Lars Myraune (Høyre), 2011-05-03:
Interpellanten, Halleraker, tar opp en meget viktig sak i dag, som gjelder veistandarden i Norge. Han har et utsagn om at kvaliteten må minske risikoen for ulykker i alle fylker, og det skal være likt. Vi er alle enige om at enhver ulykke i trafikken er en tragedie, og at risikoen skal minskes. Så er spørsmålet hvordan vi skal få det til. Vi vet at noe av det skyldes veistandarden. Vi vet at noe skyldes føreren. Vi vet at noe skyldes føret. Det er en rekke faktorer. Men det er ikke bare veistandarden vi kan gjøre noe med. Jeg er glad for at statsråden har tatt opp dette med kjøreopplæringen for ungdom i dag, og fokuserer sterkt på det. Det har jeg også stor tro på. Men det er ikke til å komme forbi at når veistandarden er dårlig, fører det i mange tilfeller til ulykker. Vi har alle en nullvisjon, og den må vi håpe at vi kan komme nærmere. Vi har en standard på veiene i Norge, men vi vet at den ikke er fulgt opp. Er den ikke fulgt opp, er det fordi det ikke har vært midler til det, på den måten vi har brukt midler med hensyn til samferdselssektoren. I sitt svar viser statsråden til at det bl.a. bygges midtdelere – 25 km i 2011. Ja, midtdelere er veldig bra. Jeg må innrømme at for noen år siden hadde jeg ikke sans for midtdelere, men det er lov til å snu, som det heter. Jeg har endret syn på det; jeg er sterkt for at midtdelere er en av de viktigste tingene for å unngå trafikkulykker. Så svarer statsråden med redusert hastighet, noe jeg har langt mindre sans for. Statistikken som viser dette, er nok – etter min oppfatning – ikke helt basert på virkelighet i ett og alt. For det er ikke alltid din egen fart som betyr noe under en ulykke, men det er massen som kommer imot deg, som utgjør mye. Så sier statsråden at veiene blir bedre. Ja, og nei. Jeg hadde gleden av å kjøre fra Oslo til Larvik og tilbake i påsken, og det var en fryd, det skal jeg være enig i. Der har veiene blitt vesentlig bedre. Men halvannen måned tidligere hadde jeg den tvilsomme fornøyelsen av å kjøre fra Steinkjer til Vikna, over høylandet, der det hver dag i snitt passerer 17 trailere med fiskelast. Og med de smale veiene, med de svingene og med det telehivet, så må det være en utfordring av dimensjoner for den som frakter fisken på denne distansen! Så noen veier blir riktignok bedre, men det er veldig mange som blir dårligere, fordi vi ikke har tatt høyde for den trafikkøkningen som har vært gjennom alle de år, og der tror jeg vi kan ta med mange år. Etterslepet blir nok ikke tatt igjen i løpet av dette året heller, det har jeg ingen tro på, for etterslepet er så enormt, både på riksveier og på fylkesveier, som det er blitt nå i dag. Hva kan vi så gjøre med dette? Jeg skjønner godt at statsråd Meltveit Kleppa uttrykker frustrasjon av og til når man må svare for de dårlige veiene og den dårlige jernbanen i Norge. For ca. ti år siden innførte vi handlingsregelen. Da ble det samtidig sagt at de midlene, de fire prosentene, skal brukes til infrastruktur i Norge og til forskning og utdanning. Vi kan gå etter og se hvor mange prosent som er brukt til infrastruktur. Det er svært lite. Vi har fått en velstandsøkning, ja, på den sosiale siden i Norge, som er enorm i forhold til resten av både Europa og verden, men vi har forsømt oss på infrastrukturen. Og jeg tror ikke vi kommer ut av dette før statsråd Meltveit Kleppa lykkes vesentlig bedre i forhandlinger med Finansdepartementet om å få mer midler til infrastruktur. Så da gjenstår det virkelig å håpe at i revidert budsjett – der man antageligvis er ferdig med forhandlingene nå – har statsråden lyktes i å få langt mer over til veiprosjektene våre i Norge.