trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2005-06-01:
Det er i grunnen en pussig debatt når jeg sitter og hører på alle disse lovnadene om at man nå skal ha reduserte utslipp og øke kollektivtransporten, for det har blitt så dårlig vær, og det har blitt global oppvarming. SV-representanten Heidi Sørensen sa at da hun gikk på videregående, var det snakk om global oppvarming. Jeg er en del eldre. Da jeg gikk på videregående – eller gymnaset, som vi kalte det den gangen – var det istid vi skulle få. Så sier statsråden at hun vil bremse klimaendringene og redusere utslippene og satse på kollektivtransporten. Det har man sagt i årtier. Men hver gang Fremskrittspartiet har et forslag om å sette ned engangsavgiften for bil for å få en nyere bilpark, er det nei. Nyere biler bruker halvparten av det drivstoffet som den gamle bilparken gjør. Vi har Europas eldste bilpark – bare Tyrkia ligger på det samme gamle nivå som vi. Så har vi fergeflåten. Sett den ut på anbud og forlang nye ferger! De bruker atskillig mindre drivstoff. Det samme må man gjøre for busskonsesjoner: Sett inn de strengeste eurokravene! Det gjør man i andre land når man setter dette ut på anbud. Men hva gjør man i Norge? Her lar man gamle busser humpe og gå rundt omkring i alle gater – busser som er 15 år gamle, 20 år gamle. Man kan altså når man setter dette ut på anbud, sette som krav at bussene skal være nye – gå for eurokravene og ferdig med det! Man kan gå for miljøbensin. Nå har samferdselskomiteen vært i Sydney og sett hva som skjedde der. Der senket man prisene på gass helt til bunns. Hva skjedde? Alle drosjene gikk over til gass. Det kjørte man på i Sydney, og det ble en helt annen situasjon der på kort tid. Der brukte man gulrot istedenfor pisk, og det er vel egentlig det man burde gjøre. En annen ting: Vi kan åpne kollektivfeltene for biler med to eller flere personer. Vi kan gjøre det samme i bomringene, enten la bilene kjøre billigere eller åpne bommene hvis det er to eller tre personer i en bil. Da vil man få bort ganske mange biler på veiene. Jeg kan nevne hundrevis av sånne ting. Man har bl.a. i en del andre land, som komiteen har sett, pickup points, hvor man tar med passasjerer fordi man kan kjøre gratis gjennom bommene. Det fins haugevis av ting hvor man kan bruke gulrotprinsippet for å få ned utslippene. Men isteden skal man stå her og raljere over alt mulig og snakke om dommedagsprofetier og sånt noe. Nå har mai vært så kald at nå har vel snart dette snudd, og man går mot istid igjen!
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-01:
Jeg er glad for at det er et stort flertall bak den innstillingen som ligger til grunn i dag, og jeg vil takke saksordføreren og komiteen for et godt samarbeid om denne saken. Det har vært viktig, fordi man har måttet legge mange kjepphester til side, ikke minst i Oslo Rådhus og her på Stortinget, for å kunne stå bredt sammen om et prosjekt som er så viktig for hovedstaden. Vi snakker om landets mest miljøbelastede trafikkryss, som ligger tett inntil et område hvor det selvfølgelig bor mye folk, et område som – som også tidligere representanter har vært inne på – har ligget i en bakevje, og som ikke har tilhørt de mest attraktive delene av byen. Disse områdene vil ved dette prosjektet få et sårt tiltrengt løft. Vi vet at luftkvalitetssituasjonen i Oslo har vært den mest alvorlige i landet. Vi vet at 200 000 innbyggere i Oslo plages av helseskadelig luftforurensing hvert eneste år. Det å ha landets største trafikkryss nederst i en gryte, som Oslo er, gjør at situasjonen har vært spesielt vanskelig. Men det er riktig som det er sagt, at dette veiprosjektet ikke bare handler om å løse trafikale problemer, eller bare handler om å løse miljøutfordringer, selv om dette har vært meget viktige begrunnelser for prosjektet. Det handler også om å åpne et område for byutvikling som gjør hovedstaden til en hovedstad hele landet kan være stolt av. Hvis man skal oppleve Bjørvika i dag, tror jeg den enkleste måten faktisk er å padle ned Akerselva, under Oslo S. Da kan man få se det enorme området som ligger ubrukt. Jeg pleier å gjøre dette et par ganger om sommeren. Da padler jeg også videre ut til Hovedøya. At man kan få knyttet sammen Gamlebyen med øyene i fjorden uten at man må i kano under Oslo S for å få det til, og også at man kan få tilbake de siktlinjene som var sentrale ved byens opprettelse, er en fantastisk berikelse ved utbyggingsprosjektet. Middelalderbyen lå mellom utløpet av Alnaelva og utløpet av Akerselva, altså i Bjørvika og Bispevika. Det er denne delen av byen vi skal ta tilbake og la få et nytt liv gjennom dette utbyggingsprosjektet.(Presidenten klubber.) Jeg gjør oppmerksom på, president, at klokken stod på 02.50 da jeg begynte, fordi representanten Nistad ikke brukte sine fem minutter. Nå har jeg ikke tenkt å ta hans tid også, men ber om å få ett minutt til å avslutte. (Presidenten klubber.)
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-01:
Takk skal presidenten ha for det. Da vil jeg bare si til slutt at vi er glade for å ha fått til dette i dag. Jeg tror det er riktig at dette er en stor dag for alle som er glade i hovedstaden sin. Det har det heldigvis vist seg i denne prosessen at et bredt flertall har vært.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-01:
Klimatrusselen er blant de politiske spørsmål som er av en sånn tyngde og av en sånn karakter at det vil være med på å definere politiske skillelinjer for framtida, ikke bare i Norge, men globalt. Skillelinjene vil stå mellom dem som tar trusselen på alvor, og dem som lukker øynene og tenker at det går nok bra likevel. Da jeg gikk på videregående skole for ikke så altfor mange år siden, var det ennå sånn at vi kranglet med naturfaglæreren vår om hvorvidt klimatrusselen var reell. Mye har skjedd siden den tid, og forskning gjør at vi er sikrere og sikrere på at vi nå er kommet dit hen at vi observerer endringer som er av en sånn karakter at vi er nødt til å ta det på alvor. Jeg vil innrømme at jeg i mange debatter har vært redd for den debatten vi har i dag, debatten om tilpasning til klimaendringene. Men nå har vi kommet så langt at vi ikke har noe valg lenger. I tillegg til å ha en aktiv politikk for å få utslippene ned er vi nødt til å se at nå skjer endringene, og vi er nødt til å tilpasse oss dem. Det ble veldig tydelig for meg da jeg i høst hadde gleden av å fly over Grønland på vei til møte i Arktisk Råd i Nuuk. Midt på grønlandsisen kunne du i september se smeltedammene. Og når du lander og får en gjennomgang av Robert Corell, som la fram The Arctic Climate Impact Assessment Report, ACIA-rapporten, og forklarte hvordan grønlandsisen er i ferd med å smelte, gjør det et uutslettelig inntrykk. Forsvinner grønlandsisen, øker verdenshavene med 7 meter. Det kommer ikke til å skje raskt, men det er den største klimaendringen som man har sett i det som man kan si er den menneskelige sivilisasjons historie. Corell fortalte også eksempler fra samferdselssektoren i Alaska. Alaska er avhengig av isveier. I 1970 kunne man bruke veiene om vinteren i ca. 200 dager. I 2000 var temperaturendringene av en sånn karakter at antallet døgn man kunne kjøre på isveiene, var redusert til 100, altså bare halvparten. Det er bare ett eksempel på hvordan klimaendringene forandrer mulighetene for transport. På sjøsiden vil det også skje andre ting, i forhold til at sjøruter som ikke har vært åpne på grunn av is, vil åpnes. Sånn sett kan noen tenke at oi, det var positivt. Men først og fremst skal de endringene vi observerer, gjøre at vi tar problemene alvorlig i framtiden – vi må gjøre alt som står i vår makt, for å få utslippene ned. Da er det sånn at vi også på samferdselssektoren i alle saker vi behandler, skal stille spørsmålet: Vil dette bidra til å øke eller redusere utslippene av alle klimagasser?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2005-06-01:
Senterpartiet har som målsetjing å utvikle ein god samferdslepolitikk for heile landet. Dette er nødvendig for å kunne utnytte dei fortrinna dei ulike landsdelane har. Med knappe ressursar til samferdsle er det viktig å oppnå ei god fordeling av samferdslemidlane, både i distrikta og i sentrale strok. I St. prp. nr. 50 er det, som det også har vore i tidlegare proposisjonar der Bjørvikaprosjektet har vore omtala, peika på at føremålet med vegprosjektet fyrst og fremst er å leggje til rette for byutvikling i området. I tillegg kjem det å etablere eit meir miljøvennleg transportsystem i området. Senterpartiet har merka seg at kostnadene for dette prosjektet har ein heller stor auke kvar gong prosjektet blir handsama av Stortinget. Etter at Statens vegvesen har hatt to kontraktar ute på anbod som utgjer ca. 40 pst. av totalprosjektet, viser det seg at kostnadsauken i dei lågaste tilboda er 330 mill. kr høgare enn byggherreoverslaget. Sjølv om kostnadsauken nok har samanheng med høgare materialkostnader enn rekna med, og at det er ei høg risikoprising og ein høg aktivitet i marknaden, er det all grunn til å be Vegdirektoratet om ei vurdering av kostnadsutviklinga i prosjektet, slik samferdsleministeren i brev til komiteen har varsla at ho vil gjere. Senterpartiet har tidlegare i ein merknad, i Innst. S. nr. 119 for 2000-2001, vist til at Bjørvikaprosjektet i stor grad er eit byutviklingsprosjekt. Senterpartiet har difor sagt at innanfor dei knappe rammene ein har til samferdsleføremål, finn ein det vanskeleg å nytte midlar frå samferdslesektoren til eit prosjekt som i så stor grad er byutvikling. Det er ikkje noko i den framlagde stortingsproposisjonen som endrar Senterpartiet sitt syn i denne saka. Kostnadsutviklinga kan òg seiast å vere med på å forsterke Senterpartiet si oppfatning. Senterpartiet vil difor røyste mot forslaget og tilrådinga i innstillinga.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2005-06-01:
Saksordføraren hadde ein grundig gjennomgang av saka. Eg sluttar meg til det meste av det saksordføraren sa, og difor skal innlegget mitt bli svært kort. For Senterpartiet er det viktig å vurdere alle alternativ som kan gi transportbrukarane nye kollektivtilbod. Dersom dette kan gjerast ved betre utnytting av eksisterande infrastruktur, er dette ein ekstra gevinst. Eit eventuelt persontogtilbod på Alnabana kan betre kollektivtilbodet og vere eit viktig miljøtiltak for Groruddalen. I departementet sitt svar på spørsmål frå komiteen er det gitt ei grei orientering om dei vurderingane som alt er gjorde, og om det som vidare må vurderast og avklarast før eventuell persontransport på Alnabana kan endeleg avgjerast. Det er m.a. viktig å få ei grundigare vurdering av tryggleiken på bana og kapasiteten for godstrafikk. Det er avgjerande at godstrafikken på bana ikkje blir skadelidande ved eventuell persontransport. Persontransport på Alnabana vil òg ha ei økonomisk side som må avklarast før ein tek endeleg standpunkt. Senterpartiet er difor tilfreds med at eit fleirtal i komiteen støttar eit vidare utgreiingsarbeid.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2005-06-01:
Eg vil slutte meg til det som fleire har vore inne på tidlegare i debatten, at det er eit viktig tema interpellanten har teke opp. Det er rett, slik som interpellanten har hatt som utgangspunkt, at det i periodar sist vinter var ekstremvêr som bl.a. på Vestlandet skapte store vanskar, spesielt for vegtrafikken. Det gjekk ras der det nesten årleg går ras, men det uvanlege var at det gjekk ras der folk aldri kan minnast at ras har gått. Mange farlege situasjonar oppstod for trafikantane, liv gjekk tapt, og vi må vel kalle det flaks at ikkje fleire omkom. Dette skaper utryggleik og dårlegare livskvalitet for folk. Med den utviklinga av ekstremvêr som vi truleg kan vente i åra framover, må vi leggje større vekt enn tidlegare på tiltak som kan møte dei utfordringane ekstremvêr fører til. Det er heilt klart at vi må tenkje både kortsiktig og langsiktig for å møte desse utfordringane. Statsråden var ein god del inne på varsling av kraftig regn, ras, rasfare, vind, og det er klart at det er eit av dei tiltaka som er aktuelle. Men vi må nok òg tenkje på å sikre transportårene vi har, og òg tenkje langsiktig når vi planlegg og utformar transportårene i tida framover. Heilt klart må òg tiltak for å redusere menneskeskapt klimaendring vere viktig. På vegsida har vi kome eit stykke med å møte desse utfordringane ved at vi har fått ein eigen post på samferdslebudsjettet for rassikring. Men det er framleis store utfordringar som ikkje kan løysast innafor dei økonomiske rammene vi har. Det er likevel òg viktig at vi, når vi vurderer tiltak som hindrar at ulukker skjer, samtidig har opplegg for å takle dei situasjonane som vi veit vil komme. For eg trur vi berre må innsjå at sjølv om vi satsar ein del på rassikring og på andre tiltak, kan det vere vanskeleg å gardere seg heilt mot at ulukker skjer. Så vi må tenkje i fleire baner, vi må tenkje kortsiktig, og vi må tenkje langsiktig.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-06-01:
Jeg synes det er gledelig at det er såpass stor enighet om viktigheten av å se først og fremst prinsipielt på transportløsningene på tvers når det gjelder kollektivtransport i hovedstaden. Det er en erkjennelse mange av oss er kommet til, at disse har vært for dårlige. Derfor har Regjeringen valgt å gå inn med penger i forhold til T-baneringen i Oslo, og den har vist seg å bli en stor suksess. Vi vet at folk har behov for å komme seg raskt, effektivt og – vi ønsker – kollektivt på tvers her i byen. Det er også bakgrunnen for at vi fra departementets side for en god tid tilbake tok initiativet til en utredning for å se på mulighetene for etablering av persontransport på nettopp Alnabanen. Da har tanken fra vår side vært når vi har sett på trafikken inn i Groruddalen, og sett på hvilke muligheter det er for trafikk og spesielt kollektivtrafikk på tvers, at den har vært mangelfull. Da ligger Alnabanen som en mulighet. Det har som kjent pågått et utredningsarbeid i Jernbaneverket for å vurdere disse spørsmålene. Jeg ser positivt på å vurdere mulighetene for prøvedrift på Alnabanen som en del av nettopp dette pågående utredningsarbeidet. Det er en rekke forhold som bør avklares nærmere før man eventuelt kan etablere et persontogtilbud på Alnabanen. Vi tilrår derfor fra departementets side at vi avventer resultatene av utredningsarbeidet før det tas beslutninger om hvorvidt det er aktuelt å gjenåpne Alnabanen for persontransport, herunder også prøvedrift. Erkjennelsen av at det bør gjøres noe med kolletivtransportløsninger på tvers her i byen, er en av årsakene til at vi ønsker å gå videre med denne saken. Så må det også bli slik, mener jeg, at i den grad man ikke klarer å få raske løsninger på dette, må man se på alternativer. Vi trenger gode kollektivløsninger i landets hovedstad.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-06-01:
Jeg kan i hvert fall svare for den sektoren jeg har ansvaret for, at det er viktig at vi tar dette med oss i de stortingsframlegg vi har. Det var her vist til prioriteringen i forhold til ras. Det vil det være naturlig å følge opp i de årlige budsjettene. Det betyr at vi som politikere både i departementet og her i Stortinget må være villige til å prioritere nettopp rassikring på bekostning av andre ting. Det er den harde virkeligheten vi står overfor. Jeg har lagt vekt på at innenfor de budsjettene vi har, skal det arbeides meget seriøst nettopp med hensyn til både uforutsette og forutsette endringer i klimaet. Vi vet at vi har en stor utfordring når det gjelder ras. Det er helt riktig at det siste året har gitt oss mange og nye opplevelser av hvor intenst dette kan være, og hvilken betydning det har for enkelte områder her i landet. Det er en av årsakene til at vi innenfor min sektor jobber meget aktivt med å kartlegge og analysere det vi ser nettopp i forbindelse med ras. Jeg vil understreke at fra mitt ståsted ser jeg på dette med klimaendringer som særdeles alvorlig ut fra de to hensynene som jeg innledet med: Vi er nødt til å ta innover oss alvoret i forhold til de bidrag vi må komme med for å forebygge en forverring av denne situasjonen. Det er noe som vi ikke bare kan gjøre nasjonalt, det krever en internasjonal innsats. Men vi har ikke lov til å sove i timen på dette området. Dernest må vi forberede oss på – og følge opp – hendelser som kan inntreffe. Jeg er glad for at interpellanten gav uttrykk for at han ikke mente at vi ikke gjorde noe, for jeg vil understreke at det gjøres mye. Men dette er et svært krevende område, hvor mye er uforutsigbart. Det er derfor det er viktig at vi bruker ressurser på å analysere, og at vi kan få tilgang til lærdom på dette området.
Torild Skogsholm (Venstre), 2005-06-01:
Igjen takk til interpellanten for å ha satt i gang en debatt som jeg mener er svært viktig. Det slår meg også at når vi diskuterer dette, viser vi til alle de reisene vi foretar rundt på jordkloden for å diskutere denne typen temaer, og mens vi reiser, bruker vi teknologiske løsninger som forverrer situasjonen. Det er kanskje et tankekors for flere av oss. Det betyr også at det er viktig å tenke på framtidig teknologi, som kunne være veldig interessant å diskutere, men det skal jeg la være. Jeg skal holde meg til det temaet som interpellanten var inne på, som gikk på situasjonen slik den er. Jeg synes det har kommet interessante innspill som jeg kommer til å ta med meg videre i arbeidet i departementet. Vi er allerede dypt involvert i dette, men jeg skal også ta med meg det som har kommet utover det. Jeg har lyst til å understreke at vi har satset tungt på rassikring, vel vitende om at det er et uendelig behov. Når jeg sier at vi har satset tungt på rassikring, mener jeg det går langt utover den posten som er knyttet til rassikring. Det var litt av bakgrunnen for at man tenkte å fjerne posten som heter rassikring. Vi må heller fokusere på hva vi faktisk gjør i forhold til rassikring. Jeg har lyst til å understreke at uansett om det står en post med det navnet, eller man har det andre steder i budsjettet, vil innsatsen i forhold til rassikring være tung i årene framover. Det er mange prosjekter, helt nye prosjekter, som kanskje innebærer tunnel eller andre løsninger, som vil være av avgjørende betydning for å løse de mer eller mindre akutte rasproblemene som man har. Jeg synes dette har vært en god debatt, og jeg håper vi kan fortsette den, og at vi også husker dette når vi skal diskutere både kollektivtransport og jernbaneløsninger framover.
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2005-06-01:
15 år gammel kjempet han side om side med sin halvbror Olav den Hellige på Stiklestad, rømte deretter til Konstantinopel, hvor han ble en betrodd general i den keiserlige livgarde. Han ledet felttog i Grekenland, Asia og Afrika. Han vendte tilbake til Gardarike, til sin venn storfyrst Jaroslav, og giftet seg med Jaroslavs datter. Portrett av ekteparet henger fremdeles i domkirken i Kiev. Med eventyrlige skatter dro han tilbake til Norge, hvor han ble konge i 1046. Han var en aktiv kirkepolitiker. Orknøyene og Hjaltland ble lagt inn under Norge i hans regjeringstid. Så store var hans skatter at tolv mann måtte bære gullet hans. Den største skatten fant imidlertid kongen innerst i Viken. Der grunnlag Harald Hardråde Oslo. Der i Bjørvika bygde han kirke og kongsgård, hvorfra han regjerte landet i 20 år. Det er dette Bjørvika som gjennom dagens vedtak settes fri. Trafikkmaskinen som er Norges største veikryss, har altfor lenge fått knytte sitt støyende og illeluktende grep om det historiske Oslo. Bydelen skal igjen få lov til å blomstre. Ruinpark og museer som bindeledd til vår historie skal bli et naturlig midtpunkt i en levende, ny bydel med kulturtilbud, boliger og fremtidsrettet næringsaktivitet. Den nye bydelen utløser et utbyggingspotensial på over 30 milliarder kr. Trafikken skal heretter tilhøre de underjordiske. Bil og buss skal tilpasses menneskene, ikke omvendt. Oslo Høyres visjon om Fjordbyen som åpner byen mot sjøsiden, blir en realitet gjennom dette historiske stortingsvedtaket. Både for kollektivtransport, biler, syklende og gående er dagens trafikksituasjon uholdbar. E18 og rv. 4 har en årsdøgntrafikk på 140 000 kjøretøy, og fremkommeligheten er dårlig i et uoversiktlig og komplisert veisystem. I pakt med denne innstillingen arbeides det lokalt i Akershus og Oslo med en Oslopakke 3, hvor Bjørvikatunnelen inngår. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre i de to fylkene har nylig lagt frem et omfattende forslag om bedre kollektivtransport og miljøvennlige veiløsninger. Får vi gjennomslag for denne miljø- og samferdselspakken, vil det gi en triveligere hovedstad med bedre fremkommelighet for alle som er avhengig av å reise i og gjennom dette sentrale samferdselsnavet. Det er uten blygsel at jeg hevder at dagens stortingsvedtak om Bjørvikatunnel markerer en ny tidsregning for den del av Oslo som Harald Hardråde og kong Sverre regnet som sin. Hvis vi lytter ganske nøye, vil vi i dag over Oslo høre trompetfanfarer fra Aidas triumfmarsj omtrent over der Harald bygde og operaen bygges i dag, men jeg skal spare presidentens øre for å delta i sangen.
Hans Gjeisar Kjæstad (Høyre), 2005-06-01:
Den helt overveiende del av klimaforskningen viser at klimaendringene i stor grad er menneskeskapt. De store steg i miljøpolitikken må tas på planleggingssiden. Det er greit at interpellanten etterspør konkrete tiltak for å dempe skade på grunn av dårlig vær, men det er enda viktigere å gjøre noe med selve været. I Oslo har Høyre kjempet for konsentrert byutvikling, vi holder markagrensen, bygger tettere og bygger langs eksisterende samferdselsårer i byggesonen. Det reduserer transportarbeidet, og tilsvarende behovet for energi. Alnabruterminalen, Norges største terminal, blir modernisert og utvidet de neste år. Tilrettelagt for jernbanen og samlokalisert med bedrifter med stort behov for transportarbeid fremstår terminalen som det pureste miljøtempel. Lokaliseringen sparer byen for millionvis av trailerkilometer. Og så kollektivtransporten, da: Lytt til ordet kollektivtransport. Ordet kollektivtrafikk gir oss et lydbilde som hensetter oss til det murgårdsgrå, det sovjetisk loslitte og det atonalt depressive – like fargesprakende som pistrete gresstrå i kamp mot det første snøfall en tåkete novemberkveld. I virkeligheten inngår effektiv fellestransport i en dynamisk symbiose med tindrende barneøyne, lovsang rundt grønn julegran og blå bølgeslag mot solbrente kropper. I byen er kollektivtransporten litt av alt dette. Fellestransporten skjenker oss rike arealgevinster, reduserer trafikkforslumming og tegner en blåere himmel over våre arme hoder. Dette er den beste miljøregjeringen noensinne. Vi lover å fortsette når vi vinner valget. Aldri har noen regjering satset mer på fellestransport enn denne – i 2005 kjører vi kollektivt for 1,7 milliarder kr mer enn Arbeiderpartiet gjorde i 2001. I dette fenomenale og mysteriøse fremkomstmidlet som heter tog, har det vært en vekst på 20 pst. i år, sammenlignet med 2001. I hovedstaden går 70 pst. av arbeidsreisene med fellestransport. Konkurranse er en messe verdt. For å være best er det nødvendig å spare på alle innsatsfaktorer – råmateriale og energi inklusiv. Du vinner aldri et anbud uten energiøkonomisering og et bevisst forhold til ressursbruk. Denne dynamikken har denne regjeringen satt i system. Vi konkurranseutsetter – derfor er vi best på ressursbruk, og vi er gjerrigst på klimagassutslipp. I forgårs vant NSB Gjøvikbanen i en konkurranse. Derigjennom tilførte NSB togbrukerne 10 millioner flere togkroner årlig sammen med et bedre togtilbud. Det er hva konkurranse handler om – mer til bruker, mindre til administrasjon, og bedre ressursbruk. Det kalles forvalteransvar.
Sigrun Eng (Arbeiderpartiet), 2005-06-01:
Ved behandlinga av dette Dokument nr. 8:41-forslaget og den innstillinga fleirtalet i komiteen har samla seg om, kan ein del av Oslo som i dag har store miljøulemper på grunn av trafikk og forureining, på sikt få eit nytt og godt kollektivtilbod, skinnegåande. Alle partia utanom Framstegspartiet står bak ynsket om å få seg førelagt kostnadene knytte til opprusting, eventuelle konsekvensar for godsterminalen på Alnabru og prislappen på offentlege kjøp, samt avklaringar i høve til Gjøvikbanen, som ein no har bestemt skal konkurranseutsetjast. I Nydalen og Groruddalen, som Alnabanen går gjennom, ventar ein fortettingar og fleire store utbyggingar både i offentleg og privat regi. Derfor er dette Dokument nr. 8-forslaget så positivt. Det vil kunne vere med på å leggje grunnlaget for ei fornuftig arealutnytting. Det kan vere med som ein link i T-baneringen, som snart er ferdig utbygd i denne delen av byen. Arbeidarpartiet støttar Jernbaneverket sine vurderingar, der ein les at det å setje i gang prøvedrift no vil innverke på dei planane dei har, og det arbeidet dei alt har planlagt, og som bør komme fyrst. I den fyrste delen av planperioden av Nasjonal transportplan er det truleg heller ikkje midlar til nødvendige tryggingstiltak som må gjennomførast. Synfaringa saman med den politiske leiinga frå Oslo gav oss også ein god del høgttenking om utnyttinga som må på plass. Avklaringar om stoppmønster og anna planarbeid i kommunal regi vil ta tid. Men Arbeidarpartiet er positivt til initiativet. Vi vil sjå på gjenopninga av Alnabanen med prøvedrift av persontogtrafikk med positive auge når uavklarte spørsmål har fått sine klare svar. Derfor bør både kommunale og statlege myndigheiter jobbe parallelt, slik at ein kan komme i gang med dette gode miljøtiltaket så raskt som mogleg.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-01:
Jeg takker for svaret og for den orienteringen som ble gitt om hva som skjer innenfor de enkelte sektorene. Når jeg sa at det hadde vært stille, var det myntet på det som kommer av dokumenter til Stortinget, og ikke det som står i media. Jeg har vel heller ikke påstått at intet skjer. Norge er jo et land som har mye vær, vi har lang erfaring med mye vær, også med storm og uvær, og det er viktig at man i alle sektorer til enhver tid er forberedt og har beredskap for dette. Men det jeg tar opp i interpellasjonen, er spørsmålet om hvordan vi ruster oss mot stadig mer ektremvær og stadig flere orkaner av en styrke som vi kanskje ikke har opplevd tidligere. Og da må jeg fortsatt påstå at jeg ikke synes Regjeringen har gjort nok. Når det gjelder rasfaren, er det noe som vi kanskje vil bli mer utsatt for i framtiden enn tidligere. Det går flere ras – Norge er et land med djupe fjorder og høye fjell, og det bor mye folk i rasutsatte områder. Regjeringen har ikke, bare for å ta ett eksempel, foreslått å øke rammen til rassikring betydelig i årene som kommer. Det er, ifølge de dokumentene vi har fått fra Samferdselsdepartementet, behov for et beløp i størrelsesordenen 15 milliarder kr for å rassikre det norske vegnettet. Og med de rammene vi har til disposisjon nå, vil det ta 10–15 år før man har rassikret hele vegnettet. Det er jo et eksempel på at man ikke har tatt disse utfordringene på fullt alvor. I forbindelse med en annen stortingsmelding som er til behandling, om klimasituasjonen, legger SV fram et forslag om at vi i løpet av 2006 skal få en helhetlig rapport om effekter av klimaendringer, spesielt hvordan det norske samfunn og norsk økonomi vil påvirkes av klimaendringer, dvs. hvilke ringvirkninger som kan forventes, og hvordan tiltak og samfunnsplanlegging innen alle berørte sektorer kan redusere konsekvensen av klimaendringer. Vi får en bred sak til Stortinget i løpet av 2006 om denne problemstillingen, og dette bør man se på på tvers av sektorene. Så da er mitt spørsmål til statsråden – hvis denne regjeringen får fortsette fram til 2006: Er man enig i at Stortinget bør få en samlet sak om situasjonen i forhold til klimaendringer og ekstremvær?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-01:
Bare helt kort til slutt: Jeg vil takke for debatten og for at så mange er enig i at dette er en svært viktig problemstilling, som man må gå tyngre inn i i årene som kommer. Når jeg har bedt om ordet, er det bare for å kommentere noen få innlegg, for det var jo noen innlegg som definitivt ikke handlet om det denne saken dreier seg om. Lengst synes jeg nok representanten Hans Gjeisar Kjæstad gikk når han brukte hele innlegget på å snakke om kollektivtransporten i Oslo, Regjeringens fortreffelighet, konkurranseutsetting og anbudet på Gjøvikbanen. Det var nesten slik at jeg trodde det var det han skal snakke om i neste sak, i Odelstinget, om jernbaneloven, han til forveksling tok opp i dette innlegget. Så til representanten Petter Løvik, som sa at denne regjeringen har økt innsatsen på rassikring. Det var en kommentar til det jeg sa om det. Det er altså sånn at denne regjeringen foreslo å stryke den øremerkede posten til rassikring i budsjettet for 2003, mener jeg det var. Det var opposisjonen som bidrog til at posten kom tilbake. Det er også opposisjonen, mot stemmene fra regjeringspartiene, som har bidratt til at denne posten er blitt økt i denne perioden. Så når vi har fått økt innsats på det området, er det nettopp på grunn av opposisjonen og det flertallet som opposisjonen har fått til med Fremskrittspartiet. Til slutt vil jeg si at Heidi Sørensen var inne på det vesentlige i sitt innlegg, nemlig at vi i framtiden ikke bare må snakke om årsakene til klimatrusselen og tiltak for å få redusert klimautslippene – de er viktige nok – men vi må også nå ha mye større fokus på det som går på klimatilpasning, det å ruste vår infrastruktur til å møte de store utfordringene med mer ekstremvær som vi kommer til å få i Norge. Det er vi nødt til å fokusere mye mer på enn vi har gjort til nå.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-06-01:
Det er alvorlige ting som blir tatt opp av interpellanten i dag. Jeg tror likevel det er veldig viktig at vi ikke blir dommedagsprofeter, men at vi ser med optimisme på det vi kan forsøke å gjøre med de store utfordringene i forbindelse med menneskeskapte klimautslipp – kanskje den største miljøutfordringen i framtiden. Norge har satt seg i en situasjon der vi har for lite energi. I 2002–2003 importerte vi oppimot 50 mill. tonn CO2 på grunn av at vi ikke har sørget for at vi har nok fornybar energi her i landet. Det er også en utfordring som jeg mener absolutt er viktig å ta med i denne debatten. Utfordringen vår er å prøve å gjøre noe med det. Så er det jo sånn at for veisektoren har CO2-utslipp økt med omtrent 18 pst. fra 1990 til 2001. Utfordringen min er selvfølgelig å gjøre noe med det, prøve å få mer trafikk fra vei over til bane, og prøve å få den trafikken som allikevel går på vei, til å bli mer miljøvennlig. Bil- og lastebilbruk står for mye av utslippene, men det er jo også betydelige utslipp fra ferjesektoren og fra øvrig kysttrafikk. Her er altså utfordringen å prøve å få mer miljøvennlig drivstoff tilgjengelig i en overgangsfase fram til en kommer til hydrogensamfunnet. Hvis prognosene som representanten Geir-Ketil Hansen opererer med, stemmer, vil det bety dramatiske utfordringer for Norge. Ekstremvær i et land med allerede ekstrem natur vil kreve tiltak, kanskje også av ekstrem karakter, både innenfor samferdselssektoren og innenfor mange andre områder. Det er viktig å være forberedt på mulig ekstremvær. Derfor må det i samferdselsselskapene bli foretatt en gjennomgang av om installasjoner, veier, bruer og flyplasser tåler det været som en kan forvente. Det er viktig, både for å sørge for best mulig sikkerhet for menneskene som ferdes i landet, og ut fra den situasjonen vi er i i forhold til verdiskaping i nasjonen vår.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2005-06-01:
Debatten om konsekvensene av pågående klimaendringer er svært viktig. Middeltemperaturen har økt de siste 100 år, noe som antas å gi omfattende konsekvenser globalt. Statistikken viser at gjennomsnittlig antall naturkatastrofer pr. år på global basis har økt med over 65 pst. i perioden fra 1993 til 2002. Sammenlignet med mange andre land er Norge et klimarobust land, men også i Norge må det forutsettes at ulike former for naturhendelser, særlig kraftig vind og nedbør med fare for flom og ras, vil øke betydelig. Belastningene på infrastruktur og boliger kan bli større enn de er i dag. Kristelig Folkeparti er sterkt opptatt av spørsmålet om klimaendringer og tiltaksplaner for forebygging og beredskap for konsekvensene dette vil komme til å få. Det utgjør en betydelig del av den generelle samfunnssikkerheten og beredskapen som det er så viktig å fokusere på, og som også Stortinget har vært svært opptatt av i debatter som har pågått om samfunnssikkerhet og beredskap i det siste. Det grunnleggende mål for samfunnssikkerhetsarbeidet er å forebygge at uønskede hendelser inntreffer, og minimalisere konsekvensene dersom sånne hendelser skulle oppstå. Når det gjelder forebygging, noe interpellanten ikke var så sterkt opptatt av, men som er nevnt av flere andre talere, vil jeg trekke fram at Regjeringen faktisk har besluttet å nedsette et utvalg for å utrede hvordan Norge på lengre sikt kan utvikles til et lavutslippssamfunn. Utvalget skal ta utgangspunkt i at de nasjonale utslippene av klimagasser må reduseres med 50–80 pst. innen 2050. Satsing på kollektivtilbud og på nullutslippsteknologi er viktige virkemidler i arbeidet for å begrense klimaskader. I så måte, som det også er nevnt av flere talere her, har nettopp vår regjering satset sterkt på kollektive transportløsninger i de budsjettene som er lagt fram. Til slutt: Når det gjelder beredskapen i møte med eventuelle kriser som skulle oppstå, er vi i Kristelig Folkeparti tilfreds med at det allerede er i gang et omfattende arbeid med risikoanalyser og tiltaks- og beredskapsplaner.
Petter Løvik (Høyre), 2005-06-01:
Det er heilt rett som fleire har sagt, at det er eit svært interessant og svært viktig tema som blir teke opp i dag. Her er jo også skissert fleire måtar å løyse dette på, bl.a. synest eg at representanten Kjæstad var inne på kanskje noko av det vesentlegaste då han snakka om at vi må bli flinkare til å klare å nå måla våre med mindre ressursar, altså få konkurranse, få ein meir effektiv offentleg sektor bl.a. på samferdselsområdet som gjer at vi kan nå måla med mindre ressursbruk, og dermed også spare miljø og spare kroner som kan vi kan bruke til andre formål. Når eg tek ordet, er det likevel for å korrigere det representanten Geir-Ketil Hansen gav inntrykk av når det gjeld Regjeringa og innsatsen mot ras. Representanten sa at det ser ut som om Regjeringa vil satse forholdsvis lite på dette, eller iallfall ikkje satse nok. Eg vil då få minne om kva denne regjeringa og stortingsfleirtalet har gjort dei siste fire åra. Det er ein kraftig auke i forhold til det som er gjort under tidlegare regjeringar. Berre for å ta det som er gjort til og med forslaget til revidert budsjett for 2005: Vi har med omsyn til rassikring på vegsektoren ein auke på om lag 30 pst. i gjennomsnittlege årlege løyvingar frå førre stortingsperiode fram til denne, altså ein auke frå gjennomsnittleg 370 mill. kr til 490 mill. kr pr. år. For å seie litt om kva dette betyr i praksis: Vi har faktisk klart i løpet av denne perioden å få sikra 37 viktige strekningar som har vore rasutsette, og 130 svært rasutsette punkt. Sjølvsagt er det langt igjen, men eg synest iallfall at det ikkje må bli hengande eit inntrykk av at denne regjeringa ikkje satsar nok på desse tiltaka, for denne regjeringa har satsa og fått fleirtal for betydeleg meir enn noka regjering tidlegare har gjort.
Erna Solberg (Høyre), 2005-10-19:
Jeg foreslår Jan Petersen istedenfor Hårek Elvenes.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2005-10-19:
Jeg foreslår Thorbjørn Jagland istedenfor Knut Storberget.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2005-10-19:
Eg foreslår Inge Ryan i staden for Kristin Halvorsen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2005-10-19:
Jeg tillater meg å foreslå at Erna Solberg går inn for Kari Lise Holmberg.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2005-10-19:
Jeg tillater meg å foreslå at Kari Lise Holmberg går inn som varamedlem istedenfor Svein Flåtten.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2005-10-19:
Eg tillèt meg å føreslå at Dagfinn Høybråten trer inn i valkomiteen i staden for Ingebrigt S. Sørfonn.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2005-10-19:
Eg tillèt meg å føreslå at Ingebrigt S. Sørfonn går inn som varamedlem i staden for Åse Gunhild Woie Duesund.
Trine Skei Grande (Venstre), 2005-10-19:
Jeg foreslår Lars Sponheim istedenfor Gunnar Kvassheim.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2005-10-19:
Eg føreslår Erling Sande i staden for Liv Signe Navarsete.
Lars Sponheim (Venstre), 2005-10-19:
Jeg foreslår Gunnar Kvassheim som nytt varamedlem istedenfor André N. Skjelstad.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-12-12:
Statsråden hadde et poengtert innlegg med fokus på helt sentrale energipolitiske utfordringer som landet står overfor. Statsråden har også vært tidlig ute og varslet at han vil rette stor oppmerksomhet nettopp mot kraftbalanse og forsyningssikkerhet i Norge. Det er Fremskrittspartiet veldig fornøyd med. Men selv i et normalår har vi altså underskudd i Norge. Og i et tørrår kan vi komme ned i en produksjon på rundt 90 TWh. Det er klart at vi ikke har importkapasitet til å dekke opp et slikt underskudd. Da er mitt spørsmål: Hvilke kriseplaner og beredskapsplaner har egentlig Regjeringen for å opprettholde kraftforsyningen dersom – eller skal vi heller si når – et tørrår inntreffer i dette landet? Dette er et helt relevant og reelt scenario som Regjeringen og ansvarlige myndigheter må ha et svar på.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2005-12-12:
La meg tillate meg å si at den debatten vi har hatt her i dag, har vært rimelig kraftløs, og at den ikke gir grunn til noen stor optimisme når gjelder det energipolitiske videre framover for vår nasjon. Enten Regjeringen vil eller ikke, må den ta innover seg realiteten: De siste 15 årene har det norske strømforbruket økt med over 16 pst., mens produksjonskapasiteten kun har økt med rundt 4,5 pst. Og jeg gjentar: Resultatet av den dramatisk økende ubalansen mellom forbruk og produksjon av elektrisk kraft er at verdens sjette største vannkraftprodusent, Norge, selv i et normalår er helt ute av stand til å dekke sitt eget strømforbruk og må basere seg på import fra forurensende danske kullkraftverk. Det er ikke til å tro. Jeg har derfor med stor bekymring registrert at mens behovet for økt kraftproduksjon har blitt stadig mer prekært i Norge, har skiftende norske regjeringer og stortingsflertall – istedenfor å fokusere på hvordan landet kan øke kraftproduksjonen – vært opptatt av å forhindre og begrense nye kraftutbygginger, verne flest mulige vassdrag mot kraftutbygging samt skape vanskeligst mulige rammevilkår for bygging av lønnsomme gasskraftverk i Norge. Jeg vil også tillate meg å nevne Øvre Otta, Sauda-utbyggingen og – nå sist – vern av Vefsna samt supplering av Verneplan for vassdrag, som ble vedtatt her i Stortinget 18. februar. Da vernet man hele 7 TWh, noe som tilsvarer betydelig mer kraft enn det man har klart å bygge ut de siste 15 årene i dette landet. I ett eneste vedtak i februar i år vernet stortingsflertallet mer kraft enn denne nasjonen har klart å bygge ut i løpet av 15 år. Vern er altså blitt viktigere enn kraft i Norge. Nå er det også slik at Det internasjonale energibyrået, IEA, varsler en økning i verdens energiforbruk på 50 pst. de neste 25 årene, og de aller fleste av verdens nasjoner står overfor en av historiens største utfordringer noensinne: å sikre sine land nok energiforsyning. Norge er i så måte blant de mest heldigstilte. Vi har ressurser som langt overgår vårt nasjonale energiforbruk. Norge har altså i dag ca. 1 pst. av EUs befolkning, men vi sitter på 60 pst. av oljeressursene, 40 pst. av gassressursene og 20 pst. av vannkraftressursene i Europa. Allikevel har vi klart å bringe oss i den kritikkverdige situasjonen at vi selv i et normalår ikke klarer å forsyne 4,6 millioner mennesker med strøm. Slik kan det ikke fortsette. Fremskrittspartiet krever en langt mer ambisiøs energipolitikk, og når det gjelder debatten i dag, må jeg bare konstatere at i så måte bærer den dessverre ikke bud om at landet står overfor en nødvendig forbedring i energipolitikken.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-12-12:
La meg først få lov til å replisere til representanten Andersens hovedinnlegg at det faktisk har vært flertall i denne sal fra 1996 for å bygge gasskraftverk. Nå har man så vidt gått i gang med bygging av gasskraftverk på Kårstø, og det er ikke mangel på vilje fra denne regjeringen som gjør at vi har kommet i den situasjonen vi er i i dag. Det er et sammensatt bilde. Så til forsyningssikkerhet og beredskapsplaner. For det første vil det i løpet av neste år, eller tidlig i 2007, være ferdigstilt en ny kabel til Nederland, NorNed. Det vil øke importkapasiteten en del. Den forrige regjeringen satte i gang et arbeid etter krisen vi hadde vinteren 2002/2003, bl.a. for å få til avtaler med industrien om å redusere forbruket i perioder med knapp energitilgang. Vi er på mange områder nødt til å videreføre det arbeidet som den forrige regjeringen igangsatte. Nå er heldigvis situasjonen den at vi for inneværende vinter er i en svært god forsyningssituasjon. Vi har langt mer vann i magasinene enn det vi normalt har på dette tidspunkt, så for vinteren som nå kommer, er det ingen grunn til å være nervøs. Men dette er et arbeid som Regjeringen i aller høyeste grad tar på alvor i forhold til situasjonen vi har.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-12-12:
Regjeringen har definitivt ikke til hensikt å håndtere dette på en måte som hindrer bygging av gasskraftverk på Kårstø, bl.a., som er det gasskraftverket som er i gang. Jeg går ut fra at det sitatet som representanten Brende hadde fra Olav Akselsen, er noen måneder gammelt, mens den forrige regjeringen satt. For det stemmer at det ikke ble gjort så veldig mye for å få bygd dette gasskraftverket. Det er vel også kjent at undertegnede har hatt et sterkt engasjement i forhold til nettopp rensing av CO2 fra gasskraftverk, hvis det skulle bli en realitet. Det engasjementet er ikke blitt noe mindre nå. Det er altså slik at Regjeringens ambisjon er å etablere en verdikjede, der vi skal få økt oljeutvinning igjen som et resultat av CO2-håndtering. Det er et ambisiøst mål Regjeringen har satt seg, men hvis vi lykkes med det, vil vi som nasjon kunne få mer ut av CO2-håndtering enn noe annet land kan få, og dermed også få en positiv økonomi ut av dette. Så det skal ikke stå på Regjeringens vilje til å løse dette, det kan jeg love.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-12-12:
Oljeaktivitet skal definitivt ikke gå på bekostning av satsing på alternativ energi. Vi snakker her om to ulike ting. Regjeringen har store ambisjoner i forhold til satsing på alternativ energi og på energisparing. Det er helt nødvendig for å sikre en kraftbalanse. Når det gjelder økt utvinning, dreier det seg først og fremst om økt utvinning på felt der vi allerede er i gang med produksjon. Det er store verdier som ligger skjult i de felt som vi allerede er i gang med, hvis vi klarer å øke utvinningsgraden. Det er også et prioritert område. Det vil fremdeles ligge store ressurser i det vil kaller for modent område. Der er det nødvendig å gjøre funn i tilknytning til eksisterende installasjoner, mens installasjonene fremdeles står på sokkelen. Vi snakker om små funn. Vi snakker om haleproduksjon, og dermed også nødvendigheten av å få tatt de små funnene mens installasjonene er på plass. Ellers vil det ikke være lønnsomhet i å gjøre det. Derfor vil dette spesielt være prioritert fra Regjeringens side framover.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-12-12:
Jeg merket meg at representanten Kvassheim i sitt hovedinnlegg tidligere i dag var svært offensiv når det gjelder hva opposisjonen har gjort etter at de gikk ut av regjeringskontorene. Den satsingen som Kvassheim nå refererer til, var man altså ikke i stand til å få til mens man satt i regjering. Da prioriterte man skattelette. Dermed hadde man ikke den satsingen som denne regjeringen har. Man var ikke i stand til å sette av penger til CO2-håndtering. Man var ikke i stand til å lande i spørsmålet om heimfall – det var oppe i debatten tidligere i dag – som man har hatt fire år på seg til å gjøre. Man var ikke i stand til å etablere et industrikraftregime. Og jeg vil vel helst tro at man heller ikke ville brukt penger på å kjøpe Vestre Vollane, som har vært et tema i dag. Den forrige regjering har også brukt mindre penger på miljøområdet enn det denne regjeringen gjør. Til tross for det har altså Gunnar Kvassheim prestert å holde fanen svært høyt i debatten i dag. Det får stå for Gunnar Kvassheims regning. Vi har sett det budsjettet som den forrige regjering la fram, og vi vet hva man stod for. Regjeringen er i disse dager i ferd med å ta en beslutning når det gjelder organisering av håndtering av CO2. Vi skal komme tilbake til den saken.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-12-12:
Man kan ikke ha lest Soria Moria-erklæringen spesielt grundig når det påstås at Senterpartiet har tapt mange viktig saker. Jeg vil bare minne om den massive satsingen på økning i kommuneøkonomien som vi ser for neste år, og den betydning det vil ha i forhold til satsing på svært mange av de områdene som vi har brukt tid på å drøfte i dag. Det er overhodet heller ikke noen defensiv holdning i Soria Moria-erklæringen til satsing også på småkraft-, på minikraft- og på mikrokraftverk. Det det er diskusjon om, er hva som skal inkluderes i de grønne sertifikatene. Men det står altså at man skal utnytte det potensialet som ligger i dette, innenfor miljømessig forsvarlige rammer. Der har vi flere virkemidler. Vi har Energifondet som ett alternativ, ved Enova. Vi er i gang med et arbeid med grønne sertifikater for å se på utformingen av det og på hva det vil innebære. Det er altså slik at hvis vi tar noe ut av sertifikatordningen, men beholder Energifondet, vil det gjennom Energifondet kunne bli satset enda kraftigere på de energikildene som blir igjen i Energifondet.
Børge Brende (Høyre), 2005-12-12:
Jeg er veldig fornøyd med at statsråd Enoksen i dag slår fast at det at Norge skal oppnå kraftbalanse, er en svært viktig prioritering for Regjeringen. Så forstår statsråden også godt at opposisjonen er utålmodig når det gjelder spørsmålet om hvem som skal dekke en eventuell ekstraregning når det gjelder CO2-håndtering. Grunnen til at vi er utålmodige i forhold til det, er at dette spørsmålet må avklares for at man skal kunne realisere de gasskraftverkene som nå venter langs Vestlandskysten og oppover til Trøndelag. Tidligere statsråd Olav Akselsen har uttalt til Dagsavisen: «Arbeiderpartiet kaller det en tragedie for Norge at regjeringen ikke gjør noe for å få bygd gasskraftverkene. – Med en mer aktiv regjering ville det blitt bygd gasskraft nå.» Mitt spørsmål til statsråd Enoksen er: Når man nå har bestemt seg for at det skal kreves CO2-håndtering av gasskraftverkene, og gasskraftverkutbyggerne sier at de ikke har anledning til å dekke en slik ekstraregning uten at det blir manglende økonomi i prosjektet, kan statsråden forsikre Stortinget om at dette kravet ikke skal hindre en gjennomføring av gasskraftverkene, og at staten stiller opp med det som er nødvendig?