Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-12-16:
Politikk handler som kjent om å prioritere. Det er ofte veldig krevende saker. I Senterpartiets alternative budsjett har vi redusert oljepengebruken med ca. 5,6 mrd. kr sammenlignet med regjeringas forslag. Vi har økt overføringene til kommunesektoren med 6 mrd. kr. Vi foreslo også å øke Kunnskapsdepartementets budsjett med ca. 674 mill. kr mer enn det regjeringas forslag la opp til. Det er viktig å understreke i en debatt om budsjettet for utdanning at det er kommunene og fylkeskommunene som er skoleeiere – ikke statsråd Røe Isaksen. Ordinær drift av barneskoler og videregående skoler finansieres ikke over Kunnskapsdepartementets budsjett, men av skoleeierne, som er kommuner og fylkeskommuner, gjennom bevilgninger over Kommunal- og moderniseringsdepartementets budsjett. Det innebærer at de forholdene som elever, lærere og foreldre er mest opptatt av i det daglige, avhenger først og fremst av nivået i kommuneøkonomien, som at antall elever per lærer ikke er for høyt, slik at alle elever får nødvendig oppfølging, samtidig som lærerne har gode arbeidsvilkår det må være tilgang på oppdaterte bøker og utstyr det må være rom for å sette inn vikarer ved fravær rekrutteringa av lærere er god nødvendige styrkingstiltak i undervisninga er mulig det er gode arealer og god kvalitet på inneklimaet Satt på spissen: Kommunalministeren er altså like viktig for norsk skole som kunnskapsministeren. Jeg kan derfor heller ikke i år unngå å komme med et par hjertesukk: Senterpartiet er fortsatt skuffet over regjeringas manglende «trøkk» for å gjennomføre de vedtakene Stortinget fattet for yrkesfagene for to og et halvt år siden. Vi synes det er en for tafatt tilnærming, særlig til vekslingsmodellene. Det er tafatt at regjeringa ikke ønsker å stille opp med verken økonomisk kompensasjon til fylkeskommunene eller klare pålegg, slik at tiltakene blir prioritert ved den enkelte skole. «Det er itjnå som kjem tå sæ sjøl.» I svar på budsjettspørsmål fra oss om omfanget av vekslingsmodeller og hva regjeringa har lagt inn i budsjettforslaget, bekreftes kritikken vår. Det ligger ikke inne annet enn små penger til forsøk med vekslingsmodeller. Det er ikke en full utrulling av en ordning både lærere og næringslivet har ivret for. Vekslingsmodeller vil selvsagt være mer kostbart enn dagens hovedmodell. Det har også KS bekreftet i svar på oppfølgingsspørsmål fra komiteen etter budsjetthøringa. Gjennom en rekke tiltak i vårt alternative budsjett vil Senterpartiet gjennomføre et reelt løft for yrkesfagene. Vi styrker bl.a. kommunenes frie inntekter, slik at flere fylkeskommuner skal kunne tilby vekslingsmodeller. Vi øker også bevilgninga til utstyr ved de videregående skolene, særlig rettet mot de ressurskrevende yrkesfagutdanningene. Dette er viktig for å gjøre utdanningene relevante og for å bedre elevenes mulighet til å fullføre utdanninga og å forhindre frafall. Apropos frafall: Senterpartiet reagerer kraftig på at regjeringa nok en gang fremmer forslag som vil gjøre det vanskelig for lærlinger å fullføre utdanninga. Forslaget om å behovsprøve bostipendet mot lærlinglønnen vil gå ut over lærlinger som er nødt til å bo på hybel for å kunne ta fagbrev. Dette vil spesielt ramme ungdom i distriktene, som ofte ikke har andre alternativ enn hybel for å skaffe seg en utdannelse. Dette er nok et eksempel på manglende forståelse for yrkesfagene og utfordringene som finnes rundt omkring i landet vårt. Vi vet at dette er en gruppe som allerede er utsatt når det gjelder frafall. Skal vi øke kvaliteten i opplæringa og graden av gjennomføring, er det avgjørende at vi klarer å øke tilgangen på læreplasser. Det er bra at regjeringa igjen har valgt å øke lærlingtilskuddet, men dette er i grunnen det regjeringa har lagt i potten for sitt såkalte yrkesfagløft. For det er et paradoks at regjeringas 90 mill. kr til yrkesfag i hovedsak går til heving av tilskuddet til bedriftene, videreutdanning av yrkesfaglærere – som er bra – og til slutt til godkjenning av utenlandske fagarbeidere. Det siste har jo strengt tatt ikke noe med å styrke mulighetene for at ungdommene våre gjennomfører fagopplæringa å gjøre. Men det ser jo pent ut på papiret og øker summen til det såkalte yrkesfagløftet. Til og med strukturendringer er vanskelig å gjennomføre. Senterpartiets forslag om å la elevene fullføre tre års videregående utdanning sjøl om den ikke er sammenhengende, ble nedstemt i vår. Det er altså viktigere for regjeringa at elevene fullfører videregående skole sammenhengende i løpet av tre år, enn at de får fullført en utdannelse. Det er bom, bom, bom. Senterpartiet støtter som sagt økninga av lærlingtilskuddet. I tillegg foreslår vi å redusere arbeidsgiveravgifta for lærlinger med 25 pst. fra neste skoleår. Vi mener det er klokt, ikke minst siden mangelen på lærlingplasser i sentrale strøk, f.eks. i Oslo, er stor. I tillegg øker vi bevilgninga til tiltak for lærlinger og lærlingkandidater med særskilte behov. Vi registrerer også at regjeringa endelig er i gang med å følge opp vedtaket om å gjennomgå tilbudsstrukturen, men vi synes det går litt smått. Så til hjertesukk nummer to: Igjen gripes det til utvidelse av timetallet i ett bestemt fag når det skal vises handlekraft. En skulle tro at evalueringa av Kunnskapsløftet hadde gitt regjeringa andre ideer for å svare på behovet for å styrke elevenes læringsutbytte i naturfag. En skulle tro at regjeringas uttalte prosjekt om å styrke læreren ville føre til at en nettopp ville lytte til læreren, for hvis Høyre og Fremskrittspartiet hadde lyttet til lærerne, hadde de hørt at det de etterspør, er ikke flere timer, men mulighet til å gjøre en god jobb i de timene de allerede har. Det er innholdet i skolen som må endres nå, f.eks. redusere antallet kompetansemål i læreplanene, ikke flere timer. Kjernekompetanse og kritisk tekning er viktig. Statsråden har allerede i sitt svar på et skriftlig spørsmål fra meg bekreftet at innføringa av 6-åringsreformen har hatt liten effekt på prestasjoner på 10. trinn. Det burde de som stemmer for nok en ny time i et fag vi ikke er «gode nok i», ta ad notam. Derfor støtter vi ikke en timetallsutvidelse nå, men vi vil i stedet bruke pengene på å øke lærertettheten med minst 1 000 flere lærere kommende år. Vi vil gi en ros til Kristelig Folkeparti for å ha kjempet fram penger til dette i forliket. Lov om kompetansekrav med tilbakevirkende kraft: Jeg har lovet å gjøre det jeg kan for at denne loven blir reversert. Det er ikke noe benkeforslag, og det er ingen overraskelse i dette, for det har vært til komitébehandling i flere uker – og måneder. Det er mange grunner til at vi tar opp denne saken, og lærernes organisasjoner har vært veldig tydelige på dette. For det første mener vi at denne lovendringa bryter med lærernes stillingsvern. 38 000 lærere har plutselig fått underkjent sin grunnutdanning. Jeg har aldri hørt om noen andre yrkesgrupper som myndighetene har avskiltet på denne måten. I stedet for å fortsette med loven slik den var, og oppnå en positiv lærerstand som ønsker seg videreutdanning, får flertallet omtrent hele lærerstanden mot seg. Det blir ikke lenger en positiv mulighet for videreutdanning. For det andre: Det blir en budsjettsak når det forutsettes at alle som trodde de hadde en grunnutdanning, finner ut at de blir pålagt en videreutdanning som de må være med på å betale av egen lomme. Kommunene er ikke kompensert for ekstrautgifter til pålagt videreutdanning. Vi mener at vårt forslag om å be regjeringa komme tilbake til Stortinget med en sak som gir alle lærere som er utdannet før 2014, full undervisningskompetanse, ville lagt saken tilbake til regjeringa for en ny vurdering. «Det e ei lyspær et sted som itj virke. Og vi grei’ itj å finn ut ko’ss ei.» Jeg vil komme nærmere tilbake til akkurat denne saken i mitt neste innlegg. Så til slutt, før tida renner ut, en liten visitt innom høyere utdanning: I vårt budsjett har vi i første rekke prioritert økning i bevilgningene til regional forskning via de regionale forskingsfondene. De har vist seg mer vellykket enn regjeringa hadde tenkt seg. Vi mener også det er riktig å prioritere grunnforskninga, FRIPRO, og utstyr innen forskning, som i dag er et område med store etterslep, noe som kan virke begrensende på forskningsaktiviteten. Vi er skuffet over at den store gjennomgangen av finansiering av høyere utdanning ikke ble en egen sak med en egen diskusjon, men at det minimeres til et kapittel i budsjettet. Den store strukturreformen til regjeringa, der så å si hele den offentlige høyskolesektoren blir radert bort, går igjennom under radaren for de fleste og nesten uten diskusjon. Vi vet sjølsagt at penger plassert på strategiske områder vil føre til endring hos de enkelte institusjonene. Vi får altså ikke tid til en grundig diskusjon om dette. Regjeringa er opptatt av de verdensledende og eksellente miljøene. Det er vel og bra, men i dette ønsket er det viktig at noen av oss er opptatt av bredden og de lokale og regionale behovene. Det blir ingen Johaug uten alle de andre som deltar på klubbrenn etter klubbrenn, men aldri vinner.