Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-10-05:
Det norske stortinget har en internasjonalt sett enestående handlefrihet i den økonomiske politikken. Den rød-grønne regjeringa prioriterer fellesskapstanken og korrigering av markedskreftene sterkere enn en regjering hvor Høyre er med. Dette gir bedre mulighet til å utvikle jevnbyrdige forhold blant folk, sikre nasjonale interesser til våre naturressurser, holde Norge rent, med rent vann, ren luft og ren jord samt ivareta kyst- og bygdebefolkningens interesser. Internasjonal solidaritet blir også bedre ivaretatt. Mange velgere som står bak den rød-grønne regjeringa, er imidlertid utålmodige etter å se dette sterkere ved praktiske tiltak i sitt hverdagsliv. Det er bra. Årets statsbudsjett er nøkternt i forhold til de forventninger om velferdsforbedringer som er skapt i en høykonjunktursituasjon. For Senterpartiet er det spesielt gledelig at vi nå får likeverdige sosiale trygderettigheter ved fødsel for sjølstendig næringsdrivende kvinner, slik det i mange år har vært for kvinnelige lønnsmottakere. Vår pengepolitikk skal være mest mulig åpen, stabil og forutsigbar. Den skal understøtte finanspolitikken ved å medvirke til å stabilisere utviklinga i produksjon og sysselsetting. For pengepolitikken har vi en krevende balanse. Fra hovedstyret i Norges Banks rentemøte 15. august til nytt møte 26. september er markedets vurdering av den norske terminrenten framover ganske stabil, mens terminrenten for våre viktigste handelspartnere i 2008 er lavere. Dette skaper en enda mer krevende situasjon fordi det blir en økt positiv rentedifferanse til våre viktigste handelspartnere dersom styringsrenten følger den rentebanen som Norges Bank la fram i Pengepolitisk rapport nr. 2 i år. Der ble rentebanen hevet med topp på 5,75 pst. i andre halvår 2008. I finanskomiteens høring med sentralbanksjefen i mai i år angående kredittmeldinga 2006 uttalte Gjedrem: «Det er forventninger om at vi skal øke renten framover noe mer enn det som vil skje hos et gjennomsnitt av våre handelspartnere.» Videre: «Man kan tenke seg at det allerede er priset inn i valutamarkedet, og at valutamarkedet mer reagerer på uventede nyheter enn på ventede endringer i renten.» Og til slutt: «Likevel kan det jo selvsagt være en forskjell når man i praksis får full visshet om at det utvikler seg en rentedifferanse.» I dag vet vi at rentedifferansen har økt, at kronekursen er styrket, og at privatpersoners lånevekst er stabilt svært høy med årlig 12 pst. økning. Samtidig med dette er det skapt forventninger i befolkningen om mer penger til nye og utvidede velferdsordninger. Dette er en svært krevende situasjon, som det er viktig at man drøfter grundig framover. De langsiktige konsekvensene av prioriterte valg må veie tyngst. For Senterpartiet vil fordelingspolitiske konsekvenser for unge kontra velsituerte eldre personer samt konkurranseutsatt næringslivs rammebetingelser peke i retning av at vi ikke fører en økonomisk politikk som medvirker til at rentedifferansen til våre handelspartnere øker ytterligere. Om nødvendig må tiltak i finanspolitikken settes inn for å understøtte denne pengepolitiske linja. For produksjonsbedrifter som i stor grad er lokalisert i distriktene, er denne avveiinga avgjørende viktig for at de kan ha langsiktige, forutsigbare rammebetingelser. Fordelingshensyn mellom personer peker klart i samme retning. For Senterpartiet er det svært sentralt å sikre et allsidig næringsliv med et våkent øye på den internasjonale konkurransesituasjonen, som blir mer og mer brutal, og som krever en svært aktiv nasjonal næringspolitikk for å kunne videreutvikle nøkkelnæringer i Norge med lønnsomme framtidsrettede bedrifter, forutsatt god strategisk ledelse og – jeg understreker – tillitsfullt samarbeid med medarbeiderne. I denne sammenheng duger ikke teoretisk næringsnøytralitetstenkning representert ved makteliten i Oslo, slik jeg gikk inn på i trontaledebatten i går. Statsbudsjettet skal nå gjennom en grundig behandling i Stortinget. Det kommer mange på høringene våre som skal si sitt om budsjettet. Det er flinke folk i de respektive regjeringspartier som ikke har hatt muligheter til å gå inn på alle sider ved budsjettet, og det er sågar en opposisjon som skal lyttes til. På denne bakgrunn vil Senterpartiets stortingsgruppe holde muligheten åpen for endringer i neste års statsbudsjett i Stortinget. Dette blir en viktig og krevende høstsesjon, hvor lederskap som forvalter våre enestående finansielle muligheter i et langsiktig perspektiv, må komme mer i fokus i debatten.