Svein Flåtten (Høyre), 2012-12-06:
Det var interessant å høre Arbeiderpartiets talskvinne fortelle om regjeringens travle hverdag i de senere årene, og om alle sakene som er behandlet i komiteen. Men det denne saken dreier seg om, hadde jeg også forventet å høre noe om. Den dreier seg faktisk om bakgrunnen for forslaget, nemlig tosporsøkonomien i norsk næringsliv, som er stadig mer synlig. I olje- og gassnæringen er det høyt tempo, gode fremtidsutsikter og jevnt over god inntjening. Den landbaserte fastlandsindustrien møter fallende markeder hos mange handelspartnere, den har et kostnadsnivå som ligger nær 60 pst. over konkurrentlandene, og det er beinhard konkurranse om kapital og arbeidskraft fra olje- og gassnæringen, som tilbyr bedre betingelser både på arbeidskraft og kapital. I tillegg har vi en norsk valuta som ikke har vært sterkere på nesten 30 år, og som spås å bli enda sterkere. Sterk valuta slår rett inn på bedriftenes bunnlinje. I olje- og gassnæringen tåler nok de fleste både kostnadsnivå og sterk krone – med muligheter til å prise seg opp og ut av problematikken. Slik er det en todeling også i eksportrettet industri. Så forslaget om en melding om industriens rammebetingelser må derfor komme nærmest som kua for slaktehammeren, for å holde meg i denne komités terminologi. Disse problemene understøttes sterkt av NHOs rapport om næringsinvesteringene i Norge utenom olje- og gassnæringen. De stuper – tallene kom for noen dager siden – de har ikke vært så lave på nesten 40 år. Investeringene er på et historisk lavmål, og den norske krone er på et historisk toppnivå. Det er en ufordøyelig miks for norsk næringsliv, på sikt. Dette er ikke en situasjon som ikke har vært kjent. OECDs oversikt fra i vår viste det samme når det gjelder investeringene. Vi hadde faktisk Hellas over oss på den oversikten. Det hadde vært nok å snakke med en del av dem som føler problemene på kroppen i landbasert industri. Så NHOs økonomibarometer er skriften på veggen for dem som er engasjert for en bredspektret industrivirksomhet i Norge. En slik beskrivelse møtes gjerne fra regjeringspartiene med at det er en svartmaling. Men det er jo ikke det det er. Det er en begrunnelse for at man kanskje bør kunne ha en industrimelding for å se nærmere på hva som egentlig ligger i dette. Det holder ikke med statistikker om at vi har en god levestandard, at vi er verdens beste land å bo i, osv. Det å se på langsiktige tiltak som kan iverksettes for å bedre situasjonen, er viktig. Vi har jo et godt utgangspunkt. Jeg fikk komplimenter fra representanten Heggø tidligere her i dag, da jeg sa at det gikk bra i Norge. Selvsagt gjør det det. Det betyr at vi har en unik mulighet til ikke å bruke situasjonen til en sovepute eller til et utstillingsvindu for politisk fortreffelighet. Det løser ikke fremtidens utfordringer. Vi må erkjenne at vi har noen utfordringer; de er langsiktige, vi har tid til å løse dem. En melding som dette er ingen dårlig idé og er egentlig heller ingen sterk kritikk av regjeringen. Den har fremmet mange strategier. Alle har riktignok ikke vært i Stortinget og komiteen. Noen holder man på med for seg selv. De behøver ikke å være dårligere av den grunn. Men en samlet melding tror jeg ville vært viktig for dem som er rammet av dette, og det er faktisk ganske mange. Selv om ikke representanten Heggø erkjente det, så går næringsministeren ganske langt i sitt svar til komiteen. Hun erkjenner tosporsøkonomien. Det er ikke noe spesielt med det, de fleste ser det. Hun flagger også, synes jeg, sin gode ambisjon om at norske industrinæringer i årene fremover skal være ledende i den stadig sterkere internasjonale konkurransen. Da tror jeg vi trenger å se dette samlet. Høyre deler så absolutt den ambisjonen. Jeg synes vi bør samle mange av disse strategiene, som det også henvises til i statsrådens svar til komiteen, for å se hvordan det virker – hvordan det fungerer. Kanskje kan et samlet, overordnet syn på dette gjøre dette bedre. Jeg skal ta ordene til saksordfører i forrige sak, Sosialistisk Venstrepartis Holmelid, til meg og si at vi skal være svært beskjedne i vårt ønske om dette, hvis det kan hjelpe. Nå er vel ikke Sosialistisk Venstreparti noe parti som taler for at man skal stå med luen i hånden, men vi ønsker svært gjerne en lydhørhet fra vår side og skal være med på å gjøre en melding som kan bli god, hvis den kommer til Stortinget noen gang. Frøet er sådd.