Abid Raja (Venstre), 2009-12-01:
Det er en svært interessant problemstilling interpellanten Gundersen tar opp, og det er også et svært viktig spørsmål som stilles: Hva er medisinen for igjen å styrke Norges konkurransekraft internasjonalt? Selv om det er finansministeren spørsmålet i første rekke er rettet til, vil jeg forsøke å driste meg til et svar. Medisinen er på sett og vis de samme utfordringene som Venstre har pekt på i sitt stortingsvalgprogram: Å ta steget over i lavutslippssamfunnet. Å bygge kunnskapssamfunnet. Å reformere velferdssamfunnet. Skal Norges konkurransekraft styrkes internasjonalt, er dette svaret: Vi må satse målrettet på nyskaping, på utdanning og forskning. Vi må gjøre ting smartere og mer fornuftig. Offentlig sektor må fornyes og moderniseres for å sikre velferden. Vi må gjøre skattesystemet attraktivt for dem som vil investere i det miljø- og klimavennlige næringslivet, og vi må ta de viktige og nødvendige skrittene, slik at vi blir en del av løsningen og ikke problemet i miljø- og klimapolitikken. Klarer vi det, vil Norges konkurransefortrinn internasjonalt være store. Men det krever både politisk mot og politisk vilje, noe som så langt har vært fraværende hos den sittende regjering, selv om den nye finansminister skal ha ros for å vise en helt annen vilje til å ta disse utfordringene på alvor. Venstre viser vilje til å satse på framtiden. Det er derfor vi i vårt alternative budsjett for 2010 prioriterer det nyskapende miljø- og klimavennlige næringslivet, forskning og utdanning, miljø- og klimavennlige løsninger og fornying av velferdsstaten. I tillegg bruker vi skattesystemet aktivt for å belønne arbeid, investeringer i arbeidsplasser og miljø- og helsemessig riktig atferd. Denne budsjetthøsten har i det minste avslørt at Regjeringen har et svært instrumentelt forhold til skatte- og avgiftssystemet. Det skal bringe inn penger til fellesskapet – punktum. Der hvor Venstre vil bruke skatte- og avgiftssystemet aktivt for å endre atferd og for å stimulere nyskaping, er Regjeringen utelukkende opptatt av billig retorikk, av å «ta de rike» og få inn penger, slik at de offentlige utgiftene kan fortsette å øke. La meg ta to konkrete eksempler fra Stortingets budsjettbehandling, og da skal jeg ikke nevne biodiesel. En rekke representanter fra regjeringspartiene angrep Venstre i finansdebatten fordi vi angivelig ville gi 69 000 kr i skattelette til de aller rikeste gjennom å foreslå å gjeninnføre 15 pst. aksjerabatt i formuesskatten – den samme rabatten som Regjeringen mente var helt ok, ja nær sagt perfekt, i 2007. Der Venstre ser aksjerabatten som et virkemiddel for å skape flere arbeidsplasser, for å få flere til å investere sparepengene sine i norske bedrifter i stedet for å ha dem i banken, og for å få et spredt privat eierskap i norsk næringsliv, ser Regjeringen seg blind på å «ta de rike». Et annet eksempel er vårt forslag om å gjeninnføre skattefritak for behandlingsutgifter betalt av arbeidsgiver. Her bekymrer Regjeringen seg opp og ned over det økende sykefraværet og setter ned ekspertutvalg for å utrede tiltak, men å støtte de tiltakene som vi vet har effekt, som får flere raskere tilbake i arbeid, nekter Regjeringen å være med på fordi det kan være noen rike som i så fall ville fått litt mer skattelette. Regjeringen har med målrettet presisjon brukt sine første fire år på å gjøre forholdene vanskeligere for dem som ønsker å starte og drive bedrifter i dette landet. Man kan gjerne gjemme seg bak statistikk om at Norge er det tiende beste landet i verden å drive næringsvirksomhet i, men sannheten er at det går i feil retning, og det går rimelig dramatisk i feil retning. Løftene, om vi kan kalle det for noe slikt, fra Soria Moria II er heller ikke oppløftende. Ordet «gründer» er f.eks. ikke nevnt én eneste gang. Det sier sitt om hvilket fokus det er på nyskaping hos Regjeringen. Ordet «nyskaping» er, i rettferdighetens navn, nevnt en del ganger, men da i forbindelse med sjømat – i og for seg prisverdig nok. For meg og Venstre er det ikke tvil om at det må en helt annen politisk vilje til for å styrke Norges konkurransekraft internasjonalt. Flere hvileskjær i forsknings- og utdanningspolitikken, fravær av vilje til å stimulere atferd i skatte- og avgiftssystemet og manglende vilje til å reformere offentlig sektor vil føre til at Norge raser lenger ned på statistikken. Jeg aner imidlertid nye signaler fra finansministeren, og han skal få den arbeidsro han behøver. Jeg kan love at alle de gode tiltak som vil komme, kommer vi fra Venstre til å støtte. Vi ser fram til disse gode tiltakene som finansministeren kan legge fram. Avslutningsvis vil jeg gjerne legge til at jeg anbefaler finansministeren å lese Venstres alternative statsbudsjett for 2010 i julen, før han like over nyttår skal gå i gang med det viktige og utfordrende arbeidet med å lage nytt statsbudsjett for 2011.