en del eldre takster i en del saker. Etter min oppfatning bør det interessante for Stortinget ikke være om det er benyttet eldre takster, men om staten har oppnådd riktig pris. Jeg kan ikke se at Riksrevisjonens rapport påviser at staten har tapt penger på grunn av at det er brukt eldre takster. Det må jo være den rådende markedssituasjon som avgjør om en takst er for gammel eller ikke. Hvis man for egen del har solgt egen bolig en gang, er det vel ingen som kaster bort penger på å få en ny takst hvis man allerede har en takst som speiler det man bestemt mener er markedssituasjonen for tiden. Helt til slutt litt om dette med behandlingen i forbindelse med ny lov og instruks for Riksrevisjonen. Her ble det tidligere i debatten påpekt hva en samlet komite stod bak. I den forbindelse kom Carl I. Hagen i skade for å misforstå. Dette var ikke et sitat fra Frøiland-utvalget, men et sitat fra en komitemerknad i kontroll- og konstitusjonskomiteen da ny lov og instruks ble vedtatt. Og her er det altså et veldig tydelig skille mellom Stortingets vedtak og intensjoner og hva som er forvaltningens fastsatte regler.
Martin Engeset (Høyre), 2005-06-14:
Det ble redegjort for at det var fremmet fem forslag. Det ligger vel ikke nødvendigvis i kortene at det skal voteres fra og med forslag nr. 5 og oppover, så jeg vil på vegne av regjeringspartiene fremme forslag om at vi voterer over forslag nr. 1, fra Arbeiderpartiet, først, og at vi voterer over det beslektede forslaget fra Fremskrittspartiet, nr. 5, til slutt. Forslagene nr. 1 og 5 hører jo temamessig sammen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Det har vært flere debatter tidligere om forsvarssaker, så jeg vil bare nøye meg med å si noen få ord om ansvarsforholdene, som jeg også har påpekt tidligere. Det har hele tiden, etter vår oppfatning, vært departementet og forsvarssjefen som har hatt det reelle, øverste ansvaret for å følge og utøve økonomistyringen i Forsvaret. Riksrevisjonen har gjentatte ganger, også når det gjelder denne saken, påpekt mangelfull styring og kontroll. Og utviklingen i den senere tid har heller ikke, etter vår oppfatning, vist at vi skal være optimister med hensyn til om det nå er full styring og kontroll. Jeg forstår at statsråden ikke kan love at 2005-regnskapet vil være i samsvar med det som er budsjettet for 2005. Det er jo hele hensikten med den måten som et statsbudsjett er bygd opp på, at det skal være løpende kontroll. Dersom det viser seg at regnskapet ikke er i samsvar med budsjettet, skal det ved uforutsette omstendigheter foretas endringer, eventuelt i budsjettet om høsten. Derfor synes jeg det er illevarslende at man i en annen sak har nevnt at fordi inntektene eventuelt kan svikte som følge av endrede fullmakter, skulle det ha noe med virksomheten i Forsvaret å gjøre. Det er ikke slik at inntektskapitlene er styrende for utgiftskapitlene – det er ofte slik i en bedrift og i en personlig økonomi – men det er selvstendige bevilgninger på hver side, som, etter vår oppfatning, ikke må blandes sammen. Ansvaret for hovedstyringen ligger på departement, statsråd og forsvarssjef. Vi fastholder det i en særmerknad i den foreliggende sak. Vi beklager sterkt at man har forsøkt å velte ansvaret over på underordnede, som var like sjokkerte og forbauset over merforbruket i 2004 som de som satt på toppen. Vi mener fortsatt at den beskrivelsen vi har gitt i tidligere saker, er korrekt. La meg også for ordens skyld – det har vært diskutert i en del medier hvorledes Stortingets opposisjon har kommet med sterk kritikk, og man har hevdet at den ikke er fulgt opp på en logisk måte med konkrete forslag – slå fast vårt syn, det gjorde vi for noen måneder siden: Vi har ikke tillit til den sittende statsråds evne til å få god nok styring med økonomien og andre ting i Forsvaret. Men vi kan ikke fremme det forslaget vi tidligere har fremmet, hver eneste gang det er en forsvarssak til behandling i denne sal. Det har ikke skjedd noe siden vi sist fremmet et slikt forslag, som skulle gjenreise den manglende tillit fra Fremskrittspartiets side. Vi ser selvsagt ingen grunn til å fremme det samme forslag i hver eneste sak. Det ville være et utidig mas, og det er årsaken til at vi ikke gjør det.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Når man studerer budsjettinnstillingen og vedtakene, er det delvis riktig som statsråden sier, at hvis man oppnår større inntekter enn budsjettert, kan man under merinntektsfullmakten overføre dette til overskridelse av enhver utgiftsbevilgning. Men jeg kan ikke finne noe med det motsatte innhold. Det har vært hevdet at dersom salgsinntektene blir mindre enn det som er budsjettert, vil det gå ut over virksomheten til Forsvaret. Kan statsråden veilede Stortinget og si hvor i de formelle vedtak noen av utgiftsbevilgningene har som forutsetning at inntektsbevilgningene blir møtt? Jeg kan altså kun finne det motsatte, i vedtak V, hvor det står at merinntekter kan benyttes, men det står intet om at mindreinntekter ved f.eks. salg av fast eiendom vil medføre noen konsekvenser for utgiftsbevilgningene. Jeg vil be statsråden gi oss litt veiledning om hvor det eventuelt skulle være et slikt stortingsvedtak, som Oddvard Nilsen i media har hevdet finnes.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Jeg vil gjerne be statsråden dokumentere hvor det står noe om det siste hun sa, at det får noen konsekvenser. Det det får som konsekvens, er at departementet meddeler i omgrupperingsproposisjonen at et inntektskapittel ikke ser ut til å bli nådd, og at Regjeringen derfor foreslår å redusere inntektskapitlet. Det har ingen konsekvenser for utgiftssiden – det er ikke noen merbevilgning som skal til. Det er en justering av inntektskapitlet til statskassen, som eventuelt kommer sammen med alle andre anslagsendringer i statsbudsjettet. Og så er det opp til Regjeringen å vurdere om det skal få noen konsekvenser. Men det er ingen automatikk her. Jeg vil gjerne be statsråden bekrefte at det er slik at hvis man får mindreinntekter på salgskapitlene, er det ingen automatikk i at det får konsekvenser for det samme departementets utgiftsbevilgninger, som er gitt av Stortinget, og som det bare er Stortinget som i tilfelle kan redusere.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Det er riktig som Martin Engeset sier, at dette er beslektede forslag, idet begge har som en operativ del å be Regjeringen sørge for at Lista flystasjon blir tilbakeført til staten. Det ene forslaget har et spesifikt ønske om hva den skal benyttes til, det andre er veldig, veldig ullent, og man har altså egentlig ikke noe formål med hensyn til hva den skal benyttes til, men vil kjøpe bare for å kjøpe det til staten. Da synes jeg det er helt naturlig, slik Martin Engeset har foreslått, at man først voterer over forslag nr. 1 og deretter over forslag nr. 5.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Det er helt normalt, president.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Når det er fremsatt to ulike forslag, pleier det å være slik at det er salen gjennom votering som avgjør hvilket forslag som blir vedtatt. Vi har veldig ofte situasjoner hvor det er helt rimelig at presidenten kan anta hva som vil være flertallet, basert på å se i en innstilling. Vi unnlater ikke å votere av den grunn at de fleste av oss på forhånd vet hva resultatet vil være. Vi gjennomfører den formelle voteringen, og det ber jeg om også blir gjort. Det er fremsatt to ulike forslag, og da voterer vi over disse forslagene. Så vil jeg tilbakevise insinueringen fra Klunglands side om at han på noen måte kan vite hvorledes alle representantene ville ha stemt hvis det var en annen voteringsrekkefølge. Det har han ingen kunnskaper om, og det får han heller ikke vite hvis det går slik vi tror når det gjelder voteringsrekkefølgen. Det er ikke uvanlig i store og viktige saker at voteringsrekkefølgen er ganske avgjørende. Og til slutt: Det kan være mange som etter hvert må lære seg at man ikke skal ta for gitt voteringsrekkefølgen, og at det alltid er Fremskrittspartiet som skal bli tvunget til å foreta en subsidiær votering. Andre kan faktisk komme i den samme situasjonen, og det bør ganske mange av partiene i salen merke seg.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-14:
Det var Stortingets uttrykkelige forutsetning da vi behandlet Lista-saka tidlig på 1990-tallet, at det såkalte utviklingsalternativet skulle legges til grunn. Representanten Engeset gikk veldig langt i å kritisere kommunen, men han svarte ikke på representanten Engebretsens spørsmål om hva slags utvikling som hadde skjedd på området. Jeg har lyst til å sitere litt fra internrevisjonsrapporten til Forsvarsbygg, der det heter: «Etter at firmaet er stiftet og registrert, kom det fram at det kun er skutt inn kr 100 000 i aksjekapital. Dette er lovens minimumskrav. Det kan indikere at selskapet ikke hadde store planer for området.» Videre står det at foreløpig årsregnskap for 2003 viser at «Lista Flypark ennå ikke har startet på gjennomføring av de forpliktelser som det er gitt økonomisk kompensasjon for. Det er et underskudd på 1,7 mill. kr, og de driver hele sin virksomhet på de midler som er overført fra staten». Jeg gjentar representanten Kjell Engebretsens spørsmål: Hvilken utvikling kan Engeset vise til?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-14:
Til det siste statsråden sa: Det hadde absolutt vært fordelaktig at disse forpliktelsene hadde kommet fram gjennom forhandlingene, og at det også kunne vært etterprøvbart da. Jeg er opptatt av den smule aktivitet det har vært rundt omfortolking av avhendingsinstruksen og den møtevirksomheten som har vært mellom Forsvarsdepartementet og Moderniseringsdepartementet, som jo Riksrevisjonen finner grunn til å varsle Stortinget om. Kan statsråden forstå at dette også kan oppfattes som et signal om at Forsvarsdepartementet ikke tar kritikken for brudd på avhendingsinstruksen, salgsinstruksen, på så stort alvor som en skulle tro ut fra statsrådens utsagn? Og deler statsråden det syn at når dette er bestemt ved kgl. resolusjon, bør det også omgjøres ved kgl. resolusjon, slik at Stortinget i ettertid kan kontrollere det?
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2005-06-14:
Da Stoltenberg-regjeringa la fram forslag til langtidsplan for Forsvaret for 2002-2005, rekna ho med at sal av eigedom ville gå omtrent i null, fordi oppryddig osb. ville vera betydeleg. Dersom kvart enkelt sal skal godkjennast av Kongen i statsråd, slik Arbeidarpartiet no gjer framlegg om, og 400–500 sal skal behandlast på denne måten, vil det nok ta si tid. Ser Arbeidarpartiet det no slik at resultatet faktisk kan verta det som ein gjekk ut frå i langtidsplanen, at ein faktisk kan gå i null på grunn av at ei slik behandling vil ha ein avvisingseffekt, altså at folk vil vegra seg for å vera aktuelle kjøparar?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-06-14:
Senterpartiet er ikke representert i kontrollkomiteen og har derfor ikke deltatt i behandlingen av denne saken i komiteen. Men vi vil i det alt vesentlige slutte oss til de merknadene som framkommer fra flertallet i innstillingen. Vi mener i likhet med flertallet at det er alvorlig at Riksrevisjonen ikke har funnet å kunne bekrefte at det ikke er vesentlige feil og mangler ved FMOs regnskap. Vi mener også det er alvorlig at det pr. utgangen av desember var forfalte krav på nærmere 200 mill. kr, og vi er usikre på hva som skjer i forhold til om det kommer til å bli dratt videre inn i 2005-regnskapet. Det er også alvorlig at en her har et ufullstendig materiellregnskap, som gjør at en til sammen har en manglende kontroll, iallfall av disponeringen av materiell, på oppimot 3 milliarder kr. Jeg har merket meg at departementet og Regjeringen i ettertid har valgt å bruke aktivt det som blir sagt fra Riksrevisjonen når det gjelder de neste fasene av Program Golf. Det finner jeg interessant i forhold til spørsmålet om den videre behandlingen av det programmet. Det sies fra Regjeringens side at for å tilfredsstille de øvrige deler av økonomisystemet knyttet til internregnskap og merknader fra Riksrevisjonen må de neste fasene av Program Golf innføres. Det står litt i kontrast til Regjeringens holdning til at Stortinget på sjølstendig grunnlag skal kunne avgjøre de ulike fasene av Program Golf, og at det derfor ikke er nødvendig å legge fram Program Golf i sin helhet for Stortinget, og heller ikke å gi Stortinget et samlet overslag over antatte kostnader knyttet til Program Golf. Det er jo slik at hvis Regjeringen tar på alvor det de sier om Program Golf, og også det Riksrevisjonen har kommet med av kommentarer, vil en i realiteten ikke kunne stoppe prosessen underveis. En vil i realiteten ikke ha noen sjølstendig mulighet for Stortinget til å kunne stanse prosjektet fra fase til fase. Dersom Regjeringens merknader skal tas på alvor, må hele programmet gjennomføres. Da syns jeg det hadde vært bare rett og rimelig at også Stortinget hadde fått seg forlagt en oversikt over alle faser i programmet og også en oversikt over de antatt totale kostnadene knyttet til programmet.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-06-14:
La meg først bemerke at når flertallet i kontrollkomiteen ønsker å ta 400 salg i året som i dag ikke behandles i Forsvarsdepartementet, inn i Forsvarsdepartementet, må jo det være fordi man forventer at vi skal ha en reell behandling av dem. Og det vil selvfølgelig ta tid. Samtidig vil jeg legge til at ja, det er verifisert to klare mangler ved salget av Lista. Det skulle vært utlyst i Lysningsbladet, og det skulle vært tatt ny takst. Når det gjelder forpliktelsene knyttet til eiendommen, er, som Forsvarsbygg opplyste i høringen, en rekke av disse ivaretatt gjennom den tinglysing som ble foretatt i tilknytning til salget. Men det viktigste er at det nå blir fred og ro, slik at man kan komme i gang med utvikling på Lista-området, i tråd med det nåværende eier legger opp til.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-06-14:
Jeg kan i hvert fall være helt enig med representanten Ågot Valle i at det bør være enighet om hvordan avhendingsinstruksen kan tolkes. Men det er også logisk at Forsvarsdepartementet hadde behov for å undersøke Moderniseringsdepartementets syn på avhendingsinstruksen, fordi Moderniseringsdepartementet jo er det departement som er satt til å forvalte statens avhendingsinstruks, og dermed også kunne klargjøre hva som faktisk står der. Det som står i avhendingsinstruksen, er: «§ 3.3 åpner for at den fremgangsmåten som er vanlig i bransjen følges. Dette betyr blant annet at ved salg gjennom eiendomsmegler, kan meglers prisvurdering, som unntaksordning, legges til grunn der dette er vanlig praksis, som ved salg av andelsboliger.» Jeg tror neppe vi blir enige om tolkningen her i dag, men vi kan sikkert være enige om at vi må finne en teknisk måte å bli enige på. Og ett forslag er å presisere den kgl. resolusjon, for ingen har interesse av at det skal være uklarhet i dette spørsmålet.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-06-14:
Det er helt riktig som representanten Carl I. Hagen presiserer, at Forsvarsdepartementet har hatt en egen anledning til å benytte merinntekter fra salg til aktiviteter i Forsvarets virksomhet. Det er en adgang som Forsvaret har hatt, som det ikke fins paralleller til i andre deler av departementsstrukturen. Det har vært gjort nettopp for å stimulere Forsvaret til å frigjøre arealer og til å klare seg med mindre kvadratmetermasse, fordi man vet at ved salg får man inntekter til styrking av forsvarsbudsjettet. Når inntektene fra salg, som i år er anslått til ca. 400 mill. kr, forventes å bli redusert gjennom vedtak som antakelig vil bli fattet her i salen, som gjør salgsprosessen mer byråkratisk, har Stortinget, som Carl I. Hagen helt riktig var inne på, anledning til å komme tilbake i oktober med forslag til tilleggsbevilgning i forbindelse med omgrupperingsproposisjonen. Men i mellomtiden har Forsvaret usikkerhet, og pr. i dag har vi ikke alternative midler.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2005-06-14:
I praksis vil enhver regjering søke å balansere inntekter og utgifter. Det betyr selvfølgelig i dette tilfelle at hvis Forsvarsdepartementets inntekter reduseres, kan man ikke holde det samme utgiftsnivå når vi gjennom året forsøker å balansere disse opp mot hverandre, hvis forsvarsbudsjettet samlet skal gå i balanse mellom inntekter og utgifter. Men det er også helt riktig som Carl I. Hagen sier, at enhver regjering selvsagt kan foreslå at man skal klare seg med mindre inntekter og likevel holde det samme utgiftsnivået. Jeg hadde imidlertid trodd at Fremskrittspartiet kanskje ville fokusere litt mer på hvilke ulemper dette forslaget har for private interessenter som ønsker å kjøpe forsvarseiendommer. De fleste forsvarseiendommer selges til private. De fleste forsvarseiendommer selges gjennom megler til markedspris. Her er man med på å stille private kjøpere i en betydelig dårligere situasjon enn offentlige.
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-14:
Jeg har med interesse lyttet til debatten, og jeg lyttet med særlig interesse til saksordførerens første innlegg, som jeg synes var forbilledlig balansert og nyansert, og slik sett var et godt eksempel på en kritisk tilnærming i ordets egentlige forstand. Derfor ble jeg litt overrasket over saksordførerens annet innlegg, som gav uttrykk for en dessverre svært utbredt språklig misforståelse, nemlig at ordet «kritikk» betyr å gi uttrykk for misnøye. Det greske ordet som ligger i bunnen, betyr å skjelne, å nyansere, og det er noe annet enn å gi uttrykk for misnøye. Derfor synes jeg saksordføreren skulle ha holdt seg til sin opprinnelige innfallsvinkel og ikke nærmet seg det som har vært uttrykt fra de tre andre partiene på opposisjonssiden også i denne debatt, nemlig misnøye. Hvis Riksrevisjonens arbeid skal være nyttig både for Stortinget som oppdragsgiver og for forvaltningen, må jo forutsetningen være at man er villig til å vektlegge alle sider, også de sidene som gir uttrykk for at vi er på riktig vei, og at kontrollmulighetene faktisk er blitt vesentlig bedret i forhold til det de tidligere har vært, når det gjelder vurderingen av Forsvarets regnskaper. Bare på den måten kan Stortinget utøve sin funksjon som kritisk overvåker av forvaltningen og av ministeren. Så til sist: Jeg la merke til med en viss undring at representanten Carl I. Hagen holdt et forsinket innlegg til den saken som ble behandlet i formiddagsmøtet. Det er jo bedre sent enn aldri, selvfølgelig, men jeg synes ikke det bidrog noe særlig til klargjøring av hva ansvarsforholdet egentlig dreier seg om i denne sammenheng. Selvfølgelig er det full enighet i denne sal om at det parlamentariske ansvar ligger ett eneste sted, nemlig hos statsråden. Selvsagt. Men det forhindrer jo ikke at ledelsesansvaret så vel hos politisk ledelse, statsråden, som hos forsvarssjefen, som har det øverste ansvar for den militære organisasjon, også innebærer ansvaret for å sørge for at de som sitter med det delegerte ansvar, blir holdt ansvarlige når ting går galt. Det er etter mitt skjønn å speilvende problemstillingen når man fremstiller det slik at forsvarssjefen eller statsråden har forsøkt å velte sitt ansvar over på andre. Det er en helt åpenbar misforståelse. Det de har gjort, er å utøve sitt ledelsesansvar slik som ledelsesansvar skal utøves, mens det i realiteten er de tre opposisjonspartiene, som insisterer på å hakke på dette om igjen og om igjen, som vil frikjenne dem som sitter med ansvaret for de enhetene som har pådratt seg alvorlig overforbruk, og frita dem for ansvar. Det kan umulig være Stortingets oppgave, for det vil i virkeligheten si at Stortinget undergraver forsvarssjefens mulighet for å utøve det ledelsesansvar som forsvarssjefen er tillagt.
Inge Lønning (Høyre), 2005-06-14:
Det er grunn til å undre seg noe over sammenhengen mellom den kritikk som fremføres med vekslende styrke fra opposisjonen, og de botemidler man foreslår for å følge opp kritikken. På den ene siden vil man i Lista-saken instruere om at staten skal kjøpe tilbake en eiendom. Det må vel være grunn til å spørre seg om det er et veldig godt utgangspunkt sett fra selgers, altså statens, synspunkt når det gjelder å innfri Stortingets egne overordnede målsettinger, nemlig at det skal selges med det best mulige resultat økonomisk for staten, særlig når man tar i betraktning at det i Lista-saken allerede i 1996 under en annen regjering ble tildelt en forkjøpsrett for en annen aktør som har gyldighet også neste år, og som vil bidra ytterligere til verdiforringelse i et marked. Det er vanskelig å skjønne at dette er et adekvat botemiddel. Enda vanskeligere er det å skjønne at det generelle tiltak med å flytte saksbehandlingen for 400 saker i året til Kongen i statsråd er et adekvat botemiddel, vel å merke hvis det er Stortingets egen overordnede målsetting som skal ligge til grunn. Det har vært en overordnet bestrebelse i norsk statsskikk å redusere antallet saker som skal behandles av Kongen i statsråd, mest mulig. En ekspansjon med 400 nye saker årlig er helt på kollisjonskurs med det som har vært en allmenn målsetting. Bergens Tidende skrev på lederplass 10. juni: «Det siste slaget fra opposisjonen, kravet om at ansvaret for eiendomssalget tas fra statsråden, vitner om at vår parlamentarisme ikke fungerer for tiden.» Det er antakelig for sterkt sagt fra redaktørens side. Parlamentarismen fungerer nok, men den fungerer underlig stykkevis og delt. Den fungerer nemlig bare når det passer. Jeg må nok si at jeg har vanskelig for å skjønne at den presedensskapende effekt av det helt nye grep, hittil ukjent i norsk statsskikk, som man legger opp til ved denne instruksjonen, vil være en god presedens for fremtidige storting. Jeg tror det heller kommer til å bli stående som en usedvanlig dårlig løsning.
André Oktay Dahl (Høyre), 2005-06-14:
I etterkant av Frøiland-utvalgets rapport behandlet vi ny lov og instruks for Riksrevisjonen. Da uttalte komiteen, med Arbeiderpartiets tilslutning, følgende: «Komiteen vil videre understreke at det går et skille mellom mål satt av Stortinget og mål som er satt av forvaltningen. Komiteen viser til at det er forvaltningsrevisjonens siktemål å kartlegge om Stortingets vedtak og forutsetninger er oppfylt.» Videre: «Riksrevisjonens oppfølging av forvaltningens egne mål, regelverk som forvaltningen selv har fastsatt og vurderinger av hensiktsmessigheten av styringsverktøy og virkemidler bør derfor være knyttet opp mot Stortingets vedtak og forutsetninger.» Jeg vil spørre om dette er en prinsipiell holdning og et syn som Arbeiderpartiet fortsatt står for, på bakgrunn av det representanten Engebretsen tok opp om tolkningen av avhendingsinstruksen.
André Oktay Dahl (Høyre), 2005-06-14:
Alle fikk utdelt en bok av Unni Lindell om barn og hva deres syn på politikk og politikere var. Vegard, seks år, sa det slik: Politikere ser «nesten normale ut. Særlig fra siden ...». Tone, syv år, sa: «Stortinget er et sted man må være veldig stille. Derfor bruker de lyddemper.» Det er kanskje politikkens vesen at enkelte i media definitivt ikke bruker lyddemper, men høyttaler for å kritisere en situasjon hvor Forsvarsbyggs salg av forsvarseiendom har gitt over 1 milliard kr i nettoinntekter, dvs. 1 milliard kr mer enn Stortinget forutsatte. 2 millioner m2 er solgt, og jeg tok for moro skyld en liten telefon til et par nøytrale eksperter på eiendomsforvaltning for å danne meg et bilde av hva drift og vedlikehold av disse 2 millioner m2 for fremtiden ville ha medført av merforbruk for staten. Det var ikke akkurat et lite beløp, for å si det slik. Når staten har tjent 1 milliard kr mer enn forutsatt, og spart et beløp med mange nuller på salgsprosessen, er det forståelig at både barn og andre under sterk tvil kommer frem til at politikk og politikere ser nesten normale ut, iallfall sett fra siden, når man sammenholder disse fakta med fokuset som har vært i den offentlige debatt og her. Riksrevisjonen har gjort en veldig grundig jobb og har gått gjennom hele 556 avhendingsprosesser i 2002 og 2003, som altså har innbrakt, og spart staten for, over 1 milliard kr. Opposisjonens privilegium er selvfølgelig å skjerpe kritikken fra Riksrevisjonen, men det blir litt spesielt i denne saken, sett på bakgrunn av at Riksrevisjonen ikke dokumenterer et eneste eksempel på at staten har tapt penger, noe som uansett antall dager frem til valgdagen kanskje burde påkalle oppmerksomhet hos flere enn spesielt interesserte. Hovedkritikken til Riksrevisjonen går på mangel på dokumentasjon, og man påpeker at det for 60 av de 455 undersøkte salgene foreligger gamle takster. Etter avhendingsinstruksen, som vi diskuterer her, er det imidlertid ikke klart hva som skal regnes som en foreldet takst. Men det som er klart, er at det er departementet som tolker sin egen, dvs. den statlige, instruks. I denne sammenheng har vi fra regjeringspartienes side antydet at det kanskje er naturlig at Riksrevisjonen bør gå gjennom komitemerknadene til ny instruks for Riksrevisjonen en gang til. Alle som har kjøpt en leilighet, vet at det i praksis ofte fungerer slik at man får en verdivurdering av en megler, og at denne blir lagt til grunn både ved salg, møte med banken og ved refinansiering. Jeg har faktisk en bedre halvdel som har gjort dette i løpet av denne ettermiddagen. Det illustrerer noe av hovedpoenget, og er noe av det som kanskje har bidratt til at det har kommet inn 1 milliard kr mer enn Stortinget forutsatte, nemlig at man har prøvd å benytte seg av en vanlig fremgangsmåte i bransjen. For det hender jo at det ikke er helt ufornuftig å lytte til fagfolk som har gjort det før.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2005-06-14:
Jeg er glad for at representanten Engeset litt ute i sitt innlegg innrømmet/tok selvkritikk på at det faktisk har skjedd brudd på avhendingsinstruksen. Jeg går ut fra at han gjorde det på vegne av Regjeringen. Allikevel er jeg ganske forbauset over innlegget hans. I hvert fall i mine ører høres det nesten ut som en bagatellisering av det som har skjedd. Jeg må også si at jeg er litt forbauset over representanten Engeset. Når Riksrevisjonen etter å ha gått gjennom saken så klinkende klart påpeker alvorlige feil, kan det umulig være slik at nestlederen i kontrollkomiteen mener at Stortinget skal se gjennom fingrene med dette. Derfor er mitt spørsmål til representanten Engeset: Han mener vel ikke at vi skal se bort fra den klinkende klare kritikken som Riksrevisjonen har kommet med? Stortinget må vel agere i forhold til det?
Sigmund Kroslid (Kristelig Folkeparti), 2005-06-14:
Jeg skal ikke gå inn på de formelle sidene av denne saken. Om det er det allerede sagt mye i dag. Jeg vil bare konstatere at etterpåklokskapens kunst ikke nødvendigvis er en kunst som skal tegnes med bred pensel. Det jeg fikk lyst til å si i dag, er at når jeg hører på debatten, stiller jeg meg spørsmålet om roten til det onde kanskje er noe annet enn det man egentlig diskuterer. Hvis det hadde vært slik at det hadde skjedd veldig mye positiv næringsutvikling og aktivitet ved Lista flystasjon – hvilket det etter min oppfatning ikke har gjort – er spørsmålet om denne saken i det hele tatt hadde vært diskutert. Det er et spørsmål en kanskje bør stille seg i etterkant av avhending av offentlige eiendommer og de forutsetninger som ligger i bunnen – de forutsetninger som lokalmiljøene, som jeg kjenner rimelig godt, kanskje hadde kjent til da man gikk inn i disse transaksjonene.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2005-06-14:
Det er ikke meningen å være møteplager i dette kanskje siste møtet hvor vi behandler en sak fra komiteen. Men jeg må innrømme at jeg er noe forbauset over at helseministeren ikke tar ordet, særlig med utgangspunkt i de utsagn jeg kom med når det gjaldt STAMI. Jeg hadde håpet at man i departementet hadde en mening om disse synspunktene, og også en faglighet i forhold til STAMI og Universitetet i Bergen. Jeg synes det er en øredøvende taushet her i dag fra de andre partiene i denne saken.
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2005-06-14:
Da næringskomiteen hadde høring om jordbruksavtalen, ble vi gjort oppmerksomme på en strategi som Innovasjon Norge i Telemark har. Melkebruk som ikke har over 100 000 i kvote, vil fra 2005 ikke få tilsagn på tilskudd og lån til investeringer som resultat av en fastlagt regional BU-strategi. Det er kun 50 av totalt 200 melkebruk som har kvoter på over 100 000 i det fylket. Det er store avstander, så det er vanskelig å drive samdrift. Kravet om en slik kvote innebærer dermed at 75 pst. av alle melkebrukene i Telemark kan bli presset ut på sikt. Mener statsråden det er rett, når han selv hevder at strukturendringene skjer raskt nok?
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2005-06-14:
I tillegg til det saksordføreren har sagt, er det for oss i Arbeiderpartiet viktig å understreke en del momenter. Reindriftsnæringa har og skal fortsatt ha stor betydning for opprettholdelse og utvikling av et levende samisk samfunn, økonomisk, sosialt og kulturelt. Det er derfor viktig at næringsutøverne sikres inntekt, ikke minst gjelder det omsetning av reinkjøtt. Det er gledelig å registrere at de tiltakene som er gjort, har bedret slakteri- og markedstilgangen. I tillegg til at det er med på å sikre økonomien, er det også nødvendig i forhold til de økologiske rammebetingelsene næringa driver innenfor. Det har vært og vil sannsynligvis fortsatt være stor oppmerksomhet omkring situasjonen i Vest-Finnmark. At man der har en økning på 26 pst. når det gjelder slakting, er bra. I tillegg kommer det private uttaket, som ennå ikke er kjent. Det gjenstår å videreføre nedslaktinga, slik at antall rein kommer nærmere de naturgitte forutsetningene. Det er derfor nødvendig å fortsette tiltak som reduserer reintallet. Slik det påpekes i St.prp. nr. 63, er differansen mellom antall rein og det reintallet det bør være, på over 26 000 dyr. Avisen Nordlys skriver tirsdag 31. mai dette år at slitasjen på reinbeitene har forverret seg kraftig, og at kapasiteten er langt dårligere enn da vedtaket om et øverste reintall på 64 000 dyr ble satt. Avisen skriver videre: «Forskere og forvaltning mente det var nødvendig å redusere belastningene på de slitte beitene. I stedet økte den dramatisk, og i fjor høst ble det åpenbart at problemene også har meldt seg på de frodige sommerbeitene. Flere av flokkene som dro østover fjor vår var i dårlig forfatning, og i følge slakteriene var både vekter og kjøttkvalitet dårligere enn året før.» I tillegg til å ta tak for å rette opp dette, både når det gjelder dyrehelse og økologi, er det nødvendig å få vekk støyen fra næringa. Det er mye positivt i næringa som ikke har mulighet til å komme fram, fordi situasjonen i Vest-Finnmark overskygger alt. Vi ser at det kan være behov for virkemidler som kan virke allerede fra kommende sesong. I Arbeiderpartiet beklager vi at vi i komiteen ikke fikk tid til å behandle Ot.prp. nr. 99 for 2004-2005 om lov om endringer i lov 9. juni 1978 nr. 49 om reindrift. Arbeiderpartiet ser at det er nødvendig å få tatt noen grep, slik at man kommer videre for å få ned antall rein, men at man også samtidig må arbeide for å få alternativ næringsvirksomhet i disse områdene. Vi har i ettertid merket oss at bl.a. Sametinget mener det er behov for konsultasjoner, og antar at Regjeringa vil gjennomføre slike drøftinger før saken igjen kommer til Stortinget. Tiltak for å redusere antall rein kan være vanskelig å få til, men det er svært nødvendig. Verdiskapingsprogrammet for reindrift er et viktig redskap for å få større verdiskaping i næringa, og det er derfor bra det videreføres. For Arbeiderpartiet er det viktig at vi har en næring som økonomisk går bra, men den skal være i takt med naturens tålegrense.
Michael Momyr (Høyre), 2005-06-14:
Når jeg nå bad om ordet, var det for å komplettere representanten Ryans reisebeskrivelse fra Sverige. Vi var på fabrikken De Laval riktignok, men de produserte andre ting enn utstyr til bruk med 90 000 kyr. De produserte en moped som kjørte rundt i India og melket en og en ku. Jeg tror det er et eller annet mellom dette som er aktuelt for norsk landbruk. Av de produktene de har – uten at jeg fra denne talerstolen skal stå og snakke om teknisk utstyr til landbruket – tror jeg kanskje at roboter som utvikles i forhold til bruksstørrelse med mellom 50 og 100 kyr, er fornuftig for et robust landbruk i fremtiden. Jeg tror at det er nettopp slikt teknologisk utstyr, en slik teknologisk nyvinning som gjør at vi fortsatt kan ha bruk i forholdsvis liten skala i dette landet. Jordbruket har et ansvar for å produsere fellesgoder som samfunnet etterspør. Det er her hovedbegrunnelsen for overføringene ligger. Det er Høyre enig i, men det står ikke i noe motsetningsforhold til at vi skal effektivisere og utnytte de teknologiske nyvinningene som kommer. Jeg har også lyst til å si et par ord om Tine. Samvirke er privat virksomhet. Høyre er glad i privat virksomhet, men det er viktig at vi har konkurranse i et marked. Hvis den eneste konkurransen er årsmeldingen fra året før, skjer det ikke noen særlig utvikling. Stortinget har sagt at vi skal ha konkurranse. Jeg tror i den sammenheng det er viktig – og jeg vil Tine vel når jeg sier det – at Tine synliggjør sin egenkapital. På det viser slipper vi at pris skal fastsettes årlig i Oslo Tingrett. Det tjener ingen, og aller minst Tine. Helt til slutt vil jeg uttrykke optimisme på vegne av norsk landbruk. Vi ser at rekrutteringen øker, og jeg tror at det først og fremst skyldes at Samarbeidsregjeringen har flyttet oppmerksomheten fra de detaljerte årsvekstmodellene over på bedriftene. Norske gårdbrukere er næringsdrivende, de er bedriftsledere, og de er glad for den friheten de har fått til å organisere virksomheten sin slik det er mest hensiktsmessig. Derfor er jeg optimist.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Jeg hadde i utgangspunktet ikke tenkt å ta noen replikk på statsråden, men jeg vil imøtegå påstanden om at vår distriktspolitikk vil legge bygdene øde. Det er knapt noe land i Europa som har så mange muligheter i distriktene som det Norge har. Vi har olje, gass, kondensat, vi har tradisjonelle fiskerier, vi har oppdrett, og vi har reiseliv og turisme – jeg kunne ramse opp. Vi utnytter ikke disse mulighetene, men knytter landbrukspolitikken fast til distriktspolitikken. Mener statsråden at vi skal se på bøndene som selvstendig næringsdrivende? Hvorfor skal de ha en spesialordning i form av en jordbruksavtale, når ingen andre næringsdrivende i Norge, unntatt de som driver med reindrift, har det? Alle andre grupper må stå på egne ben, også i Distrikts-Norge.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Vi ser at med den inngåtte avtalen øker målprisene med over en kvart milliard kroner. Osten blir betydelig dyrere. Storfekjøttet blir enda dyrere, og frukt- og grønnsakspriser stiger, osv. Hva betyr det i praksis? Jo, det betyr at handlingsrommet for den norske bonde stadig blir redusert. Det har ved flere anledninger vært et stortingsflertall som i praksis har gjort noe for å få ned matvareprisene. 1. juli 2001 fikk vi en halvering av matmomsen. I den siste budsjettavtalen fikk vi redusert matvaremomsen med 1 pst. Regjeringen foreslo i sitt utgangspunkt å øke med 1 pst. Det er altså en differens på 2 pst. og et proveny på 1,2 milliarder kr. Likevel steg matvareprisene, til tross for at matvarekjedene lovte det norske folk at momsreduksjonen fullt og helt skulle komme forbrukerne til gode. Jeg etterlyser da marginundersøkelsene og prisundersøkelsene fra NILF, som var lovet i mai. Når kommer disse undersøkelsene, og når kan vi få se hvem som er bandittene i dette dramaet?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Jeg takker for den omtalen jeg her fikk. Dette er vel det siste innlegget jeg har i en ren landbruksdebatt her i Stortinget. Jeg går ut av Stortinget nå på fredag, i hvert fall når det gjelder praktisk virksomhet i denne salen. Det er selvfølgelig viktig som statsråden sier, at mangfoldet betyr mye. Dette har vi diskutert mange ganger – ysterier og andre måter å få fram spesialiteter på. Men det må jo ikke overskygge at det største antallet bønder lever av bulkproduksjonen, og at dette andre bare kan bli et supplement til den tradisjonelle og sentrale landbruksproduksjonen. Representanten Enoksen nevnte dette med 16–17 melkekyr, og at vi har økt med noen i denne fireårsperioden. Hvis vi ser hva våre naboland har gjort for å være konkurransedyktige, så hadde man på 1970-tallet omtrent like mange kuer i alle de nordiske land. Danskene lå litt foran. For fem år siden hadde svenskene 30, danskene 60 pr. melkebonde, og finnene er på full fart fremover. Hva viser det? Jo, det viser at alle de andre nordiske landene tilpasser seg virkelighetens verden, bare ikke Norge. Her holder vi oss omtrent på det samme antallet. Så de andre landene i Norden har en utvikling i tråd med det Fremskrittspartiet står for, for å få rasjonelle enheter og for å få overlevelsesmuligheter. Se på Finland, som har omtrent de samme sosiale institusjoner, samme folketall, ligger på de samme breddegrader, osv.: Der har matvareprisene de siste ti år gått betydelig ned, og samtidig har den finske bonde en framtidstro. Det synes jeg også denne regjeringen kunne lære litt av. «Look to Finland» og se hva de har fått til i landbrukspolitikken.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2005-06-14:
Det er knyttet store forventninger til den nye reindriftsloven som det er meldt skal komme i slutten av dette året. Man jobber da ut fra et nytt prinsipp for reintallsreduksjon, at det skal tilpasses den enkelte siida. Det tar tid å fastlegge siidagrensene, og det kan være andre rettighetsspørsmål. Dette bygger jo på et gammelt samisk system. Når vi nå får en ny lov, er det veldig viktig å få klart frem at den må fungere effektivt relativt raskt, både når det gjelder sanksjonsmuligheter og eventuelle muligheter til å innføre tvangstiltak hvis det skulle bli nødvendig. Så mitt spørsmål til statsråden er: Vil denne loven kunne fungere effektivt fra dag én, eller etter relativt kort tid, og ikke være avhengig av en langdryg prosess, rettighetsspørsmål og siidagrenser, som gjør at vi – nok en gang – ikke ved hjelp av loven kommer videre med å få redusert reintallet?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-14:
Vi vet at markedsreguleringene for fjørfekjøtt nå blir fjernet. Vi vet at Regjeringa opprinnelig også ønsket å fjerne dem for egg. Er det slik at det er en strategi i Regjeringa at man ønsker å ta bort de ulike markedsreguleringene etter hvert, og at dette var starten på en nedtrapping av markedsreguleringene i Norge?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-14:
Statsråd Sponheim har lang trening i og gode tradisjoner med å bevege seg på grensa. Jeg tenker da på sperregrensa. Det kan hende at han på den måten har lært seg til at det å være i den situasjonen er akseptabelt. Men når statsråden sier at vi er på grensa til det uanstendige når det gjelder strukturutvikling i norsk landbruk, lurer jeg på om det er hans erfaring med andre grenser som gjør at han er så rolig og avslappet, eller om han ikke synes at det er litt krevende – etter fire år som landbruksminister – at man har kommet så langt at man er på grensa til det uanstendige når det gjelder strukturutvikling i norsk landbruk.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-14:
Reindrift er en balanse mellom økonomi, økologi og kultur. Det er ingen tvil om at for en minoritet som samene er reindriften helt vesentlig, og at vi derigjennom har viktige kulturtradisjoner å ivareta. Jeg kunne ha snakket mye om det, men jeg skal heller hoppe litt over på det med økonomi og økologi. Også vi i SV er bekymret for reintallet på Finnmarksvidda. Det er riktig som representanten Hedstrøm sa, at vi i forrige debatt om det har gitt klart uttrykk for at vi ønsker at man må prioritere arbeidet med å få ned reintallet, og vi registrerer at departementet og Regjeringen har jobbet veldig aktivt med å få det til. Nå viste det seg at vi fikk en sak helt på slutten av året som var såpass omfattende at også vårt parti, SV, valgte å si at vi måtte utsette den saken fordi den var av så stort omfang at vi ønsket lengre tid på den før vi kunne ta en endelig beslutning, bl.a. med høringer og diverse informasjonsinnhenting. Men det betyr ikke at man ikke må fortsette det arbeidet som man har startet på for å finne frivillige gode løsninger sammen med reindriftsutøverne for å få ned reintallet, som nå er på ca. 90 500. Det andre området er økonomi. Det er ingen tvil om at man har slitt med dårlig økonomi i reindriftsnæringa, til tross for at man har et flott produkt som etterspørres. Derfor må det i det neste året etter vår mening prioriteres å få enda mer fart på markedskanalene og enda mer markedsføring av reinkjøtt. Vi vet at det har vært jobbet aktivt også fra Regjeringa og departementet med diverse kampanjer for å få disse varene ut i butikkene og få dem markedsført, bl.a. i de mer tettbygde strøk som ikke normalt har tilgang på reinkjøtt. Vi i SV setter pris på at man har en så offensiv holdning til det, slik at man for det første kan få avsetning på reinkjøtt, men også en pris på det som gjør at økonomien i næringa bedres. Helt til slutt vil jeg gi uttrykk for at vi syns at dialogen med reindriftsutøverne er usedvanlig viktig, og i og med at komiteen var på en befaring i Finnmark, fikk vi sjansen til å treffe en del av dem. Vi har også fått sjansen til å møte en del av dem her i Stortinget, og jeg tror at det framover, når vi skal ta en del av de krevende valgene, er usedvanlig viktig at vi har en god dialog med dem som driver i næringa.