Nikolai Astrup (Høyre), 2011-04-12:
Det er bred enighet om at Norge skal bidra til å utvikle en kostnadseffektiv teknologi for fangst og lagring av CO2. Derfor har Stortinget akseptert overskridelsene ved teknologisenteret på Mongstad, og totalregningen, som nå ser ut til å bli 6,5 mrd. kr. En høy pris forutsetter imidlertid god anvendelse. Det må være en ambisjon at teknologisenteret kan spille en betydelig rolle i utviklingen av ulike fangst- og lagringsteknologier for CO2 i flere tiår fremover, og at nytteverdien ikke begrenser seg til å teste og videreutvikle de to teknologiene som nå benytter teknologisenterets fasiliteter. Det er derfor positivt at flere internasjonale selskaper har valgt å kjøpe seg inn på eiersiden i teknologisenteret. Det må sikres et bredt engasjement i forskningsmiljøet i Norge og internasjonalt, slik at man får utviklet en sterk forsknings- og næringsklynge rundt Mongstad-miljøet. Det er også bred enighet i denne sal om at gode helse-, miljø- og sikkerhetsstandarder må ligge til grunn for arbeidet med fangst av CO2. Ambisjonen må være å løse utfordringene ved bruk av aminer i renseprosessen. Høyre har merket seg at Aker Clean Carbon mener utfordringene er overkommelige, men vi merker oss også at Statoil er av en annen oppfatning. Forskningen på helsefare ved bruk av aminer må forseres og intensiveres. Det hjelper lite å løse et problem gjennom å skape et nytt. I den forbindelse er det interessant dersom enten Italia og/eller Storbritannia velger å ta aminteknologi i bruk i forbindelse med at disse to landene skal fatte investeringsbeslutning om fullskala renseanlegg i tredje kvartal 2011. Dersom tidsplanen holder, vil begge disse anleggene være i drift før det fattes beslutning om fullskala renseanlegg på Mongstad, en beslutning regjeringen varsler at vil komme i 2016. Den reviderte tidsplanen på Mongstad vil sannsynligvis åpne for betydelig erfaringsoverføring fra bygging og drift av andre ettermonterte anlegg. Regjeringen varsler også at den vil legge til rette for at flere aktører og teknologier skal vurderes i forbindelse med fullskala CO2-håndtering. Det oppfatter vi som et riktig og tydelig linjeskift fra regjeringens side. Enda viktigere er det imidlertid at regjeringen åpner for å demonstrere CO2-renseteknologi andre steder enn på Mongstad, noe den hittil har argumentert sterkt mot. Statsministeren, tidligere statsråd Terje Riis-Johansen, miljøvernministeren og andre fremtredende representanter fra regjeringen har alle utelukket å støtte andre prosjekter enn fullskala rensing av Mongstad. Kanskje bygger denne snuoperasjonen på en erkjennelse av at det ikke var Apollo 1 som landet på månen, men Apollo 11, eller at det kan bli folksomt på månen dersom vi skal vente til Mongstad letter. Uansett er det positivt at regjeringen har snudd. Det betyr at man allerede nå bør sende signaler til aktører som Industrikraft Møre om at regjeringen kan være villig til å gi støtte til rensekostnad utover kvotepris dersom Industrikraft Møre realiserer et nytt gasskraftverk. Et nytt gasskraftverk med rensing fra dag én representerer en annen teknologi enn ettermontering på Mongstad vil gjøre, men det å bygge det første fullskala fangstanlegget for CO2 fra et gasskraftverk i verden innebærer i seg selv en betydelig teknologiutvikling. Et slikt renseanlegg bør bygges etter en åpen anbudsprosess, der skattebetalernes ansvar og risiko er tydelig avgrenset. Siemens har anslått prisen på rensing av et nytt gasskraftverk til omtrent 2 mrd. kr – og da bygget med en renseteknologi som ikke har noen av helseutfordringene forbundet med aminteknologien. Det er to tredjedeler av beløpet som regjeringen anslår at forprosjekteringen av fullskala rensing på Mongstad vil utgjøre, altså de kostnader som påløper før Stortinget har besluttet om fullskala rensing skal bygges på Mongstad eller ikke. Regjeringen anslår kostnadene for fullskala rensing på Mongstad til 20–25 mrd. kr. Det er et svært høyt tall. Prisen må ned dersom teknologien skal være interessant for flere enn verdens rikeste land. Og det må være det overordnede målet med hele prosjektet. Prisen må ned dersom Stortinget skal kunne forsvare prosjektet i et klimaperspektiv. Den alternative klimagevinsten av 25 mrd. kr vil være betydelig. Prisen må ned dersom prosjektet skal motivere andre land til å satse på CCS. Det er verdt å merke seg at andre land budsjetterer langt lavere enn det regjeringen gjør på Mongstad. Den britiske regjeringen anslår f.eks. at rensing av 2 mill. tonn CO2 fra kullkraftverket Longannet vil koste 9 mrd. kr inklusive transport og lagring. Det er lenge til investeringsbeslutning skal fattes på Mongstad. I mellomtiden bør regjeringen prioritere arbeidet med å få kostnadene ved fullskala rensing ned, løse og legge til rette for transport og lagring av CO2 fra flere punktutslipp og bidra til at det realiseres et nytt gasskraftverk med rensing fra dag én på et egnet sted i Norge. Ambisjonen om å rense Mongstad må stå fast, men prisen må ned. Forhåpentligvis vil svaret ligge i teknologisenteret vi nå bruker over 6 mrd. kr på.