Carsten Dybevig (Høyre), 2004-06-02:
Senterpartiets representanter Lund og Sollied Øverås har fremmet forslag om å fastsette tinglysingsgebyret for pantobligasjoner til selvkost innføre maksimalfrist på 21 dager for nedsettelse av lånerente etter vedtak i Norges Bank og innføre maksimalgrense for etableringsgebyr for nye lån som tilsvarer bankens selvkost Det er uten tvil viktig å legge til rette for konkurranse mellom bankene, slik at forbrukerne sikres rimelige banktjenester. Gebyr ved tinglysing av pantobligasjoner, som skjer i tråd med siste økning i rettsgebyret, er økt med virkning fra 1. juli 2003 med 40 kr til 740 kr. Arbeiderpartiet, Høyre, SV, Kristelig Folkeparti og Venstre støttet denne økningen. Det har vært politisk aksept for at rettsgebyret har vært og er benyttet til å finansiere nødvendige tiltak både innenfor og utenfor justissektoren. Fra budsjettåret 2007 er det planlagt at Statens kartverk overtar det fulle ansvaret for tinglysingsmyndigheten, og en eventuell reduksjon før det vil kunne bli vanskelig å gjennomføre. Justisdepartementet redegjør for hvorfor det ikke har latt seg gjøre å skille ut kostnadene ved tinglysing av pantobligasjoner fra alle de øvrige tinglysingsforretningene som tinglysingsmyndighetene utfører. Det blir tinglyst ca. 1 million dokumenter årlig, men det blir kun tatt gebyr i halvparten av tinglysingsforretningene. Tinglysing av pantobligasjoner er bare en av mange tinglysingsoppgaver ved domstolene. Det har derfor vært vanskelig å fastsette en nøyaktig selvkostverdi for tinglysingsgebyret alene. Flertallet i komiteen kan av disse grunner derfor ikke støtte forslaget om å redusere gebyret til selvkost for tinglysing. De to andre forslagene om å innføre maksimalfrist på 21 dager for nedsettelse av lånerente etter vedtak i Norges Bank og å innføre maksimalgrense for etableringsgebyr for nye lån som tilsvarer bankens selvkost, kan derimot virke mot sin hensikt, nemlig ved å svekke konkurransen mellom bankene og ikke styrke den, slik forslagsstillerne ønsker. Det kan være riktig at manglende konkurranse medfører lavere rente på innskudd og høyere rente på utlån, noe som igjen øker husholdningenes finansieringskostnader. Bankene har i dag ikke plikt til å sette ned lånerenten i takt med endringer i Norges Banks styringsrente. Forbrukerrådet støtter ikke forslaget om å innføre en maksimalfrist for endring av lånerenten. Forbrukerrådet viser derimot til at forslaget kan virke mot sin hensikt ved at bankene vil tilpasse seg en lovpålagt maksimalgrense, og dermed blir ikke reaksjonstiden på rentenedsettelser et konkurranseelement mellom bankene. Før 1980 hadde bankene i Norge plikt til å følge Norges Banks endringer i signalrenten. Å innføre dette på nytt igjen vil være svært drastisk og innføre en regulert rente og ikke en markedsbasert rente. Denne politiske inngripen vil ikke være i tråd med den frie konkurransen som forslagstillerne etterlyser. En enstemmig komite støtter av disse grunner ikke forslaget om å innføre en maksimalfrist på 21 dager for å nedsette lånerenten etter vedtak i Norges Bank. Etableringsgebyret varierer fra bank til bank og fungerer allerede i dag som et konkurranseelement. Noen banker opererer med kr null, mens andre tar 1 600 kr, ifølge Dine Penger. Banker som har til hensikt å knytte til seg nye kunder, bør derfor holde etableringsgebyret så lavt som mulig. Å pålegge bankene å fjerne etableringsgebyret fremmer derfor ikke konkurransen mellom bankene til beste for forbrukerne. Forslaget kan derfor ikke støttes. Viktig er det å nevne at Finansnæringens Hovedorganisasjon og Sparebankforeningen påpeker at utviklingen i samfunnet viser at markedet sørger for konkurranse, i motsetning til hva reguleringer vil gjøre. Det gis regelmessig, gjennom media og andre kanaler, omfattende informasjon til kundene om bankenes ulike vilkår, som bl.a. bank- og rentebarometre. Denne type informasjon er en viktig forutsetning for et velfungerende frikonkurransemarked. For egen regning vil jeg si at det politisk interessante i Senterpartiets forslag er at forslaget tar for seg rentenedsettelser. Hvordan ville Senterpartiet ha forholdt seg til en slik regel om det hadde vært snakk om en renteøkning fra Norges Banks side? Det viktigste bidraget Stortinget kan gjøre overfor lånekunder, er å føre en nøktern og stram finanspolitikk som kan være med på å holde rente- og kronekursnivået fortsatt lavt. 1 pst. økning i rentenivået for en norsk husholdning med et samlet lån på 1 mill. kr utgjør alene 10 000 kr eller i overkant av 7 000 kr etter skatt. Dette overgår fire og en halv gang det høyeste etableringsgebyret som bankene tar, jf. undersøkelsen som Senterpartiet selv viser til, publisert i Dine Penger. De to siste punktene i forslaget, om å prøve å styre renten og sette en maksimalfrist for når man skal sette ned renten, er altså dårlige forslag, og de bifalles ikke.