Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-09:
Bakgrunnen for denne saken er et Dokument nr. 8-forslag fra representantene Bjarne Håkon Hanssen og John I. Alvheim om å legge til rette for at fastlegene skal gis rett til å avgjøre om pasientene skal tilbys legemiddelassistert rehabilitering. Rusmiddelmisbrukere har nå etter rusreformene det samme krav på spesialisert behandling som andre pasienter, og de har de samme rettighetene som andre etter pasientrettighetsloven. En samlet komite understreker at pasienter som lider av rusmiddelavhengighet, har krav på den kvalitativt beste behandling som er tilgjengelig. Flertallet i komiteen, alle partiene unntatt Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, mener at for å sikre denne kvalitativt beste behandlingen, bør ansvaret for legemiddelassistert rehabilitering fortsatt ligge i de regionale sentrene knyttet til spesialisthelsetjenesten, de såkalte LAR-sentrene. Disse sentrene skal fortsatt, slik flertallet ser det, være basis i denne behandlingen som del av et helhetlig opplegg der mange instanser har et ansvar. Mindretallet, Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, er ikke enig i dette, og mener at det må legges til rette for at fastlegen skal gis rett til å avgjøre om pasientene skal tilbys legemiddelassistert rehabilitering, uavhengig av spesialisthelsetjenesten og LAR-sentrene, slik jeg har oppfattet det. På bakgrunn av flertallets ønske om best mulig kvalitet på behandlinga og ut fra det syn at LAR-sentrene er de som best kan sikre dette også i framtida, innstiller flertallet i komiteen på at forslaget i Dokument nr. 8:56 avvises. Jeg regner med at representanter for mindretallet vil redegjøre nærmere for sitt syn senere i debatten. Rusmiddelmisbrukere er en pasientgruppe som er sterkt nedprioritert i det norske helsevesen. Fagmiljøene anslår at behandlingsbehovet omfatter ca. 7 000 tunge sprøytenarkomane, mens bare vel 2 400 av disse er under behandling. Ventetida er mange steder svært lang – noen steder opptil to år. Vi vet dessverre at mange dør i denne ventetida. Dette finner komiteen helt uholdbart, og den mener derfor at det raskt må settes i verk målrettede tiltak for å sørge for en betydelig økning av behandlingskapasiteten for disse pasientene. Regjeringa sier at de har som mål å avvikle ventelistene for LAR. Flertallet, regjeringspartiene, SV og Senterpartiet, understreker dette og sier i sine merknader at det må bety at ressursene både i revidert nasjonalbudsjett for 2004 og i de kommende statsbudsjetter må økes for å få dette til. Dette er å oppfatte som en klar marsjordre fra dette komiteflertallet til Regjeringen. Som en oppfølging av dette er jeg glad for at en samlet komite står bak følgende forslag i innstillinga: «Stortinget ber Regjeringen i statsbudsjettet for 2005 legge fram en plan for å øke kapasiteten i behandlings- og rehabiliteringstilbudet til rusmiddelmisbrukere.» Flertallet understreker også at rusmiddelmisbrukere ifølge pasientrettighetsloven har rett til vurdering ved et LAR-senter innen 30 dager. Og flertallet ber helseministeren klargjøre det ansvaret helseforetakene har for å oppfylle dette, i sine styringsdokumenter. Til tross for økt kapasitet ved LAR-sentrene og klare rettigheter knyttet til pasientrettighetsloven vil det fortsatt være en ventetid for utredning og behandling. Komiteen understreker at det ikke er akseptabelt at de pasienter som står i en slik ventekø, blir stående uten noen form for behandlingstilbud i denne ventetida. Flertallet i komiteen viser derfor til at helseministeren i brev til Arbeiderpartiets stortingsgruppe datert 12. mai 2004 uttaler at forskrivning av vanedannende medikamenter kan startes opp hos fastlegen når en pasient er godkjent for behandling, men der det tar tid før behandling i regi av LAR-sentret kan starte opp. I en veileder fra Statens helsetilsyn er denne perioden begrenset til tre måneder. Men flertallet mener at denne perioden etter en konkret, individuell vurdering må kunne forlenges utover disse tre månedene for å hindre at igangsatt behandling blir avbrutt. Det er heller ikke akseptabelt at pasienter som venter på utredning og godkjenning for legemiddelassistert rehabilitering, blir stående uten et tilbud. I denne sammenheng viser flertallet til at Statens helsetilsyn i sin tilsynspraksis legger til grunn at forskrivning av vanedannende preparater fra fastlegen kan anses som forsvarlig i noen spesielle tilfeller. Men vi registrerer også at helseministeren i det nevnte brevet til Arbeiderpartiets stortingsgruppe er av en annen oppfatning. Denne uklarheten mener flertallet det må bli ryddet opp i i forbindelse med den evalueringen av legemiddelassistert rehabilitering som nå pågår, og som skal være ferdig til høsten. Jeg vil til slutt anbefale komiteens tilråding i innstillinga.