trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg må først si at endringene i folketrygden ikke først og fremst skyldes alderspensjonen, det er andre elementer som først og fremst har økt. Det er lang tradisjon for å foreta inndekning på den måten som man nå gjør det på. Jeg vil be om at representanten Hagen går tilbake til den tid han var i finanskomiteen, da føler jeg meg overbevist om at han vil få sikkerhet for det. Hvis en økt aktivitet i økonomien fører til at man får økte skatter og avgifter, er ikke det noen reell inndekning. Derimot er det slik at hvis man har et økt sykefravær f.eks., er det en form for utgift som tradisjonelt dekkes inn gjennom budsjettet. Så registrerer jeg at representanten Hagen viser til at ting er tøv osv. Hele poenget er at representanten Hagen ønsker seg en annen temperaturmåler til å måle temperaturen i økonomien med, men hvis temperaturen er for høy, går den ikke ned selv om man endrer temperaturmåleren.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Jeg registrerer at finansministeren bruker ordet «vurdere». I forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet i høst kunne man etter budsjettforliket mellom sentrum og Arbeiderpartiet klart få inntrykk av at vi i forbindelse med revidert budsjett ville få se et reduksjonsforslag hva gjelder avgifter på alkohol, særlig for å bedre grensehandelsproblematikken. Men igjen kommer altså Regjeringen og sier at de vil vurdere dette – og i hvert fall ikke før til høsten. Hva ligger i dette ordet «vurdere» når avgiftspolitisk talsmann for Arbeiderpartiet, Dalheim, gjentatte ganger har vært ute i avisene og latt som om Arbeiderpartiet faktisk mener alvor med å sette ned alkoholavgiftene? Når det kommer til stykket, vil man altså ikke gjøre det, og jeg vil veldig gjerne vite hvor lenge Regjeringen har tenkt å vurdere dette spørsmålet før de har tenkt å gjøre noe med det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Jeg har et spørsmål til finansministeren. Hver gang vi har budsjettdebatter i Stortinget, er begrepene «stramhet» og «budsjettbalanse» svært sentrale. Men i de senere dagene har flere ledende økonomer vært ute og sagt det Fremskrittspartiet har hevdet lenge, nemlig at det er fullt mulig å bruke en del av vår oljeformue bl.a. ved å kjøpe utstyr i utlandet, som altså ikke har prisdrivende effekt i Norge. Og jeg skjønner ikke – men det er mulig finansministeren kan forklare meg det – hvorfor arbeiderpartiregjeringen ikke er villig til å vurdere å opprette et såkalt utenlandsbudsjett slik at vi f.eks. kan kjøpe sårt tiltrengt sykehusutstyr i utlandet, som har den positive effekten på norsk samfunnsliv at vi faktisk får behandlet flere pasienter som står i kø. I dag er jo direktør Knut Schrøder ved Regionsykehuset i Tromsø ute og sier han trenger nytt utstyr for å behandle kreftpasienter, men han får ikke pengene.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2000-05-31:
Jeg tror faktisk Regjeringen har til hensikt å spare penger, for i forbindelse med revidert budsjett er man svært opptatt av å dekke inn hver eneste økt utgift krone for krone. Men i den samme perioden vi her snakker om, har Norge fått 5,6 milliarder kr i ekstra skatteinntekter. Men i revidert budsjett hevder Regjeringen at de milliardene skal ikke ha noen innstrammingseffekt eller inndekningseffekt i budsjettet, og det har jeg også problemer med å forstå. Jeg har problemer med å forstå hvorfor de økte skatteinntektene ikke skal ha noen effekt, mens man altså velger å legge økte byrder på næringslivet i form av utvidet arbeidsgiverperiode, man legger økt byrde på barnefamiliene og øker en del avgifter, men man lar altså være å regne inn de 5,6 milliardene som inndekning, og det vil jeg gjerne at finansministeren forklarer meg.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-05-31:
Det gjeld ikkje alkoholavgifter, men det gjeld den momsproposisjonen som statsråden nemnde i sitt fyrste svar. Som vi har sett i media i den seinare tida, har reiselivet for tida store problem. Det er nedgang i talet på turistar, og investeringslysta held på å stoppe opp på grunn av at ein fryktar moms på overnatting i den komande meldinga. Ville det ikkje vere eit handslag til reiselivsnæringa om finansministeren no gjorde det klart at reiselivsnæringa allereie ligg så høgt når det gjeld pris i forhold til internasjonal konkurranse, at moms ikkje vil verte aktuelt? Det ville verkeleg vere ei handsrekking frå Regjeringa til eit reiseliv som for tida føler seg pressa.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-05-31:
Eg merka meg at statsråd Schjøtt-Pedersen har lagt seg til den måten å svare på i forhold til tidlegare regjeringsparti og tidlegare statsrådar at dei meiner ein ting i regjering og ein ting i opposisjon. Der skal ein i og for seg lytte til statsråd Schjøtt-Pedersen, for er det nokon som har erfaring og kompetanse når det gjeld det å meine forskjellig i opposisjon og i regjering, er det akkurat Schjøtt-Pedersen. Men det han sa om reiselivsnæringa, var altså feil. Det som statsråd Sponheim som næringsminister og Regjeringa sa, var at ein skulle ha ein lågare momssats, men at ein samla sett skulle ha grep som gjorde at reiselivsnæringa ikkje fekk auka belastning. Det eg då utfordrar statsråd Schjøtt-Pedersen på ein gong til, er om han er villig til å seie det same, at dei totale grepa innanfor momsreforma skal verte slik at ikkje reiselivet i desse dagar får ei auka belastning, slik at ikkje investeringslysta og vilja til å stå på innanfor den næringa endrar seg.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Det er hevet over tvil at det var drevet dårlig budsjetteringsarbeid i forbindelse med våre internasjonale operasjoner i Kosovo. Det gav en tilleggsregning på 1,3 milliarder kr. Og hvis Forsvaret ikke hadde bidratt med noe i betalingen av denne regningen, kunne det gått ut over de syke og de svake og en lang rekke andre formål, som kunne ha opplevd større kutt om ikke Forsvaret hadde tatt sin andel av kuttene. Jeg er enig med representanten Hagen i at dette ikke er ønskelig. Det må budsjetteres bedre i Forsvaret i framtiden, slik at vi kan få reelle kostnader på bordet. Men det ville – det må jeg innrømme finansministeren – være helt urimelig at Forsvaret ikke tok sin del av ansvaret for den store ekstraregningen som vi fikk i en ekstraordinær situasjon.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Forsvaret som helhet fikk et netto pluss på 800 mill. kr gjennom de operasjoner vi nå har foretatt. Men det er riktig at vi altså tok 500 av de 1 300 mill. kr på egen kappe. Hadde vi ikke gjort det, kunne det blitt økte egenandeler og mer kutt på andre viktige områder. Jeg skal ikke svare for Finansdepartementets byråkrater, men det er hevet over tvil at vi er nødt til å ha sammenheng mellom utgifter og inntekter på statsbudsjettet om vi ikke skal få uønskede effekter på norsk økonomi. Det ansvaret må også forsvarsministeren ta innover seg.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg er i utgangspunktet enig med representanten Ingvald Godal. Dette har flere sider. Situasjonen i Kosovo var ekstraordinær. Sjelden har Stortinget fått en tilleggsregning på 1,3 milliarder kr for noe som burde vært adskillig lavere. Om vi hadde hatt en gjennomgang av det på et tidligere tidspunkt, hadde vi hatt et bilde av hva operasjonen skulle koste. Jeg fant det urimelig ikke å bidra med noe over Forsvarets ordinære budsjett i den ekstraordinære situasjonen som da oppstod, og som hadde avleiret seg under den forrige regjerings budsjettplanlegging og prosedyre. Noe måtte Forsvaret ta, og ikke så lite heller. Men det er altså et netto pluss på 800 mill. kr for Forsvaret hvis vi ser internasjonale operasjoner og Forsvaret i sammenheng. Så er det det andre temaet som tas opp av representanten. Vi må ha bedre budsjettering i Forsvaret også når det gjelder de tunge investeringsprosjektene, slik at vi unngår overskridelser. Jeg går ut fra at det er en minst like interessant del av dette bildet som det øvrige.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg er enig med representanten Godal i at det er bekymringsfullt at norsk ungdom stort sett ser ut til å ha en synkende standard når det gjelder evnen til å gå på ski, ta en fysisk anstrengelse eller bære en litt tung ryggsekk. Det har ikke bare med Forsvaret å gjøre, det har noe med sunnhetstilstand å gjøre i sin alminnelighet. Og jeg er enig i at både berørte statsråder og andre bør ta det innover seg og diskutere det. Jeg er litt i stuss over hva forsvarsministeren spesielt skal gjøre for å få kirke- og undervisningsministeren eller andre ministere til å stramme seg opp på det området, men at vi står overfor et problem som vi bør se alvorlig på, er jeg helt enig i. Det er hevet over tvil at ved siden av skoleverket står de frivillige ungdomsorganisasjonene, ikke minst de som har med idrettsungdommen å gjøre, sentralt i et slikt bilde. Hvis representanten Godal kan komme med gode forslag til hva en kan gjøre uten at det koster altfor mye penger for finansministeren, er vi åpne for det.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg takker for tipset! Representanten Godal er et eksempel på at det går an. Vi må selvfølgelig ha flere av det slaget – ikke nødvendigvis politisk, men fysisk.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg har selvsagt et begrenset behov for å forsvare den foregående regjering, og det er hevet over tvil at det er alvorlig når merbehovet kanskje reelt sett er 500-600 mill. kr mer enn det en burde ha regnet med ut fra det som lå i en forlengelse av mekanismene i første halvår. Jeg tror komiteleder Røsjorde har rett i at det reelt sett er snakk om 500-600 mill. kr i pluss i forhold til det en måtte regne med på et tidligere tidspunkt. Og det er kritikkverdig. Jeg viser til det jeg sa i mitt innlegg. Det er selvfølgelig ikke sånn at det er manglende evne til å legge sammen regninger som er problemet. Vi visste, ut fra de foreløpige rapporter jeg har fått fra Forsvarets overkommando, hvilke elementer som skulle legges inn i operasjonen, men de var ikke sammenliknet med selve budsjettallene og grunnlaget på de punktene jeg gjorde rede for. Og det er en ganske alvorlig miss i forhold til den reelle budsjettering. Men selv om en så å si tar høyde for at en ikke klarte det, av mystiske grunner, burde en likevel tidligere ha begynt å legge sammen regninger og gitt et varsel til departementet, eller departementet burde hatt ansvaret for å sjekke dette opp tidligere – alt ettersom en ser det – for så på et tidligere tidspunkt å varsle Stortinget om det inntrufne. Jeg tror nemlig det har vist seg å være behov for alle disse investeringene. Det har ikke vært mulig å identifisere noe vesentlig av de 2,1 milliardene til sammen som det ikke var nødvendig å satse på. Men, som sagt, også denne type ting skal budsjetteres for at storting og departement skal ha en reell styring over utviklingen. Det er det viktig for meg å få sagt, og det er det vi nå drøfter med Forsvarets overkommando, slik at vi kan sikre rutinene på en bedre måte, ikke bare i forhold til Stortinget, men også i forhold til Regjeringen og Regjeringens eget arbeid på dette området.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Hva finansminister Restad hadde i Ymse-posten, er det ingen som vet – iallfall ikke jeg. En ting er sikkert: Han har ikke den Ymse-posten lenger, den er det finansminister Schjøtt-Pedersen som har, og der er det ikke 500 mill. kr til dette formålet. Det andre jeg vil si, knytter seg til dette med for dårlig tid og for dårlig planlegging. Jeg tror vi skal erkjenne at alle mellomstore og små NATO-land kom i bakleksa. Noe av det hadde man selvfølgelig vunnet ved å planlegge tidligere, men jeg må vise til at det tok ganske lang tid før NATO på politisk nivå bestemte seg for nøyaktig hva man hadde behov for. Det var derfor ikke så veldig lett for NATO-landene å forskuttere det. Man fikk en kortere planleggingshorisont enn det man skulle ønske, og det var bare de store – i praksis USA og et par til – som klarte dette så fort som det som var nødvendig.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Når komiteens leder viser til uventede kutt i investeringsbudsjettet, kan jeg bare kvittere med å si at jeg skjønner hva komiteens leder sikter til. Det sier seg selv at uforutsigbare kutt i betydningen inngrep i forhold til rammene i langtidsprogrammet er lite ønskelig i forhold til langsiktighet, forutsigbarhet og planmessighet i hele forsvarsplanleggingen. Vi har tidligere i dag diskutert det helt aktuelle temaet. I en situasjon hvor Forsvaret presenterte en tilleggsregning på 1,3 milliarder kr, var det dessverre urealistisk å tro at de ikke måtte bidra til noe av finansieringen selv, nemlig 500 mill. kr. Det er likevel en netto påplussing for Forsvaret totalt sett på 800 mill., riktignok i strid med Stortingets prinsipper, men tross alt 800 mill. kr mer til Forsvaret til et meget aktverdig formål, nemlig en fredsbevarende og fredsopprettende innsats i Kosovo. Jeg håper inderlig at vi for framtida kan stille oss slik at vi har langsiktighet og forutsigbarhet i investeringsbudsjettene, fordi det er en forutsetning for å gjennomføre de planer som jeg forhåpentligvis får anledning til å komme tilbake til når langtidsprogrammet legges fram kommende vårsesjon, eller rundt årsskiftet, som er den absolutte plan for det. Når det gjelder de øvrige spørsmål som knytter seg til å utstyre fregattene på en slik måte at de kan fungere, tar jeg selvfølgelig umiddelbart til meg betydningen av at vi ikke kan stå der med fem fregattskrog uten de elementer på dekk og i våpensystemer og støttefunksjoner som skal være til stede for at fregattene kan fungere. Noe annet ville jo være meget irrasjonelt. Og vi er opptatt av, straks Stortingets vedtak er fattet, og etter hvert som arbeidet med oppfølgingen av forsvarsstudien og langtidsplanleggingen skrider fram, å sørge for at bitene faller på plass som forutsatt.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg tar selvsagt til meg alle komplimenter, selv om det lå i hilsenen at jeg måtte dele den med tidligere forsvarsminister Løwer. Det er i grunnen ikke vanskelig i dette tilfellet. Jeg mener at hun hadde god styring med dette prosjektet. Jeg gjentar at det opplegget som her presenteres, har vi arvet fra den forrige regjering, ikke som en uvelkommen arv, men som noe vi fullt og helt går inn for. Jeg skulle ha ønsket at alle regjeringspartiene i regjeringen Bondevik hadde den samme grunnholdningen til det. Men det er, så vidt jeg forstår, snøen som falt i fjor. Det er helt korrekt at vi er nødt til å komme tilbake til oppfølgingen av vedlikeholdskapasitet og enkelte andre spørsmål når det gjelder driftssiden av de nye fregattene. Det er illustrert gjennom det beløp som er nevnt i proposisjonen, på rundt 400 mill. kr i tillegg, men det er innenfor den noe utvidede ramme. Der er det ikke mer å si enn at vi først må få vedtaket om fregattene, så må vi begynne å bygge dem, og så må vi parallelt med det tenke på et rasjonelt opplegg for vedlikehold og tilknyttede spørsmål. Det sier seg selv at det sjømilitært og driftsmessig er viktig for fregattene, men det er også viktig for Kyst-Norge. Vi kan ikke legge én svær dokk i hver kystkommune, hvis det er noen som hadde tenkt seg det. Vi har selvfølgelig behov for en rasjonell kapasitet, som forhåpentligvis også har en positiv distriktspolitisk virkning. Og her er det veldig mange aktører på banen allerede. Jeg er blitt nedrent av interessenter som har vært mer opptatt av vedlikeholdet av fregattene enn av at vi skaffer oss fregattene. Vi tar tingene i riktig rekkefølge.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Svaret på det er ja. Det er et så stort og viktig spørsmål at Stortinget vil få seg forelagt et opplegg for det basert på faglige innspill. Vi er opptatt av å gjøre dette så rasjonelt og ordentlig som mulig for Sjøforsvaret og av hensyn til driften av fregattene. Jeg vil samtidig minne om at fregatter ikke skal ligge i dokk permanent. Det er hvert tredje eller fjerde år det er en fregatt inne i en dokk, og sånn sett er det altså ingen permanent og løpende virksomhet hele veien. Vi må derfor sørge for at vi har et økonomisk opplegg for dette som lar seg forsvare innenfor de stramme rammer vi her har.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Det blir feil å si at vi prioriterer fregattene framfor alle andre prosjekter. Det går 2 milliarder kr i året til fregatter, én innenfor rammen og én utenfor rammen. Og hvis det er riktig som jeg sier, at vi år om annet tar 5-6 milliarder kr til investeringer i Forsvaret, så sier det seg selv at et flertall av investeringsmidlene går til andre prosjekter hele veien, og altså ikke primært til fregatter. Så vi skal klare ganske mye i tillegg til fregattene hvert eneste år. Men flyene ble for mye. 10-11 milliarder kr i tillegg var det rett og slett ikke rom til innenfor den reviderte investeringsprofil som vi må komme tilbake til i forhold til kommende langtidsprogram. Og kampflyene er i en annen situasjon enn fregattene. Mens fregatt nr. 1 av OSLO-klassen er sunket, og de andre knapt kan drifte særlig mye lenger, har vi altså kampfly som etter sin midtlivsoppdatering kan holde det gående med styrket kapasitet i forhold til det de hadde da de var nye, helt fram til 2012-2015. Så vi er i en helt annen situasjon her enn vi er på fregattsiden. Og det er basis for det løpet vi har lagt. Så vil jeg svare på spørsmålet: Trekker ikke disse fregattene mye driftsutgifter? Ja, de trekker antakelig rundt 20 pst. av Sjøforsvarets driftsutgifter i året. Jeg synes ikke det er spesielt mye tatt i betraktning at dette er Sjøforsvarets hovedvåpen. Skulle ikke de ha krav på 20 pst. av driftsutgiftene pluss/minus? Hvis vi av hensyn til Sjøforsvarets driftsutgifter ikke har råd til båter som er ute på havet, da kan vi nedlegge Sjøforsvaret og be Sjøforsvaret gå på land, eller greie oss med Sjøheimevernet eller mindre fartøyer. Men det blir jo en helt feil måte å drive Marinen på, iallfall ut fra alt det jeg har lært, både gjennom min tid i utenrikspolitikken, sikkerhetspolitikken, i forsvarskomiteen og på annen måte. Da har vi i realiteten sagt nei til et havgående sjøforsvar av vanlig kjent internasjonal klasse, og det bør vi ha.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg er selvfølgelig enig med representanten Langeland i at tenkning er en god ting, men det er ikke slik at tenkning forutsetter total lammelse i fornuftig aktivitet. Og det er grunnlaget for at vi fremmer dette forslaget, fullstendig i samsvar med intensjonene og opplegget fra den forrige regjering, av de grunner jeg nettopp har vist til både i innlegget og i svaret på foregående replikker. Vi snakker i grunnen ikke om fiendebilde lenger. Jeg tror representanten Langeland beveger seg i den kalde krigens tidsalder. Vi snakker om å vurdere mulig kapasitet til å møte sikkerhetsutfordringer i en ny tid. Og hvis representanten leser innledningen til gjeldende langtidsprogram for Forsvaret, så får han et meget sammensatt bilde av den type utfordringer vi kan bli satt overfor i vårt område – alt fra krise og krig i klassisk forstand til suverenitetsovervåkning, deltakelse i allierte operasjoner, fredsbevarende og fredsopprettende aktiviteter – et langt spekter av virksomhet. Hvorfor akkurat fem, og ikke seks, som det opprinnelige forslaget var? Det bygger på operasjonelle analyser fra Sjøforsvaret for hva man trenger i en situasjon hvor ett fartøy ofte vil være ved land og i en vedlikeholdssituasjon, og hvor vi trenger de øvrige i de øvrige funksjoner som Sjøforsvaret har lagt opp til, ut fra en totalvurdering av antallet fartøyer. Det er ønskelig med seks, men en mener en kan bruke fem innenfor rammen av det varierte mønster som vi her snakker om. Så vil jeg si at det er åpenbart slik at når vi har gjennomført arbeidet med forsvarsstudien, har lagt fram grunnlaget for neste langtidsprogram, så er det en hel rekke av de elementer som vi ikke har tatt standpunkt til nå, og som vi må komme tilbake til. Men jeg er redd for at verken Regionfelt Østlandet eller regionfeltet i nord – Mauken-Blåtind – er av de elementer som vi kan revidere, av den enkle grunn at vi i moderne krigførings dager trenger den type øvingsfelter som er representert gjennom de to feltene. Det er også strukturuavhengige tiltak.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg skal gjerne finstudere mine tidligere uttalelser i annen kapasitet fra denne talerstol, men jeg tror ikke jeg noen gang har sagt at fly og MTB-er er viktigere enn fregatter, hvis det var slik representanten Andersen hadde oppfattet det. Det som vel gjør at regionfeltene kommer i en annen situasjon enn det representanten Karin Andersen ønsker seg, er følgende – og her skal jeg avsløre en hemmelighet fra forsvarsstudien og fra Regjeringens arbeid med langtidsprogrammet: Vi kommer til å ha behov for et landforsvar i nord og i sør. Ryktene om at alt i sør skal flyttes nordover, kan jeg avlive her og nå, og ryktene om at alt i nord skal flyttes sørover, kan jeg også avlive her og nå. Da trenger vi altså trenings- og øvingskonsept for samvirket mellom våpenartene, som er nøyaktig det samme som det ble redegjort for av den forrige regjering i forbindelse med dens behandling av skytefeltsaken, som altså gav et resultat som gikk ut på å opprette Regionfelt Østlandet, på samme måte som Stortinget for noen år tilbake vedtok å opprette et tilsvarende felt, Mauken-Blåtind, for Nord-Norge. Så dette ligger fast som et helt sentralt element framover, og jeg kan ikke se noe i den kommende forsvarsstudien som rokker ved det. En videre slanking av landforsvaret – færre mennesker både i Hæren og kanskje også i Heimevernet – tilsier at redusert kapasitet må styrkes gjennom bedre materiell, og bedre materiell må øves, og det må samøves, og derfor er behovet for den type felt ikke mindre enn før, heller større enn før.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
Jeg setter stor pris på representanten Carl I. Hagens forsvarspolitiske engasjement, jeg tror det kan komme godt med, men på et annet tidspunkt. Det er nemlig slik å forstå at vi baserer større innkjøp til Forsvaret på arrangementer med 100 pst. gjenkjøp, ut fra det resonnementet at når vi legger såpass mye penger i store prosjekter som vi gjør, i fregattprosjekter og andre prosjekter, har det norske samfunn, som alle andre samfunn, sagt at det skal vi ha noe igjen for, ved at det inngås parallelle kontrakter som sikrer at vi også har gjenkjøp i Norge for tilsvarende beløp. Og dermed faller Hagens hovedsynspunkt egentlig bort. Det er klart at det har inflasjonsdrivende effekt og andre innenriksøkonomiske effekter så lenge vi står på dette gjenkjøpsregimet, og det er ikke kommet signaler verken fra Fremskrittspartiet eller andre partier om at det skal vi frafalle i forbindelse med dagens proposisjon, jeg vil heller si tvert imot. Så hørte representanten Ballo og jeg i dag på den samme finansminister. Jeg mener det er gode grunner for å si at ulike typer investeringer har ulik effekt. Men jeg tror likevel det er fornuftig å behandle dem som rammer under den enkelte minister, for begynner vi å differensiere på hva som er virkningen av ulike former for investeringer, kommer vi opp i et budsjettmessig uføre. Og det er nesten ingen investeringer som er fullstendig uten effekt i forhold til innenlandsk økonomi, ja selv bistandsmidler har 30–40 pst. effekt direkte inn i norsk økonomi, og tilsvarende har det selvsagt effekt hva som er oppfølgingen av andre typer investeringer også. Jeg vil ikke dermed ha sagt at det er feil å si at vi må prioritere annerledes for å få fram de helseutgifter og helseinvesteringer som er nødvendige, men da tror jeg det er mest fornuftig å gjøre det innenfor de rammene som eksisterer til enhver tid, eventuelt utvide de rammene.
Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-31:
På dette området er Fremskrittspartiet på mange måte det omvendte av SV – her har man penger til alt! Utgangspunktet vårt er et annet. Vi må ha en ansvarlig budsjettering. Og når Carl I. Hagen sier at da får vi heller droppe gjenkjøpsavtalene, er det å introdusere et helt nytt prinsipp for behandlingen av slike saker – ukjent i forsvarskomiteen, ikke introdusert verken av komitelederen eller andre representanter for Fremskrittspartiet, antakelig av den grunn at vi da ville vingeklippe våre egne industrielle samarbeidsmuligheter framover på en helt radikal måte i forhold til det alle andre gjør, både i NATO-klassen og ellers – sånn sett er det et innspill som jeg inntil videre ikke tar helt seriøst. Så er altså utgangspunktet at vi mangler 10-15 milliarder kr i forhold til den investeringsprofil som vi trodde på for ett år siden. Og så har vi fly som holder i 10-15 år til. Da var det greiest å begynne der. Men det er noe annet enn MTB-ene, hvor forsvarssjefen i tillegg til den økonomiske argumentasjon – for han har vært mot det i lang tid – også sier at han mener at MTB-ene kanskje ikke forsvarer sin plass i forsvarsstrukturen framover i det hele tatt. Han har ikke vært i nærheten av å si det samme om kampfly eller fregatter. Så det er en helt annen diskusjon, og vi må derfor – i alle fall må Regjeringen det – ta innover oss alle de innspill som kommer i forsvarsstudien for så å få en avklaring av MTB-våpenets framtid før vi avklarer spørsmålet om igangsetting av dette. Så her må en holde det ene litt fra den andre – i redelighetens navn!
Ingvald Godal (Høyre), 2000-05-31:
Me kjem tilbake til den konkrete saka seinare i dag. Men i samband med spørsmålet til Hagen kunne eg ha lyst til å peike på at dette har vore eit generelt problem gjennom heile 1990-talet, at ein underbudsjetterer om hausten og så kjem tilbake i revidert og tek frå midlar som er øyremerkte Forsvarets investeringar. Det einaste unnataket frå dette var då den gamle regjeringa var avhengig av støtte frå Høgre. Då gjekk ikkje me med på det, me sa at Regjeringa får heller gå enn å halde fram på den måten, og då vart det slutt på dette. Spørsmålet er om me ikkje skal få slutt på dette, slik at me kan få ei effektiv planlegging av bruk av Forsvaret sine midlar, for det blir umogeleg å planlegge skikkeleg når ein skal halde fram på den måten. Det fører til dårleg økonomi, dårleg utnytting av våre økonomiske ressursar, og det er jo ingen eigentleg tent med.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-05-31:
Eg vil gjerne få stille følgjande spørsmål til forsvarsministeren: Me les i avisene at Ola soldat er for blaut for grensevakt. Halvparten av dei som blir sende til grensevakta i Sør-Varanger, er for dårlege til å gjera teneste, det same gjeld for Garden – trass i at desse avdelingane er prioriterte når det gjeld tildeling av rekruttar. Me har jo eit slikt system her i landet at me har god kontakt med ungdomen heilt frå dei startar i folkeskulen og til dei er ferdige med fyrstegongstenesta. Me har då ei veldig fin moglegheit til å syte for at dei får god fysisk fostring, m.a. som grunnlag for ei god helse resten av livet. Det er tydeleg at denne moglegheita slett ikkje blir bruka skikkeleg. Eg kunne ha lyst til å spørja forsvarsministeren om han vil ta eit initiativ til at både skuleverket og Forsvaret legg mykje større vekt på fysisk fostring i tida som kjem, slik at norsk ungdom kan få den gode starten dei kunne ha i livet.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-05-31:
Ja, det skal du få med ein gong. Eg vil ha skikkeleg gymnastikk i skulen. Og når dei er inne til fyrstegongsteneste, kjør dei hardt med fysisk trening! Eg minnest då eg kom inn, då var det så vidt eg greidde å gå tre kilometer den fyrste veka, og etter eit halvt år kunne eg springe milevis i fjellet utan å bli trøtt i det heile teke. Så det går an, det er berre å gjera det. Lykke til, statsråd!
Ingvald Godal (Høyre), 2000-05-31:
Eg synest dette har vore ein grei debatt, og det som naturlegvis er det viktige her, er dei erfaringane me kan trekke for framtida. Eg er difor glad for at statsråden har gripe fatt i saka så effektivt som han synest å ha gjort, slik at me kan unngå å gjere slike feil ein gong til. Det som eg har lyst til å dvele litt ved, er noko me har vore litt inne på – der trur eg me verkeleg har noko å lære i framtida – og det gjeld at då luftoperasjonane starta, var alle fullstendig klar over at ein bakkeoperasjon måtte koma etterpå, anten ein skarp eller ein fredsbevarande, alle var klar over det. Likevel vart det ein atmosfære rundt det heile der det på ein måte var tabu å planlegge for ein bakkeoperasjon, det var liksom noko som ikkje var fint. Og det gjorde at Forsvaret fekk det så travelt at ein måtte ty til hastverksgreier, som bl.a. Røsjorde var inne på. Det må me lære av i framtida, me må ikkje dulle oss inn i slike tabuførestellingar i slike situasjonar, me må vera nøkterne og realistiske og gjera det som er nødvendig på bakken. Men så har eg lyst til å føye til når me no diskuterer Balkan: Me var skarpe på Balkan, og det skal me vera stolte av og glade for. Men det forpliktar også. Det er ikkje slik at me kan ha heilt forskjellige lover for kong Salomo og Jørgen hattemakar. Me har andre konfliktar ikkje veldig langt borte der massakreringa av sivile har vore mykje verre enn i Kosovo, f.eks. i Tsjetsjenia. Og det må ikkje bli slik at russarane fordi dei er store og mektige, kan gjera akkurat det dei vil, medan små tyrannar som Slobodan Milosevic kan me vera veldig morske overfor. Eg seier ikkje at me skal bruke same verkemidla overalt, men me må iallfall gjera noko som kan vera effektivt for å avgrense konflikten der den er.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-05-31:
Eg heiter altså Ingvald Godal, ikkje Kåre Willoch, så eg føretrekkjer å svara på eigne vegner. Eg bruka det meste av innlegget mitt til å forklare at me treng fregattar utan omsyn til struktur, så eg synest at det spørsmålet må vera svara på no. Når det gjeld størrelsen på framtidige budsjett, vil eg seia: For de fyrste er det heilt klart eit stort rasjonaliseringspotensial i dagens fredsstruktur. Det kan koma til å svi distriktspolitisk, og eg går ut frå at det er ein del av årsaka til at Senterpartiet har gjort kuvending i denne saka. Men det er nødvendig. Me kan hanke inn ganske mykje på det. I tillegg til det trur eg at det er nødvendig med auka forsvarsbudsjett i tida som kjem, og det vil eg grunngi spesielt med byrdefordelinga over Atlanterhavet. Den er i dag heilt skeiv, og i alle fora eg er til stades, blir det hevda at Europa må ta ein større del av ansvaret for forsvarsutgiftene. Det sa òg ein samla komite her i huset i innstillinga til St.meld. nr. 38 for 1998-99. Kor mykje det kan dreie seg om, er det ikkje mogleg å seia i dag, men at Europa må ta eit større ansvar, og at det får budsjettmessige konsekvensar, det trur eg er heilt klart. Me har i dei seinare åra gått ned på forsvarsbudsjettet frå 3 pst. til 2 pst. av bruttonasjonalproduktet. Me har altså gått ganske kraftig nedover, og eg ser ikkje anna enn at det må gå litt opp att, bl.a. for å få ei meir rettferdig byrdefordeling over Atlanterhavet. Elles må eg seia at når det gjeld fregattprosjektet og utgiftene til det, så står me fullt og heilt på same standpunkt som Bondevik-regjeringa i at dette prosjektet er nødvendig, at me må finansiere det, og at me skal greie å innpasse det innanfor dei framtidige rammene. Dette er berre eit spørsmål om vilje.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-05-31:
Eg er heilt sikker på at same kva desse utvala kjem med, så vil Høgre gå inn for at me skal ha fregattar. Høgre vil gå inn for at me skal ha ein reiskap som kan eskortere langs kysten vår i kriser og krig. Me er nøydde til å ha ein reiskap som me kan bruke mot ubåtar. Med det naboskapet me har, ville det vera heilt utenkjeleg at me ikkje skulle ha ein reiskap som kan ta dei. Me er nøydde til å ha ein skikkeleg knyttneve bak Kystvakta når me tenkjer på f.eks. oljeinstallasjonane, dersom nokon skulle prøve med sabotasje o.a. og ramme energitilførselen til Europa ved å angripe dei. Men dette har me høyrt. Uansett kva desse utvala kjem fram til, vil me gå inn for at me skal ha ein slik reiskap, så difor er det uinteressant i denne samanhengen kva dei kjem fram til. Det som gjeld no, er å gjennomføre dette på ein effektiv måte. Når det gjeld det med å setja opp dette mot gamle osv., synest eg det blir heilt meiningslaust. Det er omtrent som å setja forsikringspremien opp mot noko slikt. Utgiftene til Forsvaret er framfor alt ein forsikringspremie for at me skal ha fred. Me veit at når me har hatt eit sterkt forsvar, som i første verdskrig og mot Sverige i 1905, har me teke vare på freden. Når me gjorde som på 1930-talet og lét det forfalle, så vart me utsette for angrep fordi nokon fant det bryet verdt å ta kontroll over norsk territorium. Vi hadde ingenting å stanse dei med. Det vil vera ei relevant problemstilling så lenge me ligg slik til i geografien at det er interesse for det. Så fred er det viktigaste. Forsvaret er den viktigaste fredsorganisasjonen me har, og difor må me syte for at me har eit bra forsvar.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-05-31:
Eg veit ikkje kva representanten Nymo eigentleg meiner når han snakkar om at ein skal ha glede av nærværet. Om han snakkar om Forsvarets fredsorganisasjon, har eg stor forståing for at folk gjerne vil ha den rundt omkring i landet der dei er vande med å ha han. Eg har all forståing for det, men samtidig er me nøydde til å drive effektivt for å få kanalisert mest mogleg av forsvarsløyvingane til den spisse enden, til dei som skal gjera jobben. Det er ein smertefull prosess, men den er ein nøydd til å ta. Eg kan ikkje vera med på at me ikkje skal kjøpe fregattar fordi me skal ha ein ineffektiv fredsorganisasjon. Og eg må seia at eg har ein liten mistanke om at det er det som er Senterpartiets eigentlege motiv. Me har hatt fregattar i vår marine heilt tilbake til 1950-1960-talet. Dei me fekk då, fekk me av amerikanarane. Dei er no mogne for skraphaugen. Det nye i dag er at no må me kjøpe dei sjølve. Med vår økonomi skulle det berre mangle at me ikkje gjorde det. Så til avgjerdsvegring. Eg må berre gjenta det eg har sagt. For vår del er det klinkande klårt at me treng fregattar, som eg sa i stad, og difor er det ingen grunn til å utsetja dette. Det vil berre bli dyrare. Utryggleiken aukar, og det norske omdømmet blir ramma.
Ingvald Godal (Høyre), 2000-05-31:
Statsråden har ved eit par høve i dag sagt at Forsvaret har fått 800 mill. kr ekstra, og det kan høyrast bra ut. Det kan mistolkast. Det som har skjedd, er jo at me plutseleg måtte ut med 1 200 mann til Kosovo, og det må me sjølvsagt betala for. Då er det betalt ekstra utanom forsvarsbudsjettet 800 mill. kr, og så tok me 500 mill. kr innanfor som gjekk ut over investeringar. Det er jo der det ligg. Og tar me på oss slike oppdrag, må ein sjølvsagt betala for det. Det eg bad om ordet for, var dette med vedlikehald. Det er ført opp om lag 400 mill. kr her, og eg synest det er veldig viktig at me ikkje no brukar pengar til å dublere ting i eigen regi, Forsvarets regi, som me kan kjøpe privat. Det er private dokker fleire stader i dette landet som kan brukast. Eg vil berre forsikre meg om at alle slike moglegheiter vil bli vurderte før ein eventuelt går til å investere i Forsvarets eigen regi, og at Stortinget vil bli informert på ein eigna måte om kva måte ein har tenkt å ordne vedlikehaldet på.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2000-05-31:
Eg har eit spørsmål til finansministeren. No sit vi og balar med revidert budsjett, og eg skal ikkje stilla spørsmål til det. Men ein av dei tinga vi er bekymra for, er sjølvsagt auken i folketrygda sine utgifter, både den verknaden det vil ha for resten av året, og den verknaden vi ser kjem kvart år. Bondevik-regjeringa svarte på den bekymringa med å setja ned Sandman-utvalet, og vi ventar på deira innstilling til hausten. Parlamentarisk leiar i Kristeleg Folkeparti har skrive ein artikkel som har stått i ei av avisene våre, der han oppfordrar til eit felles ansvar for å sjå kva vi kan gjera for å dempa auken i utgiftene. Den artikkelen svarte statsminister Jens Stoltenberg veldig positivt på. Men eg blir noko meir bekymra når eg høyrer kva finansministeren seier. I Politisk kvarter den 22. mai sa finansministeren – før han har sett Sandman-utvalet si innstilling – at ein ikkje har planar om endringar i dei grunnleggande regelverka. Eg trur vi treng regelverksendringar for å få ned veksten i utgiftene til folketrygda, samstundes som vi ynskjer å ha ei god(presidenten klubbar) og trygg folketrygd for dei som skal ta imot ytingane. Har finansministeren bestemt seg før han ser innstillinga frå Sandman-utvalet? (presidenten klubbar)
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2000-05-31:
Oppfølgingsspørsmålet mitt går eigentleg på at ein seier at ein ikkje skal ha nokon endringar i grunnleggande regelverk. Samtidig legg altså Regjeringa ei ekstra byrde på ein av partane, og då må ein jo stilla spørsmålet: Gjeld den fredinga berre ein av partane med omsyn til folketrygda sine utgifter, og ikkje dei andre? Dette er eit samansett arbeid – det er fleire som må betala inn til folketrygda, og det er fleire som tar imot ytingane. Men om ein fredar ein part, bør ein ikkje då òg sjå på freding av andre partar?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Alle tiltak som gjør det dyrere og vanskeligere å ansette folk som har helseproblemer, kan umulig være av det gode når man ønsker at flere skal få arbeid – likeens med endringer i sykelønnsordningen. Problemet nå er vel heller at vi på en måte forbigår det alvorligste problemet vi har spesielt i offentlig sektor, dette at vi skal skaffe flere arbeidstakere. Det mangler fryktelig mange arbeidstakere for å gjøre de viktige jobbene innen skole- og helsesektoren. Hadde det ikke vært bedre å bruke mer ressurser på å skolere folk, gi folk kompetanse slik at de kunne ta disse jobbene, framfor å fokusere på tiltak som gjør det dyrere for arbeidsgiver å ansette folk med noen helseproblemer, eller å angripe folketrygdens ordninger som etter SVs syn bør være like gode som i dag?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Jeg registrerer at finansministeren ikke har noen politisk begrunnelse for alle de omdisponeringene man har gjort i revidert nasjonalbudsjett, og det var en oppsiktsvekkende opplysning. Mange bedrifter trenger mer bistand for å starte opp, det vil jo bidra til verdiskapingen. Men mange bedrifterhar også svært store utbytter som de utbetaler, f.eks. som aksjeutbytte, og som ikke beskattes. Når finansministeren er så opptatt av millimeterholdning til budsjettbalansen, hadde det ikke da vært mulig å se på en fornuftig beskatning av aksjeutbyttet og samtidig gjort det mulig å beholde de støtteordningene som er nødvendig for at små bedrifter – også kanskje større bedrifter – i Norge får det de trenger for å komme opp og stå, for det er jo noe av dette vi skal leve av i framtida? Isteden lar man altså store inntekter fly fullstendig ubeskattet forbi, mens man viser en meget gjerrig holdning i forhold til tilskudd som bedrifter trenger for å starte opp.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Stortinget er nå i denne ulykkelige situasjonen fordi ingen har maktet å sette på bremsene i dette investeringsløpet før det har vært for sent. Troverdigheten til Forsvaret styrkes jo ikke om man fortsetter enn sånn bit for bit-investering etter en plan som alle er enige om skal gjøres om, og som ingen har hatt penger til å betale – verken den sittende regjering eller den forrige regjering har hatt det. Dette er ikke ting som SV har vært alene om å si noe om. Lederen i Forsvarets forskningsinstitutt, Nils Holme, har påpekt dette utallige ganger offentlig, om igjen og om igjen. Derfor er det litt rart å høre på Lars Rise nå, som er mer opptatt av at det han sier, ikke skal avvike fra det regjeringen Bondevik har sagt og gjort, enn av å se på de store, viktige realitetene i saken, nemlig det kloke i at man nå får satt på bremsene og får et nytt konsept på plass, slik at vi kan få gjort investeringer i forhold til de store behovene. Men det er på ett punkt jeg kanskje må minne representanten Rise om hva Bondevik-regjeringen gjorde, og kanskje hva han selv gjorde i en del sammenhenger, og det gjelder ett av de store investeringsprosjektene som faktisk er svært strukturavhengig, nemlig regionfeltet. Det må ligge der hvor Hæren er. Hvis nå det nye konseptet betyr at man flytter Hærens virksomhet fra nord til sør, vil det bety stor, økt aktivitet, og det feltet som ble vedtatt, vil sprenge rammene. Hvis det betyr det motsatte, må jo behovet for skytefelt på Østlandet minske vesentlig. Jeg registrer at Senterpartiet er alene i komiteen om å si at man må vurdere alle prosjekter, også skytefeltet. Jeg kunne tenke med å høre hva slags forklaring representanten Rise har på denne store snuoperasjonen fra hans side i denne viktige saken.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
President! Jeg ber om ordet til en åpenbar misforståelse.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Ved forespørsel til Presidentskapet i dag har jeg fått beskjed om at vi behandler sakene nr. 4 og 5 under ett, og det er grunnen til at jeg har tatt opp spørsmålet om regionfeltet, som også inngår i sak nr. 5. Hvis det er feil, beklager jeg, men den meldingen jeg har fått, er altså at Stortinget behandler de to sakene under ett.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Ved alle korsveger i forbindelse med behandlinga av forsvarssaker i denne perioden har SV pekt på behovet for en større gjennomgang av strukturene og forsvarskonseptet. Hver gang har dette blitt møtt med til dels hoderystende og litt nedsettende kommentarer fra andre partier. Etter hvert har det vist seg at dette standpunktet har vært rett. Når jeg leser deler av St.prp. nr. 58, må jeg si at det ligner veldig på den hovedbegrunnelsen som SV har hatt for å fremme forslag om å få utsatt samtlige store, tunge investeringer for å se dem i lys av framtidige behov. Det står aldeles tydelig svart på hvitt i proposisjonen som forsvarsministeren har lagt fram, at dette dreier seg om å skaffe seg et grunnlag for handlefrihet for å kunne følge opp forslag som legges fram i neste langtidsmelding, altså for å møte de behovene som Forsvaret faktisk har. Jeg tør påstå at hvis det var SV som hadde lagt fram et forslag tilsvarende det som er i St.prp. nr. 58, tror jeg faktisk at også Arbeiderpartiet, som nå har lagt fram proposisjonen, hadde stemt imot – ikke fordi det reelle innholdet hadde vært noe annerledes, men rett og slett av gammel vane og fordi man ikke er villig til å høre på at det kan være gode argumenter i en slik sammenstilling. Jeg har under debatten sittet og lest litt av hva vår nåværende forsvarsminister sa da vi forrige gang debatterte langtidsmeldinga. Da var det ikke mye tvil om at det var et meget prekært behov for både kampfly og MTB-er, sågar «i større grad enn enkelte av Sjøforsvarets og Hærens behov», står det i hans innlegg. Tidene har forandret seg. Jeg er glad for at forsvarsministeren nå ser at det er riktig politikk å utsette flere av investeringene. SVs standpunkt er at dette skulle vært gjort før. For hver dag som går, låser man seg altså fast i vedtak som man har gjort, og som man ikke kommer ut av. Det er meget uheldig. Så til det forsvarsministeren sa i sitt siste innlegg om Regionfelt Østlandet. Det er en stor og tung investering. Det er ikke mange ukene siden det kom en ny beregning som viste at utgiftene igjen hadde økt. Og så sier ministeren at dette er strukturuavhengig. Det er helt umulig å forstå. Når man skal legge fram et nytt forsvarskonsept, der alle er enige om at Hærens virksomhet må reduseres – den er spredd geografisk over et stort område og må samles ett sted – da er det en selvfølge at øvelsesbehovet som er knyttet til Hærens virksomhet, er svært strukturavhengig, og at beslutninger om å sette i gang enten det er sammenbinding av Mauken-Blåtind eller oppstart av Regionfelt Østlandet, burde vært utsatt på lik linje med de prosjektene vi behandler i dag.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
I debatten om hovedretningslinjene for Forsvarets virksomhet og utvikling i tiden 1992-2003, som jeg refererte fra i stad, kan det godt være at representanten Godal la noe annet i det han sa enn det som det går an å oppfatte av det. Det beklager jeg jo litt, fordi det bør være mulig å forstå hva en saksordfører og en hovedtalsperson for et stort parti sier. Og han sier bl.a. i forhold til MTB-ene og når det dreier seg om å følge opp det vedtaket: «Venter man utover dette, kan det lett føre til at produksjonskapasitet, kompetanse og arbeidsplasser i Mandal forsvinner. Det ville være en ulykke både for prosjektet og regionen.» Ulykken har nå tydeligvis inntruffet, uten at ministeren ser ut til å være så veldig urolig av den grunn. Dette dreier seg jo om om det går an å argumentere på samme måte som forsvarsministeren nå gjør for noen av prosjektene, for alle prosjektene, ut fra holdningen at man trenger å se hele forsvarskonseptet under ett. Jeg forstår godt at forsvarsministeren mistenker SV for å ha en annen agenda enn det Regjeringen har, men jeg kan forsikre om at det vi sier, at vi ønsker et forsvar, og at dette forsvaret skal baseres seg på de reelle truslene i framtida, er reelt. Jeg tror også jeg har helt rett i påstanden min fra i stad, om at hvis vi hadde lagt fram kutt tilsvarende det Regjeringen nå gjør, hadde det overhodet ikke blitt estimert. Så sier statsråden at man allerede nå har bestemt seg i forhold til skytefeltet. Jeg undrer meg ikke så veldig over det, det bestemte man seg for i 1972. Siden den gang har man flyttet med seg dette vedtaket med ulike begrunnelser opp igjennom tida. Men hvis man skal gå til større endringer i Hæren, betyr det – det er i hvert fall sagt ved flere anledninger – altså et nytt forsvarskonsept som faktisk kan både øke og minske behovet for et skytefelt. Det vil i hvert fall være svært avhengig av hvor tyngden av denne virksomheten skal være, hvor øvelsene skal være. Jeg skal ikke fortsette å gjenta at det faktisk finnes andre løsninger på dette øvelsesbehovet, som Regjeringen hittil ikke har vært villig til å se på. Det er løsninger som kunne spare både penger og miljø, og som det hadde vært fornuftig å se på i den store sammenhengen. Det er helt riktig som ministeren sier og skriver, at her vil det være behov for å frigjøre ressurser for å kunne ha penger til drift av det forsvarskonseptet som vi kommer fram til etter behandlingen i de ulike kommisjonene, og når langtidsmeldingen legges fram en gang til neste år. Jeg gleder meg jo ved at forsvarsministeren langt på vei faktisk har møtt SV i sin argumentasjon i St.prp. nr. 58, og jeg håper at han kan følge samme resonnement når det gjelder de andre investeringene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-31:
Forsvarsministeren viser nå til at det etter hvert har kommet fram uenighet internt i Forsvaret om hvor det er viktig å bruke penger. Det er helt riktig, men dette har altså fra velinformerte og vel oppdaterte kilder vært sagt lenge. 13. januar 1999 ble Nils Holme, som er leder av Forsvarets Forskningsinstitutt, intervjuet i Dagens Næringsliv. Han sa: «Det er en uberettiget optimisme i de dokumentene som er sendt Stortinget, der man ser bort fra en rekke påregnelige kostnader.» Det er blitt innfridd. Han sier at setter man i verk gigantprosjektene samtidig, ender det i en ulykke, og «Forsvaret ender opp uten penger til helt avgjørende investeringer». Den realiteten har også etter hvert glidd inn. Så sier han: «I dag har vi et konsept som vil ha i både pose og sekk: Et godt invasjonsforsvar, høy aktivitet i internasjonale operasjoner og annen virksomhet. Vi må vurdere dette konseptet på nytt.» Amen, kan vi si fra SV. Problemet er at man ikke greier å ta dette innover seg som en helhet. Når forsvarsministeren nå sier at han skal ta innover seg de innspill som kommer i denne debatten, gjør han i praktisk politikk ikke det fullgodt.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-05-31:
Mitt spørsmål går óg til finansministeren. Ein rapport frå Statens institutt for alkoholforskning viser at det er matvareprisane som er den viktigaste grunnen til den auka grensehandelen. Ei MMI-undersøking stadfester det same. Handels- og servicenæringa sin hovudorganisasjon har nyleg lagt fram ein rapport med prognosar for auka handel og med ei rekkje forslag til tiltak. Eit av forslaga er vurdering av redusert matmoms – eit forslag som Senterpartiet har stor sympati for. Finansministeren førebur no ei momsreform. Eg vil gje finansministeren høve til å stadfesta at han i den samanhengen tek på alvor dei signala som er komne så langt i forhold til grensehandelen, og såleis og stadfesta at han vurderer å redusera matmomsen.