Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2012-06-15:
Behandlingen av revidert nasjonalbudsjett er ikke tiden for omkamper. Allikevel opplever jeg at regjeringen legger opp til nettopp det gjennom å synliggjøre at deres politikk ikke virker, akkurat som vi advarte mot i budsjettbehandling både i fjor og i forfjor. Det manglet ikke på selvskryt fra regjeringspartiene. Det ble brukt ord som «rekordsatsing» i kommuneøkonomien, og det ble hevdet at man lå langt foran skjema for å oppnå målet om 12 000 nye sykehjemsplasser og omsorgsboliger i 2015. Men hva ser vi? Jo, ved årsskiftet sto 773 mill. kr i investeringstilskudd til heldøgnsplasser ubrukt på konto. Gjeldstyngede kommuner fortviler. De har rett og slett ikke råd til å dekke den kommunale egenandelen og ikke minst sørge for nødvendige midler til drift innenfor dagens rammetilskudd. Resultatet er også at avhjemlingen av sykehjemsplasser og omgjøring til omsorgsboliger fortsetter. Kommunene har fått seg forelagt at de kan spare 40 000–50 000 kr per plass i året, og gjør dette – de griper den muligheten, vel vitende om at dette betyr en kvalitetssenking av tilbudet, og at omsorgsboliger er lite egnet til de sykeste eldre. Dobbeltrom gjøres om til enkeltrom, uten at de tapte rommene erstattes av nye. I 2010 var nettotilveksten av heldøgnsplasser siden valget på 1 147. Året etter var nettotilveksten i underkant av 1 000 plasser, og av disse var det kun 22 nye sykehjemsplasser – jeg gjentar 22 nye sykehjemsplasser siden 2009. Var det dette Gro Harlem Brundtland og Jens Stoltenberg lovet de gamle i 2009? Nei, absolutt ikke. Allerede i 2010 fikk regjeringen kritikk av Riksrevisjonen fordi det ble for få plasser. Helseministeren lovet forbedring, men de samme problemene ser vi altså når 2011-regnskapet gjøres opp. Dette kan ikke få fortsette. Vi snakker om helsetilbudet til dem som bygget opp dette landet. Vi snakker om de sykeste gamle menneskene og hva samfunnet skal tilby dem i deres siste leveår. Her hjelper det ikke med det som min fraksjonsleder kaller tomt tåkeprat og talltriksing, her er det fakta en må forholde seg til, og handling som må på plass. Fremskrittspartiet har i en årrekke hevdet at vi må få statlig finansiering av eldreomsorgen, og kommunene må ha ansvaret for tjenesteutførelsen. Da vil pengene komme automatisk, slik at gamle, syke mennesker kan få nødvendig pleie og omsorg med rett kvalitet og på rett nivå. I dagens behandling av revidert har derfor Fremskrittspartiet lagt inn 500 mill. kr ekstra til drift av sykehjemsplasser. Jeg var for kort tid siden i en debatt med representantene Breen og Hansen i regi av Nasjonalforeningen for folkehelsen, og da kom det en befriende erkjennelse fra Arbeiderpartiets representant om at eldreomsorgen i Kommune-Norge gikk for halv maskin. Videre fikk vi høre at både Arbeiderpartiet og SV vurderte øremerking av midler til eldreomsorgen for å bøte på dette. Senterpartiet er tydeligvis bremseklossen som sørger for at vi ikke kan få det løftet som norsk eldreomsorg har behov for. Fremskrittspartiet mener det er en offentlig oppgave å tilrettelegge og finansiere eldreomsorgen. God eldreomsorg kan ikke være avhengig av god eller dårlig kommuneøkonomi, lokalpolitikernes evne til å prioritere eller skjevheter i demografi. Derfor vil Fremskrittspartiet at staten skal ha finansieringsansvaret for eldreomsorgen, og at offentlige og private aktører skal ha mulighet til å konkurrere på like vilkår om å tilby tjenestene. Eldreomsorg skal ytes ut fra at alle mennesker er likeverdige, og med respekt for den enkeltes verdighet. Fremskrittspartiet foreslår også i sitt budsjettforslag å bevilge 2 mrd. kr til de regionale helseforetakene for å kunne nedbetale gjeld. Vi ser dessverre i dag at den høye gjeldsbyrden til helseforetakene er medvirkende årsak til redusert tjenestetilbud og manglende evne til nyinvesteringer i f.eks. medisinskteknisk utstyr. Med en gjeldslette på 2 mrd. kr vil dette bildet kunne bedre seg betraktelig. Et av de negative utslagene vi ser, er den dreiningen helseforetakene gjør innen rusomsorgen fra langtid til korttid. I mitt hjemfylke mister nå Phoenix House Haga sin avtale etter 22 års vellykket drift. Vi har skrikende mangel på behandlingsplasser, og da går det ikke an å legge ned et velfungerende tilbud for å spare 25 mill. kr. Jeg stiller meg også undrende til kvalitetskriteriene som brukes. Her måles det på om hvor mange sykepleiere og psykologer en har ansatt, noe som gjør at et terapeutisk samfunn der bl.a. tidligere rusmisbrukere er ansatt, kommer dårlig ut. Mens resultater – hvor mange som har blitt rusfrie etter behandlingen – vektlegges ikke i det hele tatt. Helse Sør-Øst har selv evaluert tilbudet ved Haga og sett at syv av ti pasienter er rusfrie etter endt behandling. Dette er et oppsiktsvekkende godt resultat, og det er jo det som burde være kvalitetskriterium nr. 1. Jeg vil på det sterkeste anmode helseministeren om å gå inn i denne saken og sørge for at Phoenix House Haga ikke blir lagt ned. Det tar lang tid å bygge opp gode rustilbud, men de kan rives ned med et pennestrøk hvis vi har en regjering som ikke evner å handle.