Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2012-01-30:
I årene framover får vi et stadig større behov for arbeidskraft. Andelen eldre i befolkningen vil også øke. I 2030 vil omtrent hver fjerde nordmann være mellom 55 og 75 år. For å møte behovet for arbeidskraft er det derfor viktig å legge til rette for at eldre bidrar i arbeidslivet. Vi må samtidig huske på at andelen av befolkningen i arbeid er høyere i Norge enn i de fleste andre land. Dette gjelder særlig for den eldre delen av arbeidsstyrken. I Norge er 69 pst. av aldersgruppen 55–64 år i arbeid. Gjennomsnittet for OECD-landene er til sammenligning på 54 pst. Vi ligger altså svært godt an i forhold til mange andre land når det gjelder antall eldre i arbeid. Regjeringen er likevel ikke fornøyd med dette og har som mål at flere skal stå lenger i arbeid. Det blir avgjørende for norsk økonomi og norske statsfinanser at vi lykkes. Samtidig vet vi at mange ønsker å stå lenger i arbeid. Aktivitet og arbeid i alderdommen vil dessuten virke positivt på den enkeltes helse. Men det er også viktig å være klar over at når vi har et så godt utgangspunkt, er det også vanskeligere å øke den andelen. Også bedriftene har en oppgave her. For å sikre seg nødvendig arbeidskraft og kompetanse fremover er de nødt til å se på eldre arbeidstakere som den ressursen de er. Nettopp derfor er samspillet med partene i arbeidslivet også viktig. Regjeringen og partene i arbeidslivet har avtalt å forlenge samarbeidet om et mer inkluderende arbeidsliv, der delmål 3 dreier seg om å forlenge yrkesaktiviteten til eldre. Arbeidslivets parter skal i fellesskap og hver for seg tilrettelegge for aktivitet som støtter opp under dette målet. Utviklingen følges av Arbeidslivs- og pensjonspolitisk råd. Utviklingen er gledelig: Yrkesfrekvensen har steget for alle aldersgrupper over 60 år i perioden 2007–2011. Dette er spesielt imponerende med tanke på at dette har vært en periode med finanskrise, som jo førte til en langt svakere utvikling når det gjelder yngre aldersgruppers yrkesdeltakelse. Pensjonsreformen som trådte i kraft 1. januar 2011, har gjort det mer attraktivt å fortsette i jobb. Årlig pensjon øker jo lenger en står i jobb. Dette er et viktig grunnlag for å motivere eldre arbeidstakere til lengre yrkeskarrierer. Den nye alderspensjonen kan tas ut gradert og fritt kombineres med arbeid uten at pensjonen avkortes. Sammen med adgangen til å jobbe deltid og andre fleksible ordninger gjør dette at det blir lettere å velge en gradvis avgang fra arbeidslivet. Vi ser at mange har valgt å ta ut pensjon tidlig. Seks av ti av dem som har valgt dette, fortsetter imidlertid i jobb mens de tar ut pensjon. Det er gledelig, men vi må følge nøye med på utviklingen fremover for å se hvordan reformen virker nettopp på dette punkt over tid. Utover økonomiske incentiver og holdninger i arbeidslivet har representanten Graham helt rett i at det er en rekke aldersgrenser som kan ha betydning for hvor lenge det er mulig for den enkelte å stå i arbeid. For eksempel kan man tjene opp pensjonsrettigheter i folketrygden til 75 år, mens arbeidsmiljøloven har en generell aldersgrense på 70 år. I privat sektor har en rekke bedrifter interne aldersgrenser på 67 år, mens det er flere ulike aldersgrenser i offentlig sektor. Disse aldersgrensene tjener hver for seg ulike formål, men gir samlet sett uklare signaler om hvor lenge man forventes å stå i arbeid. Det er naturlig med en gjennomgang av de ulike aldersgrensene, i lys av målet om at flere skal stå lenger i arbeid. Når det gjelder de bedriftsinterne aldersgrensene i privat sektor, arbeider Banklovkommisjonen nå med forslag til nye regler for private tjenestepensjonsordninger, bl.a. tilpasset pensjonsreformen. Vi må avvente utfallet av dette arbeidet før vi vurderer eventuelle endringer i regelverket rundt bedriftsinterne aldersgrenser. Men jeg har tidligere også sagt i denne sal at jeg har stor forståelse for at det signalet som sendes ut nettopp gjennom dette systemet, er noe vi må gå inn i. Men det koster penger – det handler om forutsigbarhet for pensjonskostnadene på arbeidsgiversiden. Når det gjelder aldersgrensene i offentlig sektor, har de fleste yrkene en aldersgrense på 70 år. Enkelte yrker har imidlertid lavere aldersgrenser, såkalt særaldersgrenser. I dag har man stillinger med aldersgrense på 60, 63 og 65 år. De største gruppene er innenfor helsesektoren, politi og forsvar. Den såkalte 85-årsregelen gjør at mange kan ta ut pensjon tre år før særaldersgrensen. De fleste aldersgrensene ble bestemt for mange år siden. Det har senere skjedd store endringer i folkehelse, arbeidsliv og levealder. Det nye pensjonssystemet er også svært annerledes enn det var tidligere. Det er ikke opplagt at begrunnelsene for aldersgrensene er like gode i dag. Nå som arbeidet med å reformere pensjonssystemene nærmer seg slutten, er det derfor naturlig å gjennomgå aldersgrensene på nytt, slik vi tidligere har varslet. Regler som gjør at friske arbeidstakere trekker seg ut av arbeidslivet tidlig, bygger ikke opp under målet om å få flere til å stå lenger i arbeid. Arbeidslivet må legge til rette for at alle får arbeidsoppgaver som er tilpasset den enkeltes evner og behov – i alle faser av livet. Det er imidlertid viktig å være klar over at dagens særaldersgrenser, som interpellanten er særlig opptatt av, ikke kan avskaffes uten videre. Regelverket innebærer ikke bare at den enkelte må slutte i jobb. Det er også knyttet en pensjonsrett til aldersgrensen, noe som er av økonomisk betydning for arbeidstakeren. Regjeringen ønsker å gjøre om på systemet med særaldersgrenser i dialog med partene i arbeidslivet. Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med denne saken, uten at jeg her og nå kan si når og hvordan, bl.a. fordi det avhenger av dialogen med partene. Jeg vil også minne om at 2012 er, som også interpellanten var inne på, «Det europeiske året for aktiv aldring og solidaritet mellom generasjoner». I Norge sparkes dette i gang med en konferanse i morgen, og vi vil bruke dette året til å sette søkelyset på eldre som en ressurs i yrkeslivet. Forventet levealder for dagens 60-åringer er 84 år. I løpet av de neste 20 årene vil den øke med over to år. 60-åringene blir også stadig sprekere, og jobblysten øker. Yrkesaktiviteten blant eldre øker også, og regjeringen jobber langs mange linjer for at denne gledelige utviklingen skal fortsette. Jeg føler meg trygg på at det videre arbeidet med pensjonsreformen, samarbeidet med partene om IA-avtalen og Senter for seniorpolitikks arbeid for å fremme mer positive holdninger til seniorer i arbeidslivet skal bidra til at vi lykkes med dette.