Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2012-10-16:
Jeg takker for interpellasjonen. Jeg tror det er viktig at vi kan diskutere disse spørsmålene på en konkret måte uten å havne i noen form for stigmatisering av noen grupper, og det tror jeg vi skal være i stand til her i dag. Jeg har også merket meg trekk ved utviklingen de siste månedene som bør vektlegges. Jeg så at Aften hadde en reportasje for en ukes tid siden hvor de hadde gått igjennom en rekke dommer i tingretten i Oslo. Der var det slik at personer som var kommet hit for å tigge, men som på grunn av at de ikke tjente nok på det – ble det også sagt direkte – var blitt involvert i kriminalitet, vinningsforbrytelser osv. Jeg fulgte også med på saken om menneskehandel som gikk i Bergen rett før fellesferien, der det i første omgang er en dom i førsteinstans som jeg tror ankes. Men hovedtemaet bekymret meg fordi dommen som falt i førsteinstans, gikk ut på menneskehandel, tvangsekteskap, voldtekt, og så var forsvaret lagt opp rundt at dette var kultur i den befolkningen – at de derfor ikke skulle kunne dømmes for voldtekt, tvangsekteskap og menneskehandel. Når det begrunnes med kultur, tror jeg vi må være klar over at like mye som at man ikke kan si at alle som er tiggere, driver med kriminalitet – ikke på noen måte – kan man ikke si at det ikke har noen som helst sammenheng. Vi må greie den balansen, og det tror jeg vi har så mye dokumentasjon på at den fasen av diskusjonen bør vi være over. Da blir spørsmålet om de som kommer hit, drar hit for å tigge – uansett bakgrunn. Det kan være frivillig, det kan være organisert innenfor en ramme hvor det er tradisjoner, press osv., eller det kan være mer en form for tvang. Hvordan dette er sammensatt, er det ingen som har full oversikt over. Men jeg regner med at alle er enige om at det vil være en stor fordel både for de som tigger og for samfunnet – alle andre – at vi får gjennomført tiltak for å redusere tiggingen og tiggermarkedet. Da finnes det både positive virkemidler, og det finnes restriktive virkemidler. Først et par positive virkemidler, som jeg mener vi bør vektlegge mer: For det første det omfattende programmet som EU nå iverksetter overfor rombefolkningen i hele Europa. De skal bruke ca. 17 mrd. euro over fire år, og det er en stor innsats i forhold til bl.a. plikt til skolegang. Norge skal bruke rundt 2,5 mrd. kr i EØS-midler over fire år i Romania. Det er viktig for oss at disse midlene blir brukt riktig, inn mot den delen av befolkningen som trenger mest hjelp, særlig rombefolkningen. Det er også viktig at disse er til stede og kan motta tilbudene, kan motta velferdstiltakene som skal bygges opp: skolegangen, boligtilbudet, det som gjøres på arbeidsmarkedet, osv. Vi har også noen frivillige norske organisasjoner som er i gang med prosjekter. Det er et samspill mellom det å bygge opp tiltak i hjemlandet, noe jeg regner med alle er positive til og støtter opp om – og det å ha tiltak for å redusere tiggermarkedet her. Spørsmålet er: Hvordan redusere det? Jeg ble litt skuffet over den delen av representanten Tetzschners innlegg som gjaldt registrering, meldeplikt. Jeg har satt meg inn i dette siden det i 2010 var et enstemmig vedtak i Oslo bystyre om å gå inn for det. Da ønsket man jo det. Jeg har hørt om gode erfaringer fra Trondheim, Bodø og en rekke andre byer i landet som har et system hvor man skal melde seg på politistasjonen og registrere seg for å kunne tigge. De som er her med dårlige hensikter, har liten vilje til å oppsøke politistasjonen og registrere seg. De som ikke har registrert seg, og allikevel sitter og tigger dagen etter – da bør politiet gjøre jobben sin med å bortvise dem og ilegge dem bøter som ikke følger opp meldeplikten og registreringsordningen. I de tilfellene der dette ikke har fungert, kan det skyldes svakheter ved den innsatsen. Antallet tiggere i Trondheim har ligget på, etter hva jeg har sett, 10–15 stykker – altså en helt annen situasjon enn i Oslo. Når det gjelder muligheten for at man i lokale politivedtekter skal kunne begrense tiggingen, er det et forslag som jeg synes representanten Tetzschner argumenterer godt for – samspillet mellom kommune og politi når det gjelder å se den lokale utfordringen, ta tak i den der og da, og at man ikke trenger å ha et generelt, landsdekkende forbud fordi situasjonen er så forskjellig i ulike kommuner. Det er et forslag som ligner på det Arbeiderpartiet i Oslo har fremmet og argumentert for, og nå vedtatt på sitt årsmøte, og som regjeringen og statsråden nå bekrefter at man vurderer. Dette er en interessant innfallsvinkel når det gjelder å finne en mellomløsning, mellom generelt forbud og dagens situasjon.