Arne Lyngstad (Kristelig Folkeparti), 1999-01-28:
Utenriksministerens redegjørelse forteller at Regjeringen fører en aktiv Europa-politikk, ut fra den basis folkeavstemningen om EU-medlemskap i 1994 la fast. Denne aktive Europa-politikken spenner over et bredt spekter: EØS-avtalen, samarbeid i Vestunionen og NATO og innsats i OSSE, for å nevne noen områder. Tidligere ble begrepet aktiv Europa-politikk brukt identisk med EU-tilknytning og EU-medlemskap. Dagens debatt viser at begrepet nå har fått et noe annet innhold, ja et mer korrekt innhold, og det er bra. For Kristelig Folkeparti er en aktiv Europa-politikk en del av et sterkt internasjonalt og globalt engasjement for utjevning, bærekraftig utvikling, konfliktløsning og fred. Dette globale perspektivet inkluderer oppmerksomhet på våre nærområder. Utviklingen i de europeiske land og samarbeidet mellom disse har stor betydning for vårt land. Det er viktig å ha god informasjon om det som skjer, og delta i en politisk dialog med disse landene. Ett område utenriksministeren nevnte i redegjørelsen, var de forestående forhandlingene med EU om landbruksvarer. For Norge er det viktig å skape allianser om landbrukspolitikken også i en annen sammenheng, nemlig den forestående WTO-runden. Norge har både sammenfallende og motstridende interesser i forhold til EU-landene. Det EU bestemmer seg for når det gjelder Agenda 2000 og den forestående landbruksreformen, vil påvirke Norges muligheter for allianser i forhold til WTO, men også konkret gjennom RÅK-ordningen for bearbeidede landbruksvarer, som vi finner i EØS-avtalen. Et levende landbruk som produserer trygg mat, er også et av de viktigste miljøpolitiske områder vi kan fokusere på, fordi landbrukspolitikken inkluderer arealbruk og bærekraftig bruk av landjord. Vi trenger en WTO-avtale som gir gode vilkår for landbruket også i Norge og i nordområdene. Det er ønskelig med kontakt og dialog med EU og europeiske land i forkant av WTO-runden for å undersøke alliansemulighetene i forbindelse med disse forhandlingene. Regjeringen beskyldes for å drive EU-tilpasning gjennom EØS-avtalen. Jeg trodde vi hadde EØS-avtalen nettopp for å utvikle et harmonisert regelverk for et felles marked. Samtidig er jeg glad for Regjeringens innsats for større åpenhet og informasjon om arbeidet med EØS-sakene. Norge deltar tidlig i prosessen med nytt regelverk gjennom ekspertgrupper, og dette følges opp med kontakter både på embetsmannsnivå og politisk nivå. Regjeringen vil også støtte arbeidet med å styrke kontaktene til politiske partier, frivillige organisasjoner og arbeids- og næringsorganisasjonene. Dette er positivt. I denne forbindelse vil jeg faktisk henstille til Regjeringen å vurdere å gi støtte til drift av et kontaktkontor i Brussel for frivillige organisasjoner. Det vil kunne lette deres muligheter til å delta i europeiske nettverk og fremme norske synspunkter. Jeg er også enig med Regjeringen når den legger vekt på å fremme norske interesser og behov, om nødvendig ved bruk av vetoretten i EØS. Dette kan etter min mening spesielt være nødvendig i saker som berører miljø, helse og sikkerhet. Vi kan i dag konstatere at Norge har det bra uten EU-medlemskap. Debatten i dag viser bred enighet om denne plattformen. Debatten har også vist det Kristelig Folkeparti sa før folkeavstemningen i 1994, at det både er mulig og ønskelig med en aktiv Europa-politikk bygd på EØS-avtalen og ikke-medlemskap. Ingen trenger å tvile på Norges vilje til å bidra i en europeisk politikk når det gjelder sikkerhet, miljø, forskning og utdanning bl.a.. Vi må hele tiden vurdere hvordan Norge skal og kan ivareta sine interesser, men det er i dag ikke behov for noen ny medlemskapsdebatt. Representanten Blankenborg etterlyste i dag noen strategiske visjoner fra Regjeringen. Det norske folk hadde en strategisk visjon i 1994. På grunnlag av denne må Norge delta i den politiske dialog, sikre norske interesser og fremme saker som er viktige for Norge. Det gjelder spesielt tiltak for og oppmerksomhet på nordområdene, forvaltning av havets ressurser og energispørsmål. En viktig debatt for Norge er knyttet til utviklingen innen sikkerhets- og forsvarspolitikken. Kristelig Folkeparti vil med stor oppmerksomhet følge det britisk-franske initiativet og hvilke konsekvenser dette får for NATOs rolle og strategiske plan. I dag synes dette å være en svært dynamisk prosess, hvor resultatene ikke helt kan forutsies. Kristelig Folkeparti har sett på NATO og de transatlantiske forbindelser som avgjørende for Norges sikkerhet. Nå kan det se ut til at NATO kan få nye oppgaver, og debatten om oppdragsgiver og arbeidsdeling er på dagsordenen. I denne situasjonen vil Kristelig Folkeparti arbeide for å bevare et transatlantisk forsvarssamarbeid der Norge er en aktiv aktør. Etter vårt syn må Regjeringen arbeide for å sikre det forsvarspolitiske handlingsrom Norge har i dag.