Frank J. Jenssen (Høyre), 2016-10-04:
Der den rød-grønne regjeringen kom til dekket bord i 2005, var situasjonen en ganske annen åtte år etter, ved regjeringsskiftet i 2013. Det var lange helsekøer, og de som sto i kø, måtte vente lenge på behandling. Det fantes ledig behandlingskapasitet, men da Arbeiderpartiet verken ville ta i bruk kapasiteten eller nye løsninger, satte man systemet foran pasienten. Det var lave ambisjoner og middels resultater for norsk skole. Altfor mange elever gikk ut av skolen uten å kunne lese og skrive skikkelig – uten de grunnleggende kunnskapene for å kunne klare seg videre i utdanning og arbeidsliv. Det er fattig trøst når Arbeiderpartiet sier at de angrer på at de overlot til SV å lede Kunnskapsdepartementet. På samme tid var ledigheten på vei opp, og alle – kanskje unntatt hvis man hadde utsikt fra rød-grønne regjeringskontorer – så at norsk økonomi var blitt svært, nesten skummelt, avhengig av den høye oljeprisen. Lange helsekøer, for lite læring i skolen og for lite satsing på nytt næringsliv utenom oljen – dette er bare noen få eksempler som viste behovet for nye ideer og bedre løsninger. Tørsten etter ny politikk var derfor stor da Høyre og Fremskrittspartiet inntok regjeringen. Det dramatiske oljeprisfallet har forsterket behovet for en ansvarlig økonomisk politikk, for vekstfremmende politikk og reformer i offentlig sektor. Bekjempelse av arbeidsledigheten skjedde med målrettede tiltak, med byggeprosjekter og samferdselsinvesteringer og med tiltak som vil bidra til omstilling: forskning og innovasjon, næringsrettet forskning, klimaforskning, vekstfremmende skatteletter – og rekordsatsing på samferdsel. Nå vises det tegn til bedring i økonomien, og september var fjerde måned på rad hvor Nav meldte om færre ledige. Å bekjempe ledigheten er selvfølgelig viktig for den enkelte ledige og hennes familie, men det er viktig også for å sikre et sterkt helsevesen, for å sikre en god skole og for å kunne bruke mer på forskning og samferdsel. Det er summen av vår felles arbeidsinnsats som avgjør hvor mye penger vi i denne salen kan bevilge til velferdstjenester, til rusmisbrukere, til kreftpasienter, skolebarn, småbarnsforeldre og pleietrengende eldre. Det er for disse menneskenes skyld vi gjør rett i å ansette flere kloke hoder og varme hender, det være seg sykepleiere, helsefagarbeidere, helsesøstre, lærere eller politifolk. Men for å kunne styrke disse viktige velferdsoppgavene kreves det også flere jobber som gir inntekter til statsbudsjettet. Det er ikke politikerne som skaper arbeidsplasser i privat sektor, selv om Arbeiderpartiet av og til ynder å framstille det som at vi kan vedta arbeidsplasser. Vår jobb er å legge til rette for vekst i nye og eksisterende private bedrifter. Men da må det gjøres enklere å skape nye arbeidsplasser. Derfor gjennomfører vi 52 regelforenklinger som sparer næringslivet for 6 mrd. kr i året. Norsk eierskap må styrkes, og det er derfor formuesskatten må ned, fordi nordmenn som investerer i Norge, har dårligere betingelser enn utlendinger som investerer i Norge. Derfor er det riktig at det samlede skattetrykket går ned. Det siste norsk næringsliv trenger nå, er Arbeiderpartiets skatteregning på 26 eller 33 mrd. kr. Vi har til gode å få høre hvilket tall det er – fra Arbeiderpartiet, i hvert fall. Styrket offentlig velferd er avhengig av en sterkere privat sektor, med mer verdiskaping, for å sikre nettopp tryggere velferd. Det krever også at vi løser oppgavene i offentlig sektor bedre. Det er derfor vi innfører fritt behandlingsvalg i helsevesenet, først ut for pasienter som sliter med rus og psykisk helse. Arbeiderpartiet vil avvikle denne retten. Høyre sikrer bedre behandling for kreftpasienter og for rus- og psykiatripasienter gjennom pakkeforløp som gir forutsigbarhet og trygghet for pasienten. Også dette sier Arbeiderpartiet nei til og vil avvikle. I det hele tatt: Der Høyre i regjering styrker pasientrettighetene, gir flere behandling og får køene ned, er Arbeiderpartiet mest opptatt av å svekke pasientrettighetene, si nei til valgmulighet og nei til å bruke ledig kapasitet. Arbeiderpartiet setter fortsatt systemet foran pasienten. Det er for å trygge den enkeltes og samfunnets velferd at Høyre i regjering styrker kunnskapssatsingen. Vi forbedrer lærerutdanningen. Rekordmange lærere får nå det kunnskapspåfyllet de har ønsket seg. Vi styrker kunnskapssatsingen – både i bredden, i grunnopplæringen, og i spissen, i forskning og høyere utdanning. Historisk har Arbeiderpartiet en tendens til å omfavne Høyres skolepolitikk, i hvert fall av omtale. Men hvis de nok en gang skulle planlegge å gi bort kunnskapsministeren til SV, er det fort slutt på karakterkrav i lærerutdanningen og krav til oppmøte for elevene, og det blir fokusert mindre på læring i skolen. Og det er for å gi trygghet for velferden til de særlig sårbare menneskene, dem som er mest avhengig av kommunens hjelp. Vi ønsker å bygge bedre velferdskommuner gjennom kommunereformen. Veldig mange kommuner mangler grunnleggende kompetanse og har et veldig sårbart tilbud til dem som trenger barnevernets hjelp, psykologbistand og annet, og også på dette området opplever vi at Arbeiderpartiet varsler reversering. Kommunereformen skal stanses. Men så sier man samtidig at man sammen med Senterpartiet i regjering skal lage en ny kommunereform. Det høres i alle fall ikke slik ut på Arbeiderpartiets framtidige samarbeidspartner, Senterpartiet.