trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inge Lønning (Høyre), 2006-02-01:
Jeg takker nok en gang statsråden for utfyllende svar. Diskusjonen om tyngdefordelingen mellom offentlig og privat er selvfølgelig en viktig og interessant diskusjon, men den ligger litt på siden av det jeg stilte spørsmål om. Spørsmålet dreier seg primært om å håndtere anbudsrundene på en slik måte at kvalitetskravene av hensyn til brukerne blir formulert på en tilstrekkelig tydelig måte, slik at det også kan vektlegges så man ikke kommer i skade for bare å vektlegge marginale forskjeller i pristilbud dersom det har utilsiktede sidevirkninger. Jeg konstaterer at noen av helseforetakene ser ut til å ha sett dette og tatt selvkritikk på det, bl.a. Helse Øst når det gjelder antallet rehabiliteringsplasser i Oslo og nærmeste omegn, hvor man åpenbart hadde kommet i skade for ikke å vektlegge brukerhensyn og kvalitet tilstrekkelig. Jeg håper at statsråden også deler den oppfatning at det er godt vi har helseforetak som kan innrømme feil!
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-02-01:
Kristelig Folkeparti ønsker en bred folkekirke i Norge, dvs. en kirke med nære bånd mellom folk og kirke, en kirke med plass til alle, uavhengig av meninger og ståsted, enten man ønsker et aktivt eller et passivt forhold til Kirken. Kristelig Folkeparti vil arbeide for et bredt flertall og en robust ordning. I sitt svar til representanten Lånke sa statsråden at han ønsker et slikt flertall, både fordi det er nødvendig i denne salen, og fordi han ønsker et flertall for en folkekirke for folk flest. Mitt spørsmål blir: Hvordan skal han få dialog, ikke bare i Stortinget, men med folk flest? Og: Hvilke tanker gjør han seg om dialogen med Kirken i dette viktige spørsmålet?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-01:
Jeg er glad for statsrådens bekreftelse på at han ser på Kirken som et trossamfunn, og at han dermed ikke slutter seg til den oppfatning at den norske statskirken nærmest er den norske velferdsstats tilbud til folk flest ved viktige livsriter. Jeg er glad for denne prinsipielle avklaringen. Jeg vil også anta at statsråden har klare tanker om hva som skal begrunne i vår tid at et trossamfunn må ha et verdslig overstyre, enn si begrunne i vår tid at det i et land som også er flerkulturelt – men også før den tid – er slik at staten skal være bundet i en konfesjon. Jeg tror det skal være vanskelig å finne en prinsipiell begrunnelse for det. Statsråden representerer et parti som er en sterk tilhenger av internasjonale konvensjoner, FN-konvensjoner. Jeg skal la dette ligge. Men jeg har et spørsmål: Jeg antar at statsråden kan dele min oppfatning, at et spørsmål som også handler om minoritetsvern og likebehandling av alle tros- og livssynssamfunn, egner seg lite for en folkeavstemning?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-01:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet til utenriksministeren: «Nordområdene er av vital betydning for Norge, både på grunn av geopolitiske hensyn og store naturressurser. Situasjonen i nordområdene reiser en rekke spørsmål av rettslig art. I hvilken grad vil utenriksministeren bidra til å legge til rette for ytterligere rettsvitenskapelig forskning med fokus på nordområdene, særlig i forbindelse med havrettslige spørsmål?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-01:
Jeg deler fullt ut både statsrådens og Regjeringens definisjon av viktigheten av nordområdene. Venstre gjør det, selvfølgelig, av de grunner statsråden har anført. Jeg er også glad for at Regjeringen benytter flest mulige anledninger til å fremme dette. Jeg oppfatter svaret som positivt, fordi det innebærer en erkjennelse av at vi har en forpliktelse, og vi har en mulighet. Noe av det som bygger sivilisasjonen, er bl.a. rettskraftige regler. Når jeg har formulert spørsmålet som jeg har gjort, er det ikke fordi jeg ikke vet at norsk forvaltning har kompetanse, men det er fordi mye av det utviklingsarbeidet som skjedde på 1970-tallet, som ble gjennomført bl.a. av daværende statsråd Evensen, tror jeg nok av flere gode grunner kan trenge en videreutvikling i vår tid. For det første har vi nasjonale grunner til å opptre på en skikkelig og ordentlig måte, slik statsråden har sagt det, og for det andre berører vi store områder som er en del av allmenningen på kloden. Noe av det som gir små nasjoner mulighet til å sette tone, er å sørge for at retten er god, at rettskilden er bra. Jeg sier det også med den ettertanke at rettsvitenskapelig forskning aldri har vært veldig sterkt utviklet i Norge. Det trengs å satse på den, og det er derfor jeg har stilt spørsmålet som jeg har gjort. Jeg vil understreke viktigheten av det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-02-01:
Jeg setter pris på den reflekterende dialog statsråden og jeg kan ha her, fordi den er av nasjonal interesse og også av interesse for landets posisjon internasjonalt. Jeg er selvfølgelig helt enig i at det alltid er behov for en formidling av rettsvitenskapelig innsikt og kompetanse, og at det aldri kan undervurderes. Det opplever vi gang på gang i det praktiske arbeidet med kompliserte og vidtrekkende politiske spørsmål. Jeg har selv opplevd det i en tidligere fase av mitt liv, f.eks. i møte med sider av EU-systemet. Når jeg understreket behovet for å se på forskningen, er det fordi rettsvitenskap er under utvikling, og fordi vi både i Norge og også i samspill med internasjonale miljøer kan bidra. Så jeg vil nøye meg med å oppfordre statsråden til å se på de miljøer vi har ved våre juridiske fakulteter både i Bergen, Oslo og Tromsø som har kompetanse og innsikt, og vil tro at det også er slik at Forskningsrådet i sin satsing for å bidra i nordområdene vil kunne se nytten av det. Jeg sender dette signalet til statsråden fordi han har gitt meg en åpen hånd på vegne av vårt folkelige fellesskap, og ønsker å uttrykke meg på denne måten: Rettsvitenskap er viktig, det er med rett vi bygger sivilisasjonen.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-02-01:
Jeg har et spørsmål til miljøvernministeren. Regjeringen har bebudet at den vil føre en mer offensiv miljøpolitikk. Vi skal gå fra ord til handling – dette har blitt en av miljøvernministerens mest brukte klisjeer. Så langt har det vært vanskelig å få klarhet i hva det betyr. Regjeringen har lovet nye grep i klimapolitikken. Så langt har vi ikke fått vite hvilke. Regjeringen har lovet at den vil bruke avgiftspolitikken til å fremme miljøet. Vi har ikke fått greie på hvordan. Nå må vi kunne forvente at miljøvernministerens luftige løfter blir til konkret politikk – og statsråden har en anledning til å bidra til det her i dag. I Soria Moria-erklæringen står det at «betydelige deler av Norges klimaforpliktelser fra Kyoto-avtalen» skal skje ved nasjonale tiltak. Venstre og Sosialistisk Venstreparti har stått sammen om at det skal bety at over 50 pst. skal tas nasjonalt. Er det Regjeringens ambisjon at «betydelige deler» betyr over 50 pst.? På Natur og Ungdoms landsmøte sa miljøvernministeren at målet for produksjon av fornybar energi skal økes. Men istedenfor å handle og bidra til økning av ren energiproduksjon skaper Regjeringen usikkerhet for de aktørene som i dag er aktive på dette området. Istedenfor å bringe fram et grønt sertifikatmarked skaper Regjeringen usikkerhet om hvorvidt det blir et slikt marked, og hva det i tilfelle skal inkludere. Forstår statsråden at dette har skapt usikkerhet hos dem som nå arbeider for å øke produksjonen av ren energi – at Regjeringen i handling sier noe helt annet enn det den har som målsetting?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-02-01:
Dette var en god illustrasjon på det som var hovedpoenget mitt. Mens en sier en skal gå fra ord til handling, blir det nå planer istedenfor handling, og nye utredninger istedenfor handling. Det betyr at istedenfor å komme i gang med nye grep når det gjelder å redusere klimautslippene, er svaret at de nye klimautslippene som kommer på Kårstø, i hvert fall skal renses. Men det trengs offensive nasjonale tiltak for å få ned dagens utslipp. Der bidrar ikke miljøvernministeren til å klargjøre hva som er Regjeringens politikk. Det som er åpenbart, er at SV heller ikke på dette området når fram. Det som er våre partiers klare ambisjon, at Norge skal forplikte seg så mye at jobben gjøres nasjonalt, er nå gått over i det helt uklare. Her får vi ikke noen avklaring på om Regjeringen vil fremme et opplegg som kan bidra til ny energiproduksjon gjennom sertifikatordningen. Det skal nye utredninger til, og det sender antakelig ut sjokkbølger, både i Distrikts-Norge og i Energi- og Miljø-Norge.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Takk for den litt generelle innledningen, som gir meg en mulighet til å bekrefte at Regjeringen vil gjøre alt den kan for å gjenreise Norge som en miljønasjon. Det er særlig tre hovedområder som utfordrer oss spesielt. Det ene er, som representanten nevnte, klimaet. Vi er i gang med å jobbe med sektorvise klimaplaner, sektorvise klimamål. Det vil snart konkretiseres. Stortinget vil dermed få tydeligere planer, og få vite hva vi legger i de sektorvise klimamålene. Klimaet er en av de store utfordringene, både nasjonalt og internasjonalt. Vi har sagt at vi skal ta en betydelig del, men likevel vil jeg ikke konkretisere det og si om det dreier seg om mer enn 50 pst. – det vi skal gjøre, er en betydelig del. Renseanlegget som vi planlegger på Kårstø, er et av disse tiltakene som vil ha store konsekvenser også for klimaet. Det andre området er miljøgifter. Der er vi i gang med konkrete utredninger og planer for å redusere miljøgiftene i Norge. Det gjelder også på et internasjonalt nivå; vi er i gang i forhold til både EU-samarbeid og FNs internasjonale fora. Det siste området er biologisk mangfold, som er det tredje store området som vi er i gang med. Så har representanten nevnt grønne sertifikat. Vi har sagt at vi ønsker å innføre et grønt sertifikatmarked, men at det er enkelte spørsmål knyttet til det som må utredes nærmere. Det vil Regjeringen komme tilbake til.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Jeg forsikrer representanten om at vi skal gå fra ord til handling. Vi har ganske mye å ta igjen i miljøpolitikken i Norge, fordi det har vært en situasjon de siste årene som har gjort at Norge har blitt hengende etter. Jeg forsikrer at vi er godt i gang med handlinger knyttet til de sektorvise handlingsplanene når det gjelder klima. Jeg tror ikke representanten skal bekymre seg så mye for at miljøpolitikken blir retorikk og ordkunst for denne regjeringen.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Jeg kan ikke utstede noen garantier her, men jeg vil understreke at Regjeringen er i gang med å se på alt som har å gjøre med avgiftspolitikk og incitament for å skape en god miljøpolitikk. Det vil vi komme tilbake til i forbindelse med statsbudsjettet for 2007.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Regjeringen er veldig opptatt av at vi skal satse på fornybar energi som et viktig element i både klima- og energipolitikken. En satsing på fornybar energi har betydning ikke bare for miljøet, men også for den energien som vi trenger. Vi har sagt at vi skal innføre et pliktig grønt sertifikatmarked. Jeg kan forsikre om at vi planlegger og kommer til å gjøre det. Men vi trenger altså noe mer tid for å utrede det og for å se på konsekvensene, i samarbeid med bl.a. Sverige. Men jeg vil minne om at satsingen på fornybar energi er et viktig element for oss, og Stortinget kan føle seg helt trygg på at vi jobber aktivt med grønne sertifikater.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Vi har nettopp sett en undersøkelse som også viser at Norge har falt fra andreplass til langt ned på listen i en internasjonal undersøkelse som gjelder miljøet, sammenliknet med andre land. Det forteller noe om at de siste års miljøpolitikk nettopp har vært preget av store ord og lite handling. Her har denne regjeringen en helt klar ambisjon, og det arbeidet er vi nå i gang med. Vi går inn i ulike sektorer og fastsetter mål for reduksjon av klimautslipp. Vi er i gang med å se på miljøgifter, og bl.a. utreder vi nå forbud mot miljøgifter i forbrukerprodukter. Vi jobber nå med enda større verneplaner for å sikre det biologiske mangfoldet. Slik må vi rett og slett jobbe systematisk, område for område, nettopp for å bli konkrete og handlingsorienterte og sørge for at Norge kan gjenreises som en miljønasjon. Det er det helt nødvendig at vi gjør.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Menneskeskapte klimaendringer er en av de alvorligste miljøutfordringene som verdenssamfunnet står overfor. Allerede i dag ser vi at klimaendringer endrer menneskers levekår. Derfor er klimaendringene en av de viktigste inngangene til spørsmål knyttet til rensing av gasskraftverk på Tjeldbergodden. Vi må huske på at når det gjelder CO2-fjerning og CO2-rensing, har vi i Soria Moria-erklæringen uttrykkelig slått fast at nye gasskraftverk skal ha renseanlegg på plass. Det er et viktig miljøpolitisk tiltak. Derfor vil vi ha det som en forutsetning når det gjelder spørsmålet om utviklingen på Tjeldbergodden.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Regjeringspartiene har i Soria Moria-erklæringen sagt at vi ønsker å «sikre en bedre kraftbalanse ved både å øke tilgangen til kraft og redusere forbruksveksten». Og så har vi sagt at for å sikre politikken ønsker vi når det gjelder framtidig energiforsyning, å se på energieffektivisering, ny fornybar energi og gasskraftverk med CO2-håndtering. Vi kan ikke bare se på gasskraftverkutbyggingen som et energitiltak. Vi må også se at dette handler om at vi må ta ansvar for miljøet, og at vi må sørge for CO2-håndtering, slik at vi også møter framtidens store miljøutfordringer. Det er helt riktig at dette også er en utfordring når det gjelder miljø og klima, som er et internasjonalt anliggende. Vi må derfor jobbe aktivt for internasjonale avtaler, samtidig som vi jobber med nasjonale tiltak. Vi kan altså ikke fraskrive oss ansvaret for å øke utslippene i Norge.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Jeg ønsker å slå helt klart fast at Regjeringen ikke sier nei til grønne sertifikater. Dette er primært olje- og energiministerens ansvar, men jeg vet at han jobber iherdig med det prosjektet, og det betyr på ingen måte at Regjeringen har sagt nei til grønne sertifikater. Vi har også sagt at vi ønsker å jobbe med både energieffektivisering og ny fornybar energi, som bl.a. betyr vindkraft, og vi ønsker å jobbe med CO2-håndtering for å hindre økte utslipp. Det er denne totale pakken som gjør at vi vil få en fornyelse både på fornybar energi og på mer miljøvennlig energi. Men selve den totale forsyningen når det gjelder kraftsituasjonen i Midt-Norge, er det olje- og energiministeren som har den fulle oversikt over og kan være mer detaljert på.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Gasskraftverket på Tjeldbergodden er til behandling i to departementer, Olje- og energidepartementet og Miljøverndepartementet. I en innstilling fra SFT som nettopp har havnet på mitt bord, anbefales det at det skal være pålagt full CO2-håndtering på Tjeldbergodden. Den videre behandlingen av saken i Regjeringen vil nettopp handle om at vi syr sammen innstillingene fra olje- og energiministeren og fra miljøvernministeren, og at vi legger til grunn det som Soria Moria-erklæringen har sagt om at satsing på ny teknologi nettopp vil føre til at gasskraftverket får basere seg på CO2-fjerning. Når det gjelder spørsmål knyttet til ilandføring, er det først og fremst olje- og energiministeren som har dette i sitt departement nå og vil fremme saken for Regjeringen. Da vil vi komme tilbake til saken.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Jeg har uttrykkelig sagt at satsing på CO2-håndtering er et viktig element for Regjeringen i en styrket nasjonal klimainnsats. Jeg har også sagt at innstillingen fra SFT, som nettopp har havnet på mitt bord, sier at vi skal ha full CO2-håndtering på Tjeldbergodden. Olje- og energiministeren jobber med andre deler av utredningen til Tjeldbergodden, og så vil Regjeringen ta den endelige beslutning. Soria Moria-erklæringen er helt tydelig på hva som gjelder når vedtak skal fattes for nye gasskraftverk.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Så langt jeg har forstått det, er det i dag liten uenighet om antall ulv som finnes i Hedmark, Akershus og Østfold. Blant annet skyldes det at det har vært stor lokal innsats i forbindelse med det sporingsarbeidet som danner grunnlaget for bestandsovervåkingsprogrammet. Bestandsovervåkingsprogrammet for ulv viser at ved årsskiftet var det dokumentert til sammen 15 ynglinger eller valpekull av ulv fordelt på Sverige og Norge. Til sammenligning ble totalt 14 valpekull av ulv bekreftet født i Skandinavia i 2004. Av de 15 nye valpekullene befinner elleve seg i Sverige, to i Norge og to på grensen. De to helnorske ynglingene ligger innenfor det forvaltningsområdet som Stortinget trakk opp våren 2004. Den ene av grenseflokkene har ut fra informasjon fra Høgskolen i Hedmark tilhold ganske likt fordelt på begge sider av grensen. Den andre grenseflokken har tilhold mest på svensk side. Det er videre ved årsskiftet påvist til sammen 34 ulver i Norge, hvorav 28 i Hedmark. Disse har enten helnorsk tilhold eller tilhold på begge sider av riksgrensen. Ifølge samme rapport var tilsvarende tall for sjuårsperioden 1999–2005 gjennomsnittlig 30 ulver i Hedmark. Det har ut fra dette ikke vært noen økning i antall ulv på norsk side i den siste sjuårsperioden. Det er i dag ca. ti kommuner innenfor Stortingets forvaltningsområde for ulv, i henholdsvis Hedmark, Akershus og Østfold, som er berørt av ulv. De kommunene i Hedmark som i dag er berørt av ulv, har fått en kompensasjon på til sammen 850 000 kr til lokale rovviltrelaterte tiltak. Midlene er bevilget av den regionale rovviltnemnda i Hedmark. I tillegg er det iverksatt en rekke forebyggende tiltak med statlig støtte i berørte sauebesetninger innenfor disse ulverevirene, og det er utbetalt erstatning for alle tap og følgekostnader. Jeg har nå til behandling en klagesak om felling av ulv i dette området. I den forbindelse tok jeg i begynnelsen av januar initiativ til et møte med berørte kommuner og organisasjoner. På denne bakgrunn foretar jeg nå en grundig vurdering og behandling av saken.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Rovviltmeldingen ble behandlet av Stortinget i mai 2004. Da var det bred enighet og bredt forlik mellom daværende regjeringspartier, Arbeiderpartiet og SV. Oppfølgingen som nå skjer i departementet, skjer i tråd med Stortingets forutsetninger. Det gjelder både bestandsmålinger og definering av hvilke ulver som tilhører norsk bestand, og hvilke som er svenske, og også vurderinger av grenseulvene. Det samme gjelder forebyggende og konfliktdempende tiltak. Vi har i 2006 lagt inn en økning i budsjettet på ca. 9 000 000 kr til disse tiltakene.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Jeg har veldig stor forståelse for at befolkningen opplever store belastninger i Hedmark, og det var jo også i den forbindelse jeg tok initiativet til å møte både kommunene og berørte organisasjoner for å høre deres syn og deres opplevelser og erfaringer. Forvaltningen av rovdyr må skje på grunnlag av det som er bestemt i Stortinget. Jeg følger det veldig tett, og skal forsikre presidenten og Stortinget om at oppfølgingen vil skje i tråd med det som er Stortingets forutsetninger, og at jeg også tar det alvorlig i forhold til videre forvaltning.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Jeg registrerer at representanten Flåtten er opptatt av hvordan Soria Moria-erklæringen gjennomføres. Når det gjelder strandsonen, vil jeg vise til at erklæringen sier at Regjeringen vil stanse nedbyggingen, spesielt i områder med stor konkurranse om arealbruk. Dispensasjon fra planene eller det lovfestede byggeforbudet i 100-metersbeltet langs sjøen er i mange tilfeller et problem. Det er påpekt også av tidligere miljøvernministre, og jeg mener det er bred enighet om dette. Vi ønsker ikke bare å snakke om problemet, men også gjøre noe med det. Planlovutvalget har i sin utredning om endringer av plan- og bygningsloven bl.a. foreslått at dispensasjonsmyndighetene i bestemte saker eller områder av landet kan legges til fylkeskommunen eller staten i stedet for til kommunen. Det er dette forslaget departementet nå har til vurdering som et aktuelt virkemiddel for å følge opp omforent nasjonal politikk. Konklusjonen på denne vurderingen og forslag til hvordan strandsonevernet skal styrkes, vil bli lagt fram for Stortinget som lovforslag i løpet av året.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Jeg kan forsikre om at når vi skal fatte endelige beslutninger, så vil de være basert på grundige vurderinger, hvor også, selvfølgelig, både prosent og innhold vil bli tillagt vekt. Men jeg har lyst til å understreke at det er et problem for oss når vi ser at dispensasjoner blir gitt også der hvor det er snakk om vesentlige inngrep som gjør at vi undergraver den politikken som det er enighet om skal føres, særlig i belastede områder knyttet til strandsonen.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-02-01:
Ja, jeg kan forsikre at vi går grundig til verks før vi tar beslutninger, i denne saken som i alle andre saker.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-02-01:
Jeg synes faktisk ikke statsråden her er i nærheten av å svare på Kvassheims spørsmål og utfordring. Hun henviser til at man har mye å ta igjen på det miljøpolitiske og det energipolitiske området. Her forelå det et ferdigsydd opplegg for innføring av grønne sertifikater. Vi har investorer og prosjekt i kø, i store bunker, prosjekt som ligger og venter på konsesjonsbehandling hos NVE. Det man gjør nå, er å beskrive en gigantisk handlingslammelse. Og det som faktisk er enda verre: I denne situasjonen, med den nye regjeringens handlingslammelse på dette området, hvor underdekningen blir større og større fremover – og dette har faktisk den nye regjeringen nok dokumentasjon på – gjør vi oss enda mer avhengige av polsk forurensende kullkraft og russisk kjernekraft. Hva kommer det av at man har lagt alle sine ambisjoner når det gjelder grønne sertifikater, helt på hylla?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-02-01:
Statsråden sier at man gjennom Soria Moria-erklæringen legger opp til å øke tilgangen på fornybar kraft. Men denne kraften kommer jo ikke når man sier nei til nye vannkraftutbyggingsprosjekter. Man sier nei til de foreliggende prosjekter som går på småkraftverk. Man sier nei til å innføre en norsk-svensk grønn sertifikatløsning som kan gi et tilbud på 5–15 nye TW, og så sier man nå, i den krisesituasjonen man står foran i Midt-Norge, nei til Tjeldbergodden og en gasskraftløsning der. Betyr dette at man går mot en bevisst underdekning i Midt-Norge som gjør at man havner på skei med 8–10 TW i løpet av få år? Er dette et budskap til Hydro om å pakke sammen sitt aluminiumsverk og ta det med ut av Midt-Norge til et annet land, som ikke stiller de samme krav? Eller hvilken beskjed gir statsråden til dem som skal bygge industri og skape arbeidsplasser i Midt-Norge?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-02-01:
Jeg har følgende spørsmål til justisministeren: «En rapport fra TØI viser at døgnkontinuerlig tilstedevakt ved statens redningshelikoptertjeneste fremstår som meget samfunnsøkonomisk, og vil kunne gi en årlig økonomisk gevinst i størrelsesorden 100–175 mill. kr, i tillegg til et langt forbedret og tryggere beredskapsnivå for alle de fem stasjonene i Norge. Deler statsråden TØIs konklusjoner, og vil statsråden ta snarlig initiativ til at tilstedevakt nå får førsteprioritet for hurtig gjennomføring for de baser som i dag ikke har tilstedevakt?»
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-02-01:
Jeg takker statsråden for svaret hvor han relativt usminket deler de konklusjonene som kommer frem i rapporten. I dag har vi på dette området et slags Forskjells-Norge, i og med at det er bare én av de fem stasjonene som har tilstedevakt. Vi har en serie med utredninger og rapporter som bekrefter TØIs konklusjoner. Jeg vil også henvise til at Helse- og omsorgsdepartementet for 51 uker siden fikk fremlagt en rapport fra de regionale helseforetakene som på mange måter konkluderte lignende, og slo fast at som første prioritet i deres konklusjon er først og fremst tilstedevakt på basene i Bodø og Banak i og med at en ikke har reserveløsninger der som i resten av landet. Hva betyr det at statsråden vil jobbe hardt for å få på plass en forbedret beredskap?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2006-02-01:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Jeg er helt enig i at vi ikke skal beregne menneskeliv i antall kroner og øre. Men det er definitivt slått fast at tilstedevakt er en vinn-vinn-situasjon for samfunnet totalt sett. Den rapporten som Helse- og omsorgsdepartementet fikk i begynnelsen av fjoråret, dokumenterer jo dette veldig klart. Jeg håper derfor at statsråden kan være litt mer presis med hensyn til hva slags ambisjoner han har på dette området, utover det å jobbe hardt. Kan jeg tolke statsråden slik at han har tenkt å legge frem for Stortinget en tidsplan for når det er mulig å få innfaset tilstedevakt på de øvrige redningsstasjonene i Norge?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-02-01:
Det er greit at statsråden mener at forgjengerne har ført en elendig miljøpolitikk. I dag får vi også høre at vi henger etter. Dette har vi hørt før. Men hvis slike analyser skal ha et snev av troverdighet, må vi snart få vite hvilke konkrete, nye, radikale grep statsråden har gjort, og hvilken ny politikk som kommer til å bli lagt fram. Det var handlingsplaner i forhold til klima, det var utredninger i forhold til miljøgifter, og det var arbeid i forhold til biologisk mangfold statsråden svarte Gunnar Kvassheim på her tidligere i dag. Hvilke radikale grep har statsråden tatt? Og hvilken ny politikk vil bli lagt fram? Det bør det være mulig å få svar på hvis slike tøffe beskrivelser av forgjengere skal ha noen troverdighet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-02-01:
SVs miljøpolitikk har vært store ord, store utredninger og store planer, og foreløpig null handling gjennom denne spørretimen. Men vi har store utfordringer foran oss. Hver eneste dag kommer vi nærmere Kyoto-periodens slutt. Hver dag mister vi en dag for å oppfylle de forpliktelser vi har satt oss. Det ser ikke ut som krampen har tatt miljøvernministeren, og hun har sagt til det norske folk at hun skal kjempe for det hun tror på, ifølge Aftenposten den 18. desember 2005. Derfor blir det naturlig å spørre miljøvernministeren om hun nå kan garantere at det ikke blir gitt utslippstillatelse uten CO2-håndtering fra første dag på gasskraftverket på Tjeldbergodden, som hennes underliggende etat, SFT, har anbefalt. Soria Moria-erklæringens formuleringer på dette punktet er kjent i denne sal, så dem trenger man ikke å gjenta. Men jeg ber om en videre utvikling av Soria Morias politikk på dette feltet.
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-02-01:
Energiunderskotet i Midt-Noreg er så stort at det dessverre ikkje kan løysast verken med fleire småkraftverk eller med bioenergisatsing, sjølv om ho skulle bli auka. Vindkraftverk er det så mange søknader på at det skaper problem. Venstre støttar kravet om at det vert sett i gang arbeid med eit gasskraftverk, men Venstre støttar også synet på at dette må ha CO2-reinsing. Spørsmålet mitt vert då: Vil Regjeringa sjå til at det vert sett i gang same arbeidet rundt eit gasskraftverk i Møre og Romsdal som det som vart gjort på Kårstø? Vil Regjeringa sjå på moglegheitene i samband med innsparte leidningsnett inn til fylket – f.eks. den linja som er kostnadsrekna til 1 milliard kr – og sjå om ein kan bruke dei pengane på bygging av eit gasskraftverk med CO2-reinsing? Når vil Regjeringa gje eit signal om kva tid dette arbeidet kjem på plass?
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-02-01:
«Vi har den siste tida opplevd store problem med flytrafikken. Svært mange har anten vorte svært forseinka eller har måtta kansellert reisene sine. Dette har i stor grad gått ut over vanlege folk og gitt store tap både for reiselivsnæringa og resten av næringslivet vårt. Dette syner at flytrafikken er svært sårbar for aksjonar i samband med arbeids- og lønskonfliktar. Kva vil statsråden gjere for å sikre at arbeidskonfliktar i flyselskap i framtida ikkje kan lamme heile det norske samfunnet på denne måten?»
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-02-01:
Vil det seie at det ikkje vil verte lagt noko press på spesielt det store flyselskapet SAS Braathens for å ordne opp i dette eller for å unngå dette i framtida? Eg har òg eit spørsmål som går på strekningane der det ikkje er konkurranse, m.a. Ålesund–Oslo, der tilfellet er at når slike konfliktar kjem, er det ikkje mogleg å booke om til eit anna selskap. Har Regjeringa tenkt å stimulere til at andre flyselskap igjen kjem på banen der, f.eks. ved flyavgifter e.l.?
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-02-01:
Eg spurde ikkje om ein vil leggje særskilt press på SAS Braathens når det gjeld f.eks. strekninga Ålesund–Oslo. Eg spurde om Regjeringa vil sjå på spesielle incitament for å få andre selskap til å konkurrere på den same strekninga.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2006-02-01:
«Kambodsja har mottatt mye støtte etter kommunistgeriljaens fall i 1979, også fra Norge. I 2004 fikk landet besøk av HKH Kronprinsen samt bistand til helsetiltak. De siste månedene har vi sett en klar svekking av rettsstaten. Ledende menneskerettighetsaktivister som Pa Nguon Tieng, Kem Sokha og Yeng Virak er fengslet. FNs menneskerettskommissær, Human Rights Watch og Amnesty er bekymret. Hvilke muligheter har Regjeringen til å øve innflytelse på myndighetene i Kambodsja i denne saken, gjerne sammen med andre land?»
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2006-02-01:
Jeg vil takke utenriksministeren for svaret og redegjørelsen. Jeg håper at det er et engasjement som er generelt uansett hvor disse landene ligger på kloden, og hvilket forhold vi har til de politiske systemene. Selvfølgelig er det gledelig med den løslatelsen som har skjedd, og som jeg skjønner skjedde omtrent på den tiden da vi leverte inn dette spørsmålet. Men hendelsen står jo likevel ved lag – en blir fengslet for fredelige meningsytringer. Som tidligere lege har jeg sans for slike lignelser, og jeg ser det som et symptom på en sykelig tilstand i dette landet. Kan utenriksministeren gi en vurdering av om han er av den oppfatning at utviklingen i demokratisk retning er i riktig retning, eller om det nå går feil vei?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2006-02-01:
Jeg deler langt på vei den vurderingen av utviklingen i Kambodsja. FN organiserte valg der i 1993. Så gikk det ti år til en fikk forbud mot alle typer demonstrasjoner, og nå ser vi at en fengsler politiske motstandere og menneskerettighetsforkjempere. Det er selvfølgelig gledelig å se at internasjonalt press ser ut til å ha en virkning, men det gjenstår å se den langsiktige utviklingen. Oppgaven nå må være å holde oppe engasjementet i det internasjonale samfunnet, både diplomatisk og knyttet til vurderinger av bistand og utviklingshjelp. Skal det være et reelt demokrati, må vi forvente at innbyggerne kan føle seg trygge for at de ikke blir fengslet for meningsytringer. Jeg oppfatter utenriksministeren slik at Norge vil opprettholde sitt press både gjennom internasjonale kanaler og gjennom vurderinger av de direkte norske tiltakene i Kambodsja.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2006-02-01:
Takk, president, for velviljen. Jeg skjønner jeg må legge meg i hardtrening for å forsere disse gangene litt raskere, så jeg ikke misbruker statsrådens tid i fremtiden. Spørsmålet mitt til utviklingsministeren er: «Regjeringen går i statsbudsjettet for 2006 inn for å kutte i bevilgningene til Verdensbanken, som er verdens klart største og viktigste aktør på utviklingsområdet. Kuttene vil berøre områder som utdanning, miljø og næringsutvikling i utviklingsland. Har denne klare og ubegrunnede nedprioriteringen sammenheng med statsrådens egen opplevelse av Verdensbankens arbeid på Sri Lanka?»
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2006-02-01:
Jeg takker for svaret. Jeg må likevel mene at det vesentlige når man setter inn norske ressurser i områder som utdanning, miljø og næringsutvikling, må jo være å gjøre det der man mener man kan få mest igjen for ressursinnsatsen. Vi har sett en del på evalueringen av resultatene, både i FN-systemet og i Verdensbanken, og jeg synes det er hevet over tvil at man er mer systematisk og viderekommen på evaluering av resultatmål i Verdensbankens sammenheng. Så hva er det da som får Regjeringen til å mene at midlene vil komme bedre til nytte i FN enn i Verdensbanken på disse spesifikke områdene?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2006-02-01:
Siden Wolfensohn på 1990-tallet ble president, er det en nokså utbredt oppfatning at man har endret policy i banken veldig mye i retning av å bli Poverty Reduction-orientert. Det ser ut til at Wolfowitz i meget stor grad følger opp den policy-linjen fra sin forgjenger. Kan vi forvente oss en vurdering av hvor man får best resultatoppnåelse og har best forvaltningskvalitet for de tildelte midlene, før Regjeringen går videre med den linjen de nå har lagt opp til, ved eventuelt ytterligere å overføre ressurser fra verdensbanksystemet til FN? Det er jo åpenbart en del ting å gjøre når det gjelder forvaltningskvaliteten i FN også.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Først og fremst er jeg glad for å kunne fortelle at de tre menneskerettighetsaktivistene som representanten Vallersnes viser til, og dessuten journalisten Mom Sonando og fagforeningslederen Rong Chhun, ble løslatt i midten av januar i år. Regjeringen deler like fullt bekymringen for den negative politiske utviklingen i Kambodsja og de alvorlige bruddene på menneskerettighetene som har funnet sted i den siste tiden. Hvilke muligheter har så Regjeringen til å øve innflytelse på myndighetene i Kambodsja? La meg nevne noen eksempler på arbeidsformer og virkemidler: Norge har i lang tid vært engasjert i tiltak for å støtte og verne menneskerettighetsforsvarere, og vi samarbeider nært med andre land på dette området. Det er først og fremst et fortsatt samlet internasjonalt press som kan styrke og verne om menneskerettighetene i dette landet. Fra vår side har vi nylig utarbeidet en veiledning til våre utenriksstasjoner som bl.a. forteller om konkrete tiltak og samarbeidsformer som kan benyttes i menneskerettighetsarbeid og støtte til menneskerettighetsforkjempere. Norges ambassadør til Thailand hadde i midten av januar et møte med sin kambodsjanske kollega hvor vår bekymring for ytringsfriheten i Kambodsja generelt og situasjonen til menneskerettighetsforkjempere spesielt ble understreket. Slike kontakter vil bli videreført, også i internasjonale fora. På samme tid sluttet Norge seg til en EU-erklæring om den forverrede politiske situasjonen i landet. Jeg kan også legge til at Norge har bidratt med i alt 6,6 mill. kr til Røde Khmer-tribunalet, som etableres som en ekstraordinær enhet innenfor Kambodsjas eksisterende domstolsvesen, som en blanding av en nasjonal domstol og et internasjonalt tribunal. Dette såkalte United Nations Assistance to the Khmer Rouge Trials, UNAKRT, vil utgjøre et viktig, normsettende instrument for rettsoppgjør og forsoning i Kambodsja – til støtte for rettsstaten og til fremme av respekten for menneskerettighetene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
La meg først si at det humanitære engasjementet i Kambodsja har vært i en utfasing for Norges del siden 2001. Vi gir ikke midler direkte til landets myndigheter, men via FN, Røde Kors, osv. Utviklingen i Kambodsja har visse særtrekk av et styresett som har sittet lenge, og der utskiftningene og fornyelsen kan synes å mangle. Jeg tror samtidig at det å holde et internasjonalt press på et land som har vært gjennom store belastninger, intern krig og krig og ustabilitet i regionen, er den veien vi må gå. Statsminister Hun Sen uttalte ifølge BBC nylig at man skal trekke tilbake anklagene mot de fem løslatte personene som representanten stilte spørsmål om. Jeg tror det er et uttrykk for at internasjonalt press i slike saker faktisk nytter, og at det må være veien å gå, nemlig å holde Kambodsja ansvarlig. Vi må ha øye for at landet har en historie som gjør at vi ikke kan forvente endring like fort som i andre land, men dette landet er så integrert i regionen og verden at internasjonalt press faktisk kan nytte.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Jeg kan bekrefte det som representanten Vallersnes oppfordrer oss til, at vi vil ha et slikt engasjement, både gjennom våre bilaterale kontakter med Kambodsja, som ikke er mange, og gjennom våre kanaler i regionen. Jeg tror den regionale utviklingen her blir veldig viktig. Vi vet at vi her har en region som for 20–30 år siden var gjennom store tumulter og krig. Vi hadde håpet tidlig på 1990-tallet, som representanten viste til, men nå er det tegn på at den demokratiske impulsen som kom i 1993, ser ut til å bli utmattet. Det må vi sette på dagsordenen regionalt gjennom FN og i de bilaterale kontaktene vi har.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Nordområdene er Regjeringens viktigste strategiske satsingsområde i tiden framover. En omfattende og helhetlig satsing på nordområdene innebærer at vi må skaffe oss et best mulig kunnskapsgrunnlag for å kunne gjøre gode vurderinger, fatte riktige beslutninger og prioritere tydelig og godt. Forvaltning, utvikling og formidling av kompetanse og kunnskap er av strategisk betydning for denne politikken. Innsikt i større sammenhenger og grenseoverskridende effekter gir norsk forskning og kunnskap relevans både for våre nærmeste naboer og i et større perspektiv. I nordområdene forvalter vi ressurser og miljø av global betydning. Det er Regjeringens ambisjon at vi bl.a. gjennom et nytt tiltak som Barents 2020 skal befeste Norges posisjon som ledende kunnskapsnasjon i nordområdene. Bærekraftig utvikling og forsvarlig utnyttelse av naturressurser til havs må skje innenfor forutsigbare rammer tuftet på folkerettens regler. FNs havrettskonvensjon av 1982 utgjør den overordnede rettslige ramme for all fredelig utnyttelse av havområdene. Norge har lange og solide tradisjoner for engasjement i utvikling og gjennomføring av havrettens regler. Det norske forvaltningsapparatet innehar betydelig kompetanse på dette feltet, noe jeg vet representanten Dørum også er kjent med og har arbeidet med som statsråd. Det har hele tiden vært en forutsetning å ha en slik kunnskap for ivaretakelse av norske interesser på dette viktige området generelt og i forhold til nordområdene spesielt. Det foreligger omfattende og verdifulle arbeider innenfor internasjonal og vår egen havrettslige forskning. Denne forskningen har også gitt næring til myndighetenes arbeid. Det gjelder ikke minst spørsmål knyttet til f.eks. miljøregler til havs, forvaltning av levende ressurser og delelinjeprinsipper, for å nevne noe. Det nevnte Barents 2020-prosjektet vil bidra til å utvikle andre saksområder der det kan være et større behov for en samordnet forskningsinnsats, inklusiv på det naturvitenskapelige og teknologiske feltet. Disse innsatsområdene vil imidlertid bli vurdert nærmere av et ekspertutvalg for nordområdene under ledelse av rektor Jarle Aarbakke.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Jeg mener representanten Dørum har stilt et betimelig spørsmål, og jeg tar det med som et konstruktivt innspill. Jeg tror at noe av utfordringen vår ligger i kunnskapsformidling av rettskilder, det å formidle hva havretten, suverenitetsprinsippene og jurisdiksjonen består i. Jeg merker det selv i samtaler med representanter for andre land. Det pågår nå et interessant arbeid med å kartlegge kontinentalsokkelens rekkevidde nordover, som representanten Dørum er kjent med. Den strekker seg opp mot polområdet. Dette er et rettslig utredningsområde som grenser opp mot forskning og frambringelse av ny kunnskap. Jeg vil legge til at vi i Norge bør ha det perspektiv at rett ikke er en stabil tilstand – det er i utvikling. Derfor legger vi så stor vekt på betydningen av suverenitetshåndhevelse og nærvær for å underbygge den suvereniteten. Men vi vil alltid – og det er min erfaring – være i nær kontakt med eksterne juridiske miljøer, slik at det ikke bare er våre egne rettskilder, Utenriksdepartementets rettsavdeling og lovavdelingen i Justisdepartementet som besitter sannheten, men at vi også får påfyll fra forskning internt i Norge og også internasjonalt.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Siden jeg får anledningen, ønsker jeg å svare på det. Jeg skal ha en redegjørelse i Stortinget i neste uke om utenrikspolitikken hvor dette med vektlegging av et samfunn bygd på rett, også internasjonalt, som sikrer mot at man tar seg til rette på vegne av makt, blir en viktig komponent. Men jeg vil også legge til at de rettslige spørsmål blir veldig viktige for oss i nordområdene i sammenheng med de ulike aktivitetene, ikke minst på energisiden. Det reiser seg da rettslige spørsmål, eller det kan komme spørsmål fra andre om hvordan denne aktiviteten står seg i forhold til våre rettslige forpliktelser. Der tar jeg signalet fra representanten Dørum som et godt innspill med hensyn til det å ruste opp vår egen beredskap til å kunne møte diskusjoner knyttet til alt fra tjuvfiske til oljeaktiviteter i Barentshavet. Det er en del av samfunnsperspektivet i Barents 2020 at vi også ser på de rettslige tilstandene. Men jeg kan bare slutte meg til representantens vektlegging og si at vi skal se på det med fornyet interesse.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Jeg kan slutte meg til det representanten Solberg her sier. Jeg vil si at vi med den posisjonen vi nå er i, kan gjøre det på en mer markert måte. Den norske ambassaden på Cuba har, som jeg sa, et bredt kontaktnettverk inn mot menneskerettighetsmiljøer. Jeg nevnte til representanten Vallersnes at vi nå har utarbeidet en veldig praktisk håndbok for hvordan ambassadene kan støtte menneskerettighetsforkjempere. Den vil selvfølgelig også bli nyttig på Cuba. Jeg tror da, for å oppsummere, at dette er et bedre tiltak enn symbolske årlige markeringer ved å invitere folk til 17. mai-mottagelser. Vi kan gjøre dette 364 andre dager i året på ulikt vis. Og vi står her på linje med EU, som jeg vet at representanten Solberg ellers vektlegger i utenrikspolitisk sammenheng. La meg også nevne at de har den situasjon på Cuba at de er utsatt for en embargo fra USA. Norge har siden 1993 stemt for en opphevelse av den embargoen, samtidig som vi hele veien tar avstand fra menneskerettighetsbrudd. Det tror jeg vi nå kommer i en bedre posisjon til å gjøre på en måte som blir markert og som blir lyttet til.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Jeg tror noen ganger det er slik at man leser og får budskap ettersom man ønsker å få et budskap. Jeg vil i denne sal få bekrefte at jeg kort etter at jeg ble utenriksminister, igangsatte arbeidet med en full gjennomgang av vår politikk i forhold til Cuba, basert på den holdning som jeg har redegjort for i mitt svar, at dialog vil gi oss bedre adgang til å komme i innspill med cubanske myndigheter. Det er ikke på bakgrunn av noen enkelts reise til Cuba, det er på bakgrunn av at vi har sett utviklingen siden 2003 gå i en retning som har svekket de mulighetene vi har til påvirkning. Derfor mener jeg at vi gjennom dette har sendt et signal om at vi ønsker dialog. Jeg tror cubanske myndigheter vil oppfatte at det gir dem besvær fordi vi kommer til å kunne ta opp saker knyttet til menneskerettighetssituasjonen på langt flere områder. Kanskje blir det også starten på en mer prinsipiell debatt om hvorvidt slike isolerte symbolske boikotter, som ikke blir lagt merke til, fører til resultater. Når det gjelder måten det blir lest på, har jeg også merket meg at Kristelig Folkeparti, som satt i den forrige regjeringen, har gitt full støtte til dette tiltaket og mener at det er et riktig valg. Så jeg tror ikke det er så entydig i det politiske miljøet hvordan dette er blitt lest.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Regjeringen deler den bekymring som representanten Korsberg gir uttrykk for når det gjelder ulovlig fiske. Ukontrollert fiske – ulovlig, urapportert og uregistrert fiske, eller såkalt «IUU-fiske» som det kalles på fagspråket – er et globalt problem. Regjeringen ser svært alvorlig på dette, og vi prioriterer derfor arbeidet mot ulovlig, uregistrert og urapportert fiske høyt. Det er nødvendig med en bred, systematisk tilnærming både i forhold til samarbeidspartnere i fiskeriforvaltningen i våre nærområder og internasjonalt i ulike forvaltningsorganisasjoner og i FN. I Soria Moria-erklæringen slås det uttrykkelig fast at det uregulerte fisket, særlig i Barentshavet, er et alvorlig miljøproblem og et økonomisk problem, og at det må stoppes. Flere statsråder har dette på sin dagsorden, i første rekke fiskeri- og kystministeren, som har et meget bredt engasjement på dette området, men også justisministeren, forsvarsministeren, miljøvernministeren og jeg selv. Regjeringen har styrket Kystvaktens evne til ressurskontroll og tilført Fiskeridirektoratet midler som vil styrke den samlede innsatsen mot slikt fiske. Vi arbeider med å få bukt med problemene knyttet til omlasting i Barentshavet med påfølgende uregistrerte landinger i tredjeland. Dette tar jeg opp i samtaler med mine europeiske kollegaer, senest i går i en samtale med min spanske kollega. I forhold til russiske myndigheter har dette vært drøftet innenfor rammen av Den blandede norsk-russiske fiskerikommisjon og i denne kommisjonens underorgan, Det permanente utvalg for forvaltnings- og kontrollspørsmål. Saken vil bli tatt opp under de besøk som både fiskeri- og kystministeren og jeg selv vil avlegge i Moskva nå i februar. Og jeg kan bekrefte at det kommer til å stå på dagsordenen også når den russiske statsministeren kommer på besøk til vår egen statsminister i mars. Fiskeri- og kystministeren skal – i tillegg til å ha samtaler med sin russiske kollega – i nær framtid også drøfte kontrollspørsmålene med EU-kommissær Borg i Brussel og med sine islandske, svenske og spanske kollegaer. Det er av stor betydning at vi klarer å mobilisere flest mulig i kampen mot ulovlig fiske. Avhengig av utviklingen og de nevnte drøftelser og tiltakene vil Regjeringen løpende og offensivt vurdere behovet for eventuelle ytterligere tiltak.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Det første jeg vil si, er at alle de tiltakene som representanten Korsberg nevner, vurderer vi fortløpende – og de blir brukt fortløpende. Samtidig står vi overfor en del ganske krevende juridiske spørsmål, som det at man kan seile fritt gjennom et område med ulovlig last. Jeg tror dette er et kontrollspørsmål som vi må samarbeide med Russland om, men det er i første rekke et landingsproblem. Norsk fisk som landes i Norge, blir veid og telt, for å si det på den måten, mens mye ulovlig fisk uregistrert blir tatt inn i de europeiske markedene. De ulike erfaringene og tiltak som gjøres i andre land når det gjelder andre fiskesorter med andre typer fiskefartøy, vil vi selvfølgelig studere nøye og vurdere om kan passe for norske forhold.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-02-01:
Jeg vil først bare vise til det jeg sa i mitt tilsvar, at vi løpende gjør en lang rekke ting av praktisk art. De siste episodene som det har vært rapportert bredt om i mediene, oppbringing av fartøyer og disputter med andre lands trålermyndigheter og redere, viser en ganske høy profil og en passe profil fra norsk side. Men vi følger dette fortløpende, ikke minst at Kystvaktens kapasitet og konkrete tilstedeværelse i havet er god nok. Det må vi komme tilbake til når vi planlegger videre også for Forsvarets nærvær. Når det gjelder spørsmålet om fiskevernsonen rundt Svalbard og en alternativ tilnærming gjennom å opprette en 200-mils økonomisk sone, så har ikke Regjeringen noen annen holdning til det enn det Norge har hatt til nå, nemlig at fiskevernsonen gir oss, solid plantet i folkeretten, muligheter til å drive god forvaltning av fisket. En utvikling i den posisjonen er ikke noe som i dag ligger på Regjeringens dagsorden, men noe vi selvfølgelig må ha et åpent blikk for å følge som all annen folkerett, jf. det svaret jeg gav til representanten Dørum.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2006-02-01:
Jeg har følgende spørsmål til utenriksministeren: «Det ukontrollerte overfiske i Barentshavet og andre havområder er miljøkriminalitet som kraftig svekker en bærekraftig forvaltning av fiskeressursene. Overfiske utgjør store verdier, ca. 2 mrd. kr årlig, og medfører dessuten reduserte kvoter for ordinært fiske. Hvilke konkrete tiltak vil Regjeringen iverksette for å få kontroll med overfiske, slik at det blir en bærekraftig forvaltning av fiskeressursene?»