trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
Jeg har ikke så mye å legge til i denne debatten utover det som talere fra regjeringspartiene har vært inne på. Men la meg bare understreke at dette ikke dreier seg om at Stortinget skal behandle skattesaker for én bestemt institusjon. Det dreier seg om at vi skal ha noen retningslinjer som sikrer likebehandling uansett. Det er ikke noe spesielt byråkratisk. Det er noe vi må ta hensyn til hele veien, at vi sørger for at man ikke har skatte- eller avgiftssystemer som gjør at man plukker enkeltinstitusjoner eller enkeltformål, men klarer å ha linjer for hvordan vi skal håndtere skattespørsmål hele veien. Da er det, som flere talere har vært inne på, slik at i utgangspunktet er de innretningene som driver økonomisk virksomhet, skattepliktige for inntekter av den virksomheten. Men det finnes noen unntak, og det oppstiller skatteloven. Det dreier seg om unntak for formues- og inntektsskatteplikten for innretninger som ikke har erverv til formål. Vi har gjort en endring i skatteloven på dette feltet. Med virkning fra 1. januar 2008 er det innført et generelt formuesskattefritak for forskningsstiftelser som mottar basisbevilgninger fra staten. Det ble godt mottatt i sektoren. Forskningsinstitutter som blir ansett skattepliktige, vil ha de samme plikter til regnskapsføring og selvangivelsesplikt som andre skattytere. Jeg kan vanskelig se at dette skulle være noen større belastning for dem enn det er for alle andre små næringsdrivende, som representanten Lund Bergo var inne på, som også er pliktige til å følge det som er skatteregler. Den eventuelle skatteplikten vil ikke påvirke den tillatte støtteintensiteten fra EU. Det er veldig klart at EU-forordningen inneholder ingen henvisning til det som måtte være de internrettslige, altså de enkelte lands skatteregler, når de vurderer hva som er non profitstatus. Avgjørelsen av om en innretning oppfyller non profitvilkårene, må baseres på en selvstendig vurdering av vedtektene og virksomheten til den institusjonen som det gjelder. Det foreligger en utstrakt korrespondanse mellom kommisjonen og det nederlandske forskningsinstituttet TNO. Kommisjonen har hatt et bredt grunnlag for å vurdere spørsmålene om non profitstatus. Etter min oppfatning er det ikke grunnlag for å hevde at et skattefritak har vært avgjørende. Det har formodningen mot seg at enkelte EU- eller EØS-land skal kunne binde kommisjonen i deres vurdering av non profitstatus ved å vedta internrettslige regler om innretningens skattemessige status. Det er veldig mange gode formål som veldig gjerne skulle ha spesielle skatteregler eller skattefritak. Men noen steder må grensene gå, og de må være forståelige også for andre institusjoner. Det er en slik type sak vi står overfor i dag. Når det gjelder hva slags ambisjoner og støttenivå vi skal ha i forhold til forskning, der jeg deler representanten Dørums engasjement, er det slik at det finnes både direkte bevilgninger over statsbudsjettet og mange andre måter å sørge for at vi har et høyt nivå og klare ambisjoner på dette feltet på, uten at man samtidig lager endringer i skattereglene som oppleves som urimelige for andre.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
Jeg istemmer gjerne representanten Flåttens honnør til saksordføreren i denne saken, for jeg synes at saksordføreren har gått veldig grundig igjennom det som ville ha blitt virkeligheten for mange små næringsdrivende hvis Fremskrittspartiets forslag hadde gått igjennom, og det som er motforestillinger mot det forslaget, som jeg gjerne innrømmer at jeg har blitt mer oppmerksom på etter hvert. Det er f.eks. slik at Sverige ikke en gang har en grense på 200 kr, de har en 0-grense. Så hvis vi hadde gått inn for en grense på 1 000 kr eller hevet grensen, ville vi innført et system som gjorde at det ble meget klare vridninger mellom næringsdrivende som drev fra Sverige, og næringsdrivende i Norge. Jeg tror ikke man kan se for seg hvor mange næringsdrivende det ville være som kunne få en klar og alvorlig konkurranseulempe med det. I tillegg til dem som representanten Bergo var inne på, som kanskje driver i musikk-, film-, og teknikkbransjen, kan det være mange optikere, for det vil bli veldig lett å få tilsendt pakker med kontaktlinser fra Sverige i stedet for å kjøpe dem hos en optiker i Norge, osv., osv. Den listen kan vi gjøre kjempelang. Jeg får mange henvendelser fra små næringsdrivende som nettopp påpeker dette. De tror ikke at dette forslaget går igjennom i dag. Derfor har vi dem ikke på banen i dag. Men i det øyeblikket vi hadde hevet den grensen til 1 000 kr, skal jeg love dere - unnskyld, president: representantene - at veldig mye av baksiden av dette hadde kommet ut. Én ting er omfanget. En annen ting som jeg er blitt mer oppmerksom på, er at det er ingen andre land - som jeg vet om - som har slike ordninger, som altså diskrediterer eget næringsliv og favoriserer næringsdrivende i utlandet. Det er to gode argumenter mot forslaget. Det er selvfølgelig alltid sånn at vi må se om det påfører forbrukerne så store ulemper at man likevel skal gjøre noen lempninger, men jeg mener at vi har funnet en rimelig god balanse for dette. Vi må regne med at forbrukere blir mye mer - hva skal en si - internasjonalt orientert i en stadig mer globalisert verden. Da er det faktisk rimelig at vi tar hensyn til vårt eget næringsliv, slik at de har omtrent de samme regler, uansett på hvilke sider av grensene de måtte befinne seg.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
Jeg vil gjerne invitere Stortinget til å løfte blikket litt. Vi har noen utfordringer når det gjelder den globale oppvarmingen som langt overgår det som er dagens pris på bensin og diesel, og som ikke skyldes avgiftene, men som skyldes prisen på verdensmarkedet. Hvis vi ikke klarer å stanse økningen i den globale oppvarmingen, kommer kostnadene for oss til å være mye, mye større framover. I går traff jeg en av dem som er premissleverandører for dette, Nick Stern, som nettopp har sagt at hvis vi klarer å investere nå for å unngå økte klimaproblemer, er det billigere enn å ta kostnadene ved ikke å gjøre noe. I den sammenhengen må vi bare si rett ut: De fleste må belage seg på at prisen på oljeprodukter, bensin og diesel, kommer til å være høyere i årene framover. Det kommer til å virke, for det kommer til å gjøre at de som produserer biler, legger seg i selen for å produsere biler som bruker mindre drivstoff. De som er opptatt av alternative drivstoff, kommer til å legge seg i selen for å få opp flere alternativer og andre typer biler. De som er opptatt av å spare penger på å varme opp husene sine, kommer til å få opp andre alternativer. Vi kommer til å klare å få til dette med å legge om for å gjøre verden til et mer klimavennlig sted, men det krever at vi også bruker noen virkemidler. Ett av de virkemidlene som alle som slåss mot global oppvarming, er opptatt av, er at vi må få én pris på karbonutslipp, eller klimautslipp, fordi det er de utslippene som er drivkraften i den globale oppvarmingen. Det er ikke noe rart at Fremskrittspartiet ikke er opptatt av dette, for Fremskrittspartiet tror ikke at den globale oppvarmingen er menneskeskapt. Fremskrittspartiet er de som tør å se barnebarn og oldebarn i øynene og si: Dette bryr vi oss ikke om! At den kostnaden for dem som kommer etter oss, kan være mye større enn det vi opplever i dag, bryr de seg ikke om. Det er en uansvarlig politikk for framtiden. Det kan vi ikke ha. Men vi må drive fordelingspolitikk, og vi må sørge for at vi fordeler rettferdig på en slik måte at de som rammes hardest, har lettelser på andre områder. Når det gjelder Fremskrittspartiet, må jeg også si at det er de rareste økonomiske teorier som er ute og går her. Det virker som de har ett styringsmål, og det er prisen på bensin og diesel. Hvis det var slik at det var ett styringsmål, måtte de jo si: Vi har anslag i statsbudsjettet for lønnsoppgjøret og lønnsveksten - det viser seg at det lå lavere enn det lønnsoppgjøret faktisk ble. Skal man dra inn de pengene da? Slik fungerer det jo ikke! Det er den totale summen vi bruker i norsk økonomi, som til syvende og sist avgjør hva folk har å forholde seg til, enten det gjelder renteutgifter eller drivstoffutgifter.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
Jeg synes det var oppfriskende og stimulerende at vi fikk en skikkelig politisk debatt, for jeg har vært i mange runder i Stortinget i det siste uten at det har vært noe særlig temperatur i salen. Denne diskusjonen går mange steder, og det er flott at den tas her. Men jeg må si at jeg ikke slutter å forundres over hvordan Fremskrittspartiet gambler med framtiden på miljøområdet, og hvordan man undervurderer folk som er opptatt av to ting - som SV er - nemlig både rettferdig fordeling og å ta ansvar for framtiden. Også minstepensjonister har barn og barnebarn og oldebarn. De er jo også opptatt av å få til en mer forsvarlig miljøpolitikk framover, sånn at de slipper kostnadene ved de store temperaturøkningene som det ligger an til hvis ikke vi gjør noe. Derfor må vi ha to tanker i hodet samtidig. Det ene er å føre en forsvarlig ansvarlig miljøpolitikk for framtiden, og det andre er å drive en rettferdig fordelingspolitikk. Her seiler Fremskrittspartiet under så falskt flagg at det nesten ikke er til å tro. Det er jo ikke sånn at SV i noen særlig grad sponses av Stein Erik Hagen eller noen av de andre pengesterke kreftene i samfunnet. Det er vel Fremskrittspartiet som får en del gaver av dem - og det er vel fordi Fremskrittspartiet f.eks. vil fjerne formuesskatten, som gir de hundre rikeste menneskene 7 mill. kr i skattelette hvert år - hver og en av dem. Nå har vi hatt et meget godt, solidarisk trygdeoppgjør som har gjort at enslige minstepensjonister og minstepensjonister som bor sammen med minstepensjonister, har fått en økning på 16 000 kr. Jeg er veldig glad for det. Det er god fordelingspolitikk. Vi driver også rettferdig fordelingspolitikk på mange andre områder, enten det gjelder inntektsskatt eller det gjelder tilskudd, og vi har en fordelingspolitikk som ikke minst dreier seg om at vi har gode velferdsordninger som alle kan nyte godt av. Det er rett og slett sånn at hvis Fremskrittspartiet tror at den mest ansvarlige politikken for framtiden er å ha én tanke i hodet, og det er lavest mulig pris på bensin og diesel, da kommer vi ingen vei. Man må nemlig ha minst to tanker i hodet: det ene er rettferdig fordelingspolitikk, og det andre er en forsvarlig miljøpolitikk for framtiden. Da vet vi at vi må forandre oss, mange av oss. Vi må legge om. Så må vi samtidig sørge for at vi klarer å drive en rettferdig fordelingspolitikk. Nå tror jeg også at en del av de som står og er litt irriterte foran bensinpumpene, ikke er irriterte over en 10-øring eller en 5-øring i økning på avgiftene. Det er 2 kr på strekningen(presidenten klubber) Oslo-Trondheim. Men jeg tror de samme menneskene også er bekymret for framtidens miljøsituasjon, og for hvordan vi skal ta ansvar for den. Da må det være den store bekymringen(presidenten klubber igjen) for de store utfordringene som vinner, og så må vi ta fordelingsdiskusjonen, hvordan vi skal klare å fordele(presidenten klubber igjen) byrdene rettferdig videre framover. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen) (presidenten klubber igjen)
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Nei. Som jeg sa i mitt innlegg, tror jeg faktisk det ville fått minimal betydning, med de eksemplene jeg brukte. Når det gjelder SVs kamp for like konkurransevilkår, kan jeg vise til nok av eksempler på at utenlandsk næringsliv faktisk har en rekke andre fordeler, f.eks. når det gjelder skattelette og forutsigbarhet, som jeg også har tatt opp med Regjeringen og her i Stortinget.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Ja, jeg tror faktisk at det vil ha liten betydning, men selvfølgelig vil det skje en viss endring blant forbrukerne, på lik linje med alt annet når det skjer endringer. Men, som jeg nevnte, for å bruke turismeeksempelet mitt: Det er faktisk sinnsykt mange som reiser til Syden hvert eneste år, men hvis en ser på tallene, er det faktisk et minimalt antall som drar over grensen til Sverige og reiser fra f.eks. Göteborg og sparer flere tusen kroner på det. I denne saken mener jeg faktisk at man bør være på forbrukernes side.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-06-06:
La meg først få gi mine komplimenter til saksordføreren, som har gjort en usedvanlig grundig research på omfanget av import. Som interessert i næringslivet må jeg også takke ham for den omtanken han har for norsk næringsliv i denne saken. Det kan være litt fravær av det i andre saker fra SVs side, men vi er takknemlige for alt som kommer. Saksordføreren har pekt på det som er problemet med dette forslaget, og som har vært det hele tiden. Det er viktig at forbrukerne får en lettvint hverdag, at det er forenklinger, men på den annen side har man et næringsliv som man skal ta hensyn til. Det er avveiningen mellom de to hensynene man har måttet gjøre i denne saken. Saksordføreren henviser til ikke nåværende finansminister, men den forrige finansministeren, Per-Kristian Foss, med et sitat om at her må man forsøke å finne balanse. Det er jo helt riktig. Det er det som er saken. Jeg tror neppe tidligere finansminister Per-Kristian Foss mente, verken i den saken eller i andre saker, at en balanse i økonomiske spørsmål alltid vil være det samme. Det er klart at det vil endre seg. Det er noe av bakgrunnen for at vi ved denne anledning mener at utviklingen verdimessig i samfunnet nå har gått så langt at man bør kunne øke denne grensen noe for å la det veie litt i overvekt av forbrukerne. Derfor går vi inn for et forslag om å heve grensen til 400 kr. Det forslaget står vi sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti om. Jeg tar herved opp forslaget.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-06-06:
Jeg skal ikke forlenge debatten unødig, jeg forsøker bare å være høflig og svare på de spørsmålene jeg har fått. Først til representanten Tybring-Gjedde, som syntes at vår merknad var tvetydig. Jeg tror den reflekterer litt av det som er folks problem oppe i dette - avgiftene, kostnaden på den ene siden, og ansvaret for miljøet på den andre siden. Det tror jeg ikke bare gjelder i dette hus. Det tror jeg faktisk gjelder blant veldig mange mennesker. Jeg treffer også en del som ikke er politikere, jeg treffer faktisk ganske mange, fra næringsliv og ellers. Jeg treffer ganske mange som, la meg si det slik, har et noe mer reflektert syn på dette enn representanten Christian Tybring-Gjedde. Så fikk jeg et direkte spørsmål om vi vil sette ned drivstoffavgiftene i budsjettet for 2009. Til det vil jeg gjerne si at vi alltid vurderer reduksjoner av både skatter og avgifter, men vi gjør det i en samlet, total økonomisk vurdering, hvor ikke minst ansvar for veldig mange andre forhold som rente, kostnadsutvikling osv. er viktig. Vi må ha økonomisk stramme budsjetter, som gjør at ikke annen utvikling i samfunnet går i en gal retning. Det hjelper egentlig ikke å stå og fylle billig bensin hvis man har mistet jobben, ikke greier å betjene lånet i banken, osv. Så til slutt tilbake til Hagesæter og «Påskepakken». Jeg snakket ikke om enkeltmenneskers situasjon, jeg snakket om landets situasjon, som jeg mener var helt annerledes i 1986 enn det den er i dag. Det har vi for så vidt også fått bekreftet av representanten Hagen, som ikke bare levde da, han var til og med til stede i denne sal og behandlet saken - og voterte også. Forskjellen er at vi den gangen ikke var verdens rikeste land, og det var heller ingen som snakket om det.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Jeg ble bekymret for at replikanten også brukte opp min svartid, men da skjønner jeg at det ikke har skjedd. Selvfølgelig er det ting som det er blitt åpnet opp for også når det gjelder monopolbedriften Posten. Men jeg tror de fleste, som forbrukere, i realiteten opplever Posten, med dens tjenester, som fortsatt å være monopolist på dette området. Men vi får håpe at konkurransen blir sterkere i årene framover, og at vi kan myke opp regelverket enda mer for å få en reell konkurranse her i landet. Men jeg blir bekymret når replikanten Lund Bergo sier at dette ikke er en forbrukersak, at det er en tollsak. Toll handler i veldig stor grad nettopp om forbrukerspørsmål. Det er litt bekymringsfullt at SV ikke ser det. Hvis man ser det engasjementet som er i denne saken, er det helt klart at det er mange forbrukere som er opptatt av denne grensen, som har stått stille siden 1975, altså i over 30 år. Jeg registrerer at SVs talsmann sier at man ikke nødvendigvis vil la den være på 200 kr til evig tid. Men hvor mange tiår skal man vente før man eventuelt vurderer å få økt denne grensen?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Jeg kjenner godt til bransjen. Jeg har selv jobbet sju år innenfor databransjen, så dette er et felt jeg kjenner relativt godt til. Jeg har selvfølgelig også snakket med en del næringsdrivende som har vært bekymret for en økning. Jeg har ikke noe imot at man bruker det som argument. Hvis man velger å vektlegge det - som jeg føler at saksordføreren gjør i sitt innlegg - er det for så vidt greit. Problemet er at man gjentatte ganger har lovet at man skal øke grensen. Ingen skal fortelle meg at man ikke også i 2005 kjente til motforestillingene som bransjen faktisk hadde. Spørsmålet var: Tror jeg bransjen kommer til å få lavere omsetning og vil komme til å måtte si opp folk hvis dette forslaget blir innført? - Nei, det tror jeg faktisk ikke. Denne bransjen opplever en voldsom vekst. At flere handler på nett, og at flere også blir komfortable med å handle på nett i utlandet, gjør at flere kanskje vil flytte en god del ytterligere handling også over til norske nettbutikker. Veldig mange av dem som pleier å handle produkter i utlandet, handler nisjeprodukter som man ikke finner andre steder. Man er opptatt av reklamasjonsrett, og man føler et bedre vern hvis man handler på norske nettbutikker. Men en god del særegne ting trenger man å handle fra utenlandske nettbutikker. Dermed er det ikke sagt at alle deres produkter er i direkte konkurranse med norske.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Problemet her er byråkratiet, problemet er det prispåslaget man får. Det synes altså Fremskrittspartiet er bekymringsfullt. I tråd med det som veldig mange forbrukere er opptatt av, nemlig smidigere og enklere ordninger for import til Norge av den type nisjeprodukter, støtter Fremskrittspartiet dette.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Jeg tror folk flest utenfor denne salen opplever at den virkeligheten som noen her inne lever i, er veldig fjern fra hvordan den faktisk er. Det er nå en rekke mennesker som reagerer når de ser hvor høy pumpeprisen har blitt på bensin og diesel. At det skal bli stemplet som populisme at Fremskrittspartiet tar disse menneskene på alvor - tar næringslivet på alvor, tar på alvor at vi har et langstrakt land, at folk skal kunne bo og virke i hele landet - er bare helt utrolig. Jeg konstaterer at spesielt SV på mange måter virkelig møter seg selv i døren - også i denne debatten, som i mange debatter hvor vi diskuterer dette med avgifter. SVs talsmann her i dag, representanten Drægni, sier at han er imot vårt forslag, og at man heller burde hatt et forslag om at avgiftene på drivstoff burde gå opp når klimautslippene øker. Det fremmer ikke Fremskrittspartiet, sier Drægni. Nei, det fremmer ikke SV heller. Hvis det faktisk er det SV vil - ha en mye høyere bensin- og dieselpris ved å skru opp avgiftene - er det helt utrolig at ikke SV tar skrittet fullt ut. Men det er selvfølgelig fordi dette er kjempeupopulært. Så spørsmålet er: Hvem er det som er populister i denne saken? Jeg tror SV har store problemer. Det kan man få bekreftet av de senere meningsmålingene. Det som opprører meg litt i forhold til SV, er at finansministeren før hun ble finansminister drev en valgkamp hvor man var opptatt av de fattiges kår i Norge. I verdens rikeste land har vi en god del mennesker som faktisk sliter med å betale regninger, sliter med å få endene til å møtes. Jeg har tidligere i denne salen sagt at jeg faktisk trodde på finansministeren, at hun hadde et ønske om å komme dem som har lite fra før av, i møte. Denne regjeringen har sviktet fullstendig i kampen mot fattigdom. Når vi nå diskuterer drivstoffavgifter, er dette en ekstra stein til byrden for en rekke mennesker. Vi opplever det når vi får henvendelser, vi ser hvordan folk flest opplever dette. En rekke mennesker i dette landet er faktisk helt avhengige av bil. De er helt avhengige av bil for å få hverdagen til å gå i hop. Når det er blitt så dyrt som det nå er, vil de som har lite fra før, og som er i en tøff situasjon, få ytterligere problemer. Skjønner ikke SV og finansministeren i dagens rød-grønne regjering at når man øker avgiftene, rammer det blindt? Vi som har stortingslønn, har råd til å betale de drivstoffprisene vi nå betaler. De som har høye direktørlønninger, har råd til det, og mange andre har det. Men vi har ganske mange tusen mennesker i Norge som er avhengige av bil, som faktisk ikke har råd til dette. Vi har et næringsliv som nå er i ferd med å bli utkonkurrert på grunn av at denne regjeringen ikke ønsker å ta grep når det gjelder drivstoffprisene - som næringslivet nå må betale. Vi har lange transportavstander for våre produkter ut til det europeiske markedet, og næringslivet kommer til å merke dette godt. Til syvende og sist er det folk flest i Norge som kommer til å bli rammet av denne uansvarlige avgiftspolitikken til regjeringspartiene.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Debatten tok en meget interessant vending da finansministeren prøvde å dra opp jokeren fra kortstokken, som altså er klimaforliket og verdens største trussel, nemlig klimatrusselen. Man skal altså redde verden ved å øke drivstoffavgiftene. Jeg antar at det som ligger til grunn for SV-representantenes retorikk, er at ved økte avgifter går bilbruken ned, det blir mindre utslipp, og man redder verden. Problemet er hvordan finansministeren faktisk har presentert det reviderte budsjettet vi skal behandle om et par ukers tid, for Stortinget. Man legger på avgiftene og regner med at alt som legges på avgiftene, kommer inn som netto inntekt til staten - ergo kommer folk til å bruke bilen like mye som tidligere. Dette har ingen innvirkning. De henholdsvis fem og ti ørene vil ikke få noen innvirkning på folks bilbruk, men de vil ramme dem som har lite fra før, for dette kommer på toppen av skyhøye oljepriser - og ergo vil veldig mange oppleve en tøffere hverdag. Hvis det er slik at finansministeren mener noe med det hun sa i sitt forrige innlegg, at bilbruken skal kraftig ned, har vi noen som har regnet på hva finansministeren må fremme av forslag. Transportøkonomisk institutt har vel vært ute i media og sagt at prisen på bensin og diesel i hvert fall må opp i 25 kr pr. liter. Hvis det er det SV vil, forundrer det meg stort at ikke SV nå bare rett og slett innrømmer det. Eller er det noe man skal innrømme etter neste valg, hvis de mot formodning skulle bli gjenvalgt og fortsette i de statsrådstolene de i dag innehar? Er det da de skal komme med dette? Det er jo tydelig at finansministeren forbereder det norske folk på et eller annet. Finansministeren sier helt klart i Stortinget at folk må regne med at drivstoffet vil bli dyrere og dyrere i årene framover. Det behøver altså ikke bli veldig mye dyrere i årene framover hvis man bruker avgiftspolitikken til å sette ned avgiftene framfor å sette dem opp. Jeg vil gjerne at finansministeren snart innrømmer hvor dette skal ende. SV, finansministeren og dagens rød-grønne regjering vil altså ikke bruke avgiftspolitikken til å redusere drivstoffprisene når oljeprisene går opp. Man ønsker å skyve klimaforliket foran seg. Ergo ønsker man å få priser på et helt annet nivå enn det vi ser i dag. Det hadde vært veldig greit for det norske folk, ikke minst for norsk næringsliv og for alle som er bosatt i distriktene og som i dag betaler 13-14-15 kr pr. liter, at SV og finansministeren nå sier helt klart hvor dette skal ende. Jeg er glad finansministeren har tegnet seg på talerlisten til ytterligere et innlegg, ikke bare for å svare på det - hvis hun vil svare på det - men også for å kommentere det aspektet vi nå hadde med hensyn til fattigdom. Det blir ikke nevnt fra finansministeren lenger, og jeg håper at hun nå kan si om hun ikke ser at det er en del mennesker som sliter med de drivstoffprisene vi nå har.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-06-06:
Eg dristar meg til nokre synspunkt i denne debatten, sjølv om eg ikkje var til stades og deltok her i debatten om drivstoffavgifta i Stortinget 29. april 1986, som ein annan har betona sterkt at han hadde erfaring frå. Eg merka meg at representanten Tybring-Gjedde prøvde å latterleggjere det synspunktet som alle i finanskomiteen - unnateke Framstegspartiet - har peika på, at budsjettmessige prioriteringar må vurderast på normal måte i dei årlege statsbudsjetta, og at det òg har relevans for denne saka. Eg merka meg òg at Thybring-Gjedde framførte dette synspunktet med uvanleg høg stemme, og det seier for så vidt ikkje lite. Eg vil minne om at alle, både noverande og tidlegare regjeringsparti, står bak denne merknaden og denne grunngjevinga, og eg meiner det er ingen grunn til å prøve å latterleggjere ho. Så har eg merka meg at Framstegspartiet i fleire debattar den seinare tida har hevda at ein familie som køyrer 20 000 km med bilen sin i året, får ein kostnadsauke på minst 6 000 kr. Den formuleringa har vore brukt opptil fleire gonger. Dersom vi legg til grunn at denne bilen brukar 0,7 liter pr. mil, tilsvarar dette ein auke i prisen på bensin og autodiesel på 4 kr - 4 kr! Eg vil minne om at sidan kostnadene for ein familie er avhengige av prisen gjennom heile året, ikkje berre prisen på dei dagane som har rekordhøg notering, blir dette reknestykket veldig skeivt. Meir relevant er f.eks. å sjå på gjennomsnittsprisen dei første fire månadene i 2008 samanlikna med gjennomsnittsprisen i same perioden året før. Dersom vi legg den føresetnaden til grunn, viser tala at prisen aukar med kr 1,80, altså under halvparten av det skremmebiletet som Framstegspartiet sine representantar har stått fram med i media gong etter gong dei siste døgna. Eg synest det er rett å peike på dette. Eg likar òg tung politisk debatt, men vi står sterkare dersom vi har eit nokolunde sakleg fundament for ein del av dei påstandane som blir sette fram.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Først til representanten Lundteigen: Selvfølgelig støtter jeg fleksible og varierende drivstoffavgifter. Jeg skjønner ikke hvor representanten har fått det fra at jeg ikke gjør det. Så til statsråden som plutselig tok på seg den internasjonale, globale miljøhatten. Den har hun ikke hatt på før i debatten. Da hun fant ut at hun hadde litt dårlige argumenter, tok hun på seg den hatten. Hvis statsråden faktisk mener at de norske bilistene og den norske bilbruken er et vesentlig bidrag til den globale oppvarmingen, som hun påpekte, burde jo statsråden sette opp prisen til 20 kr pr. liter og få folk til å slutte å kjøre bil, alternativt bruke gamle dagers SV-politikk og forby bilbruk. Da redder man miljøet. Da redder man verden. Det går kanskje litt galt rundt omkring, men hun redder jo verden! Det er jo dette, som hun sier, som er den store, globale utfordringen, som vi alle må ta på alvor. Ta den på alvor, da! Statsråden har flertall her i salen. Hun kan ta den på alvor, men hun gjør det jo ikke! Da kan man ikke argumentere mot Fremskrittspartiet og si at vi er uansvarlige. Det er statsråden som sitter med makten og kan ta det ansvaret hun faktisk har fått av det norske folk. Så til representanten Flåtten og Høyres merknader. Jeg forstår at dette er en vanskelig sak for Høyre. Da bør man iallfall være lite grann mer presis i merknadsbruken. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre skriver i det første avsnittet i merknadene at det er uheldig at bileiere og næringsliv i Norge opplever høyere kostnader enn i sammenlignbare land. Men i neste setning sier de at miljøeffekten av økt transport er så negativ at utfordringen må tas veldig alvorlig. Hva betyr så det? I neste avsnitt sier de samme partiene at de vanskelig kan støtte et forslag om å redusere drivstoffavgiftene «så vidt mye» som ligger i forslaget. Da skulle det være interessant å vite hvor mye partiene faktisk er villige til å redusere avgiftene med. Det er åpenbart at de er villige til å redusere dem - det står det faktisk - bare ikke så mye som Fremskrittspartiet foreslår. I neste setning hevder de samme partiene at de ikke kan redusere avgiftene overhodet på grunn av klimaforliket med de rød-grønne, og at de faktisk ønsker å øke dem. I utgangspunktet synes de avgiftene er høye, så ønsker de å redusere dem, så ønsker de ikke å redusere dem - og så ønsker de å øke dem. Det er ingen sammenheng her. Det er åpenbart at det er tre partier som har prøvd å sy sammen merknadene sine, men de rimer dårlig. Jeg vil gjerne vite hva som er Høyres, Kristelig Folkepartis og Venstres syn på drivstoffavgiftene nå og i statsbudsjettet for 2009. Kan man komme med noen hint om det? Dette har ikke noe med renten å gjøre, som Flåtten var inne på. Det dreier seg ikke om det. Det dreier seg om å gi folk flest noe billigere drivstoffavgifter, slik at man kan nyte dagen bedre enn i dag, istedenfor å betale 15 000 kr i årlige drivstoffavgifter til den norske stat - som allerede er søkkrik.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-06:
Jeg registrerer at finansministeren kommer med veldig sterke ord om Fremskrittspartiets klimapolitikk, men åpenbart ikke har satt seg inn i den, utover å dyrke fordommer. Hvis finansministeren hadde lest Fremskrittspartiets omfattende forslag om hvordan Fremskrittspartiet vil innfri Kyoto-avtalen, ville hun forstått logikken i at det faktisk er mulig å sette spørsmålstegn rundt årsaker, konsekvenser og omfang og samtidig ha en føre-var-tilnærming til dette. Det må gå an å vise til at det er mange forskere rundt i verden som er kritiske til den politisk korrekte holdningen til FNs klimapanel. I USA er det en mulighet for å skrive seg på et opprop, som er begrenset til at du skal ha en naturvitenskapelig bakgrunn - erfaring, jobb eller utdannelse. 31 000 mennesker har skrevet seg på denne. Det skal en altså ikke legge vekt på, men når en økonom uttaler seg, da er det noe en skal legge vekt på. For en måned siden hadde Fremskrittspartiet et klimaseminar på Stortinget. Vi inviterte tolv forskere med ulike synspunkter. Seminaret viste veldig tydelig at det er uenighet om konsekvenser og omfang, men at alle tar problemstillingen på alvor. Dessverre klarer ikke finansministeren å ta hensyn til at folk som er uenige med henne selv, faktisk kan ha faglige begrunnelser og et like stort hjerte for miljøspørsmål. Jeg registrerer at når justisminister Storberget i en kronikk i VG for et par uker siden begynte å linke klimaendringer opp mot jordskjelvet i Kina som en årsaksforklaring, er det ingen miljøvenner som går ut og sier at her drar en argumentasjonen litt vel langt. Heller ikke finansministeren sier at dette er en usaklig måte å debattere på. Det er kun når folk setter spørsmålstegn ved om Regjeringens egen politikk er riktig, at en blir kalt klimabølle med lite kunnskap. La meg vise til at Fremskrittspartiet i fjor på denne tiden fremmet et omfattende forslag for reduksjon av CO2 -utslipp. Forslaget hadde 34 konkrete tiltak og prinsipielle avklaringer. Vi støtter Mongstad, og vi støtter satsingen på fornybar energi. Vi har en rekke punkter rundt samferdselspolitikken om bedre samspill mellom vei og bane, bedre samspill mellom privatbil og kollektivtrafikk. Men vi våger å sette spørsmålstegn ved om noen av forslagene som også blir fremmet i denne debatten, har noen nytteverdi, sånn som det enorme kjøret en har hatt for å innføre omsetningskrav for biodrivstoff så fort som mulig, hvor Regjeringen heldigvis nå ser ut til å snu, etter massiv protest. Men det vi også kritiserer, er at den bensinsavgiftsøkningen som Regjeringen har foreslått, ikke har noen miljøeffekt. Da er det helt feil når finansministeren i media kaller dette for et viktig klimatiltak. Til og med miljøministeren har jo avskrevet dette med at det har ingen effekt. Det er rart at når det var greit for miljøet med en bensinpris på 11 kr i fjor høst da budsjettet ble lagt, er det altså miljømessig uforsvarlig når Fremskrittspartiet foreslår å opprettholde prisen. Finansministeren har litt å forsvare når det gjelder hvorfor dette har endret seg sånn over et halvt år.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-06-06:
Jeg skjønner at undertegnede nok har undervurdert den historiske datoen 29/4-1986. Jeg skjønner at det kommer nesten på linje med visse andre datoer som vi vel har lært litt mer om enn undertegnede har om 29. april 1986. Men at det fortsatt har virkning i 2008, skjønner jeg jo ut fra debatten. Vi står selvfølgelig fra Kristelig Folkepartis side bak innstillingen. Jeg synes nesten det blir en litt absurd debatt hvis denne marginale økningen skal være vår tids største utfordring, som enkelte nå legger til grunn skal velte en privatøkonomi. Det tror jeg neppe. Samtidig må jeg si at det er klart at Fremskrittspartiet har fått los. De har fått los fra gode meningsmålinger, men de har også fått los ved hjelp av enkeltpersoner i regjeringspartiene, som er så dypt bekymret for visse avgiftsøkninger at man utvider det så til de grader som man har gjort. Det er klart at det gir blod på tann både for Fremskrittspartiet og andre. Det må enkelte i regjeringspartiene også ta et ansvar for. Christian Tybring-Gjedde var opptatt av merknaden vår. Det som er relevant, og som sies fra vår side, er at vi følger opp et forlik vi har inngått med regjeringspartiene. Det står vi faktisk ved. Jeg er også opptatt av fordeling. Men det er mange i dette landet som ikke engang har råd til bil. Kanskje vi heller skulle bruke tid og krefter på hvordan vi skal bedre deres levestandard. Og det kan representanten Tybring-Gjedde være forvisset om, at den økningen vi får via disse avgiftene, skal vi bl.a. bruke til å sørge for at de som virkelig trenger det mest, får mer. Jeg er enig med Fremskrittspartiet i at det er dårlige spor i revidert av noen som helst satsing for dem som trenger det mest i vårt samfunn. Ut fra dette håper jeg Tybring-Gjedde har forstått hvor vi står. Noen forskuttering av budsjettet for 2009 tror jeg ikke han får her, annet enn at vi står ved de avtaler vi har inngått. Det som vel dessverre er et faktum, er at Fremskrittspartiet ikke inngår avtaler som har en side ved seg som gjør at man av og til må stå opp for upopulære standpunkter.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-04-06:
På vegner av stortingsrepresentantane Iselin Nybø, Ola Elvestuen og meg sjølv har eg gleda av å setje fram eit representantforslag om innsynsrett i kongehuset.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-04-06:
Mange av dei arbeidstakarane som i dag mister jobben, kan blir morgondagens arbeidsgjevarar dersom dei lykkast i å skape ei eiga bedrift. Og eg veit at regjeringa og Stortinget er opptekne av at det skal vere enkelt å starte for seg sjølv, ta sjansen, og lykkast. Ei utfordring som sjølvstendig næringsdrivande er jo at dersom ein har gått på dagpengar og vel å starte ei bedrift og ikkje lykkast heilt med det – ein får låg inntening, ein kan gå konkurs, som jo vil skje med mange – gjev det deg ganske få moglegheiter seinare når det gjeld rett til eit sosial sikkerheitsnett. Erfaringar frå Frankrike viser at dersom ein lèt sjølvstendig næringsdrivande behalde dagpengerettar dei første åra når dei starter eiga bedrift, fører det til fleire og meir lønsame bedrifter. Vil regjeringa vurdere ytterlegare tillempingar i dagpengeregelverket for å leggje til rette for at fleire kan starte for seg sjølv?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2016-04-06:
Tilleggsspørsmålet går til arbeidsministeren. Rammene for arbeidslivspolitikken, og ikkje minst det vi her snakkar om, blir lagde på europeisk nivå. Nyleg kom EU-kommisjonen med forslag til revidering av det såkalla utstasjoneringsdirektivet som legg rammene for arbeidarar som er utstasjonerte i andre land, og det ligg det mykje politikk i. Blant anna inneheld forslaget punkt om at kollektive avtalar skal vere obligatoriske for utstasjonerte arbeidarar i alle sektorar, ikkje berre i bygg og anlegg, og at land skal kunne påleggje underleverandørar å gje same løn som hovudleverandørar, samt mykje meir. Regjeringa har vore oppteken av at ein skal føre ein aktiv europapolitikk og vere på ballen tidleg og ikkje berre behandle direktiva når dei har kome seg heilt hit til salen. Så mitt spørsmål er eigentleg kort og godt: Kva meiner regjeringa om forslaget til nytt utstasjoneringsdirektiv, og korleis jobbar regjeringa for å påverke den prosessen?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2016-04-06:
På vegne av stortingsrepresentantene Knut Storberget, Karin Andersen og meg selv har jeg den ære å fremme et representantforslag om sikker lagring av pasientopplysninger.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-06:
Mitt spørsmål går til arbeidsministeren, som er hjertelig velkommen til Stortinget. Arbeidsministeren har vært etterlengtet, fordi full sysselsetting er det viktigste spørsmålet i samfunnet – etter Arbeiderpartiets syn – og en stor utfordring, som vi nå har felles. Regjeringas viktigste tiltak så langt har vært skattelette, mest til de rikeste, 18,5 mrd. kr – 50 mill. kr hver dag i året – som vi går glipp av i skatteinntekter. De arbeidsledige har fått kutt i sin økonomi. Nærmere 2 mrd. kr mer skal de arbeidsledige bidra med til statskassa – eller få mindre fra statskassa. Siden regjeringa overtok, har det hver eneste dag vært 45 som har mistet jobben. Det har gjort at vi har en historisk høy ledighet. De siste tallene fra Statistisk sentralbyrå viser 134 000 arbeidsledige i Norge, 4,8 pst. Mens ledigheten går ned i andre land, går den opp i Norge. Når vi kan fastslå at regjeringas politikk så langt ikke har virket, hva vil statsråden nå gjøre for å redusere ledigheten?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-06:
Jeg ser fram til at det kommer nye tiltak, for det er åpenbart ut fra ledighetstallene at den politikken som regjeringa har ført fram til nå, ikke virker – i hvert fall hvis målet er redusert ledighet. Et veldig godt eksempel på det er at i stedet for å gi store skatteletter, kan vi skape aktivitet i de bransjene som nå strir. For eksempel er det sånn at vi taper 50 mill. kr i skatteinntekter hver dag. En kunne bare droppet det skattekuttet mellom tre og fire dager, så ville en faktisk hatt råd til en ny gassferge, som ville skapt aktivitet for dem som har lite å gjøre. Dette er bare et bilde på hvor feil det er å bruke skattelette som det viktigste virkemiddelet i ledighetssituasjonen man er i nå. Derfor spør jeg statsråden: Kan statsråden synliggjøre hvor mye bruken av 18,5 mrd. kr har gitt i sysselsettingsvekst?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-06:
«Etter Arbeiderpartiets vurdering er VTA et arbeidsmarkedstiltak og bør således ikke overføres til kommunene, men forvaltes sammen med øvrige arbeidsmarkedstiltak. Er statsråden enig i at VTA er et arbeidsmarkedstiltak?»
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-06:
Noe av det som har gledet meg mest når jeg har reist rundt i dette landet og besøkt forskjellige bedrifter, er å komme til bedrifter med stort innslag av – eller bare – folk som jobber på varig tilrettelagt arbeid. Det er en yrkesstolthet, det er en forpliktelse til å møte opp på jobb, det er et sykefravær som annet næringsliv kan misunne dem. Et viktig element i dette er at VTA blir betraktet som et arbeidsmarkedstiltak. Jeg er litt skremt over at statsråden tydeligvis ikke skjønner hvor viktig det er for dem som går på varig tilrettelagt arbeid, at det er et arbeidsmarkedstiltak og ikke et sosialpolitisk aktivitetstiltak. Det tror jeg at statsråden hadde fått greie på hvis hun, i motsetning til det hun har sagt i tidligere svar, hadde vært villig til å høre på de organisasjonene som representerer dem som bruker varig tilrettelagt arbeid. Så jeg ber statsråden om å stå på at dette er et arbeidsmarkedstiltak, og at det fortsatt skal være et arbeidsmarkedstiltak.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-04-06:
Statsråden har både i nåværende svar og i tidligere svar knyttet til samme tema i dag sagt at beslutningen om at det skal være forsøksordninger, er tatt, og så skal det sendes ut på høring. Med respekt å melde – det er ikke å gi de funksjonshemmedes organisasjoner innflytelse. Hvis disse organisasjonene skal ha innflytelse, betyr det faktisk at en har en samtale, en dialog, der en har anledning til å være med og utforme de forslag som senere skal sendes ut på høring. Dette er ikke å ta disse organisasjonene på alvor. Hvis statsråden er interessert i hva de berørte mener, vet vi to ting: De har gått kraftig imot at kommunene skal overta deler av noe som også i framtida burde være et arbeidsmarkedstiltak. I tillegg har kommunene gått kraftig imot fordi de ser at dette skal konkurrere med andre kommunale bevilgningsposter. Da blir det siste spørsmålet mitt: Når det bare skal høres og ikke være involvering, vil statsråden bry seg om entydige signaler som kommer inn, før hun konkluderer med at det skal gjennomføres sånne prøveordninger – og legge bort dette forslaget?
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Det er ingen tvil om at regjeringen helt fra dag én har jobbet med å sikre konkurransekraft og nye arbeidsplasser i flere bransjer enn i de oljerelaterte – for å gi oss flere ben å stå på. Vi ser at det er mange lysglimt der ute. Man sliter innen olje og gass og særlig langs kysten, men vi ser også at det er mange næringer og industrier som nå har bedre dager, bl.a. på grunn av en annen kronekurs. Vi ser at tiltakene virker. Det er bedrifter som nå får kontrakter. Flere bedrifter kommer til å få kontrakter framover. Bedrifter får biomidler til å omstille seg til en ny tid, og vi ser at det hver eneste dag skapes arbeidsplasser der ute. Tiltakene virker. Hva skal vi gjøre framover? Nå skal tiltakspakken begynne å virke. I disse dager jobber vi med revidert nasjonalbudsjett. Vi sitter også og jobber med statsbudsjettet for 2017. Hvilke tiltak og hvilke virkemidler vi der skal presentere, må vi nesten vente med å si noe om til den dagen kommer da vi skal presentere budsjettene. For egen del vil jeg bare nevne at vi selvfølgelig jobber kontinuerlig med tiltak for å bedre situasjonen. Jeg har fremmet for Stortinget flere forslag om å bedre dagpengeordningen slik at det skal bli lettere for dem som nå mister jobben, å kombinere dagpenger med bl.a. utdanning og med muligheten til å etablere egen bedrift. Nå er det ikke bare landet vårt og bedrifter som skal omstille seg i stort, også enkeltpersoner må belage seg på kanskje å søke seg nye jobber i nye bedrifter og i nye bransjer. Vi jobber kontinuerlig med dette. Vi jobber målrettet og systematisk. Nye tiltak vil vi presentere i budsjettene, når den tiden kommer.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Skatteletter til bedriftene og folk handler jo om å trygge arbeidsplasser. Det er ikke sånn at bedriftene man besøker nå, ber om økte utgifter. Tvert imot ber de om en politikk som sikrer deres konkurransekraft. Skattelettene er med på å bidra til det. Det andre de er opptatt av, er infrastruktur. Det er også bakgrunnen for at denne regjeringen har en historisk satsing på infrastruktur, på vei og bane, fordi det er det bedriftene trenger nå. I statsbudsjettet har vi lagt fram en rekke tiltak som skal bedre situasjonen. Vi har kortsiktige tiltak for å holde hjulene i gang på kort sikt, her og nå, rehabilitering av offentlig bygg, vei og bane – den type tiltak – og BIO-midler. Det viktigste nå er å omstille landet vårt på lang sikt. Vi skal finne en helt ny normal fordi vi har en oljebransje som skal ned. Vi skal fortsatt leve av den, men den skal ned. Da er det viktig at vi finner nye bedrifter, nye næringer å leve av. Da er nettopp næringsrettet forskning og innovasjon, skattepolitikken, infrastruktur – det som skal skape omstilling på lang sikt – det som det er viktig å satse på nå.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Jeg føler meg ganske sikker på at det som kommer til å stå i historiebøkene, er at regjeringen satte arbeid, aktivitet og omstilling i høysetet gjennom de prioriteringene den gjorde, i budsjettet og også gjennom tiltakspakkene. Så om historisk høy ledighet: Ledigheten var høyere i 2010 og enda høyere på 1990-tallet. Men det er klart at denne situasjonen er alvorlig, og det er også bakgrunnen for at regjeringen nettopp er opptatt av å prioritere det som skaper omstilling, arbeid og aktivitet gjennom en historisk satsing på infrastruktur – det er avgjørende – og også gjennom en historisk satsing på kunnskap, forskning, utdanning og det som skaper framtidens arbeidsplasser og innovasjon. Så jeg føler meg sikker på at historien kommer til å fare vel med oss. Men det er ingen grunn til å tro at dette skjer av seg selv. Vi skal jobbe kontinuerlig hver eneste dag for å sikre arbeidsplassene. Det er det regjeringen gjør gjennom det statsbudsjettet vi har lagt fram, gjennom de kraftfulle tiltakspakkene vi har lagt fram, som når de områdene de skal nå, og så skal vi legge fram revidert nasjonalbudsjett om ikke mange ukene og statsbudsjettet til høsten.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Først og fremst vil jeg si at jeg deler representanten Ropstads uro for de unge. Det er en gruppe som står mitt hjerte nær også. Hva vi skal komme med i revidert nasjonalbudsjett, må vi nesten vente med – revidert er like rundt hjørnet. La meg si noe om det regjeringen gjør for unge i det budsjettet som er lagt fram, som også Kristelig Folkeparti og Venstre er med på. Jeg er opptatt av å sikre ungdommene våre en god utdanning, at færre faller utenfor utdanningsløpet, og at de som faller utenfor, inkluderes. Ungdom prioriteres i dag i Nav. Vi har lagt fram en ungdomspakke i budsjettet for 2016, som rommer både ekstra tiltaksplasser, som retter seg særlig mot unge, og et nytt toårig opplæringstiltak i Nav for ungdom for å sikre grunnleggende ferdigheter. Vi rydder nå opp i garantiordningene for å målrette og systematisere arbeidet bedre, og vi øker også lærlingtilskuddet, for å nevne noe. Så ungdom er en prioritert gruppe for oss. Det er viktig for oss at de holder seg på skolebenken, og at de som skal ut i arbeidslivet, sikres en trygg og god jobb.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Jeg deler Rotevatns engasjement for selvstendig næringsdrivende og det å skape egne bedrifter. Det er jo det vi er opptatt av nå, nettopp å bidra til at enda flere kan skape jobber for seg selv, men kanskje også skape jobber for andre. Det er også bakgrunnen for at regjeringen har lagt fram en egen gründerplan – fordi vi er opptatt av dette. For egen del har jeg, som jeg for så vidt nevnte i et tidligere svar, gjort endringer i dagpengeregelverket som innebærer at flere som blir arbeidsledige, som ønsker å starte en egen bedrift, kan gjøre det mens de går på dagpenger. I dag har man anledning til å gå på dagpenger i ni måneder mens man starter opp. Vi ønsker å utvide det til tolv måneder. Det er et forslag som ligger i Stortinget. Vi ser også kontinuerlig på om vi kan foreta andre endringer i dagpengeregelverket, bl.a. for å gjøre det enda enklere for gründere. Og så er det nå satt ned et utvalg under Finansdepartementet, et delingsøkonomiutvalg – det heter noen annet, tror jeg – som også skal se på rettighetene til de nye tilknytningsformene i arbeidslivet, og selvstendig næringsdrivende vil være en del av det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-04-06:
Denne regjeringen satser i aller høyeste grad på å løse de utfordringene som representanten Lundteigen tar opp. Hele statsbudsjettet vårt handler nettopp om å sikre flere jobber og trygge jobber som kan inkludere flere mennesker i arbeidslivet. Når det gjelder ungdom, er det særlig to ting som er viktig. Det ene er å sørge for at de har kunnskap, utdanning og kvalifikasjoner nok til at de kan få seg en jobb. Der har regjeringen nå en rekke tiltak som skal rette seg mot de mest sårbare ungdommene, gjennom bl.a. Nav, ved å øke lærlingtilskuddet, og at vi nå også sørger for at ungdomsretten går over i voksenretten – at det er ikke noen glipe der. Så det handler om kunnskap og utdanning til ungdommene, men det handler også om å redusere risikoen for arbeidsgivere ved å ta inn mange av dem som man kanskje ellers ikke ville tatt inn. Der er bl.a. lønnstilskudd et viktig tiltak, og dette har også regjeringen styrket. Så har vi endret på arbeidsmiljøloven, som gjør at det skal bli lettere med midlertidige ansettelser – så denne regjeringen har dette høyt på sin agenda.