Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2010-06-09:
Klimaendringene er den største trussel verden står overfor i dag. Det kan sies at klimaendringene ikke lenger er et avgrenset miljøspørsmål, men det er en utfordring for sektorer og for hele samfunnet. Vi vet at fattige miljøer, regioner og land er hardest rammet, og det er der folk også er dårligst rustet til å møte dem. Det er flere i dag som flykter fra klimaendringer enn fra kriger og væpnede konflikter. Dette sier jeg innledningsvis fordi det er viktig å slå det fast. Det er grunn til å understreke det som Margot Wallström sa før København-toppmøtet: «There is no Plan B, because there is no Planet B.» I Arbeiderpartiets program for denne stortingsperioden står det bl.a.: «Vi går foran med å overoppfylle vår del av Kyoto-avtalen, og tar ansvar for kutt tilsvarende 30 prosent av våre utslipp innen 2020, og 100 prosent innen 2030, slik at vi da er karbonnøytrale.» Det er særlig utslippsmålene innen 2020, en viktig del av klimaforliket, som Riksrevisjonen har vært mest opptatt av i sin undersøkelse av måloppnåelsen i klimapolitikken. Både Miljøverndepartementet og en enstemmig komité mener at det både er relevant og viktig med en gjennomgang av klimapolitikken, men kanskje tidspunktet for denne forvaltningsrevisjonen kan synes noe tidlig. Stortinget vedtok i forbindelse med klimaforliket at det skal legges opp til kontrollstasjoner og videreutvikling av nasjonal virkemiddelbruk hvert femte år. En samlet komité mener at dette vil medvirke til egnet kontroll med arbeidet som skal gjøres for å innfri de utslippsmålene som Stortinget har fastsatt. Men Riksrevisjonens gjennomgang er et viktig bidrag som kan framtvinge nye virkemidler. Slik må den også forstås. Men det er først og fremst Stortinget som har et selvstendig ansvar for å påse at egne mål i klimapolitikken nås. Fordi rapporten kommer allerede nå, vil Riksrevisjonens vurderinger være basert på et usikkert grunnlag, noe Riksrevisjonen langt på vei selv er innforstått med. I klimaforliket har vi forpliktet oss til å redusere de norske utslippene med 15–17 mill. tonn. Rapporten Klimakur fra Klima- og forurensningsdirektoratet viser at dette kan bli dyrt og vanskelig. Klimakur er den største kartleggingen noensinne av mulige tiltak, pris og effekt, og gir et solid grunnlag for oppfølging av klimaforliket – en plan for hvordan de 15–17 mill. tonn kan oppnås. Vi er ellers veldig klar over at vi ikke vil nå målene våre med de virkemidlene som vi har hatt, og nettopp derfor Klimakur. Vi vet ellers at det er tiltak som har virket. Framskrivingen for 2010 ville f.eks. vært 8 mill. tonn høyere uten tiltak iverksatt etter 1990. Her bør nevnes CO2-avgift – særlig i forhold til oljesektoren, i frivillige avtaler med prosessindustrien og tilslutning til EUs kvotesystem med Europas strammeste tildeling. Norge er en aktiv aktør for å sikre oppslutning om tiltak mot avskoging i utviklingsland. Her er det store utfordringer. Det må etableres finansieringsordninger og lokale robuste organisasjoner som kan implementere de tiltakene mot avskoging som overføringer av midler muliggjør. Riksrevisjonen sier i rapporten at det er knyttet risiko til koordineringen av det multilaterale arbeidet på landnivå, og spesielt av de involverte FN-organisasjonenes arbeid. Det var vel også derfor Brasil ble valgt, fordi de har en lokal organisasjon som fungerer. Midlene som går til å bevare regnskogen, skal også bidra til å fremme en bærekraftig utvikling, fattigdomsbekjempelse og inngår som en viktig del av våre bidrag til å nå FNs tusenårsmål. Midlene bevilges da også over bistandsbudsjettet. På Oslo Climate and Forest Conference 27. mai i år ble representanter for 55 land enige om en avtale. 25 mrd. kr skal settes av for perioden 2010–2012. Ved Stortingets behandling av klimameldingen kom det klart fram at de sektorovergripende virkemidlene er avgjørende for å redusere de nasjonale utslippene i tråd med nasjonale målsettinger. Jeg nevner dette fordi Riksrevisjonen framhever at en sektorovergripende politikk ikke fratar sektordepartementene ansvaret for å bidra til at klimamålene nås. Helt til slutt: Noe kan det jo være greit å glede seg over, nemlig at utslippstallene for 2009 i henhold til Statistisk sentralbyrå viser en reduksjon på 5,4 pst.