Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Jeg vil først få presisere at Fremskrittspartiet i denne sak, slik det fremgår av innstillingen, vil stemme både mot vern av Vefsna og mot å verne nedre del av Tovdalsvassdraget, Øystese- og Langvellavassdraget. Det mest positive Fremskrittspartiet kan se med St.prp. nr. 53, er at den forhåpentligvis skal markere den endelige avslutningen av verneplanen for norske vassdrag, og at man fra nå av i det minste skal være svært varsom med å gjennomføre ytterligere vassdragsvern. Stortinget har pr. i dag vernet svært mange vassdrag i Norge. I alt er 391 vassdrag med et kraftpotensial på rundt 45 TWh vernet mot kraftutbygging. En ytterligere opptrapping av vassdragsvernet vil bremse en fornuftig utbygging av mer ny fornybar og miljøvennlig vannkraftproduksjon her i landet, noe som vil gjøre det meget vanskelig å nå målene om økning i den fornybare energiproduksjonen. Det svært så omfattende vassdragsvernet har skjedd gjennom fire verneplaner over en tyveårsperiode fra 1973 til 1993, samt gjennom supplerende verneplan i 2005, og nå til sist her i dag en avsluttende supplering av verneplanen for vassdrag i 2009. Med avsluttende verneplan blir et kraftpotensial på drøyt 47 TWh vernet mot kraftutbygging gjennom det norske vassdragsvernet. Fremskrittspartiet er urolig over at flere verneinngrep opp gjennom årene, både vassdrags- og barskogvern, har vært kontroversielle og er blitt gjennomført med statlig tvang, og oftest uten at berørte kommuner eller grunneiere er blitt særlig hørt av statlige myndighetsorgan. Statlig tvangsvern og Stortingets overkjøring av det lokale selvstyret i spørsmål om vassdragsvern ser vi dessverre også i det forslaget vi i dag behandler, der vern av Vefsna i Nordland er den virkelig tunge og store saken i denne proposisjonen. Vi har alle merket oss den store lokale motstanden i de berørte kommunene Grane, Hemnes, Vefsn og Hattfjelldal, der man er sterkt imot vern av Vefsna. Ja, det er også slik at fagdirektoratet til Regjeringen – NVE – er imot vern av Vefsna nå. Saken vedrørende vern av Vefsna representerer en alvorlig mangel på anstendig prosess fra statlig side overfor de berørte kommunene, med totalt fravær av vilje til å lytte til lokaldemokratiets synspunkter og ønsker. Og det er god grunn til å spørre seg: Hvorfor i all verden har ikke Regjeringen villet foreta en grundig konsekvensutredning av vern av Vefsna før man går til det dramatiske skritt å verne vassdraget? Denne saken er spesielt pinlig – vil jeg tro – for Senterpartiet, som i enhver festtale hyller respekten for lokaldemokratiet og snakker varmt om å tilrettelegge for økt lokal verdiskaping basert på anvendelse av lokale naturressurser. Men hva gjør Senterpartiet når partiets fagre distriktspolitiske klisjeer skal omsettes til aktiv handling? Jo, i denne saken gjør Senterpartiet og Regjeringen det stikk motsatte av festtalenes sprudlende selvskryt, nemlig å overkjøre lokaldemokratiet fullstendig i kommunene Grane, Hattfjelldal, Vefsn og Hemnes. Ved vern av Vefsna undergraver Regjeringen mange positive muligheter for økt lokal verdiskaping i disse kommunene samt stopper realiseringen av en miljøvennlig kraftproduksjon på mellom 1,5 og 1,8 TWh, som landet vil ha stort behov for i framtiden. Det er slett ikke underlig at stadig flere innbyggere har flyttet fra landsbygda og inn til byene under denne rød-grønne regjeringen. Regjeringen har sagt den vil snu flyttestrømmen, men får det allikevel ikke til med sin dvaske distriktspolitikk. Så lenge denne regjeringen med statlig tvang verner stadig mer av naturressursgrunnlaget som Distrikts-Norge skal leve av, og dermed marginaliserer næringsgrunnlaget for nye arbeidsplasser ute i distriktskommunene, vil fraflyttingen bare øke. Bosettingen og sysselsettingen ute i Distrikts-Norge kan ikke lenger trygges bare ved hjelp av melkesubsidier og boplikt, slik Senterpartiet og Regjeringen synes å tro. I dag er det først og fremst Fremskrittspartiet som taler grunneiernes og distriktskommunenes interesser i omstridte vernesaker. Fremskrittspartiet vil ha et betydelig mindre omfang av verneinngrep enn det den sittende regjering vil. Fremskrittspartiet går derfor bestemt imot vern av Vefsna, og vi er imot vassdragsvern uten at grundige konsekvensanalyser foreligger før vernevedtak fattes. Fremskrittspartiet vil vise til at en miljøvennlig og skånsom utbygging av Vefsna kunne ha gitt en kraftproduksjon på hele 1,5 TWh pr. år, tilsvarende noe slikt som tre Alta-kraftverk, og det uten at naturinngrepene hadde blitt uakseptabelt store. Fremskrittspartiet ser det som en kraftpolitisk tabbe av dimensjoner å verne Vefsna nå. Og hvordan vil egentlig denne regjeringen nå sine mål om mer fornybar energi, når man ekskluderer de beste alternativene landet har å by på når det gjelder ny miljøvennlig vannkraft i dag? Og når det gjelder vern av Vefsna, presterte statsråden nylig å si at det har foregått en ryddig prosess i saken. Det er med respekt å melde slett ikke riktig. Jeg kan ikke innse at en ryddig prosess innebærer at man totalt overkjører og ignorerer ønsket til de berørte kommunene, Grane, Vefsn, Hattfjelldal og Hemnes, om en konsekvensanalyse. For det er faktisk en manglende prosess vi snakker om i denne sak, når en konsekvensanalyse ikke foreligger før vedtak om vern skal fattes her i Stortinget. Fremskrittspartiet stiller seg sterkt kritisk til den udemokratiske måten Regjeringen har gått fram på for å verne Vefsna. Framgangsmåten minner om ringeakt for det lokale selvstyret, og det er dårlig distriktspolitikk. I flere vernesaker de siste årene har altså denne regjeringen gjennomført en vernepolitikk som vanskeliggjør å opprettholde levedyktig næringsvirksomhet i Utkant-Norge, og som undergraver lokal verdiskaping og dermed svekker kommuneøkonomien og bosettingen i distriktskommunene. Det er en misforstått vernepolitikk som bidrar til avfolking og tomme hus i Distrikts-Norge. Det er derfor høyst bemerkelsesverdig at en konsekvensutredning ikke kommer på tale i Vefsna-saken. Her vil altså Regjeringen verne uten at saken er grundig nok belyst. Tovdalsvassdraget på Sørlandet skal også vernes i hele sin lengde. Attpåtil blir hele nedslagfeltet i Tovdalsvassdragets vernet, noe som gjør at flere interessante mini- og småkraftprosjekter i sidevassdragene trolig kan legges på is. Til og med det vesle sidevassdraget til Tovdalsvassdraget, Dikeelva i Birkenes kommune, klarte senterpartistatsråden å verne i siste liten, selv om det stod i proposisjonen at det ikke skulle vernes. I brev til komiteen forklarer statsråden at fritak fra vern var en skrivefeil, for selvsagt skal Dikeelva vernes – dette til enorm skuffelse og fortvilelse for grunneierne, som hadde planer om småkraftverk i dette vassdraget. Olje- og energiminister Terje Riis-Johansen fra Senterpartiet er blitt en statsråd som ivrer for unødvendig vern av norske naturressurser, og dette bør både bønder, grunneiere og småkraftutbyggere nå merke seg. Det er nå egentlig bare Fremskrittspartiet som framstår som grunneiernes, distriktskommunenes og Distrikts-Norges forsvarstalsmann og siste skanse mot en videre utvidelse av vassdragsvern, barskogvern og annen unødvendig båndlegging av Norges arealer og naturressurser. Med dette vil jeg avslutningsvis ta opp de forslag som Fremskrittspartiet er med på eller står alene om.