trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Nei-argumentene er de samme som i 1994, og derfor har jeg heller ikke endret standpunkt. Men jeg er faktisk blant dem som har sett at det er både fordeler og ulemper ved de ulike tilknytningsformene, og som har vært villig til å avveie dem mot hverandre. Det er mulig at Enoksen ikke ser det slik og aldri vil se det slik, og aldri være villig til å gå inn i en debatt om det er slik. Det får være hans sak. Jeg er såpass trygg på mine holdninger i dette spørsmålet at jeg er fullt ut villig til å gå inn i nye debatter og avveie fordeler og ulemper. Kristelig Folkepartis standpunkt ligger fast. Sem-erklæringen, hvor vi var enige om at grunnlaget er borte hvis ett parti tar opp medlemskapsspørsmålet for alvor, ligger fast. Men vi må kunne ta innover oss og være villige til å vurdere i en ny runde at EU forandrer seg fra å være en vesteuropeisk til å bli en mye bredere europeisk organisasjon, selv om den foreløpig ikke er alleuropeisk. Når det gjelder utviklingen i EU, tror jeg vi skal være litt forsiktige med å forutse den. Når organisasjonen blir så bred, kan det hende at integrasjonen ikke vil kunne gå så dypt som det Enoksen nå gav inntrykk av.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
På det generelle spørsmålet er svaret et klart ja. Det skal være lik behandling for like tilfeller. Men for meg å gå ytterligere inn i den konkrete saken Karin Andersen nå tok opp, finner jeg ikke riktig. Når det gjelder spørsmålet om etterlønn, behandlet administrasjonen på Statsministerens kontor den saken. Jeg fant det også riktig, siden det dreide seg om en statsråd fra en tidligere regjering, og jeg har tatt administrasjonens vurdering til etterretning. Utover det har Økokrim, i henhold til en pressemelding, innledet etterforskning ved alle sider av den såkalte Tønne-saken, som altså har flere aspekter enn dette ene punktet. Siden dette nå er under etterforskning, finner jeg det ikke riktig fra Stortingets talerstol å kommentere det nærmere.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-12-18:
Som jeg sa i mitt første svar, er jeg enig i det grunnleggende prinsipp at det skal være likhet for høy og lav når det gjelder slike spørsmål og reaksjonen mot eventuelle overtredelser. Jeg mener jo at nettopp Økokrims etterforskning er et uttrykk for at det her er likhet. De har satt i gang etterforskning ved alle sider av denne saken overfor en tidligere statsråd. Det viser at de i så måte ikke har gjort forskjell – om det er en som kommer fra en såkalt høy stilling, eller en som skulle ha en annen. Jeg er også overbevist om at det vil bli foretatt nødvendig gjennomgang av alle ordninger i den grad det skulle være behov for det. Det er vel praktiseringen av ordningene kanskje mer enn ordningene det er behov for å gjennomgå. Når det gjelder ordninger for politikere, enten i regjering eller i storting, blir jo de stadig gjennomgått, noe vi også vet at det er tatt initiativ til her på Stortinget.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-12-18:
Som Jens Stoltenberg sa, er de høye strømprisene et resultat av mangelfull balanse mellom etterspørselen etter strøm og produksjonskapasiteten i Norge. Mangelfull produksjonskapasitet skyldes regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og særlig SV, som gjennom mange år har lyttet til delvis hysteriske verneinteresser og redusert de planer og søknader om kraftutbygging som har kommet. Nå får man et resultat av at de øvrige partier i realiteten har prioritert spesielle mindre grupper på bekostning av å sikre en forsvarlig strømforsyning til landets innbyggere, noe Fremskrittspartiet har stemt for hele tiden. Vi har vært imot at vi ikke skal bygge ut mer kraftproduksjon. Vi burde for lengst vært ferdige med å bygge ut også konvensjonelle gasskraftverk, som de øvrige partier i realiteten har stoppet. Kan vi forvente at den nye regjeringen Bondevik nå legger om denne linjen, slik at vi får en markert utbygging av kraft i årene fremover?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-12-18:
Jeg har også et spørsmål til statsministeren. Dette dreier seg også om kraftprisen, men har en helt annen vinkling, nemlig det faktum at staten nå får betydelige merinntekter som følge av de høye strømprisene, og at vi fremdeles har en skyhøy elavgift. Statsministeren sa i finansdebatten i 1999 følgende: «Det går ikke an å se elavgiften isolert fra strømprisen generelt. Faktum er at vi i Norge i dag har en svært billig strøm. Det vil det også bli etter denne økningen av elavgiften …» I den samme debatten sa Venstres hovedtalsmann at prisen på energibruken må opp. Han ønsket altså høyere priser, det samme som SV alltid har ønsket, for å tvinge husholdningene til å bruke mindre strøm. Men statsministeren har altså sett elavgiften sammen med strømprisen. Er det ikke da en naturlig konsekvens av det prinsippet statsministeren har hevdet flere ganger, at vi nå reduserer elektrisitetsavgiften vesentlig, og eventuelt fjerner den midlertidig, for å få lavere priser med en gang?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-12-18:
Hovedbakgrunnen for budsjettet var en vurdering av de økonomiske utsikter sist mai, juni, juli og muligens frem til august. Tingene har altså endret seg vesentlig. I nasjonalbudsjettet ble det lagt til grunn en viss vurdering, selvsagt også av strømpriser. Nå opplever jo det norske folk i realiteten en økning i skatter og avgifter. Alle husholdninger får en høyere utgiftsvekst, delvis direkte til staten i form av strømprisen. Er det ikke da naturlig å holde på de forutsetninger som var for det budsjettet som nå ble vedtatt, nemlig å redusere elavgiften og eventuelt også momsen på elektrisitet, til det som var forutsetningene for budsjettet da det ble behandlet? Dette har endret seg nå bare på noen uker, en dramatisk endring, og da burde man, hvis man skulle legge vekt på det som var planen med statsbudsjettet og nasjonalbudsjettet, reversere, sette ned igjen den skyhøye strømprisen til husholdningene.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Jeg er overrasket over at statsministeren ikke har en mer offensiv strategi eller tar dette problemet mer på alvor, verken i forhold til å ha en strategi for å få mer kraft inn på markedet eller å ta på alvor at mange mennesker i april kommer til å oppleve at regninga stiger med om lag 4 000–5 000 kr i gjennomsnitt. Det svaret vi har fått fra Regjeringa, er 450 kr mer i året. Det er altså en dråpe i havet i forhold til disse økningene. Det er satt inn 20 mill. kr til informasjonstiltak, men det hjelper jo ikke dem som får store problemer med å betale regningene over jul. Som representanten Stoltenberg sa her, har vi levert inn flere forslag som kan avhjelpe den situasjonen. Og mitt spørsmål til statsministeren er: Vil statsministeren sørge for at hans partifeller her i huset vurderer dette seriøst, og at vi kan sikre at vi får til ordninger som gjør at folk ikke bare blir henvist til sosialkontoret – noe som faktisk vil bli en følge av dette hvis ikke Regjeringa er med på å foreta seg noe som helst?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-12-18:
Det har på 1990-tallet vært bred enighet om en energipolitikk som innebærer at det er markedet som avgjør om det blir bygd ut ny kapasitet eller ikke – det er pris og etterspørsel. På store deler av 1990-tallet har vi hatt overskudd av kraft. Det er en situasjon som nå har snudd, og vi vil få en langvarig situasjon med underskudd på kraft. Med mindre myndighetene er villige til å gå inn med stimuleringstiltak for å få gjennomført enøktiltak, bygd ut ny kapasitet eller modernisert eksisterende kraftverk, vil det ikke komme til å bli bygd ut ny kapasitet med det prisbildet vi tradisjonelt har hatt. Derfor er det helt nødvendig at myndighetene går inn. Men situasjonen i høst har altså vært at kraftverkene har eksportert store mengder strøm til Sverige i et tørrår. Vi har holdt svenskene med billig strøm. Nå er det norske forbrukere som betaler regningen for dette. Vi har tømt magasinene så langt som fram til november måned, til tross for mangel på vann. Og mitt spørsmål til statsministeren blir: Har Regjeringen i det hele tatt tenkt å sette i verk tiltak for å sikre forsyningssituasjonen i tørrår, slik som vi har hatt i år?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-12-18:
En åpenbar misforståelse, president!
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-12-18:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til statsministeren. Kristelig Folkeparti var motstander av norsk EU-medlemskap da det var seks medlemsland. De var motstandere også da det var 15 medlemsland, og jeg registrerer at Kristelig Folkeparti, i alle fall statsministeren, nå er kommet i tvil når det kan bli 25 medlemsland. Den tvilen gjelder ikke Senterpartiet, og det forundrer meg noe at det alene har fått statsministeren til å komme i tvil. Det er jo ikke antall medlemsland som er avgjørende for om Norge bør bli medlem eller ikke, det er utviklingen i EU. Den utviklingen går sakte, men sikkert i retning av Europas forente stater, med mer og mer felles politikk, felles bank, felles grunnlov, forslag om en president, felles regjering og mer og mer felles politikk, hvor de store landene får større innflytelse på bekostning av de små landene. I tillegg til dette vil vi fortsatt måtte gi fra oss kontrollen med de viktige fiskeressursene våre ved et eventuelt EU-medlemskap. Mitt spørsmål til statsministeren er: Ser ikke statsministeren at de grunnene vi hadde for å si nei i 1994, i minst like stor grad er til stede i dag?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-18:
I Norge bruker vi ca. en tiendedel av det vi tar inn på elavgift, til støttetiltak til enøk og nye fornybare energikilder. Det som gjør at norske husholdninger rammes så hardt av svingningene i strømmarkedet, er at vi er så ensidig avhengige av strøm til oppvarming. I Sverige bruker man deler av det man tar inn i elavgift, til å gi støtteordninger til folk som er ensidig avhengige av strøm til oppvarming. Installerer man en varmepumpe, får man 8000 kr, installerer man vannbåren varme, får man 20 000 kr, og gjør man som jeg har gjort og kjøper en pelletskamin, får man 8000 kr. SV har foreslått lignende støttetiltak: at vi bruker litt av elavgiften og hjelper dem som er ensidig avhengige av strøm til oppvarming, til å få en mer fleksibel og miljøvennlig oppvarmingskilde. Jeg vil spørre statsministeren om han vil være med på slike ordninger og innrette elavgiften slik at den første kilowatten vi kjøper, koster mindre enn den siste.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Det bør ikke overraske noen at vi har en lønnstakerfiendtlig regjering. De har nå utvidet overtidsrammen, de går inn for å svekke stillingsvernet, de har et ønske om å svekke sykelønnsordningen, og i går var olje- og energiministeren her og sa at han ville bruke arbeidstakere som en innsatsfaktor i energipolitikken. Han oppfordret faktisk storforbrukere, særlig kraftintensiv industri, til å stoppe sin produksjon, slik at de kunne selge strømmen. Så har vi sett gjennom media at det ikke er sikkert at de som blir permittert eller oppsagt fra disse bedriftene, vil få ledighetstrygd engang. Synes statsministeren at det er en rett politikk å bruke lønnstakere i denne mangelfulle energipolitikken som Regjeringen fører?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Jeg har blitt gjort oppmerksom på at det i Vest-Agder foregår en vurdering om å sentralisere MC-prøvene fra hele fylket til Kristiansand. I dag finnes et godt tilbud i Flekkefjord. Avstanden til Kristiansand vil gi en reisetid for enkelte på to til tre timer hver vei. Dette vil gi et betydelig svekket tilbud for dem som i dag skal ta førerkort. Er det slik at den effektiviseringsgevinsten Statens vegvesen skal tilegne seg gjennom omorganisering, skal medføre en sentralisering av tjenestetilbudet?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Det var egentlig ikke svar på det jeg spurte om, men jeg takker selvfølgelig for svaret. Det jeg spurte om, var om det service- og tjenestetilbudet som i dag finnes vest i fylket, skal endres, og om det er Regjeringens politikk innenfor den omorganiseringen som foregår. Dette vil ramme både arbeidstakere og skoleelever, og til slutt kjøreopplæringen vest i fylket. De vil måtte bruke en dag for å reise av sted og ta førerkort. Føreropplæringen vil sannsynligvis også bli flyttet fra vest i fylket. Derfor er egentlig spørsmålet mitt om det som nå pågår, er Regjeringens politikk, at det skal sentraliseres til større byer fra mindre byer og fra distriktene?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Når det gjelder nærhet, har vi sett at i den regionen som det nå er snakk om, har antall statlige arbeidsplasser vel blitt halvert. Det har foregått en sentralisering fra denne regionen, men det er ikke det som begrunner mitt spørsmål. Mitt spørsmål er begrunnet ut ifra tjenestetilbudet og også ut fra kjøreopplæring. Dersom en ser på ulykkene f.eks. i Vest-Agder, så skjer ikke de i bykjøring i Kristiansand. De alvorlige ulykkene skjer ute på landeveien. Her har altså kommunen og veistasjonen i Flekkefjord vært villige til å legge forholdene til rette for at førerkortopplæringen skal foregå i Flekkefjord. Mitt spørsmål er om den ikke heller kan flyttes dit, hvis det er slik at det ikke kan være oppkjøring for førerkort for motorsykkel to steder i fylket?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-12-18:
I olje- og energiministerens redegjørelse i går fikk vi høre at Regjeringens tiltak for å bøte på de høye strømprisene var noen få hundrelapper i økt bostøtte for vanskeligstilte, og at man skulle kaste bort 20 mill. kr på en informasjonskampanje. Dette kan vel bare karakteriseres som en provokasjon mot det norske folk. Regjeringen og stortingsflertallet har nå, på tross av utallige advarsler fra Fremskrittspartiet, ført oss inn i en strømkrise med priser som tvinger stadig flere til å gå på sosialkontoret, og samtidig som folk der ute må blø som bare det, håver den norske stat – den rikeste stat i verden – inn ekstramilliarder bl.a. i form av moms. Er statsministeren komfortabel med en slik situasjon, og hva vil han konkret gjøre for å pløye disse ekstramilliardene tilbake til det norske folk?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-12-18:
Stortinget fikk i går en redegjørelse fra olje- og energiministeren om den prekære situasjonen i kraftmarkedet. På tross av ekstremt høye strømpriser som tvinger flere og flere på sosialkontoret, har åpenbart Regjeringen ikke forstått alvoret i situasjonen. Man skal fortsette sin endeløse ørkenvandring i håp om at bare folk bruker mindre strøm, skal alt ordne seg. Og man har dessverre ennå den samme klokkertro på at såkalt alternative energikilder skal berge situasjonen, dette til tross for at det åpenbart ikke har virket. Fra Fremskrittspartiets side har man gjennom mange år advart mot at denne situasjonen ville oppstå, men man har dessverre talt for døve ører. Vil statsministeren nå som Regjeringens sjef vise handlekraft og skjære igjennom, slik at vi kan få økt kraftproduksjonen og derigjennom få billigere strøm – selvfølgelig i tillegg til å senke avgiftene – slik at folk kan leve med strømregningen?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-18:
Jeg vil gjerne stille et spørsmål til statsministeren. I gårsdagens kveldsnummer av Aftenposten sier Marit Solli, som er leder for Slumstasjonen i Oslo, at de merker en sterk pågang når det gjelder folk som virkelig sliter foran jul, og som trenger ekstra matposer fra Frelsesarmeen for å få julen til å gå rundt. «Brukerne er blitt 50 prosent flere siden 2000», melder Frelsesarmeens slumstasjon, og Kirkens Bymisjon melder også om det samme. Det er altså flere som nå sliter med det vi kan kalle direkte fattigdom, i ett av verdens rikeste land. Hva mener statsministeren om denne situasjonen?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-18:
Det må jo være en skikkelig fallitterklæring for denne regjeringen når det ikke bare er slik at man ikke klarer å avskaffe fattigdommen, men at den faktisk øker. For selv om statsministeren er for frivillige organisasjoner, kan det vel ikke være en målsetting for Regjeringen at Kirkens Bymisjon, Frelsesarmeen og andre som gjør et helt nødvendig og viktig arbeid, skal få mer å gjøre fordi det offentlige svikter. Og det er det som er situasjonen. Mange av dem som kommer til Frelsesarmeen eller til Kirkens Bymisjon, har blitt avvist på sosialkontoret. De har ingen mulighet til å få en krone ekstra til jul på sosialkontoret, og det er bakgrunnen for at de kommer. Dette er ikke en jubelgang for dem som er fattigst blant oss. Det oppleves som uverdig og vanskelig å gå på endestasjonen for de fattige, som er Frelsesarmeen. Jeg har en konkret utfordring til statsministeren. Det er slik i dag at det er opp til kommunene om folk får et ekstra bidrag fra sosialkontorene til jul.(Presidenten klubber.) De aller fleste av oss andre får halvt skattetrekk fordi man tar høyde for at vi har ekstrautgifter til jul, men det gjøres ikke overfor sosialklienter. Ønsker Regjeringen å bidra til at alle kommuner gir et ekstra bidrag til sine sosialklienter i forbindelse med julen? (Presidenten klubber.)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-18:
Jeg vil gjerne stille et oppfølgingsspørsmål til miljøvernminister Børge Brende. Uansett om Norge er med i EU eller er utenfor, kommer vi til å være et lite land med et begrenset antall innbyggere. Noen tror på en måte at Norge blir et kjempestort land hvis vi blir medlem av EU, mens hvis vi er utenfor, så er vi små og betydningsløse. Sånn er det jo ikke. Det finnes faktisk argumenter internasjonalt som er bedre nå enn tidligere, for at Norge skal stå utenfor EU, nemlig at vi da har en mulighet til å spille en rolle på siden av EU. Vi trenger ikke å samordne utenrikspolitikken vår med EU og kan ha f.eks. en annen pådriverrolle i internasjonale miljøforhandlinger. Det som miljøvernminister Børge Brende fikk til i Johannesburg, er blitt holdt fram som et slikt eksempel. Ser miljøvernminister Børge Brende flere fordeler nå ved at Norge står utenfor EU, nettopp for å kunne påvirke og spille en annen rolle internasjonalt, enn han kanskje gjorde tidligere?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-18:
Det som opprører SV, er at vi har en statsminister som tydeligvis er mer opptatt av planer og papir enn av virkeligheten og å prøve å gjøre noe med den. For virkeligheten er her den, i det som stod i Aftenposten Aften i går, om at fattigdommen øker på tross av de planene som er lagt fram. I går bevilget Stortinget og Regjeringen 5,8 milliarder kr og syntes det var greit å bruke så mye mer på å forurense Barentshavet. Da ble alle feil tilgitt, mens de som går på sosialkontoret, skal behovsprøves og opplever uverdighet. Og mange av dem havner hos Kirkens Bymisjon og hos Frelsesarmeen. Hvordan er det mulig for statsministeren å være en hjelpeløs tilskuer til at dette får lov til å utvikle seg i hans regjeringstid?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-18:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Noe av det folk synes er minst akseptabelt, er at folk behandles forskjellig, avhengig av om man er høy eller lav. Dømmes man for trygdemisbruk i Norge, får man en streng straff. Sånn må det være, for hvis vi skal holde disse velferdsordningene oppe, må man sørge for at misbruk ikke blir tolerert. Det er den eneste muligheten vi har til å holde ordningene oppe. I det siste har det kommet opp en annen sak, der en avgått statsråd har, for å si det sånn, gjort en liknende feil, som kanskje formelt sett ikke er en feil, slik som trygdemisbruk er, men som jeg tror i folks øyne og i moralsk forstand er like alvorlig. Jeg har behov for å spørre statsministeren om han deler det synet at det bør være et ledende prinsipp at hvis man begår den samme type feil, skal man behandles likt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-18:
Jeg takker for svaret og forstår at statsministeren ikke kan gå inn i den konkrete saken. Men jeg tror det er viktig for både regjering og storting nå å se på og sørge for at prinsipper i slike saker blir fulgt, at det blir likhet for høy og lav, uansett hvem man er. Det er slik at noen er i den situasjon at de kan vedta sine egne ordninger. Det kan jo vitterlig ikke de som er avhengig av sosiale ordninger eller velferdsordninger som vi vedtar. Da har jeg lyst til å utfordre statsministeren en gang til, mer på prinsippene. Jeg synes at statsministeren kan være litt mer konkret. Mener han at det i lys av denne saken er behov for å gå gjennom alle ordninger tilsvarende denne, som gjør at man samordner reglene, slik at de blir like for dem som mottar trygdeytelser?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Jeg har også et spørsmål til statsministeren. Jeg finner det nødvendig å følge opp med et spørsmål om situasjonen på energimarkedet, først og fremst fordi statsministeren svarer svært unnvikende både når det gjelder spørsmålet om dem som er fattige og vil få problemer med en kraftig økning i strømprisen, og med hensyn til de problemene som en del industriarbeidere nå står overfor, også som følge av strømprisen. Statsministeren velger i kjent stil å vise til at Arbeiderpartiet jo har hatt innflytelse, og at vi har hatt en industriminister som het Eivind Reiten, og som kom fra Senterpartiet. Ifølge min hoderegning har statsminister Bondevik vært statsminister i Norge i tre og et halvt av de siste fem år. Og da er mitt enkle spørsmål: Har ikke da statsministeren ansvar for den situasjonen vi nå har når det gjelder tilgang på strøm i markedet, og også for situasjonen for dem som vil bli rammet av en kraftig økning i strømprisen?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Det var jo godt å høre at statsministeren tar det ansvaret, etter at han har brukt de fleste av sine svar til å peke på alle andre som har og burde ta ansvar. Jeg har registrert at det mest konkrete svaret statsministeren og Regjeringen har til dem som vil få problemer med strømregningen, er 30 kr mer i måneden i bostøtte. Jeg synes ikke statsministeren så langt har svart på om han selv tror at det er en tilfredsstillende måte å hjelpe de menneskene på som vil få en økning på kanskje 4 000–5 000 kr på strømregningen sin i april.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Ett av de tiltakene som Regjeringen har nevnt for å avhjelpe kraftsituasjonen, er at storforbrukere av energi, altså industrien, enten skal legge ned virksomheten eller permittere sine ansatte. Energiministeren sa i sin redegjørelse i går at kraftintensiv industri har mulighet til å selge kraft til markedet hvis de reduserer virksomheten i vinter. Og jeg går ut fra at med fortsatt høye priser vil flere bedrifter vurdere sitt kraftforbruk i vinter. I klartekst betyr det at de ansatte enten skal sies opp eller permitteres, gå ut i arbeidsløshet, og at det skal være måten å løse kraftkrisen på. Derfor synes jeg det var ganske merkelig å høre statsministeren avvise spørsmålet om man faktisk bruker ansatte i industrien som innsatsfaktor for å løse energikrisen. Det er jo nettopp det olje- og energiministeren faktisk sier. Mitt spørsmål til statsministeren er: Mener også han at man skal skyve ytterligere tusenvis av industriarbeidere ut i arbeidsløshet for å løse kraftproblemene i Norge?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-18:
Jeg merker meg at Regjeringen vil satse på ytterligere informasjonstiltak og enøktiltak, og det er bra. Ikke alle de tiltakene statsministeren nevner, er helt nye, men de er allikevel bra. Jeg tror også samtidig at det er behov for å tenke nytt når det gjelder energiutviklingen framover. Mange av de tiltakene vi nå setter inn, går til å bygge ut vindkraft, til å bygge ut varmeløsninger, og de går i forhold til bransjer, næringsliv og industri. Svært få av tiltakene er rettet mot forbrukerne. Skal man skape en miljøvennlig energipolitikk i årene framover, må man kombinere miljøvennlighet og forbrukervennlighet. Derfor synes jeg det var litt for enkelt at statsministeren nå avviste spørsmålet om en øremerking av elavgiften til tiltak overfor husholdningene, fordi det burde nettopp være et av de tiltakene som Regjeringen nå må vurdere. Hvorfor kan ikke folk få lov å se at en del av den avgiften de betaler inn, kan brukes når de selv velger å opptre miljøvennlig og energivennlig, f.eks. når de installerer vannbåren varme? Og hvorfor kan de ikke også få et skattefradrag for den typen investeringer?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-18:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til landbruksministeren: «Lindesnes kommune foreslår i sin kommunedelplan å omdisponere 90 mål dyrket mark til boligformål. Dette har Vest-Agder fylkesting godkjent, på tross av at Landbruksdepartementet så seint som i oktober i år har påpekt at fylket bruker for mye dyrket mark til boligformål. Hva vil statsråden gjøre i denne saken?»
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-18:
Jeg takker for svaret, som jeg oppfatter som positivt i den forstand at landbruksministeren her understreker behovet for å ivareta nasjonale mål når det gjelder bruk av dyrket mark. Det er det ene hensynet her, men en har også hensynet til dem som driver jordbruk, og som vil bli nødt til å redusere sin virksomhet, og dermed også sitt eget næringsgrunnlag, dersom denne planen skulle bli gjennomført. I tillegg kommer det momentet at det er tilgang på andre områder til boligformål, men de ligger da ikke så sentrumsnært som det dyrkede arealet, og det er klart at hvis en aksepterer at dette går gjennom, vil en etter hvert kunne få en praksis i de ulike kommunene som er så liberal at det vil gå på tvers av de nasjonale mål en har omkring å ivareta dyrket mark. Jeg forstår at landbruksministeren her vil holde øye med saken og også gjøre Miljøverndepartementet oppmerksom på den, slik at det blir mulighet for en gjennomgang av saken på nasjonalt nivå. Jeg ser på det som et positivt initiativ i saken.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-18:
Jeg vil da spørre landbruksministeren om det er store vanskeligheter med å bruke den nasjonale adgangen, om den har vært brukt tidligere, og om det vil være en større mulighet for å få brukt adgangen. Hvordan ser landbruksministeren på muligheten til å ta i bruk den adgangen en faktisk har her? Kan han gi noen nærmere vurdering omkring det?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-12-18:
Jeg vil også få stille spørsmål til statsministeren. Sterke krefter ønsker en omkamp om norsk EU-medlemskap. Norsk EU-medlemskap vil få store konsekvenser for Norge. Norsk landbruk vil gjennomgå strukturendringer som vil få omfattende følger, ikke bare for bønder, men også for det kulturlandskapet som de fleste av oss er glad i. Norsk hav vil bli EU-hav, og vi vil bli underlagt et fiskeriregime som ikke er bærekraftig. Det er naivt å tro at Norge vil kunne bli EU-medlem uten å avgi fiskeressurser. Vi vil måtte føre en økonomisk politikk som ikke er tilpasset vår økonomiske situasjon, noe som vil føre til høyere arbeidsledighet. EU-medlemskap vil bety ytterligere sentralisering av makt til byråkratiet i Brussel; demokratiet og folkestyret vil tape. Uttalelser fra statsministeren og andre sentrale Kristelig Folkeparti-politikere gir grunnlag for å spørre om Kristelig Folkeparti er på glid i EU-saken. Mener statsministeren at det på den bakgrunn jeg har nevnt, er nødvendig for Kristelig Folkeparti å endre syn på medlemskapsspørsmålet?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-12-18:
Dersom Norge skulle bli EU-medlem, ville vi også måtte delta i Den økonomiske og monetære unionen. I økonomisk forstand er Norge et annerledesland. Vi har svært lav arbeidsledighet sammenliknet med de fleste EU-landene, og vi har et høyt aktivitetsnivå i økonomien. Vi har altså helt andre økonomiske utfordringer enn det de fleste EU-landene har. Jeg vil derfor spørre statsministeren om hva han mener at norsk tilknytning til euro og ØMU vil bety for arbeidsledigheten i Norge. Hva vil det bety for budsjettbalansen i form av velferdskutt eller skattelette? I lys av statsministerens ønske om å avveie fordeler og ulemper vil jeg også spørre om Regjeringen vil ta initiativ til en utredning om hvilke konsekvenser deltakelse i ØMU og innføring av felles rentenivå med EU vil ha for Norge.
Børge Brende (Høyre), 2002-12-18:
Etter min mening er det ingen tvil om at av de store internasjonale aktørene er det EU som er den sterkeste og viktigste pådriver for høyere miljøstandarder, også i utviklingspolitisk sammenheng. Det opplevde vi i Johannesburg, hvor EU presset bl.a. USA, Russland og også Kina. Men det er også riktig at Norge, bl.a. gjennom utviklingsministerens innsats og mitt eget engasjement på miljøsiden, støttet opp om det som da var EUs engasjement, og også på et par områder fremhevet sterkt viktige spørsmål for Norge. Det jeg merker i min hverdag, er at veldig mange av de sakene vi får på bordet når det gjelder miljøpolitikk, er fastlagt i EU, og på en del områder må vi faktisk nå strekke oss for å møte EUs krav. Det gjelder både vanndirektivet, hvor Norge må investere mange milliarder kroner fremover, og avløpsdirektivet, hvor vi ikke er i mål. EUs miljøpolitikk og Norges miljøpolitikk har nærmet seg hverandre kraftig.
Børge Brende (Høyre), 2002-12-18:
En offentlig regulering skal tinglyses på alle berørte eiendommer. Regelverket for tinglysing er bl.a. utformet for å ivareta kjøpers behov for å få nødvendig kunnskap om eiendommen, og som kan ha betydning ved overdragelse. Både selger og kjøper kan skaffe seg nødvendig informasjon om heftelser ved henvendelse til vedkommende tingrett. Det er uheldig dersom en kjøper ikke på forhånd har fått nødvendig innsikt i alle relevante forhold knyttet til eiendommen. Ved enhver eiendomsoverdragelse bør derfor både selger og kjøper sørge for å få frem alle relevante opplysninger. Selger har plikt til å opplyse kjøper om alle forhold som har betydning for overdragelse av eiendommen. Samtidig har kjøper selv plikt til, og en interesse i, å skaffe seg nødvendig informasjon om eiendommen før inngåelse av kjøp. For kjøperen vil det være særlig viktig å innhente slike opplysninger dersom kjøperens egne planer for eiendommen forutsetter en vesentlig omdisponering i forhold til eksisterende bruk. Når det gjelder pågående verneplanarbeid, for eksempel etter naturvernloven, skal igangsetting av slike planprosesser varsles til berørte parter, også grunneiere. Dette skal skje ved en skriftlig henvendelse fra planmyndigheten til grunneieren. I praksis vil dette si fra den fylkesmann som har fått i oppdrag å utrede vernespørsmålet. Oppstart av verneplanarbeid blir også kunngjort i lokalpressen og i Norsk lysningsblad, slik at alle blir varslet. Departementet har laget nærmere retningslinjer for behandlingen av saker etter naturvernloven, som er utgitt i et eget rundskriv. Tilsvarende retningslinjer gjelder for saker etter kulturminneloven. Uavhengig av om en kjøper er i tvil om en selger har gitt alle relevante opplysninger, vil det være et godt råd å kontakte vedkommende kommune, eventuelt fylkesmannen, der vedkommende vil få alle opplysninger om pågående verneplanarbeid eller planlagte reguleringer.
Børge Brende (Høyre), 2002-12-18:
Meg bekjent er ikke dette et så veldig stort problem, men det er klart at vi er villige til å gå gjennom de rutinene som er på området, og vurdere disse. Poenget er at hvis man avhender en eiendom, må man gå gjennom de heftelsene og de servituttene som hefter på eiendommen i grunnboken. Der står det om eventuelle lån som er på eiendommen, om området er en del av en nasjonalpark, et landskapsvernområde eller et naturreservat. Dette skal fremgå av grunnboken. Man må faktisk forutsette at man ved en eiendomsoverdragelse sjekker grunnboken, for der står det opplyst om eventuelle panteheftelser på eiendommen. Det vil altså være uklokt å kjøpe en eiendom uten å sjekke panteheftelsene. Da vil man kunne komme i en litt uheldig situasjon i forhold til de lån som eventuelt er på eiendommen.
Børge Brende (Høyre), 2002-12-18:
Jeg vil først bare igjen gjenta at hvis det allerede er slik at en eiendom er omfattet av et vern, fremgår det av grunnboken sammen med andre heftelser, og det vil da fremgå ved en eiendomsoverdragelse. Når det gjelder vern av f. eks. landskapsvernområder og nasjonalparker, vil eventuelle innskrenkninger i den tradisjonelle bruken av eiendommen bli erstattet i henhold til de alminnelige rettsgrunnsetningene. Men som oftest vil man da kunne fortsette med den tradisjonelle driften man har hatt av en landbrukseiendom, både ved landskapsvernområder og ved etablering av nasjonalparker. For øvrig har vi nedsatt et lovutvalg som skal vurdere de erstatningsmessige sidene ved dette. Foreslår utvalget endringer, får det tilbakevirkende kraft.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: «En mann fra Kolvereid har fått avslag på søknad om ettergivelse av årsavgift på sin bobil som brant opp under vinterlagring ved årsskiftet i fjor. Skiltene ble levert 9. januar i år. Tilsvarende situasjoner kan oppstå hvor biler stjeles før årsavgift forfaller og bilen ikke kommer til rette. I Innst. S. nr. 255 for 2001-2002 ber et flertall finansministeren sørge for at regelverket endres slik at årsavgift i slike tilfeller kan frafalles også for inneværende år. Når vil statsråden gjennomføre slike endringer?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Jeg takker for svaret og skjønner at det er håp i hengende snøre. Kan finansministeren si hvor lang tid man trenger på gjennomgangen? Hvis en samlet gjennomgang er tidkrevende, ville det ikke være mulig å gjøre denne endringen for dem – jeg vil anta ikke veldig mange – som dette gjelder? For dem som blir rammet, enten det er av tyveri eller brann, og som ikke har tenkt på det eller fått anledning til å levere inn til vrakpant for å få igjen årsavgiften eller slippe den på den måten, kunne man ikke gjennomføre denne endringen så snart som mulig, slik at man slapp å få flere slike tilfeller, som jeg tror folk synes er ganske urimelige?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Jeg takker for det. Jeg kan for så vidt forstå at i de tilfellene hvor kjøretøyet brenner, vil man jo ha mulighet, men i det tilfellet hvor kjøretøyet er stjålet, har man fysisk ikke mulighet til å få levert det til vraking og på den måten unngå årsavgift. Jeg håper at finansministeren kan tenke en gang til på dette, og se om det går an å finne en ubyråkratisk måte å løse et lite problem på raskt, i påvente av en mer samlet gjennomgang.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-18:
Etter gjeldende regelverk skal det betales full årsavgift for kjøretøy som er registrert pr. 1. januar, eller som blir registrert i løpet av årets seks første måneder. For kjøretøy som registreres i løpet av annet halvår, skal det betales halv avgift. Dersom et kjøretøy som er registrert pr. 1. januar, leveres til vraking innen avgiftens forfall 15. mars samme år, slipper man å betale avgift. Leveres kjøretøy til vraking mellom 15. mars og 1. juli, har man anledning til å søke om refusjon av halve avgiften. I tilfellet som det refereres til, betyr dette at eieren av bobilen kunne unngått avgift dersom bilen hadde blitt levert til vraking før 15. mars. Innlevering av skiltene alene fritar derimot ikke for avgiftsplikt for inneværende avgiftsår. Årsavgiften er for tiden til vurdering både i Toll- og avgiftsdirektoratet og i Finansdepartementet. Ett av de forhold som vi skal se nærmere på, er muligheten for å skape større sammenheng mellom avgiften og den tid kjøretøyet er påregistrert. En slik vurdering må også ta hensyn til mer systemtekniske forhold. Hva legger jeg i begrepet «systemtekniske»? Det er bl.a. det forhold at årsavgiften skrives ut for mer enn 2 millioner kjøretøy. Det er viktig derfor å ha et system som ikke bidrar til økt byråkrati, og som dermed fører til at skattebetalernes penger utnyttes mindre effektivt. Eventuelle endringer i årsavgiften som følge av dette arbeidet vil sannsynligvis også få betydning for tyverisituasjonene, som spørreren her berørte. Det er derfor naturlig å behandle også Stortingets pålegg om utsatt forfall av årsavgift på stjålne kjøretøy i denne sammenheng. Regjeringen vil komme tilbake til dette.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-18:
Jeg er i tvil om hvor urimelig det er at man ikke skal sette seg inn i reglene for innlevering av skilter; det er rett og slett ikke tilstrekkelig. Det hadde jo vært et poeng, for å slippe et ganske stort beløp. Jeg synes ikke at dette spørsmålet i seg selv foranlediger at vi gjør endringer på dette ene området. Stortinget har bedt om en samlet gjennomgang. Det er to problemer med årsavgiften. Det ene er at det er mange årsavgifter som skal innkreves. Det betyr at det er et stort byråkrati og store kostnader knyttet til det. Det andre problemet er at avstanden mellom innkrevings- og forfallstidspunkt ikke alltid oppfattes som rettferdig av brukerne. Det anser jeg også som et problem. Da må vi finne en løsning som klarer å forene enkel innkreving – altså unngå byråkrati og unngå kostnader – med en ordning som også oppfattes som rett og rimelig, og det er det Stortinget har bedt meg om. Det er vel to muligheter, for å levere et svar tilbake til dette med tidspunktet: Det ene er revidert budsjett, og det andre er ordinært budsjett. Jeg kan ikke nå si om vi rekker det til revidert budsjett.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-18:
Jeg er åpen for gode forslag – også fra representanten – til en enkel og ubyråkratisk måte å gjøre det på i tilfeller som det som er nevnt her. Når det gjelder tilfeller med stjålne biler, er det vel også spørsmål om forholdet til forsikringsselskapet som må overveies.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-18:
Jeg synes representanten Hagesæter reiste et viktig spørsmål. Vi må hele tiden spørre oss om hvordan vi kan organisere offentlig virksomhet slik at den enkelte kan få bedre tjenester igjen for skattepengene. Når vi omorganiserer på ett område, vil det være naturlig også å se på organiseringen av tilknyttede områder. Den store omorganiseringen av landets likningsforvaltning som nå pågår, og som skal være endelig gjennomført om et års tid, er et eksempel på det. Jeg er derfor enig i representanten Hagesæters underliggende tanke om at det vil være naturlig å vurdere den gjeldende strukturen for likningsnemndene. Jeg vil derfor ta kontakt med Skattedirektoratet og be direktoratet vurdere spørsmålet om å komme med eventuelle forslag. Jeg vil ikke her forskuttere resultatet av en slik gjennomgang. La meg likevel legge til at jeg ser det som avgjørende at vi fortsatt legger til grunn prinsippet om at likningskontorenes avgjørelser kan bringes inn for uavhengige instanser.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-18:
Representanten har her pekt på en rekke fordeler ved færre likningsnemnder. Jeg vil i tillegg også nevne det momentet han hadde med i sitt spørsmål, nemlig behovet for å unngå ulik praksis. Det er meget avgjørende. Jeg kan ikke her og nå love tidspunktet for gjennomgangen, men representanten peker på et vesentlig moment, nemlig å ha et nytt system på plass før nye kommunestyrer velger likningsnemnder til høsten.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-18:
Jeg har ikke noe mer å legge til.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-18:
I alminnelighet gir ikke forsørgelse av barn rett til likning i skatteklasse 2. I henhold til skatteloven har imidlertid enslige med omsorg for barn under 18 år krav på å bli liknet i skatteklasse 2. Reglene forstås slik at klasse 2 gis den av foreldrene som det meste av året har hatt omsorgen for barnet. Faktisk omsorg er her avgjørende. I tilfeller hvor foreldrene har avtalt delt omsorg, skal klasse 2 gis til den av foreldrene som barnet har bodd hos størstedelen av året. Hvis barnet bor like mye hos begge foreldrene, har løsningen i praksis vært at foreldrene lignes i skatteklasse 2, som enslig forsørger, hvert annet år. Over tid vil dagens praksis gi noenlunde samme resultat som om fordelene av klasse 2 ble delt mellom foreldrene i hvert inntektsår, selv om skattebelastningen vil være noe varierende fra år til år. Dersom inntekten varierer mye for den ene av eller begge foreldrene, kan det likevel oppstå reelle forskjeller også over tid. Imidlertid er det slik at den økonomiske fordelen ved å liknes i skatteklasse 2, som en av foreldrene vil ha i forhold til den andre, skal hensyntas ved fastsettelse av barnebidraget. Det fremgår også uttrykkelig av de nye reglene om beregning av barnebidrag, som ble vedtatt av Stortinget i juni i fjor. Disse reglene er forventet å tre i kraft høsten 2003. De progressive elementene i skattesystemet gjør at det ikke er mulig å likne deler av inntekten i ulike skatteklasser i samme inntektsår. Det er imidlertid mulig å tenke seg som et alternativ en ordning hvor fordelingen av klasse 2 blir delt mellom foreldrene hvert enkelt inntektsår. Fordelen med dette vil først og fremst være en jevnere skattebelastning fra år til år. En slik modell vil være kompliserende for likningsarbeidet og vil medføre et meget omfattende og komplisert regelverk. En slik utvikling av skattesystemet er etter min oppfatning ikke ønskelig. Samlet sett mener jeg derfor at dagens praksis med likning i skatteklasse 2 hvert annet år for hver av foreldrene er en forsvarlig løsning.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-18:
Jeg pekte vel også i mitt svar på et par andre momenter. Utviklingen i retning av mer deling av foreldreansvaret er en positiv utvikling. Det er imidlertid ikke noe som brått inntraff i fjor høst. Så for å si det slik, dette problemet har ligget der under skiftende regjeringer. Jeg registrerer at tidligere regjeringer har valgt denne delingen annet hvert år som det mest hensiktsmessige. Nå fjernes jo en del av ulempene med denne ordningen ved de nye reglene for beregning av barnebidrag som jeg refererte til, og som trer i kraft til høsten neste år. Dermed kan vi si at den ordningen som vi har levd med i mange år, nå blir forbedret, ved at de tilfeller hvor inntekten varierer veldig, blir hensyntatt ved fastsettelsen av barnebidrag. Jeg har også lyst til å peke på at det forslaget som representanten selv antyder, vil være meget vanskelig, tatt i betraktning de progressive elementene i skattesystemet, og det kan gi ganske vanskelig forsvarlige utslag sosialt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2002-12-18:
Det kan jeg vel på sparket si at det ikke eksplisitt gjør, men mandatet er så åpent at jeg ikke vil bli overrasket om utvalget også tar opp spørsmål på noe friere basis, for å si det slik. Stortinget har selv bedt om å få en melding om skattereformen. Utvalgets innstilling legges frem, etter at det har fått en måneds utsettelse, i slutten av januar. Meldingen vil så bli utformet, og Stortinget står selvfølgelig fritt til å ta opp de deler av skattesystemet som representanten har vært inne på, når vi kommer så langt.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-12-18:
Eg har følgjande spørsmål til finansministeren: «Sjølv om talet på likningskontor og likningssjefar i 2001 blei redusert til 99 kontor/sjefar, må likningsforvaltninga framleis halde seg til 434 likningsnemnder og 434 overlikningsnemnder. Det at dei fleste likningskontora må halde seg til fleire nemnder, er kostbart, medfører lengre saksbehandlingstid og kan også resultere i ulik likningspraksis innanfor same kontor. Vil statsråden ta initiativ til at også talet på likningsnemnder og overlikningsnemnder blir redusert frå 434 til 99?»
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-12-18:
Eg takkar for svaret. Eg oppfattar dette som eit positivt signal. Det er mange fordelar med å få redusert talet på likningsnemnder. Det vil medføre at ein kan få hyppigare møte i likningsnemnda. I staden for mange likningsnemnder som kanskje berre har to møte i året, innanfor same kontor, kan ein ha éi som har hyppigare møte. Ein kan sikre at ein får betre kompetanse blant nemndsmedlemene, og ein vil også få lågare kostnader, samtidig som ein får betre sikkerheit. Det er veldig viktig at ein får gjort noko fort, dersom ein skal rekke å få dette i orden før valet til neste haust og dermed ny samansetning av nemndene. Kan eg då tolke finansministeren slik at det i tilfelle eit initiativ blir teke, vil kome eit forslag om lovendring i god tid før valet til hausten?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2002-12-18:
Eg håpar då at vi får til ei endring her. Det kjem mange tilbakemeldingar på at noko bør gjerast på dette området. Eg håpar framleis at ein kan få teke opp denne saka før valet til hausten – ut på våren vil då vere naturleg – slik at Stortinget kan ta stilling til dette spørsmålet.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Jeg har følgende spørsmål til finansministeren: «Foreldre med delt foreldreansvar, der barn under 18 år bor like mye hos hver av foreldrene i løpet av et år, lignes hvert annet år i skatteklasse 2. Vil statsråden anse det som mer rettferdig om begge ble lignet i skatteklasse 1 for halvparten av årets inntekt og i skatteklasse 2 for resten?»
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Jeg takker for svaret. Jeg konstaterer at svaret ikke var imøtekommende. Jeg forstår det slik at finansministeren vil holde fast ved dagens ordning, som jeg mener er urimelig. Det burde ha vært lagt opp til at man her hadde en delt klasse i de årene. Det er som kjent stor forskjell på å bli lignet i klasse 1 og i klasse 2. Jeg er fullstendig klar over at dette over tid kan jevne seg ut, men likevel mener jeg at det hadde vært riktigere å dele året i to mellom foreldrene. Vi ser her på mange måter en ny situasjon og en utvikling i Norge der man deler foreldreansvaret. Det er en helt annen familiestruktur. Det mener jeg også at ligningene og skattesystemet må ta høyde for. Finansministeren sa også at det var mulig, men han ville ikke anbefale det.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Jeg takker igjen finansministeren for svaret. Vi får komme tilbake til spørsmålet og vurdere det når vi får større skattesaker til Stortinget. Jeg vil da gå videre og spørre om det ligger innenfor Skauge-utvalgets mandat å vurdere – jeg holdt på å si – de nye familiesituasjonene i forhold til skatteligningene som legges ut.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
«På bakgrunn av vedtak i Kirkemøtet høsten 2000 avholdt 102 menigheter valg til menighetsråd samtidig med siste stortingsvalg. Disse menighetene hadde en mye større valgoppslutning ved sine menighetsrådsvalg enn tidligere. Økningen ligger fra 5-6 pst. til opp mot 40. Hva vil statsråden gjøre for at denne forsøksordningen kan videreføres, og hvilke tiltak vil statsråden eventuelt foreslå for at flere av statskirkens medlemmer deltar i valgene til menighetsråd?»
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Jeg takker statsråden for svaret, men jeg er ikke fornøyd med det. Mitt spørsmål var: Hva vil kirkestatsråden gjøre for å initiere, motivere og være en drivkraft i å få større valgdeltakelse? Vi vet at det i menighetsrådsvalgene er mange unge kvinner som stiller. Mange flotte unge jenter er med, og de har et sterkt engasjement. Men det er ikke morsomt å drive med dette arbeidet når man har en så liten del av folket i Kirken bak seg. Jeg er betenkt over at kirkestatsråden ikke utviser større handlekraft, og at man ikke legger noen føringer for å videreføre den flotte ordningen med å kombinere et offentlig valg med et menighetsrådsvalg, og jeg spør igjen: Er statsråden tilfreds med at det er en så lav deltakelse i de ordinære valgene? Og hva vil statsråden gjøre med det?
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2002-12-18:
Det siste som kom fram, var litt mer betryggende. For når vi skal ha en bred folkekirke, synes jeg det er avgjørende at vi har et demokrati som fungerer, og jeg er meget betenkt hvis Kirkemøtet og kirkestatsråden ikke vil legge valgene sammen med et offentlig valg nettopp fordi vi vet at vi da får større deltakelse, og hvis man velger den gamle løsningen, den ordinære ordninga, vet vi at færre vil gå og stemme. Og da er det grunn til bekymring: Ønsker ikke Kirkens ledere et bredt demokrati – mye demokrati – innenfor Kirken? Ønsker man at det bare er de trofaste søndagskirkegjengerne som skal være med og ta beslutninger? Det kan man mistenke dem for hvis man ikke åpner for å følge opp denne prøveordninga, som har vært så vellykket.