Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-14:
Vi behandler to rammeområder, både området vedkommende Arbeids- og administrasjonsdepartementet og området vedkommende Barne- og familiedepartementet. Først vil jeg si noen ord om likestilling når det gjelder Barne- og familiedepartementets budsjett: Det er viktig for Arbeiderpartiet å understreke at likestilling mellom kjønnene er en grunnleggende verdi i et demokratisk samfunn. Vi er kommet langt på likestillingsområdet, men vi er langt fra i mål. Likestilling mellom kjønnene skal være et prioritert, felles mål for alle sektorer, og dagens likestillingspolitikk innebærer integrering av kjønnsperspektiv på alle samfunnsområder. Det er gledelig at Regjeringen følger opp tidligere statsråd Bekkemellem Orheims arbeid med å integrere kjønnsperspektivet i budsjettarbeidet. For første gang har fire departementer tatt kjønnsperspektivet på alvor. Det er fortsatt slik at kjønn i stor utstrekning bestemmer lønn, og forskjellene i lønn følger det kjønnsdelte arbeidsmarkedet. Det er en klar tendens til at lønnsnivået er lavest i yrker og stillinger der det er flest kvinner, og det er flere kvinner med dårlige økonomiske levekår enn det er menn. Jeg forventer at Regjeringen fokuserer sterkt på disse misforholdene. Så til det området som gjelder Arbeids- og administrasjonsdepartementets budsjett: Etter å ha vært på et meget nyttig møte hos statsråd Norman og hans stab fikk komiteen et innblikk i hvor omfattende dette feltet egentlig er. Jeg har fått ansvaret for kapitlet om Statsbygg, og etter mange henvendelser fra hele landet skjønner jeg at utbygging og nybygg ved flere av landets høgskoler er helt nødvendig. Komiteen mener også at dette er viktig, og derfor har vi valgt å presisere omtalen av høgskoler som to regjeringer i høst har gitt i budsjettet både for Arbeids- og administrasjonsdepartementet og for Utdannings- og forskningsdepartementet. For Arbeiderpartiet var det viktig å få et flertall for å følge opp Stoltenberg-regjeringens forslag om at Kongen gis fullmakt til å avhende statlige eiendommer til lavere pris enn markedspris der særlige hensyn tilsier det. Dette mener vi er et viktig redskap for å sikre rimelige tomter til ulike grupper i samfunnet som trenger et sted å bo til noe lavere kostnader enn hva markedet ellers kan tilby. Det er viktig at man tar hensyn til dette i framtiden, slik at man i ulike tilfeller har mulighet til å vurdere dette med tomtepriser. Innenfor området vedkommende Arbeids- og administrasjonsdepartementet har vi et kapittel om pristilskudd. Pristilskudd har som formål å jevne ut prisforskjeller mellom ulike geografiske områder for de aktuelle varene. Dette tilskuddet, som er et viktig tilskudd til oljeselskapene på bensin og diesel, slik at de kan redusere frakttillegget ved salg og vi kan få noenlunde fornuftige bensin- og dieselpriser i distriktene, har Bondevik II bare fjernet med et pennestrøk. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet sier i innstillingen at «regjeringen Bondevik, også i denne saken, mangler perspektiver på distriktspolitikk». At bl.a. deler av Nord-Norge kan få økt bensinprisene med opptil 50 øre, ser ikke ut til å bekymre Kristelig Folkeparti og statsministeren i det hele tatt. Nei, da fortsetter Regjeringen heller kuttraidet mot distriktene. I tillegg til å fjerne dette pristilskuddet fjerner de også særtilskuddet som Nord-Norge har hatt på noen viktige matvarer, bl.a. på frukt. Beklageligvis har mange barnefamilier gitt sterkt uttrykk for at de nå må begrense innkjøpene av disse varene på grunn av prisøkningen – noe som naturlig kommer i kjølvannet av bortfall av tilskudd. Jeg lurer på: Hvor er det blitt av Kristelig Folkepartis distriktspolitikk og familiepolitikk? Kanskje har de egentlig aldri hatt noen politikk på disse områdene?