Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2008-11-27:
Det er i dag gjentatte ganger blitt påpekt at man skal være rimelig rød-grønn for ikke å innse at regjeringspartienes budsjett har gått ut på dato. Finanskrisen har endret de fleste forutsetninger for statsbudsjettet, men Regjeringen velger altså å lukke øynene for det. Men det betyr ikke at det var et bra budsjett før finanskrisen slo inn i norsk økonomi. Regjeringen har nok en gang neglisjert utfordringene som bl.a. industrien har stått overfor. Regjeringens budsjett tar ikke høyde for de nødvendige veiprosjektene som vil sikre økt konkurransekraft eller utløse investeringer i mange hjørnesteinsbedrifter som ligger i distriktene. Avskrivningssatsene i Regjeringens budsjettforslag som er de laveste i Europa, legger heller ikke opp til at man skal investere for derigjennom å produsere produkter med mindre energiforbruk eller mindre utslipp av klimagasser. Samtidig klarer regjeringspartiene å signalisere at man heller ikke i fremtiden kan regne med gratiskvoter for CO2, noe som kan sende prosessindustrien utenlands. Det er ikke første gang industrien får oppleve at man blir motarbeidet av denne regjeringen. Det har nå gått opp for den delen av industrien som trodde på valgløftene om et industrikraftregime, at de er blitt holdt for narr. Nå innrømmer Regjeringen at den ikke vil komme med noe som er i nærheten av det som ble lovet i valgkampen, og Regjeringen henviser til kraftkjøp til markedsbaserte priser. Nå er altså den kraftkrevende industrien overlatt til de samme markedskreftene som Regjeringen skylder på når noe går galt. Samtidig har regjeringspartiene fjernet fremtidige muligheter til å eie egen kraftproduksjon for derigjennom å være selvforsynt med billig kraft. Når Regjeringen praktisk talt spenner bein under alle de nye kraftprosjektene av betydning, enten gjennom å legge ned veto mot større vannkraftprosjekter eller gjennom å stille urealistiske rensekraft til gasskraftprosjekter, har man oppskriften på høye kraftpriser. Da gir man et klart signal til industrien om at denne ikke er et prioritert næringsfelt, og fremtiden for mange arbeidsplasser blir usikker. Fremskrittspartiet har lagt frem et budsjettforslag som tar hensyn til mange av de utfordringene som næringslivet generelt står overfor. Vi styrker bedriftene gjennom å redusere skatter og avgifter. Vi gjør det lettere og billigere å få varene ut i markedet. Vi satser mer på næringsrelatert forskning og utvikling. Vi styrker utdanningsinstitusjonene og får derigjennom tilgang på kvalifisert arbeidskraft. Vi satser på økt kraftproduksjon, som vil gi rimeligere kraftpriser for den kraftkrevende industrien. Vi gir tilgang til mer risikokapital for å utløse investeringer. Vi styrker det statlige virkemiddelapparatet som skal bistå næringslivet. Vi styrker helsevesenet, slik at folk kan gå på jobb istedenfor å stå i helsekø. Og vi gir skattelettelser for folk flest, slik at man kan opprettholde kjøpekraften og holde økonomien i gang. Fremskrittspartiet velger å satse offensivt – både på bedre velferd og på å sikre arbeidsplasser. Vi er inne i en tid da Regjeringens gambling med arbeidsplasser ikke er den rette medisin. Et budsjett som legger opp til skatteskjerpelser for næringslivet, viser at regjeringspartiene ikke er av samme mening. I en tid med finanskrise og vanskeligere tilgang på kapital legger Regjeringen opp til en politikk som vil tappe bedriftene for egenkapital. Man skal ha sterke nerver for å investere i bedriften sin med denne regjeringen. Å komme løpende med daglige krisepakker i stedet for å ta imot invitasjonen fra opposisjonspartiene om å lage en bred tiltakspakke for å bøte på finanskrisen er ikke en løsning for den tillitskrisen dette faktisk er. Hvis det er viktigere for denne regjeringen å hindre næringslivet skattelettelser enn det er å sikre arbeidsplasser, vil Regjeringen aldri finne løsningen på denne krisen. Da vil det som i utgangspunktet var et dårlig budsjett, bli et katastrofalt budsjett. La meg til slutt bemerke at jeg registrerer at næringsministeren velger ikke å være til stede i denne debatten, noe som er ganske oppsiktsvekkende i en tid da befolkningen vender seg til storting og regjering for å redde bedrifter, arbeidsplasser, hus og hjem. At nærings- og handelsministeren mener at hun ikke har en viktig rolle i dette arbeidet, tar jeg til etterretning.