trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
La meg først få takke for et spørsmål om et veldig viktig tema. Jeg formoder at spørreren viser til et vedtak fattet i Stortinget i juni 2014, ikke i 2013, og svaret er basert på det. Forebygging og bekjempelse av vold og seksuelle overgrep mot barn er høyt prioritert av regjeringen. Statens barnehus er etablert for å bedre ivaretakelsen av barn under 16 år samt voksne med utviklingshemming som man har mistanke om er utsatt for vold eller seksuelle overgrep. Hovedmålet med etableringen av barnehus er å styrke barnas rettssikkerhet, skaffe beviser til bruk i en eventuell rettssak, foreta medisinske undersøkelser og gi barna hjelp og støtte. De fleste avhør av barn blir i dag gjennomført ved Statens barnehus. En evaluering av Statens barnehus i 2012, som omfattet de sju første barnehusene, viste at i 2011 ble 69 pst. av avhørene foretatt ved barnehus. Med en økning av antall barnehus til ti har også andelen dommeravhør utført ved barnehusene økt, og i 2013 ble f.eks. samtlige dommeravhør i Oslo politidistrikt foretatt ved barnehuset. Både i Troms og i Sør-Trøndelag politidistrikter gjennomføres tilnærmet alle avhør i barnehusene. I de sakene der dommerne ikke gjennomfører avhørene på barnehusene, viser hovedargumentet seg å være lang reisevei. Under den rød-grønne regjeringen i 2011 ble barnehusenes budsjett inkludert i rammefinansieringsordningen for politidistriktene der barnehusene er lokalisert. Midlene øremerkes ikke, men det fremgår av tildelt ramme fra Politidirektoratet til politidistriktene hvilket beløp som er beregnet til barnehusene. Bevilgningen til barnehusene for 2014 er 76,6 mill. kr, noe som er en videreføring av nivået for 2013. Et behov for ytterligere styrking vurderes i forbindelse med budsjettprosessen i det enkelte politidistrikt der barnehusene er lokalisert, og vil bli foretatt når det avdekkes behov. Justis- og beredskapsdepartementet arbeider med en lovproposisjon om endringer i straffeprosessloven – avhør av særlig sårbare personer i straffesaker – og en ny forskrift på området, noe representanten er kjent med. Målet er at lovendringene og den nye forskriften skal tre i kraft før sommeren 2015. Spørsmålet om obligatorisk bruk av Statens barnehus vil bli omtalt i lovproposisjonen. En viktig problemstilling når det gjelder avhør av barn, er kapasiteten i politiet. Politidirektoratet har fått et klart oppdrag fra Justis- og beredskapsdepartementet om å prioritere avhør av barn, og det første delmålet er at gjennomsnittlig saksbehandlingstid ikke skal overstige 40 dager innen utgangen av dette året.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Det er ikke riktig. Ambisjonen er selvfølgelig fortsatt at vi skal forholde oss til det lovfestede kravet. Det er ingen tvil om at det er utgangspunktet. Problemet er at statistikken gikk i gal retning for ett år siden. Det var økende ventetid i de fleste politidistrikter, og gjennomsnittlig ventetid ble for hver eneste dag mindre og mindre akseptabel. Derfor har jeg vært veldig tydelig overfor Politidirektoratet om at dette skal prioriteres opp. Det har ført til at Politidirektoratet nå har omprioritert ressurser i politidistriktene, for å sikre at barneavhør prioriteres. For eksempel har gjennomsnittlig ventetid i Oslo politidistrikt nå gått ned fra 37 til 27 dager, noe som er et ganske stort løft. Det brukes nå flere ressurser på å komme à jour med disse sakene. Men for å sikre at vi skal nå den 14 dagers-fristen må vi ha en realistisk nedtrappingsplan, slik at fokuset fra politiets side ikke dempes. Så hensikten med denne 40 dagers-fristen innen 31. desember i år, som skal ned til 30 dager før sommeren, er rett og slett det motsatte av å ha lave ambisjoner. Vi skal ha høye ambisjoner, men vi skal nå de målene vi setter oss.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Det er ingen endring i dette. De økningene som har vært tidligere, har vært knyttet til at det har blitt etablert nye barnehus. Det har det ikke blitt etablert i 2014. Kapasiteten og økonomien til barnehusene er ikke det som anses å være kritisk for å nå 14-dagersfristen. Det er heller ikke det som er kritisk for å få gjennomført barneavhør i dag. Status for barnehusene er at vi i realiteten har den kapasiteten det er behov for. Så må vi løpende vurdere om det er endringer i så henseende. Det viktigste nå er å få politiet til å prioritere dette, og at vi får en ny forskrift og en ny lovbestemmelse på plass, slik at vi forenkler og forbedrer mulighetene for avhør ved barnehusene. Jeg er helt overbevist om at det samlede trykket i denne sal for å sikre at vi skal lykkes på dette området, er et godt bidrag til at vi faktisk kommer til å lykkes. Det har ikke stått på ressurser – verken i denne regjeringen eller i den forrige regjeringen – når det gjelder barnehusene. Årsaken til at dette ser annerledes ut, er at det ikke er blitt etablert nye barnehus i 2014.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Eg tillèt meg å stille følgjande spørsmål til justis- og beredskapsministeren: «Stortinget vedtok i juni 2013 etter forslag frå Arbeidarpartiet å styrke barnehusa og gjere bruken av barnehus obligatorisk. Eit samla storting vedtok å gjere bruken av barnehus obligatorisk for barn under 16 år, samt styrke kapasiteten. Når vil vedtaket verte gjennomført, og korleis er vedtaket tatt omsyn til i forslaget til statsbudsjett?»
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Eg takkar for svaret, og statsråden har sølvsagt heilt rett i at det er 2014 eg skulle ha vist til. Trass i at veldig mange barn blir avhøyrt på barnehus, har me ein del eksempel på at dei ikkje blir det. I mitt eige fylke, Telemark, og i Finnmark har dette vore ei mykje omdiskutert sak i det siste. Bakgrunnen for at Arbeiderpartiet føreslo det, var jo fordi me ønskjer å styrkje barns rettstryggleik – noko som alle partia på Stortinget var einige om. Når det gjeld argumentasjonen om reiseveg, viser undersøkingar at dei som synest det er langt å reise, er ikkje barna – det er foreldre, politiet eller andre aktørar. Slik sett er eg glad for vedtaket me gjorde og ser fram til at det blir gjennomført. Men eg lurer litt på kvifor regjeringa har redusert ambisjonsnivået når det gjeld ventetider. Me er jo båe einige om at det er for lang ventetid når det gjeld avhøyr av barn. No ser me i budsjettet at ambisjonen er 30 dagar, sjølv om lova seier 14 dagar. Kva er grunngjevinga for det, lurar eg på.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Eg er veldig glad for det som justisministeren seier om å vere tydeleg overfor Politidirektoratet. Òg det siste spørsmålet mitt handlar eigentleg om budsjettet. Dei to siste budsjetta til Stoltenberg II-regjeringa prioriterte veldig tydeleg barnehusa. Det kom òg fram under budsjettprioriteringane. Difor lurer eg på kva som er grunngjevinga for å fjerne barnehus frå prioriteringane i justisbudsjettet, og kvifor det ikkje kjem tydeleg fram i budsjettet kva som skal gå til barnehusa, slik det har gjort dei to siste åra.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Jeg vil takke representanten Navarsete for at hun tar opp dette spørsmålet, som er et svært viktig og for mange svært krevende spørsmål. I løpet av de siste årene har vi sett at det dessverre har forekommet flere alvorlige flomsituasjoner, ikke bare på Vestlandet, men også i andre deler av landet. Flomhendelsene på Vestlandet nå nylig, bl.a. i det fylket representanten Navarsete representerer, viser oss at de naturkreftene som vi i en normalsituasjon høster av, kan bli destruktive og gjøre stor skade. De kommunene som representanten Navarsete peker på, har denne gangen blitt påført store materielle skader, noe som har gitt og vil gi kommunene store utfordringer på mange områder. I tillegg har vi en dimensjon utenfor den økonomiske, nemlig at mange har mistet husene sine. Det har selvfølgelig en økonomisk konsekvens, men det har langt større konsekvenser enn som så. Jeg har selv vært i Odda og på Flåm og sett de store naturskadene som der hadde skjedd, og snakket med de folkene som sto midt oppi dette. Det gjorde selvfølgelig et sterkt inntrykk. Når ødeleggelsene blir av det omfanget som de har blitt denne gangen, er det selvfølgelig helt nødvendig at staten bidrar. Derfor har også statsministeren invitert ordførerne i de berørte kommunene til et møte her i Oslo i løpet av november for å få bedre oversikt over de utfordringene man nå står overfor. Jeg mener at det er for tidlig nå å gå inn i en diskusjon om hvordan disse konkrete spørsmålene skal følges opp, og om hvordan eventuelle bevilgninger skal innrettes, og da bl.a. om en fondsløsning er den rette måten å ta tak i dette på. Vi har nettopp – for en ukes tid siden – stått i en situasjon hvor fokus i første fase nødvendigvis måtte være å redde liv, og deretter så raskt som mulig å sette i gang arbeidet med å unngå at de materielle skadene ble verre enn de allerede hadde blitt, altså å få på plass akutte tiltak. Nå jobbes det fra NVEs side videre med å redusere skadeomfanget, og NVE jobber nå også med å kartlegge de andre materielle skadene som har oppstått. Vi begynner nå å planlegge hvordan man på lang sikt skal bygge en infrastruktur som gjør disse samfunnene mer robuste i tiden framover.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Jeg må be om både presidentens og representantens respekt for at dette er noe som ligger forholdsvis langt utenfor det konstitusjonelle ansvaret som er mitt. Jeg har lyst til å si at jeg er veldig imponert over den innsatsen lokale krefter i de kommunene som representanten har med i sitt hovedspørsmål, har gjort, det står det virkelig respekt av. Så har jeg lyst til å si at staten har vært på plass fra første stund: politiet, NVE, Sivilforsvaret, Jernbaneverket – en lang rekke statlige etater har vært engasjert i arbeidet fra situasjonen utviklet seg. NVE har vært på plass permanent fra første stund og er fortsatt på plass i disse flomrammede områdene. Det er totalt, så vidt jeg husker, 18 kommuner som er rammet, og NVE er på plass i de kommunene som er mest rammet.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Jeg er helt enig med representanten Navarsete i at vi er nødt til å bli flinkere til å robustgjøre samfunnet for mer vær – rett og slett mer vær – i framtida. Så var jeg tydelig på – jeg forsøkte i hvert fall – i mitt innledende svar at med de ødeleggelsene vi nå ser, er det nødvendig at staten bidrar. Representanten Navarsete snakket selv om topografi, og vi vet jo at topografien ikke er lik over hele landet, og at Vestlandet er en region som har utfordrende topografi. Det er ikke noen tvil om at situasjonen på Vestlandet gjør det nødvendig at den statlige bistanden til de rammede kommunene økes. Fra min side vil vi fokusere på å reparere eksisterende sikringsanlegg, men det er nok sånn at vi allerede må kunne konkludere med at det også vil være behov for å etablere nye sikringsanlegg i regionen.
Gerd Eli Berge (Senterpartiet), 2014-11-05:
«På ny er delar av Bergensbana vaska vekk. Togtraseen som går langs Vosso, blei ramma av storflaum, og bana er per 30. oktober stengd på ubestemt tid. Ifølgje avisa Hordaland er det fleire plassar så utvaska under skjenene at ein må fylle i med nye massar. Det er ikkje fyrste gong at Bergensbana er stengd på grunn av ras eller andre naturhendingar. Korleis vurderer statsråden sikkerheita til passasjerar på Bergensbana, og vil regjeringa løyve ekstraordinære midlar til vedlikehald og rassikring på Bergensbana etter storflaumen?»
Gerd Eli Berge (Senterpartiet), 2014-11-05:
Ja, me ser at klimaendringane er med på å gjera at slike hendingar oftare skjer, og at hendingane blir meir omfattande og dramatiske enn tidlegare. Det er difor viktig å førebu seg og i størst mogleg grad hindra at slikt skjer igjen. Kan statsråden kanskje utdjupa litt meir kva regjeringa vil gjera for å minka risikoen for at det skjer, og minka konsekvensane av slike hendingar?
Gerd Eli Berge (Senterpartiet), 2014-11-05:
Eg takkar for svaret. Vedlikehaldsetterslepet på jernbane er stort, som statsråden sjølv har sagt. Eit anslag på vedlikehaldsetterslepet i inneverande år syner eit etterslep på ca. 18 mrd. kr. Det er difor viktig at planlagt vedlikehald blir gjennomført, og at det blir ei styrking av dette arbeidet. Vil reparasjonen av denne strekninga, altså langs Vosso og det sporet som er der, gå ut over andre prosjekt på Bergensbana?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Først: Takk for spørsmålet. Både sikkerhet og framkommelighet er viktig for regjeringen når vi snakker om infrastruktur generelt og – i dette tilfellet – jernbane spesielt. Jernbaneverket arbeider langsiktig, systematisk og målrettet med å opprettholde og forbedre sikkerheten på hele det norske jernbanenettet. Identifisering av risikoforhold for flom og ras er en viktig del av dette, og ved flomvarsel gjør alltid Jernbaneverket en vurdering av om baner må stenges. En har et samarbeid med Meteorologisk institutt med flere målestasjoner for å overvåke nedbør, og data fra disse målestasjonene brukes innenfor ulike beredskapsnivå. Det er ulike reaksjoner ved ulike beredskapsnivå, og når en får rødt, som er det sterkeste, så innebærer det at en stenger banen for å unngå at tog skal kjøre inn i ras. Det gjør at en har et trinnvis sikkerhetsnivå, men også et høyt sikkerhetsnivå når det trengs, på Bergensbanen og andre strekninger, og det er nettopp for å ivareta sikkerheten til passasjerene. Dette systemet fungerer bra, og det gjør at jeg har god tillit generelt til sikkerhetsnivået. I forbindelse med den konkrete storflommen ble Bergensbanen stengt før flommen nådde et kritisk nivå. Klokken 04.00 mandag morgen den 3. november ble Bergensbanen igjen åpnet for trafikk mellom Voss og Dale, etter at totalt 25 større maskiner og over 50 mann hadde jobbet siden søndagen med å få banen klar til mandag morgen. Kostnaden for dette arbeidet er beregnet til rundt 6 mill. kr. Det å flomsikre denne strekningen mot ny storflom vil kreve mer omfattende tiltak i form av bedre skjerming av elveskråninger og flomvernstiltak, som Jernbaneverket foreløpig har kostnadsberegnet til rundt 50 mill. kr. Jernbaneverket regner med at dette arbeidet vil utføres i 2015, og at utbetalinger vil påløpe i 2015 og 2016. Regjeringen har iverksatt en prosess for hvordan kostnader for flomskader på Vestlandet skal følges opp, så dette blir det altså arbeidet med, og det er naturlig at ekstrakostnadene for jernbanen blir behandlet i denne sammenheng. La meg samtidig si at noe av grunnen til at jernbane ofte blir ekstra hardt rammet ved flom, er at vedlikeholdet har vært for dårlig over lang tid. Hadde en hatt bedre kontroll på stikkrenner o.l. – som gjør at vannet kommer litt bedre unna – hadde en gjerne sluppet noen av de skadene som oppstår. Har en storflom, er det riktignok litt overveldende, selv for gode stikkrenner. I de siste årene har vedlikeholdsetterslepet på jernbane økt med nesten 1 mrd. kr i året. Det viser at Jernbaneverket ikke har hatt de midlene de trenger til å gjøre fortløpende vedlikehold og fornyelse på jernbanen. I budsjettet for 2015 har regjeringen foreslått en betydelig satsing på dette, som gjør at en sammen med effektiviseringstiltak også vil kunne stoppe vekst i vedlikeholdsetterslepet. Men det er fortsatt en jobb å begynne å hente igjen forsømt vedlikehold fra tidligere år, og det må vi også få til i årene som kommer.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Nettopp fordi klimaendringer vil skje, og uavhengig av i hvor stor grad de er menneskeskapte eller naturlige, vet vi at vi er i en periode der en har litt villere vær enn det en er vant med, en har mer nedbør, og det skaper utfordringer for mange, ikke bare i hus og hjem, men også for infrastrukturen vår. Da er det viktig at en sørger for at en har infrastruktur som klarer å ta unna nedbør best mulig. Det å sørge for at en har gode bruer som er vedlikeholdt, og at de har tilstrekkelig høyde over elven, er ett grep. Det krever gjerne store investeringer, men det å vedlikeholde dem kan en gjøre relativt kjapt, og ikke nødvendigvis til den samme store kostnaden. Det å sørge for at stikkrenner og andre ting er åpne, fri for vegetasjon, fri for gammelt avfall, sånn at vannet strømmer raskere gjennom, er også viktig. Det en ser, er at når stikkrennene – hvor kjedelig det enn høres ut – blir tette, så begynner vannet å finne andre steder og begynner å grave vekk massene under der en forventer at det skal være masser, og gjør at sporene blir mer ustabile.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-05:
Som jeg nevnte i innledningssvaret, har vi en prosess gående nå på hvordan vi skal erstatte de skadene som har skjedd på grunn av flom. Statsministeren har satt det i gang, departementene følger opp på sine områder for å spille inn behov, og da må vi komme tilbake til bevilgninger. Men det er ingen tvil om at satsingen generelt på vedlikehold og fornying av jernbanen vil bli kraftig styrket i året som kommer, hvis regjeringens budsjett blir vedtatt. I 2009 var det satt av knapt én milliard, eller mer nøyaktig rundt 900 mill. kr, til fornying av jernbanen. For 2015 er forslaget 1,9 mrd. kr, altså fra 0,9 til 1,9 mrd. kr. Det vitner om en satsing som gjør at det vil bli veldig mye mer vedlikehold og veldig mye mer fornying enn det som har vært trenden i det siste. Vi vet også at dette vil komme som et ekstra tiltak. Min ambisjon er at vi skal erstatte det separat, men her må vi også se det i sammenheng med hvilke andre prosjekt som uansett var planlagt på akkurat den strekningen.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
«Satsingen på etter- og videreutdanning fortsetter i neste års budsjett. Det er varslet innføring av master i lærerutdanningen fra 2017. Det vil bety en kraftig økning i antall studenter, og vil utfordre kravet til kvalitet ytterligere. Særlig høyskolene står foran store endringer og utfordringer i lærerutdanningene som en følge av dette. Samtidig finnes det ikke spor av oppfølging på institusjonsnivå av dette i statsbudsjettet. Hvordan vil statsråden sikre at de som skal utdanne lærerne, blir satt i stand til denne store oppgaven?»
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg takker for svaret. Jeg synes det er bra at regjeringen viderefører fjorårets tiltak, som statsråden redegjorde for. Jeg synes også det er bra at det varsles en opptrapping rundt dette i tiden som kommer. Samtidig skal vi være klar over at det som nå skjer i årets budsjett, er at med alle plusser, alle minuser og summert opp får høyskolene 52,5 mill. kr mindre, universitetene får 71,5 mill. kr mindre. Penger er viktig her, for dette handler om hvordan universitetene og høyskolene skal kunne bruke handlingsrommet sitt for å legge til rette for disse studiene, samtidig som de skal etter- og videreutdanne. Oppbygging av kompetansen er svært viktig, og det jeg lurer på, er hvordan statsråden kan være sikker på at institusjonene klarer dette, med de budsjettene som det nå legges opp til.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg synes statsråden ga et veldig godt svar på det selv, for de påplussingene som det ble referert til, er ting som ikke har noe med utdanning av lærere å gjøre, og som ikke nødvendigvis en høyskole hvor som helst i landet i og for seg drar nytte av direkte på sitt budsjett. I stedet får de kutt fordi man tar et effektiviseringsgrep, og de får også kutt fordi man skal innføre egenbetaling for utenlandske studenter fra utenfor EØS-området. Det er det som er realiteten for dem som sitter i institusjonene og skal planlegge for de reformene som kommer, og som – som statsråden selv peker på – attpåtil skal skje samtidig som det er mye usikkerhet rundt struktur, og som det påstås skal medføre stordriftsfordeler. Jeg mener det er krevende og lurer på om statsråden er enig i det – at det er krevende å drive den typen omstillingsarbeid, satse på nye prosjekter, samtidig som man har en stram økonomi.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
Et av regjeringens viktigste prosjekter er økt kvalitet i skolen. Vi har nettopp lagt frem Lærerløftet – På lag for kunnskapsskolen, en bred strategi for hvordan vi vil få det til. Strategien krever mer av lærerutdanningene. I tillegg til bedre grunnutdanninger skal lærerutdanningene bidra enda mer til videreutdanning. For å bidra til at lærerutdanningene skal klare dette løftet, la vi allerede i budsjettet for 2014 50 mill. kr til universitetene og høyskolene for at de skal kunne investere langsiktig i kompetanseoppbygging. Pengene er videreført i forslaget til budsjett for 2015. Dette er grunninvesteringer som kommer i tillegg til den konkrete finanseringen av hver enkelt videreutdanning. Femårige masterutdanninger koster mer enn fireårige bachelorutdanninger. Det koster å ha studentene inne et ekstra år, og det koster mer med masteroppgave og mer individuell oppfølging. Det koster også å heve nivået fra bachelor til master. Dette skyldes særlig at kravene til dem som skal undervise på et masterstudium, er høyere enn for undervisning på bachelornivå. En større andel av fagpersonalet i masterutdanningen må ha førstekompetanse, dvs. flere må være førstelektor/førsteamanuensis eller dosent/professor. Dette er prioriteringer denne regjeringen vil gjøre. For å hjelpe lærerutdanningene til å kvalifisere sitt fagpersonale til de nye oppgavene viderefører regjeringen et tiltak direkte innrettet for det, nemlig Nasjonal forskerskole for lærerutdanning, NAFOL. Den skulle etter planen vært trappet ned, men denne regjeringen prioriterer å videreføre satsingen. Forskerskolen kan tilby en bredere forskerutdanning enn hver enkelt institusjon har mulighet til alene. Lærerutdanningene er varslet om at omleggingen til master vil skje fra høsten 2017, at regjeringen tar sikte på det. De har tre år på seg til å forberede overgangen. Nasjonalt råd for lærerutdanning har støttet overgangen til master. Mange lærerutdanninger tilbyr allerede master og lektorutdanning, og for disse vil overgangen ikke bli så stor. Regjeringen har også varslet at den vil legge frem en stortingsmelding om struktur i høyere utdanning våren 2015. Utgangspunktet for arbeidet er at sektoren er for fragmentert, med for mange små og sårbare miljøer. Målet med arbeidet er studietilbud av høy kvalitet, forankret i solide fagmiljøer, og en rimelig grad av kostnadseffektivitet. Målet er ikke å spare penger i seg selv, men at stordriftsfordeler kan frigjøre ressurser som kan gå til faglig virksomhet i form av bedre og mer utdanning og forskning. Jeg tror at lærerutdanningen kvalitetsmessig vil tjene mye på de endringene. Vi i regjeringen har allerede satset kraftig på lærerne og på skolen i våre to første budsjetter. For å følge opp strategien vil regjeringen komme tilbake til Stortinget med forslag om ytterligere opptrapping også i fremtidige budsjetter. Ikke minst vil dette være knyttet til innføringen av nye masterutdanninger, som vi tar sikte på fra og med høsten 2017.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
Universitets- og høyskolesektoren har en realvekst på ca. 2,2 pst. Det er for hele universitets- og høyskolesektoren. Det er et tall som står seg ganske godt, sammenliknet med de foregående årene. Så er det ikke sånn at alle institusjoner har hatt en realvekst, men de fleste institusjoner har hatt det. Universitetene har bl.a. fått målrettede tiltak, f.eks. til å støtte verdensledende miljøer. Det er en pott som skal fordeles til universitetsbygg, det ligger penger til vitenskapelig utstyr, det er en stor forskningssatsing. Når det gjelder høyskolene, er det en målrettet satsing på stipendiater til profesjonsutdanningene, det er en ny satsing – en permanent ordning – på utstyr til bl.a. sykepleier- og ingeniørutdanningene, som går rett til høyskolene. Jeg kan ikke på stående fot kommentere tallene til Marianne Aasen, men det er pussig at en så stor realvekst i sektoren skal føre til at institusjonene flest får svekket økonomi.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
For det første mener jeg det er en uriktig beskrivelse av UH-sektoren generelt å si at man har en krevende økonomi. Det mener jeg ikke er riktig, men man må selvfølgelig prioritere. Som jeg også har understreket, er årets forslag til budsjett for 2015 et godt budsjett for UH-sektoren. Det er et svært godt budsjett for forskning, som også alle disse institusjonene nyter godt av. Så blir svaret, når vi sier at vi skal ta sikte på en masterutdanning fra 2017, at det vil selvfølgelig koste mer, det er det ikke noen tvil om. I opptrappingen mot det vil man også hvert år måtte vurdere når man skal sette inn midlene som må til for å få økt kompetanse, for å få et lengre studieløp, for å ruste institusjonene til å gjøre dette. Når det gjelder f.eks. videreutdanningsløftet, har de 50 mill. kr som kom inn i budsjettet i år, og som nå er videreført, vært en klar og tydelig direkte styrking, som gjør at institusjonene er i stand til å levere det historiske videreutdanningsløftet som regjeringen har satt i gang.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
Nå svarte jeg jo på det. Jeg nevnte de tiltakene som står i Lærerløftet, men kanskje representanten da vil være interessert i å høre litt om det andre arbeidet vi gjør. Da kan det være greit å ha med seg litt av forhistorien her. I 2009 fikk vi det såkalte Kolle Grøndahl-utvalget. I 2009 var det noen andre som satt i regjering. Vi behøver ikke bruke tid på å snakke om fortiden, men det er interessant å merke seg at i 2009 hadde andelen lærere som sa at skolehverdagen var blitt mer byråkratisert, gått opp. Det er god grunn til å tro at den har fortsatt med å gå opp i 2010, 2011, 2012 og 2013, kanskje til og med på vei inn i dette året. Derfor får vi en rapport før jul i år som konkret skal gå igjennom og identifisere tidstyver, med sikte på å fjerne dem. Kommunaldepartementet har satt i gang en tilsvarende kartlegging for hele offentlig sektor. Der kommer det også inn en rekke tiltak som dreier seg om skolesektoren. Så da er det nok sånn at hadde det ligget en liste over alle disse tiltakene da vi kom i regjering, tiltak som bare var å krysse av og fjerne, hadde vi gjort det, men vi måtte også gjøre kartleggingsjobben en gang til, dessverre, for det tok litt tid.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
For det første: Hvis man tror at tidsbruken i skolen er som skjemaveldet i næringslivet, tar man feil. Det er stor forskjell på å drive butikk og det å drive undervisning av norske elever – det å ta hensyn til hver enkelt elev, det å skulle dokumentere vurderingspraksis, det å skulle ha en elev som f.eks. sliter med lese- og skrivevansker, og som trenger spesialundervisning, og systemene som skal inn da. Mye av det er også tidstyver, men det er noe annet enn å drive butikk. Det å sette et måltall og si 30 pst. færre skjemaer – ja vel, det kunne man sikkert fått til, f.eks. ved å si at 30 pst. færre skal få enkeltvedtak om spesialundervisning – vil være en dårlig idé ved siden av de tiltakene som kanskje er de aller viktigste, nemlig klasseledelse og organisering på skolen og arbeidet med det. Så er vi også helt avhengig av å gå gjennom alle sentrale dokumentasjonskrav, alle sentrale rapporteringsforpliktelser, og så avveie hensyn mot hverandre. Jeg har også lyst til å si at denne regjeringen nå følger opp et lag rundt læreren, f.eks. gjennom å styrke helsesøstertjenesten med 400 ekstra helsesøsterstillinger i år.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
La meg først si at det er veldig hyggelig å få mange spørsmål om Lærerløftet – På lag for kunnskapsskolen, men det gir også en anledning til å si at det er jo ikke en strategi for absolutt alt som skal gjøres i skolen. La meg bare ta ett åpenbart eksempel. Vi har 4 400 barnehagelærere som burde jobbet i barnehagen, som ikke er der. De ligger i en annen strategi, nemlig kvalitetsstrategien vår for barnehager. Vi holder på med et tidstyvarbeid, som heller ikke er omtalt i Lærerløftet. Lærerutdannings- og strukturarbeidet er heller ikke fullstendig omtalt i Lærerløftet – På lag for kunnskapsskolen, for vi gjør mer enn det som står der. Når det er sagt, er det viktig at yrkesfaglærere har pedagogisk utdanning, fordi effekten av forskjellen mellom lærere med og uten godkjent lærerutdanning er større for avanserte og viderekomne emner og ferdigheter. Det er riktig at tusen yrkesfaglærere jobber i videregående skole uten godkjent lærerutdanning. Om lag halvparten av disse er allerede i gang med kvalifiserende utdanning. Skoleeier har ifølge opplæringsloven § 10-8 «ansvar for å ha riktig og nødvendig kompetanse i verksemda». Flere fylkeskommuner har inngått avtaler med utdanningsinstitusjoner om en fleksibel lærerutdanning for ukvalifiserte – eller ikke-kvalifiserte, som det nok er bedre å si – yrkesfaglærere. Det er ikke riktig at yrkesfaglærere er nedprioritert. Det er nylig fastsatt nye oppdaterte forskrifter for yrkesfaglærerutdanningene som skal sikre bedre kvalitet i utdanningene. Yrkesfaglærere rekrutteres fra en annen gruppe enn lærere i grunnopplæringen og i studieforberedende utdanningsprogram. De har ofte flere års yrkeserfaring bak seg og har både familiære og finansielle forpliktelser. Vi vil være sikre på at de tiltakene vi setter i gang, bidrar til å rekruttere flere gode yrkesfaglærere samt at flere av dem som allerede er i yrket, skal få gode etter- og videreutdanningstilbud. Yrkesfaglærerne – denne delen – behandles ikke konkret i Lærerløftet, fordi vi mener at generelle tiltak rettet mot lærere i hele grunnopplæringen, ikke vil treffe denne gruppen godt nok. Derfor jobber vi med rekrutterings- og kvalifiseringsutfordringen i en egen prosess for å følge opp Yrkesfagløftet og Meld. St. 20 for 2012–2013. For å rekruttere flere yrkesfaglærere er det viktig at vi viser at vi tar denne utfordringen alvorlig, ved å tilby muligheter for faglig utvikling også i skolen. Mange yrkesfaglærere vil oppleve spesielle utfordringer i sin yrkesutøvelse. Samtidig som de skal være kvalifiserte pedagoger, må de ha kompetanse i yrket elevene skal ut i. Det er ofte få lærere som underviser på samme programfag, og muligheten til å lære av kollegaer er derfor begrenset. Vi har derfor satset på etterutdanningstiltak for yrkesfaglærere. Ett eksempel er hospitering, en ordning som evalueringen viser får svært god tilbakemelding, og som mange yrkesfaglærere har positive erfaringer med. I 2015 har vi også bevilget 8 mill. kr til å etablere faglige nettverk mellom skoler og virksomheter, med tanke på å oppnå det samme.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
For det første er det slik i ethvert budsjett at noen tiltak fases ut, og noen tiltak kommer til. Det er noen tiltak som fases ut til neste år, og det er tiltak som f.eks. prosjekter som går, eller prosjekter som ligger innenfor en ramme. Det er grunnen til at det er 12 mill. kr nominelt mindre. Når det er sagt, er det i budsjettet i år et ganske kraftig løft for yrkesfagene. I inneværende års budsjett hadde vi en økning av lærlingtilskuddet, en stimuleringsordning for lærlingbedrifter som videreføres neste år, m.m. Men så er det slik at vi har ikke sagt at vi kommer til å klare å oppfylle alle forpliktelsene våre i det første budsjettet, vi har tenkt å sitte med stortingsflertallet i fire år. Yrkesfagløftet er et viktig løft. Vi er i gang med å følge opp Meld. St. 20, og det kommer til å komme flere saker til Stortinget om det. Det kommer også til å bli finansiert når tiltakene settes i verk i de kommende årenes budsjetter.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
Den statistikken som interesserer meg mest, er statistikken for lærlingplasser, og den viser at i år er det flere lærlingplasser, det er flere lærlinger som får plass enn det var f.eks. da forrige regjering satt. Det betyr at der går tallene i riktig retning, og jeg tror at denne regjeringen økte lærlingtilskuddet – for første gang siden 2009. Det kan ha bidratt i positiv retning. Det er helt sikkert mange andre ting også som bidrar, men det kan ha bidratt i positiv retning. Så har vi sagt at vi skal følge opp alle deler av Meld. St. 20, med ett unntak, og det er at vi ikke er for at man skal få generell rett til å starte på f.eks. ingeniørstudiet med bare yrkesfag og fagbrev, det er vi imot. Bortsett fra det jobber vi med å følge opp hvert eneste punkt som det har vært enstemmighet om i Stortinget, og som vi er sterke tilhengere av, og som utgjør yrkesfagløftet vårt. De sakene vil komme fortløpende til Stortinget, men flere av tingene følges opp allerede i år, f.eks. hospiteringsordning. I fjor fulgte vi opp med lærlingtilskudd, stimuleringstilskudd, og det kommer til å komme mer også i årene som kommer.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
Det er jo flaks at man ikke låser døren når man kommer for sent på Stortinget. Det skal vi være glad for alle sammen. Vi har nylig sendt på høringsrunde et forslag om endringer i RLE-faget. Det er to endringer som foreslås. For det første foreslår vi å innføre en bestemmelse om tidsbruk i læreplanen i faget, som fastslår at om lag halvparten av undervisningstiden skal brukes til kompetansemålene knyttet til kristendomskunnskap. For det andre foreslår vi å endre navnet på faget fra RLE til KRLE, for å si det enkelt. Vi foreslår ingen andre endringer i faget for øvrig. Kompetansemålene, altså innholdet i faget, forblir uendret. Bakgrunnen for forslaget er at regjeringen med støtte fra et bredt flertall på Stortinget, ønsker at kristendommen skal vektlegges mer i religions- og livssynsfaget enn i dag. Det er fordi kristendommen har en spesiell stilling i norsk historie og tradisjon. Hensynet til kristendommens betydning og den kristne kulturarven tilsier at kristendomskunnskap gis en større plass i faget enn andre religioner og livssyn. Det er altså en politisk beslutning. Jeg vil også peke på at forslaget om tidsbruk vil bidra til likere praksis mellom skolene med hensyn til fordelingen av tidsbruk på de enkelte religionene. Den siste undersøkelsen vi har om dette, og som er fra 2000 – om tidsbruk i KRL, som var navnet på faget den gang – viste at tiden som ble brukt på kristendom, varierte svært mye. 9 pst. av lærerne oppga at de brukte 80 pst. eller mer på kristendom, mens 6 pst. oppga at de brukte 30 pst. eller mindre. Vel halvparten av lærerne brukte mellom 45 og 65 pst. av tiden på kristendom. I snitt brukte lærerne 55 pst. av undervisningstiden på kristendom. Undersøkelsen er bakgrunnen for at vi mellom 2005 og 2008 hadde en bestemmelse i læreplanen om at 55 pst. av undervisningstiden skulle brukes på kristendomskunnskap.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
For det første så gir kompetansemålene i RLE store muligheter til å se etiske problemstillinger på tvers av forskjellige religioner og filosofier, og på den måten da også inkludere kristendom og se kristendom i forhold til andre livssyn. Det er det ene. Det andre er at det ville vært veldig merkelig hvis vi skulle gå inn og ha detaljerte meninger om hvordan norske lærere skjøtter sin jobb, så vi sier at om lag halvparten av tiden i KRLE-faget skal brukes på kristendomskompetansemålene. Det er jo et mye mer moderat krav enn kravet om 55 pst. som eksisterte fra 2005 til 2008, i tre år. Selvfølgelig forutsetter vi da at lærerne forvalter dette her basert på sitt faglige skjønn på en god måte.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-11-05:
Som sagt har vi tillit til at dette håndteres på en god måte av lærerne og skolene, og vi har ingen planer om å innføre noen nye kontrollregimer eller nytt kontrollsystem for å sjekke dette. Vi forventer at som på andre områder, tar lærerne utgangspunkt i de politiske demokratisk vedtatte rammene som er, og innenfor det rommet forvalter de sin lærergjerning på best mulig måte.
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
«For noen uker siden lanserte regjeringen strategien «Lærerløftet – På lag for kunnskapsskolen». Hvilke konkrete tiltak i strategien vil gi lærerne allerede neste skoleår bedre tid til å støtte hver enkelt elev i å nå sine mål?»
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Det står mye bra i regjeringens lærerløft. Men problemet er at det blir for snevert, og det står ingen ting om tidsbruk. Vi er enige om etter- og videreutdanningsløftet, og la oss nå legge både studiepoeng og karakterkrav til side og heller konsentrere oss om dem som står i klasserommet akkurat nå – de er vel på vei inn til åttende time i dag, onsdag. Jeg spurte statsråden om tiltak for mer tid, tiltak som er fraværende i Lærerløftet. Undersøkelser viser at lærerne ønsker å bruke mer tid, sammen med elevene, på undervisning og tilpasset opplæring. Samtidig får vi nå også signaler fra kommunene om en enda mer presset kommuneøkonomi, hvor det er kutt i lærerårsverk, som også får konsekvenser for lærernes tidsbruk. Jeg spør igjen, for å være mer presis: Hvilke konkrete satsinger i Lærerløftet med innvirkning på kommende budsjettår gir lærerne som nå står i klasserommet, bedre tid til å være lærere?
Christian Tynning Bjørnø (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Jeg vet at det er satt ned nok et utvalg som jobber med tidstyvene i skolen, men jeg er overrasket over at statsråden ikke har viet dette noen plass i Lærerløftet. Det er faktisk ikke nevnt med et eneste ord, på tross av at lærerne har dette som et av sine viktigste krav for at de skal kunne gjøre en bedre jobb. Da vi hadde lærerkonflikten i Sandefjord-skolen oppe i spørretimen, svarte statsråden at han ikke ville gripe inn og styre kommunene i denne typen saker, selv om vi vet at det er flere eksempler på lokalt skjemavelde. Nylig, i trontaledebatten, sa statsråden at han heller ikke ville komme med et konkret måltall for redusering av skjemaveldet. Det jeg lurer på da, er: Hvilke virkemidler mener statsråden er de mest effektive for å avbyråkratisere skolen?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
«I dag er det 1 000 yrkesfaglærere som ikke fyller kompetansekravene for fast ansettelse. Om 5 år vil vi mangle ytterligere 2 000 yrkesfaglærere. I «Lærerløftet» på side 10 skriver regjeringa: «Frafallet er særlig høyt i de yrkesfaglige utdanningsprogrammene», og slår fast at «Dette er et alvorlig problem». Ut over dette omtales ikke yrkesfag i strategien, og yrkesfaglærere er overhodet ikke nevnt. Hvordan mener statsråden at denne neglisjeringa av yrkesfaglærere er i tråd med løftene om å styrke yrkesfagene?»
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Det er klart at Lærerløftet er ikke en strategi for å nevne absolutt alt, men det er mye annet som blir nevnt. Matematikk blir nevnt 28 ganger, realfag er det stort fokus på, yrkesfaglærerne er ikke nevnt, yrkesfag er nevnt én gang. Hvis man skal omtale dette andre steder, blir spørsmålet: Hvor? Vi lette i statsbudsjettet, og i statsbudsjettet er regjeringas eneste nye satsing for å følge opp Yrkesfagløftet 8 mill. kr til faglige nettverk, som statsråden nevnte. Jeg er usikker på om kunnskapsministeren er klar over det, men regjeringa bruker færre midler på yrkesfagområdet til neste år enn man gjør i år. Ifølge departementets egne svar til Stortinget er summen av påplussinger og reduksjoner på yrkesfagfeltet et netto kutt på over 12 mill. kr. Hvis man også tar med kuttene i stipend, som påvirker elevene – og jeg går ut fra departementets anslag om at halvparten er yrkesfagelever – vil kuttet være på over 200 mill. kr. Spørsmålet er: Hvis det er et netto kutt i statsbudsjettet på yrkesfagfeltet(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-11-05:
Vi gleder oss til å få saker til Stortinget om yrkesfag, fordi det har manglet. Når det gjelder dette budsjettet, sier statsråden selv at det er mindre til yrkesfagfeltet – vel, det er altså ikke et løft, det er kutt. Både statsministeren og statsråden selv har sagt at en av de store utfordringene vi står overfor, er mangel på fagarbeidere. Det peker egentlig i retning av økt satsing på yrkesfag. La meg gjøre det klart igjen: Kutt er ikke lik økt satsing. Statsråden kan kanskje hente inspirasjon i Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett, der vi setter av penger til økt lærlingtilskudd, oppdatert utstyr på videregående og målrettede tiltak for etter- og videreutdanning for yrkesfaglærere. Regjeringa kan gjøre mer og bør komme med flere saker til Stortinget. I forbindelse med stortingsmeldingen På rett vei, stilte partiene seg bak en rekke tiltak som statsråden og regjeringa kan følge opp og rett og slett bare gjennomføre. Når vil ministeren legge fram for Stortinget konkrete tiltak som tar yrkesfagene mer på alvor enn det statsbudsjettet gjør?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-05-08:
Fremskrittspartiet og Senterpartiet har nok litt ulik oppfatning av hvor viktig det er med en god fordeling i et samfunn. Det er tre hovedelementer, som jeg var innom i mitt innlegg. Det ene er omfordeling gjennom skatt. Vi har over tid sagt at det er utfordringer med formuesskatten, men vi har sett at en ren fjerning av den vil gi veldig store, negative fordelingseffekter. De endringene som regjeringen gjorde i skatteopplegget sitt før jul, illustrerte utfordringen med de grepene Fremskrittspartiet ønsker å ta. Gjennomsnittlig skattetrykk for en person med en inntekt på over 2 mill. kr gikk da – ifølge departementets egne tall – ned med ca. 40 000 kr, mens skattetrykket for en person med en arbeidsinntekt på 300 000–350 000 kr gikk ned med 200 kr. Vi er overbevist om at det betyr mer for arbeidsevnen i et samfunn hvis vi klarer å gi skattelette i bunnen. Det vil også gi størst effekt når det gjelder å skape lokale og regionale ringvirkninger, hvis en stimulerer til at lavinntektsgrupper skal sitte igjen med mer når de jobber mer. Spørsmål nr. én – og utfordring nr. én – er: Er det en slik profil Fremskrittspartiet fortsatt ønsker å ha når de skal gi skattelette, at det er de som har mest, som skal få mest, og at de som har lite, egentlig skal få ingenting? Det andre, som jeg mener er helt grunnleggende, er å bruke skolen som arena for å utjevne forskjeller. Hvordan vurderer Fremskrittspartiet og regjeringen det fordelingsmessige hvis vi får stadig flere privatskoler, der ulike grupper skal ha sine barn i ulike typer klasser og skoler? Vil ikke det forsterke forskjellene, forsterke konfliktene og forsterke ulikhetene? Er det ikke nå viktigere enn noen gang å ha en sterk fellesskole, der vi møtes på tvers av religion og etnisk tilhørighet? Det tredje – som jeg også var innom i interpellasjonen – er den geografiske dimensjonen. I ulike deler av Norge er det en veldig skjev inntektsfordeling og formuesfordeling. I regjeringens alternative budsjett kuttet man systematisk i alle distriktspolitiske virkemidler. Både innen fiskeri, innen landbruk og innen regional utvikling kuttet man, slik at man skulle motvirke forskjellene. Nå har regjeringen varslet et dramatisk hopp i arbeidsgiveravgiften til mange distriktsbedrifter. Jan Tore Sanner garanterte på direktesendt tv at regjeringen skulle gi kompensasjon – krone for krone – til de områdene som mistet differensiert arbeidsgiveravgift. Er det en lovnad som Siv Jensen kan bekrefte, eller var det Sanners egen lovnad?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2014-05-08:
Først til Hans Olav Syversen: Jeg er en av dem i salen her som har gått på kristen privatskole, og jeg har absolutt ikke et fordomsbasert forhold til privatskoler. Men jeg ser det som en stor utfordring hvis det blir mer og mer privatskoler, selv om jeg har gått på privatskole selv. I et samfunn som blir mer mangfoldig, er jeg sikker på at den viktigste nøkkelen er å satse på fellesskolen, og på at det er der vi skal møtes. For hvis vi skal ha én skole for de kristne, én for muslimene og én for idrettsungene, mener jeg det er feil. Det er ikke sånn nå, men jeg ønsker ikke at det skal bli sånn heller. Det er en bevisst politikk at vi har en sterk fellesskole, og vi må bygge opp under den, for det er svaret, sånn som jeg vurderer det. Så, når det gjelder skatt: Hvis vi fjerner formuesskatten, ifølge den tidligere nevnte professoren på Handelshøyskolen, Jarle Møen, fjerner vi den skatten de rikeste blant oss betaler. For 70 pst. av den skatten milliardærene betaler, er formuesskatt. Vi i Senterpartiet ser store utfordringer med formuesskatten, men, som også professoren på Handelshøyskolen sier, vi bør ikke diskutere om vi skal fjerne den eller ikke. Vi må diskutere hvordan vi kan gjøre den bedre. For det vil gå ut over den totale skatteviljen hvis de som har aller mest, skal bidra aller minst. Mens den som tjener 400 000–500 000 kr skal skattlegges hardt, skal Petter Stordalen og Gunhild Stordalen ikke skattlegges. Det er ikke min modell. Det er ikke politikken for folk flest. Det er politikken for noen svært få, det vil øke forskjellene, og det vil gjøre at samfunnskontrakten blir dårligere hvis man ser at det er et «Stordalen-sjikt» som ikke skal bidra, mens de som tjener 400 000–500 000 kr skal bidra. Så synes jeg det er rart at så å si ingen partier er innom den geografiske dimensjonen. Det har vært mange gode innlegg, men hvis man ser på forskjellene i Norge, er de veldig geografiske. Det er stor geografisk spredning. Derfor er min utfordring igjen til statsråd Jensen: Mener hun det i politikken er riktig å bruke virkemidler for å utjevne geografiske forskjeller? Det vil også være å utjevne sosiale forskjeller. Eller vil regjeringen gjøre det motsatte? Vil de forsterke geografiske forskjeller og dermed sosiale forskjeller, ved at f.eks. en større andel av inntektene til kommunene skal være basert på skatt? Det vil forsterke forskjellene. Så begynte interpellasjonen med et spørsmål som ikke Jensen svarte på i sitt svar, og det er: Ser finansministeren det som et problem hvis forskjellene i Norge øker?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
Som jeg sa i mitt første innlegg, reduserer ikke regjeringen bare det samlede skattetrykket. Vi gjør også endringer i skatteregelverket for å tette hull og for å bidra til at systemet blir enda mer effektivt enn det er i dag. Det er smart. Det er riktig. Det vil bidra til at vi over tid får et mer velfungerende skattesystem som er lettere å administrere, og vi vil få mer ut av hver krone vi faktisk krever inn. Jeg sa også i mitt innlegg at det er meningsløst å se seg blind på skattetabeller, hvor man trekker ut høyinntektsgrupper og lavinntektsgrupper og har det som en målestokk. Selv eksempelet til Slagsvold Vedum viser at alle har fått lettelser. Det betyr at alle inntektsgrupper i Norge har fått det bedre med regjeringens opplegg, rett og slett fordi de får beholde mer av sin egen inntekt. Men det handler også om at vi i de lettelsene som ble gitt i statsbudsjettet for 2014, var opptatt av å gi lettelser i bunnen, nettopp for å stimulere dem med lave og midlere inntekter og, ikke minst, stimulere folk til å stå lenger i arbeid. Til skole: Denne regjeringen er først og fremst opptatt av å bedre kvaliteten i skolen. Vi har overtatt en skole som rangerer gjennomsnittlig på alle målinger. Vi ønsker å heve det – vi ønsker å legge til rette for at våre barn får en best mulig utdanning, som ruster dem for fremtiden. Det bør være ambisjonene i skolepolitikken. Da må vi styrke realfagene. Da må vi sørge for at lærerne får bedre etter- og videreutdanning. Dette er regjeringen i gang med. Slagsvold Vedum kom i skade for å kalle det for regjeringens alternative budsjett. Nei, det var budsjettet som ble vedtatt av Stortinget sist høst, et budsjett hvor vi gjorde betydelige endringer for å styrke rammebetingelsene for norsk næringsliv. Det kommer vi til å fortsette med. Så er det jo en kortslutning når Slagsvold Vedum hevder at regjeringen ønsker å gjøre endringer i den differensierte arbeidsgiveravgiften. Det er for det første en utfordring vi arvet fra den regjeringen Slagsvold Vedum selv satt i. For det andre er det et område vi jobber intensivt med inn mot EU, for å øve mest mulig skadebegrensning. Hvordan det opplegget blir, kommer vi tilbake til i forbindelse med revidert budsjett. Det regjeringen har sagt, er at i den grad vi blir påført et behov fra ESAs side om å gjøre endringer i den differensierte arbeidsgiveravgiften, skal det kompenseres på en måte som kommer de berørte landsdeler til gode. Det jobber vi nå med. Jeg trodde at Senterpartiet og Slagsvold Vedum på samme måte ville være opptatt av at de endringene regjeringen presenterer, er treffsikre og gode for landsdelene som blir berørt.