trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-11-26:
Til spørsmålet om effekten av budsjettforliket: Jeg tror det er helt klart at budsjettforliket, med de omleggingene som er, spesielt innenfor transportsektoren, kommer til å føre til at vi får reduksjoner i utslipp i Norge fram mot 2020. I utgangspunktet har vi elbilene – konkurransedyktige, som de er i dag – biodrivstoff blir konkurransedyktig i forhold til fossilt drivstoff, biogass blir konkurransedyktig i forhold til naturgass, i tillegg til bedringene og lettelsene som gjelder ladbare hybridbiler, som gjør at de også blir konkurransedyktige. Dette vil gi en betydelig effekt fram mot 2020. Statsråden har allerede påpekt at budsjettet ble bedre gjennom forhandlingene i Stortinget, og mitt spørsmål er egentlig: Hvilken del av forhandlingsresultatet er statsråden mest fornøyd med og vil gi størst effekt med tanke på et bedre klima?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-11-26:
Mitt spørsmål går også til klima- og miljøministeren. Neste uke begynner FNs klimaforhandlinger i Lima, det såkalte COP 20, og Norge har en viktig rolle i forhandlingene. Vi er sentrale i skogsatsingen – for å bevare regnskog internasjonalt. I budsjettforliket får statsråden nå også med seg en dobling av Norges bidrag inn i det grønne fondet, til 400 mill. kr hvert år. Norge spiller ofte en sentral rolle når det gjelder gjennomføringen av forhandlingene, som vi forhåpentligvis også kan gjøre i Lima. Men vel så viktig er hva som skjer etter Lima, for nå er jo klimaforhandlingene en nedenfra og opp-prosess, der de forskjellige landene melder inn sine forpliktelser før toppmøtet i Paris, og summen av disse forpliktelsene må da være store nok om man skal nå 2-gradersmålet fram mot 2050. Første kvartal 2015 skal Norge legge fram sine klimaforpliktelser fram mot 2030, og de må minimum være på 40 pst. Det er 15 år til 2030. Hvis vi ser 15 år tilbake og fram til i dag, er det ikke redusert noe som helst. De neste 15 årene skal vi redusere våre utslipp med minimum 40 pst. Dette krever et omfattende arbeid. Da blir mitt spørsmål: Hvordan ser statsråden for seg at dette arbeidet skal organiseres for at vi skal nå våre nasjonale klimamål i 2030?
Ola Elvestuen (Venstre), 2014-11-26:
Det er ingen konflikt mellom hva vi skal gjøre hjemme, og hvilke ambisjoner vi skal ha ute. Selvfølgelig skal Norge ha store ambisjoner internasjonalt, men vi skal også kutte hjemme, og de kuttene må være på minimum 40 pst. Det er 15 år til. For å nå dette må det store endringer til hvert år i disse 15 årene – hvis vi i det hele tatt skal ha muligheten internasjonalt til å nå et 2-gradersmål. Da må man ha konkrete planer. Og da blir mitt spørsmål igjen: Vil Stortinget få seg forelagt sektorvise planer med konkrete reduksjonsmål og konkrete virkemidler for hvordan disse reduksjonsmålene skal kunne nås?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-26:
Mitt spørsmål har ein litt mindre kjælen tone enn det siste, for sjølv om ein kan sjå forskjellig på budsjettet, verkar det å vere veldig brei einigheit no om at det må mykje skarpare lut til viss vi skal klare å nå dei norske klimamåla mot 2020. Blant anna har Miljødirektoratet kome med ein rapport som viser ein betydeleg manko i vedteken politikk viss vi skal kunne nå måla, og ei rekkje representantar frå regjeringa har sagt at det må tøffe, nye tiltak til. Statsministeren har sagt at det er svært vanskeleg å nå desse måla, men ho har fleire gongar, bl.a. her i Stortinget, unnlate å bekrefte at regjeringas politikk er at ein skal nå dei norske måla om utsleppsreduksjonar, og at regjeringa vil strekkje politikken etter måla, ikkje tilpasse måla til vedteken politikk. Kan klima- og miljøministeren bekrefte at regjeringas politikk er at ein skal nå dei norske klimamåla for 2020?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-26:
Mitt spørsmål er til justisministeren. Terror er blant dei største truslane i det moderne samfunnet. Det fekk vi i Noreg smerteleg erfare den 22. juli 2011, og seinast no i sommar kom det nærmare oss. Fredag ettermiddag fekk vi beskjed frå justisministeren om at han ville innføre væpning av politiet, nærmare bestemt væpning av alt innsatspersonell, med våpengodkjenning i dagleg teneste, foreløpig i fire veker, men det som fort kan verte på ubestemt tid. Vi har eit uvæpna politi i Noreg. SV støttar det og meiner det vil vere galt med ei generell væpning. Vi meiner det ikkje er dokumentert at det gjer Noreg tryggare, men at det tvert imot kan føre til både fleire våpen og fleire situasjonar med skot. Men vi har òg eit fleksibelt regelverk som gjorde det mogleg raskt å innføre væpning når justisministeren meinte det var nødvendig. Eg meiner likevel at det er grunn til å stille spørsmål ved denne saka. For det første er terrortrusselen diffus, basert på den generelle, globale oppfordringa til vald mot uniformerte tenestemenn. Bak står ei gruppe som vi dessverre kan frykte vil vere ein trussel over noka tid. Noreg skal etter kvart delta i den væpna kampen mot dei, noko som vel snarare vil føre til ein auka trussel heller enn ein redusert trussel mot oss. Vi må frykte at det kan vare ved. Avgjerda kom fredag ettermiddag, men for nokre veker sidan var det eit møte i den utvida utanrikskomiteen der, eg òg var, der vi vart informerte på ein ryddig måte om terrortrusselen, som etter kvart vart offentleg, og vi har vel grunn til å rekne med at tiltaka derfrå har vorte vurderte i noka tid. Så mitt spørsmål til justisministeren er: Kan justisministeren garantere at det vi nå ser, ikkje vil skli over i ei varig, generell væpning av norsk politi, og vil han, dersom det er aktuelt å forlengje det om fire veker, kome til Stortinget på eigna måte – ei utgreiing eller ei sak – og sørgje for at Stortinget får seie si meining, og at det vert ein open debatt om spørsmålet?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-26:
Det er lett å forstå at mange politifolk kan føle seg utrygge i møte med denne trusselen, akkurat som andre som er uniformerte, og – eg må legge til – andre grupper som er utpeika som moglege mål, sjølv om det er ei generell global oppfordring. Faglege anbefalingar av den typen her, bør heilt openbert ha stor vekt. Eg vil òg seie at det er bra at justisministeren seier at det ikkje er ei snikinnføring, men han svarte likevel ikkje på mine to spørsmål. Det første spørsmålet var om han kan garantere at det ikkje vil skli over i ein varig situasjon, for vi kan vel fort kome i ein situasjon der trusselvurderinga vil vare svært lenge. Eg vil gjerne høyre han klart seie at dette vil opphøyre på eit tidspunkt. Så sa han at han skulle ha ei ryddig behandling i Stortinget. På fredag var det eit kort innkalla møte og deretter ein beskjed. Så det er interessant å vite: Er det den typen ryddig runde med Stortinget han ser for seg, eller vil han gjere som eg ber han om, nemleg kome hit til salen på eigna måte og la Stortinget få uttrykke si meining òg her i salen?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-26:
Det som mer enn noe annet preger den norske klimapolitikken, er en helt ekstrem allergi mot tallfesting av forpliktelser. Jeg vet ikke om man bør rense teppene i stortingssalen, eller hva man må gjøre for å få vekk denne, men det er helt fabelaktig i måned etter måned å høre på denne debatten, hvor denne regjeringen, akkurat som forrige regjering, vrir seg som ormer for å slippe unna å si hvor mye vi skal kutte. Regjeringen har lagt fram et nasjonalbudsjett som sier at utslippene fram til 2020 kommer til å øke. Det er det eneste klimatallet som står i statsbudsjettet. Og så gjentar statsråden om og om igjen at årets budsjett kommer til å kutte klimagassutslippene. Hvorfor i all verden skal vi tro på det, når statsråden nekter å gi et eneste tallfestet, forpliktende utsagn om hvor store disse kuttene skal være, og når de skal være realistiske?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-26:
Gjennom denne store interessen for jakt på noen av de flotteste dyrene som finnes i norsk natur, får man gang på gang bekreftet et inntrykk av at rovviltproblemet ikke bare er stort, men at det er økende. Kan statsråden avklare hvorvidt det er slik at skade på husdyr fra rovdyr har endret seg gjennom, la oss si, den siste femårsperioden?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-26:
Inn mot Lima utmerker Norge seg nå ved å være det landet som har tredje høyest klimagassutslipp per capita i Europa. Russland og en av de baltiske statene – jeg husker ikke hvilken – er verre, resten er bedre. Så er Norge et land som har bidratt til FNs klimafond – som vi selv sitter i styret i, og har vært med og opprettet – på et mye lavere nivå enn svært mange andre land har gjort. Fondets forpliktende ambisjon fra København var på ca. 100 mrd. dollar, Norge har ytt noen hundre millioner kroner. Miljøpartiet De Grønne har foreslått at Norge yter noe som tilsvarer en klimaprosent, 1 pst. av BNI, 30 mrd. kr, til det fondet, som vil være en reell innsats. Spørsmålet er: Kommer regjeringen til å vurdere å gå til Lima med en vesentlig opptrapping av det norske tilskuddet til FNs klimafond?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-26:
Mitt spørsmål lyder: «Konseptvalgutredningen for kryssing av Oslofjorden anbefaler å bygge bro eller tunnel mellom Horten og Moss, og eventuelt bro over Håøya som erstatning for Oslofjordtunnelen. Statsrådens kollega i Klima- og miljødepartementet slår fast at vi må kjøre mindre bil for å kutte utslippene. Det er bred faglig enighet om at økt veikapasitet gir økt trafikk. Kan statsråden gjøre rede for klimaeffekten av dette tiltaket og hvordan den kommer ut i forhold til alternative tiltak som for eksempel ferge eller kollektivløsninger?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-26:
Den rapporten vi har mottatt, anbefaler at de alternativene som har best klimarangering, dvs. alternativene 1 og 2, forkastes til fordel for de alternativene som har dårligst klimarangering, altså størst klimagassutslipp, dvs. K3 Bru Moss–Horten og K4 Tunnel Moss–Horten. Selv om statsråden presiserer at han ikke kan forskuttere konklusjoner, er det interessant å få høre hvordan han vurderer anbefalinger som prioriterer dårlige klimaløsninger framfor gode klimaløsninger, slik rapporten selv anbefaler dem, særlig sett i lys av den diskusjonen vi har hatt her tidligere, i spontanspørretimen, som nettopp handlet om at regjeringen insisterer på at klimapolitikken deres vil føre til at utslippene på veisektoren kommer til å gå ned.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-11-26:
Jeg får da bare konstatere at mens klimaministeren insisterer på at utslippene fra transportsektoren kommer til å gå ned fordi regjeringen gjennomfører tiltak som kutter utslipp, er samferdselsministeren langt mindre klar når det gjelder dette. Alternativ 2 – K2 Hurumforbindelsen kombinert med vei- og jernbaneløsning – synes å være det beste klimaalternativet, ettersom dette er det eneste alternativet som faktisk gir reduserte klimagassutslipp og en varig kollektivtransportstruktur for framtida. Dette alternativet er også gitt beste rangering, altså god, blant alternativene – ut fra et klimaregnskap – mens de andre miljøkonsekvensene ikke synes utredet. Det neste spørsmålet er da: Er de samlede miljøkonsekvensene av alle alternativer utredet, og hvis de ikke er det, vil statsråden sørge for at samlede miljøkonsekvenser av alle alternativer blir utredet?
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-11-26:
Mitt spørsmål går til samferdselsministeren. Mange opplever isolasjon og utestengelse fra det sosiale livet – goder de fleste av oss tar som en selvfølge. De kommer seg sjelden utenfor hjemmet. Det kan være smertelig når en ikke får besøke venner og familie eller delta i organisasjonslivet, og det som flere beskriver som noe av det absolutt tyngste, er følelsen av å svikte i foreldrerollen fordi de ikke klarer å følge opp egne barn. Dette er mennesker som på grunn av sin funksjonshemning er helt avhengig av en tilpasset transportordning for å kunne leve et normalt og godt liv. Dette er mennesker som oss alle andre, men som dessverre har en så alvorlig funksjonshemning at verken egen bil eller det vanlige kollektivtilbudet kan tas i bruk for å komme til butikken, til legen, til tannlegen eller på foreldremøter. Vi snakker om en avgrenset brukergruppe i størrelse, men det er mennesker som virkelig har behov for og ønsker om å være en del av det fellesskapet vi alle tar som en selvfølge. Det handler om å ta på alvor og utforme en politikk som bygger på prinsippet om at alle mennesker har samme verdi. I løpet av en treårsperiode har det vært gjennomført forsøk i tre fylker med et tilrettelagt tilbud for funksjonshemmede med stort behov. Deltakere fra forsøksfylkene kan fortelle at de har fått et nytt liv. Som en sa det: De første dagene med den nye ordningen gikk til å komme meg over gledessjokket! Tenk at jeg kan få være med på noe som jeg nå har lyst til å gjøre. Jeg har nå fått følelsen av å leve, ikke bare å være i live. Er tiden nå inne for at regjeringen kan fremme et forslag om en nasjonal ordning som er lik over hele landet, som kan gi alle funksjonshemmede med stort behov, en god transportordning, og som gir dem muligheten til å delta i samfunnet på lik linje med alle oss andre?
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2014-11-26:
Jeg takker for svaret. Vi er jo kjent med, som statsråden også bekrefter, at det har vært gjennomført en evaluering av forsøkene i de tre fylkene Østfold, Møre og Romsdal og Nord-Trøndelag. Det som formidles til meg, og til oss, gjennom bl.a. Blindeforbundet, er at det har vært veldig mange positive erfaringer fra forsøksordningen. Spesielt understrekes det positive ved at brukerne kjenner på en økt frihetsfølelse, og det handler ikke bare om fritid, men om livsnødvendige reiser som de må gjøre for å kunne være en del av vårt samfunn. Og selv om ikke alle reiser oftere, som det blir sagt, så gir denne muligheten likevel en ny frihet, eller som flere uttrykker det: Livet har fått en ny dimensjon. Forutsatt at dette hovedinntrykket kan bekreftes gjennom evalueringen: Vil statsråden arbeide for at en nasjonal ordning kan komme på plass for alle brukere med stort behov for transporttjenester fra 2016?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Jeg takker for spørsmålet, og det er et svært viktig tema som blir tatt opp. Det å ha mobilitet for innbyggerne i et samfunn er svært viktig. Mobilitet er også viktig i et næringsperspektiv og i måten vi organiserer samfunnet vårt på. Det å kunne reise til og fra jobb, til og fra skole, til og fra helsetjenester når en trenger det, eller i fritiden – til kulturaktiviteter, eller rett og slett bare for sosialt samvær med andre – er noe som er viktig. Der jobber regjeringen iherdig for at alle i samfunnet skal få det bedre. Vi har altså i vårt statsbudsjett for 2015 foreslått vekst i investeringer både på vei, jernbane og kollektivt for øvrig. Mye av den jobben som en gjør når en tenker på kollektivtilbudet, handler også om universell utforming, nettopp for at ikke bare funksjonsfriske mennesker skal komme seg rundt, men at også folk som har ulike hemninger, skal kunne bruke offentlig transport. Universell utforming av kollektive knutepunkter er derfor viktig. Men så vet vi, som også representanten tar opp, at noen av våre medmennesker har utfordringer som gjør at de ikke klarer å bruke bussen – selv med universell utforming – og der har en tilrettelagt transportordninger der de også får et tilbud og kan komme seg rundt. Det er viktig. Det finnes allerede ordninger som oppfattes som gode når det gjelder arbeids- og pasientreiser. Det som er spørsmålet her, er jo hvordan en kan få mobilitet i fritiden, og der har en hatt denne prøveordningen i tre fylker. Den er nå til evaluering. Vi har i budsjettet for 2015 fortsatt lagt inn 11 mill. kr til å finansiere de tre fylkene, nettopp for at ikke brukerne der skal oppleve noen endring i tilbudet før evalueringen er ferdig, selv om prosjektet som sådant er ferdigstilt. Så vil dette være en diskusjon vi må ta med Stortinget, og i budsjettet for 2016, om en skal lage en nasjonal ordning i stedet. Det har litt konsekvenser for hvordan en tenker rundt kollektivtransport generelt, som i dag er et fylkeskommunalt ansvar.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Jeg vil ikke forhåndskonkludere, men jeg er positiv, for jeg vet at den frihetsfølelsen en har ved å vite at en kan transportere seg selv rundt når en ønsker det – og ikke alltid måtte sitte og vente på at andre skal komme og hente deg – er viktig for folk. Det å vite at en kan mestre sin egen hverdag, selv om en ikke er så bevegelig som mange andre, er viktig for folk. Nå har vi også sett at det har vært en del tilbakemeldinger, uten at vi har systematisert dem, og det får vi også ta i evalueringen, men enkelte tilbakemeldinger på at dette framstår som å ha vært bedre eller billigere enn det vi forutså, er jo i så fall et godt tegn. En har også sett at de ulike fylkene har løst det på ulike måter, og det er også en del av evalueringen. Noen steder har en hatt en del samkjøring ved at en ikke nødvendigvis får drosje, men gjerne får en minibuss som henter deg – en slags spesialisert kollektivtransport, og ikke individualisert – og dette er jo også gode tegn som vi tar med oss videre før vi konkluderer.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Takk for spørsmålet. Det er naturlig at vi ser på dette i forbindelse med budsjettet for 2016. Da er det også naturlig at man ser på hvem som skal ha ansvaret. Men nettopp den tematikken er en av utfordringene, for i dag er den typen kollektivtransport, hvis man kan kalle det det, delegert til fylkeskommunene fullt og helt. Hvis vi nå sier at staten eller Nav skal ha ansvaret for deler av det, blir det også en prinsippdebatt, som jeg tror det er viktig at Stortinget tar. Jeg tror nok at det også er en del fylker som vil ha sterke oppfatninger om hva som er deres pålagte oppgaver, og hvordan en eventuelt endrer på pengestrømmene der. Det er veldig gode intensjoner som ligger i temaet som Kristelig Folkeparti tar opp, og jeg er helt enig i intensjonene, men organiseringsmessig skal vi vite hva vi gjør, slik at vi her ikke begynner å skyve på mange prinsipper, uten at vi i så fall vet om det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Jeg kan godt stå her som ren fremskrittspartipolitiker og si hva Fremskrittspartiet har gått til valg på, og hva vi mener, men nå representerer jeg en regjering der vi har en regjeringsplattform, og der vi også må forholde oss til vedtak i Stortinget, og jeg tror det er ryddigst for alle at jeg står her som statsråd – ikke som partipolitiker. Men det er for så vidt veldig bra hvis Arbeiderpartiet fra nå av gir meg fullmakt til å gjennomføre fremskrittspartipolitikk på alle områder, uten at Arbeiderpartiet vil ha noe å si om det i Stortinget. Jeg tar gjerne det signalet skriftlig også. Poenget her er likevel at når det gjelder denne typen kollektivtransport, er alt dette i dag delegert til fylkene. Det er ingenting som hindrer noe fylke å gi dette tilbudet allerede i dag. Dette er det opp til fylkespolitikerne å prioritere. Nå er diskusjonen om en skal ha det som et statlig ansvar fordi fylkespolitikerne ikke har prioritert det godt nok. Da bør alle partiene som er til stede i denne salen, sjekke med sine fylkespolitikere hvilken jobb en har gjort på dette området, siden en føler at en må ta det opp i Stortinget for å få en bedre ordning enn det fylkespolitikerne har valgt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Det kunne vært en idé, men først vil jeg faktisk se om det er så stor spredning i tilbakemeldingene som man forutsetter i dette spørsmålet. Jeg er ikke sikker på at det er det. Hvis tilbakemeldingene er ganske entydige, men likevel med ulik virkemiddelbruk rundt omkring, er det ikke noen vits i å teste ut en ting før en sier ja eller nei videre. Det er selvsagt sånn at hvis alle tilbakemeldingene spriker og er motstridende, er det mulig at vi bør gjøre det som representanten tar opp, men for meg er det viktig at vi har en helhetlig tilnærming til dette. Vi må sørge for at flest mulig kan bruke det generelle tilbudet som finnes. Det gjør vi gjennom universell utforming av plattformer knyttet til trikker, busser, T-baner og det tilbudet en har lokalt. Det gjør vi ved å sørge for at en har bedre informasjon om det tilbudet som finnes. Det gjør en bl.a. ved å arbeide med en nasjonal ruteplanlegger. Og det gjør vi ved å sørge for at der hvor den universelle utformingen av tilbud ikke er god nok, blir TT-ordningen mer treffsikker for dem som faktisk trenger den. I dag er det et fylkeskommunalt ansvar. Hvis det ikke er godt nok, bør vi gjøre det til et nasjonalt ansvar, og det er den evalueringen vi når gjør.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Det å blande KID-ordningen inn i dette blir litt irrelevant, for KID-ordningen kunne være veldig mye forskjellig, avhengig av hva man søkte på. Det var en ordning der en fikk i snitt en halv million kroner i støtte til hvert prosjekt, og der fylkeskommunene måtte søke om penger for hvert prosjekt. Vår vurdering er at det går med veldig mye byråkrattid i forhold til hver krone en deler ut. Da er det bedre å ha ordninger der fylkeskommunene har ansvar, får tildelt mer penger, eller at en får en mer spesialisert ordning, sånn som dette. Det er derfor vi jobber videre med TT-ordningen. Jeg registrerer at alle partiene i Stortinget nå framstår som å være veldige forkjempere for dette. Likevel er det bare å registrere at ordningen ikke har blitt etablert under den forrige regjeringen. Det betyr at da er det nytt håp med dagens regjering, og vi følger opp de initiativene som har kommet fra Kristelig Folkeparti. Kristelig Folkeparti har tatt opp dette i Stortinget i interpellasjonsdebatter også. Det viser et betydelig engasjement fra et av våre samarbeidspartier, og det er jeg veldig glad for.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Nei, det vil ikke være annerledes enn i dag i betydelig grad. For i dag er det jo sånn at hvis man driver med stordriftsfordeler, vil man jo miste mye av tilskuddene, fordi de er strukturert sånn at man får mer støtte per ku hvis man har få kyr, enn hvis man har mange. Det betyr at denne endringen vil jo ikke gjøre at et storkonsern slik det ligger i kortene fra spørreren her – vil ha noe incentiv til plutselig nå å komme inn i det norske markedet. Denne endringen gjør det mer fornuftig for de små og mindre bøndene som har drevet med melk, å gå over til f.eks. å drive med sau. Ved å ha to ulike enheter vil de kunne få tilskudd for den kvoten de har i en samdrift, samtidig som de også får tilskudd til det de driver med separat, f.eks. sau. Det viktige her er at man ikke skal kunne få tilskudd man ikke har rett til, og da handler det om hvorvidt man har driftsfordeler ved at man driver sammen med noen. Så lenge man har separate enheter, vil man altså ikke tjene på det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Dette ble omtalt under jordbruksoppgjøret. Det er sågar en innstilling, der Arbeiderpartiet og Senterpartiet riktignok er i mindretall, men det betyr altså ikke at Stortinget ikke har fått sagt sitt. Stortinget fikk sagt sitt. Arbeiderpartiet fikk ikke viljen sin. Det betyr ikke at Stortinget må behandle saken på ny inntil Arbeiderpartiet får viljen sin. Jeg minner bare igjen om at de endringene som en nå gjør, har ingenting med hvem som kan eie landbrukseiendommer, å gjøre. Det reguleres andre steder. Dette har med hva slags tilskudd man vil kunne ha rett til. Et AS som eier flere gårdsbruk, f.eks., og slår dem sammen for å få stordriftsfordeler, vil jo på grunn av at de har stordriftsfordelene, miste retten til mye av tilskuddene. Så det økonomiske her er jo innrettet på mindre landbrukseiendommer, ikke på de store, som representanten Storberget hentyder til at AS-ene ville drive.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Jeg mottok konseptvalgutredningen, KVU-en, fra Statens vegvesen i et pressetreff den 19. november. Det er en grundig utredning som er gjort, der de har vurdert mange ulike alternativer, både bruløsninger, tunnelløsninger og fortsatt fergedrift. De har vurdert kollektivsituasjonen og ulike miljøaspekter, både når det gjelder utslipp av CO2 og andre ting, og når det gjelder berøring av landareal og hvordan det slår ut for fjorden i seg selv. Statens vegvesen vil i løpet av kort tid sende KVU-en på høring til berørte aktører lokalt. Vi vil fra Samferdselsdepartementets side parallelt gjennomgå KVU-en med sikte på å få en ekstern kvalitetssikring, altså en KS1, i tråd med etablerte systemer. Samferdselsdepartementet vil da være oppdragsansvarlig for kvalitetssikringen, sammen med Finansdepartementet, i tråd med vanlige prosedyrer. Effekt av de ulike alternativene, eller konseptene, vil da bli underlagt vurdering i kvalitetssikringen. Det gjelder også forhold knyttet til klima. Det er derfor ikke rett tidspunkt for meg å mene noe om dette nå – det vil i så fall kortslutte prosessene med både høring og kvalitetssikring. Men jeg kan slå fast at klima og miljø er et av de viktige kriteriene som legges til grunn når slike saker til slutt kommer til politisk behandling. Samtidig er det å bygge fjordkryssinger eller bedre veier i seg selv ikke automatisk dårlig for miljøet og for klimaet. En del steder har en transportbehov som må løses. Og en vet at god flyt i trafikken, med jevn fart, er bedre for miljøet enn kø – med store utslipp og mye energiforbruk – fordi en da hele veien har stopp-og-gå-kjøring. I tillegg vet en at en fjordkryssing her ville kunne føre til mye bedre kollektivdekning. Om en velger jernbane, kan en bruke jernbane. Om en velger vei, kan en bruke buss. Det betyr at en får en effektiv flyt av folk – og, forhåpentligvis, varer gjennom godstransport – ved å ha en kobling mellom Østfold og Vestfold. Når det gjelder hvordan en skal kutte utslipp fra biltrafikken – som konkret ble tatt opp her – er det ikke slik at den eneste løsningen er å be folk om å slutte å kjøre bil. En annen og mye bedre løsning – med tanke på et moderne samfunn og behovet for at folk skal kunne komme seg til og fra jobb, til og fra kulturtilbud, til og fra skole – er å bygge større bo- og arbeidsregioner, noe som er viktig for denne regjeringen. Så handler det om å sørge for at folk primært kjører kollektivt, og – hvis de ikke gjør det – at de velger mer miljøvennlige biler. Da handler det om å stimulere til bruk av lavutslippsbiler eller nullutslippsbiler – noe jeg er veldig positiv til å få til – eller om at en får et mer miljøvennlig drivstoff. Begge deler er for så vidt viktig, for selv en elbil vil ha et mye bedre miljøregnskap om den går på vannkraft enn om den går på kullkraft. Så vei er ikke ensbetydende med et dårlig klimaregnskap. Det handler om helheten i samfunnet og hvordan vi legger til rette.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Denne regjeringen har en god klimapolitikk. Det betyr ikke at alle tiltak som tenkes kan, skal igangsettes straks tanken har kommet. Det handler om at vi klarer å prioritere mellom ulike gode tiltak, både å implementere teknologi som finnes i markedet, på kort sikt, og å bidra til å utvikle teknologi som kan erstatte dagens løsninger på lengre sikt. Og da handler det om å bruke ressursene på best mulig måte. For meg er ikke den beste løsningen – hvis en skal utvikle et bo- og arbeidsmarked – å si at ferge er løsningen. Det å bygge fastlandsforbindelse eller å koble sammen to arealer som er på hver sin side av en fjord, betyr ofte at en får gjort noe med dynamikken i et lokalsamfunn. Det å knytte sammen Moss-regionen og Horten-regionen – og egentlig ikke bare disse, men hele Østfold og Vestfold – gjør at en kan få en dynamikk som for meg er veldig positiv: En vil få mange flere som reiser. Alt annet likt er det – ut fra et miljøperspektiv – dumt om folk flytter på seg, men jeg synes det er positivt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Jeg er uenig i inngangen til spørsmålet, fordi representanten her forutsetter at en aldri vil kunne gjøre noe med CO2-utslipp fra privatbiler eller fra andre kjøretøy. Det tror jeg vi klarer. Norge er i førersetet når det gjelder å vise at det i større grad er mulig å få nullutslippsbiler på veiene, nettopp ved elbiler. Biodrivstoff inn i pluggen i hybridbiler vil også være en betydelig innsats for klimaet. Selv om en bygger vei, betyr ikke det at en automatisk øker CO2-utslippene inn i evigheten. Tvert imot, teknologigrepene som gjøres når det gjelder kjøretøyene, er vesentlige. Når det gjelder kollektivsatsing, er det ikke slik at en må bygge jernbane for å ha et kollektivopplegg. Tvert imot, mange steder der en har spredt befolkning og folk skal i ulike retninger, kan faktisk det å ha gode busstilbud være vel så attraktivt som det å bruke veldig mye penger på en jernbanestrekning som gagner få. Derfor må jernbanen bygges ut der den har sine fortrinn, og busstilbudet der det har sine fortrinn. Det vil være en del av de vurderingene vi gjør når det gjelder denne KVU-en.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-11-26:
Jeg vil også takke for positivitet fra statsråden, for dette er et verdispørsmål. Det handler om mennesker som endelig får lov til å kjenne på den friheten det er at en selv kan bestemme når en har lyst til å reise. Hvis de skal delta på aktiviteter, kan de gjøre det. Hvis de har barn som er på aktiviteter, kan de følge dem. Som det har blitt sagt: Selv om de har muligheten til å reise mer, er det ikke nødvendigvis slik at de gjør det, men en kan kjenne på at det er en selv som bestemmer over sitt eget liv. Det er det viktig at vi kan legge til rette for. Det er heller ikke enorme beløp det her er snakk om, så det er en positiv rettighet for disse menneskene. Blindeforbundet er en av organisasjonene som har vært aktiv med å komme med innspill. De har hatt et ønske om at det skal være Nav som administrerer ordninga, i stedet for fylkeskommunen – litt som det statsråden var inne på er til vurdering. Vi skal ha respekt for at statsråden må gå gjennom evalueringa og jobbe med den, men er det at Nav kan administrere ordninga, sånn at det blir en mer rettighetsbasert ordning, noe man vurderer? Og vil statsråden komme med saken raskt, sånn at den kan bli avgjort f.eks. allerede neste år?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-11-26:
Først vil jeg bare si at jeg synes debatten om generell bevæpning er ganske enkel. Det handler om å ha et politi med et tydelig sivilt preg. Det er et flertall i denne sal som ikke ønsker generell bevæpning, så hvis justisministeren er usikker på hva han skal gjøre i saken, er det beste rådet fra Kristelig Folkeparti å legge saken bort og bruke tid og krefter på noe han kan få gjennomført i Stortinget. Men den andre debatten, om midlertidig bevæpning, synes jeg er mer krevende, for der er det, som justisministeren sier, gode faglige råd, drøftinger fra både Politidirektoratet og PST, som har gjort at han sannsynligvis har konkludert som han har gjort. Som stortingsrepresentant kan jeg ikke annet enn å ha tillit til at justisministeren har gjort gode vurderinger gjennom de hemmelige informasjonene han har fått, bl.a. fra PST. Men det jeg er opptatt av, som flere andre, er at det blir en midlertidig ordning, og det har justisministeren sagt at det skal bli. Da er spørsmålet om han er trygg på at politiet har fått god nok opplæring og trening. Politistudentene er veldig tydelige på at det er for mange som stryker på skyteopplæring, og at øvelse blant de av innsatspersonellet som har lavest antall treningstimer, bare utgjør 40 timer i året – noen har 100 timer i året – og de etterlyser mer trening. Er justisministeren trygg på at opplæringen er god nok?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2014-11-26:
Spørsmålet om TT-ordningen er et viktig spørsmål, fordi den sørger for deltagelse for alle, også når det gjelder å ha et aktivt liv når man er ferdig på jobb og skal delta sammen med familien. Den TT-ordningen som er utprøvd i et par fylker, kjenner jeg godt fra bl.a. mitt hjemfylke, Nord-Trøndelag. Brukerorganisasjonene har også meldt tilbake om at dette fungerer veldig godt i de fylkene hvor den er utprøvd. Jeg hører statsråden ta en rekke forbehold, at han vil drøfte dette prinsipielt og viser til at det i dag er fylkeskommunene som har ansvaret for kollektivtransporten, og at dette er et integrert tilbud, sammen med deres øvrige ansvar. Men i bl.a. behandlingen av Nasjonal transportplan var Fremskrittspartiet veldig tydelig på at de ønsket en nasjonal ordning. De ønsket ikke at Fylkeskommunen skulle ha ansvaret for dette lenger. De ønsket at det skulle være nasjonale retningslinjer, og at dette skulle bli løftet fram. Når endret egentlig Fremskrittspartiet politikk på dette området?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-11-26:
Jeg er veldig glad for at de forsøkene som ble igangsatt, har gitt positive tilbakemeldinger. Vi har – gjennom transportkomiteens høringer – fått høre hvordan livet har blitt forandret for mange fordi de fikk muligheten til den type fritidsreiser som TT-ordningen legger opp til. Det er godt å høre. Jeg ser at det er litt ulike tilbakemeldinger fra de ulike fylkene hvor det har vært forsøk. Da er mitt spørsmål til statsråden: Ville det ikke være fornuftig å utvide forsøksordningen til noen flere fylker, slik at man får bredere empiri når det gjelder hvilke erfaringer man har i de ulike fylkene, før vi tar debatten om hvem som skal ha ansvaret, og hvordan ordningen eventuelt skal utvides?
Janne Sjelmo Nordås (Senterpartiet), 2014-11-26:
Problemet er at når lisensfellingen ikke lykkes, som vi har sett, har regjeringen valgt å ta ut mange dyr – både jerv og bjørn – før beitesesongen starter. Det er en utfordring, for dette er midt i ynglefredningstiden, og nå bruker Miljødirektoratet altså omstridte jaktmetoder som helikopterjakt og hiuttak. Senterpartiet skjønner at mange reagerer på det. Dette kunne vært unngått dersom man i løpet av høsten og vinteren gjennomførte en mer effektiv lisensjakt, som det har vært pekt på tidligere. Men hvorfor vil ikke regjeringen bidra til at kvotene tas ut under lisensjakt, sånn at man slipper disse litt brutale metodene med hiuttak og helikopterjakt om våren?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-26:
Hvis man virkelig er opptatt av at folk med funksjonshemninger skal kunne bestemme sjøl hvor de vil transportere seg, fjerner man f.eks. ikke støtte til bilordningen for dem som ikke er i jobb eller på skole, slik som denne regjeringen har gjort. Men jeg håper at ministeren vil jobbe videre med en nasjonal TT-ordning for dem som trenger dør-til-dør-transport – for det er det vi snakker om nå. Man trenger en nasjonal ordning for dem som trenger dør-til-dør-transport, og så trenger man en utvidet ordning med bestillingsruter i distriktene, slik som KID-ordningen, kollektivtransport i distriktene, var. Jeg registrerer dessverre at regjeringen har fjernet den biten av det, for den kan nemlig dekke behovet for mange av dem som ikke kan klare å bruke den vanlige kollektivtrafikken, men som ikke trenger dør-til-dør-transport. Så det er en kombinasjon av en ordning med bestillingsruter og nasjonal TT-ordning vi trenger. Vil ministeren se på det?
Trine Skei Grande (Venstre), 2014-11-26:
Det er bra at representanten Hansson får ordet etter meg, så det ikke bare er damer som spør om jakt. Når vi er inne i rovdyrforliket, fører det, mener jeg, til et nedsatt konfliktnivå på dette området, fordi man klarte å få til en bred enighet i Stortinget. Men i det rovdyrforliket er det også en stor utfordring å klare å utvikle kunnskap om jakt og jaktkultur i forbindelse med den lisensfellinga som skal være, for det er sjølsagt helt feil, det vi holder på med når det gjelder hiuttak, helikopterjakt osv. Men Senterpartiet lever tydeligvis i den villfarelse at det å innføre lisensjakt på bjørn kommer til å bli en effektiv jakt i løpet av ett år. Det blir det ikke. Man må lære seg det, man må utvikle en kultur for det, man må ha kunnskap om det. Derfor ble det i rovdyrforliket sagt at man skulle sette av penger til det og til de frivillige organisasjonene på dette feltet. Vil statsråden også følge opp det?
Terje Breivik (Venstre), 2014-11-26:
Eg skal vera endå meir konkret enn kollega Elvestuen. Eg har med glede registrert at statsråden, saman med Venstre, har gjeve eit grønt skatteskifte og teke marknadskreftene i bruk – eit viktig og avgjerande tiltak for å nå klimamåla. Seinast i DN 30. oktober er ministeren sitert: «Det skal koste mer å forurense, og det skal lønne seg å ta miljøvennlige valg.» Eg tek difor nærast for gjeve at ministeren kan stadfesta at budsjettforslaget til regjeringa var eit arbeidsuhell. Ikkje berre var forslaget kjemisk fritt for eit grønt skatte- og avgiftsregime, det gjekk monalege steg i feil retning. Eg reknar òg med at ministeren kan stadfesta at ho og regjeringa i budsjettet for 2016 vil forsterka starten på eit nødvendig grønt skatteskifte, som budsjettavtalen i 2015 med Venstre og Kristeleg Folkeparti representerer, og at ministeren òg kan koma med sine vurderingar av kva grøne avgifter ho meiner er dei beste og mest målretta.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Jeg har hele tiden vært veldig tydelig på at det er viktig nå ikke å blande sammen spørsmålet om bevæpning i en konkret situasjon basert på en trusselvurdering som er ganske alvorlig, særlig for de tjenestemennene som er direkte pekt ut som en potensiell målgruppe for å bli rammet av terror med ganske enkle virkemidler. Det er det som skiller denne vurderingen fra PST fra mange andre vurderinger, hvor man er svært målrettet, det kan skje angrep med veldig enkle midler. Det betyr også at det er mange i politiet som er utrygge i den jobbsituasjonen de nå er i. Derfor har Politidirektoratet hatt et svært, svært grundig arbeid over tid for å vurdere hva slags risikoreduserende tiltak som skal gjennomføres, for å sikre både sikkerheten til polititjenestepersonell og raskere innsatsmulighet. Dette er ikke noe forsøk på en snikinnføring av varig bevæpning av norsk politi. Det er en stor politisk diskusjon om hva slags politi vi skal ha i fremtiden. Vi har nylig hatt en våpeninstruks og forslag til endringer i våpeninstruksen ute på høring. Den høringsfristen var nylig ute, og vi skal ha en ordentlig gjennomgang av høringssvarene. Da er det også naturlig at en involverer Stortinget på en ryddig måte. Dette er en politisk diskusjon, og jeg er kjent med at det også er varslet representantforslag knyttet til spørsmålet om generell bevæpning. Jeg tror det er viktig å huske at når det gjelder bevæpning av politiet, basert på den klare faglige vurderingen som de har gjort i denne konkrete situasjonen, basert på det trusselbildet som nå ligger i bakgrunnen, skal man være ganske vågal hvis man mener at en politisk skal kunne overprøve den vurderingen. Når det gjelder disse fire ukene, vil vi komme tilbake til hvordan situasjonen er på det tidspunktet før en tar stilling til om et samtykke eventuelt skal forlenges.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Møtet på fredag var mer et tilbud om informasjon om et tiltak som vil bli gjennomført, og er ikke en del av noen formell dialog eller oppfølging overfor Stortinget. Det var et tilbud for å gi muligheten til innsyn i hva som ligger bak beslutningen, som vil bli synlig for svært mange på veldig kort tid. Det er en stor diskusjon i Norge om bevæpning, og jeg synes det da var ryddig å gi det tilbudet om informasjon. Men når jeg snakker om involvering av Stortinget, så må en selvfølgelig involvere Stortinget på ordinær måte. Så er det sånn at det i dag ikke er hjemmel for å beholde bevæpning over svært lang tid. Det er også en av årsakene til at vi gjorde dette samtykket tidsbegrenset. Så må vi se hvordan vi skal følge dette videre, men det er ikke regjeringens intensjon på noen måte å bruke dette som en situasjon som gjør at det skal gli over i en permanent bevæpning av norsk politi. Det skal være gjenstand for en vanlig, åpen politisk diskusjon, som jeg er helt overbevist om at SV vil engasjere seg sterkt i.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
I slike spørsmål er det vanskelig å se inn i glasskula og finne fasit. Det er altså en vurdering fra PST som ligger til grunn for de tiltakene som politiet har foreslått gjennomført, og det er ikke bare bevæpning av norsk politi som er foreslått gjennomført av politiet, det er gjennomført en rekke andre risikoreduserende tiltak også. I trusselvurderingene fra PST gjøres det også klart at risikoreduserende tiltak vil kunne bidra til å redusere risikoen. Jeg håper at vi har en felles forståelse av hvor vi ønsker å være i fremtiden i forhold til trusselbildet. Vi ønsker å få det så lavt som overhodet mulig. Men jeg kan altså ikke garantere for hvordan trusselbildet vil være om en uke eller om tre måneder eller om åtte måneder – det må nesten representanten ha respekt for. Der har vi faglige instanser som foretar de vurderingene. PST lager et beslutningsgrunnlag både for politiet og for politisk ledelse, og så må vi forholde oss til det når vi skal velge hvilke tiltak som skal gjennomføres. Det er årsaken til at vi har den situasjonen vi har.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Nå har vi nettopp hatt våpeninstruksen ute på høring. Det har vært en bred høring. Dette er ikke et spørsmål som er svart–hvitt; det er ikke enkelt å si at det ene er helt riktig, mens det andre er helt feil. Her er det mange ulike dilemmaer som en er nødt til å ta høyde for. Derfor skal regjeringen nå gå gjennom de høringsnotatene som vi har fått, for å se hva slags innspill som er kommet til den høringen. Det vil også være en viktig del av det grunnlaget som regjeringen til slutt vil fatte sin beslutning på. I disse høringssvarene er det en viss spredning i forhold til fordeler og ulemper med bevæpning av politiet. Det som regjeringen har lagt ut til høring, er ikke et forslag om bevæpning av norsk politi. Det er et forslag om å gjøre systemet annerledes, slik at politiet selv skal vurdere hvorvidt det er behov for bevæpning i konkrete situasjoner, varig eller for kortere eller lengre perioder. I dag er systemet ganske rigid, basert på en gammel våpeninstruks som trenger en oppgradering, og det er det arbeidet vi har satt i gang.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Jeg er trygg på at norsk politi er i stand til å håndtere våpen på en trygg og god måte, men det er klart at det er blant de vurderingene Politidirektoratet også har gjort når de har kommet med anbefalte tiltak. For det er ikke noen tvil om at økt tilgang på våpen kan ha andre konsekvenser når det gjelder f.eks. skadeskyting, vådeskudd, tyveri av våpen osv. Det er vurderinger som Politidirektoratet har gjort. Dette er ikke noen vurdering som er svart–hvitt, som jeg var inne på tidligere, men jeg har veldig stor tillit til at norsk politi evner å gjennomføre de oppgavene de er trent til å gjøre. Vi har noe av det best utdannede politiet i verden. Vi har gode oppfølgingsrutiner i forhold til våpentrening og strategisk trening, så jeg føler meg svært trygg på at politiet er i stand til å håndtere den situasjonen vi nå står i.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Årsaken til at jeg har gitt samtykke, er at jeg, i likhet med politiet, mener at fremskutt lagring i den situasjonen vi i dag er i, ikke er tilstrekkelig. Det er helt åpenbart den faglige vurderingen av dette spørsmålet, rett og slett fordi den angrepsmodusen som trusselvurderingen tar utgangspunkt i, er angrep som skjer meget raskt, med svært enkle midler, og hvor det ikke er tid til å løpe tilbake til kjøretøy og ta ut våpen. Det er årsaken til at det er håndtert på den måten, og at anbefalingen er det den er. Det er min jobb å sikre at våre tjenestemenn og -kvinner er trygge i arbeidssituasjonen sin, både for egen beskyttelse og for å sikre rask innsatsmulighet. Derfor er jeg veldig opptatt av å si at selv om vi nå har gitt denne tillatelsen, betyr ikke det at det er en varig tillatelse for alminnelig bevæpning av norsk politi. Politiet har heller ikke bedt om det. Det er heller ikke noe hjemmelsgrunnlag for at vi skal snikinnføre alminnelig bevæpning av norsk politi i dag.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Som jeg nevnte i stad, har våpeninstruksen og vårt nye forslag til det vært ute på høring, og regjeringen skal behandle det senere. Vi er en regjering som er svært lydhøre overfor Stortinget av helt naturlige grunner, og følger nøye med på det som skjer her. Jeg har lyst til å si at jeg synes egentlig at representanten Raja gjør spørsmålet om politiets sivile preg litt for enkelt når det er et spørsmål om bevæpning eller ikke. Politiets sivile preg kan også ha en rekke andre momenter og elementer ved seg som det er viktig å ivareta. Jeg er ikke sikker på at man ved en bevæpning automatisk mister det sivile preget som norsk politi har. Det har også med hva slags oppgaveportefølje politiet har, i hva slags situasjoner man benytter våpen, hva slags bevissthet man har når man skal inn i ulike situasjoner osv. Så har jeg lyst til å minne om at jeg tror det er tre land, i tillegg til Norge, som har et ubevæpnet politi, så det er altså ikke hovedregelen med et ubevæpnet politi, men jeg skjønner godt engasjementet i en sånn type sak hvor man vil kunne risikere en endring av varig karakter, og det skal være gjenstand for en bred politisk diskusjon.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Jeg er dessverre ikke veldig overrasket over dette spørsmålet, men premissene er noe feil. Tajik sier at jeg har fått kritikk fra organisasjonene for å være usynlig. Jeg har vel først og fremst fått kritikk fra mine politiske motstandere for ikke å være synlig nok. Det må jeg si jeg faktisk blir lei meg for, for det er for det første misvisende, men det er også helt i strid med det engasjementet jeg har for de svakeste av de svake. Det er en usedvanlig viktig oppgave for meg å tale barnas sak, og det er et engasjement som også gjenspeiler seg i de resultatene vi faktisk ser av regjeringens politikk. Under Arbeiderpartiets tid i Justis- og beredskapsdepartementet gikk ventetiden for behandling av barna på barnehusene opp. Det er først etter at vi har satt i gang en stor dugnad i år, at en ser at pilen peker i riktig retning. Så er 40 dager altfor lenge. Men 52 dager er enda lenger. Da vi startet dette arbeidet, var ventetiden for avhør av barn 52 dager, i dag er den nede på 40 dager. Så er ikke det bra nok, vi jobber ytterligere for å få den lenger ned, og vi har gjennomført en rekke tiltak etter både politisk press og press fra politidirektøren, som nå følger opp disse spørsmålene konkret i hvert eneste politidistrikt hvor det ikke leveres gode nok resultater. Så jeg må si jeg synes det er et trist utgangspunkt, egentlig, for hele spørsmålet. Så er spørsmålet når vi kan komme innenfor lovens frist på 14 dager. Det våger ikke jeg å gi noen klare svar på. Det er avhengig av to ting – det ene er hvor godt vi lykkes med den dugnaden som nå virkelig setter sine spor i saksbehandlingsaktiviteten, det andre er hvilke konsekvenser den nye behandlingsmetoden for avhør av barn vil ha. Den vil bli fremmet for Stortinget til neste år.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-26:
Jeg må bare først si at jeg ikke har oversett opprettelsen av barnehusene. De har hatt stor og sterk støtte i Stortinget, og det har vært et veldig viktig tiltak for å gi barn en mye mer verdig og ordentlig oppfølging når de har vært utsatt for alvorlig kriminalitet. Barnehusene er et kjempeviktig tiltak som har full støtte i regjeringen og full støtte i denne sal. Så har jeg lyst til å si litt om det som er resultater av den jobben som er gjort så langt. For det første har regjeringen nå satt i gang et arbeid med å få hjemmelsgrunnlag for et eget drapsregister. Vi har fjernet foreldelsesfristen for alvorlig vold og overgrep. Vi er i ferd med å opprette en egen «cold case»-gruppe. Vi har, som representanten selv var inne på, foreslått bevilget 50 mill. kr til forskning på vold i nære relasjoner over en femårsperiode – vi fokuserer veldig sterkt på dette i hele styringsdialogen overfor politiet. Vi har registrert Riksadvokatens engasjement i sitt prioriteringsskriv. Vi skal sette ned en ekspertgruppe som skal gå gjennom saker fra A til Å, og ventetiden for avhør av barn er nå gått ned. Jeg mener at det er et taktskifte.