trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hårek Elvenes (Høyre), 2013-12-12:
Å feie for egen dør er ingen dum idé når man svært gjerne vil feie for andres dør. Den rød-grønne regjeringen har yndet å framstille norsk klimapolitikk som vellykket, og Norge som et foregangsland. Sannheten er at det har haltet på en del områder. Troen på at det man først og fremst kunne oppnå, var det man kunne oppnå internasjonalt, og var det som monnet, har vært framtredende i norsk miljø- og klimapolitikk, mens det man kunne oppnå på hjemmebane, har på sett og vis vært mer underordnet. «Hva du evner, kast av i det nærmeste krav» skal være ledetråden i norsk klimapolitikk. 70 pst. av klimagassutslippene i hovedstadsområdet kommer fra transport. Det burde tilsi en kraftig satsing på kollektivtransporten i området. Men nei, på Fornebu bygges en by med 25 000 mennesker på størrelse med Lillehammer. Historien om Fornebubanen er en samferdselspolitisk og en miljøpolitisk misere. Daglig reiser 750 busser utover til Fornebu og bringer 12 000 arbeidstakere til arbeidsplassene. Altfor lenge har denne banen befunnet seg i limbo. Historien om Fornebubanen er historien om statens spill mot Akershus fylkeskommune, Bærum kommune og Oslo kommune. Altfor store byrder har vært lagt på disse for å oppnå Fornebubanen. Historien om Fornebubanen er historien om gjentatte løftebrudd, rød-grønn ansvarsfraskrivelse og amatørmessig transportplanlegging. Allerede i 2002 lovet samferdselsminister Terje Moe Gustavsen fra Arbeiderpartiet 600 mill. kr til banen – penger som aldri kom. Med 350 000 nye innbyggere i hovedstadsområdet må staten simpelthen ta et større ansvar i kollektivutbyggingen, ellers kneler transportsystemet. Derfor vil Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen sørge for at staten dekker 50 pst. av kostnadene ved å bygge ut skinnegående kollektivtransport i hovedstadsområdet, herunder Fornebubanen. Det måtte en rød-grønn regjering til for å ta knekken på godstransporten på jernbanen. I dag fraktes det 1 million tonn mindre gods på jernbanen enn det ble gjort i 2008. Det tilsvarer 300 000 vogntog. Derfor satser regjeringen så stort – opp til flere hundre millioner kroner mer på jernbane enn de rød-grønne. Det er klimapolitikk, og det er å ta klimaforliket på alvor.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Er rett medisin for å minska todelinga i norsk økonomi å bruka endå meir oljepengar og såleis gjera Noreg endå meir avhengig av olja? Er det rett medisin og vekstfremjande å kutta i viktige vekstpakkar og tiltak til f.eks. fiskeri eller skogindustri? Er det rett medisin og eit teikn på stabile rammevilkår for den kraftforedlande industrien å rokka ved CO2-kompensasjonsordninga, eller er det vekstfremjande? Sjølvsagt ikkje. Arbeidarpartiet har jobba hardt for å få ordningar som sikra industrien sin tilgang på kraft til anstendige prisar. Krona på dette verket var CO2-kompensasjonsordninga. Den vasskraftbaserte industrien vår vart skjerma for den delen av kraftprisen som kom av at europeiske kraftverk må kjøpe kvotar for CO2-utslippa sine. Då Høgre og Framstegspartiet la fram budsjettet sitt, fekk vi høyra mykje retorikk om konkurransekraft, mindre oljeavhengigheit og vekstfremmande skattekutt. Realiteten er at den blå-blå politikken er ein trussel for arbeidsplassane og busetjinga i heile landet. Kuttet i CO2-kompensasjonsordninga utløyste sterke reaksjonar frå industrien, fagrørsla og lokalpolitikarar rundt i heile landet. Over natta fekk dei tilsette og leiinga ved Hydro i Høyanger og Årdal ny usikkerheit, og sjansen for investering minka. Sjølv om trussel om streik og massiv motstand førte til at regjeringa no held seg til Stoltenberg-regjeringa sitt framlegg, har det blå-blå budsjettframlegget likevel skapt usikkerheit om industrien sine rammevilkår. Hydrodirektør Halvor Molland sa til Haugesunds Avis den 14. november: «Slike brå og uventede endringer i rammebetingelsene gjør det enda mer krevende å planlegge for fremtiden. Det blir vanskeligere å se for seg store, langsiktige investeringer i Norge – slik vi har sett muligheter for de senere årene.» Talsmenn for regjeringa forsvarte iherdig kutt i ordninga fram til siste minutt, og regjeringspartia vil heller ikkje støtta ein merknad der «Stortinget ber regjeringen sikre forutsigbarhet for norsk industri ved å opprettholde en fullverdig CO2-kompensasjonsordning i avtaleperioden til 2020.» Vi kan altså frykta at dette framlegget dukkar opp att i neste sving, og vi kan alt konstatera at langsiktige rammevilkår er berre ord – det er berre ord – frå denne regjeringa. Stortinget må ha som prinsipp og politisk rettesnor at norsk industri skal vera underlagd gode, konkurransedyktige og føreseielege rammevilkår. Ein del av dette er nettopp at CO2-kompensasjonsordninga vert halden ved lag som ei fullverdig ordning.
Magne Rommetveit (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
For to år sidan var eg med på å debattera stortingsmelding om petroleumsverksemda. Ho hadde fått som tittel Ei næring for framtida. Ein god og dekkjande tittel det, men eg vil òg kalla det Velferdsmeldinga. Mykje av velferda vår i dag skriv seg frå petroleumsaktiviteten opp gjennom dei siste 40 åra, og då ikkje berre det faktum at olja og gassen vart funnen utanfor kysten vår. Endå viktigare har det vore at me har forvalta ressursane på ein klok måte, som har vore til beste for heile samfunnet. Og når me nå debatterer neste års budsjett innan dette politikkområdet, er det òg på sin plass å minna om dette viktige grunnlaget. Både finansdebatten og budsjettdebattane nå i etterkant innan dei ulike politikkområda dreier seg langt på veg om fordeling og bruk av midlar som har vorte genererte av olje- og gassaktiviteten vår. Eit av suksesskriteria for den norske petroleumsnæringa, og for heile den maritime næringa vår for den del, er at me er sterke i heile verdikjeda. Heile landet er involvert i dette, med rundt 250 000 som er knytte til industrien. I mitt heimfylke, Hordaland, reknar me med at over 30 000 har sitt daglege arbeid – med kompetanse i verdsklasse – knytte til utforsking, leiteverksemd, fabrikasjon, prosessering, drift og vedlikehald, og ikkje minst med forsking, utvikling og utdanning. Me har med ei næring å gjera som langt på veg er global. For at me òg i framtida skal kunna vera verdsleiande som komplett petroleumsnasjon, er det overmåte viktig at me sikrar heile verdikjeda, òg med kontraktsformer som fremjar norsk industrivekst. Eg er veldig glad for at komiteen i sine fleirtalsmerknader så klart uttrykkjer bekymring over at me har opplevd at mange store verftsoppdrag i det siste har gått til asiatiske verft, og at norske verft og engineringsselskap har tapt konkurransen. Her må oljeselskapa tenkja meir langsiktig, òg med tanke på kor dei rekrutterer sine fagfolk. Når komiteen så klart føreset at regjeringa aktivt følgjer opp det arbeidet som vert gjort i KonKraft-regi for å styrkja norsk leverandørindustri i deira situasjon, vil det nå verta avgjerande for å sikra ei komplett norsk verdikjede og konkurransekraft i ei næring som verkeleg er for framtida. Eg håper verkeleg at statsråden merkjer seg dette og følgjer sterkt opp.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Jeg vil si at den historien som representanten nå fortalte, minner meg veldig om noen av de skiturene jeg har hatt både med barn og barnebarn – det var bare det at jeg kunne høre at de sang hele tiden, for det var ikke noe motorbrøl som ødela de skiturene. Vi har nå fått en klima- og miljøminister som er nødt til å ha ansvar for at klimamålene nås på alle sektorer. Derfor deler jeg bekymringen for at den samme ministeren ikke har hånda på en del viktige områder for klimaet, men har gitt dem fra seg til andre. Det er bekymringsfullt. Et av de områdene som har lidd i dette budsjettet, er satsingen på bioenergi. Målsettingene på bioenergi er en økning på 14 TWh. Der har regjeringen kuttet ordningen for energiflis. Eidsiva Energi, Viken og Mjøsen Skog, flere av disse, sier at nå stopper satsingen på skogsflis som kilde til bioenergi. 8 av de 14 TWh som skulle nås på dette området, skulle altså nås med skogsflis. Ordningen er nå borte. Næringen sier at det ikke er lønnsomt å drive med dette uten tilskudd, mens regjeringen i sine dokumenter sier at det er hensynet til konkurransen på sagspon som er det viktigste. I Stortinget i går hørte vi også at det var en midlertidig ordning, som derfor skulle bort, og noen mente også at markedet kan klare dette alene, sjøl om bransjen sier at det går ikke an. Det går i hvert fall ikke an hvis ikke regjeringen har tenkt å heve prisen på strøm eller olje kraftig i forhold til i dag, og det har jeg ikke hørt den har sagt. Ikke én representant hørte jeg i går fra regjeringspartiene som var opptatt av at vi skal nå målene på bioenergi. Jeg vil spørre klima- og miljøvernministeren om hvordan hennes plan er for å nå målene på bioenergi, når en av de ordningene som virkelig har satt fart på dette området, og som får opp volumet på dette, er fjernet. Jeg vil si at gjort riktig – jeg vil understreke det, gjort riktig – er en satsing på bioenergi fra f.eks. skogsflis et kinderegg, også fordi det gir arbeidsplasser i distriktene, der det ikke er så stor virksomhet fra før. Skognæringen har et stort potensial for mange arbeidsplasser. Akershus fylkeskommune har f.eks. regnet ut at det kan bli 4 500 til 6 000 nye arbeidsplasser på dette hvis man gjør det riktig. Det er ikke til å kimse av, og i mange av fylkene er potensialet større. Så hva vil ministeren gjøre?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Jeg vil slutte meg til forrige taler. Grunnen til at jeg tar ordet igjen, er at klima- og miljøvernministeren ikke svarer på de spørsmål vi stiller når det handler om klima og miljø, og jeg stilte et spørsmål som gjelder klima. Vi har satt oss noen målsettinger. Nå håper vi at også EU setter klare målsettinger, og at vi skal nå dem. Hvis vi skal nå slike målsettinger, må vi ikke bare ha et overordnet mål, men vi må ha klare og forpliktende mål og virkemidler på ulike sektorområder. Og hvem skal passe på det i regjeringen? Hvis ikke det betyr noe at man har en klima- og miljøvernminister, må det vel bety at en har et overordnet ansvar for å sikre at virkemidlene fra regjeringen når de målsettingene man har satt seg? Det er derfor jeg spør om klima- og miljøvernministeren nå har oversikt over om man har virkemidler på plass som gjør at vi kan nå målsettingene f.eks. på bioenergi, når de i budsjettet har kuttet en ordning som bransjen sjøl sier vil føre til at de må stenge ned? Og fordi akkurat den bransjen er så avgjørende for at vi skal nå målsettingene på dette området, mener jeg det er viktig at klima- og miljøvernministeren kan svare klart i Stortinget: Ja, her er virkemidlene, slik vil vi nå målsettingene på dette området. Jeg fikk ikke et eneste svar på det. Det ble henvist til Landbruksdepartementet, som altså skriver i sin begrunnelse at dette ikke har noe med klima å gjøre eller med våre målsettinger på disse områdene, men at det tvert imot har noe med prisen på spon å gjøre, og at der er det deler av industrien som er opptatt av at prisen ikke skal gå opp for da blir det dyrt for dem. Det er viktig at vi får et svar på dette, også ut fra det helhetlige ansvaret som ministeren har – og jeg minner da om at vi har forpliktet oss til å øke bioenergivolumet med 14 TWh innen 2020. Det målet når vi ikke av oss sjøl, fordi energiprisene er såpass lave som de er i dag, og jeg regner heller ikke med at ministeren vil gå ut og si at hun har tenkt å øke strømprisene så mye at dette blir lønnsomt. Og det blir ikke lønnsomt uten støtte, og hva vil ministeren gjøre med det? Så til slutt til forsøksordningen med scooter: En forsøksordning kan ikke omfatte hele landet, og man kan heller ikke evaluere etter én sesong. Det er useriøst å gjøre det. Derfor må denne saken håndteres på en helt annen måte enn det regjeringen har lagt opp til.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Det var representanten Astrup som fikk meg til å ta ordet. Poenget her er at man fjerner viktige virkemidler for å nå målsettinger på bioenergi i dette budsjettet – ikke for Miljøverndepartementet eller Olje- og energidepartementet – men for Landbruksdepartementet. Etter at disse støtteordningene ble satt i verk, er produksjonen flerdoblet, og bransjen sier at den er avhengig av dem for å øke, fordi prisene ellers vil være for lave. Det er ingen uenighet om de virkemidlene som representanten Astrup tar til orde for, men problemet med dette budsjettet er jo at man ikke legger noen nye virkemidler på bordet, men fjerner virksomme virkemidler. Da spør jeg: Hva har man tenkt å gjøre for å nå målsettingene på dette området? Dette området er et kinderegg, fordi det bidrar både til fornybar energi og til svært mange arbeidsplasser i områder av landet som ikke har så mange arbeidsplasser fra før. Det er ikke mye som gjør det.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2013-12-12:
Lederen i miljøkomiteen, Elvestuen, har tidligere i debatten sagt at kontrollkomiteen har sendt et brev til statsråden vedrørende denne spesielle loven, forsøksloven knyttet til bruken av snøscootere. Det er riktig at så har skjedd. Jeg viser da til denne debatten og skal selvfølgelig ikke si noe om debatten i kontrollkomiteen, men det er helt åpenbart at når regjeringa først får et representantspørsmål, og nå også har fått et brev fra Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité om bruken av en lov som Stortinget har vedtatt, formoder jeg at regjeringa håndterer det på en veldig seriøs måte. Jeg er orientert om det svaret som miljøvernministeren har gitt til representanten Terje Aasland. Jeg vil benytte anledningen i denne debatten til å si at hvis regjeringa svarer kontroll- og konstitusjonskomiteen på samme måte som statsråden har svart representanten Terje Aasland, vil det bli nødvendig for Stortinget å håndtere dette som en spesiell sak, på egnet måte. For det er helt åpenbart at de i dette svaret omgår det som er realiteten, nemlig omfanget av forsøksordningen. Det omtales ikke, og det er jo det som er saken. Saken er at regjeringa trekker denne forsøksordningen så langt som de overhodet kan, dvs., etter min mening, for langt. Og hvis ikke regjeringa innser det, blir det, som sagt, helt nødvendig for Stortinget å håndtere det på egnet måte. Med det mener jeg å si at jeg gir miljøvernministeren en sjanse i denne debatten, men også i sitt svar til kontrollkomiteen, til å redegjøre for dette på en slik måte at det er mulig å håndtere det eventuelt innenfor loven, og er det ikke mulig, er det helt nødvendig at regjeringa omgjør dette, eller at Stortinget må reagere.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Gratulerer med Kyoto 2! Eg vil òg nytte anledninga til å stille spørsmål om ei ufatteleg viktig sak framover, nemleg EU sitt vidare arbeid med klima- og energipakka og dei norske innspela til det. Det var eit møte i Europautvalet tidlegare, der eg og andre deltok og hadde høve til å kome med synspunkta våre. Eg gav uttrykk for ei rekkje synspunkt. No har det vore eit nytt møte i Europautvalet, der det er lagt fram for oss kva som er avgjort. Det som står på sakslista til det møtet, er «Redegjørelse for status i regjeringens forberedelse av norske innspill til EUs arbeid med å utvikle et rammeverk for klima- og energipolitikken fram mot 2030.» Energi- og miljøkomiteen var ikkje invitert. Ein av representantane stilte følgjande spørsmål: Korleis veit regjeringa at dei har fleirtal for det dei der presenterte? I alle fall er eg og SV er sterkt kritiske. Så la meg spørje om det her òg: Korleis veit klima- og miljøvernministeren at regjeringa har forankring i Stortinget, fleirtal i Stortinget, for det dei der presenterte?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Eg synest både klima- og miljøvernministeren og andre har argumentert ganske godt for kvifor det er riktig med Kyoto 2-avtalen. Men det er eitt argument til som eg har lyst til å leggje til. Det er at Kyoto 2 er ein del av den «dealen» verda gjorde i Durban, om korleis vi skal klare å bringe dette spørsmålet framover – der rike land tok på seg det som kan sjå litt urimeleg ut, sett frå utsida, nemleg at ein skal lage ein avtale for ein såpass liten, avgrensa del av verda der berre ein del rike land deltar, og der mange andre ikkje slepp til. Men då tok mange andre, som Kina, India, Brasil osv., på seg å vere med i den prosessen mot 2015, som er den andre sida av den «dealen». No har vi oppfylt den eine delen av det. No er det løpet mot 2015 som avgjer. Og la meg sjølvsagt vere heilt krystallklar på at Kyoto 2 jo ikkje er i nærleiken av det som trengst for å løyse klimaproblemet. Det er berre ei bitte lita brikke i eit større bilde fram mot 2015. Då er vi ved den prosessen som skal skje no. Det er veldig bra at det kjem ei sak her i salen om Noregs internasjonale forpliktingar no i vår. Det vert ei kjempeviktig sak. Men Noreg og EU har eit svært tett samarbeid, og EU er ei av dei store, tunge drivkreftene for å få ein sånn avtale. Dermed vert klima- og energipolitikken i EU og deira prosess no i vår ein avgjerande del, som vil vere med på å avgjere kva det er mogleg å få til i ein ny avtale i 2015. Norske innspel dit er viktige. Regjeringa avgjer heilt sjølv i kva grad ho vil involvere Stortinget. Men Stortinget kan òg be om å verte involvert og få saker til behandling. På vegner av SV ber eg, som eg gjorde i Europautvalet før i dag, om at Stortinget faktisk får lov til å behandle den svært viktige saka om kva for klima- og energipolitikk vi skal anbefale EU å ha. Eg gjer det fordi eg på fleire viktige punkt er kritisk til det som vart presentert, men eg gjer det òg fordi det er ein av dei tyngste politiske prosessane vi no er inne i, og ikkje minst fordi noko av det mest positive den nye regjeringa har kome med til no, er europaminister Helgesens klare initiativ om å vere tidlegare inne, om å bruke Stortinget som ein aktiv arena for debatt og innspel. Det som vart presentert for oss i dag, var altså at det skulle vere ein rein prosessrunde. Energi- og miljøkomiteen var ikkje til stades. Vi fekk presentert det slik at ein snart ville sende innspel. Så viser det seg at pressemeldinga er ute omtrent før vi er ferdige med møtet. Eg ber klima- og miljøvernministeren om å involvere Stortinget, og at det no vert teke som ei sak, at det vert ein runde i Stortinget som òg kan klare opp: Er det støtte for det, og kva er Noregs innspel?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-12:
Det som er spesielt her, er at mens energi- og miljøkomiteen sit og diskuterer budsjettet i salen, held ein eit møte i Europautvalet som handlar om ei svært viktig sak for den same komiteen. Og det står under ei såkalla diversesak, nr. 4 på sakskartet, og eg les igjen: «Redegjørelse for status i regjeringens forberedelse av norske innspill til EUs arbeid med å utvikle et rammeverk for klima- og energipolitikken». Status var altså at det var ferdig, og så det var ei orientering om at slik vart det. Det er regjeringas fulle rett å operere på den måten, men det er stikk i strid med dei signala dei sjølve har gjeve om korleis dei har tenkt å operere i europapolitikken. Så var eg til stades både her i debatten under utgreiinga og på det førre møtet i Europautvalet – eg var innom begge stader og snakka om energi- og klimapolitikken og gav uttrykk for SV sitt syn. Det var lett å forstå av dei to debattane at både eg og andre parti ville ha heilt andre syn på vesentlege delar av det som vart lagt fram, som òg har kome fram under debatten her i salen i dag. Grunnen til at det vert ein debatt under Kyoto 2, er at ein har valt ikkje å leggje fram ei eiga sak for Stortinget, og òg at det føregår eit anna møte om dette, som energi- og miljøkomiteen openbert burde ha vore på – kommunalkomiteen var der, justiskomiteen var der. Så eg ber igjen – eg krev det ikkje, men eg ber – om at klima- og miljøvernministeren i det minste tek ordet og svarer på om ho kan tenkje seg å leggje fram ei sak eller på annan måte ta ein ny runde i Stortinget om den saka. Det er òg fordi det er ein viktig innhaldsdebatt, og det føregår ein knallhard kamp om dette i EU no. Skal det vere eitt overordna mål, eller skal ein framleis ha mål på område som fornybar og energieffektivisering, som har drive fram endring i dei enkelte landa i EU? Det er mykje å seie om subsidiane, men dei har i alle fall vore med på å drive fram fornybarrevolusjonen i ein del EU-land. Dei er under tungt press no. Skal dei fortsetje, eller skal dei vekk, slik mange kjempar for? Og kva rolle skal gassen ha i dette? Det er blant dei debattane som er viktige. Så i ein meir forsonande tone heilt til slutt: Eg gløymde å takke for dei hyggelege orda frå Heikki Eidsvoll Holmås her frå talarstolen når det gjaldt Kyoto 2 og mi deltaking der. Men eg vil nytte sjansen til å sende takken vidare til dei to som sit her, og til alle dei andre som jobbar i det norske forhandlingsteamet. No jobbar dei for den nye klima- og miljøvernministeren, før jobba dei for meg, og om nokre år jobbar dei for ein annan klima- og miljøvernminister. Under alle desse regima gjer dei ein fantastisk jobb. Dei jobbar med noko av det mest komplekse i verda, nemleg å få til ein internasjonal avtale. Dei har fått mykje kjeft i media etter møtet i Warszawa, men dei er blant Noregs flinkaste embetsmenn og -kvinner.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-12:
La meg starte i en litt annen ende. Jeg var til stede på det samme møtet, og det er sånn sett utfordrende når energi- og miljøkomiteen ikke kan være til stede når en så viktig sak diskuteres. Derfor vil jeg utfordre miljøvernministeren: Hva er fordelene med kun å velge ett mål kontra det å løfte fram at en skal ha målsettinger på områdene fornybar energi og energieffektivisering?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-18:
På vegne av representantene Audun Lysbakken, Snorre Serigstad Valen og meg sjøl vil jeg framsette et forslag om å ikke utvide legers rett til reservasjonsrett når det gjelder henvisning til abort, utskriving av resept på p-piller eller henvisning til assistert befruktning.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-18:
På vegne av representantene Hans Olav Syversen, Ketil Kjenseth, Trine Skei Grande og meg selv vil jeg legge fram et representantforslag om ekstern ekspertvurdering og framleggelse av en plan om den videre omstillingen i hovedstadsprosessen i Helse Sør-Øst.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
Siden dette er den siste spørretimen før jul, vil jeg gjerne benytte anledningen til å ønske statsminister Erna Solberg og regjeringen en riktig god jul. Jeg håper de får en fin ferie og mange fine gaver. Regjeringen har sittet i to måneder, og vi forstår alle at det ikke er alt den har rukket, men på noen områder har den likevel greid å legge om kursen – legge om kursen i en annen retning enn det den forrige regjeringen sto for. Ett av de områdene er barnehagepolitikken. I disse dager mottar vi alle mange julekort. Foreldre med barn i barnehage mottar også melding om at barnehageprisen går opp med omtrent 500 kr neste år. Det er kanskje ikke et veldig dramatisk beløp, men det er altså likevel første gang på veldig mange år at barnehageprisen går opp og ikke ned. Fra 2005 til 2013 var det en betydelig nedgang i realprisen. Nå går barnehageprisene opp for første gang på mange år, så det er en ny kurs. Mer alvorlig er det kanskje at summen av at det ikke blir flere opptak i barnehagene, og av at det blir dyrere å ha barn i barnehage, er at regjeringen selv anslår at det blir 7 000 færre barn i barnehage sammenlignet med den forrige regjeringens opplegg, og at antallet barn i barnehage, for første gang på svært mange år, går ned fra et år til et annet. Vi mener at barnehager er bra for barna, bra for likestillingen, bra for integreringen og ikke minst viktig for at de som sliter med å lære norsk, får et godt grunnlag før de skal begynne på skolen. Færre og dyrere barnehager er ikke noe som kommer rent tilfeldig. Det er et resultat av politiske valg denne regjeringen gjør. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er hun fornøyd med at det nå blir 7 000 færre barn i barnehage, og at barnehageprisene, for første gang på svært mange år, går opp?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-12-18:
Jeg merket meg at statsministeren ikke svarte på spørsmålet, nemlig om hun var fornøyd med at det nå blir 7 000 færre barn i barnehage, og at alle foreldre må betale mer for å ha barn i barnehage. Jeg mener det svekker kunnskapen i samfunnet. Det svekker kvaliteten i samfunnet at 7 000 barn, kanskje de barna som trenger barnehageplass aller mest, nå ikke kommer til å gå i barnehage. Det gir dem et dårligere grunnlag for å starte på skolen. Regjeringen gjør én tydelig prioritering i budsjettet, og det er å bruke 4 mrd. oljekroner mer – 4 mrd. kr mer på skattekutt. Det er den tydeligste prioriteringen i budsjettet. Det hadde vært fullt mulig å finansiere både billigere barnehager og flere barnehager dersom man hadde latt være å prioritere mange milliarder til lavere skatt. Kvalitet i barnehagen: Vi økte den innsatsen fra 10 mill. kr til 160 mill. kr. Antallet ansatte med utdanning har økt betydelig i barnehagene, så kvalitet har vi satset på. Men det er helt meningsløst å sette opp en motsetning mellom det å satse på kvalitet og antallet barn i barnehage. Jeg gjentar spørsmålet: Er statsministeren fornøyd med at det blir 7 000 færre barn i barnehagene?
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg er fornøyd med at denne regjeringen har gjort tydelige og klare prioriteringer, bl.a. med hensyn til barn. Å sørge for at barn får den beste kunnskapsstarten de kan få, dreier seg om å prioritere penger til skole. Nå har vi i mange år prioritert mye penger til barnehager. Denne regjeringen prioriterer å satse på mer kunnskap i skolen, og det å sørge for at alle barn får den beste ballasten med seg til å mestre livet fremover, det er viktig. Derfor har vi gjort noen tydelige prioriteringer når det gjelder kunnskapssatsing i dette budsjettet, og det betyr at det er andre områder vi ikke prioriterer så mye til. I tillegg sørger vi for å løfte kvaliteten i barnehagene i årene fremover, for det er ikke bare et spørsmål om å oppbevare barn, det er også et spørsmål om å løfte kvaliteten på det tilbudet som barn får, når de går i barnehagen. Det kommer også til å bli prioritert av denne regjeringen fremover. Det vil være andre satsinger fra vår regjering, Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen i samarbeid med Kristelig Folkeparti og Venstre, enn det var under den rød-grønne regjeringen. Og kanskje nettopp på kunnskapsområdet – hva vi synes er viktigst at norske barn opplever – er det en forskjell. Vi gjør det vi har sagt i mange år. Nå skal altså kunnskapen, læreren, være i fokus, ikke alle andre ting. Det betyr at det vil være områder som blir nedprioritert. Det andre vi gjør, som vi også har sagt, er å bidra til valgfrihet for familiene. Det betyr at vi gjør endringer, bl.a. i samarbeid med partier på Stortinget, når det gjelder kontantstøtten. Det har den effekten at det anslås at det blir litt færre barnehageplasser, eller ønsker om barnehageplasser, fordi flere familier gjør et verdivalg, hvor de ønsker at én i familien er helt eller delvis hjemme, fordi de får større økonomisk handlerom. Det mener jeg at vårt samfunn har råd til. Jeg mener at vårt samfunn også tjener på at familiene får lov å gjøre de verdivalgene de synes passer til sin familie.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg er for at vi skal bygge ut flere barnehager. Jeg er for at familier skal få et reelt valg til å prioritere selv om de ønsker barnehageplass, eller om de ønsker å være litt lenger hjemme og ha muligheten til en tettere familiemessig oppfølging av barna. Det oppfatter jeg som et verdivalg som jeg synes det er opptil hver enkelt familie å ta. En av grunnene til denne endringen er at det i budsjettet rett og slett er et anslag som gjøres på bakgrunn av de endringene vi gjør, hvor det faktisk vil være litt flere barn som blir hjemme fordi familien får råd til å være hjemme. I politikk er alt prioriteringer. Det går ikke an å separere ut og snakke bare om barnehager. Vi har gjort noen prioriteringer, og prioriteringene våre er på kunnskapsområdet, det er å få ned helsekøene, det er å sørge for å bygge flere veier, og det er å sørge for å få mer konkurransekraft. Det innebærer også å gjøre endringer innenfor skatteopplegget. Vi gjør det vi lovet. Vi følger våre prioriteringer. Ja, de er annerledes enn den forrige regjeringens prioriteringer.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Historiefremstillingen til Arbeiderpartiet er nok kanskje litt feil. SV og Fremskrittspartiet tok initiativet til et barnehageforlik. Barnehageforliket ble til slutt fremforhandlet, og alle partier på Stortinget sto bak det. Arbeiderpartiet var ikke initiativtaker til et barnehageforlik. De var med da også alle andre gikk inn i diskusjonen om hvordan vi skulle få det til. Vi hadde ikke en diskusjon om vi skulle ha full barnehagedekning. Det var alle enige om. Det vedtaket er faktisk fattet i Stortinget før jeg kom hit, og det begynner å bli lenge siden. Våren 1989 var det enighet i Stortinget om full barnehagedekning. Det som var diskusjonen, var om vi på det tidspunktet skulle prioritere lavere barnehagepriser før vi hadde fått full barnehagedekning. Men så er det sånn at vi har gjort noen andre prioriteringer, og det som virkelig er det sosiale i vårt budsjett, er at vi øker kapasiteten til rusbehandling. Vi sørger for at de mest sårbare barna opplever at foreldrene deres får behandling, og at de dermed får en sikrere barndom. Det synes jeg er en reell, god prioritet – da treffer vi de absolutt svakeste barna.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg er helt enig i at når det gjelder fordelingsperspektivet i diskusjonen om hva slags støtte vi gir, er nok bildet et helt annet enn at maksprisen var det som ga god fordeling. Selv om man måtte være uenig i kontantstøtte, må man f.eks. innrømme at kontantstøtte er mer målrettet fordelingspolitikk enn f.eks. barnehageplass i utgangspunktet er. Jeg mener at det er viktig med valgfrihet mellom dem uansett. Det er viktig at vi også ser på nedsiden av det som skjedde da vi innførte makspris. I veldig mange kommuner betød det at det ble ens pris for alle barnehageplasser, og at mange med lavere satser, fikk høyere priser. Derfor er regjeringen enig med Kristelig Folkeparti og Venstre i at vi skal innføre et regelverk for differensiert barnehagepris. Så må vi finne rom for det i budsjettet, for det betyr at vi må kompensere kommunene for de tapte inntektene som følger av å innføre et differensiert regelverk, og en rettighet til differensierte barnehagepriser – med målsetting om at de med svakest økonomi, faktisk skal få bedre mulighet til å kunne betale for en barnehageplass.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Nei, vi har bedre løsninger enn det. Vi har sagt at vi skal jobbe for at kommunene får til et løpende opptak, men vi har også vært veldig tydelige i denne valgkampen på hva vi prioriterte, både de fire partiene som står bak regjeringen, og hver enkelt av oss. Det var et veldig tydelig budskap til velgerne – de har tross alt stemt på oss på grunnlag av det budskapet – at vi skulle prioritere kunnskapssatsing, at vi skulle prioritere å bygge mer og raskere innen vei og kollektivtrafikk, at vi skulle sørge for bedre konkurransekraft for norske bedrifter gjennom å redusere skattene, at vi skulle sørge for at sykehusene behandlet flere i Norge, og at vi skulle prioritere de svakeste. Det er ikke så rart at en regjering begynner med sine prioriteringer – det vi gikk til valg på, og ba om støtte til – så det har vi prioritert i det budsjettet som er vedtatt. Da betyr det at de prioriteringene som de rød-grønne politikerne gjorde i sitt budsjett, faktisk ikke var styrende for hvordan vi prioriterte, for vi har et løfte overfor våre velgere. Det innfrir vi hver dag, og det innfrir vi først, og det synes jeg det er viktig å gjøre som politiker.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Det er et spørsmål jeg ikke kan svare på, for det kommer vi til å komme tilbake til hvert eneste år. Vi skal bygge mer kapasitet. Det er utrolig viktig å huske at den forrige regjeringen ikke klarte å bygge nok kapasitet på, eller utdanne nok, førskolelærere eller satse på kvalitet i løpet av de siste åtte årene. Man var mest opptatt av utbyggingen. Vi er opptatt av at vi skal få både kvalitet og løpende opptak og få bygget ut barnehager, men vi er også opptatt av at vi har andre prioriteringer. Som jeg har gjentatt i mine tidligere svar: Vi har gått til valg på noen viktige områder, og de begynner regjeringen med. Jeg synes det er viktig, når velgerne har stemt på partier, at vi leverer på det vi har lovet velgerne at vi skal gjøre, og det blir førsteprioritet. Så er det ikke sånn at studentene ikke blir vinnere med vårt budsjett. De blir faktisk betydelig mer vinnere neste år: 2014 er første gang det har skjedd i noe budsjett at reguleringen har gått over den vanlige prisstigningen. Det betyr at studentene i 2014 får betydelig bedre økonomi med det vi la opp til, og det flertallet på Stortinget har vedtatt, enn det som var rød-grønn politikk.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Det var en interessant opplesning. Jeg tror vi kunne hatt den samme opplesningen på mange områder, over mange av de endringene vi har gjort tidligere – ikke minst det at fagbevegelsen og store deler av Stortinget var imot da vi liberaliserte arbeidstiden og lot butikkene ha åpent lenger. Men det er ingen som har funnet på å stenge dem igjen etterpå, og hvorfor det? Jo, fordi folk opplever at det er et gode de har fått. Hele den frihetsrevolusjonen som skjedde under Willoch-regjeringen, oppfattes som et gode. Men det var én mangel i opplesningen, og det var det faktum at velgerne ved valget stemte inn et flertall på Stortinget som var for søndagsåpne butikker. Det står i våre programmer. Vi har altså i utgangspunktet en endring som velgerne har stemt ja til i forbindelse med valget. Det teller for meg tungt – som det gjør på mange andre områder – hva man har lovet i en valgkamp. Så har vi sagt at vi skal ha en prosess sammen med partene. Vi har sagt at vi skal snakke om hvordan vi skal løse dette. Det er jo ikke slik at det ikke er mulig å mobilisere mer arbeidskraft til f.eks. søndagsåpne butikker. Det er fortsatt mange studenter og andre ungdommer som har et ønske om å jobbe mer. Men vi har sagt vi skal gå en runde med partene og diskutere hvordan vi skal gjennomføre dette. Personlig og på vegne av det flertallet som er blitt valgt på det programmet som har dette, mener jeg at alle de konserverende kreftene som alltid er imot endring, har en tendens til å bremse – og så opplever folk etterpå at det er et velferdsgode. Det er ulike modeller for dette. Man kan regulere slik at alle har lov til å ha åpent søndag, man kan gi kommunene mulighet til regulere slik at det er lov. Man opplever mange konflikter når det gjelder kommuner som ønsker å ha søndagsåpne butikker – særlig i sommerhalvåret – fordi de er turiststeder, men som av fylkesmennene defineres som ikke å være bare turiststeder. Derfor får de ikke ha åpent. Allerede med dagens lov er det en del grenseganger og utfordringer.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Det er nå en gang slik at når partiene har vedtatt programmer, har de bestemt seg. Det er en del av partidemokratiet, når det har vært saker der partiet har tatt en beslutning. Vi skal under prosessen lytte til partene – for å få høre hvordan vi kan gjennomføre dette. Jeg har lyst til å si at dette kan bety flere kostnader for noen butikker og andre, men det kan også bety mer frihet for folk – mulighet til å gjøre noe annet, mulighet til å prioritere og å organisere hverdagen sin litt annerledes. Jeg er opptatt av at også den friheten er viktig. Jeg vet at f.eks. i Drammen, der man har jobbet mye for å få lov til dette, er det i bare én Brustad-bu over 1 000 handlende hver eneste søndag. Det tyder vel på at det er et behov hos folk der ute å få lov til å gå og handle på en søndag.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg er enig i at alle har godt av å ha en hviledag, en fridag. Spørsmålet er om alle trenger å ha det den samme dagen – om dette er noe som hver enkelt familie kan avgjøre. En tredjedel av alle kvinnene i Norge jobber utenom normalarbeidsdagen. Veldig mange i vårt samfunn jobber søndag, jobber lørdag. Det er veldig mange som allerede i dag er i yrker hvor man ikke har de samme fridagene. Dette har vel kanskje litt å gjøre med forskjellen mellom partiene når det gjelder tilliten til enkeltmennesket – hvem som skal beslutte ting i ens eget liv, og hvor mye samfunnsdesign man skal lage ut av disse spørsmålene. Jeg tror det fint går an å gå på tur på en lørdag. Jeg tror det fint går an å trekke pusten og kose seg med familien på en lørdag. For noen familier kan dette kanskje være like enkelt som på en søndag, for da skal mamma – og i noen tilfeller pappa – på jobb. Det er litt flere mammaer enn pappaer som er på jobb på søndager. Denne friheten bør familiene selv ha.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Til et parti som bruker mye tid på å si at denne regjeringen ikke leverer det den lovet, kan det kanskje være lurt at vi av og til svarer at vi leverer akkurat det vi lovet. Det at jeg svarte Jens Stoltenberg slik jeg gjorde, var fordi påfallende få spørsmål har handlet om hva vi lovet, og hva som var viktige saker i valgkampen, i forhold til områder der de rød-grønne har hatt løfter – løfter som vi ikke er imot, men som ikke har så høy prioritet. Derfor synes jeg det er helt relevant å svare med at vi gjør det vi lovet, vi gjør det vi sa til velgerne på forhånd. På den annen side må jeg si at jeg mener ikke at jeg mister frihet om andre får en annen frihet. Jeg mener ikke at frihetsbegrepet må defineres ovenfra og ned, og at alle andre må gjøre slik som jeg har prioritert. Jeg skjønner at det er en grunnleggende forskjell mellom rød-grønn politikk – Arbeiderpartiet – og en Høyre–Fremskrittsparti-politikk. Vi tror at det går an å ha en annerledes dag, selv om andre har lyst til å handle dagligvarer den dagen.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg mener det er helt reelt at det må være en diskusjon om det som er arbeidstakerrettigheter og -spørsmål, og om det som er vanlige forbruker- og innbyggerspørsmål. Derfor har vi sagt vi skal ha en runde med partene om hvordan vi gjennomfører søndagsåpne butikker – på hvilke måter vi kan gjøre det. Det endrer ikke på rettighetene i henhold til arbeidsmiljøloven. Det endrer ikke på arbeidstidsbestemmelsene på noe som helst område. Og det vil sannsynligvis aggregere flere jobber til personer som i dag kan jobbe deltid, og som ønsker å jobbe deltid, f.eks. studenter og andre. Når jeg hører mange av argumentene, minner de meg veldig mye om de argumentene vi ble møtt med på 1980- tallet, da vi utvidet åpningstidene, fra det at alle butikkene stengte kl. 16.30/17.00 på vanlige dager, og til at de fikk lov til å ha åpent til kl. 19 – kanskje til kl. 20 – på torsdager. Dette var også da en utfordring for familielivet til de ansatte og andre. Men det er ingen i dag som vil reversere denne ordningen – de ser at den har gitt mer frihet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Om man skal ha postomdeling på lørdager, er et rent nasjonalt spørsmål innenfor postdirektivet. Det er et spørsmål om hvor mye penger vi vil bruke på å subsidiere at regningene også sendes i postkassen på lørdager, ikke bare fem andre dager i uken. Det er ikke sånn at postdirektivet medfører noe annet. Hovedutfordringen vår med dette er at folk sender så utrolig mye mindre post. Man bruker e-post og sms-er og alt annet for å gi beskjeder, og brev er blitt et særsyn. Det er altså ikke relevant som sammenligning, synes jeg, når det gjelder dette spørsmålet. Om det blir nedleggelse av butikker, får vi se. Det er avhengig av hvilken regulering vi har fremover. Det er fullt mulig for butikker bare å ha åpent seks dager i uken hvis det er det som er lønnsomt for de butikkene. Hvis man mener at folk vil prioritere ikke å handle så mye på søndager, vil de heller ikke gå glipp av så mye handel ved det. Det er opp til hver enkelt butikk å vurdere om det er noe de ønsker å utnytte. Det er ikke påbud om åpningstider, det er mulighet for åpningstider i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Det budsjettet denne regjeringen la frem for Stortinget, varslet et betydelig taktskifte for de tingene som bidrar til at norsk industri og norsk næringsliv blir mer konkurransedyktig i årene som kommer. Det gjorde vi på de områdene som må være det viktigste fremover; innovasjon og nyskaping. Derfor økte vi også midlene knyttet til innovasjonsprogrammene for å sørge for at norsk næringsliv i fremtiden blir mer konkurransedyktig. Derfor sørget vi for å ta grep på de to store områdene som medfører særnorske utgifter, f.eks. ved å bevilge mer penger til vei- og samferdselsinvesteringer. Det bidrar til lavere kostnader. For store deler av vareproduserende norsk industri er transportkostnadene blant de områdene som medfører økte utgifter for bedriftene. I tillegg vet vi at den særnorske skatten på nasjonalt, norsk eierskap bidrar til å forvitre og endre norsk eierskap og gjøre det dyrere at en nordmann eier en bedrift. Det vi vet av tidligere rapporter, er at norsk privat eierskap er mer langsiktig også gjennom vanskelige tider enn det kvartalskapitalismen er. Derfor mener jeg det er viktig at vi har et skattesystem som ikke stimulerer kvartalskapitalismen, men som derimot sikrer oss at nasjonalt, langsiktig eierskap er en del av miksen av eierskap i Norge. Derfor bidrar våre endringer i skattesystemet til å gjøre det. Det finnes mange enkeltprogrammer, hvor noen har effekt, mens andre ikke har så god effekt. Våre store grep går nettopp på mer konkurransekraft, det går på å sørge for at Fastlands-Norges industri og næringsliv kan møte en fremtid med mer konkurransedyktighet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Denne regjeringen satser også på målrettede virkemidler, men vi satser mer enn det. Det er viktig å satse på de virkemidlene som ikke bare er til eksisterende industri, men også til de nye ideene, de nye miljøene, der hvor nye produkter kan gå ut. Det er veldig viktig for norsk konkurranseevne i årene fremover at vi også har rom og midler knyttet til innovasjonsprogrammer som bidrar til å løfte de helt nye ideene. Den største utfordringen vår når det gjelder oljeavhengigheten, kommer til å være at nesten ingen næringer gir så stor avkastning for et samfunn som den typen naturressurshøstingsnæring som oljenæringen er. Det betyr at vi er nødt til også i fremtiden å ha – ved siden av gode rammebetingelser for dem vi har – ordninger som bidrar til at vi løfter oss på innovasjonskraften, slik at vi får enda bedre avkastning på eksisterende og på nye næringer i årene fremover. Derfor har vi valgt å prioritere mer på innovasjonsområdet og på forskningsområdet. Det er det vi ser er mest fremtidsrettet.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
I avtalen mellom Kristelig Folkeparti, Venstre og regjeringen har vi sagt at vi skal forsterke klimaforliket. Vi har sagt at vi skal sikre at vi også får til et skatteskifte mot et mer grønt skatteregime. Det innebærer bl.a. at en del av de større utslippspunktene i Norge kommer til å få større avgifter. Vi har økt mineraloljeavgiften i en strategi mot det som ligger i klimaforliket, at vi i 2020 faktisk skal fase ut f.eks. oljekjeler i Norge. Det er naturlig å øke insentivene tidlig slik at folk starter det arbeidet, og at vi ikke får en «brårunde» rundt 2020. Jeg skjønner at man ikke liker en del av inndekningsforslagene når det gjelder næringslivet, men det er en konsekvens av en politikk et bredt flertall i Stortinget er enige om, at vi skal forsterke klimaforliket. Da må vi faktisk også øke noen av de avgiftene som gir effekter for utslippene.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Jeg er opptatt av at vi må klare å gjøre to ting på en gang. Det ene er at vi må sørge for at vi får gode rammebetingelser for norsk næringsliv for fremtiden. Vi er nødt til å passe på at næringspolitikken har et langsiktig generasjonsperspektiv, sånn at vi bevarer konkurransekraft, og at vi utvikler arbeidsplasser, som er trygge også for de neste generasjonene. Det har vi hatt en stor satsing på når det gjelder forskning, utvikling, til å få ned kostnadene – altså de virkemidlene jeg allerede har nevnt. Vi vil også ha en aktiv næringspolitikk, men det kan ikke være sånn at vi tror at vi løser fremtidens konkurransekraftproblemer med bare å ha selektive virkemidler for enkeltnæringer. Det er faktisk sånn at det viktigste vi gjør for fremtiden, er å sørge for at vi videreutvikler næringene innenfor forskning, kompetansebasisen, og at vi er med når de nye teknologiske paradigmeskiftene skjer. Det er derfor vi også har høy prioritet på den typen virkemidler. Det vil gjøre fiskerinæringen, treforedlingsindustrien og andre næringer mer robuste for fremtiden. Den forrige regjeringen valgte pakker, vi velger gode rammebetingelser.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Vi kan ikke i detalj gjennomgå det nå. Vi har sagt at vi kommer tilbake til Stortinget med en gjennomgang av hvordan vi forsterker klimaforliket. Jeg mener at det vi har gjort i budsjettforliket med Venstre, har bidratt til at vi går lenger på det. Jeg mener at det vi ser av resultater f.eks. innenfor samferdselssektoren på persontrafikk, er lavere utslipp for øyeblikket. Det skyldes bl.a. at vi har veldig gode rammebetingelser for elbiler i Norge, som nå begynner å komme opp til diskusjon for det er blitt en fordelingspolitisk diskusjon rundt de nye, fine elbilene. Jeg mener vi må stå fast i disse spørsmålene. Vi må få lov til å jobbe gjennom det. For det første er det mange ting som ikke er gjennomført. Vi skal f.eks. fase ut oljekjeler innen 2020. Vi må ha en god strategi for å få det til. Vi skal ha bedre energieffektive bygg. Vi må ha en god strategi for å gjøre det. Det er vi enige om i dagens forlik. Så kommer vi tilbake med forslag som bidrar til å forsterke det. Innenfor samferdselssektoren er noe av det som er viktig, å sørge for at vi har en god plan for kollektivutbyggingen rundt de store byene. Jeg vet at jordvernspørsmålet alltid er vanskelig f.eks. knyttet til det. Det er en målstrid i Norge mellom å ta vare på jorden rundt de store byene og å bygge effektivt nær boområder med stor utbygging av kollektivtransport. Det dilemmaet står vi i hver dag, og en del av de omgjøringene som regjeringen har gjort når det gjelder jordvern, dreier seg nettopp om å få til utvikling av de store byene. Et av de byutviklingspremissene som er miljøvennlig, er nemlig å sørge for at det er lett å bygge ut et kollektivnett samtidig. Tar man f.eks. Akershus fylke, ser man at der hvor det er lov å bygge, er alle de stedene hvor det i dag ikke er kollektivløsninger. Det er et dilemma som gjør at vi er nødt til å tillate litt mer bygging noen steder, og å sørge for at vi får flere folk som velger kollektivtransport inn til jobb fremfor å reise med egen bil.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Vi er nødt til å se disse spørsmålene i sammenheng med hvordan nettet er utbygd, hva som blir alternative kilder andre steder og hva totalsummen blir også i forhold til det. Men vi jobber med utgangspunkt i at vi nå skal gjennomføre elektrifisering av Utsirahøyden. Det vil være et godt miljømessig bidrag. Så må vi få på plass alle de ulike premissene for hva det betyr i årene fremover sett i forhold til andre mål i klimapolitikken, og også at det skal bygges ut god nettkapasitet i for årene fremover. Så til dette om jeg ser det er mulig å nå målene. Hvis vi ikke klarer å få til dette, må vi selvfølgelig strekke andre mål. Men utgangspunktet for regjeringen er at dette skal vi følge opp, i tråd med det stortingsvedtaket som eksisterer.
Erna Solberg (Høyre), 2013-12-18:
Ja, det mener jeg. Jeg mener at det å ta vare på norsk natur også er å la folk få oppleve den på litt andre måter. Dette oppfatter jeg som spørsmålet om alt vett er forvaltet i byråkratiet og på Stortinget, eller om det også forvaltes godt vett i kommunene. På det området pleier jeg og representanten Trine Skei Grande å være enige om at kommunene også har mye godt folkevett. Det dette forsøket dreier seg om, er faktisk å overføre myndigheten med hensyn til dette til kommunene, og at man får lov til å lage organiserte løyper etter de vanlige reguleringsmekanismene – plan- og bygningsloven gjelder – ikke frislipp rundt i fjellet, men at kommunene skal få lov til å fatte beslutninger om dette. Det er viktig for reiselivet en del steder. Vinterreiseliv kan i noen områder, som har mye sommerreiseliv, være med på å sørge for heltidsarbeidsplasser. Men samtidig er jeg helt sikker på at kommunene er i stand til å foreta den vurderingen like godt som det vi gjør, eller som det statlige byråkrater gjør.