Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Jeg registrerer at regjeringspartiene forsøker å gjøre dagens debatt til et spørsmål om å si ja eller nei til å bygge kjernekraftverk i Norge. Det er å spore av debatten allerede i starten. Dagens debatt har sitt utgangspunkt i at statsråd Enoksen – en visjonær statsråd på dette området – gikk med på å nedsette et thoriumutvalg for å se på hva dette bestod av. Rapporten fra utvalget ble framlagt i februar i år. Utvalget var klart på at en bør se videre på potensialet som thorium representerer. Det kan være en betydelig energikilde, som er viktig for verdens energiforsyning. En bør se videre på ressursene i Norge. De kan være betydelige, men vi må se på hva som finnes og hvor lett utvinnbare de er. En bør utvikle norsk kompetanse, utvikle miljøene som er f.eks. på Institutt for energiteknikk, på SINTEF, på universitetene, og melde oss inn i det arbeidet som skjer internasjonalt gjennom Euroatom. Det etterlyser også miljøene. Når en fra politisk side, Regjeringen, sier at nei her er en godt nok dekket, er altså fagpersonene i Norge uenige. Høringsinstansene hadde frist til mai. Det kom en rekke høringsinnspill, 45 i alt. Jeg registrerer at statsråden i sitt brev til Stortinget skriver at de kan deles i to grupper – noen var for, og noen var mot – uten å konkretisere det. Når man ber om å få spesifisert dette, ser man at 45 har kommet med innspill. 12 av dem er uten merknader, men 24 er positive til Thoriumutvalgets rapport, og kun sju er negative. Over 75 pst. mener altså at man må gå videre med utvalgets rapport, bl.a. Energibedriftenes landsforening – EBL, Forsvarsdepartementet, Institutt for energiteknikk – IFE, Norges geologiske undersøkelse, Norges teknisk-naturvitenskaplige universitet – NTNU, Næringslivets Hovedorganisasjon – NHO, Statkraft, Norsk Fysikkråd, Universitetet i Bergen, Universitetet i Oslo, Universitetet i Ås, for å nevne noen. De sier ikke at skal vi bygge her, men at dette er så viktig at dette bør Norge utvikle en kompetanse på for å se hvilket potensial det er her. Nettopp fordi utvalgets rapport er såpass klar, og høringsuttalelsene så klare, ville det være naturlig at en slik sak ender opp i Stortinget som en stortingsmelding. Jeg anser det som nesten forakt for aktørene i prosessen at denne bare legges i en skuff, og at man later som om det her ikke kommer fram noe nytt, eller noe interessant, når det de melder, faktisk er svært interessant. I innstillingen omtales forslaget altså som et spørsmål om ja eller nei, men fra Fremskrittspartiets side var det ment som et forsøk på å oppdatere vår kompetanse, sjekke ressursgrunnlag og få til et internasjonalt samarbeid. Behovet er definitivt til stede. Samtlige av våre naboland, unntatt Danmark, har kjernekraft, og etter hvert vil stadig flere bygge ny kjernekraft. Da er det i Norges egen interesse å forstå mest mulig av det som skjer. Hvor er teknologibildet? Hvordan kan Norge være med og bidra til at de kjernekraftverkene som uansett bygges, er så trygge som mulig? Og kan vi i tillegg være med og bidra til at vi får utvide de energiressursene som verden har, ved å få thorium til å bli en aktuell kilde, er det også viktig. Det er i den forbindelse interessant at når statsråden blir spurt om Norge har noen innsigelser til det som skjer i Finland, svarer han nei. Det er altså ingen bekymringer for at det bygges kjernekraftverk i Finland, verken når det gjelder avfallshåndtering eller sikkerheten ved drift. Men å diskutere noe slikt i Norge, eller å diskutere om man skal bygge opp kompetanse, det vil han ikke. Hvor er sammenhengen da? Hvis Norge anser dette som trygt fordi det ligger en landegrense borte, burde det også være interessant å diskutere det i Norge, i hvert fall i forhold til å bygge opp et miljø som kan være med og bidra til utviklingen. Det er i den sammenhengen viktig å vise til at Det internasjonale energibyråets – IEAs – rapport World Energy Outlook 2008, sier at skal man nå 450 ppm-målet i forhold til CO2-innholdet i atmosfæren, er kjernekraft et av de fire satsingsområdene som må på plass. Olje- og gassforbruket vil øke i forhold til i dag. Kullforbruket vil bli redusert betydelig, men det må bygges 20 nye kjernekraftverk i året de neste tiårene, og så skal man i tillegg ha fornybar energi, CO2-håndtering og energieffektivisering. Da er det verdt å merke seg at når alle nå hyller Obama som den nye helten i USA på klimafronten, sier han også at en del av pakken hans er sikker kjernekraft. Da bør Norge ikke stikke hodet i sanden og la være å diskutere temaet. Vi bør få en politisk debatt om hvordan Norge skal kunne tilnærme seg dette og være med på å sikre at uansett hva som skjer, skjer så godt som mulig for Norges del. Jeg tar herved opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.