Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2005-05-26:
Folketrygden og folkepensjonen som ble vedtatt i 1967, har vært endret en lang rekke ganger opp gjennom de siste 35 årene. De årlige reguleringer har hele tiden vært underregulert i forhold til det som var meningen. Jeg tror derfor ikke vi må tro at det som det nå blir enighet om, vil være uberørt de neste 30 årene. Det har alltid vært endringer også i det bestående folketrygdsystemet. Det har vært basert på det såkalte «pay as you go»-prinsippet, at de årlige inntektene fra arbeidsgiveravgiften og årlige trygdepremieinntekter skulle dekke de løpende pensjonsutbetalinger. Det har aldri vært fondsbasert, det har vært verdiskapingen i samfunnet som skulle ligge til grunn for pensjonene hele tiden. Dette har også tidligere vært diskutert, og de andre partiene har stått fast på dette prinsippet. La meg først si: Er da de økonomiske utsiktene for landet nå mye verre enn det de var for 10 år siden, 15 år siden og 20 år siden, slik at behovet for å spare penger på alderspensjonen er veldig stort? Svaret er jo nei. Landets økonomiske situasjon har aldri vært så god som nå. På 1980-tallet gikk man med et samlet underskudd i statsbudsjettet. Allikevel holdt man fast ved pensjonssystemet. Nå er altså Norges økonomi glitrende, sammenlignet med andre land, og våre nåværende pensjonsordninger er sånn midt på treet i europeisk sammenheng. De er aldeles ikke så gode som mange skryter av, i forhold til i andre land, som f.eks. det lutfattige nabolandet vårt Sverige – lutfattig sammenlignet med Norge, fordi vi har ca. 1 200 milliarder kr på bok, mens svenskene har 1 000 milliarder kr i statsgjeld. Andre land i Europa har også bedre pensjonsordninger enn oss, og de har løpende underskudd på sitt statsbudsjett, mens Norge i 2005 foreløpig i det vedtatte budsjettet opprinnelig hadde et overskudd på 169 milliarder kr totalt sett. Forslaget fra Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett er å øke overskuddet til 229 milliarder kr. Noen snakker om at avkastningen i oljefondet ikke er stort nok til å dekke pensjonene. Jeg er klar over det. Men det har da vel aldri vært snakk om at man skal slutte å betale vanlig trygdepremie og arbeidsgiveravgift. Og hvis man ser på den avkastningen som ligger innenfor handlingsregelen, og bare tok den direkte inn i alderspensjonstenkningen, så har man mer enn nok rom for å bevare det nåværende systemet. Så jeg vil avvise noen av hovedbegrunnelsene som er fremlagt. Derfor har da også Fremskrittspartiet i Pensjonskommisjonen og senere avvist prinsippet om modernisert folketrygd. Vi har åpnet for å være med på justeringer i det eksisterende folketrygdsystemet, og det er vi gjennom at vi støtter dette med delingstallet. For det er et målbart faktum at vi lever lenger, og da er det naturlig at det også får konsekvenser, at vi kanskje også bør arbeide noe lenger før vi går av med pensjon. Det sies at man har dårlig økonomi totalt sett i staten, og at det er innsparingsbegrunnelsen. Og det er jo det som er innsparingsbegrunnelsen: Man snakker om forskjellige forhold og behovet for å spare. På tross av gjentatte spørsmål er det ingen av forlikspartnerne som er villige til å si hvem som får det dårligere. Når man skal spare penger, blir det jo mange som får det dårligere i forhold til folketrygdsystemet slik det som det er i dag. Det blir altså en innstramming. Vi synes man snart kunne manne seg opp til å si hvem som får en dårligere pensjon. Men hvis det er så dårlig økonomi at vi må spare, som noen hevder, hvorfor er det akkurat bare alderspensjonen man skal se på? Vi kan vel også se på alle andre statsutgifter hvis det først skal spares fordi vi har dårlig økonomi. Man kan se på bistand, man kan se på systemet for uføretrygd – det er mange som gjerne vil utnytte sin restarbeidsevne – og lage en mye bedre arbeidslinje enn det som hittil er gjort. Den store ressursen som vi har i dem som er uføre, og som har lyst til å utnytte sin arbeidsevne, kan være med på å øke verdiskapingen. Vi vet at nå er heldigvis sykefraværet på vei nedover. Vi har hele jordbrukspolitikken. Vi har et enormt stort byråkrati i Norge hvor det er mye penger å spare. Hvorfor har man skilt ut akkurat alderspensjonen – en meget viktig sosial ordning, som skal skape trygghet for alle? Det er den man altså skal benytte for å redusere de offentlige utgifter i de neste tiårene. Det har vi i Fremskrittspartiet problemer med å se. Vi ser det fornuftige i å ta inn dette med delingstallet i det bestående folketrygdsystemet. Nå er det i hvert fall noen som har analysert og sett på det brevet av 20. mai som er sendt fra Finansdepartementet til SVs stortingsgruppe. I en oversikt i Klassekampen i dag har vi fått noe av svaret, som man ikke egentlig vil vedkjenne seg. Det er en sammenlikning av dekningsgraden i forhold til sluttlønn som man har i det nåværende pensjonssystemet, og det man vil få i 2050 med det som er forliket. Har man et inntektsnivå på i dagens kroner 176 000, har man i dag en dekningsgrad på 61 pst. Det opprettholdes og bedres noe, til 61–62 pst. Har man en mer normal inntekt på 265 000 kr, har man i dag en dekningsgrad på 55 pst. Den går ned til 49–50 pst. De aller fleste lønnsmottakere ligger i den gruppen. De som har 353 000 kr, altså noe høyere – ikke unormalt for en del industriarbeidere, det heller – har en dekningsgrad i dag på 52 pst. og går ned 43–45 pst. Det er folk flest i midten, det store antallet med gjennomsnittsinntekter, som får redusert pensjon basert på forliket. Det er det regjeringspartiene, Arbeiderpartiet og Senterpartiet har problemer med å erkjenne. Hvis vi går helt opp til 470 000 kr, som noen vil si heller ikke er en unormal inntekt, selv om det begynner å bli færre når vi kommer dit, er det en dekningsgrad i dag på 42 pst. Den går ned til 39–41 pst. Den går altså også ned. Det samme gjelder selvsagt hvis man går enda lenger opp. Det synes vi også man skulle kunne forholde seg til. Vi synes det er fornuftig at folk prøver å få en tjenestepensjonsordning, men det har vært full frihet for alle til å forhandle om det. Det har vært full frihet til å si at vi krever ikke så mye høyere lønn, men vi krever en tjenestepensjonsordning. Mange bedrifter, særlig de litt større, har tjenestepensjonsordninger som bedriftene, eventuelt også med bidrag fra de ansatte, betaler. Jeg skjønner at de som hittil har valgt ikke å ha det og ikke prioriterer dette, nå skal tvinges. Vi er for at det skal utredes og vurderes. Det er meget fornuftig å få en grundig bakgrunn for dette. Men kostnadene og virkningene er meget, meget usikre. Det skal bli spennende å følge den prosessen frem til slutten av dette året. Så noen ord om AFP. Fremskrittspartiet har gjort det klart at vi støtter AFP, men ønsker at ordningen skal tilbakeføres til det som var den opprinnelige begrunnelse, nemlig at det skal være en mulighet for sliterne, de som er psykisk og fysisk utslitt, til å kunne gå av noe før med tilfredsstillende pensjon. Det er mange bedrifter, arbeidsgivere, som har benyttet denne ordningen i nedbemanningssituasjoner, hvor man har presset eldre arbeidstakere som egentlig har hatt lyst til å fortsette å jobbe, ut av jobben, fordi kostnadene delvis har vært dekket av det offentlige. Vi mener at det har vært et misbruk av AFP-ordningen, og vi vil altså ha den sånn som den opprinnelig var ment å være. Så har jeg lyst til å si at når vi ser fremover, er indekseringen, det at ikke pensjonistene skal følge gjennom de årlige reguleringer lønnsutviklingen i landet, men stadig falle tilbake i forhold til lønnsutviklingen, et prinsipp vi er veldig skuffet over. Vi har alltid, i hele vår tid, kjempet for at pensjonistene skal ha den samme prosentuelle økning som gjelder for lønnsutviklingen. Vi trodde at vi hadde fått dette til for noen år siden da det ble vedtatt av Stortinget at man skulle legge lønnsutviklingen til grunn. Nå blir det ikke slik fremover med dette. Vi i Fremskrittspartiet har altså stått fast på våre holdninger. Vi har avvist modernisert folketrygd. Vi har sagt at vi vil ha justeringer og endringer i det nåværende folketrygdsystemet. Fordi vi ble nektet utredning av et helt annet system, som innbefattet også betydelig reduksjon i arbeidsgiveravgiften og trygdepremiene til å finansiere det som var over den vanlige garantipensjonen, noe over dagens minstepensjon, har vi sagt at vi aksepterer at da får vi heller velge nåværende folketrygdsystem med en del justeringer, og vi har akseptert delingstallet, og vi vil også akseptere poeng for omsorgsarbeid. Men jeg er overbevist om at selv om mange utad selger dette, er ikke Stortinget ferdig med behandlingen av det som kalles «pensjonsreformen», som altså er en statlig sparing av penger, på tross av at vår økonomi aldri har vært så god som nå.