Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2008-02-26:
Vårt tradisjonelle velferdshierarki gav oss høye terskler mellom rehabilitering og attføring. NAV-reformen har samlet trygde- og arbeidsmarkedsetatene, og arbeidsrettet rehabilitering er i ferd med å få sin selvfølgelige plass i våre bestrebelser på å hjelpe syke tilbake til arbeid. Vi imøteser nå den varslede samlingen av rehabiliteringspenger, attføringspenger og tidsbegrenset uføretrygd i én ordning, noe som er nødvendig for å komme videre i det å se mer på den enkeltes behov for tjenester enn på systemets behov for ordninger. Slik sett opplever jeg representantforslaget fra Engeset, Skovholt Gitmark og Sjøli som et konstruktivt bidrag i våre bestrebelser på å prioritere tiltak innenfor yrkesrettet rehabilitering. Det er viktig å hente inspirasjon fra tiltak som vi ser virker, når vi nå skal øke innsatsen for å styrke folks muligheter for å komme tilbake til arbeidslivet gjennom en samordning av de virkemidlene vi har til rådighet. Arbeids- og sosialkomiteen har vært på besøk hos Durapart AS og fått anledning til å lære om PIA-prosjektet. Tidligere har vi også besøkt Friskgårdene i Trøndelag, som er et annet tiltak som ligger innenfor samme virkeområde. Også der var tilbudet som ble gitt, knyttet til å gi bistand til livsmestring gjennom å se mennesket i sin helhet. Sykmeldte arbeidstakere gis tilbud om rehabilitering av sine lidelser kombinert med arbeidstrening. Resultatene er svært gode, og det er nå etablert ni friskgårder i tre fylker. Nettopp dette at rehabiliteringsperioden og attføringsperioden ses under ett, har vist seg å være viktig. PIA og Friskgårdene, sammen med andre tilbud som sikkert også er etablert, er opplegg vi neppe trenger å sette opp mot hverandre, men se på som viktige bidrag i den utviklingen av arbeidsrettet rehabilitering som vi nå skal satse mye mer på. Gjennom Attføringssenteret i Rauland og Hernes Institutt har vi også viktige kompetansemiljøer på området som bistår bl.a. PIA-prosjektet med kompetanse og utvikling av tiltak. Jeg deler fullt ut forslagsstillernes ønske om å redusere avgang til uføretrygd gjennom satsing på tiltak for arbeid og livsmestring. Vi har ikke minst de siste dagene sett forskningsrapporter belyse hvordan mange opplever at varig trygding blir løsningen fordi hjelpeapparat, både det medisinske og NAV, ikke stiller opp for dem slik de hadde håpt og trodd det skulle gjøre. Jeg deler altså forslagsstillernes intensjoner, men er sammen med komiteens flertall usikker på om den beste måten å fokusere på økt innsats på innenfor arbeidsrettet rehabilitering, er å peke på PIA-prosjektet som den ene, «riktige» løsningen. Vi er nå i en utviklingsperiode hvor arbeids- og velferdsapparatet vårt gjennom NAV får samordnet sine virkemidler. Vi har gjennom IA-avtalen fått nye ordninger om helse- og rehabiliteringstjenester for sykmeldte. Jeg vil nødig være med og peke ut enkeltordninger som disse nye virkemidlene skal kanaliseres gjennom. Vi har heldigvis flere aktører å spille på lag med. Det er viktig at vi bruker dem, og at det gjennomføres vurderinger av de resultater de ulike aktørene oppnår. I årene framover håper jeg vi skal bruke mer ressurser på yrkesrettet rehabilitering. Da er det viktig at vi skaffer oss viten om hvordan ulike tilbud virker, slik at hjelpeapparatet kan gi henvisninger som er mest mulig treffsikre. Engesets oppfatning om at vi ikke følger opp Høyres og Fremskrittspartiets forslag fordi det er et forslag fra opposisjonen, og at det nok kommer tilbake bare vi får lov til å komme på det selv, er derfor ikke en riktig tilnærming til den debatten vi har her. Det som er realiteten, er at hele Stortinget ønsker en sterkere satsing på yrkesrettet rehabilitering. Men allerede på det nåværende tidspunkt er vi skeptisk til å si at det er én ordning, ett tiltak som skal ligge til grunn for hvordan vi skal gjøre dette i framtiden. Til det er det heldigvis for mange gode aktører med oss i arbeidet videre.