Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Ved tre anledninger har jeg hatt den fantastiske og store oppgaven å ta imot nye førsteklassinger. Ingen kommer på skolen og er mer lærevillig enn førsteklassingene. Ingen kommer på skolen og er mer proppfull av entusiasme, og ingen digger læreren sin mer enn førsteklassingene. Det er herlig å være førsteklasselærer. Men jeg må samtidig si at en større oppgave med mer ansvar er det få i samfunnet vårt som påtar seg. Hvordan klare å bevare denne iveren og motivasjonen lengst mulig? Hvordan klare å sørge for at de minste barna i skolen kan lære i sitt eget tempo, og at alle får opplæring tilpasset sitt nivå, sin alder og utvikling i en klasse på kanskje 24 elever? I dag er det stor enighet om at alle elever skal få den hjelpen de trenger for å oppleve mestring og god læring fra første skoleår av, framfor at de først får hjelp etter noen år med nederlag og lærevansker, og at tidlig innsats skal bidra til bedre mestring, læring, trivsel og ikke minst til at flere gjennomfører videregående opplæring, og dermed til at skolen lykkes bedre med å gi alle elever gode muligheter videre i livet. Men når regjeringen nå fremmer et forslag om å innføre en plikt til intensiv opplæring for elever som står i fare for bli hengende etter i lesing, skriving eller regning, blir den gode, gamle læreren i meg skeptisk. Jeg er oppriktig bekymret for at regjeringens forslag om plikt til intensivopplæring fører til overdreven bruk av testing og måling, økt prestasjonspress og til at flere elever blir ekskludert – altså det motsatte av det som regjeringen ønsker å få fram. I et system der skolen skal kunne dokumentere at en slik plikt blir innfridd, vil dette også kunne føre til ytterligere byråkratisering som stjeler tid som lærerne kunne brukt på elevene. Jeg må også si at jeg stoler lite på representanten Tybring-Gjedde fra mål- og testpartiet Høyre som sier at dette skal skje uten byråkrati. Jeg vil framheve viktigheten av å hegne om en inkluderende fellesskole som gir alle barn muligheter til å lære, lykkes og trives. Gjeldende lovverk sikrer barn rettigheter og gir skolen et ansvar dersom eleven av ulike grunner har lærevansker, eller på annet vis ikke får utbytte av den ordinære undervisningen. Skolen er dessuten forpliktet til tidlig innsats. Stortinget har med dette gitt skolene et stort oppdrag, og det er sikkert ikke vanskelig å forstå hvor krevende dette kan være når en lærer skal evne å se og følge opp hver enkelt elev i en stor elevgruppe. Den nasjonale normen for økt lærertetthet, som sikrer maksimalt 15 elever per lærer på 1.–4. trinn og maksimalt 20 elever på 5.–10. trinn på hver skole, har vært en viktig sak for SV lenge, og som nå Stortinget endelig har vedtatt. Forskning viser at når det gjelder sosial, emosjonell og kognitiv utvikling, kan det i en førsteklasse være et spenn på hele to år mellom barna. Det utgjør en forskjell i modenhet fra fem år til seks år når vi regner med at elevenes fysiske alder kan skille et helt år ut fra om de er født i januar eller i desember. En slik variasjon gir åpenbart pedagogiske utfordringer og viser dessuten at rigide lovkrav og standardiserte vurderingssystemer kan bidra til en altfor snever forståelse av et barns normale utvikling. SV mener regjeringen undergraver målet om en inkluderende fellesskole med sitt lovforslag, og det vitner om lav forståelse for de utfordringene skolene har. I stedet burde regjeringen styrket skolens økonomiske og faglige handlingsrom. Lærerne trenger støtte for sitt krevende oppdrag, og skolene må gis bedre rammevilkår, slik at barn kan få god og tilrettelagt undervisning, fortrinnsvis innenfor rammen av det ordinære læringsfellesskapet.