Børge Brende (Høyre), 2001-11-29:
Først takker jeg for hyggelige ord, iallfall stort sett, som er kommet når det gjelder Regjeringens klimapolitikk. Jeg er også glad for at mange partier nå varsler at man vil være med i et felles arbeid for at Norge skal være en pådriver når det gjelder å få til forpliktende klimaavtaler internasjonalt også i fremtiden. Dette er viktig, og jeg tror det er et bredt flertall på Stortinget som vil jobbe for det. Det er riktig at Samarbeidsregjeringen ønsker en offensiv klimapolitikk. Som jeg også sa i mitt innlegg, ønsker vi nå å rette søkelyset mot det som skal skje etter 2012. Ettersom ingen har kommet med noen innvendinger i forhold til mine ambisjoner på det punkt, antar jeg at det må oppfattes som en støtte i forhold til at vi nå må være mer ambisiøse når det gjelder den reduksjonen på 5 pst. som man la opp til med utgangspunkt i 1990. Spesielt etter at amerikanerne trakk seg ut og Russland har blitt godskrevet mer knyttet til skogforvaltning, er det viktig at vi også er mer ambisiøse. Det synes jeg i så fall er et viktig signal. En av grunnene til at vi på et tidlig tidspunkt brøt med paraplygruppen i Marrakech på et politisk grunnlag, var at de hadde seks forslag på bordet som vi ikke kunne godta fra Norges side. Vi syntes at den avtalen som U-landene, G77-landene og EU fremla, var en avtale som vi kunne anbefale at Stortinget ratifiserte. Jeg varslet tidlig på et møte i paraplygruppen at Norge kunne akseptere det som nå lå på bordet, og at vi derfor i den situasjonen på politisk grunnlag brøt ut. Dette varslet jeg også i et plenumsmøte. Det vakte en viss interesse at et av de landene som har vært med i paraplygruppen hele veien, sa fra om at vi kunne godta det som lå på bordet. Jeg mener at det skapte en utvikling i saken. Vi ble på mange måter et bindeledd mellom paraplygruppen, EU-landene og G-77-landene – vi gikk litt imellom, og til slutt reduserte også paraplygruppen sine krav fra seks forslag, som ville ha betydd en uthuling av hele avtalen, til to uthulingsforslag som man kunne leve med, for å få en avtale i boks slik at man ikke risikerte at store land som Japan og Canada også trakk seg ut. Dagen etter skjedde det at den japanske miljøvernministeren varslet at de kom til å legge opp til ratifisering. Og den natten vi fikk avtalen på plass, begynte det å regne i Marrakech. Det hadde det ikke gjort, ble det sagt til meg, på flere år. Så jeg tror at det var en viktig avtale vi fikk til – mer forpliktende enn hva det så ut til på et tidspunkt. Jeg synes det er veldig bra at jeg nå på hjemmebane har fått full støtte for at Norge skal føre en aktiv og offensiv klimapolitikk også på den internasjonale scenen. I forhold til den klimameldingen som foreligger og den tilleggsmeldingen som Samarbeidsregjeringen har varslet, vil ikke det føre til noen forsinkelser. Poenget er at den forrige regjeringen også la opp til behandling av klimameldingen i vårsesjonen, og ettersom Samarbeidsregjeringen altså vil legge frem en tilleggsmelding som vil komme i mars, vil Stortinget som planlagt kunne behandle klimameldingen i vårsesjonen. Den eneste endringen er at det forhåpentligvis blir en mer forpliktende klimamelding fordi man også vil ha tiltak når det gjelder et nasjonalt kvotesystem. Det er riktig at EU underveis også har varslet at de vil gå for en slik, men både Sverige, Danmark og Storbritannia hadde allerede varslet det i vår, da den forrige regjeringen fremla klimameldingen. Men jeg merker meg at den forrige regjeringen egentlig også var for et nasjonalt kvotesystem. Poenget var at den forrige regjeringen la frem et forslag om avtaler mellom industrien og staten, og om å benytte seg av CO2-mekanismene. Jeg er veldig glad for at stortingsrepresentant Sylvia Brustad nå har varslet at Arbeiderpartiet også vil støtte en innføring av et nasjonalt kvotesystem før 2008, bl.a. med bakgrunn i at også EU har varslet dette nå. Som jeg sa i Stortinget for 14 dager siden, har Regjeringen ingen planer om å åpne for at skogforvaltning skal inkluderes i Norges CO2-regnskap. På det punktet er altså Regjeringen på linje med hva Arbeiderpartiet varslet i dag, så jeg håper faktisk på et skikkelig bra samarbeid med de store partiene i Stortinget når det gjelder disse spørsmålene. Jeg har ingen grunn til å tro noe annet. Så til det at vi må ha en mer ambisiøs klimapolitikk nasjonalt. Vi varsler nye tiltak etter 2012. Den nye regjeringen har varslet en svær pakke når det gjelder å kunne forsere gjennomføringen av CO2-frie gasskraftverk. Vi har sagt at vi foretrekker det fremfor de konvensjonelle gasskraftverkene. Vi har lagt frem et miljøbudsjett som når det gjelder Miljøverndepartementets budsjett, er 6 mill. kr større enn Stoltenberg-regjeringens. Til sammen er miljøsatsingen i Regjeringens budsjett 100 mill. kr større enn den forrige regjerings fordi man har satset 50 mill. kr mer på energiøkonomisering og CO2-fri gasskraftforskning på Olje- og energidepartementets budsjett, og 50 mill. kr mer på kollektivtrafikk. Dette er signaler om hvordan miljøarbeidet vil bli prioritert fremover. Samarbeidsregjeringen ønsker å være en miljøregjering. Vi ønsker å satse mer på miljø, vi ønsker å satse tverrsektorielt, for vi forstår at disse tingene henger sammen. Så jeg håper, som sagt, på et godt samarbeid med Stortinget her, og at vi også får igjennom i budsjettet den økte miljøsatsingen som ligger til grunn.