trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Det er helt riktig at kunnskapen omkring flom- og skredsikring, flom- og skredforebygging, men også tilpasningsarbeid, er helt avgjørende for at vi skal lykkes i dette arbeidet. Derfor har NVE så langt jobbet med å styrke kompetansen i kommunene, men også ut mot de viktigste konsulentselskapene. Vi må huske på at dette landet fortsatt – til tross for kommunereform – består av relativt mange små kommuner med begrenset administrasjon, der dette vil være et spesialisert område som man ikke vil ha mulighet til å ha veldig mange ansatte eller store ressurser knyttet til. Derfor er det viktig at man også styrker konsulentbransjen og bidrar til at deres fagmiljø bygger kompetanse rundt flom- og skredsikring og flom- og skredforebygging, ikke minst også i en overgangsproblematikk. Et nasjonalt senter, en utdanningsinstitusjon på dette feltet, kan være ett tiltak som må vurderes i det videre arbeid.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Vi kan la Goliat ligge – selv om det var fristende å gå inn i det spørsmålet også. Når det gjelder Johan Castberg, vil den saken bli fremmet for Stortinget på ordinært vis, det er en utbygging på over 20 mrd. kr, 49 mrd. kr totalt. Det å vurdere sensitivitet knyttet til lønnsomheten i prosjektet er en del av grunnlaget som nå er levert til oss gjennom plan for utbygging og drift, og som vil bli videreformidlet til Stortinget. Det vil altså si at man vurderer sensitivitet i lønnsomheten knyttet til framtidig oljepris, som igjen vil være knyttet til det man kan definere som klimarisiko, gitt at man lykkes med det internasjonale kvotesystemet for å stramme til: færre kvoter, høyere pris på CO 2 -utslipp og dermed høyere kostnader ved prosjektet – og antakeligvis lavere prising av fossile produkter. Dette ligger allerede som en del av de vurderingene selskapene gjør. Det er viktig å ha klart for seg den rolledeling som vi har på norsk sokkel, der selskapene som sitter tettest på, er de som vurderer økonomien og utvikler de konkrete prosjektene. Så tar vi som myndighet stilling til godkjenning av hvert enkelt utbyggingsprosjekt – og for Johan Castbergs del blir det en stortingsbehandling fordi prosjektet er så stort. Klimarisiko blir tatt hensyn til og vil være en del av det bildet som Stortinget vil få seg forelagt.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Når det kommer til økonomiske spørsmål og arbeidsdelingen på norsk sokkel, synes jeg det er for lett å si at man har lagt et for stort ansvar på selskapene. Det er ingen som er bedre til å vurdere økonomien i konkrete prosjekter og risikoen knyttet til klimaspørsmålet enn selskapene selv og kapitalmarkedet som skal være med på å finansiere prosjektene. Vi skal gjøre våre vurderinger, selvstendig som myndighet, og vi skal sørge for at Stortinget får et bredt og godt faggrunnlag når man skal ta stilling til Johan Castberg-utbyggingen. Jeg vil også understreke – når man ser inn i framtiden og vurderer de ulike scenarioene for verdens energimiks – at Det internasjonale energibyrået i fjor høst kom med sin World Energy Outlook 2017, der man presiserer at selv i et 2-gradersscenario har man store behov for olje og ikke minst gass i tiårene som kommer. Oljeforbruket vil være på et nivå som er noe lavere om man når 2-gradersmålet, men ikke vesentlig lavere enn i dag.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Spørsmålet om lønnsomhet før og etter skatt vil være avhengig av hvilke diskonteringsrenter man bruker i regnestykkene. Det kjenner representanten Kaski til. Når vi legger fram et nytt utbyggingsprosjekt, gjøres det lønnsomhetsberegninger, lønnsomhetsanalyser, fordi det på det tidspunktet er fornuftig å vite hvilken lønnsomhet, hvilken avkastning, man kan få på investert kapital, fordi man står foran en beslutning. Derfor er det viktig at dette grunnlaget ligger i enhver utbyggingsplan som kommer til oss i Olje- og energidepartementet, og i enhver stor utbyggingssak som kommer til Stortinget. Da er en diskonteringsrente på 7 pst. utgangspunktet, og det er omtrent der man vil være før og etter skatt. Når man da viser en positiv avkastning, en positiv nåverdi, ved 7 pst. diskonteringsrente, er det et utrykk for at både selskapet og staten vil tjene penger på prosjektet.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Den dialogen er god og tett og skjer hele tiden. Når det kommer til Goliat og den interne lønnsomhetsvurderingen som Oljedirektoratet gjorde i 2015, var det et notat som de utarbeidet, og som ikke det var grunnlag for å oversende Olje- og energidepartementet. Det var en del av deres arbeid for å følge opp utvinningslisensen knyttet til Goliat. Det er et arbeid som Oljedirektoratet gjør fortløpende overfor hver lisens på norsk sokkel. Men Olje- og energidepartementet hadde ikke på det tidspunkt noen beslutning knyttet til Goliat-feltet og hadde heller ikke behov for å hente inn det notatet. Det ble oversendt til oss etter at diskusjonen om lønnsomhet på Goliat kom opp her i Stortinget. Det vi gjør, er å sørge for at det er et godt beslutningsgrunnlag når man skal ta beslutninger. Det har fra Olje- og energidepartementets side ikke noen hensikt å føre løpende lønnsomhetsvurderinger på 85 felt i drift på norsk sokkel.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
La meg først understreke at hovedtyngden av utbyggingsprosjekter på norsk sokkel leverer på kostnad innenfor det som er gitt i plan for utbygging og drift, eller det usikkerhetsrommet som er gitt der. Så har man noen eksempler på at man har hatt større kostnadsoverskridelser og ikke minst forsinkelser, som også er en kostnad for både oljeselskapene og fellesskapet. Vi har vært tydelig på at vi må jobbe ekstra godt fra myndighetenes side for å sikre at fellesskapet – altså interessentfellesskapet som er knyttet til hver enkelt utvinningskonsesjon og dermed hvert enkelt utbyggingsprosjekt – jobber godt sammen. Derfor har vi i løpet av 2017, gjennom endring av veiledningen for plan for utbygging og drift av nye prosjekter, styrket det såkalte påse-ansvaret, som gjør at i tillegg til operatør, som er ansvarlig for utbyggingen, skal også de andre selskapene ha en mye sterkere innvirkning, og de skal rapportere selvstendig til myndighetene.
Terje Søviknes (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
På norsk sokkel jobbes det godt for øyeblikket, både i olje- og gasselskapene og i samarbeid med leverandørindustrien, for å få ned kostnader og sørge for at vi får lønnsomme utbyggingsprosjekt i fortsettelsen. Nye prosjekt er nå levert oss med en kostnad som er både 40 og 50 pst. lavere enn det man så for bare tre år siden. Johan Castberg er et eksempel på det, der man har gått fra 100 mrd. kr i utbyggingskostnader til nå 49 mrd. kr ved innlevering av PUD. Noe av grunnlaget for denne kostnadsreduksjonen ligger i et veldig nært og tett samarbeid mellom oljeselskapene og leverandørene. Man inngår nye samarbeidsmodeller, og olje- og gasselskapene ønsker å teste markedet tidlig for å se om de løsningene som er modnet, er på det kostnadsnivået som man ønsker, og dermed få en større sikkerhet for de kostnadsestimat som ligger i plan for utbygging og drift. Den modellen er god, og den bidrar til at vi får realisert prosjekt raskere og til en lavere kostnad enn vi gjør i dag.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2018-01-10:
Eg vil gjerne fortsetje å stille statsråd Søviknes spørsmål. Ras- og flaumsikring får meir merksemd, og det er viktig. Men det handlar jo òg om meir enn berre pengar. Uansett kor mykje vi klarer å takle dei klimaendringane som no går føre seg, er vi faktisk komne så langt at vi er nøydde til å drive klimatilpassing. Statsråden har svart ved sine spørsmål at her har kommunane ei viktig oppgåve, og det har han heilt rett i. Vi ser òg i fleire tilfelle det siste året at kommunane har hamna i ein situasjon der ein har godkjent og gjeve løyve til å byggje hus på plassar der ein seinare har hamna i ein vanskeleg situasjon fordi det har blitt skadar på desse husa etter ekstremvêr. Dette er noko som ein må møte med betre oppfølging av dei kommunane som er der, og som har ei viktig oppgåve i planleggingsarbeidet. Det finst ingen nasjonale senter som driv denne kompetanseutviklinga utanom NVE i dag. Meiner statsråden at det vil vere ein måte å løfte dette tverrsektorielt på?
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2018-01-10:
Det er all grunn til å stille nokre spørsmål ved forvaltninga si rolle i det som er fagvurderingar, slik det her blir gjort, når vi i Stortinget skal ta avgjerder. Så er det slik at vi i Barentshavet har hatt ein del ganske store overskridingar, både Goliat-feltet og òg Martin Linge, der ein no får varsel om at det er ein del av den same problematikken, med bl.a. ganske store overskridingar på grunn av reparasjonar på elektriske anlegg. Begge er prosjekt som er lagde til utlandet, mens norsk leverandørindustri har fått i oppgåve å rydde opp i det som har vore ganske krevjande utgangspunkt. Mitt spørsmål er då korleis statsråden sikrar at selskapa svarar for at dei har kontroll på kostnadsbildet når prosjekt blir lagde til utlandet. Då minner eg igjen om at dette er utbyggjarar der avskrivingsreglane er etla for at vi, som det offentlege, i nokre tilfelle går inn med ganske store summar som vi elles kunne ha brukt på andre middel.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2018-01-10:
Det har lenge vore spennande tider i fjorden heime, for saka om fjorddeponi i Førdefjorden er kanskje ei av dei mest omtalte og kontroversielle forureiningssakene vi har i Noreg i dag. Og det er ikkje så rart, fordi det her er snakk om eit løyve til deponering av totalt 250 millionar tonn gruveavfall. La meg først minne litt om historikken i saka. For etter åtvaringar frå næringsdrivande og folk langs fjorden, frå Fiskarlaget, frå Havforskingsinstituttet og fleire andre, sa Miljødirektoratet 4. november i 2014 nei til Nordic Mining sine planar. Direktoratet gjorde det klart at dette var deira råd, og at det var miljøfagleg grunngjeve: at det var på grunn av negative miljøkonsekvensar. Seinare bad ansvarleg statsråd Miljødirektoratet gjere ei ny vurdering av miljøkonsekvensane, sett opp mot samfunnseffektane ved prosjektet. På det tidspunktet hevda Nordic Mining at gruveaktiviteten skulle vare opp mot 50 år, og at berre 10 av dei skulle vere med dagbrot, og at det i snitt skulle vere 170 arbeidsplassar ved gruva. Kvifor brukar eg så mykje tid på historikken? Jo, fordi det er klart at dette har vore ei vanskeleg sak, der direktorat, statsråd og departement har vege to ulike omsyn opp mot kvarandre, og der samfunnsnytten vann marginalt. Og det er viktig, for 14. desember snudde prøvene frå Nordic Mining om på heile føresetnaden for prosjektet. Deira rapport slo fast at det kom til å bli 110 arbeidsplassar i snitt, at gruvedrifta skulle vare i 29 år, og at perioden med dagbrot skulle utvidast til 16 år, altså vare i over halvparten av perioden. Når statsråden vurderer sånne saker, er eg klar over at det er usikkerheit knytt til levetid, samfunnsnytte og slikt, men spørsmålet er kor stort slingringsmonn ein eigentleg skal bruke når det er heilt klart at ein veg to ulike omsyn opp mot kvarandre. Så når vi no veit at det blir lengre aktivitet med dagbrot, at drifta ved gruva blir berre 29 år, og at det blir færre arbeidsplassar, korleis vil statsråden då setje grensa for samfunnseffekt opp mot miljøeffektane?
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2018-01-10:
Massane som ein vurderte var høvelege å leggje i sjøen, var 70 pst. større enn dei massane Nordic Mining no seier at dei treng å deponere. Eg merkar meg at statsråden ikkje svarar eksakt på kvar den grensa eigentleg går, når det er heilt klart at ein har vege omsynet til miljø opp mot omsynet til dei samfunnsmessige effektane. Eige direktorat har konkludert med at dette vil gå ut over mangfaldet av artar i fjorden og kritisk raudlista og truga artar. Det blei i dette tilfellet teke fiskeprøvar på Gjøringebø i mai, og alle veit at ein på Gjøringebø fiskar «vintra-torsk», og han får ein ikkje i mai, om ein så fiskar aldri så lenge. La meg berre minne litt om kvar denne saka står: Nordic Mining har fått utsleppsløyve og utvinningsløyve, men dei har ikkje fått nokon driftskonsesjon. Meiner statsråden at ei nedskalering av prosjektet si samfunnsnytte kombinert med auka bruk av dagbrot vil reknast med i ei vurdering og ha følgjer for korleis ein slik konsesjon vil bli vurdert?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-10:
I statsrådens lønnsomhetsberegning for Goliat viser regnestykkene at nåverdien før og etter skatt ikke er den samme. Det betyr nødvendigvis at skattesystemet ikke er nøytralt, og dette bekreftes i et svar fra statsråden til undertegnede på et skriftlig spørsmål. Skattesystemet er da sånn at noe som er ulønnsomt for staten, kan være lønnsomt for utbyggerne. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hvorfor mener statsråden at staten i klimaendringenes og klimarisikoens tid skal ta større risiko enn utbyggerne når man bygger ut olje- og gassfelt på norsk sokkel?
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2018-01-10:
Statsråd Søviknes fortalte Stortinget at departementet hans ikke hadde gjort egne beregninger av lønnsomheten til Goliat. Men tallene lå hele tiden tilgjengelig i Oljedirektoratet. Det bekreftet OD overfor Dagbladet 14. november 2017. Mitt spørsmål blir da: Hvordan er egentlig dialogen mellom statsråden og Oljedirektoratet?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2018-01-10:
Plast i havet er blitt et stort miljøproblem, og forskere fryktet at det snart er mer plast enn fisk i noen havområder. I statsbudsjettet for 2018 ble vi etter forhandlinger i Stortinget enige om at vi dobler innsatsen, fra 35 mill. kr til 70 mill. kr, for å bekjempe marin forsøpling. Det er et lite, men helt nødvendig skritt. På Strandryddedagen har flere tusen frivillige ryddet sine lokale strender både langs kysten og i Innlandet, hvor jeg kommer fra. I 2016 ble nesten 380 000 kg søppel fjernet fra norske strender, og mesteparten var plast. Strandryddere har ryddet en kystlinje som tilsvarer avstanden mellom Oslo og Bergen tur/retur. Ifølge Strandryddedagens rapport består søppelet av en rekke plastgjenstander, der plastbiter, tau, drikkeflasker, isopor, strips og korker er gjengangere. Hvilke ytterligere tiltak ser statsråden for seg at vi kan igangsette for å få bukt med disse store problemene?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2018-01-10:
På oppdrag fra Klima- og miljødepartementet er det nylig startet et arbeid med et marint verneområde i Dalsfjorden. Dette er et arbeid som er forankret gjennom flere stortingsmeldinger og behandling her i Stortinget. Dalsfjorden er pekt ut som verneområde på grunn av de topografiske og biologiske ressursene, som blir sett på som verneverdige. Dalsfjorden er nabofjord til Førdefjorden, og det er vel én mil i luftlinje til deponiområdet. Topografisk og biologisk er fjordene ganske like. Hva er det som gjør at den ene fjorden blir sett på som skikket for 250 millioner tonn gruveavfall, mens den andre må sikres gjennom å bli marint verneområde?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-10:
I forbindelse med deponiet i Førdefjorden søkte Nordic Mining om å få lov til å slippe ut 720 tonn årlig av stoffet Flotinor SM15. Departementet ga, etter råd fra Miljødirektoratet, ikke tillatelse til å dumpe Flotinor på grunn av mulig miljøskade. Nordic Mining skulle igangsette undersøkelser av effektene av å dumpe dette stoffet i fjorden, men har ennå ikke fullført disse. Er ministeren enig i at Flotinor SM15 er et miljøskadelig stoff? Vil han gjøre noe for å sørge for at Nordic Mining gjennomfører de pålagte undersøkelsene? Ser ministeren det som sannsynlig at han vil gi tillatelse til å slippe ut Flotinor etter at Nordic Mining har gjort pålagte undersøkelser, eller er stoffet uansett for miljøskadelig, etter ministerens syn?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-10:
«Ulveflokkene i Norge er i områder der det ikke er sau på utmarksbeite. Skadene forårsaket på bufe er her tilnærmet null. Samtidig hadde vi tragedien sist sommer, der en eneste svensk ungulv forårsaket store tap utenfor sona. I nesten alle tilfeller er det svenske ulver som vandrer inn i beiteområdene vestover. Er statsråden enig i vurderingene om at det derfor ikke er tap av husdyr som er begrunnelsen for å ta ut ulveflokker, men andre årsaker, og kan han i så fall oppgi hvilke?»
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-10:
Jeg takker for svaret. Både departementet og retten lente seg jo på denne begrunnelsen om offentlig interesse av vesentlig betydning. Dersom dette betyr soneforvaltning, som jeg går ut fra at det betyr, og at Osdalsflokken og Julussaflokken ble vedtatt skutt fordi det meste av revirene var utenfor sonen, vil statsråden da kunne tenke seg å vurdere en nyetablert flokk her annerledes om flokkdyrene bruker arealer i hovedsak innenfor sonen, selv om vi snakker om kanskje sju–åtte helnorske flokker, altså over det såkalte bestandsmålet som Stortinget har vedtatt?
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-10:
Jeg takker igjen for svaret fra statsråden. Stort sett henviser statsråden – og Oslo tingrett, for så vidt, i siste ulvedom – til den skandinaviske bestanden av ulv, og den er ikke truet, blir det sagt. Etter Bernkonvensjonen har vi et nasjonalt ansvar for truede arter, som ulven. Dessuten sa statsråden, ifølge NRK den 5. januar: «Så lenge vi har ulv på bestandsmålet så er ikke bestanden truet.» På denne bakgrunn: Hvorfor mener statsråden at ulven står som kritisk truet på rødlisten? Og mener han det er feil?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-01-10:
Mitt spørsmål skulle gjerne gått til Helgesen, men det går til forsvarsministeren. I november trakk Tyrkia 40 soldater fra en NATO-øvelse i Stavanger. Tyrkiske myndigheter reagerte kraftig på at Tyrkia, vår NATO-allierte, i øvelsen ble framstilt som en NATO-fiende. Tabben skal ha blitt begått av en innleid konsulent. I verden i dag har vi nok sikkerhetspolitiske utfordringer, vi trenger ikke å skape enda flere. Forsvarsministeren har beklaget episoden ettertrykkelig, men saken reiser også andre prinsipielle spørsmål om innretningen av det norske Forsvaret. Tabben under NATO-øvelsen i Stavanger ble begått av en innleid konsulent, og Harald Stanghelle har etter min mening stilt et betimelig spørsmål: Er det virkelig innleide kontraktører som etablerer fiendebildet i en viktig NATO-øvelse på norsk jord? Han konkluderte selv: I så fall er vi ille ute. Det norske Forsvaret har høykompetente ansatte. Forsvarets viktigste ressurs er de ansatte, ikke avansert materiell eller våpensystemer. Med utgangspunkt i denne pinlige saken fra Stavanger, hvor går egentlig grensen i Forsvaret mellom hva som skal leies inn, og hva som skal baseres på egne ansattes kompetanse?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-01-10:
Spørsmålet til forsvarsministeren var om det var klokt i dette tilfellet. Nå skulle det altså etableres et fiendebilde, og i en sånn situasjon å basere seg på noen som var midlertidig leid inn, må jeg si var uklokt. Også i andre deler av Forsvaret vurderes det nå innleie som jeg mener er uklok. Det ene er privatisert renhold i Forsvaret, hvor tilbakemeldingene fra Forsvaret selv er at kvaliteten på renholdet har blitt dårligere. Stortinget har vedtatt at Hæren skal ha egne helikoptre, og Høyres representanter har svermet for ideen om at det skal være innleide helikoptre. Mitt spørsmål går i grunnen tilbake til spørsmålet om denne øvelsen: Var det klokt i denne øvelsen å bruke innleide kontraktører for å etablere et fiendebilde?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-01-10:
Den omtalte øvelsen var for det første en øvelse som var i NATO-regi. Det er helt riktig at det skjedde ting der som gjorde at det var nødvendig for både NATO og også for Norge som vertsland å beklage. Jeg er litt usikker på om det er et veldig godt eksempel å dra fram med hensyn til det med innleie. En sånn øvelse og et sånt scenario kan på mange felt ha behov for å hente inn kompetanse utenfra, men å dra en parallell til all innleie, all konsulentvirksomhet som det norske Forsvaret har behov for, tror jeg kan være vanskelig. Vi balanserer det greit, mener jeg, med å hente inn ekstern kompetanse de gangene vi trenger det, og bruke egen kompetanse de gangene vi skal gjøre det. En såpass stor, kompleks og mangfoldig organisasjon med en såpass stor, kompleks og mangfoldig aktivitet som det norske Forsvaret har, vil mange ganger ha behov for å hente inn kompetanse utenifra.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-01-10:
Dette var en hendelse under en øvelse som vi har beklaget. Å dra en automatisk parallell til Forsvarets innleie av kompetanse mener jeg blir en problemstilling som blir for grunn og for snever. Jeg har fra jeg øvde under førstegangstjenesten, opplevd at vi i øvingsscenarioer har fått innleid journalister fra NRK, eller journalister fra andre steder, vi har hatt ledere i Røde Kors som har bistått ved øvelser, ordførere har under heimevernsøvelsene mine bistått – vi henter inn kompetanse utenfra. Det blir antakelig sett på som et godt grep, men i dette tilfellet viste det seg ikke å være et fullt så godt grep. Men å dra en parallell og bruke den typen eksempel som et eksempel på at Forsvaret ikke skal hente inn ekstern kompetanse, eventuelt leie inn eksterne styrker for å løse oppgaver, mener jeg blir feil.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-01-10:
For det første så er jeg enig i innledningen til representanten når det gjelder Forsvarets funksjon, at vi trenger kompetansen. Så snakker vi også om det som heter totalforsvaret. Det vil si at det er ikke slik at Forsvaret har én oppgave og kan operere som et parallellsamfunn i Norge som skal løse alle sine oppgaver med sine styrker. Totalforsvaret av Norge handler faktisk om at Forsvaret skal samhandle med andre sivile institusjoner, offentlige myndigheter og privat næringsliv. I konkrete oppgaver søker vi å gjøre det på best mulig måte, så kostnadseffektivt som mulig. Det kan være lurt at vi tar det i egen regi, eller så kan det være lurt at vi får andre leverandører til å gjøre det på kontraktsbasis. Det vurderes fra gang til gang. Men det å bruke et par eksempler og så skape et bilde av at vi er ut å kjøre og nå må sette Forsvaret til å løse alle sine oppgaver alene – nei, det tror jeg ikke skaper forsvarskraft, det skaper ikke godt totalforsvar, og det vil ikke være en kostnadseffektiv måte å gjøre ting på.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-01-10:
På de siste spørsmålene er det ganske enkelt å svare ja. Men så er det slik at konseptet for F-35, som ble valgt for et par–tre regjeringer siden, innebærer en modell der de forskjellige nasjonene som er med i prosjektet, løser forskjellige oppgaver. Det er det som gjør at vi i Norge – og noen andre land – har vedlikehold av motorer og noen andre land har vedlikehold av skrog. Så må jeg få lov til å skyte ned det bildet som man forsøker å skape her, av at dette er noe nytt, og at det er noe farlig, og at det setter vår forsvarsevne i fare. Dette har vi også gjort med F-16. Det er ikke slik at vi driver med totalvedlikehold av F-16 i Norge, det har vi aldri gjort. Vi fordeler oppgaver rett og slett fordi dette er spisset kompetanse som skal være så bra som mulig. Vi driver godt vedlikehold, og vi skal være helt sikre på at det verktøyet som våre folk skal bruke når de skal ut i øvelse og strid, skal være det beste.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2018-01-10:
Da har nok ikke representanten oppfattet hva jeg sa. Jeg sa at det er fullt mulig å sette prinsipielle skiller, men det er umulig å sette ett skille og si at der går det – rett og slett fordi oppgavene er veldig forskjellige, scenarioene er veldig forskjellige. Øver vi, eller handler det om vedlikehold? Handler det om innkjøp, eller handler det om å utføre ting? Folkeretten vil sette en del sånne skiller med tanke på aktivitet og hva slags type personell vi skal bruke. Det er et komplekst bilde, og det å bruke renhold og en øvelse i NATO-sammenheng som en case og si at her kan vi sette ett prinsipielt skille – det er veldig vanskelig, rett og slett fordi man ikke kan ta det i samme sekk.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-01-10:
Forsvaret av landet er en av statens grunnleggende oppgaver. Jeg er enig med representanten Huitfeldt som understreker betydningen av kompetansen hos de ansatte – og dermed også den samlede kompetansen og kunnskapen som finnes i Forsvaret – som grunnlaget for forsvarsevnen. Nå ville jo ikke statsråden svare på de eksemplene som representanten Huitfeldt dro opp, f.eks. den øvelsen i Stavanger og den manglende kompetansen som ble utvist i vurderingene der, og mener at det er en dårlig måte å reise denne problemstillingen på. Så la meg prøve å ta den prinsipielle tilnærmingen. Hvordan vil statsråden trekke den prinsipielle grensen for Forsvaret, som ivaretar en grunnleggende oppgave for landet: Hvilken kompetanse og kunnskap skal man ha inne hos Forsvaret, og hva skal være på utsiden, i betydningen av om man skal leie inn?
Steinar Ness (Senterpartiet), 2018-01-10:
Det er mange som er usamde med regjeringa i at viktig vedlikehald av dei nye kampflya F-35 skal verte lagt til Italia. Nederland og England har valt bort denne løysinga av omsyn til tryggleik og beredskap. Eg reknar med at statsråden er samd i at vi som samfunn skuldar flygarane av F-35 at flya er i topp stand når dei går på vengene. Eg er overtydd om at dette vert aller best vareteke ved at dei som utfører vedlikehaldet, står ansvarlege for det, og at dei som flyg, er del av eit fellesskap, og at arbeidet vert utført av dei dyktigaste fagfolka vi har i Noreg. Kan statsråden vere samd i dette? Og meiner statsråden at vi har eit nasjonalt strategisk behov for å vite at vi til kvar tid er sikra raskt og naudsynt vedlikehald av dei nye kampflya til Forsvaret?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
La meg først få benytte anledningen til å ønske Stortinget et riktig godt nytt år! Så må jeg jo si at det er en underdrivelse å si at jeg har tilbrakt «noen timer» i Moss. Det har vært noen ganske lange dager, det kan jeg forsikre representanten om. Men så til spørsmålet. Det er slik at skatte- og avgiftssatsene vedtas av Stortinget for ett år av gangen. Det følger av Grunnloven. Merverdiavgiftssatsen vurderes derfor, i likhet med alle andre skatte- og avgiftssatser, opp mot det samlede skatteopplegget i de årlige budsjettene. Det vil også være tilfellet i fremtiden. Jeg har forståelse for at hotellbransjen, i likhet med øvrig næringsliv her i landet, har ønske om forutsigbare rammebetingelser. Regjeringen er også opptatt av å føre en langsiktig og forutsigbar økonomisk politikk, med gode rammebetingelser for norske bedrifter. Regjeringen har derfor prioritert å gjennomføre vekstfremmende skattelettelser som bedrer rammebetingelsene for hele næringslivet. Disse lettelsene har også kommet hotellene til gode. Blant annet bidrar lavere selskapsskatt til økt lønnsomhet også for hotellbransjen. I perioden fra 2013 til 2017 er det blitt gitt så mye som 6,1 mrd. kr i samlede netto lettelser i næringsbeskatningen. I budsjettet for 2018 gis det ytterligere 2,7 mrd. kr i lettelser i næringsbeskatningen. Det er de samlede rammebetingelsene som betyr noe for næringslivet. Regjeringen har gjennom skattereformen gitt betydelige skattelettelser for næringslivet. Det har bidratt til å bedre rammebetingelsene også for overnattingsvirksomheter.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
For det første er jeg langt på vei enig med Nikolai Astrup i at det går bra i store deler av norsk næringsliv. Vi har vært igjennom en krevende periode. Etter det kraftige oljeprisfallet, som ga oss betydelige utfordringer, særlig på Sør- og Vestlandet, ser vi nå en situasjon hvor pilene peker i riktig retning over hele landet. Ledigheten går ned, veksten går opp, sysselsettingen stiger, og det meldes om betydelig grad av optimisme over hele linjen. Det skal vi glede oss over. Så er det fortsatt slik, som jeg sa i mitt første svar, at det er de samlede rammebetingelsene for næringslivet som betyr noe. Jeg har lyst til å minne representanten om at denne merverdiavgiftsøkningen isolert sett f.eks. betyr at et hotellrom som før jul kostet 1 500 kr, nå koster 1 530 kr. Det må anses å være relativt beskjedent. Men konkurransekraft er jeg helt enig med representanten i at er viktig, og det er nettopp derfor regjeringen fokuserer på ulike virkemidler for å styrke konkurranseevnen til norsk næringsliv.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Det er riktig at skatteutvalget betonet betydningen av heller å skattlegge forbruk enn å ha skatt på arbeid og kapital. Jeg er delvis enig i det, men det er jo slik, som jeg sa i mitt første svar, at de vurderingene som gjøres i de årlige skatte- og avgiftsoppleggene, gjøres med godt blikk på utviklingen i norsk økonomi. Jeg kan forsikre om at vi i tiden fremover vil ha det samme fokuset som i årene vi har lagt bak oss, at vi vil bedre rammebetingelsene for norsk næringsliv og ikke svekke dem. Senterpartiet bør gå i seg selv og se på sitt eget opplegg, hvor de år etter år foreslår netto skjerpelser i beskatningen. Det er ikke noe bidrag. Denne regjeringen har gitt netto lettelser hvert eneste år, og det har vi ambisjoner om å fortsette med.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
En vurdering av næringslivets rammevilkår kan ikke baseres på enkeltendringer i enkeltavgifter. I forliket om 2018-budsjettet ble regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre enige om å øke særavgiften på sjokolade- og sukkervarer og alkoholfrie drikkevarer. Samtidig gjennomføres det endringer som vil virke positivt på norsk økonomi. Skattesatsen på alminnelig inntekt for selskap og personer trappes ned til 23 pst. Verdsettelsesrabatten for aksjer og driftsmidler i formuesskatten er økt fra 10 pst. til 20 pst. I tillegg innføres det en ny ordning for beskatning av opsjoner i arbeidsforhold i små oppstartsselskap. For industrien er det positivt at regjeringen gjennom budsjettavtalen med Venstre og Kristelig Folkeparti har oppnådd enighet om at eiendomsskatten for produksjonsutstyr og produksjonsinstallasjoner skal avvikles over syv år fra 2019. Igjen: Det er de samlede rammebetingelsene som har betydning for vekst og arbeidsplasser her i landet, ikke endring i enkeltavgifter. Etter budsjettenigheten er samlede skatter og avgifter under denne regjeringen redusert med i overkant av 24 mrd. kr når alle forslag er fullt innfaset. Nesten 8,8 mrd. kr er lettelser i næringsbeskatningen. Regjeringens politikk har med andre ord gitt resultater. Sammen med en ekspansiv finanspolitikk har det bidratt til at det kraftige tilbakeslaget som fulgte etter oljeprisfallet, er snudd til oppgang. Nå er veksten i økonomien på vei opp, ledigheten på vei ned. Den fremste utfordringen fremover blir å skape nye, lønnsomme arbeidsplasser i næringslivet. Regjeringen har derfor prioritert tiltak som kan øke vekstevnen i norsk økonomi. Brede skatteletter til næringslivet og personer er en viktig del av disse tiltakene. Grensehandelen er en utfordring for handelsnæringen, spesielt i grensenære strøk. Ifølge Statistisk sentralbyrå handlet nordmenn for 15,8 mrd. kr på dagsturer til utlandet i ettårsperioden til og med tredje kvartal 2017. Bakgrunnen for grensehandel er sammensatt. Ulikheter i skatter og avgifter er én faktor, men også forhold som lønns- og kostnadsnivå, valutakurser og ikke minst tollvernet på landbruksprodukter har betydning. I en undersøkelse fra 2010 fant Statistisk sentralbyrå at rundt halvparten av grensehandelen er kjøp av matvarer. Tobakk og alkohol sto for nesten 30 pst., mineralvann 5 pst. Særavgifter på typiske grensehandelsvarer som alkohol og tobakk skal dels sikre staten inntekter og dels bidra til redusert forbruk av helseskadelige produkter. Samtidig må ikke avgiftsnivået bli så høyt at negative og utilsiktede virkninger på illegalt forbruk og grensehandel blir for store. Balansegangen mellom nasjonale målsettinger og uønskede effekter er åpenbart en utfordring. Men samlet sett har regjeringens politikk bidratt til bedre rammebetingelser for næringslivet, bl.a. gjennom skattereformen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Man trenger ikke reise til Østfold for å være enig i betydningen av å ha forutsigbarhet og gode rammebetingelser for norsk næringsliv. Det har vært denne regjeringens mantra helt siden vi tiltrådte. Hvis man skal se på konsekvensene av politikken, må man jo se på utviklingen i norsk økonomi. Det går altså bra. Nå er vi i en situasjon hvor ledigheten går ned, sysselsettingen går opp, veksten styrker seg. Det er optimisme i alle næringer over hele landet. Jeg synes kanskje at Senterpartiet kunne koste på seg å glede seg lite grann over denne utviklingen og se at det er verdien av de samlede rammebetingelsene som faktisk betyr noe for næringslivet vårt.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Representanten Gjelsvik var opptatt av å se på de samlede rammebetingelsene, men han velger helt bestemt å trekke frem enkeltavgiftsendringer. Hvis vi ser på de samlede endringene i rammebetingelsene siden jeg ble finansminister, har det samlede skatte- og avgiftstrykket gått ned med 24 mrd. kr. 8,8 av de milliardene har gått til å redusere næringsbeskatningen. Det er de samlede endringene i rammebetingelsene, som virker positivt for norsk næringsliv. Det er jeg stolt av, og det er et resultat av et samarbeid med Kristelig Folkeparti og Venstre. Så har jeg oppdaget at Senterpartiet er rørende opptatt av hva som skjer i forhandlingene på Jeløya, og kanskje har ønsket å bidra til å forpurre det litt, siden de har forsøkt å kalle inn en hel haug av de statsrådene som sitter og prøver å forhandle ferdig. Det er selvfølgelig Senterpartiets rett å gjøre det. Men jeg kan forsikre om at vi er opptatt av å ivareta norsk næringslivs rammebetingelser også i de forhandlingene.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-01-10:
Jeg vil først få benytte anledningen til å ønske finansministeren godt nyttår. «I de siste årenes budsjettforlik har det blitt vedtatt flere markante avgiftshopp og forslag om nye avgifter, f.eks. forslag om plastposeavgift, flyseteavgift og nå sist en 83 prosents økning i avgiften på sjokolade- og sukkervarer som har medført økt grensehandel og tap av arbeidsplasser i Norge. Samtidig er grensen økt for avgiftsfri import via nett fra utlandet. Vil regjeringen fremme forslag om endring i avgiftspolitikken for å redusere grensehandelen og gi norsk næringsliv bedre og mer forutsigbare rammevilkår?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-01-10:
En kommer ikke vekk ifra at en må kunne svare på de konkrete effektene av ulike avgiftsøkninger som har kommet. Her nettopp, i stad, var det en representant fra Østfold som viste til konsekvenser for reiselivet. Statsråden viser til at hun har tilbrakt en del tid i Østfold i det siste, og der ser en også en rekke andre konsekvenser av regjeringens avgiftspolitikk. Vi hadde flypassasjeravgiften, som bidro til at Rygge flyplass ble lagt ned, og konsekvensen var at 1 000 arbeidsplasser ble borte. Den nye avgiftsøkningen på sjokolade- og sukkervarer har en betydelig negativ konsekvens for både Borg bryggeri i Sarpsborg, Brynild i Fredrikstad, Askim Frukt- og Bærpresseri og også konsekvenser for grensehandel. Da er mitt spørsmål til statsråden: Har hennes dager i Østfold – jeg vet ikke om hun har tilbrakt så mye tid på utsiden av møtelokalene – gitt en ny erkjennelse av behovet for å ha en forutsigbar avgiftspolitikk som også kan bidra til å redusere grensehandelen?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-01-10:
Det er svært gledelig at det går bra med næringslivet i mange deler av landet, men da er spørsmålet hvordan politikken virker, og hva slags effekt den har. Når en ser på de samlede rammebetingelsene, har Siv Jensen i sin tid som finansminister bidratt til at vi har fått ca. 7 mrd. kr i økte avgifter i Norge. I tillegg til det som før er nevnt, har vi også fått en betydelig økning av drivstoffavgiftene, en betydelig økning av elavgift. Nå sitter en i Moss og forhandler, og det ser ut til at Venstre kanskje skal inn i regjering. Da er mitt spørsmål: Når Venstre eventuelt trer inn i regjering, ser finansministeren for seg at det vil bety en større økning i avgifter enn det vi så langt har sett, eller vil det bidra til en mindre økning i avgifter enn det vi så langt har sett?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-01-10:
Jeg har følgende spørsmål til kommunal- og moderniseringsministeren: «I behandlingen av Innst. 52 S(2017–2018) vedtok Stortinget at det ikke skulle brukes tvang overfor kommuner for å få dem til å slå seg sammen. (2017–2018) Kan statsråden bekrefte at han kommer til å respektere dette vedtaket, og at han ikke vil ta initiativ til omkamp om frivillighetsprinsippet?» Jeg skulle stilt spørsmålet til kommunalministeren. Han har aktivt valgt ikke å møte i Stortinget, noe som er en statsråds fremste plikt hvis statsråden er i landet. Statsråd Sanner prioriterte å gå på NHOs festmiddag i går sammen med samfunnstoppene, men valgte altså ikke å møte de folkevalgte. Det har han ikke tid til. Jeg trekker derfor mitt spørsmål, for statsråd Helgesen er ikke konstitusjonelt ansvarlig for kommunereformen og den sentraliseringen den fører til.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-01-10:
Jeg vil gjerne stille ministeren følgende spørsmål: «I vårsesjonen 2017 behandlet Stortinget Prop. 39 L(2016–2017) om eierseksjonsloven. Flertallet vedtok da å be statsråden om å utrede flere viktige punkter for utviklingen av boligmarkedet og trygge, gode bomiljøer, herunder sameiernes rett til å begrense hyblifisering, innstramning av regelen om at det bare er lov å kjøpe opp maksimalt to leiligheter i ett sameie, grenser for omfanget av næringsmessig utleie av boliger m.m. (2016–2017) Hva er status for arbeidet med å utrede disse punktene, og når vil statsråden komme tilbake til Stortinget?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-01-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er positivt, slik jeg forsto avslutningen, at det kommer en sak til Stortinget i 2018 fra regjeringen om dette. Det tyder på at vi kan få til en behandling innen rimelig tid – i hvert fall i år. Prosessen begynte i 2014, og hensikten med proposisjonen om eierseksjonsloven var å gå inn på de spørsmålene som man nå utreder på nytt. Jeg håper at det nå er en reell utredning som foretas, og at det ikke bare er noe som på nytt ender i mer uklare vurderinger. Jeg vil bare si at jeg har fått referert fra et innspillsmøte i departementet, der det nettopp var uklart om man vil følge Stortingets beskjed om å fremme forslag, eller om man bare skal gjøre vurderinger og eventuelt melde tilbake de vurderingene.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-01-10:
Takk for tilleggsvaret. Jeg er klar over at det ikke er statsråden som er til stede i dag, som jobber direkte med disse sakene til daglig, men vil bare understreke at det har vært en veldig bred oppslutning om virkelighetsbeskrivelsene, både i Stortinget, fra alle partier – begrepet «hyblifisering», som statsråden nevner, er utdypet i innstillingen, som er skrevet av alle partier – og i innspill fra Oslo bystyre, også fra alle partier der. Og i innspillsmøtet som var nå den 4. januar i departementet om dette spørsmålet, meldte alle som var til stede, ønske om en ny lovregulering på dette feltet. Det var NBBL, Huseiernes Landsforbund, Leieboerforeningen, Utleiemegleren, Bergen kommune, Oslo kommune, Trondheim kommune, Eiendom Norge AS, OBOS, BoligMentoren og Frittstående Boligforvalteres Interesseorganisasjon. Det er et bredt ønske som går på tvers av skillelinjene vi ofte ellers ser. Jeg håper statsråden merker seg den holdningen, som er veldig sterk.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2018-01-10:
Jeg har dette spørsmålet til samferdselsministeren: «I forbindelse med jernbanereformen har statsråden tidligere uttalt at de ansatte ved jernbanen skal behandles godt og blant annet ikke fratas opptjente pensjonsrettigheter. Renhold av tog blir nå konkurranseutsatt. Det berører over 200 ansatte, flesteparten kvinner. Ved en slik konkurranseutsetting mister i praksis alle over 55 år muligheten til å gå av med AFP. Mener statsråden at en slik forringelse av pensjonsrettigheter er holdbar, og hva vil han gjøre for å rette opp denne urimeligheten?» Samferdselsministeren er ikke til stede i dag, og jeg har ikke akseptert, i dialogen med departementet, at det kan stilles til en settestatsråd. Jeg er kjent med at statsråden er innenlands, og jeg formoder at han mener at han har viktige oppdrag. Jeg er også kjent med at han hadde tid til å være på NHOs årsmiddag i går kveld, og da syns jeg det er oppsiktsvekkende at han ikke har tid til å stille i Stortinget og svare på spørsmål om situasjonen for renholderne i NSB. Jeg trekker derfor spørsmålet mitt.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-01-10:
Eg har dette spørsmålet til samferdselsministeren: «I Moss Avis den 4. januar 2018 fremkommer det at Statens vegvesen igjen vil gå bredt ut for å finne fremtidig trasé for riksvei 19 gjennom Moss. Støtter statsråden at Statens vegvesen går bredere ut enn det som ligger i regjeringens konseptvalg fra januar 2015, for å finne en fremtidig løsning for riksvei 19 gjennom Moss, og er en slik bred tilnærming forenelig med byggestart senest i 2024?» Eg registrerer også at samferdselsministeren ikkje har funne tid til å stilla i Stortinget for å svara på spørsmålet. Hadde eg ønskt å få eit skriftleg svar lese opp her – ikkje for å undervurdera olje- og energiministeren – hadde eg akseptert det, men det er eit spørsmål som treng eit noko vidare svar. Eg trekkjer difor spørsmålet i dag og ønskjer å ta det opp seinare.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-01-10:
Eg har dette spørsmålet til helse- og omsorgsministeren: «Det er ein vedvarande konflikt mellom Helse Bergen og Bergen kommune når det gjeld utvikling av barseltilbodet når helseføretaket skal redusere ansvaret for barseltilbodet frå fem til to døgn, utan at dette blir kompensert i kommunen med midlar. Kan statsråden svare på kor mykje eit liggjedøgn på barselavdeling kostar, og kva Helse Bergen årleg vil spare på å kutte ansvaret med tre liggjedøgn for kvinner/barn, og kan statsråden forklare kvifor regjeringa ikkje grip inn og sikrar kommunen sine interesser?» Eg har stilt spørsmål til helse- og omsorgsministeren om barseltilbodet i kommunen. Eg har gitt beskjed til departementet om at eg ut frå spørsmålets karakter vil stilla spørsmålet til rette statsråden. Eg er kjend med at helse- og omsorgsministeren er innanlands, at han deltok på NHOs årsmiddag i går, men ikkje prioriterer å møta i Stortingets spørjetime. Eg ser meg difor nøydd til å måtta trekkja spørsmålet og vil stilla det på nytt til ansvarleg statsråd neste veke.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2018-01-10:
Eg har dette spørsmålet til fiskeriministeren: «Fiskeriministeren er raus med lovnadar om vekst i oppdrettsnæringa og tilhøyrande utbetaling til vertskommunane. Realiteten er at det har vore lite vekst dei siste åra. Kan det lovast vekst i 2018, og korleis har statsråden tenkt å innfri dei lovnadane som er gitte?» Eg har stilt eit spørsmål til fiskeriministeren om eit tema som er viktig både for oppdrettsnæringa og for kystkommunane. Det er ei sak som eg antar vil kunna verta påverka av regjeringsforhandlingane som går føre seg. Eg er kjend med at stastråden er i landet, eg har i dialogen med departementet ikkje akseptert at det vert stilt med setjestatsråd. Det ønsket registrerer eg at ikkje er etterkome. Eg meiner regjeringas plikt til å møta i Stortinget bør takast opp med regjeringa – ikkje berre plikta til å møta på NHOs årsmiddag. Eg trekkjer difor spørsmålet mitt.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-10:
«Flertallet i helse- og omsorgskomiteen ønsker å flytte oppfølgingen av bruk og besittelse av illegale rusmidler til eget bruk fra justissektoren til helsetjenesten. Det vil ta tid å få endringene på plass. I mellomtiden står tunge rusmisbrukere i fare for å få straff i stedet for hjelp. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at politiets ressurser ikke brukes på å straffe rusmisbrukere som sliter, men heller går til å ta bakmenn og langere?»
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-10:
Det virker som justisministeren fra Fremskrittspartiet ikke tar inn over seg at et nytt flertall i Stortinget har stemt ned Fremskrittspartiet og ønsker å hjelpe rusmisbrukere i stedet for å straffe dem. Statsråden sier at de prioriterer å ta bakmenn, men i 2015 ble det gitt 7 796 straffereaksjoner for besittelse og bruk av narkotika. 224 var ubetinget fengsel. Dette krever store ressurser, og det jeg spør statsråden om, er hvordan vi kan bruke de midlene klokere. Statsråden har ansvar for et felt hvor vi vet at svært mange voldtektsmenn går fri. Statsråden har ansvar for et felt hvor vi vet at bakmenn, langere og narkotikasmuglere går fri, samtidig som vi har nesten 8 000 saker med straffereaksjoner for bruk og besittelse av narkotika. Dette mener jeg er svært problematisk, og jeg prøver igjen å spørre: Hva vil statsråden gjøre for å bruke midlene på å ta bakmenn og langere i større grad enn i dag, heller enn å straffe folk som sliter med alvorlige rusproblemer?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-10:
Statsråden sier jo selv nå noe om hva som er prioritert, og hva annet som ikke er prioriterte felter innenfor justissektoren. Men på resten av svaret høres det ut som om han totalt har mistet kontrollen over sin egen sektor og hva de skal prioritere, for han toer sine hender. Faktum er at vi har nesten 8 000 saker om bruk og besittelse av narkotika. Det mener SV er dårlig bruk av politiets ressurser. Hvis statsråden krever flere lovendringer raskt for å kunne gjøre noe, kan SV godt igjen danne flertall og overkjøre Fremskrittspartiet i Stortinget. Men jeg tror det hadde vært bedre for statsråden selv om han evnet å ta signaler og slutter å straffe tunge rusmisbrukere. Det vises til at det er viktig for å stoppe bruk, men det vi vet fra Portugal, fra en studie utført av Murkin fra 2014, er at langtidsbruk og korttidsbruk har gått ned. Straff fungerer ikke, men hjelp fungerer. Så hvis statsråden da mener at han ikke kan gjøre endringer i prioriteringer: Har jeg forstått statsråden riktig – mener han at SV igjen må fremme nye lovforslag og overkjøre Fremskrittspartiet i Stortinget, slik at vi kan slutte å straffe tunge rusmisbrukere og heller hjelpe dem?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2018-01-10:
Det er viktige signal å ta med seg at et flertall på Stortinget ønsker å endre Norges rusmiddelpolitikk sånn at ansvaret for samfunnets oppfølging av bruk og besittelse av illegale rusmidler til eget bruk overføres fra justissektoren til helsetjenesten. De nærmere konsekvensene av et flertallsforslag som nå foreligger, må utredes grundig, også med tanke på ønsket effekt. Politiet er nødt til å håndheve gjeldende regelverk. Politiet har etter politiloven § 2-3 ansvar for å avdekke og stanse kriminell virksomhet og forfølge straffbare forhold. Så lenge bruk og besittelse av narkotika er straffbart, kan det ikke gis noe generelt amnesti, heller ikke i form av å stanse all ressursinnsats mot enkelte kategorier lovbrudd. Vi kan ikke forskuttere utfallet av den kommende prosessen. Allerede i dag er de overordnede føringene i Prop. 1 S når det gjelder politiets innsats på narkotikaområdet, at det særlig skal rettes mot å avdekke bakmenn og inndra straffbart utbytte av den illegale narkotikaomsetningen. Innsatsen mot brukermiljøene vil også være av betydning, men da med siktemål å hindre nyrekruttering og å få informasjon om alvorlig narkotikakriminalitet. Påtalemyndigheten er uavhengig av politiske myndigheter i sin behandling av enkeltsaker på straffesaksområdet. Riksadvokaten, som har det overordnete fagansvaret for straffesaksbehandlingen, utøver dette særskilt gjennom sitt årlige mål- og prioriteringsrundskriv. Jeg får opplyst fra Riksadvokaten at besittelse av narkotisk stoff til eget bruk ikke er et prioritert kriminalitetsområde. I siste mål- og prioriteringsrundskriv for straffesaksbehandlingen heter det om narkotikalovbrudd: «Antall etterforskede og oppklarte straffesaker om grov narkotikaovertredelse(…) anses fortsatt som en viktig markør av politiets innsats mot den organiserte kriminaliteten. Politiets arbeid med å avdekke bakmenn og inndragning av profitt må derfor også i 2017 gis tilstrekkelig oppmerksomhet. Innsatsen skal særlig rettes mot kriminelle nettverk.» (…) Og videre: «Politiets aktivitet rettet mot brukermiljøer er også av betydning, særlig for å hindre nyrekruttering og for å få informasjon om alvorlig narkotikakriminalitet.»