Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-12-03:
Jeg tar ordet fordi jeg i noen år har vært opptatt av Svalbard og også hatt ansvar i tilknytning til Svalbard. Grunnen til at jeg tar ordet, er at jeg også vil understreke det som er understreket, men som er svært viktig, både det Riksrevisjonen sier, og det komiteen sier om at det vil være bra med en ny, bred gjennomgang i løpet av denne stortingsperioden. Det er flere forhold som taler for det. De forholdene som er nevnt av Riksrevisjonen og komiteen, skal jeg ikke gå inn på, men det rent alminnelige rundt det vi kan kalle for nordområdene i bred forstand, det å forstå en norsk politikk i nordområdene, som både handler om Barentshavet og om de svære grenseområdene vi har mot polområdene, hvor Svalbard blir en del av en slik helhet, tilsier at det er viktig med en slik melding og en slik bred drøfting. Dette utelukker ikke at vi i alle andre sammenhenger også vil komme inn på nordområdene, men det er altså svært viktig. Det er også slik, som vi har sett i media, at situasjonen for de russiske bosettingene på Svalbard har kommet til et så kritisk punkt at russerne selv må avgjøre hva de vil gjøre. Derfor oppfatter ikke Venstre det som oppsiktsvekkende at det kom en russisk delegasjon til Svalbard nylig som på behørig måte ble håndtert av justisministeren, men vi oppfatter det slik at siden gruveselskapet ikke kan betale, er det staten som må betale, og da må den staten som skal betale, finne ut hva den skal betale for. Dit har man kommet i forhold til de russiske bosettingene på Svalbard. Disse alminnelige nordområdebetraktningene tilsier en melding. Så er det en annen type bekymring jeg har, som knytter seg til det arbeidsfelt jeg nå har i Stortinget. Det er den utvikling vi har hatt når det gjelder deler av forskningsaktiviteten på Svalbard. Det er slik at i Ny-Ålesund har vi lagt til rette for en imponerende infrastruktur, og det er også en god ting. Det er veldig mange mennesker fra andre land som bruker dette stedet, og jeg var der selv i en annen egenskap i mitt liv sommeren 2005. Da kom det en delegasjon fra Beijing. De reiste dit for å være der i to dager og reiste tilbake igjen. Kineserne la stor vekt på området. I denne sammenhengen er det to gjengangere jeg har hatt i denne salen siden siste valg. Det ene er at vi må klare å holde oppe den norske forskningsinnsatsen i Ny-Ålesund – det ser det ikke ut til at vi klarer – og det må være svært viktig for oss fordi det gir sterke signaler forskningsmessig, men også i det vi i bredere forstand vil kalle nordområdepolitikk. Og så er det blitt slik at for meg har symbolet på å ville – eller ikke ville – noe forskningsmessig vært å oppgradere Zeppelin-observatoriet på toppen av Zeppelinfjellet i Ny-Ålesund. Det er jo ikke ende på hvor mye bred tilslutning man får i stortingssalen til dette, sågar når det er Dokument nr. 8-forslag, men når man så kryper inn i budsjetter av ulike slag, er det nesten umulig – dvs. man finner ikke noe som gjør noe med dette stedet. Dette er et av de svært få stedene på kloden hvor man klarer å måle klodens helsetilstand i denne tid som nå handler om klimautfordringer som er dramatiske og store. Det er et unikt sted. Det er et sted hvor vi pr. i dag ikke gjør nok for å ta vare på de dataene vi har. Det er et sted hvor vi kunne skaffet oss og målt enda flere data. Det er ikke store kroner, men det er viktige kroner. Jeg vil også understreke at Ny-Ålesund jo er blitt gjort viktig ved at bl.a. landets utenriksminister har stått fram i Washington og sagt at amerikanske politikere bør komme til Ny-Ålesund – og det har de gjort. Der har både Hillary Clinton og John McCain og andre vært. Der har den britiske konservative lederen, David Cameron, vært, og dit har statsminister Stoltenberg tatt med nordiske statsministerkollegaer. Så vi flagger så høyt i nordområdene, som jeg synes vi gjør med rette når det gjelder Ny-Ålesund og forskningsplattformen der, at det også forplikter oss. Denne forskningsplattformen inviterer også til en bred internasjonal innsats, slik at det blir et sted som Norge forvalter på en slik måte at Svalbardtraktaten, selve ånden i den, blir lagt til rette for alle som vil utnytte traktatens muligheter. Disse merknadene er fra Venstres side for å understreke viktigheten av det arbeidet som jeg konstaterer at Justisdepartementet har meldt til komiteen at de har satt i gang, nemlig å få en ny, bred gjennomgang av Svalbard og alle utfordringene på øygruppen.