Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-11-18:
Utgangspunktet for forslaget til lov om arbeidsmarkedstjenester er å rydde opp i dagens lovgivning, som er lite tidsmessig, dvs. som på en del punkter ikke er i samsvar med dagens praksis og oppfatninger. Både i Ot.prp. nr. 70 for 1998-1999 og i Ot.prp. nr. 70 for 2001-2002 ble det varslet en full gjennomgang av dagens lov, som er fra 1947. Lov om arbeidsmarkedstjenester er et forslag til en relativt liten lov. Det dreier seg likevel om en viktig lovrevisjon. Loven gjelder en landsdekkende og for mange brukere svært betydningsfull etat, nemlig Aetat. Jeg er glad for at det er stor grad av enighet om de viktigste prinsippene i lovforslaget. Jeg har, foruten komiteens konkrete merknader til selve lovforslaget, lagt merke til komiteens henvisning til Rattsø-utvalgets innstilling til ny arbeids- og velferdsforvaltning. I likhet med komiteen er jeg innforstått med at det kan og vil bli behov for å endre så vel denne loven som andre lover når Stortinget får saken til behandling. Det har likevel vært viktig å få vedtatt forslaget til ny lov om arbeidsmarkedstjenester nå. For det første kan det gå noe tid før ny arbeids- og velferdsforvaltning blir etablert, og for det andre inneholder dette lovforslaget bestemmelser som også må vurderes videreført innenfor rammen av en slik ny modell. Tilslutningen i innstillingen til slike forslag gir oss anledning til å få prøvd ut nye tiltak i praksis og få en tilbakemelding fra brukerne. Jeg ser også av komiteens innstilling, til tross for ulike oppfatninger om virkemidler, at man gir uttrykk for høye ambisjoner i forhold til det som er uttrykt i lovens formålsbestemmelse, et inkluderende arbeidsliv gjennom et velfungerende arbeidsmarked med høy yrkesdeltakelse og lav arbeidsledighet. Disse mål er det bred politisk enighet om i Norge. De viktigste fornyelsene i lovforslaget er at det er lagt vekt på å styrke brukernes rettssikkerhet og innflytelse. Det foreslås innført en rett for den enkelte bruker av Aetat til å få vurdert sitt behov for arbeidsmarkedstjenester, og det foreslås en bestemmelse som skal sikre at brukerne gis medvirkning ved planlegging og evaluering av Aetats tjenester. Samtidig gjør loven en viktig opprydning og forenkling i dagens regelverk. Det gjelder bl.a. rekkevidden av forvaltningslovens saksbehandlingsregler for avgjørelser om arbeidsmarkedstiltak, der det nå blir en større klarhet i når Aetat skal følge forvaltningslovens saksbehandlingsregler, herunder reglene om begrunnelsesplikt og klagerett. I sum gir lovforslaget et betydelig enklere og klarere regelverk for Aetats tjenester, samtidig som brukerperspektivet blir styrket. Lovforslaget gir et bedre utgangspunkt for de lovendringer som det senere vil bli behov for som følge av arbeidet med en ny og mer samlet arbeids- og velferdsforvaltning. La meg kort gå inn på noen av de viktigste punktene i forslaget. Det foreslås innført en rett for den enkelte arbeidssøker til å få vurdert sitt behov for tjenester. Vurderingen vil angi om arbeidsformidling, veiledning, kvalifisering eller andre av arbeidsmarkedsetatens virkemidler er nødvendige og hensiktsmessige for at arbeidssøkeren skal få bedret sine muligheter på arbeidsmarkedet. Vurderingen skal gis skriftlig og vil danne grunnlag for en tydeligere avklaring av etatens service. Jeg er glad for at komiteen har pekt på at dette må følges opp. Jeg vil sørge for at evaluering blir gjennomført, slik det er framholdt i debatten. Stortinget har tidligere bedt om at brukermedvirkning sikres i Aetat. Etaten har på denne bakgrunn allerede gjennomført systematisk brukermedvirkning gjennom et sentralt brukerforum og gjennom lokale brukerfora i alle fylker i landet. Med lovforslaget vil brukermedvirkning nå sikres i lov. Det foreslås å oppheve dagens lovbestemte plikt til å ha et råd for Aetat. Det er ikke naturlig at det bindes opp i lov hvilke former kontakten mellom Aetat og arbeidslivets parter skal ha. Dette bør Aetat i samarbeid med partene fortløpende vurdere. Det foreslås å oppheve kravet om at virksomhet som driver privat formidling og utleie av arbeidstakere, skal registreres som aksjeselskap eller allmennaksjeselskap, alternativt at virksomheten stiller garanti. Dette kravet ble innført i 1998 med formål å sikre seriøsitet i disse bransjene. Bakgrunnen for at kravet nå foreslås opphevet, er en faglig vurdering av at kravet ikke fungerer etter sitt formål. Regjeringen foreslo å fjerne dagens bestemmelse om at arbeidssøker eller arbeidstaker som ikke fyller «rimelige krav i samband med formidlingen» kan bli nektet bistand fra Aetat, dvs. bli utelukket fra tjenestene. Bestemmelsen ble opprinnelig tatt inn som en ordens- og disiplinærregel. I praksis er den også blitt benyttet bl.a. overfor arbeidsgivere som det kan dokumenteres driver ulovlig virksomhet. Jeg tar til etterretning at komiteen mener det fortsatt er behov for en slik bestemmelse. Jeg har også merket meg at Stortinget mener bestemmelsen skal kunne brukes overfor arbeidstakere og bedrifter som ikke fyller rimelige krav som Aetat stiller i forbindelse med sine tjenester.