Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-06-14:
Utviklinga i jordbruket det siste året bekrefter min vurdering av fjorårets jordbruksoppgjør i denne saken. Påstanden om at det ser ut som om forhandlingene som ble lagt til grunn ved jordbruksforhandlingene i fjor, holder stikk, har bare hold i nye regnemåter i Budsjettnemnda for jordbruket. Beregnede inntekter pr. årsverk blir på denne måten økt med om lag 10 000 kr. Den økonomiske rammen i årets jordbruksoppgjør er større enn på flere år, med en netto varig økning i inntektsmuligheten på 415 mill. kr. Dette er positivt, men sjølsagt langt fra historisk godt, og endrer ikke jordbrukets utviklingskurs. Men det har positiv betydning for nedleggingstempo og arealer som går ut av bruk. Opposisjonen har ingen felles politikk, men alle opposisjonspartienes politikk ville resultert i lavere inntektsmuligheter. Det har vi også historisk erfaring for. Ifølge St.prp. nr. 68 for 2005-2006, om jordbruksoppgjøret i fjor, økte inntektene for andre yrkesgrupper med 57 pst. fra 1996 til 2005, dvs. fra litt over 200 000 kr til 360 000 kr. Om jordbrukernes inntekter hadde økt med samme prosent, slik Stortinget hvert år skaper inntekten, skulle inntekten nå ha vært på 230 000 kr pr. årsverk. Til tross for at 30 000 årsverk er blitt borte, har vederlag til arbeid og egenkapital pr. årsverk i normaliserte regnskap fra Budsjettnemnda for jordbruket falt fra 60 til 40 pst. i forhold til andre yrkesgrupper på ti år. Dette går gærent. Nå importeres også sauekjøtt til graslandet Norge. Samfunnsoppgaver som den norske befolkninga ønsker at jordbruket skal utføre, vil ikke bli utført når mange yrkesutøvere mister framtidshåpet i næringa. Noen få ungdommer satser i næringa. De særpreges av stor gjeld, enormt arbeidspress og etablerer en stor transportbedrift med store negative miljøkonsekvenser. Disse ungdommene er helt avhengige av store økte bevilgninger over statsbudsjettet, mer enn hele nettoinntekten er fra statens bevilgninger. Bare de få ungdommene som har stor egenkapital, store egne arealer, solid utdannelse og som gjør en unik arbeidsinnsats med tilsvarende forsakelse av fritid, skal stå for volumet av norsk matproduksjon. Dette er et fundamentalt brudd med vår familiebrukstradisjon, men når det gjelder f.eks. melk, helt i tråd med det som stortingsmeldinga til Kåre Gjønnes la opp til. Denne kursen er ikke bærekraftig på noen måte, aller minst dersom WTO-avtalen skulle gjennomføre det opposisjonen ønsker, nemlig ytterligere svekket importvern. Da vil markedsprisene bli enda lavere. Det er behov for nytenkning. Jordbruket har en enda viktigere rolle framover i forhold til matvaresikkerhet og produksjon av økt fornybar energi. Landbruksdepartementet presenterer på Grüne Woche et godt bilde av hva som trengs framover. Det må nå drøftes og settes i system. Det haster med å sikre en variert bruksstruktur med familiebruk og ikke aksjeselskap over hele landet, for å gjøre den jobben som befolkninga ønsker skal bli gjort. Det trengs en opptrappingsplan for jordbruket for å tette gapet, som er blitt dramatisk siden 1993. Jordbruksforhandlingene må baseres på samme kalenderår som det som gjelder for andre yrkesgrupper – altså for inneværende år – da legger vi samme tallmateriale til grunn som for andre grupper, og da har vi også mulighet til å se på utviklinga i inntektsnivå.