Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2012-02-28:
Det er godt å høre Dagfinn Høybråten snakke om bistand. Han snakker om det med varme og engasjement og viser til fulle at dette er noe som virker. Han har også rett i at bistand ikke er blant de minst evaluerte, men sannsynligvis blant de mest evaluerte samfunnsområder. Jeg vil legge inn et argument for at det er riktig at det skal være sånn, for det er all grunn til å tro at når Norge bruker penger, la oss si, til å bidra til en raskere økonomisk vekst eller helseutbygging i et land som Tanzania, er det vanskeligere enn å bidra til økonomisk vekst eller helseutvikling i Norge. Siden det er et vanskelig område, er det desto større grunn til å ha mange evalueringer og lære av de gode tingene som skjer mange steder, og lære av de feilene vi og andre gjør. Det er derfor all grunn til å ha mange evalueringer av bistand, men det er altså ikke slik at det er få av dem. Det er veldig mange og trolig flere enn på de aller fleste andre samfunnsområder. I henhold til NORADs evalueringsinstruks skal de som utfører evalueringene, være uavhengige forskere og konsulenter. Det er altså ikke slik at de gjøres av folk i departementet eller av NORAD. Det gjøres av uavhengige institusjoner. Det er også veldig klart – for å gjenta det – at NORADs evalueringsavdeling ikke selv gjennomfører evalueringene, men setter de forskjellige evalueringsoppdragene ut på internasjonale anbud. Jeg vil ytterligere legge til at Norge har gjort noe som meg bekjent ikke noe annet land har gjort, nemlig å ha en grundig evaluering av et lands egen innsats i en fredsprosess. Jeg må i parentes si at jeg ikke var enig, på langt nær, i alle konklusjonene i evalueringen av vår innsats på Sri Lanka, men det var også selve hensikten, at den var uavhengig og derfor inneholdt synspunkter som politisk ledelse ikke delte. Direktøren for NORADs evalueringsavdeling rapporterer faglig til utenriksråden og ikke til NORADs direktør. Så vil jeg likevel takke både Høyre og Fremskrittspartiet for å reise denne debatten. Det er en debatt uten en klar fasit og konklusjon. Dette arbeidet organiseres på ulike måter i land som står oss nær. I Sverige har de en egen separat organisasjon, men den er ikke fullstendig uavhengig, for den rapporterer til bistandsministeren. Det er altså det samme politiske rapporteringssystem som det vi har i Norge. I Storbritannia har de en kommisjon som rapporterer til parlamentet, så den er sånn sett mer uavhengig av politisk ledelse, hvis man etterspør disse formalitetene. Nå har Peter Skovholt Gitmark veldig rett i at den omleggingen av NORAD som ble gjennomført av Hilde Frafjord Johnson, framfor alt har gjort NORAD til et policyvurderingsinstrument. Det er ikke lenger NORAD som forvalter store bistandsmidler. Med unntak av innsatsen for sivilt samfunn ligger knapt noe av bistandsmidlene under NORAD. De ligger under Utenriksdepartementet. Sånn sett er det altså en annen instans som vurderer Utenriksdepartementets innsats. Det ville blitt en mye tettere, direkte kobling, hvis man er opptatt av disse formalitetene, om det skulle ligge i Utenriksdepartementet eller direkte under utviklingsministeren enn det nå gjør når det er i NORAD. Det er riktig at historisk har NORAD delt ut de fleste og største pengene i norsk bistand, men det er ikke situasjonen i dag. Jeg har ikke sjekket tallene, men jeg hørte Skovholt Gitmark si at 86 pst. ligger under departementet og 12 pst. under NORAD, så det er altså ingen som helst tvil om hvor den store pengemengden ligger. Hvorvidt dette er den logiske og riktige strukturen, vet ikke jeg, men jeg synes det var veldig viktig ikke å komme inn og gjøre om igjen på alt Hilde Frafjord Johnson hadde bestemt. Hun la en slik struktur til grunn, og det skaper alltid masse støy og ugreie hvis hver ny statsråd skal lage nye systemer. Det er i alle fall det vi har å forholde oss til for øyeblikket. Så vil jeg framføre ett argument til, og det er at det er ikke uten betydning at det er en nærhet mellom dem som utøver politikk, og dem som evaluerer. Grunnen til det er at ikke bare skal evalueringene være sanne og riktige og trekke fram viktige problemstillinger. De skal også være relevante. De skal ha betydning for utformingen av politikk. Dette er ikke fri grunnforskning, men evalueringer av prosjekter med det formål å lære. Jeg føler at vi har den riktige balansen nå, men igjen med full åpenhet for at her har ulike land valgt ulike veier. Jeg kan komme tilbake til flere spørsmål i et eventuelt replikkordskifte, men jeg vil bare si til Peter Skovholt Gitmark at vi deltar i en serie ulike internasjonale evalueringssystemer. Jeg har tatt initiativ til tett samarbeid spesielt med Sverige, siden Norge og Sverige er de to største bidragsyterne til mange FN-organisasjoner, og Gunilla Carlsson og jeg vil legge til rette for at Norge og Sverige i mye større grad opptrer samlet i vår vurdering av de viktigste FN-organisasjonene, som UNICEF, UNDP og andre.