Kari Lise Holmberg (Høyre), 2003-01-27:
Jeg synes det er greit å understreke at det er et bredt flertall i komiteen som støtter forslaget fra Kommunal- og regionaldepartementet om å innføre behandlingsgebyr på søknader om statsborgerskap, arbeids-, oppholds- og bostedstillatelse og visum. Innføringen av gebyr er på mange vis et tiltak for kvalitetssikring. Hensikten er å sikre korrekt utfylte og begrunnede søknader til rett tid. Saksbehandlingsapparatet er i dag belastet, og innkreving av gebyr vil kunne spare forvaltningen for både tid og ressurser. Kun SV velger å se bort fra det faktum at Europarådet har vedtatt at det skal avkreves et behandlingsgebyr ved innlevering av søknad om visum, ikke ved utstedelse, som i dag. Beslutningen utgjør en videreutvikling av Schengen-regelverket, og Norge er forpliktet til å gjennomføre den i sitt nasjonale regelverk. Innføringen av gebyr vil dessuten være i samsvar med praksis i andre nordiske land. I utlendingssaker hevdes det fra mange hold at det er viktig for Norge å føre tilnærmet den samme politikk som andre sammenlignbare land. Også i denne saken er dette svært relevant. Det er ingen grunn til at Norge skal framstå som et land som det er lettere å få opphold i enn andre. SVs argumentasjon om at gebyrinnkreving er en ekstraskatt som den enkelte betaler over skatteseddelen, synes jeg i denne sammenheng er søkt og faller på sin egen urimelighet. Utgangspunktet for departementets beregninger er et gebyr på 1 000 kr for en søknad om statsborgerskap, 600 kr for en søknad om oppholds-, arbeids- eller bosettingstillatelse og 600 kr for en søknad om fornyelse. I høringsuttalelsene framkom det kritikk mot gebyrenes størrelse. Til det er å si at de foreslåtte beløpene ikke avviker vesentlig fra tilsvarende i Danmark og Sverige. Dessuten vil gebyret normalt utgjøre en svært liten ekstrakostnad i forhold til hva det koster å reise til Norge. Høringsinstansene har fått gjennomslag på flere punkt. I likhet med departementet ser også Høyre det som en fordel at det skal koste det samme om søknaden leveres for første gang, eller om det er en søknad om fornyelse. Forskjellige satser ville her vært unødvendig byråkrati. Det er videre bra at høringsinstansene fikk gjennomslag for at det ikke skal kreves gebyr for barn under 18 år – det være seg ved søknad om tillatelse etter utlendingsloven eller ved søknad om statsborgerskap. Et slikt forslag ville gjøre situasjonen urimelig for mindreårige og vanskelig for barnefamilier. Adopsjonssaker vil med dette heller ikke måtte belastes gebyr. Det undrer meg noe at Fremskrittspartiet ikke har kunnet støtte denne delen av saken. Det er like underlig at Fremskrittspartiet heller ikke kan være med flertallet og uttale støtte til at asylsøknader unntas. Hjemmelen som foreslås i utlendingsloven, skal som kjent ikke gjelde søknader om asyl, fordi dette vil kunne medføre at utlendinger med et reelt beskyttelsesbehov blir avskåret fra å søke om beskyttelse i Norge. Innkreving av gebyr i slike saker vil ifølge departementet etter alt å dømme være i strid med FNs flyktningkonvensjon av 1951. Det vil uansett være et moralsk spørsmål. Jeg konstaterer at Fremskrittspartiet ikke ser det på samme måte, men jeg regner med at partiet vil svare for seg selv. Fremskrittspartiet har, som tidligere nevnt, lagt fram en rekke andre forslag som ikke har med denne gebyrsaken å gjøre, og jeg stiller spørsmål ved formalitetene. Men uansett er det en utidig sammenblanding, ikke minst fordi Stortinget senere skal behandle statsborgerrettsloven og lov om endringer i utlendingsloven. Det vil i disse sakene bli rikelig anledning til å fremme relevante synspunkter i den rette sammenhengen. På denne bakgrunn ønsker ikke Høyre å gå inn i disse diskusjonene nå.