Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-25:
Jeg vil takke representanten Tajik for å gi en grei avklaring både overfor NHO, ANSA og andre som faktisk ser en verdi av å ha flere enn i dag som studerer i f.eks. USA, Russland og Brasil, for det Arbeiderpartiet her i debatten har tilkjennegitt, er jo nærmest en prinsipiell motstand mot å støtte freshman-året i disse landene, men de gjemmer seg bak andre lands standpunkt. Men for en regjering som liker å gå alene i utenrikspolitikken på en del områder, burde jo dette også vært et område der en slet seg vekk fra de andre for å gi norske studenter et best mulig tilbud. Jeg hadde håpet på et logisk resonnement fra representanten for hvorfor det er fornuftig ikke å støtte freshman-året i USA. Det fikk jeg dessverre ikke. Representanten må også gjerne kalle mine opplevelser for anekdoter, men de reflekterer opplevelsen av ulike system som møtes. Der registrerer jeg at representanten ikke klarer å påvise at mine opplevelser eller anekdoter var feil i forhold til sånn systemet er. Poenget er at jeg mener det er en verdi for folk å reise ut i den store verden, oppleve kulturer, få ulike impulser, ulike typer kunnskaper, og for min egen del, som har studert sosialøkonomi, er jeg veldig glad jeg ikke kom inn i den ensrettingen som sosialøkonomer fra Blindern kom i. Men det er gjerne det som er det eneste gangbare i denne regjeringen, og derfor er det ikke så ønskelig med utenlandske impulser. Men uansett: Det som er kjernen i dette, er jo at det er mer attraktivt for en student å kunne reise til utlandet og få et fireårig, helhetlig løp på et universitet enn å måtte begynne et år i Norge av politiske grunner, der du ikke har hjertet til stede, og der du bare ser det som en omvei, for så å kunne reise ut i tre år i verden. Så sier representanten Tajik at det er fordi freshman-året i USA ikke anses som mer enn videregående – det tolvte året – i Norge. Ja, representanten må gjerne mene det, men da er jo spørsmålet: Vurderer hun det slik at bachelorgraden fra USA er et år dårligere enn en bachelorgrad fra Norge? Hvis en mener det, er jo spørsmålet: Hvorfor i alle dager finansierer vi folk som tar en bachelorgrad i utlandet, eller i USA, i det hele tatt, hvis de kommer hjem med dårligere kvalitet? Hvis en anser det for å være like godt, må det jo være noe galt med norske universitet hvis du kan komme som freshman i USA og egentlig bare være på tolvte året i Norge, men i løpet av sophomore-, junior- og senioråret komme opp på det samme nivået som en bachelorgrad i Norge. For det er jo det som er poenget her. Når en tillater folk å studere i USA og de får en bachelorgrad, som gir deg et bevis på det du har gjort, er det stempelet, det er det som teller, det er det du viser arbeidsgiver. Du viser ikke det til arbeidsgiver, og så kommer du med ett års studiekompetanse fra Norge som du fikk først. Det er jo det som er det viktige her: Hvordan har du oppnådd den bachelorgraden? Hvis du faktisk motiverer flere til å reise til USA for å studere og lar dem få hele fireåresperioden der, med mulighet for studiefinansiering fra Norge, må jo det være det beste, hvis målet faktisk er å få flere til å reise utenlands.