Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2010-10-11:
Oslo er en klassedelt by, og jeg er veldig glad for alle de representantene både fra Fremskrittspartiet og Høyre som går opp på talerstolen her og sier at det viktigste er å sørge for at alle får like muligheter, at vi må gjøre det gjennom å gi folk muligheter til å lykkes ved å sette mer ressurser inn for å hjelpe folk som har en klassebakgrunn med lav inntekt, og sørge for å styrke deres muligheter. Men virkeligheten er jo ikke at det er der det ligger. Det er ikke den politikken som føres i praksis fra Høyre og Fremskrittspartiet i Oslo. Det er bare å se på hvordan man i det siste har flyttet ressurser fra østkantskolene over til vestkantskolene. Det er også bare å se på hva det grunnleggende problemet er. Nesten på samtlige felt innenfor skolen der det er sosiale forskjeller som avgjør resultatene, vil det logiske svaret for alle oppegående mennesker være å si: Men la oss gjøre noe med forskjellene, da! La oss utjevne forskjellene mellom dem som har mye og dem som har lite i Oslo, for å sørge for at man får bedre og mer like muligheter! Men vi har altså høyrebyråder som, på spørsmålet om de synes det er viktig å utjevne sosiale forskjeller, svarer: Nei, det ser jeg ikke på som min oppgave. Det er klart at da får man heller ikke gjort noe med det grunnleggende problemet. Boligpolitikken er avgjørende for å sørge for en bedre blanding – en god blanding. Når man i Norge og i Oslo har en klar sammenheng mellom etnisk bakgrunn og klasseskiller, slik at de som har minoritetsbakgrunn, også er de folkene som har den dårligste inntekten, sier det seg selv at skal man få til en bedre blanding i Oslo-skolene – og jeg mener at representanten Tajik var inne på flere gode argumenter for hvorfor det er viktig for å sørge for best mulig bredde og kompetanse i det norske samfunnet, og jeg mener det også vil være en åpenbar berikelse for folk som bor på vestkanten – er det viktig å sørge for å ha flere folk med minoritetsbakgrunn i nærmiljøet. Det er klart at en så defensiv boligpolitikk som føres fra høyresiden i Oslo, er en av årsakene til at vi ikke klarer å få gjort noe med dette. I debatter med Michael Tetzschner og Christian Tybring-Gjedde har begge to sagt at vi skal ha kommunale boliger der de er billigst. Da sier det seg selv at den kommunale boligpolitikken bidrar til å sementere klasseforskjellene i Oslo i stedet for å bidra til å utjevne dem og sørge for en god miks av folk med forskjellig bakgrunn. Det er kanskje ikke så rart, når samtlige stortingsrepresentanter fra Høyre og Fremskrittspartiet kommer fra godt inn på vestkanten i Oslo, mens venstresiden – i denne sammenhengen inkluderer jeg Venstre – har representanter fra en stor bredde av byen. Vi er folk som kommer fra hele byen, og er ikke bare vestkantens representanter. Til slutt vil jeg bare si én ting. Jeg er veldig glad for den jobben som Kristin Halvorsen og regjeringen gjør ved å sørge for å ha et tøft fokus både på frafallet i videregående skole og for å gi folk med minoritetsbakgrunn muligheter til å kunne norsk på en bedre måte. De grepene som gjøres med å innføre gratis halvdagsplass i barnehage, er veldig, veldig viktig. Alle lærere som jobber i skolen med minoritetselever, sier at dette er noe som virker – elevene er bedre forberedt, både på det å gå i en klasse og være sammen med mange og på det å kunne norsk på en bedre måte. Det er ingen tvil om at et godt neste skritt og viktig grep å gjøre vil være å sørge for å avskaffe kontantstøtten, som vi vet fungerer på en veldig negativ måte i Oslo i forhold til integreringspolitikken. Helt til slutt vil jeg si én ting, om det som handler om å anerkjenne morsmål. Det er etter min oppfatning veldig underlig at det er en enorm higen blant et flertall av partiene etter å ha fokus på at elevene skal lære seg tysk, fransk og spansk, men en lar være å se verdien av all språkkunnskapen til alle de elevene som har et minoritetsspråk. Vi lar være å se den verdien og utvikle den videre. Vi burde ha et helt annet trøkk i kommuner over hele landet og fra statens side. Der mener jeg at Østberg-utvalget har tatt et viktig verdivalg ved å si at den verdien som ligger i at alle de folkene som kan urdu, og alle de som kan arabisk, kunne bidratt ekstra med ressurser som vi i dag ikke har, og som kunne styrket næringslivets muligheter til å hevde seg i utlandet, i tillegg til å verdsette noe så spesielt som det at folk har et ekstra språk.