Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-06-15:
Regjeringens prosjekt for å samle landets kommuner i færre og større enheter gjennom folkeavstemninger har vel ikke akkurat ført til at det har skyllet en flodbølge av ja-stemmer over landet. Vi har vel snarere registrert at mange mennesker ikke ønsker å slå seg sammen med nabokommunen. Vi har også registrert at enda flere er usikre eller rett og slett uinteressert, og de har ikke deltatt. Vi kan analysere disse resultatene opp ad stolper og ned ad vegger, vi kan spørre oss om informasjonen har vært for dårlig, om incentivene ikke har vært gode nok, eller om selve prosjektet rett og slett ikke har vært godt nok. Men uansett utfallet av sånne analyser er det vel nokså opplagt at det prosjektet regjeringen har forsøkt å gjennomføre, ikke har fungert. Det synes Miljøpartiet De Grønne på mange måter er synd, for det er viktig at norske kommuner hele tida tilpasser seg de oppgavene de står overfor, og ikke minst den framtida de skal inn i. Da mener Miljøpartiet De Grønne at også kommunesammenslåinger kan være et av redskapene som skal ligge klart i verktøykassa. I noen kommuner stemmer Miljøpartiet De Grønne imot sammenslåing, og i andre kommuner stemmer vi for sammenslåing, ut fra en praktisk vurdering av hva som er mest hensiktsmessig, og hva som er folkeviljen. Men da Stortinget diskuterte kommunereformen, var flertallet opptatt av: «Dersom kommunene etter en helhetlig vurdering og etter å ha innhentet synspunkter fra sine innbyggere konkluderer med at sammenslåing ikke er aktuelt på det nåværende tidspunkt, er dette en konklusjon flertallet mener må respekteres.» Årets kommuneproposisjon har nettopp av denne grunn blitt fulgt med særlig stor oppmerksomhet. Regjeringen har, sammen med Venstre, foreslått endringer i inntektssystemet for kommunene, og i det forslaget premieres kommuner som har sagt ja til sammenslåing, mens kommuner som har sagt nei, kommer dårligere ut. Tilskuddet for smådriftsulemper, f.eks., foreslås differensiert, avhengig av om man er frivillig liten eller ufrivillig liten, så en kommune som ønsker å forbli liten, blir altså straffet. Dette er en politikk vi ikke kan føre. Dette vil si at lokaldemokratiet som regjeringen har etterspurt, etterpå risikerer å bli straffet fordi utfallet ikke blir det regjeringen har ønsket. En sånn politikk risikerer å skape et slags A- og B-lag av norske kommuner. Miljøpartiet De Grønne er derfor av den oppfatning at gjennomføringen av et revidert inntektssystem for kommunene bør utsettes. Det betyr ikke at vi er imot å endre inntektssystemet. Vi mener tvert om at den situasjonen vi er i nå, og som er en realitet vi må ta inn over oss, bør brukes til en gjennomtenkning av nye muligheter som kan gi et bedre resultat enn de forslagene og tiltakene som hittil har kommet. Vi bør få et offentlig utvalg som gis muligheten til å utrede konsekvensene av et nei i forskjellige kommuner, og fremme forslag til et nytt avgiftssystem hvor også endringene i de regionalpolitiske tilskuddene blir vurdert. Overordnet sett må disse to sakene, som jeg sa i debatten om regionreformen, ses veldig nøye i sammenheng med det grønne skiftet som hele det norske samfunnet skal gjennom, og som alle deler av det norske samfunnet må bidra til, og som kanskje kommunene på mange måter er det aller viktigste elementet i. Miljøpartiet De Grønne støtter regionreformen, men vi vil ha en grønn regionreform, hvor et grønt skifte er et grunnleggende premiss. Skal vi oppnå dette, må vi også ha en grønn kommunereform. Vi understreker derfor at et nytt inntektssystem for kommunene må legge til grunn at de skal fremme en mer miljøvennlig, mer klimavennlig og mer omstillingsvennlig kommunalpolitikk. Det vil også kreve økte rammer generelt, og De Grønne ønsker derfor å øke inntektsrammen for kommunene med 3 mrd. kr, som dels øremerkes og dels står åpne til å bidra til en grønnere samfunnsplanlegging i kommunene. Da må vi også ha et bredere indikatorsett enn bare økonomiske indikatorer. Leveransene på bærekraftig kommunal utvikling må premieres.