Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Nok en gang diskuterer vi i Stortinget mobbing, som er et alvorlig problem på mange skoler. For mange elever har en skolehverdag hvor de er preget av trakassering, uro, en følelse av at personer er ute etter dem, og andre varianter av det. Denne gangen har vi som tema et forslag om mobbeombud i alle fylker, som Kristelig Folkeparti har presentert. Jeg opplever at det er bred enighet i Stortinget om å bekjempe mobbing, og det er et viktig og tydelig signal fra Stortinget som lovgiver at vi vil bekjempe mobbing. Jeg tror det er bra at vi har debatten ganske ofte, for til tross for våre vedtak og til tross for våre diskusjoner er ikke problemet løst. Vi må bekjempe mobbing på mange måter. Arbeiderpartiet vil bruke mye tid på å forebygge mobbing. Vi vil gripe resolutt inn når det skjer, og det må skje gjennom god kontakt mellom skole og hjem. Vi må bevisstgjøre foreldreansvaret, og til sist må vi sørge for at skoleeier og -ledelse blir stilt til ansvar hvis det viser seg at barn har blitt plaget lenge, og at skolen har visst om det uten at noe er blitt gjort. Jeg opplever at det er den type oppgave Kristelig Folkeparti muligens har i tankene når de foreslår dette med mobbeombud. Denne saken handler også om å bruke mobbeombud som et virkemiddel når foreldre og barn opplever at de ikke blir tatt på alvor, når de opplever at den eneste måten å løse problemet på blir å bytte skole, og når de ikke føler at de blir hørt. Jeg har aldri sett tall på hvor mange barn som bytter skole i Norge med den begrunnelse at de blir plaget, men jeg er redd det er mørketall på det. Jeg tror også en del barn faktisk begynner i private skoler ut fra den begrunnelse. Det er veldig trist at barn som egentlig ønsker å gå i nærskolen, må ty til det å bytte skole. Derfor er det behov for å finne ut av dette for å se hvor stort problemet er, og det er ingen tvil om at det er behov for å få inn kompetanse, kanskje utenfra, fra andre som kan bistå når situasjonen har låst seg. Det kan være diskusjon om noe så enkelt som hva som egentlig har skjedd, fordi det oppleves ulikt for forskjellige elever, for forskjellige familier og for lærerne. Da kan det være lurt å ha kompetente utenforstående. Hvem det skal være, hvordan det skal organiseres, og hva slags konkret oppgave dette skal være, er vi i Arbeiderpartiet usikre på på det nåværende tidspunkt, og vi er ikke klare til å konkludere. Derfor viser jeg til flertallsmerknaden som vi er med på, nemlig at det er nødvendig å styrke de mest utsatte elevenes rettssikkerhet, og at det er veldig bra at vi nå har gitt Institutt for offentlig rett ved Universitetet i Oslo i oppdrag å utrede de rettslige virkemidlene som vi bør forsterke i forhold til mobbing, og vurdere opprettelse av et elevombud. Bare ved å gå nøye igjennom hva slags type oppgaver et sånt elevombud skal ha, kan vi klare å plassere et ombud der det bør være, og hvor det er mest mulig effektivt, slik at vi får løst flest mulig av de fastlåste mobbekonfliktene før det ender med skolebytte – som vi vet fort blir konsekvensen. Det er vi ikke rede til å konkludere på nå. Derfor ønsker Arbeiderpartiet at forslaget vedlegges protokollen, slik saksordfører Aksel Hagen har gitt uttrykk for. Da må vi ta en ny runde på hvordan vi skal løse dette.