trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Engebretsen (Arbeiderpartiet), 2003-12-02:
Riksrevisjonens årsmelding viser en stor og omfattende virksomhet, og som Stortingets største og mest omfattende kontrollorgan legger Riksrevisjonen avgjørende føringer for hvilke områder, hvilke måter og hvilke forhold som blir gjenstand for vurdering og gransking. Samfunnsutviklingen går fort – fortere enn de fleste av oss klarer å registrere – og noe av det som skjer her, er endring i eierstruktur, endring i organisasjonsforhold osv. Her er det nok viktig at kontrollorganene følger nøye med – i tillegg til at Stortinget for sin del også bør følge meget nøye med – slik at man ikke utvikler nye modeller som gjør at virksomheter som bør og skal være underlagt Stortingets kontroll, unndrar seg dette. Det er noe jeg tror kontrollorganene skal være meget årvåkne i forhold til framover. Det vises til forvaltningsrevisjonen og hvordan man aktivt går inn i den på alle mulige måter. Det er viktig at mål og resultater – de målene som Stortinget setter, de krav man setter, det man forventer seg – oppfylles. Det er også viktig å se til at det å ha en måloppnåelse er atskillig viktigere enn at man står igjen med, jeg hadde nær sagt, penger når perioden er over, når ting skulle vært gjennomført. Det tror jeg også man skal se litt på. Jeg er veldig enig med saksordfører Hagen i at når revisjonen i en sak man arbeider med, finner særlig gode erfaringer, gode resultater, så bør de rapporteres og synliggjøres. Og mer enn som så, om jeg forstår saksordføreren riktig, og jeg slutter meg i så fall også til det: Når det gjelder gode prosjekter, prosjekter som nærmest er definert som svært vellykket, kan det være av interesse at et så kompetent organ som Riksrevisjonen går inn og ser på dem, slik at erfaringene man har fra disse særlig vellykkede prosjektene – hvorfor de ble så vellykket – også tilflyter forvaltningen. Til slutt: Jeg er svært tilfreds med at en samlet komite er med på å be Riksrevisjonen vurdere muligheten for å sannsynliggjøre hvor mye vedlikeholdsetterslepet for statlig eiendom utgjør, og hvor mye den årlige økningen i vedlikeholdsetterslepet representerer. Dette er viktig informasjon for Stortinget, det vil kunne gi oss et reelt og faktisk bilde av den totale situasjonen. Stortinget skal i løpet av våren behandle ny lov og instruks for Riksrevisjonen. I den forbindelse vil man måtte gå gjennom rammene for virksomheten i detalj og få på plass nye og sikkert mer tidsriktige bestemmelser og lover. For Riksrevisjonen selv vil det ha stor betydning, og det vil også være av betydning for dem som skal kontrolleres av Riksrevisjonen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
President!
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
I og med at justisministeren har valgt ikke å bekrefte det vi har anmodet om, vil jeg gi uttrykk for den tolkningen at justisministerens taushet betyr at han aksepterer at Stortinget har avklart saken.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Etter 11. september 2001 har selvsagt interessen også i Norge for sikkerhetsspørsmål og behovet for å forhindre terroristhandlinger i Norge vært noe som det norske folket er blitt mer opptatt av. Vi lever i en meget urolig verden, og vi ser etter gjentatte hendelser i andre land økt usikkerhet og økt mulighet for terroristanslag. I den anledning har vi rettet en henvendelse til Justisdepartementet for å få vite hvorledes budsjettsituasjonen er – antall stillinger osv. i Sikkerhetspolitiet vårt – for å se i hvilken grad vi har økt beredskapen og aktiviteten for å forebygge hendelser og for å være beredt på hendelser. Vi har fått beskjed fra Justisdepartementet om at det ikke kan offentliggjøres hvor stort vårt sikkerhetspoliti er – hvilke budsjettrammer de har, antall stillinger osv. Det betyr at det norske folk ikke har noen garanti og noen sikkerhet for hva som skjer hos våre myndigheter. Det som også bekymrer meg litt, er at heller ikke Stortinget er kjent med hva som gjøres fra Regjeringens side for å forberede oss, eventuelt avklare hendelser før de skjer. I mange andre lands parlamenter er det en egen komite – noen som ivaretar kontrollen med at vi har en forsvarlig terrorberedskap, at vi har en forsvarlig oppsikt med mulige celler, at vi har et forsvarlig forebyggende arbeid for å hindre negative hendelser. I Norge har vi altså ingen slik komite. Jeg vil gjerne spørre justisministeren om han kan opplyse om hva årsaken er til at vi i Norge ikke kan ha en åpen, intern debatt når det gjelder vår egen sikkerhet, når det gjelder hvilke ressurser vi bruker, som vi kan avlese i budsjettene, om de går opp når terrortrusselen øker og kanskje går ned når den avtar. Det har også noe med Stortingets kontrollmyndighet å gjøre, som vi altså i dag er avskåret fra å ha noen meninger om. Det synes jeg er helt uakseptabelt. Jeg har inntrykk av at man av og til bruker hemmelig-stempelet – ikke fordi det er noen utenlandske makter eller andre som ikke skal ha innsyn, men ganske enkelt fordi det norske folk skal forhindres fra å vite hva myndighetene gjør på et område. Jeg tror det ville vært fornuftig om vi faktisk hadde en langt større grad av åpenhet, om vi i de tider vi nå lever i, hadde kontroll med at Regjeringen sørger for at vi har en betryggende prioritering av Politiets sikkerhetstjeneste, og at man ikke har fortsatt den nedtrappingen – la oss si det slik – som det har vært skrevet om i avisene etter at Muren falt og den kalde krigen avtok. Jeg vil gjerne spørre justisministeren om hva som er årsaken til at vår stortingsgruppe og Stortinget ikke kan få de opplysningene åpent som vi har bedt om.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Jeg takker statsråden for at han besvarte mitt spørsmål, i hvert fall deler av det. Jeg fikk egentlig ikke klarhet i hvorfor man hemmeligholder budsjettrammen for Politiets sikkerhetstjeneste. Han sa at det har vært praksis at den ikke har vært offentlig, og det er jeg fullt klar over. Mitt spørsmål er nå hvorfor, hva som er årsaken. Jeg håper i hvert fall at det ikke skyldes at man har dårlig samvittighet overfor det norske folk, og ikke ønsker at det norske folk skal få vite hvor dårlig det står til på dette området. Det er i hvert fall grunnen man oppgir når man på en del andre samfunnsområder ikke ønsker at en del offentlig ansatte skal få lov til å si det de mener om kvaliteten og kvantiteten i tilføringen av tjenester til brukere. Det er det ene. Jeg vil gjerne – hvis det er mulig – få vite hva årsaken er, og få en bekreftelse på at det i hvert fall ikke er for at det norske folk ikke skal få vite hvor dårlig stilt vi er når det gjelder vår beredskapssituasjon og vår overvåkning av mulige terroristceller som har tilknytning til andre i andre land. Så er det forholdet til Stortinget. Der har vi lenge hatt Stortingets utvidede utenrikskomite for forsvars- og utenrikspolitiske spørsmål. Det er et meget stort utvalg, og det er ikke alltid at det som skjer der, er så konfidensielt som det kanskje burde være. Jeg vil tro at det ville være fornuftig om vi nå vurderer om ikke Stortinget også burde ha en viss rolle når det gjelder vurderingen og behandlingen av saker som har med den indre sikkerhet å gjøre, og som ikke er den utvidede utenrikskomites ansvarsområde. Jeg vil i hvert fall anmode justisministeren om å tenke gjennom fordeler og ulemper ved at Stortinget f.eks. oppretter et Stortingets sikkerhetsutvalg. Dette kunne være et noe mindre utvalg som kunne kontrollere og gi råd til Regjeringen på dette området, som jeg er redd for kommer til å være et viktig politisk område, dessverre, i mange år fremover. Da er det viktig at vi har kommunikasjon, og at det ikke er slik som i dag, at det ene og alene er Regjeringens ansvarsområde, hvor ingen i Stortinget har noen myndighet, ingen i Stortinget har kunnskap, ingen i Stortinget har noe de skulle ha sagt. Det er ikke et system vi liker på andre områder, og derfor håper jeg at justisministeren og eventuelt Regjeringen i hvert fall vil vurdere om man ikke burde se noe mer på organiseringen av forholdet mellom regjering og nasjonalforsamling når det gjelder den indre sikkerhet i landet.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2003-12-02:
Det meste i budsjettet vi behandlar i dag, er vi samde om. Eg vil berre kort kommentera dei punkta der Kristeleg Folkeparti vert utfordra i debatten her no. Eg merka meg at representanten Hagen sa at løyvingane til Riksrevisjonen er reduserte samanlikna med framlegget frå Riksrevisjonen sjølv. Grunnen til at løyvingane er kutta, er såre enkel: Avtalepartane i budsjettforliket valde ikkje å freda noko område når vi skulle finna inndekning for budsjettavtalen. Så enkelt er det. Men situasjonen for Riksrevisjonen er ikkje dramatisk. Eg merka meg at det var òg representanten Hagen samd i. Neste år vert det sjølv etter kuttet ein auke i løyvingane på i underkant av 10 mill. kr – altså, som representanten Engebretsen sa, 3,3 pst. Riksrevisjonen får meir enn 300 mill. kr å driva for. Alle andre statsetatar har dei siste åra opplevd kutt i samband med budsjettarbeidet. Neste år må også organisasjonen Riksrevisjonen finna ut på kva måte det er mogleg å driva meir effektivt for dei midlane som dei trass i alt får. Når det gjeld utsegna frå Hagen om at ein har ei holdning til budsjettet til Riksrevisjonen som syner at ein er skeptisk til å driva kontroll, trur eg ikkje ein kan utleia det av dette forslaget. Den auken som trass i alt ligg der, er ei trygging, og det vil gje ei viss utfordring til organisasjonen Riksrevisjonen om å driva effektivt og solid, slik han har gjort fram til no.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 2003-12-02:
Formelle dissensar i statsrådsprotokollane er sjeldne. Slike dissensar er omtalte i § 30 i Grunnlova. Tanken var opphavleg at ved å nedfella sin motstand i protokollen vart ein statsråd fri frå det rettslege ansvaret for dei avgjerdene som Kongen personleg tok. Frå 1884 har dei kongelege avgjerdene vorte gjorde av eit fleirtal i statsrådet, altså regjeringa. Men poenget med ein dissens endrar seg ikkje så mykje. Den statsråden eller dei statsrådane som hadde protokollert ein motstand mot ei avgjerd i statsrådet, var fri for rettsleg ansvar for avgjerda. Etter kvart som riksrettsinstitusjonen har gått ut av bruk, har det politiske ansvaret for avgjerder kome i fokus i staden for det rettslege. I dei fleste regjeringar sidan 1945 har det likevel vore teke ein del dissensar. Kva grunnar statsrådane har hatt for å ta dissens, kan nok ha variert ein del, men det har nok i dei fleste tilfelle vore snakk om prinsipiell politisk usemje. No er det nok berre i svært få tilfelle at ein statsråd som er usamd i politisk avgjerd i regjeringa, tek det så langt som til dissens i statsrådsprotokollen. Etter det eg kan sjå, har det skjedd i saker av prinsipiell karakter, slik ein dissenterande statsråd ser det. Til dømes har Kristeleg Folkeparti sine statsrådar dei siste tiåra to gonger teke dissens ved bispeutnemning, ikkje fordi det var noko gale med dei biskopane som vart utnemnde, men fordi Kristeleg Folkeparti reint prinsipielt meiner at kyrkjelege avstemmingar skal vera avgjerande. I den dissensen som er omtalt i innstillinga, om patentdirektivet, var det for dei dissenterande statsrådane òg snakk om sterke prinsipielle og etiske innvendingar. Den gongen gjaldt det prinsipiell motstand mot å opna for patent på levande materiale. Dissens er ikkje berre eit utslag av politisk usemje mellom ulike parti. Som eit døme vil eg nemna at det i Gerhardsen sine arbeidarpartiregjeringar til saman vart teke 29 dissensar. Når det gjeld dissensar som er tekne av statsrådar frå andre parti i tidlegare regjeringar, kjenner eg ikkje i detalj motivasjonen bak. Det har vore fleire dissensar i EU-saka. Det har vore dissensar ved unemningar av ymse slag, og det kan ha vore snakk om saker med lokalt preg. I 1946 tok fire statsrådar dissens mot proposisjonen om å oppretta Norsk Jernverk, som vel må seiast å ha vore ei stor og tung sak. Sidan 1970-talet har dissensar vorte sjeldnare. Eg skal ikkje spekulera for mykje i årsakene til dette, men ei forklaring kan vera at moderne massemedia har gjort at usemje internt i ei regjering har kome til uttrykk på andre måtar enn i det formelle i protokollen. Terskelen for å ta dissens i statsråd er i dag høg, og det skal han vera. Bruken av dissens bør, slik eg ser det, avgrensast til saker der ein statsråd har store prinsipielle eller etiske innvendingar, slik vi har sett det praktisert dei siste åra.
Martin Engeset (Høyre), 2003-12-02:
Komiteens leder pekte i sin innledning på at en av årsakene til økningen i Stortingets budsjett var investeringene og opprustningen av det såkalte komiteenes hus, og også det som kalles opplevelsessenteret. Jeg har lyst til i denne sammenheng å peke på at den nyvinningen som dette opplevelsessenteret representerer, nok er noe som i årene fremover kommer til å fremstå som en meget klok beslutning av Stortinget, fordi det vil bidra til at Stortinget åpnes opp for nye grupper, og at nye grupper av ungdom får mulighet til å kunne lære om politiske prosesser og det som foregår her på huset. Det har en betydelig egenverdi, som jeg tror vi ikke skal undervurdere, så jeg ser frem til den dagen da dette kan tas i bruk. Ellers vil jeg gjerne komme med et par kommentarer knyttet til budsjettforliket og de kutt som følger av det. I sitt innlegg gjorde representanten Hagen et forsøk på å formulere en slags konspirasjonsteori om at det i dette kuttet på Riksrevisjonen lå til grunn en slags «takk for sist» eller hevn fra noen som mente at Riksrevisjonen var for nidkjær i tjenesten. Han mer enn antydet i hvert fall at det kunne være en slik sammenheng. Det må jeg si jeg reagerer ganske sterkt på, for jeg tror ikke vi kan opptre slik at noe område skal være varig vernet for enhver reduksjon. Dessuten er det jo pekt på i innstillingen, dokumentert til fulle, at det blir en reell vekst for Riksrevisjonen også neste år, men i forhold til det opprinnelige forslaget blir det altså noe reduksjon. Men veksten blir altså fortsatt reell etter at man har tatt hensyn til prisstigningen. Ellers viser innstillingen at også Stortinget må gå gjennom sin egen virksomhet. Det ligger ved denne innstillingen et brev fra Presidentskapet om hvordan man tenker seg at disse kuttene som kommer på Stortingets virksomhet, blir å følge opp i året som kommer. Det viser altså at også Stortinget må gå i seg selv og gjøre tingene på en mer effektiv og rimeligere måte. For øvrig vil Høyres representanter stemme for flertallsinnstillingen og mot de fremsatte forslag.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2003-12-02:
Som komiteens leder nevnte i sitt innlegg i forrige sak, behandler man altså Sivilombudsmannens årsmelding, instruks og lov og ser det litt i sammenheng. Det foreslås to endringer i denne instruksen, nemlig at klager på avgjørelser som er fattet av Billighetserstatningsutvalget, skal falle utenfor Sivilombudsmannens område, og at ombudets medarbeidere skal ha rett til å avslutte saker når det er klart at det ikke er aktuelt for ombudet å behandle dem. Men dette krever at det er veldig klare retningslinjer, som er en forutsetning for denne endringen. Ellers er det, som tidligere nevnt, enstemmighet i komiteen om forslagene. Det er enkle, men helt nødvendige endringer som gjøres i Sivilombudsmannens instruks, også i loven som vi skal behandle senere i dag.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2003-12-02:
Dissenser i Regjeringen er ikke noe nytt. En samlet oversikt i innstillingen fra kontroll- og konstitusjonskomiteen viser at helt siden 1945 har det vært praksis, heldigvis ikke i mange saker, men tilstrekkelig til at man kan stille spørsmål ved følgende: Jeg har forstått det slik at i tidligere tider var det å ta dissens i Regjeringen tenkt som en markering av at man tok avstand fra hva Kongen mente. Derfor har dissensene i dag fått svekket sin betydning. Det er også verdt å merke seg at det fra 1981 til 1997 ikke var en eneste dissens i Regjeringen. At det kanskje hadde sammenheng med hvem som var regjeringssjefer da, skal jeg ikke mene så mye om. Det er likevel grunn til å dvele ved de konstitusjonelle sidene ved at en statsråd, eller for den saks skyld en statsminister, tar dissens i en sak. Saken sendes likevel til Stortinget, og Stortinget kan da risikere å fatte et vedtak som er i strid med det denne fagstatsråden, eller statsministeren, har ment. Den samme statsråd, eller statsminister, er også utøvende makt og skal gjennomføre vedtaket man er sterkt mot, så sterkt mot at man faktisk har tatt dissens. Da er det grunn til å reise spørsmålet: Kan en statsråd som har tatt dissens i en sak, være fritatt for ansvar om det senere skulle vise seg å være nødvendig å stille vedkommende til ansvar for saken? Jeg bare reiser dette spørsmålet. I Sverige er dette helt utenkelig. Der er det slik at hvis en statsråd, eller for den saks skyld en statsminister, tar dissens, må vedkommende faktisk forlate posten. Da er man ferdig med sin gjerning i regjeringen. Dette er et forhold som noen kanskje bør se nærmere på. Hvem og hvordan har ikke jeg tatt stilling til, men det er all grunn til å tenke nærmere over det. Et annet forhold når det gjelder statsrådsprotokollene, er forskriftskontrollen. Denne bør i framtiden undergis en grundigere behandling. Ikke minst er det av interesse å få undersøkt om de forskrifter som utarbeides ved f.eks. universiteter og liknende steder – nå tar jeg bare et par eksempler – basert på departementets fullmakter, faktisk er i samsvar med Stortingets intensjoner. Videre mener komiteen det er viktig at protokollene som oversendes fra departementene, følger samme oppsett. Komiteen har faktisk gjentatte ganger bedt Statsministerens kontor sørge for at det blir en ensartet praksis i forbindelse med oversendelse av, layout og innhold i statsrådenes protokoller. Det burde være unødvendig å gjenta dette hvert år. Nå er det gjort igjen, og kanskje er det neste gang en forbedring.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2003-12-02:
Et tidligere vedtak i Stortinget har som følge at Hadeland og Land tingrett flyttes til Toten tingrett, Gjøvik. Hadeland tingrett har etter min vurdering mange nok saker til å bli opprettholdt som egen tingrett, men vedtak er fattet, og det tar jeg da til etterretning. Men da er mitt anliggende: Flyttingen av Hadeland tingrett til Gjøvik vil kreve større plass. Jeg kan ikke se at det er omtalt eller for den saks skyld foreslått, og ønsker at statsråden kommenterer dette. Den andre bekymringen som jeg vil utfordre statsråden på, er hele arbeidsmarkedssituasjonen i Ringeriksregionen, inklusiv Jevnaker. Om lag 500 arbeidsplasser i Forsvaret forsvinner nå, Statens kartverk nedbygges, noe som i seg selv er bare trist, og opprettelse av statlige arbeidsplasser som erstatning for disse uteblir. Det er derfor et samlet Ringerike, Hole og Jevnaker som ønsker sterkt at Hvalsmoen skal kunne få en positiv etterbruk. Høyskoleutdanning for fengselsbetjenter er én mulighet, en annen mulighet er en soningsinstitusjon eller en kombinasjon av disse. Jeg er klar over hva som står i innstillingen, men min utfordring blir allikevel til statsråden: Vil han se nærmere på muligheten som finnes i Ringeriksregionen for å få dekket samfunnets behov for flere høyskoleplasser og flere soningsplasser?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2003-12-02:
Jeg har merket meg det ønsket som komiteen har uttrykt, om bedre og mer ensartet formidling fra Statsministerens kontor, og skal viderebringe det. Hva gjelder ønsket om en bredere gjennomgang av dissensinstituttet, har vel det, for bare å antyde, en viss sammenheng med Stortingets arbeid i forrige periode med en eventuell grunnlovsreform. Sammenligningen med Sverige halter jo på det punkt at de som kjent har skrevet sin grunnlov på et atskillig senere tidspunkt, og det er vel et faktum på dette området som på så mange områder at instituttet i Grunnloven har fått en noe endret begrunnelse etter hvert som årene har gått, så også med dissensinstituttet. Det er en samlet kontroll- og konstitusjonskomite som sier at de har merket seg at dissensene etter som tiden har gått, har fått en annen og svekket betydning enn opprinnelig forutsatt. Komiteen uttaler videre at dissenser i dag er redusert til et uttrykk for intern uenighet i ulike regjeringer. Denne regjeringen mener at bruken av dissens i statsråd bør forbeholdes prinsipielt meget viktige saker. Regjeringen er av den oppfatning at beslutningen om innlemmelse av EUs patentdirektiv i EØS-avtalen er eksempel på en slik sak. Jeg tilhørte altså flertallet i Regjeringen i denne sak og var ikke blant de dissenterende. Men det er fortsatt mitt syn at saken har det meget viktige prinsipielle tilsnitt. Regjeringen behandler årlig, etter den statistikk som er tilgjengelig, mellom 1 300 og 1 600 saker i statsråd. Det kan vel neppe hevdes å være oppsiktsvekkende at Regjeringen i én spesiell sak har benyttet adgangen til å protokollere en uenighet. Saken om innlemmelse av EUs patentdirektiv i EØS-avtalen er den eneste saken under denne regjering hvor enkelte av Regjeringens medlemmer har valgt å ta dissens i statsråd. Til sammenligning ble det under regjeringen Borten i et tidsrom på fem og et halvt år tatt dissens i hele 37 saker. Under de tre regjeringene som ble ledet av Einar Gerhardsen, ble det tatt dissens i til sammen 22 saker. Sett i forhold til hyppigheten av bruk av dissens under tidligere regjeringer kan ikke jeg se at denne regjeringens bruk av dissens i saker om innlemmelse av EUs patentdirektiv i EØS-avtalen skal ha bidratt til å svekke betydningen av Grunnlovens bestemmelse om dissens.
Trond Helleland (Høyre), 2003-12-02:
Når det gjelder den merknaden som Anne Helen Rui viser til, er det den samme merknaden som stod i fjorårets innstilling, og som bygger på en omforent løsning i forhold til Regjeringens handlingsplan mot rus. Når det gjelder spørsmålet om hvordan den enkelte Høyre-kommune skal følge opp dette, tror jeg at den enkelte Høyre-styrte kommune følger opp dette minst like godt som kommuner styrt av andre partier. Jeg tror det er viktig at vi har et bredt spekter innenfor det forebyggende arbeidet, at det satses på ungdomstiltak, men at det naturligvis også føres en politikk som gjør at det skal være lett å få skjenkeløyve, men lett å miste den. Det er en utfordring og en politikk som våre ordførere styrer etter, og som jeg tror går veldig bra. Jeg kan bare nevne at jeg selv har sittet i bystyret i Drammen. Vi hadde en veldig liberal alkoholpolitikk i forhold til det å få skjenkebevilling, men den var veldig tøff når det gjaldt å miste bevillingen. Slik bør det fortsatt være.
Trond Helleland (Høyre), 2003-12-02:
Det er godt at representanten Ellingsen har fått med seg hovedpoengene i Høyres kriminalpolitikk, nemlig resolutt reaksjon og rask oppfølging. Det er også bakgrunnen for at Regjeringen har sett seg nødt til å foreslå dette tiltaket. Vi har en soningskø som er altfor lang. Jeg skal ikke i denne korte replikken gå inn på hva som er årsaken til at det er manglende kapasitet innenfor kriminalomsorgen, men jeg tror ikke det alene kan tilskrives denne regjering. Denne regjering gjør det den kan for å få soningskøene ned, og ett av tiltakene som er foreslått, er framskutt prøveløslatelse. Jeg synes ikke det er noe godt tiltak, det må jeg si. Det er et midlertidig tiltak i påvente av at vi får soningskøene ned, at vi får flere permanente fengselsplasser, og at vi i det hele tatt får bedre flyt i straffesakskjeden. Det beste er rask reaksjon, og for å få til det trenger vi altså å benytte oss av denne ordningen. Men jeg synes ikke det er noe å gå videre med på permanent basis.
Trond Helleland (Høyre), 2003-12-02:
Her var mye sauset sammen i en stor gryte. For det første er det feil at det ikke følger med driftsmidler til modulfengslene. Naturligvis gjør det det. Det ligger klart inne i Regjeringens forslag. I tillegg har regjeringspartiene og Arbeiderpartiet benyttet de millionene vi har klart å skrape sammen i forliket, til å styrke driften i kriminalomsorgen. Det viser at vi ønsker å styrke nettopp det Inga Marte Thorkildsen etterspør. Når det gjelder spørsmålet om Regjeringen ikke er bekymret over sykefraværet – jo, det er Regjeringen. Naturligvis er Regjeringen det. På alle sektorer i samfunnet er vi bekymret over utviklingen i sykefraværet. Det er en helt annen og mye større debatt som vi ikke skal gå inn på her, men jeg tror at det som nå gjøres innenfor kriminalomsorgen, må oppfattes som positivt. Det er også viktig at de ansatte i kriminalomsorgen nå ser at er det noe Regjeringen satser på i dette budsjettet, er det å styrke både driften og kapasiteten i kriminalomsorgen. Det at fengslene er fulle, er et problem, men det er bedre enn at farlige kriminelle går løs ute.
Trond Helleland (Høyre), 2003-12-02:
I og med at Senterpartiet ikke er representert i komiteen, men har lagt fram et forslag her i dag, vil jeg anbefale regjeringspartiene å stemme imot forslaget fra Senterpartiet, da innstillingen sier klart at dette med ressursbruken i politiet skal gås igjennom i forbindelse med evalueringen av politireformen i 2005.
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2003-12-02:
Arbeiderpartiet er opptatt av en helhetlig politikk, også på justissektoren. For å få dette til er punkt nr. 1 alltid å forebygge. Derfor er jeg veldig glad for flertallsmerknaden på side 9 i innstillinga, som ikke innbefatter Fremskrittspartiet. Der står det: «Flertallet vil påpeke at det er et sentralt virkemiddel i kriminalitetsbekjempelsen å opprettholde en restriktiv alkoholpolitikk. Forebyggende arbeid er svært viktig, og forskning viser at generelle tiltak rettet mot hele befolkningen kan ha stor effekt. Flertallet er kjent med at det er godt dokumentert at de mest effektive virkemidlene i alkoholpolitikken er de som reduserer tilgjengeligheten og øker prisen, dvs. generelle tiltak som settes inn tidlig på samfunnsnivå. Flertallet viser også til at politiet er høringsinstans i lokale skjenkespørsmål, og mener at politiet i større grad bør benytte seg av muligheten til å uttale seg om eventuelle lokale kriminalitetsfølger ved skjenking.» Jeg har følgende spørsmål til representanten Helleland: Kan han dele noen tanker med oss om hvordan han har tenkt å gjennomføre dette i de kommunene som har Høyre-ordførere og Høyre-styre?
Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 2003-12-02:
Jeg tillater meg å sitere en merknad til fra innstillinga: «Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene fra Høyre og Kristelig Folkeparti, vil understreke viktigheten av at det personellet som rekrutteres forberedes godt på hva det vil si å arbeide som fengselsbetjent, at uegnede aspiranter lukes ut, og at det arbeides aktivt og målrettet for å rekruttere aspiranter med flerkulturell bakgrunn.» Kan representanten Holstad forklare oss hvorfor Kristelig Folkeparti ikke vil at uegnede aspiranter skal lukes ut, og hvorfor de mener at man ikke trenger å rekruttere fengselsbetjenter med flerkulturell bakgrunn?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Det har vært et interessant budsjettforlik denne gangen. Det må utfordre noen hver, antakeligvis. Det har i hvert fall stilt meg overfor noen spørsmål som jeg har tenkt å få representanten Helleland til å bistå meg med å oppklare. En regjering ledet av et tungt Høyre har tatt til orde for straffeskjerpelser for gjengangerkriminalitet og for annen type kriminalitet. Man gir altså et signal om at kriminalitet skal straffes hardt, resolutt og tøft. Da blir det et paradoks for meg når Høyre her bidrar til en ordning hvor man øker muligheten for tidligere prøveløslatelse, at man legger inn en ekstra strafferabatt. Da blir spørsmålet mitt til representanten Helleland: Hvem tror han er mest fornøyd med denne ordningen? Er det Høyres velgere eller de kriminelle her i landet?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Som medlem av justiskomiteen opplever man tidvis at samtlige medlemmer der har en forholdsvis høy medieprofil, i og med at justispolitikk ofte er veldig dagsaktuell og situasjonsstyrt. Da er vel de fleste av oss i en slik situasjon at vi sier ja takk når ballen blir spilt ut. Det betyr at vi ofte diskuterer dagsaktuelle saker høylydt. Således slutter jeg meg til det forrige replikant, representanten Hofstad, tok opp i forhold til representanten Storberget. Men jeg er nødt til å spørre representanten Storberget: Rema-Reitan innførte i sin tid et begrep som ble kalt «kuttisme», som gikk på nedskjæring og å gjøre ting rimeligere. Nå har Arbeiderpartiet vært med og bidratt i to budsjettforlik. I revidert fikk vi et kutt når det gjelder politi- og lensmannsetaten, og vi har nå et forslag som fører til et nytt kutt. Da blir spørsmålet ganske enkelt: Er representanten Storberget fornøyd med å framstå som en kuttismegeneral som rammer justissektoren?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Jeg takker så meget for utfordringen. Det er vel et faktum hvis representanten Storberget går i seg selv og ser litt tilbake, f.eks. på det kuttet som han selv var med og bidrog til i revidert, at det ikke på noe vis er rettet opp her. I tillegg har han et poeng i at det foretas kutt. Han har vist til flere selv, og jeg tror at representanten Storberget, som er en av dem som sammen med undertegnede tidvis er mest i fokus mediemessig og selger et budskap med en høy profil, ikke minst må ta innover seg sammenhengen mellom den oppfatningen folk har ute og det vi faktisk gjør og det vi sier. Her mener i hvert fall jeg helt klart at det er stor forskjell mellom den linjen Storberget legger seg på, og det han er i stand til å få til når han skal forhandle. Jeg har heller ikke oppdaget at han har beskrevet forliket som særdeles rosenrødt.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
La meg starte med konklusjonen. Jeg registrerer at representanten fra Høyre synes det er bedre å skyte folk med skarpe våpen enn å bruke ikke-dødelige våpen. Så skal jeg heller dra et resonnement i forhold til det. Jeg vet bl.a. at det på en forsvarsmesse som nylig ble avholdt på Lillestrøm, ble demonstrert og testet ut et ikke-dødelig våpen som en elektrosjokkpistol. Det var frivillig og flere gjorde det, og etter den tilbakemeldingen jeg fikk, fungerte den veldig godt. Når det gjelder peppersprayen, har jeg den oppfatning – etter bl.a. selv å ha prøvd den – at den er særdeles effektiv, og etter de tilbakemeldingene jeg har fått, har den ført til at både de politifolkene som bruker den og de som skal pågripes, samlet sett har redusert skadeomfang på grunn av at situasjonen blir håndtert på et helt annet vis. Så min utfordring går tilbake til representanten: Prøv peppersprayen, så kan vi godt fortsatt diskutere ikke-dødelige våpen til neste år.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Jeg takker så meget for utfordringen fra representanten Thorkildsen. Hvis man tar innover seg den norske måten å håndtere ting på, ser ikke jeg problemstillingene i samme grad som representanten Thorkildsen gjør. Hvis man skulle gjøre dette i Norge, noe vi mener at man skal gjøre, skal det selvfølgelig være underlagt en offentlig godkjenning, en offentlig regulering, en offentlig definisjon av rammevilkårene for det. Det er en selvfølge. Det vil ikke være slik at vi ønsker å adoptere et amerikansk system og sette det i verk her. Det skal selvfølgelig behandles prinsipielt i denne salen, og det må selvfølgelig utarbeides både retningslinjer og forskrifter etterpå. Men det har alltid vært slik at private kan være med og bidra til å løse samfunnsproblemer, og slik vil det fortsatt være. Og det skal vi ha en positiv tilnærming til. For det er vel et faktum at vi har et barnevern i privat regi, vi har fosterforeldre, hvor jeg antar at de fleste er privatmennesker som gjør en jobb på vegne av det offentlige, og jeg er sikker på at de også setter grenser der det trengs.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Jeg avslører vel ingen statshemmelighet når jeg sier at representanten Holstad er en del av et trekløver som i justiskomiteen er omtalt som rotorkameratene. Da må han selvfølgelig få en utfordring innenfor det temaet. Når det gjelder politihelikoptre, står det i innstillingen til justisbudsjettet at kostnadene er høyere en forutsatt. I merknadene fra komiteen sier man at det var en forutsetning at politihelikopterdriften ikke skulle belaste de ordinære driftsbudsjetter i politiet. Har representanten Holstad noen tanker om hvordan man kan unngå det? Ser han eventuelt for seg at vi må få en tilbakemelding til Stortinget om den videre driften av politihelikoptre, primært i forhold til driftsbudsjettkostnader?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Heldigvis har vi en justisminister med høy justispolitisk profil, som tydeliggjør sine ambisjoner, og som etter beste evne gjennomfører de ambisjoner han har. Det er positivt. Det er ofte nye innspill, nye utfordringer, både til Stortinget som overordnet organ, og til de etatene justisministeren direkte styrer over. Det betyr at det stadig sendes signaler herfra og gjennom Justisdepartementet ut til etatene, med ønske og ambisjoner om å gjøre ting. Da blir mitt spørsmål: I forlengelsen av resultatet av budsjettforliket, som betyr at justisministeren får redusert sitt budsjett, er justisministeren fornøyd med at justissektoren brukes som salderingspost i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet og forliket med Arbeiderpartiet?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Jeg tenkte jeg skulle si noen ord om Fremskrittspartiets holdning til framdrift når det gjelder redningstjenesten, som også andre har vært inne på her i dag. Vi nærmer oss i større og større grad at man skal fase ut den gamle Sea King-en og ha en gjennomgang av hva slags type helikopter som skal velges til den nye, framtidige redningstjenesten i Norge. I den anledning håper jeg at justisministeren har i minne den flertallsmerknaden som ble skrevet da vi 16. mai 2002 behandlet St.meld. nr. 44 for 2000-2001, som bl.a. gikk på nedsettelse av et nytt helikopterfaglig forum, og at man skulle rapportere tilbake til Stortinget i løpet av 2003. Jeg forventer og håper at justisministeren vil bekrefte at så vil bli gjort. Av de tingene en skulle se på, var hvilken type helikopter man bør ha, og som burde være godkjent for den framtidige redningstjenesten. Da må det overordnede være at man velger det helikopteret som totalt sett gir den beste løsningen. Om det skulle ende opp med å bli NH90, EH101 eller S92, forutsetter iallfall jeg, på vegne av Fremskrittspartiet, at vi velger den mest funksjonelle og den beste maskinen. Vi kan selvfølgelig diskutere omstendighetene rundt det valget, men jeg håper at justisministeren tar initiativ til at departementet følger opp de innspillene som er kommet fra Helikopterfaglig Forum. Jeg synes det blir rart hvis man først via Stortinget får beskjed om å gjøre en slik jobb, man nedsetter en komite, og så etterpå ser Stortinget bort fra rådene. Det vil iallfall noen av oss reagere på med undring og betenkeligheter. Jeg håper også at basen i Florø snart kan være oppe og gå. Det vil være et absolutt pluss og en styrke av det sikkerhetsbeltet som Redningstjenesten er langs kysten vår. Jeg håper som sagt, at også den, gjerne i løpet av første halvdel av 2005, kan være oppe og gå. Så må jeg tillate meg å gi en tilbakemelding til representanten Rui fra Arbeiderpartiet. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet har bestemt seg når det gjelder helikoptervalg, og hun påpeker her at NH90 kan lande på Kystvakten og på fregatter. Men ledere i Kystvakten har altså bekreftet at samtlige helikoptre kan gjøre det. Det er ikke noe som kun NH90 kan gjøre, så jeg synes at det er et dårlig argument å føre i pennen her. Så prater man om at gjenkjøp er saliggjørende, fordi det vil gi ringvirkninger for norsk næringsliv. Norske erfaringer med gjenkjøp er vel ikke kun halleluja, iallfall ikke etter det som jeg har brakt i erfaring – kanskje tvert imot. Jeg tror at det vi skal se på, er hva som totalt sett gir best ringvirkninger, med fokusering på Redningstjenesten, og dernest hva slags bidrag det vil gi til kompetanseutvikling innenfor områder som helikopter, redningstjeneste. Om det da står NH90, eller det står Sikorsky, er ikke det viktigste for meg, men det er det som totalt sett gagner samfunnet, vi skal se på.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2003-12-02:
Fremskrittspartiet vil stemme imot.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
Jeg har et spørsmål som gjelder sykefraværet i kriminalomsorgen. Fem av seks regioner i kriminalomsorgen har høyere sykefravær enn landsgjennomsnittet i offentlig sektor. Driftsbudsjettene neste år blir i realiteten redusert, til tross for hva Regjeringa påstår. Kapasitetsutnyttelsen nærmer seg mange steder 95–100 pst. På toppen av dette skal det dubleres ytterligere, og det bygges modulfengsler som ikke kompenseres ved økte driftsmidler, i hvert fall ikke i tilstrekkelig grad. På toppen av dette er det også et tøffere klientell. Da mener jeg det er uforståelig at denne regjeringa velger å la være å plusse på skolebudsjettene, som ville gjort at de innsatte hadde hatt noe å ta seg til mens de sitter der. Jeg lurer på om Høyre egentlig ikke er bekymret for at sykefraværet går opp, og om man ikke er interessert i å ta konsekvensen av dette og prøve å få økt driftsbudsjettene, slik at det er mulig for de ansatte å gjøre jobben sin.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
SV deler i høyeste grad representanten Storbergets beskrivelse av kriminalomsorgen som et område som er i krise. Da syns jeg det er rart at den samme representanten har valgt å akseptere et budsjett for fortsatt krise. Representanten Storberget påpeker at man har flyttet budsjettet i sosialdemokratisk retning. Da må jeg si det var et meget beskjedent skritt i sosialdemokratisk retning Arbeiderpartiet har klart å få til i disse forhandlingene. Storberget viste videre til et brev som var sendt fra en innsatt, som påpekte at det nå er veldig trange kår i kriminalomsorgen. Da mener jeg også det er veldig rart at Arbeiderpartiet har akseptert modulfengsler og dublering uten å mukke verken i år eller i fjor, og at de har akseptert det som i realiteten kommer til å bli kutt i driftsbudsjettene neste år. Hvordan mener representanten Storberget at man skal kunne klare å jobbe med de innsatte på en forsvarlig måte framover?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
Jeg vil ta opp spørsmålet om å la private drive fengsler i Norge. For det første lurer jeg på om ikke representanten Ellingsen ser det betenkelige i å la private utøve makt overfor innsatte som i utgangspunktet er i en særlig sårbar situasjon. Jeg lurer også på om Fremskrittspartiet har fått med seg den utviklingen man har hatt i USA, hvor man har fått et kutt i driftsutgiftene til fordel for å maksimere profitten, for de private skal tross alt tjene penger. Jeg lurer på om han har fått med seg at man faktisk har fått børsnoterte fengsler i USA, som bl.a. har tillatt arbeidskraft i fengslene som har konkurrert ut annen industri. Jeg lurer på om man kommer til å akseptere kutt i staben med Fremskrittspartiets private fengsler, eller om lite skatt-partiet skal akseptere at man skal ha ekstra overføringer fra staten, og dermed bruke skattebetalernes penger i større grad enn i dag på fengsler.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
Den ballen kan jeg med letthet spille tilbake til representanten Carsten Dybevig. Det er meg dessuten en glede å gjøre det, i og med at det er denne regjeringa som er ansvarlig for at kommunene er blitt sultefôret over lang, lang tid, og det er heller ikke lagt inn nok penger på helsesida. Når det gjelder dublering, som er det vi som representanter i justiskomiteen har ansvar for, vil jeg peke på et oppslag som faktisk stod i VG i går, og som burde bekymre alle her: «Gjøvik fengsel har stanset all bruk av dobbeltceller fordi kommuneoverlegen mener det er direkte helsefarlig for de innsatte. Nå vurderer Sivilombudsmannen også om andre fengsler i Norge må gjøre det samme.» I tillegg må jeg si at dersom det berører representanten Dybevig så lite som han gav inntrykk av i denne replikken, at en innsatt muligens har vært utsatt for et seksuelt overgrep som en direkte følge av at han var låst inne på et rom sammen med en annen innsatt og ikke kunne komme seg derfra, ja da må jeg si at representanten Dybevig burde gå et par runder med seg sjøl.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
I vårt alternative statsbudsjett, som vi henviser til i innstillinga, har ikke SV kuttet i noen av de to postene som representanten Kvakkestad refererer til. Men dersom vi skal forholde oss til rammen, mener vi at det er helt påkrevd å prioritere kriminalomsorgen nå, ved å bygge flere plasser, sånn at vi kan få raske reaksjoner, og ved å øke driftsbudsjettet, sånn at folk kan komme ut på den andre sida med en større grad av sannsynlighet for at de ikke begår flere kriminelle handlinger. Når det gjelder kuttet i fri rettshjelp, er det i virkeligheten såkalte harrypenger. Og vi gjør nøyaktig det samme som Regjeringa gjør, nemlig å basere oss på at antall asylsøkere neste år vil bli lavere, og at det dermed vil bli mindre behov for fritt rettsråd. Jeg mener altså at dette egentlig er harrypenger. Men vi gjør nøyaktig det samme som Regjeringa. Når det gjelder rettsgebyret, mener vi primært at det ikke bør økes. Men hvis vi skal holde oss innenfor rammen, er vi villig til å øke det til fordel for kriminalomsorgen.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
Nei, de eldre er ikke et hår i suppa for SV, og jeg håper de heller ikke er det for representanten Dybevig eller andre i denne salen. Men jeg må gjenta at mye av årsaken til at vi ikke har enerom for alle eldre i Norge, handler om at økonomien mange steder er for dårlig, slik at man er nødt til å foreta prioriteringer som mange ganger smerter, men som man allikevel er nødt til å foreta. Når det gjelder dublering, må vi ta innover oss at hvis vi med åpne øyne velger å låse to mennesker inne på samme rom, f.eks. på 6 m2, som disse cellene i Bergen er på, tar man en risiko. I helgene f.eks., hvor man gjerne får én times lufting om dagen, sitter man altså på samme celle i 23 timer av døgnet, og det mener jeg kan være risikabelt ikke bare for de innsatte, men også for de ansatte, som har klaget på ordningen. Jeg registrerer at SV er det eneste partiet som har en ansvarlig linje i akkurat det spørsmålet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
Jeg vil bare slå fast det som representanten Ellingsen sa, nemlig at komiteen i fellesskap skriver i innstillingen at det var en forutsetning at politihelikopterdriften ikke skal belaste de ordinære driftsbudsjettene. Det legger SV til grunn. Mitt spørsmål gjelder offer- og pårørendeomsorg. Som jeg sa i innlegget mitt, er det bare SV og Fremskrittspartiet som støtter forslaget om at det bør komme en egen sak neste år om pårørende- og offeromsorg i Norge, rett og slett fordi vi har sett at disse menneskene blir fryktelig dårlig ivaretatt, både innenfor rettsvesenet i Norge og innenfor hjelpeapparatet for øvrig. Da lurer jeg på hvorfor ikke Kristelig Folkeparti og Regjeringa kan være med på et slikt forslag. Er det fordi man ikke ser på det som en viktig sak? Eller er det fordi man har noen kort i ermet som ikke vi er klar over, og som skal komme til neste år?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
Vi har hatt noen runder på dublering her tidligere. Men jeg har lyst til å ta det opp med justisministeren direkte også, for det bekymret meg da jeg leste i VG i går at Gjøvik fengsel har stanset all bruk av dobbeltceller fordi kommunelegen mener det er direkte helsefarlig for de innsatte. Nå vurderer altså også Sivilombudsmannen om de andre fengslene i Norge må slutte med denne praksisen. Jeg har spurt Justisdepartementet flere ganger om man er sikker på at praksisen med dublering er forsvarlig, både helsemessig og sikkerhetsmessig. Og de svarene jeg har fått, har vært: ja, det er forsvarlig. Men hvordan kan de være sikre på at det er forsvarlig, når vi samtidig kan lese i avisene at en kommunelege har grepet direkte inn, og Statens helsetilsyn i brev, fra 2001, tror jeg det var, anbefalte at man sluttet med dubleringspraksisen?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
Først vil jeg bare si at jeg håper at vi aldri kommer i den situasjon at det er fengsler som skal redde norske distrikter. Men det er ikke det jeg skal snakke om. Representanten Holstad kom med et utsagn i stad når det gjelder offer- og pårørendeomsorg. Han snakket om at vi ikke kan gi midler til alle gode formål. Akkurat den formuleringen reagerte jeg på, for jeg oppfatter offer- og pårørendeomsorg ikke bare som et godt formål, men som en nødvendighet. Jeg deltok på Landsforeningen for Voldsofres konferanse for en uke siden, og det var faktisk ganske pinlig å representere et land – det var en konferanse med internasjonale gjester til stede – som til de grader tar så dårlig vare på ofrene som det vi gjør. Anne Robberstad har gitt oss noen hint i den rapporten som Justisdepartementet selv bestilte, og som jeg antar kommer som en egen sak nå til våren. I tillegg mangler vi grunnleggende ting som døgnåpne telefoner eller kontorer som kan hjelpe voldsofre. Vi mangler voldtektsmottak mange steder. Jeg har sjøl vært med på å prøve å kjempe fram et slikt i Sandefjord i Vestfold, der jeg kommer fra. Det har vært en lang og seig prosess, og jeg håper vi klarer å lande nå til vå-ren. Mange voldsofre aner ikke hvilke rettigheter de har, og mange er nødt til å kjempe for å få de rettighetene de faktisk har, hvis de først finner ut at de har dem. Jeg var vitne i en straffesak om hjemmevold for et par år siden, og det syntes jeg var en selsom opplevelse. Da mottok jeg et brev hvor det stod at hovedforhandlingene er da og da, og hvis du ikke kommer, kommer politiet og henter deg. Det var ingen som ringte, og ingen som tok imot meg da jeg kom dit. Ofre er i norsk sammenheng vitner i sine egne saker, og jeg tror ikke de blir tatt noe bedre imot i norske rettssaler, og det syns jeg er skammelig. Jeg har fått brev fra etterlatte som har barn som har blitt drept, som forteller at de ikke visste når saken deres skulle opp, og de får ofte null informasjon. Jeg mener at vi må få på plass rettigheter og plikter som stiller ofre og pårørende i en helt annen stilling i framtida. Alle departementer må delta i en samlet innsats for å sørge for at ofre og pårørende får den omsorgen de fortjener, og får noen rettigheter også i forhold til f.eks. helsetjenester, og særlig tenker jeg på psykolog, hvor de må stille seg i den samme køen som resten av befolkningen som trenger slike helsetjenester. Og jeg tenker som så: Når nevnte helseministeren ordet «vold» sist? Når gjorde utdanningsministeren det? Hva vet sosialministeren om dette problemet? Jeg mener at vi trenger et felles krafttak som sørger for at ofre og pårørende ikke til de grader blir oversett i samfunnet, slik de blir nå. Jeg håper at Regjeringa har tenkt å gjøre en innsats neste år, og at det at regjeringspartiene ikke stemmer for vårt forslag, ikke betyr at de ikke har tenkt å gjøre en innsats.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
Unnskyld, kan presidenten ta voteringen om igjen?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-12-02:
SV vil også stemme imot.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2003-12-02:
Jeg må medgi at når det gjelder spørsmålet om åpen soning, er jeg ikke sikker på om budsjettmerknadene er det rette stedet å henføre vår bekymring til. Men jeg deler faktisk den samme bekymring som ble uttrykt fra komiteens leder, Trond Helleland, til pressen i samme runde og i den samme aktuelle sak. Jeg deler den samme bekymring som vel også ble uttrykt fra politisk ledelse i Justisdepartementet i den aktuelle sak, og jeg deler den samme bekymring som jeg oppfatter store deler av de som uttalte seg i den saken, og for så vidt også representanter for øvrige organisasjoner, gav uttrykk for. Hvis det er slik at folk som har fått drapsdommer opp mot 21 år, blir løslatt og går på åpen soning før man har sonet dommen halvveis, syns jeg i stor grad det er grunn til bekymring. Jeg oppfatter dette å være i strid med de reglene vi har, både forskrifter og straffegjennomføringslov. Jeg trodde det var åpenbart også for Høyre, at man faktisk praktiserte den type lovgiving i samsvar med lov og forskrift.