Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2018-05-28:
I dag er en trist dag for norske sjøfolk. Regjeringen har til hensikt å gjennomføre en forskriftsendring, en forskriftsendring et knapt mindretall i Stortinget – jeg vil egentlig tro det ville vært et flertall i Stortinget, hvis man tenkte med hjertet og hodet – ikke ønsker at regjeringen skal gjennomføre. Det er trist at man legger opp til en endring som gjør at 700 norske sjøfolk kan bli satt i land, samtidig som man gjennom ordninger, også betalt av skattebetalerne, inviterer utenlandske arbeidstakere om bord. Det er trist. Det er spesielt trist så lenge sjøfolkene om bord i Color Line har hatt et inntrykk av at stortingsflertallet i lengre tid har ønsket at den endringen som regjeringen vil gjennomføre, faktisk ikke skal bli gjennomført. Da er det noen i denne salen som må tenke seg grundig om. Fremskrittspartiets tidligere uttalelser når det gjelder denne saken, har uten tvil støttet opp under norske sjøfolk. Den forskriftsendringen som regjeringen vil gjennomføre, skulle Fremskrittspartiet stoppe. Det var ingen tvil: Fremskrittspartiet var sjøfolkenes parti. Det var Høyre som var redernes parti, uttalte Morten Ørsal Johansen 11. april til Klassekampen. I dag må det være vondt å stemme mot sjøfolkene og for rederne, for eliten. Det er trist at mye av politikken, utspill og retorikk, baseres på uærlighet og uredelighet, som Dagsavisen på en glimrende måte skriver i dagens leder. Da problemstillingen dukket opp, iallfall i senere tid, sendte vi en invitasjon til samtlige partier på Stortinget: Kunne vi ikke sette oss ned og gå gjennom det forholdet som nå lå til grunn, og se på om det var muligheter for å finne felles enighet, uten at vi trakk de lange politiske linjene i det? Det var egentlig et ønske om det fra komiteens side, men regjeringen hadde sagt nei. Fremskrittspartiet hadde tommelen opp – de skulle stå på for sjøfolkene. Men underveis har de vendt tommelen ned. Det er trist at vi opplever slike prosesser i Stortinget – ikke minst at man bruker sin egen representant i denne salen som utgangspunkt for å gi falsk trygghet til mennesker som trenger trygghet. Det er det vi har vært vitne til i denne saken. Vi har ikke konkludert endelig, men vi har sagt at man fortjener en ny runde, med et oppdatert kunnskapsgrunnlag, før man tar en beslutning som har såpass vidtrekkende konsekvenser for så mange. Det er ikke sikkert at det bare er de 700 sjøfolkene om bord i Color Lines ferger til Kiel som blir satt i land. Det kan også startes en spiral, der det er de rederiene som underbyr lønn, og som konkurrerer med de dårligste vilkårene, som vinner fram i konkurransen. Det kan være Høyre–Fremskrittsparti–Venstre-regjeringen som setter i gang det kappløpet. Forstå det den som vil. Så hører jeg at næringsministeren flere ganger har sagt at han har gått gjennom grunnlaget gang på gang, og finner ingen endringer for det. Han skyver 2 500 arbeidstakere foran seg. Hvorfor ikke på en redelig måte gå gjennom det vi faktisk har foreslått, og ta det som utgangspunkt for den saken vi har til behandling i Stortinget? Det er for meg en gåte. Det er uforståelig, og det er nesten historisk, tror jeg, at en regjering velger å gjennomføre en såpass vidtrekkende endring, uten at man har oppdatert kunnskap, og uten å ta hensyn til at de forutsetningene som ligger til grunn, stammer fra 2014. Regjeringen har styrket nettolønnsordningen, med et enstemmig storting til hjelp. Venstre er vel de som har vært mest imot nettolønnsordningen. Men det er altså i Stortinget en bred tilslutning til en forsterket nettolønnsordning, som regjeringen har gjennomført. Det er en vesentlig forbedring fra 2014 fram til i dag. Så har valutakursen også bedret seg. Konkurranseforholdene er forbedret. Det burde være grunnlag nok for å vurdere saken på nytt. I tillegg burde vi få en sak på nytt om å få vurdert hvordan dette eventuelt starter et kappløp blant de ulike rederiene om å underby på lønn når det gjelder konkurransen. Det er ikke slik en stolt sjøfartsnasjon skal gå fram – å vise sjøfolkene ryggen når de først og fremst trenger å bli sett i øynene og tatt hensyn til i en svært krevende situasjon. Det er helt forunderlig at flertallet ikke ønsker denne oppdateringen. Det er helt underlig at man ikke ønsker å vurdere faktagrunnlaget samt habiliteten til dem som utarbeidet deler av grunnlaget for det regjeringsutnevnte fartsområdeutvalget. Det er helt underlig at man ikke ønsker å få gjennomgått nåværende rammebetingelser for utenriksferger med ruter til havner utenfor Norden, som står registrert i NOR. Det er helt uforståelig at stortingsflertallet ikke ønsker at en skal legge fram en oversikt over regjeringens vurderinger av hvilke rammevilkår som gjelder for rutegående skip til utlandet med passasjerfrakt i henholdsvis NIS, NOR og DIS og andre internasjonale registre. Det er helt uforståelig at tiltak som eventuelt kan bedre og sikre konkurransegrunnlaget for utenriksferger med ruter til havner utenfor Norden innenfor rammen av NOR, blir nedstemt i Stortinget. Forstå det den som kan. Det er også helt uforståelig at man i Stortinget ikke ønsker å få utredet konsekvensene for nordiske arbeidstakere i den nordiske passasjerfarten, dersom man foretar en utvidelse av fartsområdet for utenriksferger i Norsk Internasjonalt Skipsregister. Jeg ble overrasket da jeg deltok i Politisk kvarter i dag morges, da jeg hørte representanten Morten Ørsal Johansen fra Fremskrittspartiet si at de ikke ville stemme for Arbeiderpartiets forslag fordi vi tok hensyn til nordiske arbeidstakere, og ikke til de norske sjøfolkene. Det var slik det ble framstilt i Politisk kvarter. Arbeiderpartiet fremmet forslaget etter at vi i utgangspunktet hadde prøvd å få til en felles enighet i Stortinget om å gå en runde til og se på konsekvensene og nødvendigheten av å gjøre denne forskriftsendringen, og så blir vi altså vitne til dette. Jeg synes det er beklagelig at ikke Fremskrittspartiets representant, Morten Ørsal Johansen, står opp for de lovnader han har gitt sjøfolkene, og som han til de grader har gitt uttrykk for i media i det siste. Det er også synd at Fremskrittspartiets nestleder, som nettopp var i salen, og som hadde massiv støtte for det etter Fremskrittspartiets landsmøte, ikke i større grad nå ser sjøfolkene i øynene og sier: Vi skal støtte dere. Det er en måte å gjøre det på, og det er å stemme for dette forslaget og få det vedtatt i kveld. Det er den eneste muligheten for å skape trygghet. De som ønsker å stå opp for sjøfolkene, har jo nå en historisk mulighet til nettopp å gjøre det, å skape den lille, siste tryggheten for at ikke norske myndigheter gjennom en forskriftsendring skal starte et kappløp mot bunnen, hvor det er de rederiene som konkurrer med de dårligste lønns- og arbeidsvilkårene, som vinner fram. Det kommer jo ikke til å slutte med de 700 sjøfolkene som fartsområdeutvalget analyserte i 2014. Dette er jo starten på en konkurranse og en utvikling som vi ikke ønsker. Trygghet for folk, trygghet for sjøfolk og trygghet for arbeidsfolk burde være et mantra som Stortinget slo ring om. Jeg synes det er synd at man ikke gjør det i dag. Jeg mener at det som blir tatt fram i dag, bl.a. i Dagsavisens lederartikkel, om den uredeligheten som ligger til grunn for det spillet som Fremskrittspartiet har vært en del av, er det ikke mye ære igjen av. De er verken sjøfolkenes eller arbeidsfolkenes parti. De er elitens og redernes parti. Jeg gleder meg til den videre debatten, til å høre på begrunnelsen for hvorfor de ikke stemmer for noe som de i lang tid har sagt at de skal stemme for, nettopp for å sikre hverdagen til så mange mennesker i Norge. Jeg tar opp mindretallets forslag.