Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-02-27:
Regjeringen har kommet med en avfallsmelding der organiseringen av avfallsbransjen i liten grad er berørt. Vi må diskutere hva slags type avfall vi produserer, og hvordan vi gjenvinner det, men vi må også vurdere hvordan bransjen som håndterer avfallet, er organisert. På tross av store skandaler i avfallsbransjen de siste årene, med Veireno i Oslo og RenoNorden i 140 kommuner, er dette faktisk ikke nevnt i meldingen. Det er en avgjørende svakhet ved avfallsmeldingen, mener vi. Fagforbundet har foreslått en utredning av hvordan bransjen er organisert. Rødt tar det forslaget med videre inn i stortingsbehandlingen. Vi trenger en utredning som ser hele verdikjeden i sammenheng, fra innsamling til gjenvinning, og hvordan bransjen kan organiseres på en måte som gir de beste løsningene for både samfunnsøkonomi og miljø. Det er helt tydelig at bransjen ikke er organisert optimalt i dag. Tall fra SSB viser at nesten halvparten av avfallet fra de såkalt tjenesteytende næringene fortsatt leveres som usortert restavfall. Det er ikke den beste miljøløsningen. Det er bra at Stortinget nå går inn for at det skal stilles krav til utsortering og materialgjenvinning av plast og matavfall fra husholdninger og liknende avfall fra næringslivet, men i sum blir alle enkeltforslagene en oppdelt tilnærming til hele sektoren. Det trengs etter vårt syn en ordentlig gjennomgang. I tillegg ser vi gjentatte eksempler på at særlig på innsamlingssiden i bransjen er det useriøse aktører som er mer opptatt av å hente ut profitt fra virksomheten enn av å utvikle gode tjenester. Dette gir dårlig kompetanseutvikling og dårlig kompetanseutnyttelse, og dessuten svekkes de ansattes lønns- og arbeidsvilkår. Et eksempel på dette er Veireno-saken fra Oslo kommune. Eieren av selskapet, Jonny Enger, vant anbudsrunden for avfallshåndtering i Oslo 2016 og tok ut 25 mill. kr i utbytte fra selskapet samtidig som det ble slått konkurs. Det var verken Oslo kommune, innbyggerne eller ansatte i avfallsbransjen som tjente på at Veireno tok over avfallshåndteringen. Dette kan umulig være god samfunnsøkonomisk organisering av bransjen – heller ikke når 140 kommuner over natten står uten innsamling av søppel fordi et annet selskap gikk konkurs. Innen de kommende 50 årene vil vi være 7–8 millioner nordmenn. Derfor må vi planlegge kapasiteten for å håndtere avfall for flere tiår fram i tid. Private håndterer 80 pst. av avfallsmengdene, men få eller ingen private er villige til å foreta investeringer i infrastruktur for behandling av avfall. På sikt kan resultatet bli at nasjonal kapasitet og beredskap blir svekket. Dette trenger vi mer kunnskap om. Derfor fremmer jeg et forslag om en utredning av organiseringen av avfallsbransjen. Avfall er ressurser på avveier. En form for ressurssløsing er at alle må eie ting som vi bruker veldig sjelden. En drill brukes i snitt 13 minutter av dens totale levetid, og hver og en av oss har ting hjemme som fyller opp bod eller kjeller, og som vi veldig sjelden bruker. Når hver og en av oss eier hver enkelt ting, blir avfallsmengden unødvendig stor når disse tingene skal byttes ut. Når det gjelder bøker, har vi skjønt at vi må ikke eie hver eneste bok vi skal lese. Vi kan også låne bøker vi ønsker å lese. Noe liknende tenkte vi bør kunne være mulig med verktøy, leker til barn, friluftsutstyr osv. På Tøyen i Oslo kan man i dag gjøre dette. Man kan låne en drill når man skal bruke den til å henge opp et bilde hjemme hos seg. I Bergen kan man låne musikkinstrumenter når man vil spille gitar, eller noe annet. Derfor foreslår vi at vi skal ha en prøveordning med utlån av verktøy, musikkinstrumenter, leker eller andre ting på offentlige biblioteker. En prøveordning vil systematisere erfaringene med de ulike ordningene som finnes noen steder i dag, og legge til rette for at flere biblioteker kan prøve å teste ut en slik utlånsordning, og ikke minst gi flere folk muligheten til å slippe å kjøpe en drill som de bare skal bruke 13 minutter i drillens levetid. Jeg tar med dette opp Rødts forslag.