Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2004-01-15:
Som forslagsstiller er jeg glad for at en samlet komite så klart gir uttrykk for at en grunnleggende respekt for liv og menneskeverd fremdeles skal gjelde for det norske samfunn. Dette er hovedhensikten med grunnlovsforslaget. Dessuten er det viktig at vi stopper opp og tar en debatt om så viktige problemstillinger. I takt med ny medisinsk og teknologisk viten utfordres vi hele tiden, fra livets begynnelse til livets slutt. Kristelig Folkeparti mener at retten til liv er den mest fundamentale av alle menneskerettigheter. Den er selve bærebjelken i vårt verdisyn. Vår kultur er bygd på at alle mennesker har samme verdi, uavhengig av funksjonsdyktighet, alder, kjønn, sivil status og etnisk opprinnelse. Flertallet mener at retten til liv allerede er inkorporert i lovene våre fordi denne retten er en del av menneskerettighetene som er nedfelt i § 110 c i Grunnloven. Jeg synes det er litt inkonsekvent. Vi vet f.eks. at ytringsfriheten og religionsfriheten er hjemlet både i Grunnloven og i menneskerettighetene. Det er vel ingen i denne sal som ville fjernet paragrafen om ytringsfriheten i Grunnloven fordi den også er nedfelt i menneskerettighetene. Som andre også har nevnt, er også retten til arbeid grunnlovsfestet. Hvorfor skulle ikke retten til liv, som er så overordnet alt annet, ha sin plass i Grunnloven? Kristelig Folkeparti mener denne retten er så prinsipielt viktig at den bør komme til uttrykk både i Grunnloven og i menneskerettighetene. Jeg har forstått det slik at det er formuleringen «fra Undfangelse til naturlig Død» som er problematisk for flertallet i komiteen. For meg blir det vanskelig med en annen definisjon. Hvor mye verd har et foster til enhver tid? Grensene blir vanskelig å sette, og jeg frykter en gradering av menneskeverdet ut fra bestemte kvaliteter og egenskaper. I Dagbladet den 18. desember 2003 sa statsminister Kjell Magne Bondevik, som også er en av forslagsstillerne: «Dagens abortlov samsvarer dårlig med retten til liv, men jeg vil ikke stille som forutsetning at de som støtter vårt forslag må være imot abortloven.» Jeg håper at mange vil støtte forslaget vårt, selv om de ikke er enige med Kristelig Folkeparti i at vi trenger en mer restriktiv abortlov. Som medlem av sosialkomiteen er jeg glad for den store enigheten det er der om abortforebyggende tiltak. Det gis støtte til Amathea, tidligere AAN, og prevensjonsveiledningen til ungdom blir stadig bedre. I høst ble det flertall for en politikk som legger til rette for et samfunn der det er plass til alle. Da klarte vi å bygge bro over ulike abortsyn og likevel bli enige om viktige verdispørsmål. Ved å innføre retten til liv i Grunnloven ville vi understreke kampen mot sorteringssamfunnet enda sterkere. Jeg tror det ville ha blitt vanskeligere å nedprioritere tiltak og rettigheter for funksjonshemmede og deres nærmeste med en slik rettighet. Forslaget har også et mål om at en prioriterer sterkere omsorg ved livets slutt. Dette er lite vektlagt i innstillingen. Likevel føler jeg meg trygg på at de aller fleste er enige med Kristelig Folkeparti om at uhelbredelig syke og døende mennesker trenger livshjelp framfor dødshjelp. Det må aldri bli slik at mennesker føler seg presset til å avslutte livet. Følelsen av å være til bry, oppleve smerte, lidelse og mangel på håp kan gi signaler som kan misoppfattes. Samfunnets oppgave er å gi kvalitativt god smertelindring, omsorg og fellesskap i livets sluttfase. Denne prioriteringen har Stortinget sagt ja til. Det er et viktig og riktig signal, som samsvarer helt med grunnlovsforslaget.