Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2011-01-17:
La meg begynne med den politiske overbygningen. I 2005 var Etiopia politisk bedre enn det er i dag. Man hadde større deltakelse av opposisjonen i parlamentet. Man hadde større grad av ytringsfrihet. Man hadde større grad av pressefrihet. I 2005 gikk ikke valget slik Zenawis regjering ønsket eller håpet, og det ble en betydelig grad av innsnevring av mulighetsrommet for alle demokratiske uttrykk. Det er overbygningen. Overbygningen er at det vi så i mai i fjor, var et valg som EUs valgobservatører sa var svært problematisk. Det var et valg hvor opposisjonen fikk liten og ofte negativ mediedekning. Det var et valg hvor man var utsatt for vold. Og det var et valg hvor observatørene rapporterte om utstrakt bruk av juks. Det var også et valg som ikke unaturlig betydde en overveldende seier til Meles Zenawis regjering. Likevel har statsråden selvfølgelig rett når han sier at Etiopia er en av de største utviklingssuksessene når man ser på FNs tusenårsmål. Det er verdt å merke seg at når det gjelder veibygging, når det gjelder elektrifisering på landsbygda, og når det gjelder antall nye skoler og klinikker, ligger Etiopia svært godt an. Det er også verdt å merke seg at når det gjelder økonomien, går Etiopia godt. 7 pst. vekst i 2010 kommer det nå fram fra flere økonomer som The Economist har vært i kontakt med. Om man legger til grunn 8 eller 10 pst. økonomisk vekst de seneste årene, er man i hvert fall enig om at det har vært en formidabel økonomisk vekst. Men det er viktig å gå bak tallene. Jeg hadde forventet mer fra en statsråd fra venstresiden. Det er en Høyre-representant som står her og sier: Se på fordelingsvirkningene! Det er faktisk en politisk elite i Etiopia som har blitt fantastisk rik ved å ta et samfunnsansvar. Det er ikke å ta et samfunnsansvar å gjøre seg selv fundamentalt rik i forhold til resten av landet. Meles Zenawis regjering og han selv er en «donor darling». Jeg tror dessverre at statsråd Solheim er blendet – i likhet med svært mange andre. Det er god grunn til å spørre om Etiopia er tjent med fem nye år med Meles Zenawi og hans EPRDF. Den vanlige etiopier er både sulten og fattig, og det er betydelige brudd på menneskerettighetene. Statsministeren ledet i 1991 sin marxistiske gerilja og sine geriljakrigere inn i regjering, og han har tviholdt på makten siden. Landet er nå et såkalt revolusjonært demokrati. Jeg er fristet til å si: Ha, det er det umulig å kombinere. Det er et land hvor det kollektive står ovenfor individet, og med den type tankegang kan man gjøre svært mye for å holde seg selv ved makten. Etiopias 85 millioner innbyggere får det bedre når vi får økonomisk vekst. Det er det ingen tvil om. Jeg er en av dem som tror på økonomisk vekst, men jeg tror også at det er svært viktig at fordelingen blir betydelig bedre enn i dag når en nå ser en økonomisk vekst, må man også fra bistandssiden være med og spille institusjonene bedre enn i dag, og gjøre mulighetsrommet for opposisjonen betydelig bedre enn i dag Det er fra et økonomisk ståsted også verdt å merke seg at Etiopia har en eksport på rundt 1,4 mrd. dollar, mens nabolandet Kenya, med halvparten så mange innbyggere, har en eksport på 5 mrd. dollar. Hvor Etiopia nå gjør det godt økonomisk, er bl.a. innenfor den byggeboomen som finnes, mens det vi ser lite til, er f.eks. innenfor tilvirkning av varer. La meg avslutte med korrupsjon og antikorrupsjon, som er ekstremt viktig. Jeg forventer at norsk bistand, dersom vi fremdeles skal være med på å gi 1 pst. av norsk bistand til Etiopia, er med på institusjonsbygging, at vi er med på å bygge opp en opposisjon, at vi er med på parlamentarisk kontroll, og at vi er med på å gjøre arbeidet for antikorrupsjon betydelig bedre enn det er i dag.