trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-05-19:
Stortinget har vedtatt at vi skal ha tilstrekkelig beredskap. Det er ikke riktig at vi ikke har tilpasset bygningsmasse, slik justisministeren påstår. Den er ferdig. Legetjenesten er i orden, men Justisdepartementet og helikopterflygerne mangler en arbeidsavtale med Forsvaret. De har i dag altså ikke en arbeidsavtale for slik tilstrekkelig beredskap. Kan justisministeren ta et initiativ slik at arbeidsavtalen kan bli underskrevet av Forsvaret som arbeidsgiver?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren. I Regjeringens forslag til revidert nasjonalbudsjett er det store kutt på Fiskeridepartementets område. Kuttene vil etter min mening ramme hardt. Det mest dramatiske forslaget er imidlertid å si opp hovedavtalen for fiskerinæringen, altså stryke hele fiskeriavtalen, en avtale som ble inngått for ca. 40 år siden, og som har meget stor betydning for livet ved kysten. Føler statsråden seg vel med å foreta en så drastisk omlegging for næring og lokalsamfunn bare gjennom et forslag i et kapittel i revidert nasjonalbudsjett? Burde ikke en så stor omlegging ha kommet som egen sak til Stortinget når man ønsker å fremme det?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Det er jo kjent at Stortinget har gitt fiskerinæringen en spesiell rolle i næringspolitikken, og også i distriktspolitikken, og de viktigste målene fiskeripolitisk kan etter min mening bare nås gjennom statlig deltakelse og engasjement. Da er det et spørsmål fra min side: Hvorfor vil statsråden melde staten ut av denne viktige oppgaven og legge hindringer i veien for at næringen skal få forhandle om disse viktige spørsmålene? Det er jo de som har kunnskapen om dette. Det er jo de som vet hvor skoen trykker. Hvorfor er det så maktpåliggende for statsråden å kutte en avtale som har ligget der i 40 år og har fungert godt?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål: «Avliving av dyr på gården blir betegnet som et dyrevelferdsmessig ledd i nisjeproduksjon og verdiskaping. Har statsråden planer om å iverksette løsninger slik at god dyrevelferd, optimal kjøttkvalitet og bærekraftig verdiskaping kan gjenspeiles i lokalsamfunnet og dermed kunne gi forbrukerne tilgang på kortreist mat alle steder i landet?»
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Jeg takker statsråden for svaret. Nå har jeg merket meg at Regjeringen i forslag til revidert budsjett vil kutte i verdiskapingsprogrammet for landbruket, men jeg håper jo at verdiskapingsprogrammet blir videreført. Og skal det videreføres, må noe gjøres med slakteristrukturen og muligheten for slakting nærmest mulig bruket. Jeg hører statsråden si at det er endringer på gang her, og det hilser jeg velkommen. Men de bør komme fort. Jeg har også merket meg at i Østerrike finnes det 5 000 gårdsslakterier, og i Tyskland er det 9 000 gårdsslakterier. Dette er småskalaslakterier som så absolutt ville kunne tjene verdiskapingsprogrammet også her hos oss. Er vi strengere når det gjelder EU/EØS-reglene, eller er det slik at Østerrike og Tyskland bryter disse bestemmelsene?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Jeg har et lite tilleggsspørsmål. Det er mange oppegående nisjeprodusenter rundt om i landet. Blant annet har det vært jobbet med å få etablert topp moderne slaktebiler, hvor man kjører ut på gården, avliver og utvommer dyret og tar det inn til et foredlingsanlegg. Det har hittil blitt stoppet av regelverket. Vil også slike løsninger bli vurdert når nytt regelverk skal etableres?
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Det er ingen tvil om at dette er fiskeripolitikk, men det er i aller høyeste grad distriktspolitikk. Og mye av avtalens innhold og ordninger er jo nettopp innrettet mot å skape aktivitet langs kysten. Da blir spørsmålet: Når disse ordningene nå faller bort, på hvilken måte har fiskeriministeren tenkt å erstatte disse, slik at distriktene ikke tappes enda mer? Eller er det slik at fiskeripolitikken ikke skal være med og skape aktivitet og bosetting langs kysten? Det er den delen jeg på en måte føler at vi i revidert budsjett ikke har noen mulighet til å se helheten i.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-05-19:
Jeg ønsker å stille forsvarsministeren følgende spørsmål, som vil bli besvart av miljøvernministeren: «I forbindelse med de utenlandsoperasjoner Forsvaret deltar i, foregår det kontinuerlig en risikovurdering av oppdragene. Midt i en periode med større uro i Kosovo og Irak ønsker nå Forsvaret å senke risikotilleggene i disse områdene. Mener statsråden det nå er slik at sikkerhetssituasjonen i Kosovo, Irak og Afghanistan er av en slik karakter at en slik nedjustering er hensiktsmessig?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-05-19:
Først må jeg få takke statsråden for et godt og utfyllende svar. Det var veldig informativt for dem som ikke var klar over at slik er det, og slik fungerer det. Det er ca. 1 000 offiserer/soldater som er ute i utenlandstjeneste. Det er klart at for dem betyr det økonomiske mye også, i tillegg til mange andre ting som gjør at man reiser ut for å gjøre denne innsatsen. Men tilbake til dette med økonomi. Det er jo det som kanskje teller forholdsvis mye for den enkelte familie. Det er ganske mange som med uro og forundring ser på hvordan risikotillegget nå blir justert ned, i en situasjon der uroen som er i dette området, kanskje heller øker. Jeg ser bl.a. at Offisersforbundet er veldig i tvil om det er riktig å redusere dette. Vi skal ikke gå inn i den debatten her og nå, men jeg ville bare belyse det med dette spørsmålet og få opplyst om for det norske folk hvordan dette fungerer.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-05-19:
Jeg vil bare bemerke at jeg håper det er en fortløpende vurdering. Det er det jeg fikk svar på også, og det kan jo selvfølgelig være at noe av dette blir justert opp igjen når man ser at det er behov for det.
Børge Brende (Høyre), 2004-05-19:
Myndighet til å fastsette risikotillegg er delegert til forsvarssjefen. Risikotillegget er differensiert i seks nivåer, hvor det høyeste nivå er ment for ekstreme trusselsituasjoner. Vurdering og eventuell justering av risikotillegget skjer rutinemessig kvartalsvis. Justering av nivå er gjenstand for drøftinger mellom partene. Nivået fastsettes på grunnlag av E-tjenestens trusselvurderinger mot norsk militært personell, avdelingstype samt oppdragets art og mandat. Eventuelle reduksjoner i tillegget kan først iverksettes etter to måneder fra justeringsdato, mens en økning kan skje raskere. Forsvarsdepartementet har full tillit til at forsvarssjefen forvalter sitt arbeidsgiveransvar ved at det fortløpende gjennomføres trusselvurderinger i kombinasjon med avdelingstype og oppdragets art. Endringene av en eller flere av faktorene kan i drøftinger medføre at risikotillegget justeres. I henhold til tariffavtale er det rutinemessig gjennomført en vurdering av faktorene for fastsetting av tillegget. Drøftinger mellom partene har resultert i at risikotilleggene for de respektive operasjonsområdene blir justert fra det kommende kontingentskifte, og senest fra 1. juli 2004. I Afghanistan ble risikotillegget for kontingent I til «Operation Enduring Freedom» fastsatt til nivå 6, 11 000 kr. Dette var basert på at kontingenten var den første, og de foreliggende trusselvurderinger. Tillegget har siden blitt opprettholdt. Nytt nivå for Afghanistan er fastsatt til nivå 5, 8 000 kr, fordi kombinasjonen av trusselvurderingen, avdelingstype som utplasseres, og det oppdrag de skal utføre, blir endret. Risikotillegget for avdelingene i Irak er på nivå 6. De stabsoffisersstillingene vi har i Irak, er planlagt videreført, mens ingeniørbidraget trekkes tilbake som forutsatt. Nytt nivå for stabsoffiserene er fastsatt til nivå 5, 8 000 kr, fordi kombinasjonen av trusselvurderingen og det oppdrag de skal utføre, vil bli endret. Dette er en vurdering som forsvarssjefen har foretatt. Risikotillegget for KFOR har ligget fast på nivå 4 siden kontingent I i 1999. Den nåværende hærstyrken i Kosovo blir avløst av et helikopterbidrag. Kombinasjonen av trusselvurderingen og de transportoppdrag helikopteravdelingen skal utføre, blir endret i forhold til de oppdrag dagens hæravdeling løser på bakken. Dette medfører at det nye nivået er fastsatt til nivå 3, 4 200 kr. Forsvarsdepartementet har, som sagt, full tillit til at forsvarssjefen ivaretar sitt arbeidsgiveransvar, og at de foreslåtte justeringer er hensiktsmessige og basert på E-tjenestens løpende trusselvurdering, avdelingens type, oppdragets art og mandat.
Børge Brende (Høyre), 2004-05-19:
På forsvarsministerens vegne vil jeg takke for at representanten synes at det var et uttømmende svar. Som sagt har Forsvarsdepartementet også bestemt at det er forsvarssjefen som har arbeidsgiveransvar for offiserene og soldatene og skal fastsette risikotillegget. Det fastsettes med basis i en fagmilitær vurdering av trusselbildet. Som jeg sa, er viktige elementer i dette Etterretningstjenestens trusselvurdering mot norsk militært personell, avdelingstype samt oppdragets art og mandat. Det som nå skjer i Irak, er at hoveddelen av kontingenten trekkes tilbake som forutsatt, og da vil man måtte foreta en helhetlig vurdering fra forsvarssjefens side knyttet til de ulike elementene og komponentene her. Så dette er ikke en politisk vurdering, men en fagmilitær vurdering i forhold til trusselbildet, og som fastsettes fagmilitært. Men man iverksetter dette først etter to måneder fra justeringsdato.
Børge Brende (Høyre), 2004-05-19:
Forsvarsdepartementet forutsetter jo at forsvarssjefen på en fagmilitær basis løpende foretar de nødvendige vurderinger av trusselbildet, basert på de tre elementene som jeg nevnte.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Avliving og slakting for omsetning skal skje på godkjent slakteri, enten dette gjelder et ordinært slakteri eller et mindre anlegg. Ved siden av regelverk som skal sikre god hygiene under slakting, har vi også bestemmelser som sikrer dyrevelferd på slakteriet. Det er videre fastsatt forskrifter for transport av dyr som bl.a. regulerer transporttider. Vi kommer ikke utenom at det store flertallet av dyr som slaktes her i landet, må transporteres, men også her skal dyr beskyttes og behandles best mulig. I dag er det slakteriforskriften som regulerer slakting av storfe, småfe og svin. Slakting av fjørfe, oppdrettet vilt og viltlevende vilt reguleres av andre forskrifter. I tillegg er slakting av alle dyr på slakterier regulert av «Forskrift om dyrevern i slakterier». Slakting for omsetning, uansett om det skjer i tilknytning til gården eller ikke, må skje i lokaler som oppfyller disse kravene, og for øvrig være i samsvar med forskriftene. Slakting av dyr på gården til bonden og hans/ hennes husstand omfattes ikke av de nevnte forskriftene. For slakterier med såkalt begrenset kapasitet anvendes mindre strenge krav som gir mulighet for noen forenklinger. Nye hygienebestemmelser for hele matområdet er under utvikling og vil gjelde fra januar 2006. Et overordnet mål med de nye bestemmelsene er innenfor en fleksibel ramme å sikre et høyt nivå av mattrygghet og dyrevelferd ved transport og slakting. Det nye regelverket fra 2006 skal være fleksibelt og nyansert. Forenklet regelverk vil gjelde for enkelte typer produkter som kun omsettes på det lokale markedet. Landbruksdepartementet vil i særlig grad søke å tilpasse dette regelverket til norske tradisjonelle produkter, hvor det kreves særlige løsninger for produksjon, bearbeiding og distribusjon. Videre vil det søkes å imøtekomme behovene til virksomheter som driver under vanskelige geografiske forutsetninger, for, blant flere hensyn, å redusere dyras transporttider i spredtbygde deler av landet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Det er mange som kan hente inspirasjon og kunnskap fra andre land innen matproduksjon. Her gir representanten eksempler på det. Som jeg har nevnt tidligere, har regelverket noen åpninger for småskalaproduksjon. Da gjelder det å kjenne til og utnytte de mulighetene som ligger der. Det er også riktig at mange EU-land gjennom årtier har hatt en sammenhengende tradisjon med småskalaproduksjon, og for forvaltningen i disse landene er ikke problemstillinger knyttet til slik produksjon noe nytt. Som jeg nå har brakt i kunnskap, synes det ikke å være så stor forskjell på kravene i regelverket. Det er vel heller slik at det er tradisjonen, kunnskapen og forståelsen for slik produksjon som er annerledes. Det kan virke som om forvaltningen i de landene det ble vist til, har vist større evne til regelverkfortolkning. Som følge av dette har myndighetene i mange av landene sett at det er nødvendig å følge opp med mye tilsyn og rettledning. Disse spørsmålene vil i tiden framover også bli fulgt opp i Mattilsynet. Det er etablert et eget prosjekt for å følge opp disse spørsmålene i Norge.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Tidligere var det bare rein som ble tillatt slaktet på såkalte mobile slakterier. Forhenværende Statens næringsmiddeltilsyn godkjente i 2003 planene for et mobilt anlegg for slakting av småfe, storfe og svin. Slakting ved mobile anlegg kan være et alternativ til slakting ved store industrielle slakteanlegg og små faste installasjoner. Felles for alle disse typene slakterier er at dyrevelferden og mattryggheten skal være god. Slakting ved små anlegg vil erfaringsmessig falle dyrere ut enn slakting ved større anlegg. Jeg tror jeg til slutt vil gjenta det jeg sa på vegne av landbruksministeren, nemlig at det nye regelverket for 2006 skal være fleksibelt og nyansert. Forenklet regelverk vil gjelde for enkelte typer produkter som kun omsettes på det lokale marked. Landbruksdepartementet vil i særlig grad søke å tilpasse dette regelverket til norske tradisjonelle produkter hvor det kreves særlige løsninger ved produksjon, bearbeiding og distribusjon.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
I forbindelse med St.meld. nr. 44 for 2000-2001 arbeider Justisdepartementet med en rekke forbedrings- og effektiviseringstiltak for redningshelikoptertjenesten. Representanten tar opp to av hovedpunktene i dette forbedringsarbeidet. Regjeringen vurderer om anskaffelsen skal skje ved at den eksisterende opsjonen på NH90 reforhandles, eller om det skal iverksettes en ny anskaffelsesprosess i markedet. Den eksisterende opsjonen har ført til at Regjeringen ble innklaget til EFTAs overvåkingsorgan, ESA, i oktober 2003. Etter det jeg kjenner til, kan det forventes at ESA tar stilling til klagen innen sommeren 2004. Regjeringen har valgt inntil videre å avvente ESAs vurdering før det tas endelig stilling til anskaffelsesstrategien. En av de viktige faktorene ved valg av anskaffelsesstrategi er leveringstidspunktet. De eksisterende helikoptrene, Sea King, nærmer seg pensjonsalder. Det vil neppe være regningssvarende og kanskje knapt teknisk mulig å holde disse gamle helikoptrene i drift i særlig mange år til. Mellom 2008 og 2010 bør de være erstattet av nytt materiell. Dette vil jeg ha for øye i den videre behandling av saken. Uansett hvilken framgangsmåte som velges for anskaffelsen, vil det bli lagt vekt på at leveringen av de nye helikoptrene ikke blir unødig forsinket. Når det gjelder spørsmålet om kortere reaksjonstid, vil Sola som den første redningshelikopterbasen være i stand til å starte med tilstedevakt om knapt 14 dager, fra ca. 1. juni. De øvrige redningshelikopterbasene skal etter hvert også over på tilstedevakt. For basene som opereres av Forsvaret, krever dette bl.a. økt bemanning og bygningsmessige tilpasninger, noe som kan ta opptil to år å få på plass. Florø, som blir en sivil redningshelikopterbase, vil ha tilstedevakt fra første dag. Nærmere framdrift for opprettelse av tilstedevakt og etablering av basen i Florø vil jeg komme tilbake til i den ordinære budsjettbehandlingen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Når det gjelder nye redningshelikoptre, foreligger det en enstemmig innstilling fra Helikopterfaglig Forum, som har vurdert alle de redningsfaglige forutsetningene for helikoptre. «Havsel» lå i islandsk redningsansvarsområde da den fikk problemer, langt utenfor norsk område og langt utenfor rekkevidden som kan forventes av dagens eller framtidens norske redningshelikoptre. Det betyr at det ikke er eller blir gjort forberedelser som tilsier at dette er en type oppdrag som våre redningshelikoptre normalt skal kunne utføre. Når norske fartøyer ligger langt utenfor det området som er vårt redningsansvarsområde, må man basere seg på redningsinnsats fra andre land. Det var et slikt samarbeid i forbindelse med dette fartøyet. Selv om en er i norsk ansvarsområde, har en ikke noen garanti. Også i framtiden, selv med alle baser på tilstedevakt, vil det av og til være slik at helikopteret kan komme for sent. De helikoptre vi vil få, vil også ha en begrenset kapasitet, det er altså definert av Helikopterfaglig Forums spesifikasjoner, som er enstemmig.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Jeg legger til grunn det som jeg nå har sagt, at når det gjelder tilstedevakt, som jo er ganske viktig for å redusere utrykningstiden, vil den første basen, etter de opplysninger jeg har mottatt, være på plass på Sola rundt 1. juni. Dette er det gjort rede for i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Når det gjelder de øvrige basene, og det å gå over til tilstedevakt, opereres de av Forsvaret, og det krever bl.a. økt bemanning og bygningsmessige tilpasninger, som kan ta opptil to år å få på plass. Disse ulike spørsmålene vil jeg komme tilbake til i budsjettsammenheng. Jeg vil selvfølgelig i en slik sammenheng sørge for at det som skal være operativt, er operativt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Jeg vil med presidentens tillatelse bruke noen få ekstra sekunder, siden representanten hadde en ikke meddelt tilleggskommentar i innledningen til sitt spørsmål. Det er ikke slik at man styres etter media i Norge, man styres etter dokumenter framlagt i Stortinget. Det er ikke slik at Justisdepartementet ønsker seg store deler av Forsvaret. Tvert imot har vi et utmerket samarbeid med Forsvaret. Det framgår både av langtidsplanen for Forsvaret og av meldingen som Stortinget nå har fått om sivilt-militært samarbeid, med klare spilleregler og klare retningslinjer. Jeg følte at det var rett å si dette.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Da går jeg over til å svare på spørsmålet. Når det gjelder temaet som representanten har tatt opp, er salget ikke lenger aktuelt. Det er avblåst både av den som har kommet med budet, og av Oslo kommune. Men det kan være grunn til å gi noen prinsipielle betraktninger. Offentlig eierskap kan begrunnes ut fra hensynet til å ivareta økonomisk virksomhet markedet ellers ikke kan løse, f.eks. infrastrukturoppgaver, forvaltning av viktige fellesverdier, osv. Samfunnet er i dag helt avhengig av en pålitelig kraftforsyning. Regjeringen gir derfor høy prioritet til arbeidet med å ivareta beredskapen og forsyningssikkerheten i kraftsektoren. Olje- og energidepartementet er ansvarlig for å regulere kraftforsyningsberedskapen og -sikkerheten. Dette framgår av energiloven kapittel 6. Gjennom forskrifter gitt av Norges vassdrags- og energidirektorat er alle aktører i kraftforsyningen pålagt en rekke forpliktelser som skal sikre tilfredsstillende beredskap og sikkerhet. I tillegg skal Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap, DSB, i samarbeid med NVE vurdere om vedlikehold av kraftledningsanlegg og kraftledningsgater er tilfredsstillende. Når det gjelder beredskap og forsyningssikkerhet i kraftforsyningen, er det et lovpålagt ansvar som enhver aktør må forholde seg til, uavhengig av eierskap. I lys av våre erfaringer så langt er det ikke grunn til å frykte at utenlandske eierinteresser i seg selv medfører svekket sivil eller militær beredskap. Et kraftselskap kontrollert av utenlandske interesser vil ha de samme krav til å ha nødvendig personell og kompetanse tilgjengelig til enhver tid for å møte ekstraordinære situasjoner. God beredskapspolitikk og forsyningssikkerhet innenfor kraftsektoren er derfor mål som må ivaretas uavhengig av eierskapsstrukturen. I denne sammenheng vises det for øvrig til omtale av dette i St.meld. nr. 39 for 2003-2004, Samfunnssikkerhet og sivilt-militært samarbeid, som jeg viste til i sted. Nå er det slik at problemstillingen i forhold til infrastruktur er spesielt viktig, og den går på sårbarhet. Derfor er denne problemstillingen knyttet til sikring av tilgang på samfunnskritiske varer og tjenester omtalt i den meldingen jeg viste til. Regjeringen tar sikte på å prioritere en kartlegging av de virkemidler som kan brukes, for å sikre rikets sikkerhet i forbindelse med vital infrastruktur og hvordan vitale nasjonale interesser kan ivaretas når offentlige virksomheter privatiseres. Representanten har uavhengig av Hafslund-saken etter min mening pekt på en prinsipielt viktig problemstilling som denne statsråden og denne regjeringen vil sørge for å få gjennomgått på en skikkelig måte.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Noen kommentarer. Etter min kunnskap har Politidirektoratet et utmerket samarbeid med Forsvaret. Jeg skal ikke gå inn på medieprogrammer her, for det kunne ført til interessante refleksjoner, tror jeg, som kanskje representanten og jeg ville dele også i ettertid. Når det gjelder det prinsipielle, går jeg heller ikke inn på Hafslund-saken – den er lokal. Det er også slik at etter min kunnskap har heller ikke Venstre i Oslo vært for dette salget. Det salget vurderes lokalt. Jeg har tillit til at Oslos politikere vil finne en struktur som er framtidsrettet og fornuftig. Men uavhengig av Hafslund-saken kan jeg gå inn på et område som jeg i hvert fall berøres av, f.eks. Svalbard. Hvis vi f.eks. skulle gått til en totalprivatisering av Store Norske, så kunne det jo tenkes at Store Norske en dag endte opp som eid av en aksjepost i Genève, som var eid av en annen aksjepost et helt annet sted, og som de facto, ved et slikt salg, ville ført til at vi mistet hele den prinsipielle kontrollen med Svalbard-samfunnet, og dermed grunnlaget i forhold til Svalbardtraktaten og våre internasjonale forpliktelser. Derfor er det slik at i bakteppet for representantens spørsmål, når vi trår noen skritt unna både Fortum og Hafslund, ligger det en problemstilling som er prinsipiell, og som jeg vil ta initiativ til å følge opp aktivt.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Vi har lagt til grunn at de lover vi har, skal være forpliktende. Men for å være på den helt sikre siden i en tid hvor vi stadig får nye problemstillinger og utfordringer, vil jeg som sagt sørge for at det blir en slik gjennomgang som jeg skisserte i det første svaret. Det kan være spørsmål, som i eksemplet med Svalbard, som handler om at man alltid må eie nok, for å si det på den måten. Det kan også være spørsmål som handler om at gitt at man ikke eier, hva gjør man da for å være helt sikker på at reguleringene er gode nok? Det å få dette gjennomgått er ganske vesentlig. Utenfor denne sal har tidligere statsminister Kåre Willoch reist denne problemstillingen, og jeg møtte selv problemstillingen da jeg var i USA rett etter 2001. Det er som en oppfølging av sårbarhetsmeldingen, men også som en oppfølging av den stortingsmeldingen representanten nå mottar i den fagkomiteen hun sitter i, at jeg valgte å gi det prinsipielle signal at jeg vil se på infrastrukturspørsmålene. Jeg vil ikke i utgangspunktet ha et bestemt syn på eiendomsforhold, men jeg vil se med et åpent sinn på infrastrukturspørsmålene. For vi har plikt til å ta sårbarhet på alvor. Så har jeg selvfølgelig dyp forståelse for at representanten er Oslo-patriot og følger opp saker som vedrører byens vel.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Undersøkelseskommisjonen, som ble oppnevnt i 2002 etter funn av fartøyets hovedmotor, avgav sin rapport 20. april i år. Kommisjonen har nedlagt et betydelig og omfattende arbeid, som har resultert i en grundig rapport. Oppfølgingen av rapporten er et arbeid jeg prioriterer høyt, særlig av hensyn til de pårørende. Men da dette også vil kunne bli omfattende og tidkrevende, ber jeg om forståelse for at det kan ta noe tid før dette arbeidet kan være ferdigstilt. I revidert nasjonalbudsjett er det gitt en foreløpig orientering om arbeidet med oppfølgingen av rapporten fra undersøkelseskommisjonen. Kommisjonen opplyste da den avleverte sin rapport, at den ennå ikke hadde mottatt svar fra flere utenlandske myndigheter om de skulle være kjent med fartøy som kunne ha befunnet seg i området på forlistidspunktet. Justisdepartementet har spesielt bedt Utenriksdepartementet om å forhøre seg med de angjeldende lands myndigheter om sakens stilling. Dersom det framkommer nye opplysninger som følge av dette, vil disse bli forelagt kommisjonen. Jeg vil uansett gå igjennom den avgitte rapporten og dens konklusjoner. Jeg vil også sørge for at myndighetenes samlede håndtering av saken blir gjennomgått, og, som en del av det, også se på spørsmålet om eventuelle erstatninger, slik at det vil bli vurdert i en slik helhet. Deretter vil jeg komme tilbake til Stortinget. Jeg vil tilføye at jeg vil gjøre dette så raskt som det er forsvarlig og mulig. Det er jo en sak som har versert siden 1978. Jeg forstår at de som har hatt dette tett innpå livet, føler dette som en stor belastning. Men når det først er kommet dit at vi etter 2002 fikk denne grundige rapporten, skal jeg også sørge for at det som er nødvendig, blir gjort på en skikkelig måte. Det legger jeg til grunn at jeg vil gjøre. Og når det gjelder framdrift, er det et arbeid jeg vil følge nøye, slik at det ikke skal være noen – la meg si det slik – unødige forsinkelser av saken, utover det som er berørt av de saklige forhold som jeg nå har nevnt i mitt svar til representanten.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Jeg har tatt et politisk ansvar, og det er allerede gjort i revidert nasjonalbudsjett. Der står det noe som ikke har vært uttalt tidligere, men det stod på trykk den 11. mai: «Videre vil man vurdere myndighetenes samlede håndtering av saken.» Det vil med andre ord si at Justisdepartementet tar ansvar for å sørge for at det blir gjort. Man vil i den forbindelse naturligvis se på spørsmålet om eventuelle erstatninger, fordi det vil henge sammen med helhetsvurderingen. Jeg kan forstå at mennesker som har ventet siden 1978, forventer raske resultater. Men jeg mottok rapporten den 20. april – jeg tror det var da – og det var tre uker før revidert budsjett ble framlagt. Det finnes ingenting innenfor noen form for forsvarlig norsk saksbehandling som tilsier at dette ville ha vært mulig i løpet av den tiden. Det jeg har kvittert ut her, er for det første det jeg tror de pårørende ville vite, at skipet var på rett sted. De skulle ikke leve med den forestilling at man feilnavigerte. Dernest tar jeg ansvaret for å gå igjennom den samlede håndtering og i den sammenheng å vurdere erstatningsspørsmål. Da har jeg tatt et ansvar, og jeg vil gjøre dette så raskt som jeg kan.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2004-05-19:
Det jeg har sagt her, er at jeg tar ansvar og sørger for at saken blir gjennomgått. Når saken blir framlagt for Stortinget, vil Stortinget fritt kunne vurdere om man synes dette er godt nok eller ikke. Men det sier seg selv at når vi skal gå igjennom myndighetenes samlede håndtering, skal vi gjøre det. Når det gjelder saken, er den heller ikke avsluttet fra kommisjonens side, fordi man har manglet svar fra en rekke land. Men kommisjonen valgte å gi de svar man hadde, bl.a. fordi man var sikker på hva som var årsaken til forliset – selv om man ikke kunne peke ut hvem. Da er det min plikt å purre på denne informasjonen så langt som det er mulig, det er min plikt å vurdere rapporten, og det er min plikt å se på den samlede håndteringen. Dette tar jeg selvfølgelig et politisk ansvar for, og Stortinget vil få saken.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Mitt spørsmål var egentlig ment for forsvarsministeren, men jeg har ikke noe imot at det besvares av justisministeren. Jeg forstod av gårsdagens Brennpunkt-program at Justisdepartementet ønsker seg store deler av forsvarsbudsjettet og Forsvarets oppgaver. Jeg stiller følgende spørsmål: «Det finske selskapet Fortum har bydd 5,37 mrd. kr for Oslo kommunes eierandel i Hafslund. Byrådet i Oslo anbefaler salg, og saken blir avgjort i bystyret 26. mai. Hva betyr en slik avhending for forsyningssikkerheten i hovedstadsregionen, for beredskapsplaner, for Forsvaret og for samfunnssikkerhet, spesielt dersom kjøper selger deler av eller hele selskapet til interesser i flere land?»
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Jeg er veldig glad for det første som justisministeren sa, at det er et utmerket samarbeid mellom Forsvaret og sivilt beredskap i Norge, men det er et syn som tydeligvis ikke deles av nestkommanderende i Politidirektoratet. Så er det riktig at St.meld. nr. 39, om samfunnssikkerhet, ble lagt fram sist fredag. Den gir oppmerksomhet til det som kalles samfunnets kritiske infrastruktur: kraftforsyning, telekommunikasjon og transport. Kraftforsyning i hovedstadsregionen er virkelig kritisk infrastruktur. Jeg er veldig glad for at justisministeren understreker at dette er en sak som har stor prinsipiell betydning, uavhengig av salg av Hafslund. Nå har jo Kristelig Folkeparti ombestemt seg – vi vet ikke hva de kommer til å gjøre neste gang forslaget kommer fra det nåværende byrådet. Min oppfatning av dette er at hvis Hafslund skulle bli solgt videre fra et eventuelt finsk selskap til russisk storkapital, så kan det vel hende at det kan true samfunnssikkerheten i hovedstadsregionen.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Jeg er veldig glad for det justisministeren sier nå. For jeg tror nettopp det prinsipielle i forhold til kritisk infrastruktur og mulige utenlandske eiere er noe som man må se på på prinsipielt grunnlag. Og når jeg har konsentrert meg om kritisk infrastruktur i hovedstadsregionen, er det selvfølgelig fordi det betyr mye ikke bare for hovedstaden, men for hele landet. Jeg vil også spørre statsråden om dagens beredskapslov dekker uforutsigbare situasjoner, der også terror mot infrastruktur og salg av vesentlige samfunnsressurser kan være en trussel mot folks daglige trygghet og sikkerhet – og igjen: jf. det han sa om Svalbard.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-19:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «To offentlig nedsatte kommisjoner har lagt frem utredning om forliset av «Utvik Senior» og kommet til to ulike konklusjoner. Saken har versert i 26 år og har vært en stor belastning for familie, pårørende og lokalsamfunnet. Det er nødvendig at statsråden griper inn i saken, og at det iverksettes gransking av offentlige myndigheters håndtering av saken. På hvilken måte vil statsråden følge opp «Utvik Senior»-saken, og når vil et punktum i saken kunne bli satt?»
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-19:
Jeg vil først og fremst takke for svaret, og takke for at justisministeren er såpass engasjert i saken. Det var slik at da revidert budsjett ble lagt fram, var det stor skuffelse blant familie, pårørende og andre som var opptatt av forliset av «Utvik Senior». En hadde håpet på at statsråden ville komme med mer konkrete løfter, lovnader når det gjelder hvordan han ønsker å håndtere saken framover, og at man tar et politisk ansvar i saken. Som statsråden sa, har denne saken versert i 26 år, og det har vært en belastning for både pårørende og andre som har jobbet med, og drevet fram, saken – og de har drevet fram saken «på egen kjøl». De har ventet på svar på sine utallige spørsmål. Statsråden sier han vil prioritere saken og komme tilbake så raskt som mulig. Men jeg ønsker at statsråden kan si noe mer konkret i forhold til tidsaspektet i denne saken, og si noe om det politiske ansvaret statsråden vil ta i saken.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-19:
Som statsråden sier, har det vært satt ned to offentlige granskingskommisjoner, og disse har kommet til to ulike konklusjoner på «Utvik Senior»-forliset. Men det mangler fortsatt mange svar i saken. Jeg vil utfordre statsråden og lurer på om han mener at det er på tide å sette ned en offentlig granskingskommisjon når det gjelder norske myndigheters håndtering av denne saken.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-19:
Eg tillèt meg å stille eit spørsmål til olje- og energiministeren: «Ifølgje Romsdals Budstikke har så godt som alle berørte grunneigarar på strekninga Toven–Gussiås i Nesset kommune klaga på trasévalet for ei kraftline som ein planlegg å leggje nær bebyggelsen. Fylkesmannen har sett foten ned for ein trasé til fjells, då det vil berøre verneområde. Eit tredje alternativ er å leggje kabel. Jord- eller sjøkabel vil løyse dei alvorlege konsekvensane av dei to første alternativa. Kor mykje vil det koste, og kan statsråden tenkje seg å gå inn for eit slikt løysingsorientert alternativ?»
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-19:
Eg takkar for svaret. Grunnen til at eg har spurt mange gonger, skal statsråden vite er at eg ikkje har fått gode nok svar – synest eg sjølv. Eg hadde forventa at statsråden sjølv skulle meine noko og leggje nokre politiske føringar, sjølv om sakene er til ankebehandling. Eg har også prøvd å få svar frå miljøvernminister Brende på spørsmål om den traseen som eventuelt skal leggjast i fjellet. Det har eg ikkje fått. Han har nekta å svare på dette og har sendt det over til olje- og energiministeren. Det som gjer at eg vil ta opp dette igjen og igjen, er dei nye undersøkingane der strålefaren kjem fram. I ei doktorgradavhandling blir det dokumentert at det er ein samanheng mellom brystkreft og det å bu i nærleiken av ei kraftlinje. Vi veit at i gamle trasear er folk redde og får frykt når dei høyrer desse nye utsegnene. Då vil eg spørje: Kan statsråden verkeleg tenkje seg slike nye område med frykt – langs den enorme kraftleidninga som skal byggjast i Nesset kommune?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-05-19:
Eg takkar igjen for svaret. Vi skal vere klar over at vi her snakkar om ei linje, som er i samanheng med noregshistorias største industrielle utbygging, til 66 milliardar kr. No har det for så vidt blitt ro rundt denne utbygginga. Derfor synest eg at det er veldig viktig å få til ei miljømessig god ordning for dei tilførselslinjene som skal ut dit. Vi veit at vi kryssar Romsdalsfjorden frå Vestnes og frå Sunnmøre lenger ut, så det vil vere fullt mogleg å leggje ei leidning frå Eresfjord og ut også reint teknisk sett. Så er spørsmålet: Kva vil dette koste? Eg trur at om kabelen blir laga i Noreg, vil det vere med på å skape ein offensiv motkonjunkturpolitikk. I tillegg vil ein oppnå gode miljøresultat med dette. Vi veit at nede i dei tettbygde områda kjem det i konflikt med bebuarane, med næringsdrift og gardsdrift. Oppe i fjellet vil det komme i ein klar konflikt med naturvernområdet som allereie ligg der, og som er grunnfesta. Vi må derfor finne ei løysing her. Anten må ein kable i jord nær dei tettbygde områda, eller så må ein eventuelt kable i jord oppe i fjellet. Men så er det store spørsmålet: Kan vi ta oss råd til å leggje ein sjøkabel, som vil løyse alle problema? Ser statsråden at det i det heile er mogeligheiter i framtida for ei så god og framtidsretta investering som ein slik sjøkabel vil vere?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-05-19:
Jeg tillater meg å stille statsråden følgende spørsmål: «Vi har fra departementets side, og fra statsråden selv, hørt at fra 2001 og frem til i dag har barnehageutgiftene økt fra 4,5 til 10,8 mrd. kr, dvs. mer enn doblet på 3 år. Samtidig hører vi om offentlige og private barnehager som hevder at de ikke får nok midler til å følge opp Stortingets vedtak om makspris. Kan statsråden redegjøre for hvordan de nesten 6 mrd. kr nye og friske midler har blitt brukt?»
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-05-19:
Jeg takker for svaret, som jeg oppfatter som ikke helt betryggende. Som statsråden påpekte, har vi kommuner som hevder at reformen ikke er fullfinansiert. Det er også en rekke private barnehager som mener at de ikke har fått de pengene de skal ha fra kommunene. Noen av dem har inngått avtaler med foreldrene om å opprettholde prisen de har pr. i dag, noen sier de må stenge i sommermånedene, og atter andre har truet med å avvikle. Det må altså være propper i systemet som sørger for at pengene ikke kommer fram dit de skal. Det er selvfølgelig mulig å skylde på kommunene, men jeg frykter at det også kan være andre ting som ligger til grunn for dette. I den ytterste konsekvens kan det føre til at private barnehager går konkurs dersom de ikke får de pengene de skal.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-05-19:
Det er godt å høre at man vil følge opp dette på en ordentlig måte. Det virker som om man i mange kommuner har store problemer i forhold til dette med å beregne seg fram til hva de private barnehagene skal ha. I den sammenheng vil jeg også etterlyse hva man gjør i departementet for å assistere kommunene i denne sammenhengen. Har man satt på nok personellressurser i departementet til å assistere kommunene? Det kan fortone seg som om man der ikke har de ressurser og den informasjon som skal til for å bistå kommunene i det arbeidet som nå gjøres.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til utdannings- og forskningsministeren: «Regjeringen foreslår i St.meld. nr. 30(2003-2004) å fjerne obligatorisk sidemålseksamen i ungdomsskolen. Sidemålet er for 9 av 10 elever nynorsk. Det varslede forslaget vil derfor få konsekvenser for målformen sin stilling i Norge. En sidestilling av de to målformene har stått sentralt i norsk språkpolitikk de seneste tiårene. (2003-2004) Hvilken stilling ønsker statsråden at nynorsken skal ha i Norge de neste årene, og hvilken plass skal nynorsk ha i den norske skolen?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er ingen tvil om at etter framleggelsen av stortingsmeldingen har det kommet mange reaksjoner fra hele landet, som har gått i begge retninger. Noen har vært positive, mens andre har vært negative. Utgangspunktet for en del av reaksjonene har vært at en frykter at dette faget vil få en redusert status, og at hele kulturdelen av faget vil komme til å bli mye mindre enn hva den har vært fram til nå. Jeg føler at det svaret som statsråden gir, er veldig klart. Hun slår veldig klart fast at nynorsk skal ha sin rettmessige plass i det norske samfunnet, og da nytter det på et vis ikke å begynne med en type nedbygging nå ved å fjerne eksamen. Dette bryter også med det vi har hørt i mange andre sammenhenger, at hvis det er slik at kompetansen er for dårlig, og at vi ikke greier å prestere godt nok, blir det feil å fjerne alle former for prøver. Eksamen har i hvert fall så langt vært en god indikasjon, noe jeg har følt Høyre har vært veldig opptatt av tidligere. Men jeg tolker statsrådens svar dit hen at hun ønsker at nynorsken skal ha sin rettmessige plass, og at dette ikke vil bety en nedbygging på sikt.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2004-05-19:
Jeg vil igjen takke statsråden for svaret. Det som sies veldig klart i meldingen og i svar til komiteen på spørsmål til statsråden, er at vi bruker fortjenesten av å kutte eksamen til å styrke faget. Det er ingen tvil om at de fleste partiene i Stortinget vil gi sin støtte til at det er nødvendig å styrke de fagene vi scorer for dårlig i. Men spørsmålet blir allikevel: Hvordan klarer vi å få opp læringen i og kompetansen på dette faget? Jeg kaller det fag, og jeg håper statsråden forstår meg, og at det ikke blir en diskusjon om akkurat det. Det er et stort engasjement over hele landet for nynorsken, uansett synspunkt. Derfor håper jeg at vi kan være ærlige i tilnærmingen vår. Når statsråden i dag sier at hun ønsker å styrke nynorsken og heve nivået på dette faget, fordi vi er for dårlige i det, håper jeg også at vi følger dette opp på en konstruktiv måte i tida som kommer.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-05-19:
Nynorsk og bokmål er to likestilte målformer i Norge, og St. meld. nr. 30 foreslår ingen endringer i dette. Norge har, og vil fortsatt ha, to offisielle skriftspråk, og elevene kan selv velge om de vil ha nynorsk eller bokmål som hovedmål. Det skal dessuten, etter Regjeringens forslag, fortsatt gis opplæring i skriftlig sidemål. Samtidig foreslår Regjeringen en rekke tiltak for å styrke norskfaget generelt, for å bedre lese- og skriveopplæringen og for å styrke nynorsken, både som hovedmål og sidemål. Mange tiltak gjennomføres allerede, og en del nye tiltak er presentert i meldingen. Forslagene må ses i lys av de utfordringer norskfaget i dag står overfor, og la meg nevne to: 1. En stor andel elever tilegner seg ikke tilstrekkelige grunnleggende lese- og skriveferdigheter i løpet av ti års obligatorisk skolegang. 17–18 pst. av de elevene som går ut av grunnskolen, leser så dårlig at de vil kunne få store problemer med videre utdanning og arbeid. Lese- og skriveferdighetene er svakest blant dem som har nynorsk som hovedmål.2. Også dagens sidemålsopplæring er problematisk, spesielt for elever som har nynorsk som sidemål. De oppnår svakere resultater enn i hovedmålet, og mange elever har svært negative holdninger til nynorsk. På denne bakgrunn mener jeg at det er aller viktigst at alle elever lærer seg å lese og skrive godt norsk, dvs. at det er viktigst å styrke hovedmålet, enten det er nynorsk eller bokmål. Både elever som velger nynorsk som hovedmål, og elever som velger bokmål, skal få en opplæring som setter dem i stand til å bruke det norske språket skriftlig og muntlig. Siden nynorsk som hovedmål brukes av langt færre enn dem som bruker bokmål som hovedmål, er det i tillegg nødvendig å sette inn særskilte tiltak for å styrke nynorsken. Jeg viser bl.a. til at vi har foreslått å opprette et eget kompetansesenter for nynorsk i opplæringen. Det er allerede gjort svært gode erfaringer med tilsvarende kompetansesentre, som f. eks. sentrene for matematikk og naturfag. Et eget senter for lesing blir også formelt opprettet i nær fremtid. Det nye senteret for nynorsk i opplæringen skal bidra til å styrke nynorsken både som hovedmål og som sidemål, være en drivkraft og stimulans til pedagogisk nytenking og bistå skoler og skoleeiere til utvikling på området. Nynorsken er ikke tjent med at holdningene blant elevene er så negative, eller at opplæringen er for dårlig. Målet med forslagene er derfor å styrke både motivasjonen for, holdningene til og opplæringen i nynorsk. At det eventuelt gjøres endringer i eksamensordningen i et fag, medfører ikke at krav og forventninger til elevenes kompetanse svekkes. De fleste fag har ingen obligatorisk eksamen i vår skole, og det foreslås generelt færre eksamener i meldingen. Dette må bl.a. ses i lys av at det vokser frem andre evalueringsformer, herunder bl.a. de nasjonale prøvene og forsøk med mappevurdering, som gir et bedre grunnlag for å tilpasse undervisningen til den enkelte elev og sette inn nødvendige tiltak underveis i opplæringen.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-05-19:
Nynorsk er ikke et fag, det er en del av norskfaget. Dessuten er det i og for seg ikke nynorsken som er en del av norskfaget, men norskfaget som inneholder hovedmål og sidemål. Bokmål og nynorsk er like viktig, men etter min oppfatning er det viktigere at en tilegner seg tilstrekkelige ferdigheter i sitt hovedmål enn i sitt sidemål. Derfor tror jeg det aller viktigste man kan gjøre for nynorsken, er å sørge for at de som har det som hovedmål, virkelig bruker det og er glad i det, og at det også i fremtiden vil skrives banebrytende litteratur på nynorsk. Grunnene til at vi har foreslått disse tingene, er at det er veldig klart at opplæringen er for dårlig, veldig klart at motivasjonen er for svak. Da må man foreta seg noe. Det vi har gjort, er på den ene side å sette inn tiltak som vi tror kan styrke opplæringen og gjøre den bedre, og på den annen side fjerne det som kanskje oppfattes som demotiverende elementer i opplæringen. Det legger jeg ikke skjul på: Det gjelder primært de som har nynorsk som sidemål. Når det gjelder eksamen, som representanten her sier, må den ses i sammenheng med de øvrige forslag i meldingen. Det er en generell tendens i den meldingen at vi reduserer noe på eksamensomfanget, fordi det har vokst frem andre evalueringsformer som er bedre, herunder bl.a. evalueringer underveis, som gjør at man kan sette inn tiltak i tide.
Kristin Clemet (Høyre), 2004-05-19:
Det er mulig dette er på grensen til en personlig ytring, men hvis vi skal ta vare på nynorsken, mener jeg bestemt at det er de som har nynorsk som hovedmål, som må gjøre brorparten av arbeidet, i den forstand at det har formodningen for seg at det er de elevene som har nynorsk som hovedmål og ikke som sidemål, som f.eks. kommer til å skrive litteratur i fremtiden på nynorsk og holde det språket levende. Men det er helt riktig at vi trenger å «få opp læringen», som representanten her sier. Problemet er at vi har lite kunnskap og forskning å holde oss til. Derfor åpner vi for mye forsøksvirksomhet, forskning og følgeforskning, for å lære mer om hvordan vi kan stimulere og forbedre opplæringen i nynorsk. Hittil har vel debatten vært preget av at vi har sittet i hver vår grøft og påstått ting, uten at vi egentlig har hatt tilstrekkelig grunnlag for å mene noe. Problemstillingen her er litt spesiell. Nynorsk er ikke et fremmedspråk, det er en del av norskfaget, men det er et språk som er så likt vårt eget morsmål – for å si det slik, for oss som snakker bokmål – at vi forstår det utmerket. Det er en annen type problemstilling når det gjelder språkopplæring, enn f.eks. når vi snakker om opplæring i fremmedspråk.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-05-19:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til helseministeren: «I henhold til opplysninger gitt av Statens helsetilsyn er det en bekymringsfull mangel på utarbeidelse av individuelle planer knyttet til behandlingskjeden innen det psykiske helsevesenet. Mangelfulle planer viser seg å gjelde innen snart alle ledd i behandlings- og oppfølgningskjeden. Hva vil statsråden foreta seg slik at en er sikker på at arbeidet med utarbeidelse av individuelle planer blir tatt på alvor?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-05-19:
Jeg takker statsråden for et grundig svar. Men jeg kan ikke si meg helt fornøyd med det tempoet som man legger opp til når det gjelder selve gjennomføringen av hvordan vi skal få flest mulige kommuner til å følge opp det kravet de faktisk har på seg til å utarbeide individuelle planer, for det viser seg i veldig stor grad at det er førstehåndsleddet som skal utarbeide planene, og at det følges ikke opp i tilstrekkelig grad. Jeg er også kjent med at det er utarbeidet en veileder for kommunene når det gjelder utarbeidelse av individuelle planer. Men det ser åpenbart ut til at dette ikke fungerer. Statsråden sa i sitt svar at målsettingen er at flere kommuner skal ha innført dette i løpet av året, og samtlige i løpet av 2005. Så vidt jeg vet, er det allerede lovfestet at det skal utarbeides individuelle planer. Da er spørsmålet mitt til statsråden: Synes ikke statsråden at det da er vel passivt når målsettingen er at loven ikke skal følges opp i alle kommuner før i 2005?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-05-19:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Men jeg må nok en gang få bemerke at jeg synes at man har en holdning som ikke er offensiv nok. Jeg respekterer selvfølgelig at det tar tid. Men jeg skulle ønske at man hadde en målsetting som var litt mer offensiv enn bare «i løpet av 2005». Årsaken er veldig enkel, for dette gjelder veldig ofte personer med sammensatte behov. Det kan være rusmiddelmisbrukere, som har både rusmiddelproblemer og psykiske problemer. Og det er en rekke andre sammensatte lidelser der det er veldig viktig å fokusere på hele behandlingskjeden, slik at pasienten kan få raskest mulig hjelp til å takle sine problemer. Derfor er det viktig at planene utarbeides. Spørsmålet mitt til statsråden blir: Vil statsråden nå i hvert fall sørge for at man sikrer at de veilederne som allerede er utarbeidet, blir godt nok kjent, og at man også sørger for ytterligere å følge opp det kommunikasjonsmessige ut til kommunene?