trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-04-23:
Regjeringen stod lenge fast på at Norge ikke skulle ha overgangsordninger i forbindelse med den kommende EU-utvidelsen. Nå har jo Regjeringen snudd på grunn av omstendighetene og mener at det er behov for overgangsordninger. Men Regjeringen mener fortsatt at det ikke vil bli noen stor tilstrømning av arbeidstakere til Norge fra disse nye EU-landene. Videre hevder Regjeringen at Norge, på tross av noe ledighet for øyeblikket, vil ha behov for import av utenlandsk arbeidskraft, fordi man i enkelte yrker og bransjer mangler kompetanse som man mener ikke kan fylles av innenlands arbeidskraft. Jeg har to spørsmål. For det første: Hvilke bransjer og yrker mener Regjeringen det er så prekært behov for å importere arbeidskraft til? Og for det andre, det viktigste: Kan statsråden forsikre Stortinget om at forskriftshjemmelen nå vil bli brukt så strengt som mulig, for å begrense sosial dumping og press på norske velferdsytelser?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-04-23:
Det er slik at i denne sammenheng får Arbeidstilsynet en viktig rolle: å være i stand til å utføre en tilfredsstillende kontroll med at de bestemmelser som vi har i norsk lov, og som også gjelder for utsendte arbeidstakere fra andre land som er på tjenesteoppdrag i Norge, faktisk etterleves ute på norske arbeidsplasser. Statsråden var i sitt innlegg inne på Arbeidstilsynets rolle. Jeg håper at statsråden nå vil prioritere ressursbruken innad i Arbeidstilsynet på en slik måte at vi får en tilstrekkelig kontroll på arbeidsplasser der det er utenlandske arbeidstakere og innleid arbeidskraft, slik at vi er sikre på at det regelverk som tross alt gjelder, blir etterlevd i praksis.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
Vi er stort sett enig med Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet står sammen om alle punktene i denne innstillingen i forbindelse med behandlingen av denne odelstingsproposisjonen. Men en del av det vi oppnår her, er vi veldig glad for at vi klarer å få gjennomslag for. Jeg har allikevel ett spørsmål til Arbeiderpartiets Karl Eirik Schjøtt-Pedersen, fordi noe av det vi nå gjør, er å stå sammen om å få til en skikkelig vurdering og en innstramming i forhold til utleie av arbeidskraft. Da er spørsmålet mitt: Angrer Arbeiderpartiet på at de utvidet muligheten for utleie av arbeidskraft den gang de satt i regjering? Det andre er: Er det slik at Arbeiderpartiet i opposisjon er klokere enn Arbeiderpartiet i posisjon? Det siste er sagt med et lite smil om munnen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
Jeg har et spørsmål til Kari Lise Holmberg som går på følgende: Hvis en estisk arbeider kommer og jobber til halvparten av den timelønnen som er vanlig innenfor f.eks. byggebransjen, og har ni ukers oppdrag der vedkommende jobber 72,5 timer pr. uke, som er det som er foreslått fra Arbeidslivslovutvalget, vil Kari Lise Holmberg regne det som sosial dumping? Hvis hun ikke vil regne det som sosial dumping, fordi en holder seg innenfor det gjeldende lovverket, hva skal da til for at Kari Lise Holmberg mener at noe er sosial dumping? I tillegg har jeg et spørsmål som er knyttet til kontraktører. Vi sier at det er opp til partene i arbeidslivet å gjøre noe i forhold til allmenngjøring av tariffavtaler, men det finnes mulighet for folk til å komme hit og jobbe som selvstendig næringsdrivende og nærmest selv fastsette hva slags lønnsvilkår de vil ha. Dette har vi ingen virkemidler mot. Har Kari Lise Holmberg noen virkemidler?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
Fremskrittspartiet gikk jo inn for å videreføre dagens ordning i forhold til tredjelandsborgere som en overgangsordning når EØS-utvidelsen trer i kraft. Det er jo ikke noen bombe at Fremskrittspartiet er imot at flere polakker, estlendere og andre som de kaller ikke-vestlige innvandrere, men som kanskje blir vestlige innvandrere nå når de blir med i EU, skal få lov til å komme til Norge og bosette seg her. Men det som blir trukket fram som en omgåelse av overgangsreglene, er altså fri flyt av tjenester. Da er det grunn til å spørre: Er det slik at Torbjørn Andersen og Fremskrittspartiet da man inngikk EØS-avtalen i sin tid, ikke skjønte at fri flyt av tjenester kom til å føre til at flere mennesker kom på tjenesteoppdrag i Norge? Og hvis det er slik at de er bekymret for senkede lønninger og press på lønninger i Norge, hva er det da som gjør at de er imot allmenngjøring av tariffavtaler?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
Nei, jeg er ikke så veldig beklemt. Vi har hatt gode diskusjoner både med vårt svenske søsterparti, vårt danske søsterparti og vårt finske søsterparti om akkurat disse spørsmålene og sett at her har vi forskjellige vurderinger, og vi har inntatt forskjellige standpunkt. Det er mulig at de i Sverige anser det som sannsynlig – og det er det venstrepartiet i Sverige på en måte sier – at de bedre klarer å bekjempe sosial dumping i Sverige hvis man åpner for fri arbeidsinnvandring fra første dag. Det sier venstrepartiet når vi diskuterer dette med dem. I Norge føler vi at vi har et litt annet utgangspunkt, bl.a. fordi vi har en litt annen regjering – vi har en regjering som ikke ønsker å sørge for at man har skikkelige lønns- og arbeidsvilkår, som ikke sørger for å sikre det som går på arbeidstid, og flere slike ting, men som tvert imot ser ut til å ønske å liberalisere i forhold til midlertidig ansettelse, i forhold til f.eks. å utvide den arbeidstiden man kan jobbe, osv. Det er nettopp derfor jeg tror at vi og svenskene, f.eks., er kommet til forskjellig konklusjon.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
Det har altså ikke vært min eller andres mening å tegne et skremselsbilde. Hvis det er et skremselsbilde vi tegner, er det altså Regjeringens egne ord vi bruker når vi beskriver virkeligheten, nemlig at de største utfordringene trolig vil gjelde tjenesteyting for selvstendig næringsdrivende og utsendte arbeidstakere på tjenesteoppdrag. Her er det altså slik at Kristelig Folkeparti og Regjeringen ikke fremmer et eneste forslag om å gjøre noe, for vi må vente og se. Det betyr at man altså fremmer forslag i forhold til overgangsordninger, for det er det man anser som det minst viktige og minst utfordrende, mens man lar være å fremme forslag på det området der Regjeringen selv sier at de største utfordringene er. Kan representanten fra Kristelig Folkeparti fortelle meg hva som er så utrolig logisk ved en slik handlemåte?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
Med respekt å melde går det ikke an å gå på talerstolen og anklage folk for bare å komme med retoriske poenger, for deretter å komme med en lang harang av retoriske poenger tilbake. Statsråden kan åpenbart ikke ha forstått hva som står i innstillingen fra flertallet, f.eks. under I og J, som er direkte knyttet opp mot allmenngjøring av tariffavtaler. Poenget er at hvis man skal allmenngjøre en tariffavtale, må man på en eller annen måte få vite om at det faktisk skjer noe «fuss» i bransjen, i bedriften osv. Statsråden er imot at Arbeidstilsynet skal se på dette, og hun er også imot det som opposisjonen foreslår, nemlig at arbeidstakerne skal ha mulighet til å få innsyn i forhold til underentreprenører og til å drøfte innleie og underentrepriser med hovedentreprenør. Dette er noe som helt åpenbart ville gi arbeidstakerne mulighet til å kunne avsløre det som er nødvendig, for å sørge for f.eks. å kunne kreve allmenngjorte tariffavtaler. Alt det som blir foreslått i forhold til 1. juni, og som blir vedtatt nå, har man vært inne på i forbindelse med St.meld. nr. 19 for 2003-2004, som gjelder arbeidsliv.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
For å avslutte debatten med denne lille runden her: Poenget fra opposisjonens side er ikke å si at det fins mengder av andre virkemidler i forhold til tjenesteyting enn allmenngjøring av tariffavtaler. Tvert imot sier vi at vi har ILO-konvensjonen som kan gjelde det offentlige, men når det gjelder det private, har vi ingenting annet enn allmenngjøring av tariffavtaler. Men det vi sier, og det vi fremmer forslag om – jeg rister fortsatt litt på hodet av at statsråden ikke ser det viktige poenget her – er at hvis en ønsker å fremme bruk av allmenngjøring av tariffavtaler, og det synes jeg er ønskelig, som jeg også nevnte i mitt hovedinnlegg, så er en nødt til å gjøre det lettere å få samlet inn opplysninger og få kunnskap om forholdene i arbeidslivet og faktisk gjøre det lettere for arbeidstakerne. Det er altså slik at regjeringspartiene stemmer mot vårt forslag om å la Arbeidstilsynet overvåke allmenngjorte tariffavtaler, regjeringspartiene stemmer mot våre forslag som går ut på at tillitsvalgte skal få bedre innsyn, og regjeringspartiene stemmer mot våre forslag om drøftinger knyttet til utleie av arbeidskraft. Sånn er det.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
Jeg er veldig glad for at ministeren trakk fram «Seriøsitet i byggenæringen» som et prosjekt som det er verdt å lytte til. Nettopp det med registrering var en av de tingene som man tok opp, og som vi syntes det var riktig å få på plass. Og jeg gir statsråden helt rett i at han har oppfattet flertallet riktig – i hvert fall denne delen av flertallet, får jeg si – når han tolker vedtaket slik som han gjør. En av de tingene som kom ut av «Seriøsitet i byggebransjen» var bl.a. at det fra ledelsen i entreprenørselskapet Skanska ble sagt at de gjennom denne undersøkelsen oppdaget et miljø og en forretningsmoral de med all sin erfaring ikke hadde vært forberedt på, der det var en blanding av kriminalitet, dårlige arbeidsforhold osv. Spørsmålet mitt er egentlig: Er statsråden enig i at en styrket innsats nettopp for å slå ned på lønns- og arbeidsvilkår og kriminalitet, slik som vi nå gir Arbeidstilsynet flertall til, også vil være forenlig med det øvrige arbeidet som Arbeidstilsynet gjør?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
Det gjentas til stadighet fra Regjeringens representanter dette med mer byråkrati og oppbygging av dobbeltkompetanse. Statsråden vet utmerket godt at det i dag ikke føres noe reelt lønnstilsyn i det hele tatt. Dette har vært overlatt til partene i arbeidslivet. Det er nettopp derfor flertallet her i salen, når man likevel fra departementets og Regjeringens side i St.meld. nr. 19 vurderer å åpne for at man skal kunne føre et lønnstilsyn fra Arbeidstilsynets side, ser det som naturlig at de også får oppgavene med de to andre lønnstilsynene, nemlig det som i dag er overlatt til UDI, og det som følger av allmenngjorte tariffavtaler. Således blir det ikke noe dobbeltbyråkrati. Alle er enige om at det er gjennom allmenngjøring av tariffavtaler at man kan gjøre noe med sosial dumping i tjenesteytelse. Spørsmålet mitt er da: Mener statsråden at allmenngjøring av tariffavtaler bør brukes mer fra fagbevegelsens side?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen sa det aller meste av det jeg skulle si. Jeg har bare ett tillegg. I debatten ble det trukket fram av Fremskrittspartiets talsperson, representanten Torbjørn Andersen, at Fremskrittspartiet var imot det ene virkemiddelet som faktisk er det mest effektive i forhold til å bekjempe sosial dumping, forhåpentligvis, nemlig allmenngjøring av tariffavtaler. Det er antakelig det mest effektive når vi først får det på skinner og kommer i gang med det. Men det sier altså Fremskrittspartiet at de egentlig er imot. Da er spørsmålet mitt rett og slett: Hvis man går imot alle de forslagene som Karl Eirik Schjøtt-Pedersen listet opp i forhold til ILO-konvensjon nr. 94, i forhold til å sikre bedre innsyn og muligheter på det området, hva er det da man egentlig står igjen med overfor norske arbeidstakere for å sikre deres lønns- og arbeidsvilkår? Alle her i salen, til og med Fremskrittspartiet, er jo enige om at det er den frie flyten av tjenester som er den største utfordringen når det gjelder lønns- og arbeidsvilkår i det norske arbeidslivet. Men da er det pussig at man foreslår å fjerne det mest effektive og i tillegg ikke kommer opp med noen andre forslag, men bare harselerer over de partiene som faktisk fremmer forslag. Jeg opplever at dette er et eksempel på at Fremskrittspartiet prøver å kommunisere flest mulige budskap ut til flest mulige mennesker på samme tid, samtidig som de prøver å framstå med en indre konsistens. Det er veldig vanskelig når de forslagene som fremmes, ikke henger sammen.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-23:
Jeg tror man bare kan begynne å ringe til votering, jeg skal bare si det helt enkelt: Bakgrunnen for denne saken er at Husbanken skal flyttes til Drammen som følge av interne diskusjoner og etter ønske fra Regjeringen om å flytte større deler av de statlige virksomhetene ut fra Oslo. Siden jeg er Oslo-representant, samtidig som jeg er saksordfører, føler jeg behov for å si at jeg mener at denne type utflytting ikke bør skje stykkevis og delt, men helhetlig. Men når det først er flertall i denne salen for en sånn politikk, vil jeg si at denne prosessen har gått vesentlig bedre enn mange andre utflyttingsprosesser. Det har vært gode diskusjoner – selvfølgelig med uenighet. Det er jo ikke akkurat sånn at ansatte i Husbanken hopper i taket og jubler over at de må flytte til Drammen. Men det er likevel sånn at det har vært en god prosess, og man ser nå fram til å flytte ut. Leiekontrakten til de nye lokalene er klar, og det er bare for oss å si «go» til det. Jeg har som sagt full tillit til at de ansatte og ledelsen i Husbanken kommer fram til gode ordninger som ivaretar de ansattes vilkår, og som ivaretar de folkene det blir for trøblete for å bli igjen, ved omplassering og den type ting. Jeg forutsetter likevel at Regjeringen underveis i prosessen, i forbindelse med budsjettet og revidert budsjett til neste år, gir oss en oppdatering på hvordan prosessene har gått videre. Vi har ikke noe annet å gjøre enn å tilråde det Regjeringen har foreslått i denne saken. Her er det altså bred og full enighet.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2004-04-23:
På 1990-talet var Kristeleg Folkeparti imot Arbeidarpartiet sitt forslag om å skjerpa inn mellombelse tilsetjingsreglar, og eg føler ikkje at det som er Regjeringa sin intensjon no, bryt med det Kristeleg Folkeparti står for eller ynskjer. Korleis Stortinget vil stilla seg til eventuelle nye forslag om mellombels tilsetjing, får ein sjå på. Den eventuelle innverknaden dette kan ha på arbeidskraft som vil inn i Noreg, har eg faktisk ikkje så stor frykt for. Eg føler, som eg sa i hovudinnlegget mitt, at opposisjonen haussar opp situasjonen, dramatiserer han og bringar fram skremselsbilete. Eg trur at me skal handtera ein situasjon som ikkje er dramatisk ny. Me har i ti år hatt land innanfor EØS-området med langt lågare lønsnivå enn det me har i Noreg, utan at det har gjeve slikt resultat.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2004-04-23:
Kristeleg Folkeparti innrømmer at etter 1. mai går me inn i ein situasjon som er noko usikker. Derfor har me lagt vekt på at Regjeringa har som politikk å følgja med. Dersom det oppstår slike situasjonar som ein har beskrive her i debatten dag, med eit for sterkt press på ordningar innan norsk arbeidsliv, vil Regjeringa fremma tilstrekkelege forslag for å hindra ei uynskt utvikling. Mitt poeng er at eg er overtydd om at me ikkje vil få dei negative verknadene som opposisjonen har beskrive her i dag. Dersom vi ser over Kjølen, til venstresida, er det der ei nokså lik haldning som den Kristeleg Folkeparti har her i salen. Dei er avventande i forhold til situasjonen. Dei ynskjer gjestene velkomne, og dei seier at denne situasjonen skal me klara å løysa i lag.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-04-23:
Tidligere stod Kristelig Folkeparti sammen med Arbeiderpartiet og var imot at norsk arbeidsliv skulle ha et stort innslag av midlertidige ansettelser. Men i denne saken, som i veldig mange andre saker, har Kristelig Folkeparti endret standpunkt. Når skal så Kristelig Folkeparti få fjernet de siste krav til utleiefirmaer og innleie av arbeidskraft? Arbeiderpartiet mener at dette kan føre til en organisert korttidsimport av lavtlønnet arbeidskraft i et bredt spekter av bransjer som vil gå ut over utsatte grupper her i landet. Er representanten Gjedrem enig i dette, eller bekymrer det ikke Kristelig Folkeparti at vi allerede har høy ledighet, og at mange faller utenfor arbeidsmarkedet?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-04-23:
Tidligere i vår var kommunalministeren på årsmøtet i Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening. Ifølge media rettet hun der en advarende pekefinger mot arbeidsgiverne. Hun uttalte bl.a.: «EU- og EØS-utvidelsen fra 1. mai vil gi en viss økning i arbeidsinnvandringen til Norge. Det vil sette ekstra store krav til ryddighet blant norske arbeidsgivere.» Ut fra disse uttalelsene skulle en tro at statsråden var bekymret for at norske arbeidsgivere kan ta seg til rette. Men pussig nok er det veldig vanskelig å finne igjen disse bekymringene i de forslagene som Regjeringen nå har lagt fram. Derfor er mitt spørsmål til statsråden: Ble statsråden feilsitert, eller er statsråden fortsatt bekymret for at norske arbeidsgivere kan ta seg til rette?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-04-23:
Regjeringen ønsker å liberalisere regelverket for midlertidige ansettelser og innleie av arbeidskraft. Arbeiderpartiet mener at dette kan føre til en organisert korttidsimport av lavtlønnet arbeidskraft i et bredt spekter av bransjer. Siden vilkårene for midlertidige ansettelser også regulerer vilkårene for arbeidsinnleie, vil en oppmyking av arbeidsmiljølovens bestemmelser gi arbeidsgiverne økte muligheter til å skjære ned på andelen fast ansatte på norsk lønnsnivå. Taperne vil i så fall være utsatte grupper i det norske arbeidsmarkedet. Mener statsråd Meyer at det er en fare for det, eller mener statsråden at EU-utvidelsen ikke har noen betydning?
Erna Solberg (Høyre), 2004-04-23:
Ingen av forslagene fra Karl Eirik Schjøtt-Pedersen kommer til å forhindre dette fra 1. mai. Det betyr kanskje – med min beste godvilje – at man i ettertid kan komme til å oppdage at det har foregått uregelmessigheter på enkelte områder, og også svart arbeid, men ingenting kommer til å forhindre at det f.eks. kommer polakker som ønsker å jobbe gjennom et firma som tjenesteleverandør, før man har fått en allmenngjøring av tariffavtalen på det området. Og det ligger altså i hendene på fagforeningene å be om det, og det ligger i eksisterende lovverk. Vi har den første saken allerede. Så har jeg lyst til å understreke at når det gjelder spørsmålet om anbud, har vi svart komiteen at vi nå har til vurdering den ILO-konvensjonen det er snakk om i forhold til hvilke forpliktelser man har. Vårt generelle svar når det gjelder kommunene, er at vi ønsker å stimulere det kommunale selvstyret. Det er full frihet for hver enkelt kommune til å gjøre det, og fra statens side kommer vi tilbake til svaret på om vi kommer til å gjennomføre det eller ikke, når vi er ferdig med å vurdere det.
Erna Solberg (Høyre), 2004-04-23:
Jeg er ikke sikker på hvilken forskriftshjemmel det nå siktes til. Men når det gjelder de vedtakene som kommer til å bli fattet i Stortinget senere knyttet til denne saken, som altså har et flertall i Stortinget bak seg, kommer vi tilbake til Stortinget med dette. Men sett i lys av representanten Skjørestads innlegg må jeg bare si at med en frist for å levere forslagene fastsatt til 1. juni kommer vi verken til å kunne følge utredningsinstruksen, ha høring eller la noen berørte parter ha særlig påvirkning på dem. Så hvis man er redd for den typen konsekvenser, må man også være klar over at dette blir ganske mye hurtigarbeid, med fare for at berørte parter ikke blir hørt. Men dette kommer vi altså tilbake til. Ja, vi kommer til å ha stort behov for arbeidskraft fremover, særlig hvis vi klarer å sørge for at konkurranseutsatt næringsliv i Norge ikke nedlegges og flyttes ut. Min største utfordring knyttet til spørsmålet om arbeidskraft er faktisk at det er konkurranseutsatt næringsliv som kommer til å flytte fra dette landet, hvis vi ikke sikrer at vi får tilstrømning fra flere, eller hvis vi ikke klarer å få en større andel av dem som er utenfor arbeidsmarkedet, inn i arbeidsmarkedet.
Erna Solberg (Høyre), 2004-04-23:
Men det er fremdeles slik at i den debatten vi har hatt i dag, er det noen som har stått her og påstått at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet ikke er interessert i å sørge for at man følger lønns- og tarifforhold i norsk arbeidsliv. Hovedpoenget i mitt hovedinnlegg var at heller ikke noen av de forslagene som representantene fra venstresiden i norsk politikk har, faktisk gir den garantien, bortsett fra den hjemmelen og den loven om allmenngjøring av tariffavtaler som allerede finnes. Det har i hele prosessen og i diskusjonen om dette vært Regjeringens standpunkt at når vi har denne loven, er det den som må brukes, og det er den som gir hjemlene for eventuelt å bestemme at på enkelte områder er konkurransen så stor og forholdene så dårlige at vi er nødt til å allmenngjøre tariffavtalene. Så har vi sagt at vi på andre områder, når vedtakene er fattet, vil se på hvilke andre målrettede virkemidler som må settes inn i tillegg til dette, i tråd med det SV faktisk var enig i da vi innførte lov om allmenngjøring av tariffavtaler.
Erna Solberg (Høyre), 2004-04-23:
Nei, jeg er ikke feilsitert. Jeg er ikke bekymret, men jeg er fortsatt veldig klar over det budskapet man også skal gi til arbeidsgiverne i dette landet som måtte føle det interessant å forsøke å bende det regelverket vi faktisk har. Det jeg sa i det foredraget, var altså at når vi nå får utvidelsen, kan man altså ikke starte å jobbe før man har fått arbeidstillatelse. Man er nødt til å følge de reglene som går på fulltidsarbeid og på lønn, som altså Regjeringen har foreslått og fått tilslutning til her, og vi kommer til å slå hardt ned på det hvis man ikke gjør det. Det må man være klar over. Når det ikke står i odelstingsproposisjonen, er det fordi de lovhjemlene eksisterer. Brudd på utlendingsloven gjør det mulig å straffe personer som ansetter ulovlig, og hvor forholdene ikke er ryddet opp i, og vi har tenkt å bruke den hjemmelen. Jeg registrerer at et flertall ønsker å få en slik lovhjemmel. Vi har i flere omganger overfor Stortinget forsøkt å forklare at den lovhjemmelen eksisterer, og vi bruker den. Hvert eneste år bøtelegges et betydelig antall personer som har brukt ulovlig arbeidskraft.
Erna Solberg (Høyre), 2004-04-23:
Det forslaget som flertallet kommer til å vedta om Arbeidstilsynet, dreier seg om håndheving av regler når vedtak om lov om allmenngjøring er gjort. I loven er det to mekanismer i dag. Den ene er bruken av boikott mot firmaet, som er et sterkt virkemiddel å bruke. Den andre er faktisk å gå til rettsvesenet og be om sanksjoner gjennom rettsapparatet. Hvorvidt Arbeidstilsynet også skal ha en rolle med å følge dette, har vi hele tiden sagt at vi vil se nærmere på. Men vi har først ønsket å få en gjennomgang av hvordan loven faktisk fungerer. Vi kunne kanskje trengt en nemndsavgjørelse, slik at vi kunne se på hvordan man praktisk kunne klare å gjennomføre det, før man gjorde det. Min innvending til de fleste av de forslagene som kommer fra de tre venstrepartiene her, er at de innebærer en betydelig grad av byråkratisering, særlig med økt rapporteringsplikt, som kommer til å få økonomiske konsekvenser for bedrifter, og som skal innføres på alle områder i arbeidslivet, og vi vet ennå ikke om dette kommer til å bli et problem eller ikke.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-04-23:
Jeg registrerer at det er et bredt flertall som ønsker en oppmykning og et mer fleksibelt arbeidslivslovverk i Norge. Jeg registrerer at et stort flertall ønsker en framtidig arbeidslivslovgivning som i større grad er innrettet mot framtidens arbeidsplasser. Spørsmålet om midlertidig ansetting er behørig berørt i Arbeidslivslovutvalgets innstilling. Innstillingen er nå på høring hos høringsinstansene, og jeg ønsker ikke å gå inn i en substansiell diskusjon om dette spørsmålet før jeg har fått anledning til å lytte til høringsinstansene. Jeg har også varslet en odelstingsproposisjon som gir Stortinget anledning til en bred diskusjon. Den skal leveres i høstsesjonen.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-04-23:
Jeg er på samme måte som representanten Andersen opptatt av at Arbeidstilsynet skal gis mulighet til å følge kontrolloppgaver og overvåkingsoppgaver tilknyttet EØS-utvidelsen, og jeg skal sørge for at Arbeidstilsynet gis den muligheten.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-04-23:
Aller først: En del av de problemstillingene representanten Holmås trekker opp, er ikke direkte knyttet til EØS-utvidelsen, men er knyttet til et behov for å etterse at norske lover og regler faktisk blir overholdt på enhver arbeidsplass, uavhengig av om det er utenlandsk eller norsk arbeidskraft til stede. Jeg er opptatt av at Arbeidstilsynet spiller den rollen slik Stortinget har forutsatt gjennom denne debatten. Det jeg er opptatt av, er at vi ikke lager byråkratiske, vanskelige løsninger som fratar oss muligheten til å innrette de offentlige ressursene på en mest mulig effektiv måte, at vi ikke bygger opp unødig dobbeltkompetanse i mange ledd, men at vi fortsatt klarer å samordne på en måte som gjør at vi både bruker ressurser godt og dekker de behovene fellesskapet har for ettersyn og kontroll.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-04-23:
Jeg har i svar på et tidligere spørsmål bekreftet at jeg er opptatt av at Arbeidstilsynet får de rammebetingelsene som er nødvendige for å følge opp nødvendig kontroll- og tilsynsarbeid knyttet til EØS-utvidelsen. Jeg bekrefter svaret. Så er jeg også opptatt av at den viktige rollen Arbeidstilsynet spiller – ikke minst fordi man har en legitimitet blant partene i arbeidslivet, både arbeidsgivere og arbeidstakere – ikke svekkes gjennom at Arbeidstilsynet også får nærmest et lønnspolitiansvar, som kanskje kan svekke noe av den legitimiteten og brede forståelsen Arbeidstilsynet har for å arbeide i særlig grad med forebyggende arbeid. Arbeidstilsynet vil også uavhengig av dette ha store utfordringer; det vil faktisk være helt umulig å kontrollere lønnsutbetalinger som skjer andre steder enn i Norge, der hvor arbeidstakerne er ansatt i et selskap som ikke har Norge som forretningsadresse.
Morten Andreas Meyer (Høyre), 2004-04-23:
Jeg har registrert at det i denne salen, til tross for at retorikken ikke tyder på det, er bred enighet om at det sterkeste og kanskje eneste solide virkemidlet vi har mot sosial dumping, er allmenngjøring av tariffavtaler. Nå er dette til behandling i Tariffnemnda, og det må være arbeidslivet og arbeidstakerorganisasjonene selv som har et særlig ansvar for å bringe disse spørsmålene inn for Tariffnemnda på de områdene hvor norsk arbeidsliv mener at det er særlig påkrevd med slike løsninger.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-04-23:
Statsråden sa at Arbeidstilsynet har en viktig rolle i forhold til kontroll og etterlevelse av norske lover for arbeidslivet. Det er vi selvfølgelig helt enig i, men det er faktisk slik at for å kunne drive den kontroll som er nødvendig – og det vil bare forsterke seg i tiden som kommer – må Arbeidstilsynet få tilført mer midler. Er statsråden innstilt på det? Så kan jeg nevne, siden statsråden er fra det fylket jeg selv kommer fra, at fagbevegelsen i Hedmark og Oppland har hatt en kontroll av byggeprosjekter i fjellområdene. Der er faktisk timebetalingen som utbetales, én ting, og det som står i kontrakten, noe annet. Det betyr at Arbeidstilsynet også får et ansvar for å gå inn i den økonomiske og regnskapsmessige biten i bedriftene.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2004-04-23:
Denne debatten viser, synes jeg, en gigantisk snuoperasjon fra en del av Stortingets partier, i realiteten alle unntatt Fremskrittspartiet og muligens Senterpartiet. Da vi allerede under Stoltenberg-regjeringen fremmet forslag om å be om overgangsordninger på dette området, ble det fnysende avvist av Stoltenberg-regjeringen, av LO og også av de andre ikke-sosialistiske partier. Etter regjeringsskiftet har vi flere ganger i forbindelse med utvidelsen av EU fremmet forslag om å be om overgangsordninger, så vidt jeg husker så sent som i trontaleordskiftet i fjor høst. Alle ganger er dette blitt avvist. Man har hatt høy profil på at man skal ha det åpent, og man har vist bl.a. til Sverige og Göran Persson, som har hatt nøyaktig den samme profilen tidligere. I dag opplever vi altså at Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti prøver å fremstille seg som om de har vært opptatt av dette veldig lenge for å hindre sosial dumping. Jeg må si at jeg deler fullt ut synspunktene til kommunalminister Erna Solberg; det er ingenting av det som konkret er foreslått, som ville hindre det som mange er opptatt av å hindre. Vi foreslo i Innst. S. nr. 149 for 2003-2004 at man skulle videreføre gjeldende restriksjoner overfor de nye medlemslandene, altså at nåværende regime mot arbeidsinnvandring skulle gjelde i sju år for de nye medlemslandene. Det ville kanskje vært den eneste effektive måten å begrense disse problemene på. Det ble nedstemt av regjeringspartiene og av Arbeiderpartiet og SV. De brukte til og med ganske sterke, negative karakteristikker av Fremskrittspartiet som kunne ha en slik håpløs holdning. Og nå prøver de altså å fremstille seg selv som meget restriktive, fordi de ønsker å bruke denne problemstillingen til å styrke innsynsretten til tillitsvalgte i fagorganisasjonene. Det er jo innsynsretten de styrker, ikke noen myndighetsrett, ikke noen inngripen. Dette er altså en gigantisk politisk snuoperasjon, hvor man med god hjelp av enkelte naive journalister prøver å lure det norske folk til å tro at man har vært opptatt av disse tingene lenge. Det er først etter at andre land har gjort det Fremskrittspartiet i årevis har bedt om, etter at andre land innfører overgangsregler, at man har kommet til at det vil være fornuftig å gjøre det også i Norge. Og så prøver Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti nå å fremstille seg selv som de partier som vil gå lengst for å begrense mulighetene både til sosial dumping og til konkurranse fra arbeidstakere fra andre land. Jeg synes det er ganske freidig. De kan angre på at de ikke fulgte våre anvisninger på tidligere tidspunkter. Da hadde vi kanskje hatt bedre tid til aktivt arbeid for å finne ordninger som kanskje hadde vært bedre enn de som nå blir vedtatt. Men det skyldes like mye Arbeiderpartiet og SV som den sittende regjeringen – altså alle partier bortsett fra Fremskrittspartiet.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2004-03-24:
Jeg foreslår Anne Berit Andersen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-03-24:
Jeg vil på vegne av John I. Alvheim og meg selv fremme forslag om hvordan en kan legge til rette for at fastlegene gis rett til å avgjøre om pasienter kan tilbys legemiddelassistert rehabilitering.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-03-24:
Faren er her at vi havner i en ond sirkel, at vi politisk begrunner vekst i budsjettene med ønsket om å bedre tilbudet til pasientene, og så ser vi at veksten gir rom for voldsomme lønnsøkninger – særlig for legene – som igjen gir grunnlag for kutt i pasienttilbudene, noe som utløser politisk aktivitet for å øke budsjettene for å styrke pasienttilbudene. Faren er altså at vi får en ond sirkel. Jeg har stor respekt for at lønnsspørsmål er et forhandlingsspørsmål. Men føler ikke helseministeren at denne situasjonen også krever politisk handling, sånn at vi faktisk sikrer oss at økte bevilgninger med utgangspunkt i bedre pasienttilbud faktisk fører til bedre pasienttilbud?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-03-24:
Jeg har et spørsmål til sosialministeren. Jeg står her med et intervju sosialministeren i går gav til TV 2 Nettavisen, der sosialministeren kommenterer en økning i sykefraværet på nesten 9 pst., noe som bekymrer sosialministeren. Og jeg er enig i at det er grunn til å føle bekymring i forhold til det. Men i intervjuet sier sosialministeren at vi har en kultur for at altfor mange er borte fra jobben. Og da spør jeg meg: Er problemet med sykefraværet et kulturelt problem, eller er det en annen type problem? Finn Bergesen jr. sier at vi er «en nasjon av sytere». Spørsmålet mitt blir da: Er det slik at økningen i sykefraværet skyldes at vi blir latere og latere, at vi er unnasluntrere og sytere, og at vi kynisk utnytter sykelønnsordningen, eller er det andre, mer sammensatte, problemer som fører til økning i sykefraværet? Er nordmenn borte fra jobb fordi de er syke, eller er det fordi de er late?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-03-24:
Jeg takker for svaret, som jeg synes var et interessant og godt svar. Jeg synes det er viktig å understreke at når Finn Bergesen jr. kaller nordmenn for «sytere», er det interessant at sosialministeren i Stortinget gjør det klart at en viktig grunn til at sykefraværet øker, er at arbeidsgiverne ikke tar det ansvaret de har. Det synes jeg er en viktig understreking fra sosialministerens side. Men når sosialministeren svarer som hun gjør, i Stortinget, er det jo merkelig at den første ryggmargsrefleksen som åpenbart går gjennom Høyres stortingsgruppe når dette problemet kommer opp, er at representanten Ivar Kristiansen øyeblikkelig går ut på TV og sier at svaret er å straffe arbeidstakerne ved ytterligere å ramme deres velferdsordninger, og med en gang rasler med innføring av karensdager. Nå er jeg veldig glad for at Regjeringen ikke er enig med Høyres stortingsgruppe, og jeg er glad for at sosialministeren bekrefter det nå.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-03-24:
Mitt spørsmål går til den ærede helseminister. Helsetilsynets tilsynsrapport for 2003 gir uttrykk for sterk kritikk for en utilfredsstillende omorganisering av psykiatrien. Det påpekes at psykiatriske sykehjem og sykehusavdelinger er nedlagt, mens de distriktspsykiatriske sentrene som skulle gi alternativt behandlingstilbud, ikke er tilstrekkelig utbygd og mange sentre står ubenyttet selv om de er ferdige, på grunn av manglende økonomi. Ifølge Helsetilsynet er behandlingstilbudene lite samordnet, og lovpålagte individuelle planer er ikke tatt til følge i noen særlig utstrekning. Så langt i 2004 foreligger det forslag i regionene om svært omfattende kutt i behandlingstilbudene. Hva akter helseministeren å gjøre med denne situasjonen, sett på bakgrunn av den løpende psykiatriplanen?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-03-24:
Jeg takker statsråden for svaret. Ifølge pressemelding fra Helse Midt-Norge 10. mars har styret stoppet alle byggeprosjekter og investeringer i regionen der det ikke er inngått bindende avtaler. Dette gjelder i særlig grad utbyggingen av distriktspsykiatriske sentre i Volda, Ålesund, Molde, Kristiansund, Leistad og Stjørdal. Vil helseministeren som foretaksmøte umiddelbart gripe inn overfor Helse Midt-Norge og sørge for at utbyggingen fortsetter uhindret? Det foreligger plandokumenter for denne utbyggingen. Ifølge uttalelser fra hr. Hareide, nestleder i Kristelig Folkeparti, vil dette partiet satse på psykiatri. Betyr det at helseministeren kan love større bevilgninger både til investering og til drift av psykiatrien i revidert nasjonalbudsjett?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-03-24:
«Ifølge tilsynsmeldingen for 2003 fra Statens helsetilsyn viser en ny landsomfattende kartlegging som ble utført ved indremedisinske avdelinger i 2003, at tallet på korridorpasienter igjen er økende. Særlig ved St. Olavs Hospital HF og Universitetssykehuset i Nord-Norge HF er det en betydelig økning i forhold til 1999, da tallene var synkende. Hva mener statsråden kan være årsaken til økningen av korridorpasienter i disse foretakene, og hvilke tiltak er nødvendige for å stanse denne uviklingen?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-03-24:
Jeg takker statsråden for svaret. Det har vært en prioritert oppgave for departementet og Stortinget å få redusert antall korridorpasienter ved våre sykehus, som er både uverdig og faglig utilfredsstillende. Slik jeg ser det, kan det være to viktige grunner til at antall korridorpasienter igjen øker. For det første: Såkalte utskrivningsklare pasienter fra sykehusene er såpass dårlige at de trenger intensiv oppfølging etter utskrivningen. Mange kommuner har ikke faglig kompetanse, slik at man av et forsvarlighetshensyn lar pasientene ligge lenger i sykehus, og heller betaler mulkt. En annen grunn, som kanskje er den viktigste, slik jeg ser det, er mangelen på somatiske sykehjemsplasser i svært mange kommuner. Bare et lite mindretall på en tredjedel av våre omsorgsboliger er utstyrt med fast bemanning slik at man kan ta vare på alvorlig syke og omsorgstrengende. Kunne det være en tanke at staten ved helseforetakene og kommunene fikk utrede spørsmålet om etablering av en halvannenlinjetjeneste for de sykeste pasientene over noen tid?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-03-24:
Jeg takker igjen helseministeren for svaret. Jeg er kjent med at departementet jobber med en forenklet og mer rettferdig tilpasning når det gjelder finansiering av egenandeler for de ulike omsorgstjenestene i kommunene. I den sammenheng mener jeg det ville være fornuftig om en kom frem til et system der pengene fulgte pasientene. Dette ville kunne medføre at private interessenter etablerte seg og drev offentlige pleie- og omsorgsinstitusjoner, og at de eldre fikk fritt sykehjemsvalg. Jeg tror dette også ville hjelpe på kapasiteten når det gjelder omsorg og pleie i kommunene, noe som igjen ville medvirke til en betydelig reduksjon av korridorpasientene. Har helseministeren noen sans for denne tankegangen?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Det foregår en omfattende satsing på psykisk helse, og denne gir resultater i form av at flere behandles, og flere behandles raskere. Likevel er det åpenbare feil og mangler. Rapporten fra Statens helsetilsyn er alvorlig i så måte fordi den ikke bare peker på utilstrekkelige tjenester, men den peker også på klare lovbrudd i tjenesten. Det er en rapport som jeg tar med det største alvor. Vi har allerede overfor de regionale helseforetakene, som er hovedadressat for denne kritikken, krevd at man punkt for punkt gjennomgår Helsetilsynets tilsynsrapport og følger opp i forhold til de punktene som er relevante i det enkelte helseforetak. Det er avgjørende for at tjenesten skal fungere godt, at man følger opp Stortingets forutsetning om en omstilling av psykiatrien i retning av en mer åpen psykiatri, og at man følger opp Stortingets forutsetning om at det skal være en helhet i sammenhengen mellom den lokalbaserte psykiatrien og sykehuspsykiatrien og de distriktspsykiatriske sentrene. Her er det åpenbart store utfordringer som gjenstår. Det samme gjelder den rett som den enkelte pasient har til individuelle planer. Det er ikke en rett man kan oppfylle hvis man har lyst, det er en rett som skal innfris.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
I revidert nasjonalbudsjett vil Regjeringen komme tilbake med en gjennomgang av investeringsrammene og lånefinansieringen i den forbindelse, slik det er forutsatt i budsjettopplegget for 2004. Da vil vi også komme tilbake til det spørsmålet som representanten Alvheim tar utgangspunkt i. Vi har innledet en dialog med helseforetakene og med Helse Midt-Norge i forlengelsen av det vedtaket som representanten Alvheim viste til, som er særdeles utilfredsstillende, og som derfor krever en oppfølging. Den er vi i gang med, og vi vil som sagt komme tilbake til Stortinget i revidert nasjonalbudsjett i forhold til investerings- og lånerammene. For øvrig kan jeg bekrefte overfor representanten Alvheim, siden han også stilte meg som partileder et spørsmål, at Kristelig Folkeparti vil prioritere økte driftsmidler og investeringsmidler til psykiatrien i framtidige budsjetter.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Vi har fra departementets side gitt den helt klare føring overfor helseforetakene at i den omstillingen som skal skje i psykiatrien, som innebærer at noe må legges ned og noe skal bygges opp, skal tilbudet til pasientene sikres på en slik måte at man ikke legger ned et tilbud uten at man har et alternativt tilbud til de samme pasientene. Det er gitt krystallklare styringssignaler om dette, og de blir fulgt opp i styringsdialogen med helseforetakene og gjennom det at vi nå har etablert en nasjonal strategigruppe for psykisk helse, hvor alle de fem regionale helseforetakene deltar. Det er også slik at Sosial- og helsedirektoratet har en oppfølging av resultatene underveis. Det som ofte skjer i den offentlige debatt, er at man blander sammen det som er en vedtatt omstilling fra Stortingets side, og det som er ren nedskjæring og nedleggelse av tilbud.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
For det første må man skille mellom kuttforslag som er en del av en budsjettprosess, og det som faktisk er vedtatte budsjetter. For det andre må man skille mellom det som er en omlegging av tjenesten – fra døgnbehandling til poliklinisk behandling, fra sykehjem hvor det ikke skjer noen særlig aktiv behandling, til distriktspsykiatriske sentre og aktiv behandling i kommunene. Dette er en gedigen omstilling av en sektor, som innebærer at ikke alt skal være slik det har vært før. Når det er sagt, vil jeg si at det ikke er tvil om at det i helseforetakene også har vært gjort vedtak som er i strid med de retningslinjer som er gitt. Vi har fulgt opp i tråd med de retningslinjene vi har gitt, overfor helseforetakene, i de tilfellene hvor det har skjedd. Når det gjelder det konkrete samarbeidet med Alternativ til Vold, er det en prosess som er i gang for å sikre et forsvarlig tilbud.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
En av de største utfordringene innenfor psykiatrien er dobbeltdiagnoser, der klientene både har et rusproblem og en psykisk lidelse. Jeg tror at den rusreformen som Stortinget har vedtatt, vil gi muligheter til en langt mer faglig kvalifisert innsats overfor rusmiddelmisbrukerne, og den gir rusmiddelmisbrukerne rettigheter som pasienter, og det er viktig. Det er ikke slik at kommunenes ansvar for rusmiddelmisbrukerne er endret i forhold til denne reformen. Det er heller ikke trukket ut penger av primærkommunenes budsjetter i forhold til det ansvar kommunene har hatt og fortsatt har for rusmisbrukere. Men det er helt klart at når man gjennomfører en så stor endring, er det nødvendig, som representanten Gløtvold var inne på, å følge utviklingen nøye og evaluere deretter. Når det gjelder fordelingsnøklene, har man brukt inntektssystemets fordelingsnøkler. Det er ingen feil med dem annet enn at de i større grad kunne ha avspeilt behovene. Der vil man kontinuerlig måtte lete etter bedre fordelingsnøkler.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Hvis representanten Ballo hadde tatt seg tid til å lese det fullstendige referatet av hva jeg sa i debatten i går, ville han ha registrert at jeg hadde kritiske merknader til lønnsveksten for leger. Men jeg mener at Stortinget må forholde seg til spillereglene i arbeidslivet på en slik måte at det er partene som gjør avtalene. Det er myndighetene som legger rammebetingelsene og føringene. Det vil være mitt utgangspunkt for de kommende lønnsforhandlinger. Når det er sagt, må jeg si at jeg deler representanten Ballos bekymring og uro i forhold til de aller minste og de aller svakeste som lider av psykisk sykdom. Representanten Ballo nevnte barn av foreldre med psykiske lidelser. I den strategiplanen som Regjeringen i høst framla om barns psykiske helse, har vi fokusert nettopp på denne gruppen, at behandlingsapparatet i større grad må ta utgangspunkt i familienes situasjon både når det gjelder rusmiddelmisbrukere og når det gjelder barn av foreldre med psykiske lidelser. Det er i denne strategiplanen pekt på flere tiltak. Ett av tiltakene vil være å bruke de finansieringsordningene vi nå har for pasientopplæring, som er rettet inn ikke bare mot pasientene, men også mot deres nærmeste i forhold til det å støtte dem som skal leve med noen som lider. Det er noe som jeg vil legge stor vekt på i tiden framover. La meg også minne om at barne- og ungdomspsykiatrien er et prioritert område både i den kommunale og i den statlige satstingen på psykisk helse.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Det initiativet er allerede tatt. Etter en gjennomgang vi hadde med de regionale helseforetakene i vinter, la vi fram for dem en ytterligere og forsterket presisering av de forutsetningene som representanten Ballo og jeg flere ganger har utvekslet synspunkter på i denne sal, der jeg har gitt klart uttrykk for hva som skal være styrende, og det kommer til å bli fulgt opp. Det er imidlertid en krevende situasjon i helseforetakene, fordi samtidig som det skal satses på et utvalgt område som psykiatrien, skal det også effektiviseres og omstilles på hele sektoren. Da tror jeg det er ganske viktig at man har en målrettet styring både fra politiske myndigheters side og fra de regionale helseforetakenes side for å sikre det. Det er en oppgave jeg har påtatt meg å sørge for.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Jeg er grunnleggende enig med representanten Nesvik i utgangspunktet. Vi må ha fokus ikke bare på dem som er i psykiatrien, og som får hjelp i psykiatrien, men minst like mye fokus må det være på dem som venter på hjelp. I en slik situasjon kan vi ikke koste på oss den luksus det er at det behandles så få pasienter pr. behandler som vi har sett en del tall for de senere årene. Derfor er det i opptrappingsplanen satt fokus på økt produktivitet. Jeg har utfordret fagmiljøene, antakelig også ertet dem på meg, nettopp for å sørge for at dette blir tatt på alvor. Vi ser nå at fra opptrappingsplanens start til og med 2004 har produktiviteten økt med om lag 30 pst. innen barne- og ungdomspsykiatrien, og med 7 pst. innen voksenpsykiatrien. Det betyr at målet om 50 pst. økning er godt innen rekkevidde for barne- og ungdomspsykiatrien, mens vi har noe større utfordringer for voksenpsykiatrien. Men dette må vi følge ytterligere opp.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Det er et faktum at stadig flere barn og unge får hjelp av psykiatrien, men det er også et faktum at stadig flere søker hjelp. Det har sammenheng med at tilbudet bygges ut, og at tilgjengeligheten av tilbudene blir bedre, det har sammenheng med holdninger i samfunnet som gjør at det er lettere å innrømme at man sliter med sin psykiske helse, og det er bra. Men det skjer noe av det samme som skjer når man bygger ut en vei – trafikken fylles opp igjen ganske fort, selv om kapasiteten er økt. Det er situasjonen vi står overfor, den er vi nødt til å møte med en økt innsats mot de svakeste og de sykeste. Representanten Molvik kopler dette til en del uheldige forhold knyttet til direktørers pensjonsforhold og lønnsforhold. Jeg har tidligere i denne sal varslet en gjennomgang av disse forhold. Den er iverksatt, og dette er nå under oppfølging, både på regionalt nivå og på helseforetaksnivå der det har vært grunnlag for det. Jeg har stor tillit til at foretakene også vil ta de kulturelle utfordringer som er i kjølvannet av disse sakene.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-03-24:
Jeg har ikke vanskeligheter med å være enig med representanten Bjarne Håkon Hanssen i at vi her står overfor et betydelig paradoks. Det største paradokset jeg har sett i den offentlige debatten om dette, var den aksjonen som noen av disse legene gjennomførte ved Universitetssykehuset i Nord-Norge, hvor de klagde på ressursknapphet og inviterte helseministeren til å komme opp og peke på hvilke pasienter som ikke skulle behandles. Det er et uttrykk for et uverdig spill rundt disse forholdene, og det kommer fra folk som jeg mener sitter i glasshus. Dermed har jeg også gitt uttrykk for at jeg har klare kritiske merknader, og jeg mener at det gir gale signaleffekter når enkeltgrupper får så store lønnstillegg som vi her har sett eksempler på. Det vi fra politisk hold kan gjøre, er å sikre at kompetansen til å drive lønnsforhandlinger i helseforetakene styrkes.