Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-10:
Ulikhetene i makt og rikdom øker, og regjeringens egen stortingsmelding om de økende forskjellene er ganske tydelig: De rikeste drar ifra, mens vanlige folk blir hengende etter, og lavtlønte sitter igjen med stadig mindre etter at regningene er betalt hver måned. De økende klasseskillene går særlig ut over familiene. 102 000 barn vokser nå opp i fattige familier, familier med vedvarende lavinntekt. Det er rekord. En ny SSB-rapport viser at vi har et økende problem med at enslige forsørgere er fattige, på tross av at de er i jobb. Internasjonalt kalles det «working poor», et fenomen vi ikke har hatt i Norge på mange tiår, men det er tilbake i Norge. Blant gruppene med størst nedgang i husholdningsinntektene, finner vi nettopp barnefamiliene. Derfor er vi bekymret. Vi er bekymret når vi ser at stadig flere familier kjenner på at det er litt vanskeligere å få alt til å gå opp i hverdagen for hvert år som går. Det er stadig flere familier som er redd for at de ikke kan gi barna den julen de gleder seg til. Og da, når resultatet er svart på hvitt fordi tallene ikke juger, blir regjeringens fordelingspolitikk for familiene så smålig. Selv om vi absolutt er glad for økt barnetrygd, ser vi resultatet når barnetrygden ikke kommer fram til dem som trenger det mest i de fleste kommuner, når vi ser at det spises opp av usosiale kutt i alt fra støtte til briller og regulering for barn til kutt i tillegg for uføre foreldre eller økte barnehagepriser – alt mens de som har mest fra før, får stadig mer. Det er en fordelingspolitikk fra barn til store bankkontoer. Den fordelingspolitikken mener vi er smålig, og vi viser i vårt alternative budsjett at det kan snus. Vi bruker altså 870 mill. kr mer bare på budsjettramme 2, familiepolitikken. Det kan vi gjøre fordi vi avlyser regjeringens store skattekutt til dem med store bankkontoer. Vi bruker de store pengene på de små i stedet, en fordelingspolitikk til fordel for familiene. Resultatet av det er at vi kan øke barnetrygden med ytterligere 1,7 mrd. kr og sørge for at den kommer fram til alle, også sosialhjelpsmottakerne. Det gjør at vi kan innføre kommunal ventestøtte for dem som ennå ikke har fått barnehageplass, og vi kan senke skattene for vanlige familier, for alle med en inntekt under 600 000 kr, for å nevne noe. Alt dette er velkjent SV-politikk som gir et betydelig løft for lommebøkene til vanlige familier. Men i årets alternative budsjett har vi også gjort et ekstra løft og et nytt grep for det avgjørende viktige første året i barns liv. I dag går det et stort klasseskille mellom dem som har opptjent foreldrepenger, og dem som ikke har det. Mange, særlig enslige forsørgere, har en løs tilknytning til arbeidslivet og får derfor ikke rett til foreldrepenger. Det går hardt ut over disse familienes økonomi. Alt de får, er en ganske liten engangssum. Derfor velger SV å lytte til en lang, lang rekke med offentlige utredninger og erstatte dagens engangsstøtte med en minsteytelse, et gulv, med foreldrepenger for alle på omkring 200 000 kr i året. Det vil gi et særlig løft for den gruppen med enslige forsørgere som nå faller stadig lenger etter under denne regjeringens usosiale fordelingspolitikk. Det vil være en stor investering i alle barns første leveår, som er så viktig for en god og trygg oppvekst resten av barndommen. God fordelingspolitikk og god familiepolitikk henger sammen. SV fordeler til barnas beste, ikke til dem med store bankkontoer. Vi bruker de store pengene på de små blant oss. Det mener jeg er et verdivalg om de store verdiene i samfunnet vårt. Med det anbefaler jeg SVs forslag til saken.