trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Marianne Synnes Emblemsvåg (Høyre), 2018-05-24:
Jeg er stolt av at denne regjeringen har gjort det til sin fanesak å løfte yrkesfag og fagskoleutdanning. Da blir det litt trist at opposisjonen leter med lys og lykte for å finne negative ting – når vi nå er i gang med tidenes fagskoleløft. Å øke antallet studieplasser synes å være opposisjonens kvikkfiks for det meste, det til tross for at det ved opptaket i 2017 var mange ledige restplasser ved fagskolene i landet. Realiteten er at beløpet som bevilges per studieplass, langt fra dekker det det koster å drive undervisning. Det dekker ikke infrastruktur, ikke kvalitetshevende tiltak, ei heller gir det studentene bedre rettigheter. I Høyre er vi opptatt av helheten. Målet med ny fagskolelov er å gi økt kvalitet i fagskoleutdanningen. Det vil bidra til økt status for fagskoleutdanningen og studentene. Vi er opptatt av styrking av fagskolene i bredden. En styrking av studentrettighetene er også en viktig del av dette arbeidet. Vi lovfester retten for studentene til å etablere egne studentorgan, gir studentene rett til representasjon i styrende organ, gir rett til å melde seg inn i studentsamskipnad og lovfester rett til fødselspermisjon. Mange fagskoler har et stort behov for ny infrastruktur for å henge med i utviklingen og gi studentene relevant utdanning. Fagskoleutdanningen skal være godt egnet til å møte og sikre næringslivets behov for oppdatert og spesialisert kompetanse. Vi styrker fagskolene med over 70 mill. kr i 2018. Det tildeles 35 mill. kr i utviklingsmidler til fagskolene i år. Målet med disse midlene er å øke kvaliteten i fagskoleutdanningene og samsvaret mellom utdanningstilbudene og den kompetansen som arbeidslivet etterspør. Det tildeles også 638 nye studieplasser til fagskolene i 2018. De nye studieplassene skal trappes opp over to år. Fra og med 2020 legges det til rette for i alt 1 276 nye studieplasser på fagskolene. Når det gjelder titler på fagskolenes grader, støtter vi arbeidsgruppens vurderinger. Men fastsettelsen av gradstitler hører ikke hjemme i lovteksten. Gradsbenevnelser for universitets- og høyskolesektoren er fastsatt i forskrift, og dette er en ordning som er langt mer fleksibel enn å fastsette gradsbenevnelser i selve loven. Gradsbenevnelser for fagskolen bør derfor også fastsettes i forskrift og gjennomføres så snart som mulig. Med vedtak til lov om høyere yrkesfaglig utdanning her i dag tar vi et langt skritt videre i å løfte fagskolesektoren, som er en så viktig leverandør av arbeidskraft til næringslivet.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-24:
Fra utenriksministerens side er det blitt hevdet at de som ønsker en bedre avtale med EU enn dagens EØS-avtale, driver ren ønsketenkning. Fra komitélederens side gikk en så langt som å kalle det hasardiøst å tro at en kan få en bedre avtale enn dagens EØS-avtale. Samtidig avviser det samme flertallet ethvert initiativ om å utrede alternativer til den løsningen som en har i dag. En lukker øynene for det som skjer av store endringer i Europa i dag. En lukker øynene for at vår viktigste handelspartner har som ambisjon i brexit-forhandlingene å gjenvinne nasjonal råderett på viktige samfunnsområder. Det handler ikke om at det er enkelt, det handler heller ikke om at vi tror at en kan velge og vrake mellom løsninger, men det handler om å stå opp for viktige nasjonale interesser. Det handler om å stå opp for det norske demokratiet. Det handler om å stå opp for den norske grunnloven, norsk selvstendighet på viktige områder, istedenfor å cashe ut stadig nye milliarder til EU og la kopimaskinen gå med direktiver fra EU i enhver sammenheng. Senterpartiet står opp for norske lastebilsjåfører og trygghet på norske veier. Vi står opp for havnearbeiderne i deres kamp for fortrinnsrett til lasting og lossing. Vi står opp for norske bygningsarbeidere. Vi står opp for det som en enstemmig LO-kongress ved to anledninger har sagt, at norske tariffavtaler og norsk arbeidslivslovgivning skal ha forrang foran EUs lover i Norge. Det er flertallet på Stortinget som driver ønsketenkning, når en mener at LOs vedtak er forenlig med EØS-avtalen – når det er det stikk motsatte som er prinsippet i EØS i dag. Det er flertallet på Stortinget som driver ønsketenkning, når en mener at råderetten over energipolitikken skal kunne sikres gjennom å sende et brev til EU til orientering. For to år siden avga flertallet i Stortinget i hurtigtogsfart suverenitet over det norske finanstilsynet til EU. Nå skal en gi EUs finanstilsyn ytterligere makt til å gripe inn i konfliktsituasjoner, til å kunne gå inn i tvister på eget initiativ og å foreta bøtelegging. En skal ha en styringsstruktur som er ny, fordi dagens struktur ifølge EU-kommisjonen ivaretar nasjonale interesser og hindrer beslutninger til beste for EU. Dette er altså det som stortingsflertallet har sluttet seg til tidligere, og som utenriksministeren bare helt kort kommenterte i sitt innlegg. Jeg vil be om en avklaring fra regjeringens side om hvorvidt det er aktuelt å avgi ny suverenitet til EU på dette feltet i framtiden.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-24:
Til siste taler, representanten Tetzschner, som kun hører lovord om EU når han er i internasjonale møter: Vel, det handler kanskje litt om hvem en snakker med. Hvis en snakker med folk som er på bakkenivået, som opplever EU og konsekvensene av EUs politikk, ser en at det er voksende motstand i stadig nye land i Europa. Det var over 17 millioner briter som stemte for at britene skulle gå ut av EU. Til spørsmålet om EØS-avtalen – det framstår her nærmest som om verden startet med EØS og vil ende om EØS ikke blir videreført: Senterpartiet er for internasjonalt samarbeid. Norge har vært aktiv i internasjonalt samarbeid gjennom årtier, lenge før vi fikk EØS-avtalen. Norge hadde full tollfri adgang til EU-markedet fra 1977 for alle industrivarer. På fiskeriområdet innebar forskjellen mellom de gamle avtalene våre og EØS-avtalen en markedsadgang på ca. 2 pst. i tollbelastning – ikke den store forskjellen. Norge deltar i internasjonalt samarbeid gjennom WTO. Vi deltar også i andre typer internasjonalt samarbeid, knyttet til både handel og andre politiske spørsmål. Det er ikke slik at samarbeidet med EU vil avsluttes om Norge ikke deltar i EØS-samarbeidet. Her er det flere ganger blitt vist til forskning og utdanningssamarbeid, og det hadde vi også før EØS-avtalen. Det er ikke bare Norge, Island og Liechtenstein som EØS-land som deltar i utdanningssamarbeid med EU – det er Sveits, og det er også Israel for den saks skyld. Det er flere andre land som deltar i både forsknings- og utdanningsprogram. Norge har over 70 avtaler med EU. Det vi diskuterer her, er om det er fornuftig fortsatt å være medlem i EØS, der den ene parten vedtar reglene og den andre parten bare må godta dem. Til diskusjonen om EØS-avtalen, brexit og hva som skal skje der: Jeg er helt enig med utenriksministeren i at britene har avvist EØS-avtalen ettertrykkelig. Det gjør de klokt i. EØS-avtalen er en avtale der den ene parten godtar regler som den andre har utformet. Vi i Senterpartiet er særdeles tilfreds med at både statsminister Theresa May og opposisjonsleder Jeremy Corbyn er tydelig imot EØS. Men det jeg håper utenriksministeren kan avklare her i salen, er at den invitasjonen som nå er blitt gitt til britene om å kunne bli med i EØS, fortsatt slår fast at en kan bli med i EFTA-samarbeidet, om britene står fast på sin motstand mot EØS-samarbeidet. En vil da fortsatt kunne bidra til å gi forhandlingsstyrke. En kan bidra til å løse markedsadgang overfor Storbritannia dersom britene er med i EFTA-samarbeidet uten EØS. Det bør være en invitasjon fra norsk side.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-05-24:
Flere her har vist til eksport fra norske distrikt. Ja, Norge eksporterer til hele verden. Etter at vi fikk EØS-avtalen har andelen norsk eksport som går til EU, gått ned, andelen til andre områder i verden har gått opp. Med brexit vil den utviklingen skyte fart. Hver uke går det fly med norsk laks til Sør-Korea og Kina, men vi underkaster oss ikke beslutninger i Seoul og Beijing av den grunn. Det er nettopp det som er kjernen i EØS-avtalen og hvorfor det er behov for et alternativ. Utenriksministeren svarer fortsatt ikke konkret på det jeg spør om når det gjelder EFTA-medlemskap. Nå har statsministeren vært åpen på at man er positiv til at britene kan gå inn i EØS, hvis de ønsker det. Er man fra norsk side også positiv til at britene kommer inn i EFTA, dersom de ønsker det, uten en EØS-avtale?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2018-05-24:
Etter å ha hørt utenriksministerens redegjørelse, og ikke minst fulgt handlingsmønsteret til flertallet i denne salen over noe tid, kan man spørre seg om én ting: Er EU løsningen på alle landets utfordringer? Sagt på en annen måte: Er det noe område i samfunnet hvor EU ikke er løsningen? Ikke om man skulle tro Høyre og Fremskrittspartiet – og de er for så vidt i godt selskap, for EU på sin side har også stort sett én løsning på alle utfordringer, nemlig å utvikle og implementere én politikk for ett felles marked. Vi begynner etter hvert å få nok av eksempler på denne kombinasjonen i norsk politikk, nemlig at flertallet reduserer vårt eget handlingsrom i viktige nasjonale spørsmål og overlater utformingen av politikk og regelverk – på område etter område – til EU. En debatt om hvorvidt EUs løsninger alltid passer Norge, har vi i praksis ikke. En blind implementering av EU-direktiver og politiske konstruksjoner har vi imidlertid fått mange eksempler på. På klimafeltet, f.eks., har Norge innenfor jord- og skogbruk andre interesser enn store deler av EU. For Norge handler ikke dette bare om klima, det handler like mye om beredskap, ressursutnyttelse, det grønne skiftet og distriktspolitikk. De forutsetninger som EU bygger sin klimapolitikk for jord og skog på, finnes enkelt sagt ikke i Norge. Det må derfor selvfølgelig være en klar forutsetning i planene for utslippskutt at de også gjelder her. Det hadde vært flott om regjeringen her og nå kunne varsle at den ville sette foten ned og sørge for å ivareta viktige norske interesser innenfor skogbrukssektoren, slik flertallet påpeker i klimameldingen. Dersom regjeringen mener at skogen er en viktig del av det grønne skiftet i Norge, må man faktisk – og aktivt – legge til rette for at så kan skje. Å følge EU betingelsesløst – også her – vil ikke sette skogbruket i stand til å være nøkkelen i klimapolitikken framover. Her må man følge opp i praksis, og det forventer Senterpartiet at regjeringen gjør. ACER-saken viste dessverre at Høyre og Fremskrittspartiets garantier er lite verdt. Når det viser seg at det å ivareta norske interesser i praksis er å utarbeide ensidige erklæringer her på Stortinget, for så å sende dem som en høflig hilsen til EU, blir det vanskelig å tro på evnen til å stå opp for norske interesser i møte med EU. Å ivareta norske interesser handler noen ganger om å trekke en klar linje hvor grensen går – og så stå ved det. Det handler om å skaffe seg garantier og – i ACER-sakens tilfelle – om å skaffe seg garantier som anerkjennes av begge parter. Ensidige erklæringer fra stortingsflertallet er ikke bindende i internasjonal rett, de er knapt verdt papiret de er skrevet på. Jeg håper derfor at regjeringen merker seg flertallsmerknadene i klimameldingen når det gjelder skogbruket, og sørger for å ivareta de interessene på en skikkelig måte. Det holder ikke med ensidige, gode ønsker fra norsk side. Det blir for lettvint, og det er ikke troverdig.
Margret Hagerup (Høyre), 2018-05-24:
Vi lever i en verden som stadig blir mer åpen. I verden er Norge en liten og sårbar aktør. Både norske bedrifter og offentlig sektor er prisgitt at mennesker fra Europa vil jobbe i Norge. Samtidig kan norske arbeidstakere få glede og nytte av å jobbe i Europa. Uten ekstra hender i arbeid og tilgangen til EUs marked – hjemmemarkedet til norske bedrifter – er det vanskelig å se for seg et Norge med like rask vekst, høy sysselsetting og blomstrende næringsliv. Det er et faktum at Norges tette forhold med det europeiske fellesskapet er avgjørende for norske arbeidsplasser. EØS-avtalen er uunnværlig for et lite land som Norge. Omtrent 80 pst. av vår totale eksport går til EU, 70 pst. av det vi kjøper, kommer derfra, og hver dag går det over 170 vogntog med sjømat over grensen til Europa. Norsk ungdom kan studere fritt i Europa, norske bedrifter kan levere anbud i Europa, nordmenn har viktige rettigheter til hjelp ved sykdom i Europa, nordmenn sikres viktige trygderettigheter i Europa, og norske frakt- og transportselskaper sikres tilgang til Europa i lufta, til vanns og på land. Det skal vi ikke ta for gitt. Vår tilknytning til EU og EUs marked er ikke bare viktig for norske arbeidsplasser. Det er avgjørende for norsk økonomi. Sår en tvil om Norges viktigste avtale, må en være klar over hva en setter i spill, og hva en putter i potten. Vi kan ikke og skal ikke gamble med enkeltmenneskers og bedrifters liv på den måten. EØS-avtalen har også en annen viktig side enn de grunnleggende frihetene. EU har også blitt en av våre viktigste partnere i kampen mot arbeidslivskriminalitet. Vår åpne økonomi gjør oss sårbare for svart arbeid, organiserte kriminelle nettverk og for useriøse aktører på tvers av landegrensene. Dette er en problemstilling regjeringen har tatt opp med EU ved flere anledninger. Bekjempelse av arbeidslivskriminalitet er en av regjeringens høyest prioriterte områder på arbeidslivsfeltet. Derfor er jeg glad for at EU nå er i ferd med opprettelsen av det europeiske arbeidsmarkedsbyrået, ELA. Byrået har som formål å sikre at våre felles regler om arbeidsmobilitet blir håndhevet på en rettferdig, enkel og effektiv måte. Dette er initiativ Norge bør ønske velkommen for å styrke det europeiske samarbeidet mot arbeidslivskriminalitet. Det er viktig at byrået respekterer nasjonal kompetanse slik det nå er tiltenkt. For Høyre er det positivt med tiltak som kan styrke kampen mot grenseoverskridende arbeidslivskriminalitet, og samtidig legge til rette for god tjenesteyting over landegrensene utført av seriøse aktører. For å trygge norske arbeidsplasser og bekjempe arbeidslivskriminalitet er det avgjørende å bevare EØS-avtalen og Norges sterke tilknytning til det europeiske fellesskapet. Vår tids største utfordringer krever globale løsninger. Da må vi samhandle mer, ikke mindre.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2018-05-24:
Europabevegelsens leder, Heidi Nordby Lunde, sendte oss 9. mai boka Fryktens kontinent – hvordan europeere begynte å stole på hverandre. I forordet av Frank Rossavik heter det bl.a.: «I dag kan vi også peke på euroen(…) som et bemerkelsesverdig resultat, rettere sagt en bemerkelsesverdig tabbe: En felles valuta uten en felles finanspolitikk til å støtte opp om seg. Den muliggjorde en alvorlig gjeldskrise(…) (…) (…) Dette er sterke sjølerkjennelser fra Rossavik, som oppsiktsvekkende er gitt ansvaret av daværende ledelse i Europabevegelsen til å skrive forordet til jubileumsboka. Men årsaken er sjølsagt at Europabevegelsen, som er medlem i European Movement, arbeider for å realisere det vedtektsfestede formålet for organisasjonen, nemlig Europas Forente Stater – EU skal altså bli en økonomisk og politisk union. Dette burde Europabevegelsens leder si med høy stemme, men det skjer ikke, hun er ikke engang i salen. Hvorfor? EU-landene får det ikke til, mange land innførte euro samtidig som landenes økonomiske forhold er svært forskjellige. Euro blir derfor en tvangstrøye. En kan f.eks. se på Italia, med ekstrem høy statsgjeld, 130 pst. av bruttonasjonalproduktet. Konsekvensen er at det er en svært EU-kritisk regjering som blir etablert nå. Denne tvangstrøyen – euro – skaper sosial og politisk uro. Det gir store partipolitiske rystelser. Gamle statsbærende politiske partier svekkes, sterkest sosialdemokratene. Hellas, Frankrike og Nederland er gode eksempler, nå også Tyskland. Det er dramatisk og bør uroe Arbeiderpartiet. For meg er det nærmest uvirkelig at utenriksministeren i sin redegjørelse ikke analyserer årsakene til den økende økonomiske og politiske uro i mange EU-land med euro. Etter Senterpartiets vurdering er en viktig årsak systemfeilen: felles valuta uten felles finansdepartement. Og systemfeilen blir ikke rettet opp, for EU-land har ikke folkevalgt støtte til en politisk union med bl.a. beskatningsrett for personer og bedrifter. EU sitter derfor i skårfestet. Folks avmakt i EU-land vil øke, og den sosiale og politiske uroen vil øke. Det er grunnleggende feil å koble Norge stadig tettere til Europa, hvor EUs problemer kommer til å øke. EUs arbeidsmarkedsbyrå skal være et overvåkingsorgan på linje med ACER – over 30 slike byråer på forskjellige områder innen EU. Formålet er å skape et EU med enda sterkere samkjørt regelverk, som skal gjelde også Norge som EØS-land. Dette utfordrer sjølsagt den norske arbeidslivsmodellen, som har sikret høy arbeidsproduktivitet, mer jambyrdige forhold i arbeidslivet og bedre samarbeid mellom arbeidslivets parter. Den norske modellen er resultatet av politisk strid, hvor flertallsvedtak i Stortinget har lagt stein på stein. Dette møysommelig politisk oppbygde byggverket settes nå under stadig kraftigere press som følge av EØS-avtalen, med friest mulig arbeidsinnvandring. Konsekvensen er at den norske modellen forvitrer og ødelegges over tid.
Ingunn Foss (Høyre), 2018-05-24:
Norsk utenrikspolitikk starter i Europa. De europeiske landene er Norges nærmeste allierte, og Europa er vår viktigste handelspartner. Vi er samstemte i en rekke spørsmål i internasjonal politikk, og vårt europeiske interesse- og verdifellesskap danner grunnlaget for samarbeid med Europas institusjoner og medlemsland på den internasjonale arenaen, ikke minst i vårt felles nærområde. Samarbeidet med Europa er også et verktøy i norsk innenrikspolitikk. Regjeringsplattformen peker på seks store utfordringer samfunnet vårt står overfor. Vi skal omstille norsk økonomi oppfylle Norges klimaforpliktelser skape et inkluderende arbeidsliv sikre gode velferdsordninger redusere fattigdom og utenforskap gjennomføre et integreringsløft Alle disse utfordringene har en europeisk dimensjon. Norge er en liten, åpen økonomi, som lever av eksport av varer og tjenester – olje og gass, fisk, metaller, trevirke og avansert offshoreteknologi, for å nevne noen. Gjennom EØS-avtalen får vi tilgang til et marked med 500 millioner mennesker. Det er 100 ganger større enn det norske markedet. Og uten tilgang på arbeidskraft fra andre EØS-land ville mange norske bedrifter stoppet opp, spesielt innenfor fiskeri og landbruk. Uten tilgang til EUs indre marked ville norske bedrifter få store problemer. 80 pst. av alle varene vi selger til utlandet, selges til Europa. 60 pst. av alle varene vi kjøper fra utlandet, kommer fra Europa. EØS-avtalen gir nordmenn muligheter som vi aldri hadde fått uten denne avtalen – hvis vi ikke hadde blitt fullverdige medlemmer, da! Vi har fri tilgang til det europeiske studie- og arbeidsmarkedet, vi får tryggere mat, billigere bruk av internett, bedre rettighet for forbrukerne, tilgang til helsetjenester i Europa, tilgang til forskning og utvikling som styrker våre bedrifter. For Sørlandet er EØS-avtalen ekstremt viktig. Vi har en industri og et næringsliv som i all hovedsak er eksportrettet, og meldingene fra bedriftene i både bygd og by er at å si nei til EØS er å gamble med norske arbeidsplasser og velferdsstatens framtid. Men kanskje viktigere enn et felles marked er fredsprosjektet Europa. Helt til slutt i mitt innlegg vil jeg sitere litt fra en tale som ble holdt i Europaparlamentet den 25. mars i år av en spansk politiker som heter Esteban González Pons: Europa er ikke et marked, det er viljen til å leve sammen. Å forlate Europa er ikke å forlate et marked, det er å forlate felles drømmer. Vi kan ha et felles marked, men hvis vi ikke har felles drømmer, har vi ingenting. Europa er samlingen som oppsto etter annen verdenskrig. Det er forbrødringen mellom franskmenn og tyskere, frihet for Hellas, Spania og Portugal, Berlinmurens fall, slutten på kommunismen. Europa er velferdsstaten. Europa er demokratiet. I dagens urolige verden er det viktig å minne oss selv om dette. Det er mer samarbeid vi trenger, ikke mindre.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2018-05-24:
Jeg tror det var representanten Foss som sa at vårt internasjonale samarbeid starter i Europa og EU er vår nærmeste handelspartner. Ja, hvem i salen her er ikke enig i det? Alle er sjølsagt enig i det. Det er jo ikke slik at Norge noen gang har vært eller vil være uten noen tilknytning til europeiske land og til EU. Det er klart at vi har et forhold til europeiske land og til EU. Det er klart at de er en viktig del av vårt internasjonale samarbeid. Jeg må si at jeg reagerer litt på en rekke av innleggene som Høyres talspersoner her har, for de er tilsynelatende designet på en slik måte at de skal plassere alle som ikke er for et medlemskap i EU eller for EØS-avtalen, i en bås der de heller ikke er opptatt av internasjonalt samarbeid. Det synes jeg egentlig er en fordumming av debatten fra Høyres side. Det er også litt sørgelig, for det stenger for noe denne debatten kunne vært, nemlig en vilje til å drøfte den dynamikken, den utvidelsen, de endringene som skjer, og som utfordrer EØS-avtalens grenser. Det mener jeg er en debatt en burde reflektere over, enten en er tilhenger av EØS eller motstander av EØS. En må kunne reflektere over det faktumet at det nå etableres en rekke tilsyn, der en hele vegen tillegger tilsynene nye oppgaver uten at det er forankret i beslutninger i de ulike medlemslandene. En må kunne reflektere over at kabotasjereglene kan komme til å bli endret på en slik måte at en rett og slett – jeg skal ikke si ødelegger, men – skaper transportmarkeder i de ulike landene som er veldig vanskelige sosialt sett og arbeidslivsmessig sett med hensyn til forholdene sjåførene kjører under. En må kunne reflektere over det. En må kunne reflektere over hvilken type arbeidsliv en får hvis en tillater sosial dumping innenfor EU- og EØS-området. En må kunne reflektere over hva det betyr hvis en knytter klimaavtalen som vi skal ha med EU, til EØS og dermed trekker jord- og skogbruk inn i EØS-avtalen på en måte som vi sa at vi ikke skulle gjøre den gangen EØS-avtalen ble vedtatt. En må kunne reflektere over hva det betyr at en også skal trekkes sterkere inn i et forsvarssamarbeid. En må kunne stille spørsmål ved om dette er i tråd med det folk sa om grunnlaget for vår tilknytning til EU. En må kunne reflektere over om det er slik at EØS-avtalen er i ferd med å bli noe annet enn det Stortinget sa ja til i 1992. Og det er riktig, som representanter fra Senterpartiet har sagt her, at denne regjeringen ikke ser ut til å reflektere over dette i det hele tatt. Den bare tilpasser der det er mulig å tilpasse, og den omgår i tillegg også Grunnlovens suverenitetsavgjørelser på en måte som blir hardt kritisert, ikke minst av juridisk ekspertise.
Aleksander Stokkebø (Høyre), 2018-05-24:
Norge er en del av Europa. Derfor skulle det bare mangle at vi ikke også deltar for å skape et trygt, fritt, sterkt og ansvarlig Europa. Norge er ikke et land som stikker hodet i sanden for å være oss selv gode nok. Vi samarbeider. Vi handler med andre og bidrar til å løse utfordringene verden står overfor. EØS har tjent Norge godt og bidratt til en bedre hverdag for vanlige folk. Aldri før har det vært enklere og tryggere å reise, bo, arbeide og studere på tvers av landegrensene. I en urolig verden har det europeiske samarbeidet og EØS bidratt og vært avgjørende for å bygge sterke og fredelige demokratier, og verdens mest ambisiøse klimapolitikk har gitt mindre utslipp og mer fornybar energi. EØS-avtalen har gitt norske bedrifter tilgang til et marked med 500 millioner mennesker og enorme muligheter. Jeg er stolt av at mitt eget hjemfylke, Rogaland, er blant dem som eksporterer mest. Handel bidrar til flere trygge jobber i hele landet og milliarder til vår felles velferd, flere gode lærere og en trygg eldreomsorg. La oss ikke sette dette på spill ved å så tvil om EØS-avtalen. Det europeiske samarbeidet er som et fotballag, der landene er lagspillere som samarbeider om å få ballen i mål. Og om vi virkelig var et fotballag, hadde vi toppet tabellen, for det finnes knapt noe internasjonalt samarbeid i verden med like gode resultater på så mange områder. La oss ta klimautfordringen som eksempel: Utslippene går ned. Det betyr ikke at alt er perfekt, eller at Norge er enig i alt som foreslås. Nettopp derfor har regjeringen en aktiv europapolitikk for å fremme norske interesser. Og derfor er det veldig bra at vi har en dyktig utenriksminister som jobber godt for et nært samarbeid med både EU og Storbritannia, våre viktigste handelspartnere. Med Høyre i regjering skal Norge gjøre – og gjør Norge – det riktige: Vi leder an for et trygt, fritt, sterkt og ansvarlig Europa.
Aleksander Stokkebø (Høyre), 2018-05-24:
Norge trenger flere som jobber i kjeledress, ikke bare i dress. Ifølge SSB vil vi om 20 år trenge 100 000 flere fagarbeidere. Derfor er det veldig bra at flere nå velger yrkesfag, og at det skapes rekordmange læreplasser. Med Høyre i regjering satser vi på yrkesfagene, og nå står fagskolene for tur. NHOs kompetansebarometer viser at halvparten av de spurte bedriftene har behov for ansatte med fagskoleutdanning. Derfor er jeg veldig glad for at regjeringen nå får gjennomslag for loven som vil gjøre fagskolene mer synlige, tilgjengelige og attraktive. Derfor er jeg også veldig glad for at vi styrker studentdemokratiene ved fagskolene, fordi det beste tilbudet utformes med studentene på laget. Vi gir fagskolestudentene stemmerett i styrene og fagskolene rett til å være en del av en studentsamskipnad, slik at studentene får tilgang til studentbolig og andre velferdsgoder. Vi lovfester fagskolen som høyere yrkesfaglig utdanning, som et likeverdig alternativ til universiteter og høyskoler, samtidig som vi øker med 638 studieplasser. At fagskoleutdanningene er korte og praktiske, sikrer at vi får oppdatert og spesialisert kompetanse. Ikke minst er utdanningene fleksible, noe som gjør at de er godt egnet for de fleste, enten de jobber dagtid eller turnus. Jeg besøkte nylig en av ledestjernene blant fagskolene – Fagskolen Rogaland. Den er blant de mange som har fått midler fra regjeringen til bedre kvalitet, moderne utstyr og 64 nye studieplasser. I hele landet ser vi at fagskolene styrkes. I dag er en litt historisk dag, for endelig får fagskolene det løftet de fortjener. Regjeringen og Kristelig Folkeparti gjennomfører tidenes satsing på yrkesfag. Det gjør vi fordi vi vet at vi i framtiden trenger flere som jobber i kjeledress, ikke bare i dress.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-05-24:
Når Senterpartiet er imot norsk EU-medlemskap, og når Senterpartiet stiller spørsmål ved EØS-avtalen, er det nokon som tolkar det som at me er imot handel og imot samarbeid. Det er ein påstand som er feil, og som det ikkje er dekning for. Det er fleire frå Senterpartiet i denne debatten som har halde gode innlegg om vår ståstad i saka. Eg har lyst til å koma inn på tre tema som er viktige. For det første: snøkrabbesaka – at ein er tydeleg frå norsk side i den saka, og at ein ikkje gjev etter for urimelege krav frå EU – er ei svært, svært viktig sak. Den andre saka gjeld toll på aluminium og stål, der eg oppfattar at EU har gått i dialog med USA for å finna ei løysing og få eit unnatak, medan Noreg i stor grad berre har vist til at det å gå i ein slik dialog vil innebera ein aksept av denne tollen. Så det framstår for meg i alle fall som om EU har ei meir offensiv haldning mot USA enn det Noreg har. Eg vil åtvara mot ein slik strategi, for sjølv om den norske eksporten av stål og aluminium til EU i dag er låg, er det ein mogleg framtidig marknad. Det er veldig bekymringsfullt at EU vurderer å innføra toll også mot Noreg på dette feltet. Der ventar eg at ein kjem fram til ei løysing, slik at Noreg ikkje vert skadelidande av det. Det tredje er EUs jordbrukspolitikk. EUs jordbrukspolitikk er basert på tollvern, kraftige subsidiar og liberalisering. Det er ei oppskrift på fiasko, det er ei oppskrift på overproduksjon, og det er ei oppskrift på industrialisering, press på dyrevelferda og høg bruk av bl.a. antibiotika. Det er varsla at EU skal kutta kraftig i subsidiane til landbruket. Det vil ramma våre naboland Sverige og Danmark hardt, og det vil òg ha ein indirekte påverknad på det som skjer i Noreg og presset på norsk jordbruk. Det er eit argument for at me framleis skal ha eit sterkt tollvern for jordbruksprodukt inn i Noreg. Det er ei sak som Senterpartiet vil fylgja tett framover.
Vetle Wang Soleim (Høyre), 2018-05-24:
I de siste årene har jeg hørt flere og flere bedriftsledere si at det er viktig at EØS-avtalen opprettholdes og videreutvikles. I seg selv er det svært bra, men det faktum at bedrifter nå faktisk føler behov for å minne oss politikere på at dette er en avtale som er livsviktig for deres bedrift og lokale arbeidsplasser, er ikke bra. Det viser at de ser en tilknytning til Europa og det indre markedet som er under press. Presset kommer fra enkelte partier i denne salen. Det er rett og slett verken troverdig eller ansvarlig at politikere i dette landet i den ene setningen sier at de ønsker en offensiv næringspolitikk, og i den andre at de ønsker å ta Norge ut av EØS-avtalen. Som representant fra Møre og Romsdal er jeg sterkt imot enhver svekkelse av eller trussel mot EØS-avtalen. Mitt hjemfylke er landets nest største eksportfylke. For at vi skal opprettholde våre arbeidsplasser – og da mener jeg arbeidsplasser i distriktet, arbeidsplasser som gjør at nyutdannet ungdom flytter hjem, arbeidsplasser som gir bedrifter mulighet til å sponse den lokale frivilligheten, arbeidsplasser som øker folketallet i distriktskommunene – er EØS-avtalen og tilgang på det europeiske markedet grunnleggende viktig. Vi kan være verdensledende på teknologi, nyvinninger og automatisering, men det hjelper ikke hvis vi ikke også kan selge våre varer sømløst, raskt og uten ekstra kostnader til kontinentet. Hele 80 pst. av Møre og Romsdals eksport går til EU. Det er innenfor fiskeeksport, skipsindustri, maritim næring og møbelindustrien for å nevne noen store. Det at såpass store næringer for landet vårt er avhengig av handel med Europa, må i seg selv være mer enn nok til at samtlige representanter i denne salen holder seg langt unna tanker om å gå ut av EØS. Med det bakteppet er det uforståelig for meg hvordan Senterpartiet, som hevder å være et distriktsparti, kan mene at det er riktig å gå ut av vårt viktigste marked, og det uten et alternativ å vise til. Bedriftsledere og arbeidstakere i dette landet understreker hver gang jeg møter dem, hvor viktig tilgangen på markedet er, og jeg håper at de strømningene vi ser ellers i verden, med mer toll og nasjonalisme, ikke kommer videre i Norge, for det har vi rett og slett ikke råd til på noen som helst måte.
Vetle Wang Soleim (Høyre), 2018-05-24:
Det er slik at når Senterpartiet, som selv hevder at de er et distriktsparti, går opp på talerstolen gang etter gang og sier at de ønsker seg ut av EØS-avtalen, må jeg opp på talerstolen på nytt igjen. I valgkampen i Møre og Romsdal uttrykte Senterpartiets andrekandidat at det var bedre for næringslivet i Møre og Romsdal å gå ut av EØS-avtalen. Det har skapt meget stor debatt, og det er ikke uventet. Når fylker som eksporterer så mye som Møre og Romsdal, Rogaland og Hordaland, hører at man vil sende noen på Stortinget som vil frata dem markedet man selger til, skjønner jeg at det gir sterke reaksjoner fra offentlige myndigheter, fra arbeidsgivere og ikke minst arbeidstakere. Hovedmarkedet vårt er Europa. Jeg synes Senterpartiet unnlater å svare. Hva er deres svar til de hjørnesteinsbedriftene som er i distriktene – som er i verftsnæringen, som er i møbelindustrien på Sunnmøre – når de tar fra dem markedet? Det er en feilslått distriktspolitikk, det er noe som Senterpartiet bør tenke lenge og vel over.
Mats A. Kirkebirkeland (Høyre), 2018-05-24:
Jeg skulle holde innlegg i sted, men jeg måtte løpe i komitémøte, så det var veldig hyggelig å få avslutte, sånn har jeg forstått det, denne gode debatten. Verdensdelen Europa har fått sitt navn fra gresk mytologi, der Europa var en kvinne av høy rang fra Fønikia. Historien forteller videre hvordan Zevs – i form av en hvit okse – bortførte Europa til den greske øyen Kreta. Jeg får ofte inntrykk av at den offentlige debatten om Norges tilknytning til Europa til tider kan karakteriseres som å være litt bortført, i likhet med gudinnen Europa fra gresk mytologi. Bortføringen jeg da tenker på, omhandler det forhold at mange i Norge tror at utviklingen av vårt velutviklede og velstående samfunn kommer som et resultat av hva vi i Norge har klekket ut av ideer og kulturarv. Men jeg vil minne denne ærefulle forsamlingen om at de norskeste av alle de norske verdiene, som demokrati, ytringsfrihet, den moderne rettsstaten og vår kristne kulturarv mfl., alle er ideer som først ble klekket ut i Europa, men som senere spredde seg til Norge. Og til eventuelle representanter fra Senterpartiet i salen kan jeg også minne om at teknologien og kunnskapen som muliggjorde jordbruket, også kom til Norge via Europa. Norge er, og har alltid vært, sammenvevd med Europa – et kontinent som historisk har vært preget av krig, uro og konflikter – veldig mye likt dagens situasjon i Midtøsten. Men i løpet av de siste 70 årene har denne konfliktfylte verdensdelen blitt et fyrtårn for stabilitet, demokrati, teknologisk utvikling og individuell frihet. EU, trolig verdens største sivilisasjonsprosjekt noen gang, har mye av æren for dette. Regjeringen legger i dag fram en meget god EU-strategi fram mot 2021. Selv om Norge ikke er medlem av EU, er vi gjennom EØS-avtalen helt avhengig av stabilitet og en positiv utvikling i Europa – mye på grunn av at EU tross alt er Norges hjemmemarked med en befolkning på 500 millioner mennesker – 100 ganger Norges befolkning – men også fordi utveksling av ideer, varer og mennesker mellom Norge og Europa alltid har vært til stede og fortsatt vil være helt avgjørende for vår nasjons framtid.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-24:
Legemiddelet Spinraza kan hjelpe folk med spinal muskelatrofi. Dette er det første legemiddelet som kan hjelpe dem som har denne sykdommen. Situasjonen er nå slik at Beslutningsforum har bestemt at unge under 18 år skal få denne medisinen. For dem som er over 18 år, er situasjonen annerledes. Beslutningsforum viser til at dokumentasjonen for Spinraza ikke viser at legemiddelet er kostnadseffektivt for dem over 18 år. En samlet komité er enig i at SMA-syke må få tilgang til medisinen de trenger, så snart som mulig. Komiteen er enig i at SMA-syke har ventet lenge nok, og at norske myndigheter bør bruke de virkemidlene Norge har for å sikre landets innbyggere medisinen de trenger. Det er ifølge statsrådens opplysninger på nåværende tidspunkt ikke mulig å bruke TRIPS-avtalen for å tvangslisensiere Spinraza og på den måten sikre tilgang til medisinen for dem som trenger den, i Norge. Et mindretall i komiteen, bestående av Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti, mener det er alvorlig når statsråden konkluderer med at Norge ikke kan tvangslisensiere denne medisinen, og ønsker å be regjeringen om å utrede den muligheten. Men dette er altså et mindretall. Det samme mindretallet viser til at TRIPS-avtalen åpner for muligheten for parallellimport av et legemiddel dersom selskapet misbruker sin monopolmakt. Disse medlemmene mener at den muligheten bør utredes – men dette er altså et mindretall. Kristelig Folkeparti som parti er opptatt av å se på muligheten, for dette vil gjelde flere pasientgrupper etter hvert, hvor en ser at medisinfirmaer kan misbruke sin monopolmakt. Derfor gjelder ikke denne saken bare Spinraza, den gjelder også medisin til andre pasientgrupper. Med dette vil jeg ta opp de forslagene Kristelig Folkeparti er med på.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-24:
Det er av flere representanter sagt at mindretallet vil dette. Det vi har sagt, er at vi ber om en utredning. Jeg synes det er stor forskjell på det og å si at det skal bli sånn. Det har vi gjort i begge tilfellene, og det er det mindretallet har sagt. Det er også andre land enn u-land som har brukt denne avtalen, USA er ett av dem. Det synes jeg også er rett å si fra denne talerstolen.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-24:
Forslagsstillerne bak representantforslaget ber regjeringen sørge for at de geografiske og faglige manglene som anbudsrunden innen feltet TSB i Helse Sør-Øst har ført til, blir rettet opp. Forslagsstillerne ber videre om at regjeringen instruerer Helse Sør-Øst om å gjennomføre tiltak for å rette opp manglene – om nødvendig med ekstra utlysning av anbud, og om nødvendig med forslag om bevilgningsøkninger. Statsrådens svar er at det ikke foreligger faglige eller geografiske mangler ved tilbudet i Helse Sør-Øst. Her er det åpenbart ulike synspunkter på hva som er situasjonen, og hva vi som politikere skal akseptere av det som skjer. Uansett er det et faktum at anbudsrunden resulterer i at antallet TSB-plasser i regionen totalt sett reduseres. Det offentlige inngår ikke avtaler med Lolandsheimen og Bragernes, og Borgestadklinikkens avrusningstilbud i Skien reduseres. Fra Kristelig Folkepartis side ser vi i denne saken at det handler om at vi som samfunn og vi som ansvarlige politikere for behandlingstilbud ikke kan akseptere at gode og viktige omsorgs- og behandlingstilbud avvikles eller legges ned. Kristelig Folkeparti fremmer i dag, sammen med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, et såkalt løst forslag, forslag nr. 5, der vi «ber regjeringen sikre at det i Helse Sør-Øst åpnes for et tilleggsanbud på 10 avrusningsplasser snarest mulig, som kan erstatte de 10 plassene som er bygget ned i helseregionen. Fram til et slikt anbud er gjennomført bes regjeringen, innenfor regelverket for offentlige anskaffelser og om nødvendig gjennom tilskudd, sikre at Blå Kors Borgestadklinikken kan opprettholde dagens drift». Årsaken til at vi trekker det som er komiteens tilråding i innstillingen, og erstatter dette med et nytt forslag i dag, er at komiteen har mottatt et brev fra statsråden av 16. mai. I den første delen i vedtaket er det spørsmål om penger. Kristelig Folkeparti mener at det er behov for ekstra midler her, og vi ser fram til at det blir konstruktive og gode forhandlinger i revidert budsjett for 2018. Den andre delen er mer utfordrende og finnes i en avtale mellom Helse Sør-Øst og Borgestad som utløper den 1. juli i år, som jeg mener burde vært midlertidig forlenget. Men hvis Helse Sør-Øst sier de ikke kan det, er det vanskelig å argumentere imot. For Kristelig Folkepartis del er det også dette som gjør at vi mener at det bør vurderes i RNB. Dette handler altså om å dekke kostnader fra 1. juli til ny avtale er på plass etter tilleggsanbudet. Med dette tar jeg opp de forslagene Kristelig Folkeparti er alene om, og forslag nr. 5, som vi er sammen med Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV om.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-24:
Statsråden sa at det er bygd ned ti avrusningsplasser ved Borgestadklinikken, og så er det bygd opp ti plasser på Sykehuset Telemark. Situasjonen på Sykehuset Telemark er at de må be leger fra Borgestad om å gå inn i vaktordninger for seg. Det offentlige betaler egentlig dobbel pris av Borgestadklinikkens ti plasser, for å få det aktualisert. Under en spørretime her i salen svarte statsråden på direkte spørsmål fra undertegnede om han synes det er greit at det offentlige har bygd opp tjenester som de ideelle faktisk kunne betjent. Statsråden svarte da nei. Hva synes statsråden da om det som gjøres i Telemark – man bygger ned plasser og ber dem som jobber der, om å gå vakter der plassene bygges opp – noe som egentlig ødelegger porteføljen til Borgestadklinikken totalt sett?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-24:
Kristelig Folkeparti er enig med forslagsstillerne i målet om faste stillinger i helse- og omsorgstjenesten, og at vikarbruken må ned. Lav grunnbemanning gir lite slingringsmonn ved sykdom og fravær, noe som gir økt vikarbruk. Derfor er Kristelig Folkeparti opptatt av god grunnbemanning i helse- og omsorgstjenesten, både i sykehusene og i kommunene. Samtidig må Kristelig Folkeparti si at det er viktig ikke å kriminalisere en samlet bemanningsbransje. Mange byråer løser hvert eneste år et helt nødvendig og legitimt behov for arbeidskraft hos arbeidsgivere, enten det er kommune eller sykehus. Mange steder hadde ikke klart seg i sommerhalvåret, under ferieavvikling eller når aktivitettopper nås, hvis det ikke hadde vært noen som kunne komme inn med kompetanse og kvalitet. Samtidig må det også sies at det ikke skal misbrukes, og det skal være ordnede forhold for dem som kommer inn. Dette må vi ha med oss når vi samtidig vil være tydelige på at faste stillinger på det jevne er godt for alle. Det er godt for dem som skal planlegge helsetjenesten, det er godt for dem som skal planlegge sitt private liv, og det er utrolig godt for den som er syk, å vite at det er en jeg kjenner, som kommer. Derfor tror jeg dette er utrolig viktig for hele helsetjenesten. Og vi må tilstrebe fortrinnsvis, så langt som mulig, å få heltidsstillinger i norsk helsevesen. Samtidig vil jeg også som KrF-er si at de som ønsker å gå i redusert stilling, skal få det, men de skal ha tilbud om fulle stillinger. Jeg fikk en invitasjon fra Arbeiderpartiets Tore Hagebakken, og det var jo hyggelig. Kristelig Folkeparti er opptatt av at trepartssamarbeidet skal finne fram til gode vikarpooler, og det er faktisk veldig mange kommuner og sykehus som har gjort dette. Jeg var selv ordfører i en kommune hvor vi gjorde dette, med god effekt, og tenker at dette lever sitt liv ute i kommunene. Derfor er Kristelig Folkeparti med på å fremme komiteens tilråding.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2018-05-24:
Norge har altså fått sin første eldreminister, og det er bra. Men en egen eldreminister er ikke det samme som at vi får bukt med alle utfordringer innen eldreomsorgen. Vi må være villig til å se at vold og overgrep er et faktum, og bestemme oss for faktisk å prioritere tiltak mot dette. Kristelig Folkeparti har sammen med regjeringspartiene etablert en undersøkelseskommisjon for å undersøke hendelser og andre alvorlige forhold i helse- og omsorgstjenesten, herunder også omsorgssvikt og overgrep i eldreomsorgen. Vold mot eldre skal ikke forekomme, og Kristelig Folkeparti støtter forslagsstillerne i at vold og overgrep mot eldre må bekjempes og ikke minst forebygges. Det må være en systematisk satsing, det må jobbes på tvers av tjenester, og en må jobbe mot det samme målet – ikke bare i eldreomsorgen. En må se på dette i kommunal-, i justis- og i familie- og kulturkomiteen. Dette må en fokusere på samlet. Vi må heller ikke miste fokuset på vold i nære relasjoner blant eldre. Det må bekjempes både i hjemmet og i institusjonen. Da må vi komme inn med tiltak lenge før vi nesten tror at det finnes. Vold – enten det gjelder eldre, eller det gjelder unger – må vi tro finnes før vi klarer å se det.
Sveinung Stensland (Høyre), 2018-05-24:
Når vi kjøper helsetjenester, handler det primært om å sørge for at befolkningen får de tjenestene de har behov for. Det er de regionale helseforetakene som har sørge-for-ansvar, og det er de som skal vurdere dette og sørge for at tilbudet kommer på plass. RHF-ene baserer sine anskaffelser på vurderinger av både kvalitet og kostnad. De ønsker å få mest mulig helse til alle for de midlene vi har til rådighet. Helsetjenesten må ha for øye effektiv bruk av de samlede tildelte ressursene, slik at befolkningen får et best mulig tilbud både kvalitativt og kapasitetsmessig. Når det legges opp til konkurranse, får det nødvendigvis konsekvenser. Det oppfattes gjerne dramatisk for enkelte institusjoner. I det tilfellet vi diskuterer her, var det flere ideelle aktører som deltok i konkurransen, og én av dem vant. Det er krevende både politisk og for dem det angår som driver med dette, men hvis vi har for øye en best mulig helsetjeneste for flest mulig og å få mest mulig ut av ressursene, er dette en god måte å jobbe på. Vi ser også at nye ideelle aktører har kommet til der andre har tatt markedsandeler. I noen tilfeller fortrenger ideelle aktører rent kommersielle aktører, så dette bildet er sammensatt. Flertallet ber i denne saken regjeringen sikre at det i Helse Sør-Øst snarest mulig blir åpnet for et tilleggsanbud for ti avrusningsplasser som kan erstatte de ti plassene som ifølge deres påstand blir bygd ned. En ber også om å kjøpe tilleggsplasser fram til dette er på plass, med den presiseringen at det er i tråd med dagens regelverk for offentlige innkjøp. Det er jo en betingelse for alt vi gjør, at vi følger regelverket, men det er nyttig at det blir presisert i et vedtak. Som jeg har vært inne på, vil dette koste penger – i størrelsesorden 40 mill. kr. Det er noe moderert i det nye forslaget, men det er fortsatt problematisk, etter vår vurdering. Jeg stiller meg også undrende til at vi på Stortinget skal være bedre i stand til å vurdere behovet for plasser enn foretaket som er satt til å forvalte helheten i helsetjenesten i regionen. Et vedtak om flere plasser utover anbudet innebærer faktisk en risiko for overkapasitet på dette området, noe som selvsagt vil gå ut over andre deler av tjenestetilbudet. Jeg frykter, hvis en her går inn i enkeltanbud og sier at her skal vi rette opp, her skal vi kjøpe flere plasser, griper vi inn i enkelttilfeller, som gjerne får utilsiktede konsekvenser for andre deler av helsetjenesten. Vi har en samlet pott som vi skal bruke på helse, og da må vi sørge for at den blir brukt mest mulig riktig.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Jeg vil minne om at denne saken handler om svært sårbare mennesker, og saken er betent. Mari Storstein er et navn som jeg ble gjort kjent med i år gjennom Debatten i NRK. Hun er en kvinne i tredveårene, som har diagnosen spinal muskelatrofi – en muskelsykdom som svekker viktige muskelfunksjoner i ben, rygg og nakke, samtidig som den gir puste- og svelgevansker. Legemiddelet Spinraza er det første legemiddelet som har vist effekt på SMA. Den gjør ikke pasientene friske, men kan forsinke sykdomsforløpet. For barn som trenger medisinen, mener jeg det er både bra og viktig at den kommer inn tidlig i behandlingen, men det er satt en aldersgrense. Det betyr at de som er over 18 år, som Mari Storstein, ikke får tilbud om nødvendig medisin, fordi høy pris og udokumentert effekt hos voksne brukes som argument. Det mener jeg ikke er bra nok. Men heldigvis finnes det en løsning. Tvangslisensiering eller parallellimport gjennom TRIPS-avtalens artikkel 31 kunne løst denne floken. Når et selskap som Biogen tar så høy pris, det vil si 1 mill. kr per dose, har vi etter internasjonal lov rett til å tvangslisensiere. Det betyr at vi fortsatt betaler dem, men vi betaler en moderat pris og produserer medisinen i Norge. Og som alt annet handler dette om politisk vilje. SV er enig i at terskelen for å bruke unntak fra eneretten på patenter bør være høy, men dette er en svært alvorlig sykdom, der legemiddelet fører til økt profitt for det private legemiddelfirmaet når det burde gå til å sikre syke mennesker et bedre liv. Jeg vil derfor vise til forslaget SV er med på. Vi har denne åpenbare rettigheten i et viktig spørsmål, som gjelder menneskers liv, helse og livskvalitet.