Ingvild Wetrhus Thorsvik (Venstre), 2021-10-20:
Jeg kommer fra en landsdel med en del store levekårsutfordringer. Agder har utfordringer knyttet til lav sysselsettingsgrad, høy andel uføre i yrkesaktiv alder, og vi har et lavere utdanningsnivå, som igjen fører til at vi også har lavere gjennomsnittsinntekt. Dette er informasjon som vi har hatt i mange tiår, faktisk i hele min levetid, og likevel har vi ikke klart å gjøre noe med det. Noe annet vi vet, er at nærmere 39 pst. av dem som har grunnskole som høyeste gjennomførte utdanning, står utenfor arbeidslivet. Tilsvarende tall for dem som har fullført videregående utdanning, er 16 pst. Det er en ganske vesentlig forskjell – 39 pst. mot 16 pst. Det viser at noe av det viktigste vi kan gjøre for å bøte på utfordringer knyttet til lav yrkesdeltakelse og andre levekårsutfordringer, er å sørge for at flere fullfører videregående opplæring. Hvert eneste år er det 5 000 elever som mister retten til videregående opplæring. Mange av disse elevene kunne ha fullført hvis de hadde fått en ny sjanse og litt bedre tid. Gjennom en inkluderende skolegang med muligheter for at enda flere fullfører, kan vi redusere risikoen for at levekårsutfordringer går i arv. Under Venstres tid i regjering har faktisk fullføringsraten økt til 80 pst. Derfor stusset jeg på at ikke fullføringsreformen eller en annen offensiv politikk for å hindre drop-out fra videregående er nevnt i den nye regjeringsplattformen. Venstre kommer til å fortsette med å kjempe for fullføringsreformen de neste fire årene fordi vi ønsker et deltakende fellesskap, med små forskjeller, hvor folk har friheten til å leve det livet de selv ønsker. Hvis flere fullfører videregående i årene som kommer, trenger vi også enda flere arbeidsplasser. For Agder og for andre næringstunge regioner er markedsadgangen til Europa selve livsnerven i mange av lokalsamfunnene. I 2020 eksporterte bedrifter i Agder for 17,4 mrd. kr til EU-land, og rett under 20 000 arbeidsplasser er indirekte eller direkte knyttet opp mot eksport. Ikke minst er det mange bedrifter som er avhengig av arbeidskraft og kompetanse som vi får til landet gjennom fri bevegelse og EØS-avtalen. Avtalen er rett og slett veldig viktig for mange arbeidsplasser i distriktene. Fra min egen region kan jeg nevne viktige bedrifter som Nøsted Kjetting i Mandal, Elkem i Kristiansand, Aludyne i Farsund og Morrow i Arendal. Derfor blir jeg bekymret når det i regjeringens nye plattform står at handlingsrommet i EØS-avtalen skal utredes og brukes aktivt, og at det skal jobbes målrettet for å forsvare norske interesser overfor EU. Regjeringen risikerer å demontere EØS-avtalen steg for steg ved stadig å utfordre et regelverk som knytter oss tettere til Europa. Det siste norsk næringsliv trenger nå, er mer usikkerhet, etter en lang tid med korona. EØS-avtalen tjener oss godt, og veien framover bør være et sterkere europeisk samarbeid hvor Norge får mer innflytelse og ikke mindre. Det eneste reelle alternativet til EØS-avtalen er fullt EU-medlemskap. Venstre står opp for EØS-avtalen, og det handler også om at klimakrisen krever internasjonalt samarbeid. Når vi snakker om klimaendringene, snakker vi ofte om det som om det er noe som skjer langt borte eller langt fram i tid, men konsekvensene skjer faktisk her og merkes nå, og sånn er det for alle kystbyer i min region. Etter beregninger fra NVE betyr det økende ekstremværet for min oppvekstkommune Mandal at mens man i 2004 mente at en 200-årsflom ville bety 1,8 meter høyere vannstand ved bybrua vår, er det nå beregnet til 2,7 meter – og det er forskjellen på bare 17 år. Tiden for unntak i klimapolitikken er over, og selv om retningen heldigvis ligger fast også med en grå regjering, ser jeg med stor bekymring på formuleringene om at det skal utarbeides avgiftsreduksjoner for særskilt berørte grupper og næringer. Det innebærer en svekkelse av et av de viktigste klimatiltakene vi har, nemlig CO 2 -avgiften. Regjeringen slår også fast at klimapolitikken ikke skal være moraliserende, men hva er egentlig mer umoralsk enn ikke å gjøre det som er nødvendig for å stoppe de katastrofale klimaendringene vi står overfor? Vi vet at vi må gjennomføre klimatiltak, også klimatiltak som kan være litt ubehagelige, men vi kan ikke fremme like mange unntak som tiltak. Klimapolitikken må først og fremst kutte utslipp, mens vi kan bruke resten av skatte- og avgiftspolitikken til å utjevne forskjellene, og så kan vi føre en effektiv klimapolitikk ved siden av. Norge har alle muligheter til å bli en vinner i omstillingen til et grønnere samfunn. I denne stortingsperioden trenger vi et grønt kunnskaps- og næringsparti som ser framover, ikke en grå regjering som reverserer klimaavgifter, glemmer skolen og svekker næringsgrunnlaget i distriktene.