Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-06-04:
La meg først få lov til å gi ros til forslagsstillerne for å ha fremmet et viktig forslag i en viktig sak. Fremskrittspartiet og jeg deler forslagsstillernes bekymring over at altfor mange mennesker permanent havner utenfor arbeidslivet og går over på varig uføretrygd. Samtidig vet vi at når man først har fått innvilget varig uføretrygd, er det nesten umulig å komme seg derfra igjen og tilbake til arbeidslivet. La meg bare ta noen få tall som bekymrer meg: Når vi ser utviklingen i sykelønnsstatistikken de siste ti årene, ser vi at den største økningen, altså en økning på 145 pst., har skjedd på psykiske lidelser, og det meste er lettere psykiske lidelser. Vi ser også at det har en sammenheng med uføretrygding. Seks av ti som er varig uføretrygdet under 40 år, er det på grunn av en psykisk lidelse. Det forteller meg at vi ikke er gode nok til å nå den gruppen mennesker, ikke er gode nok til å gi dem muligheten til å være en del av arbeidslivet, men at vi på mange måter setter dem på utsiden og stempler dem varig ut av arbeidshverdagen. Det oppfordrer oss også til å tenke nytt, mer fremoverlent og mer aktivt på hvordan vi skal behandle folk med psykiske lidelser, hvordan vi skal gjøre det mulig å komme tilbake. Vi vet at hovedparten av dem under 40 har diagnoser som depresjon og angst, som vi vet ikke er en varig tilstand, men en tilstand som faktisk med riktig hjelp, god hjelp, tett hjelp og tidlig hjelp kan gi gode resultater og muligheten til å komme tilbake til arbeidslivet. Derfor mener Fremskrittspartiet at man bør heller ha en mye tettere oppfølging av den gruppen for å kunne hjelpe dem tilbake i arbeid. Men skal man lykkes med å gjøre det, er man også ut fra Fremskrittspartiets tenkning helt avhengig av å være enda tydeligere og ha større satsing opp mot det frivillige tilbudet som finnes. Bare for å nevne noen: Unikum, som holder til her borte på Grønland, RIBO og Frisk-gårdene er flotte tilbud som kan rehabilitere mennesker, spesielt også med psykiske lidelser, slik at de kommer tilbake til arbeidslivet. At vi ikke har en mer offensiv politikk og bruker den ledige kapasiteten for å realisere deres drøm om en deltakelse i arbeidslivet bedre enn hva vi gjør, er for meg og Fremskrittspartiet ubegripelig. Derfor har vi også fremmet forslag sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti om å styrke nettopp dette tilbudet. Vi er også avhengig av hvis vi skal lykkes, å ha flere tiltaksplasser innenfor de tradisjonelle arbeidsmarkedstiltakene. Derfor ønsker Fremskrittspartiet en forpliktende opptrappingsplan, der vi har en klar målsetting om å skaffe til veie 8 000 flere tiltaksplasser. Det vil kunne hjelpe langt flere til å få muligheten til deltakelse i arbeidslivet, fremfor å bli stemplet varig ut av arbeidslivet. Jeg mener at vi som politikere og samfunn verken har råd til eller bør tillate oss å gi opp folk. Selv om det kan virke riktig her og nå å innvilge uføretrygd, bør vi ikke tillate oss å gi dem opp. Vi skal følge opp folk på en tett og god måte for å kunne gi dem muligheten til et godt liv videre. Til slutt ønsker jeg å ta opp de forslagene som Fremskrittspartiet enten fremmer alene eller sammen med andre. I tillegg har jeg lyst til å gjøre oppmerksom på at forslag nr. 11 og forslag nr. 12 vil Fremskrittspartiet subsidiært stemme for, forutsatt at våre forslag da har falt.