Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-09:
Jeg tar stafettpinnen fra representanten Kristiansen. Ifølge norsk regelverk skal ikke Norge selge våpen eller ammunisjon til områder som er i krig eller som trues av krig. Likevel vet alle at det er risiko for at norske våpen og norsk krigsmateriell havner i land som er i krig eller bryter grunnleggende menneskerettigheter. Det er både fordi praksisen for eksport til regimer som helt åpenbart er undertrykkende, har vært for slapp, og fordi det ikke er noen fungerende sluttbrukererklæring i NATO som hindrer at norske våpen og deler blir brukt av f.eks. vår allierte, Tyrkia, mot kurderne, av USA i ulovlige droneaksjoner i Pakistan og i Jemen, at våpen ender opp i Israel og brukes i angrep på palestinerne – og for ikke å snakke om det faktum at norsk våpenindustri etablerer underselskaper i andre land og dermed eksporterer norske våpen og norsk våpenteknologi til land som Norge ikke ville ha tillatt. I stortingsmeldingen vi diskuterer i dag, presenteres endringer i både praksis og forskrifter som er veldig gode. Hensikten er å styrke vurderingen av menneskerettigheter, internasjonal humanitærrett og innenrikspolitiske hensyn i eksportbeslutningene. Det jeg synes er fint, er at regjeringen samarbeider med SIPRI, Stockholms fredsforskningsinstitutt, og har utarbeidet den sjekklisten som tidligere er omtalt, for å sikre mer systematiske vurderinger knyttet til respekt for menneskerettigheter og internasjonal humanitærrett i den endelige bestemmelsesstaten, samt den innenrikspolitiske situasjonen i det gjeldende landet. Den sjekklisten bør anvendes for å sikre at endelige beslutninger om eksport av forsvarsmateriell kan tillates eller ikke. Denne sjekklisten er fin, den omhandler både menneskerettssituasjonen i det aktuelle landet der og da, respekten for sivile og politiske rettigheter, og den tar også opp i seg f.eks. sensur av sosiale medier eller andre tegn på at et land er undertrykkende. Alt dette er jeg selvfølgelig veldig fornøyd med og veldig glad for. Dette er viktige endringer. For å være helt ærlig har jeg problemer med å se hvordan de ovennevnte kriteriene i det hele tatt gir rom for å kunne eksportere materiell til land som Qatar, De forente arabiske emirater, Saudi-Arabia, Kuwait og andre. For kort tid siden kunne vi feire avtalen om våpenhandel som ble framforhandlet i FN, som saksordføreren var inne på. Denne avtalen er langt fra perfekt, men den er et veldig viktig første skritt. Jeg vil gi stor honnør til både utenriksministeren og de norske forhandlerne for veldig god innsats. Norge er velsignet med et sivilsamfunn som holder denne saken høyt. Både Norges Fredslag, Amnesty, Norsk Folkehjelp og mange andre har mye av æren for at Norge i internasjonal sammenheng er en pådriver på den gode siden i disse forhandlingene. Men det er mye som gjenstår, og det er fortsatt mye vi kan bli bedre på på egenhånd, og som jeg vil jobbe videre for: bedre sporingsmekanismer, en enda strengere praksis knyttet til menneskerettigheter og fare for undertrykking i de landene vi eksporterer til. Og ikke minst må vi se på ulike muligheter for å hindre at f.eks. Nammo eksporterer våpen fra USA under amerikansk regelverk til land som vi ikke ville tillatt eksport til direkte fra Norge. Da kan bruk av eiermakt, men også lovregulering av norske selskapers opptreden i utlandet være muligheter som SV vil forfølge i neste periode. Så – selv om det får bli i en debatt en annen gang når vi har litt bedre tid – kunne jeg tenke meg at vi i Stortinget stiller oss selv det spørsmålet: Hvor stor våpenindustri er det vi skal ha? Er det f.eks. naturlig at et land som Norge, med sine forsvarspolitiske behov, produserer en rakett som Hellfire? Er det naturlig at Norge eksporterer ekspanderende ammunisjon? Bør vi være i front i verden med droneteknologi, som i dag benyttes av USA til systematisk å uthule folkeretten og gjennomføre ulovlige drap i Pakistan og i Jemen? Jeg tror at hvis en republikansk president hadde benyttet seg av droner, slik Obama gjør, ville fordømmelsene haglet. Men nå risikerer vi å tjene penger på USAs dronepolitikk i stedet. Dette er diskusjoner hvor jeg er fullt klar over at jeg tilhører et mindretall i denne salen, men det er veldig viktige diskusjoner. Det er spørsmål vi kunne hatt godt av å stille oss selv. For det er mulig å tjene penger på det meste, men vi har selv et ansvar for å bestemme hva vi mener er riktig.