Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2015-10-05:
Jeg har vært i Stortinget nå i ti år, og i mange av de årene var jeg – vil mange si – en del av dem som var med og styrte landet. Jeg må si at i løpet av denne debatten kjenner jeg igjen et par trekk som vi av og til også i posisjon ble litt preget av. Det ene er det som representanten Korsberg her – hva skal jeg si – er målbærer av: troen på at du får flere velgere og flere som har tillit til deg, ved å ramse opp en rekke ting som regjeringen har gjort. Det holdt de også på med. Det var ikke veldig vellykket i alle sammenhenger, for når det ikke treffer helt hvordan folk tenker, føler og hva som er virkeligheten der ute, blir det ikke så veldig effektfullt. For øvrig var det han siterte, sagt i en helt annen setting og illustrerer vel egentlig at hovedpoenget til oljebransjen før oljeprisfallet var nettopp et kostnadsnivå som var altfor høyt, som alle var enige om måtte ned, men som nå forsterkes av at oljeprisen har falt dramatisk. Det har ingenting med det oljeskapte grepet som ble gjort av forrige regjering, noe jeg registrerer at også dagens regjering viderefører. Det andre poenget har representanten Eidem Løvaas pekt på ettertrykkelig for to innlegg siden. Det er troen på at hvis en bare harselerer og raljerer med andre partier, uten egentlig å si så mye om hva en selv vil, så blir det bedre. Det fungerer også svært dårlig. Jeg vil bare gi et vennligsinnet råd til Høyre spesielt, og det er at hvis man ønsker brede forlik om saker, hvis man ønsker at flere partier, også Arbeiderpartiet, skal være med og ta ansvar, er det en fordel å invitere til dialog, å invitere til reelle samtaler før man bruker mediene og talerstolen i Stortinget til å avkreve svar av en opposisjon, som tross alt er opposisjon og ikke regjering. Det var et vennligsinnet råd fra en som i hvert fall har holdt på med dette noen år, selv om det er flere her som har lengre erfaring enn meg. De to årene vi har bak oss, viser med tydelighet at vi har en regjering som etter mitt syn ikke klarer å svare på de reelle utfordringene vi står overfor som samfunn. Det handler om det store hovedtemaet som vi alltid kommer tilbake til i norsk politikk, som handler om hvordan vi skal ruste oss for framtiden, om en i hovedsak skal basere seg på fellesskapets grunn og arealer, eller om man skal satse på store skattekutt. Ingen andre enkeltsatsinger så langt fra Solberg-regjeringen er i nærheten av å overgå skattekuttene. Det tar Norge i feil retning, og jeg mener det finnes en annen måte vi kunne brukt handlefriheten på. La meg gi noen eksempler: Jeg mener vi skal bli enige om her i Stortinget at f.eks. det neste store helseløftet bør være en tverrfaglig opptrappingsplan i en eller annen vri som handler om forebygging og tidlig innsats rettet mot barn og unge, spesielt når det gjelder psykisk helse. Der bør vi involvere vårt forslag om skolehelsetjenesten, og helsestasjonene for ungdom bør ses særskilt både gjennom bevilgninger og vedtak. For vi har smertelig erfart i Stortinget før at bare å si at det er veldig hyggelig at dere satser på det i kommunene, ikke bærer frukt i så stor grad som vi skulle ønske – pengene kommer ikke fram. Vi bør satse på en sterk kommuneøkonomi, som bidrar til at kommunene er i stand til å ansette nok kloke hoder og varme hender. Jeg registrerte her tidligere i dag at Fremskrittspartiets eldregeneral – han kaller seg eldregeneral selv, så da er det vel også lov til å kalle ham det her i Stortinget – hadde et voldsomt innlegg og opprop mot Arbeiderpartiets eldrepolitikk. Nå ser jeg at Siv Jensen og Hoksrud ikke er i salen, men noen kan kanskje minne dem på forslagene i opposisjon om eldremilliard, eldreombud, statliggjøring, fullfinansiering av eldreomsorgen – det er altså så mange ting å ta tak i for Fremskrittspartiet i regjering at jeg ville konsentrert meg mer om det enn om hva Arbeiderpartiet til enhver tid mener. Det er i det hele tatt ganske betegnende at statsministeren og for så vidt en av hennes nestledere, helseminister Bent Høie, langt på vei er i rute når det gjelder å levere de skattekuttene de lovet velgerne før valget i 2013 – to år ut i stortingsperioden. Men når det gjelder f.eks. sykehusene, som vi får svaret på hva skjer med på nytt på onsdag, når statsbudsjettet kommer, er man ikke i rute. Der ligger man 1 mrd. kr bak skjema to år ut i stortingsperioden. Det vitner om mangelfull evne til å prioritere det som er riktig for landet, og mer evne til å prioritere det som man ser for seg er de viktigste tingene man selv har lovet. Jeg tror at jeg og flere med meg har vært forsiktige, ærlige, redelige – noen vil til og med si for forsiktige – i kritikken av enkelte deler av politikken til regjeringen. Jeg tror vi får sterkere lut nå i ukene og månedene som kommer.