Ingebjørg Amanda Godskesen (Fremskrittspartiet), 2016-06-10:
Nye tall om arbeidsledigheten viser at det er store regionale forskjeller. Det er også store forskjeller mellom bransjer. Økningen i ledigheten målt ved antall personer og i prosent siden samme tid i fjor er størst i Rogaland, Hordaland og Møre og Romsdal. Mitt eget fylke, Aust-Agder, sliter også med ledighet. Mange av bedriftene våre er jo – la meg si det på den måten – oljerelaterte. Økningen har vært størst innen ingeniør- og IKT-fag og industriarbeid, som jo også er typiske petroleumsrelaterte jobber. Vi har også ferske tall som viser at det er 73 pst. flere helt permitterte enn på samme tid i fjor. Heldigvis ser vi også at omfanget av permitteringer har gått noe tilbake de seneste månedene, målt mot samme måned for ett år siden. Deler av økonomien er inne i en krevende periode, og det er et tydelig behov for omstilling og strukturelle endringer. Noen jobber forsvinner fordi det er lite etterspørsel, mens andre har lysere utsikter litt lenger fram i tid. Da er det viktig at ledelsen i de forskjellige bedriftene jobber med å få inn nye oppdrag. I forbindelse med årets lønnsoppgjør henvendte partene fra organisasjonene seg til statsministeren og anmodet om at det ble foretatt endringer i permitteringsordningen. Det har vi valgt å imøtekomme, og vi behandler derfor i dag en ny modell for dagpenger under permittering. Dagpenger under permittering er et virkemiddel for å hjelpe bedrifter og arbeidstakere gjennom en midlertidig periode med etterspørselsbortfall og mangel på oppdrag. Her er det viktig å huske på hva permittering skal gjøre. Den skal gi bedrifter mulighet til å holde på gode ansatte i en tid med lite oppdrag. Samtidig må permitteringen ikke bidra til å hindre en nødvendig omstilling. Eller for å si det på en annen måte: Det er flott hvis ansatte igjen kan jobbe når oppdragene kommer inn. Men det må ikke bli slik at de som er permittert, mister tid på å søke etter ny jobb hvis de allikevel ikke trengs i sin gamle. Det har vært mange eksempler på at godt utdannede, kvalifiserte folk er holdt tilbake i bedriftene i dårlige tider med tro på at det skulle bli bedre. Der det ikke er blitt bedre, stiller de ganske langt bak i køen for å få ny jobb, og kanskje er det ikke noen ny jobb å få tak i når de skal ut. Dette blir feil. Permitteringsordningen blir utvidet til 52 uker. Det er et godt tiltak for de ansatte som vil ha muligheten til å komme tilbake til sin egen jobb igjen. Samtidig vil de endringene som vi behandler i dag, gjøre permitteringsregelverket bedre. Vi får en ny periode med lønnsplikt i fem dager etter at dagpengeperioden på 30 uker er utløpt. Det vil gi arbeidsgiverne en riktigere belastning når de vurderer permittering kontra oppsigelser. Så vil dagpengeperioden forlenges med 19 uker. Perioden med lønn eller dagpenger økes dermed med 20 uker. Alt i alt er dagens sak en god og balansert pakke. Det beste hadde vært om bedriftene slapp å permittere, men noen ganger kan det være både nødvendig og riktig, og da må reglene ta hensyn til mobiliteten i arbeidsmarkedet. Da er det også viktig at arbeidsgiverne gjør en realistisk vurdering av om de får nye oppdrag, og dermed om de trenger å beholde sine ansatte. Økt arbeidsgiverbetaling vil være med på å bidra til dette. Kort og godt: Det vi alle vil, er jo at folk enten kommer tilbake til sin gamle jobb, eller at de fortest mulig kommer inn i en ny.