Øyvind Halleraker (Høyre), 2015-03-12:
Jeg vil starte med å berømme utenriksministeren for en redegjørelse som ga en meget god oversikt over hvilke konfliktlinjer som eksisterer i verden i dag. Grunnplanken i regjeringens sikkerhetspolitikk består av NATO, EU, FN og samarbeidet med våre nabostater i Norden. NATO har vært og skal være en garantist for allianselandenes og Norges sikkerhet. I lys av dette er det med stor undring og forferdelse jeg registrerer at forsvarspartiet Senterpartiet og Venstre nå blir med SV på et representantforslag som ble lagt fram tidligere i dag. En ubetinget styrke for Norges forsvars- og sikkerhetspolitikk har vært konsensus. Vil vi virkelig være med på å kaste Norge ut i et populistisk sikkerhetspolitisk ingenmannsland? Jeg er overrasket og bekymret over denne utviklingen. NATOs strategiske konsept sier at så lenge atomvåpen finnes i verden, ja, så må også NATO ha det. Det ble senest presisert av Jens Stoltenberg i mars i fjor. Jeg vil anta at han mener det samme fortsatt. At SV, som på 1960-tallet ble etablert på sin NATO-motstand, kommer med forslag som kan svekke vår NATO-tilknytning, er ikke overraskende. SV har i alle år stått for en annen linje. Dessuten: Dette er særdeles dårlig timing. I en tid da vi fra norsk side har behov for å få oppmerksomhet og støtte fra våre alliansepartnere for våre interesser i nord, kan vi ikke så tvil om Norges vilje og evne til å følge opp NATOs vedtak, NATOs konsept, og samtidig forvente at vi får hjelp. Det vil være å spille rulett med vår sikkerhet. Selvsagt er alle fornuftige mennesker imot bruk av atomvåpen og de grusomme konsekvensene av det, men vi må være realitetsorienterte og innse at dette er en avskrekking og en styrkebalanse, som faktisk sikrer at det ikke blir brukt. Komiteen, eller deler av komiteen, har returnert fra den store militærøvelsen i Finnmark. Jeg vil minne om hvilke scenarioer Forsvaret i dagens situasjon var nødt til å operere innenfor i den store øvelsen. Vi ble minnet om at det er avskrekking, styrkedemonstrasjon og vilje til motstand som sikrer våre interesser – ikke lefling med populistiske forslag, som setter hele vår sikkerhet og territorielle suverenitet i fare. Norges sikkerhet fordrer at landene i alliansen har felles forståelse og bidrar i alliansen. Hvilke sikkerhetsgarantier har vi? Det er et spørsmål som det er viktig å stille seg, i lys av representantforslaget som er lagt fram i dag. Jeg tar gjerne en diskusjon om kjernevåpen, men jeg vil gjerne at de partiene som støtter norsk NATO-medlemskap, blir med på en debatt om vår sikkerhet i lys av våre verdier og våre forpliktelser. Jeg vil også minne om Putins uttalelse i går, om Russlands selvfølgelige rett til å utplassere atomvåpen på Krim. Det er dagens realitetsbilde – like det eller ikke. Innad i Russland har borgernes friheter gradvis blitt innskrenket siden Putin tok makten. Den 27. februar ble en av de fremste russiske opposisjonelle, Boris Nemtsov, en mann som konstant ble overvåket, drept i Moskva. Kan vi håpe at Russland endrer kurs? Ja, det er alltid lov å håpe, men det er dessverre lite som tyder på det. Derfor må vi anpasse vår politikk til at dette kan bli en varig virkelighet. Russland er uforutsigbar, men ikke ugjennomsiktig. Europa og Vesten oppdaget dette kanskje sent, men det er tydeligere nå enn noen gang. De russiske ambisjonene handler mer om innflytelse og verdimakt enn om landområder. Det handler mindre om Donbass og mer om å skape en ny europeisk orden. Det er vestlige verdier, handel og liberale rettsstatsprinsipper som man skal til livs, verdier som andre deler av verden heldigvis higer etter og oppfyller i økende grad. Europa har stått sammen i sine restriktive tiltak overfor Russland i ett år nå. Jeg synes det er på sin plass å understreke denne prestasjonen. Norge er avhengig av opprettholdelsen av en internasjonal rettsorden, fordi dette henger sammen med territoriell integritet. Heldigvis deler de fleste land dette synet.