Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-05-11:
Aller først vil jeg gi honnør til forslagsstillerne for at de tar opp en viktig problemstilling. Så synes jeg det er positivt at komiteen og Stortinget i dag har to saker på dagsordenen som begge dreier seg om barns behov for å kjenne og rett til kontakt med sine foreldre. Utgangspunktet for denne saken er forholdet mellom barn og deres biologiske opphav. Jeg synes statsråden i brevet til komiteen uttrykker dette på en god måte når han skriver følgende: «Det er en allmenn oppslutning om at det er viktig å kjenne sin biologiske opprinnelse. Tidligere var det særlig økonomiske hensyn, som bidragsplikt og arv, som var viktig begrunnelser for å fastsette farskap. I dag legges det større vekt på det psykologiske og følelsesmessige aspektet. Slektskap og identitet henger nøye sammen.» Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen fastslår også at det er en menneskerett å kjenne sin mor og far. Barneloven gir det offentlige et ansvar for å få fastslått farskap. Kvinner har også, etter de flestes mening, en moralsk plikt til å oppgi riktig informasjon om hvem som er, eller kan være, barnefar. Kvinner har også juridisk sett en forklaringsplikt etter norsk rett, selv om, som flere har vært inne på, det å nekte å oppgi potensielle fedres identitet i praksis ikke vil møtes med straffansvar eller kutt i ytelser. Men nå ser vi en rekke eksempler på at det rammeverket og de rutinene vi har i dag, ikke fungerer godt nok i alle tilfellene. Hele komiteen synes derfor å være enig om at dette må forbedres og arbeides videre med. Kvinner må bevisstgjøres om barnets rett til å kjenne sine foreldre. Vi må sikre at kvinner gir riktige opplysninger om barnefar for barnets skyld, fordi det er viktig for barna å kjenne sitt biologiske opphav. Spørsmålet er så: Hvordan sikrer vi at kvinner oppgir riktig barnefar, og ikke minst om det skal åpnes for strafferettslige konsekvenser? Fremskrittspartiet og Høyre åpner i sitt forslag for at det vurderes. Nå er jo virkeligheten ofte ganske kompleks, og av og til kan den dessverre også være brutal. Graviditet kan også være en følge av overgrep, som statsråden også har nevnt i brevet. Det er en komplisert verden vi lever i, og vi skal også nærme oss en del av disse problemstillingene med en viss ydmykhet. Jeg må derfor si at jeg er veldig i tvil om hvorvidt det vil være riktig å innføre straff i denne sammenhengen. Jeg føler vel at det er sterke argumenter for at man skal være veldig varsom og forsiktig med det, og ønsker derfor ikke å gå inn for Høyre og Fremskrittspartiets forslag på det området. Farskapsutvalget har jo også påpekt at eventuelle sanksjoner rettet mot kvinner vil kunne føre til at hun forklarer seg, men at det finnes få rettslige botemidler mot dårlig hukommelse, som lett vil kunne bli strategien i slike saker. Det er likevel et viktig arbeid som komiteen har signalisert at man ønsker at departementet gjør, når man jobber videre for å se om det går an å forsterke de føringene og signalene som kan bidra til at kvinner forklarer seg så langt som mulig og gir barna kunnskapen de fortjener og trenger om sitt opphav. Jeg ser derfor fram til å se resultatet av departementets arbeid med disse problemstillingene og tilbakemeldingen til Stortinget.