trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-12:
Det har vore to alvorlege ulykker på E39 ved Flekkefjord dei siste åra. I begge ulykkene var det tre omkomne. Den fyrste ulykka involverte tre ungdommar på veg mot Flekkefjord. Bilen køyrde ut på venstre side like før påkøyringa frå Flekkefjord mot aust og trefte m.a. jordskråninga. Den andre ulykka skjedde i fjor haust i samband med ei forbikøyring på veg mot aust. Gjennomsnittleg trafikk på denne delen av E39 er om lag 7 000 køyretøy i døgnet, med om lag 20 pst. tungtrafikk. Med erfaring frå ein gjennomgang Statens vegvesen har gjort etter den siste dødsulykka på E39 ved Flekkefjord, har Statens vegvesen vedteke å gjennomføra følgjande utbetringar i inneverande år: Skiltinga på vegstrekninga blir endra slik at det ekstra køyrefeltet på E39 forbi Flekkefjord mot aust tydelegare står fram som eit påkøyringsfelt og ikkje som ei mogleg samanblanding av påkøyringsfelt og forbikøyringsfelt. Strekninga vil bli merka opp på nytt. Saman med den nye skiltinga vil dette få tydelegare fram kva som er standarden på denne strekninga. Som del av arbeidet med Nasjonal transportplan 2014–2023 har Statens vegvesen starta opp arbeidet med ei konseptvalutgreiing, KVU, for E39 frå Søgne i Vest-Agder til Ålgård i Rogaland. Denne vil òg omhandla strekninga på E39 forbi Flekkefjord. Det er ikkje sett av midlar til større tiltak på strekninga i Statens vegvesen sitt handlingsprogram for perioden 2010–2013. Eg føreset at ei prioritering av midtrekkverk på strekninga blir vurdert i samband med arbeidet med Nasjonal transportplan 2014–2023.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-12:
Eg er komfortabel med ein veldig ambisiøs nasjonal transportplan. Eg er òg komfortabel med at det i denne perioden skal byggjast atskillege kilometer med firefelts veg, og at det er 750 km med riksveg som skal bli utbetra med midtrekkverk eller merkte sperreområde/midtmarkering. Samtidig må vi vakta oss for å tru at midtrekkverk åleine løyser alle utfordringane når det gjeld trafikktryggleik. Utforkøyringsulykker står f.eks. for om lag same del av dei drepne i vegtrafikken som møteulykker. Så er eg fornøgd med at det blir gjort tiltak, og eg forstår det slik at òg representanten meiner at dei kan bety noko.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-12:
Den oppfordringa skal eg følgja opp overfor Statens vegvesen for å sjå om vi her kan gjera meir for å agera endå tidlegare. Så er det slik at i 2010 blir bygginga av 14,5 km med midtrekkverk fullført. Det er ikkje så mykje i den store samanhengen. Det vil likevel bety noko for dei strekningane der dette er aktuelt. Så vil ein anten i 2011 eller i 2012 starta opp med bygging av 44,2 km midtrekkverk. Når talet er så lite, så er det jo fordi dei enklaste strekningane allereie er bygde ut der det lèt seg gjera. Og så trur eg at representanten og eg vil vera einige om at det er viktig uavlateleg å halda fokuset her på trafikktryggleiken, som høgste prioritet i alt vegarbeidet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-12:
Nasjonal transportplan 2010–2019 inneber ei historisk satsing på samferdsel. Likevel er det lokale ynske og vilje til å ta i bruk bompengar for å framskunda realiseringa av eit vegprosjekt ytterlegare, eller for i det heile å få eit vegprosjekt realisert. Dette stiller eg meg positiv til, men det er ein klar føresetnad at det er lokalpolitisk tilslutning til dei bompengeprosjekta som blir fremja for Stortinget. Framstegspartiet har ved fleire anledningar teke til orde for å innføra folkeavrøsting om bompengefinansiering. Etter mitt syn kan det vera vanskeleg å sikra at alle partar blir høyrde på ein forsvarleg måte gjennom ei folkeavrøsting, der spørsmålsstillingane nødvendigvis må bli vesentleg forenkla. Eg meiner difor at staten skal leggja vekt på formelle vedtak som blir fatta av dei kommunane og fylkeskommunane som saka gjeld. Som omtalt i St.meld. nr. 16 for 2008–2009, er det ikkje lagt opp til å setja noko tak på det totale talet på bompengeprosjekt. Regjeringa meiner at det bør gjerast ei konkret vurdering for kvart enkelt prosjekt, bl.a. for å sikra at bompengebelastinga ikkje blir for stor i det enkelte området. I tillegg ser eg det som viktig at prosjekta blir vurderte i forhold til dei retningslinjene som er trekte opp for bompengefinansiering, f.eks. samanhengen mellom nytte og betaling og lengda på innkrevjingsperioden. Gjennom Forvaltingsreforma er fylkeskommunen sitt ansvar for utviklinga av det offentlege vegnettet vesentleg auka, ved at store delar av det tidlegare øvrige riksvegnettet er omklassifisert til fylkesveg. Dette kan få innverknad på bruken av bompengar på dette vegnettet. Det er lagt opp til at òg bompengeprosjekt på fylkesvegnettet skal vurderast av regjeringa og Stortinget, på lik linje med prosjekt på det statlege vegnettet – dette for å sikra ei samla vurdering av aktivitetsnivå og bompengebelasting. Det ligg innafor heimelsgrunnlaget i veglova § 27 å nytta bompengar til trafikktryggleikstiltak, gang- og sykkelvegar og miljøtiltak dersom det er lokalpolitisk tilslutning til dette. Dette har vore mest vanleg innafor bypakker og er ikkje noko nytt. For eksempel omfatta Trondheimspakka, som vart vedteken i 1990, midlar til såkalla KSM-tiltak, altså kollektivtrafikk-, miljø- og trafikktryggleikstiltak. At bypakkene i større grad omfattar slike tiltak, ser eg på som positivt. Byområda har store miljøutfordringar, og det er difor behov for tiltak, både for å redusera biltrafikken og for å leggja til rette for auka kollektiv- og sykkeltrafikk. Bruk av bompengar til slike tiltak kan bidra til utvikling av betre og meir miljøvenlege transportsystem i byområda. Fordelinga av dei midlane som bompengeselskapa stiller til disposisjon for Statens vegvesen dei enkelte år, blir avklart gjennom dei årlege budsjetta.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-12:
Som eg sa i mitt fyrste svar: Bruk av bompengar til tiltak som bidreg til å redusera biltrafikken, og som samtidig legg til rette for auka kollektiv- og sykkeltrafikk, synest eg er positivt. Føresetnaden i dei prosjekta som har vorte lagde fram for Stortinget, er at desse forslag òg skal vera lokalt initierte, baserte på lokale vedtak. Eg ser det som mi oppgåve å følgja dei opp, der vi bidreg til både eit betre miljø og betre framkome i byområda, samtidig som vi følgjer opp det som er den lokale viljen i desse spørsmåla.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-12:
Eg meiner dei to eksempla som representanten Sortevik her nemner, er veldig gode eksempel nettopp på at det er lokal vilje til tiltak som bidreg til større framkome, og samtidig til eit betre miljø, til å redusera biltrafikken og til betre framkome både for gåande og syklande, og òg for dei som måtte ha bruk for bil. Begge desse to eksempla er lokalt initierte og lokalt vedtekne, og eg ser det som mi klare oppgåve – ut frå den regjeringa eg representerer – å følgja opp denne typen forslag. Mitt velmeinte råd til Framstegspartiet vil vera å ikkje vera så einsidig fokusert på kva som blir kravt inn, men faktisk òg fokusera på kva ein eigenleg får igjen av betre miljø og helse for små midlar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-12:
Regjeringa har for perioden 2006–2009 meir enn oppfylt planramma for dei fyrste fire åra i Nasjonal transportplan 2006–2015. Regjeringa har vore særleg oppteken av å styrkja innsatsen til vedlikehald av transportinfrastrukturen, som har vore forsømt over fleire år. Budsjetta til drift og vedlikehald av vegnettet vart difor auka merkbart i perioden 2006–2009, samanlikna med rammene i Nasjonal transportplan 2006–2009. I Nasjonal transportplan 2010–2019 er det lagt opp til ytterlegare auka løyvingar til drift og vedlikehald. Målet for den auka innsatsen er å stoppa veksten i forfallet av transportinfrastrukturen. I budsjettet for 2010 vidarefører regjeringa ein høg aktivitet på drift og vedlikehald av riksvegnettet. Det har likevel vore ein kraftig kostnadsauke nettopp for drifts- og vedlikehaldsarbeid dei siste åra, noko som gjer det vanskeleg å halda oppe eit nivå på vedlikehaldet som stoppar veksten i forfallet. Det er difor viktig å arbeida for å redusera kostnadene, samtidig som kvaliteten på arbeidet skal vera rett. Statens vegvesen arbeider no med å kartleggja årsakene til den store kostnadsauken. I tillegg arbeider etaten med å prøva ut nye kontraktformer og strategiar med sikte på kostnadsreduserande tiltak. Lat meg òg seia at dagens metode for vurdering av storleiken på vedlikehaldsetterslepet er hefta med uvisse. Samferdselsdepartementet har difor teke initiativ til ei ny utgreiing for å betra metodikken for vurdering av vedlikehaldsetterslepet på riks- og fylkesvegnettet. Statens vegvesen har starta på dette arbeidet, og det er meint å vera ferdig i 2011. Eg følgjer utviklinga innafor drift og vedlikehald i vegsektoren nøye. Det er min ambisjon å arbeida for å styrkja vedlikehaldet, og då må vi i fyrste omgang stoppa veksten i forfallet på vegane.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-12:
Dette spørsmålet gjev meg høve til å retta opp ein feil frå Statens vegvesen si side. Eg vart fortald i går at dei nettopp hadde levert ut eit handlingsprogram som fortel om ein auke frå 8 til 20 pst. Det korrekte talet frå Statens vegvesen si side skal vera 10 pst. Dei har òg lagt ut ein korreksjon på sine nettsider. Så kan representanten seia: Okke som, her er det ein auke. Eg kan seia: Heldigvis berre på 2 pst. i staden for 12 pst. Eg skal ha fullt trøkk både på betre metodar for å estimera vedlikehaldet og ikkje minst for å få ein gjennomgang av kontraktformene, som Statens vegvesen no skal føreta. Det handlar ikkje berre om å løyva pengar, men det handlar faktisk òg om å sørgja for eit effektivt vedlikehald for pengane.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-05-12:
Lat meg aller fyrst seia ja til å lytta. Det er ikkje noko nytt. Eg har brukt ganske mykje tid no desse månadene eg har vore samferdselsminister, nettopp på å lytta til ulike aktørar innan denne sektoren for å sjå på på kva måte eg kan følgja opp på best mogleg vis. Difor er eg òg veldig glad for at det i budsjettet for 2010 er rom for 800 nye kilometer med asfalt. Det betyr mykje for dei som er opptekne av vedlikehald. Så kjem det no i revidert 70 mill. kr. Det er ikkje all verda, men det betyr faktisk 100 nye kilometer med asfalt. Og prisane er gunstige akkurat no. Så summen der kan bli minst 900 kilometer med asfalt, som er viktig for vedlikehaldsarbeidet. Utover det: Ja, vi må stadig forbetra vedlikehaldet.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
Eg har eit spørsmål til miljøvernministeren, og i hans fråvær er eg glad for at kunnskapsministeren vil svare på spørsmålet: «Elektrifisering av vegtransporten i Norge er et nødvendig virkemiddel for å bedre luftkvaliteten i byene. På norske veier ruller det 2 850 elbiler, men kun et fåtall av disse er i offentlig eie og drift. Det er et paradoks at det offentlige, som forvalter en svært stor bilflåte, ikke bidrar til økt bruk av elbil gjennom sin innkjøpspraksis. Kan statsråden redegjøre for hvor mange elbiler som eies og driftes av det offentlige, og hva vil statsråden gjøre for å øke antallet elbiler i offentlig sektor?»
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
Eg takkar for det gode svaret. Eg synest det var eit offensivt svar. Me må vere einige om at talet i dag er for lågt. Det me opplever, er at det skjer mykje på avgiftssida, som statsråden seier, og det vil da seie at prisnivået er relativt gunstig. Me veit at utbygging av ladestasjonar har vore ei utfordring, men det har blitt mykje betre siste året. Noko av det som er utfordrande for dei som eig elbilar i dag, er bl.a. at det kanskje er for få som eig elbilar totalt sett, og at den type funksjonar som f.eks. servicefunksjonar, blir vanskeleg tilgjengelege. Eit eksempel der: Ein har hatt ein debatt om dette i Sogn og Fjordane dei siste dagane, der ein faktisk har berre sju–åtte elbilar i heile fylket. Utfordringa der no er ikkje ladestasjonar. Det byrjar å kome ein del, og dei må jo på plass først for at ein kan kjøpe elbilane. Men det er viktig at me får fleire offentlege elbilar, fordi det vil bidra til å auke talet totalt sett.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-05-12:
Eg er òg einig i den delen av svaret som kom no. Ein kommunal elbil er like god som ein statleg elbil, og her kan det bli gjort meir. Når det er berre 66 av nesten 3 000 elbilar som er offentlege, vil eg seie at det er ein altfor låg del, sidan me har hatt mål om at me skulle ha 10 pst. elbilar i 2020. No sit jo òg samferdsleministeren og lyttar til denne delen av debatten. Me har òg store utfordringar når det gjeld klimaet totalt sett. I den samanhengen vil eg vise til Klimakur 2020, den stortingsmeldinga som regjeringa har lovt skal kome i 2011. Eg vil òg seie at denne delen bør takast vare på der. Skal me greie å nå det som me har ambisjonar om på transportsektoren, må me, som statsråden sa her, òg vere villige til å skjerpe retningslinjene, fordi bilane blir betre og betre. Statsråden nemnde òg at dei går lenger og lenger, og da må me òg vere villige til å setje tydelegare grenser.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Da har jeg et spørsmål til samferdselsministeren: «Regjeringen øker bruken av bompenger. Det blir flere prosjekter som finansieres med bompenger, og bompengenes andel av investeringsbeløpene øker. Bruken av bompenger er utvidet til både anlegg og drift innenfor kollektivtransport. Det ser også ut til å være en markert økning i bruk av bompenger til trafikksikring, til gang- og sykkelvei og til såkalte miljøtiltak. Dette siste ser ut til være et nytt bruksområde for bompenger. Vil statsråden legge begrensninger på dette og styrke styring og kontroll med bompengebruk?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
På slutten nærmet statsråden seg et svar på det spørsmålet egentlig dreier seg om. Det dreier seg ikke om omfanget av bompengebruk og politisk utpressing som drives av regjeringen, og det dreier seg ikke om forslag fra Fremskrittspartiet om å bruke folkeavstemning, som er et godt tiltak, og la folk selv bestemme. Men det dreier seg nettopp om vegloven § 27, hvor Stortinget og departementet setter vilkår for bestemt bruk av avgiftsmidlene. Det er denne bruken av avgiftsmidlene, bruken av bompengene, jeg er på jakt etter med spørsmålet, for vi ser at det brukes bompenger til en rekke andre formål enn det jeg tror bilistene opplever som primærformålet. Vi opplever at de bl.a. brukes til rene byutviklingstiltak i bomringer, som statsråden var inne på. Dette fremstår jo mer som en generell ekstraskatt enn som en ekstra transportskatt. Vil ikke statsråden legge noen begrensninger på denne utviklingen?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
La meg bemerke at denne representanten har brukt uttrykket «politisk utpressing» mange ganger fra denne talerstolen, med andre presidenter, og da pleier det å gå ganske så bra. Igjen – vilkår for bruk av avgiftsmidler og ferske eksempler: Vi kan ta to ferske eksempler, for vi har nå to saker til behandling. Den ene er utvidelse av Bergensprogrammet. Der brukes det nesten 2,5 mrd. kr til såkalte programtiltak. 36 pst. av hele pakken brukes altså til helt andre ting enn til å bygge vei. Vi har nettopp fått informasjon i samleproposisjonen om utvidelse av miljøpakken i Trondheim, der bompengene i 2010 skal utvides med 90 mill. kr mer til bompengetiltak, som skal brukes til miljøtiltak. To tredjeparter av bompengene som kommer inn i 2010, skal altså brukes til helt andre ting enn til vei. Mener statsråden at dette er å sette vilkår for bruk av avgiftsmidlene?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-05-12:
Jeg har følgende spørsmål: «Regjeringen sier i Nasjonal transportplan: «Det er en prioritert målsetting å skape en vesentlig bedre drifts- og vedlikeholdsstandard på riksvegene.» Samtidig øker vedlikeholdsetterslepet i norsk vegsektor stadig. Vedlikeholdsetterslepet har blitt estimert til over 20 mrd. kr og er økende. Mener statsråden at planene som nå foreligger, er nok til å forhindre at vegstandarden ikke forverres ytterligere?»
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-05-12:
Jeg takker for svaret. Vi har nettopp sett revidert nasjonalbudsjett, hvor det er lagt inn 70 mill. kr kun til å rette opp frostskader og skader etter en streng vinter. Det statsråden slår fast, er at hun holder fast ved sin målsetting og mener at hun er på god veg mot det målet. Men dette stemmer ikke med det som står i hennes egen underetats dokumenter. I Statens vegvesens handlingsprogram står det under kategorien veg: svært dårlig – som brukes som begrep. Den vil øke fra 8 pst. til 20 pst. i løpet av de neste tre årene. Hvordan kan dette henge sammen?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-05-12:
Det er tydelig at det er et eller annet med systemet her for å etterprøve dette, som ikke er på plass. Komiteen har i dag hatt høring med trafikksikringsorganisasjonene. De ønsker å ha definerte, forpliktende mål for hva som er godkjent eller god veg, altså på linje med krav til kjøretøyer, på linje med krav til førere, osv. I tillegg vil de ha et tilsyn, og de vil ha sanksjonsmuligheter. Vil statsråden lytte til disse organisasjonene som arbeider for sikrere veger, færre dødsfall på vegene våre, og imøtekomme dem i dette ønsket?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
«Det jobbes aktivt i mange land med å utvikle ukonvensjonelle olje- og gassressurser. Utviklingen gjør at f.eks. USA forventer å bli uavhengig av importert gass. Oljesand og skifergass er dagens ledende ukonvensjonelle petroleumskilder, men skiferolje, gass i kullreserver og gasshydrater sees på som lovende. Dersom utviklingen går slik mange tror, vil disse ressursene endre det globale energibildet. Hva gjør Norge for å undersøke ukonvensjonelle petroleumsressurser på norsk territorium?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Jeg er glad for de signalene statsråden ga i går, og som han for så vidt bekrefter i dag, om at vi har som mål å utvinne mye olje og gass i framtiden. Det er det viktig å slå fast. Samtidig vet vi at det er utfordringer på norsk sokkel. Selv Oljedirektoratets framskrivninger viser at vi sannsynligvis får en nedgang i produksjonen i forhold til dagens nivå. Nå er dagens nivå gledelig høyt, så det er kanskje ikke uventet sånn sett. Men norsk sokkel har vært kjent som et laboratorium for oljeindustrien. Med tanke på å ha perspektiver langt fram i tid vet vi at EU ser på gass som en del av deres klimaløsning. Vi vet at det jobbes med skifergass i USA og EU, og noe av det man fant fort ut når man jobbet på norsk sokkel på 1960- og 1970-tallet, var at det var store mengder kull under havbunnen. Mange regner med at ikke bare skifergass og gasshydrater, men også gass i kull har et stort potensial i framtiden. Dette handler om både teknologi og teknologiutvikling. Hva er statsrådens kommentar til det?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Kan statsråden likevel gi et signal om hva slags holdning regjeringen har hvis et utenlandsk selskap, eller et norsk selskap, kommer og mener at de har funnet teknologi som gjør at det er mulig å utvinne skifergass til havs, eller bore etter gassforekomster i kull? Gasshydrater tror jeg nok er såpass krevende at vi ikke skal tro at det skjer noe der de første årene. Vil statsråden være positiv til at noen for egen regning og risiko kan gjøre slikt på norsk sokkel, eller er han skeptisk?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-12:
Av ukonvensjonelle petroleumsressurser i Norge er det trolig skifergass og gasshydrater som det er størst grunn til å adressere her. Av dem er det først og fremst gasshydrater som det finnes mye av i Norge. Det er gjort en del kartlegging av gasshydratene på norsk sokkel. De største forekomstene synes å være rundt Svalbard, og i det nordlige Barentshavet samt på midtnorsk sokkel. Det er stor usikkerhet og store kostnader knyttet til utvinning av gasshydrater, og det trengs en betydelig teknologiutvikling dersom disse skal kunne produseres kommersielt i Norge. Så langt er kun to gasshydratprosjekter realisert rundt om i verden, ett i Alaska og ett i Japan. Begge har en relativt liten produksjon. PETROMAKS-programmet i Norges forskningsråd støtter to prosjekter som studerer gasshydrater. Det ene kartlegger gasshydrater i områdene rundt Barentshavet og Svalbard, og det andre ser på mulighetene for å utnytte CO2 for å produsere gasshydrater. Olje og gass i det 21. århundre, OG21, er et strategiorgan for olje- og gassforskning, utpekt av OED, som består av representanter for industri og akademia. OG21 har ikke pekt ut ukonvensjonelle ressurser som et område Norge burde prioritere med hensyn til forskning og teknologiutvikling. Når det gjelder skifergass, er det ikke foretatt noen systematisk gjennomgang av potensialet for dette på norsk sokkel, men vi følger tett opp utviklingen internasjonalt. Oljedirektoratet er bl.a. med i et internasjonalt prosjekt, «Gas Shales in Europe», som har som formål å kartlegge skifergasspotensialet i Europa. Når det gjelder skifergass, er de miljømessige aspektene såpass omfattende og utfordrende at operasjoner til havs vil bli svært kostbare. I tillegg må man regne med svært små produksjonsvolumer som krever mange brønner. Skal skifergassen være lønnsom å utvinne, må infrastruktur og boreutstyr være installert fra før. Skifergassproduksjon på norsk sokkel er derfor foreløpig mest aktuelt som tilleggsressurs knyttet til gassnedblåsning fra eldre oljefelt. De geologiske forutsetningene for skifergass på land synes ikke å være til stede i Norge, og er dermed ikke aktuelt i denne sammenhengen. Årsaken til at ukonvensjonelle gassressurser ikke i større grad har blitt gjennomgått i Norge, er først og fremst at vi per i dag har store konvensjonelle ressurser som vil vare i flere tiår framover, og at vi fortsatt har et stort fokus på å finne mer av disse ressursene, hvilket Stortinget debatterte ganske mye i går. I tillegg er teknologiutfordringene, kostnadene og miljøaspektene ved utvinning av ukonvensjonelle petroleumsressurser fortsatt så betydelige at det ikke vil være aktuelt å utvinne disse på norsk sokkel innenfor en fornuftig planleggingshorisont nå.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-12:
Det er riktig som representanten sier, at det er betydelige kullforekomster på norsk sokkel som det i hvert fall er teoretisk mulig å anvende gjennom ulike teknologiske løsninger. Men det vi foreløpig ser, er at dette er krevende prosesser å sette i gang, og at man med dagens teknologi også har store miljømessige utfordringer. Men vi ser jo i verden for øvrig at utnyttingen av kombinasjonen kull–gass er det dessverre en del ulykker knyttet til. Det er kjent. Så det er riktig som representanten sier, det er påvist slike ressurser også her på norsk sokkel, men så langt har vi ikke vurdert det som aktuelt å gjøre mer med det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-05-12:
Hvis energiproduksjonen kan foregå innenfor gode og sikre miljømessige rammer, og ta hensyn til de klimautfordringene som ligger rundt det, er jeg positiv til initiativ som går på det å utnytte ressurser på norsk sokkel. Jeg tror at realiteten i dag er at den type prosjekter er et stykke unna, men jeg oppfatter representantens spørsmål som mer et teoretisk spørsmål i forhold til en gitt situasjon, og da er det viktig for meg å ramme inn det miljømessige og klimamessige i et slikt eventuelt prosjekt.
Siri A. Meling (Høyre), 2010-05-12:
«Et fremtidig nytt klinikkbygg for Norges veterinærhøgskole er planlagt etablert på Ås i tråd med Innst. S. nr. 176 for 2007–2008, i et område av landet med liten og fallende husdyrproduksjon. Studentenes adgang til et aktivt husdyrbruk og havbruk er å anse som en avgjørende faktor for adekvat klinisk undervisning. Vil statsråden ta initiativ til en alternativ lokalisering av klinikkbygget til områder av landet hvor det faktisk er et aktivt husdyrhold, som f.eks. Sandnes i Rogaland?»
Siri A. Meling (Høyre), 2010-05-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg vil understreke at Høyre er opptatt av at veterinærstudentene våre skal ha høy kompetanse og god kunnskap. Og, som jeg sa, klinikkdelen anses å være ganske avgjørende i dette studiet. Vi mener det er gjennom god kontakt med praktisk husdyrbruk studentene kan få godt nok undervisningsmateriale, enten det gjelder sykdom, avl, etikk, dyrevernsspørsmål eller kjennskap til hele produksjonskjeden for mat. Mener statsråden at disse momentene i tilstrekkelig grad er vektlagt i beslutningen om å etablere dyrenes rikshospital, som denne klinikken må sies å være, i et område av landet med lavt, og synkende, husdyrhold? Og: Synes statsråden det er tilfredsstillende at pasientene, altså de syke dyrene, må transporteres over til dels store avstander med dispensasjon fra Mattilsynet?
Siri A. Meling (Høyre), 2010-05-12:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Jeg synes det er positivt at statsråden understreker det som lå i proposisjonen fra regjeringen om en videreutvikling av miljøene på Sandnes, og jeg legger merke til at statsråden også sier at det ikke bare er en videreutvikling, men også en styrking av miljøene på Sandnes. Nå er det sannsynligvis slik at det vil ta en del år før flyttingen av Norges veterinærhøgskole er gjennomført, og behovet for et nytt klinikkbygg er ganske presserende. Er dette argumenter som kan få statsråden til å tenke nye tanker omkring lokalisering av klinikkbygget?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
I tråd med regjeringens tilråding i St.prp. nr. 30 for 2007–2008 og Stortingets tilslutning til dette 7. april 2008 skal Norges veterinærhøgskole lokaliseres på Ås og organiseres sammen med Universitetet for miljø og biovitenskap. Et interimsstyre har avgitt sin rapport som heter Det nye universitetet på Campus Ås, og et fellesstyre er nå oppnevnt av Kunnskapsdepartementet med Finn Bergesen jr. som styreleder. Det er fra Stortinget, regjeringen, interimsstyret og fellesstyret understreket at Veterinærhøgskolens avdeling på Sandnes, som eies av Opplysningsvesenets fond, og som i dag drives av Norges veterinærhøgskole, skal utvikles videre og styrkes i forbindelse med opprettelsen av det nye universitetet. Norges veterinærhøgskole ser avdelingen på Sandnes som et sentralt tilbud til differensieringsstudenter i mattrygghet og produksjonsdyrmedisin, to studieretninger som vil bli slått sammen for å styrke utdanningen. Arbeidet med dette er allerede godt i gang. I differensieringsdelen av studiet vil fagmiljøet på Sandnes representere en spesielt verdifull ressurs. Undervisningstilbudet på Sandnes utvides nå med to nye stillinger, fra å omfatte småfe til også å omfatte feltrettet virksomhet innen forebyggende veterinærmedisin og besetningshygiene. Norges veterinærhøgskole vurderer det slik at det i dag er tilstrekkelig antall produksjonsdyr i østlandsregionen til å lage et godt undervisningstilbud på det nivået som produksjonsdyrklinikken skal fylle på Ås. Undervisning i klinikk er dessuten en sentral og integrert del av undervisningen som det vil være svært uhensiktsmessig å dele på flere studiesteder. Synergi mellom de veterinærmedisinske fagmiljøene på Norges veterinærhøgskole og husdyrfagmiljøene på Universitetet for miljø og biovitenskap var også et viktig argument for å flytte Norges veterinærhøgskole til Ås, og en deling av disse fagmiljøene har fra fagmiljøenes side ikke vært vurdert som hensiktsmessig, verken ved en plassering på Sandnes eller i noen andre deler av landet. Det er i dag ikke rene klinikkfasiliteter på Sandnes, men et tilbud til obduksjon av døde dyr i samarbeid med Veterinærinstituttet. Det har ikke vært vurdert å legge klinikkfasiliteter utover dette til Sandnes. Derimot vil styrking av de eksisterende fagmiljøene på Sandnes være viktig for utviklingen av det nye universitetet på Ås.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Jeg vil understreke at det nye universitetet som er i ferd med å utvikle seg på Ås, er et meget krevende, men også svært viktig prosjekt, både for det eksisterende universitetet og for Veterinærhøgskolen som skal dit. Vi har nå hatt en konsekvensutredning – KS1, som det heter – som ligger til grunn for diskusjonene i forbindelse med det nye universitetet. Der har det aldri vært et alternativ at det skulle være klinikkbygg på Sandnes. Men Sandnes spiller en stor rolle. Det var en av forutsetningene for hele etableringen at Sandnes skulle være med som en viktig del av undervisningstilbudet til studentene, nettopp fordi, som representanten sier, at det er mer husdyr i det området enn det er på østlandsområdet. Samtidig har man, som jeg sa i svaret, vurdert det slik fra fagmiljøenes side at det er tilstrekkelig med husdyr i østlandsområdet til at en slik klinikk godt kan fungere der. Men jeg vil understreke at det er helt avgjørende at man har en god kontakt med Sandnes når det gjelder dyr, og med andre miljøer når det gjelder fisk, i forhold til det nye universitetet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-12:
Jeg regner med at representanten kjenner så godt til disse konsekvensutredningsprosessene at hun vet at det å skulle endre forutsetninger for den prosessen nå, ville være å gå tilbake i tid i forhold til den framdriften vi har. At det er behov for et klinikkbygg, er helt riktig. At det planlegges på Ås, er også helt riktig, og at det er faglig forsvarlig, mener jeg at jeg absolutt har begrunnet i dette svaret. Men det betyr ikke at ikke Sandnes-miljøet er viktig for utdanningen av kommende veterinærer, og at det miljøet som er på Sandnes, særlig med småfe, sau og geit, er en viktig del av det undervisningsopplegget. Så det vil bli tatt vare på. Det vil bli styrket og utviklet, og det vil være en svært sentral del av undervisningsopplegget for de framtidige studentene.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
«Nord-Norsk Ferdigplen AS har søkt Mattilsynet om dispensasjon for å importere 500 kg med plengressfrø. Frøet det er søkt om, produseres i Alaska. Bedriften som leverer ferdiggress i Nord-Norge, trenger et gressfrø som er mer vintersterkt og hardført, og dermed bedre egnet for gressproduksjon nord for Polarsirkelen. Vil statsråden hjelpe Nord-Norsk Ferdigplen å få importert de gressfrøene de trenger, slik at de er i stand til å levere ferdigplen også nord for Polarsirkelen?»
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Det gressfrøet som det er søkt om, heter Nugget og kommer fra Alaska. Det er et gressfrø som tåler arktiske strøk. Det er også et gressfrø som har vært brukt tidligere av samme firma. Mattilsynet sier nei fordi dette ikke står på EUs liste. Mitt spørsmål til ministeren er: Er man nødt til å følge EUs liste? Kan ikke Mattilsynet se bort fra EU og åpne for import av 500 kg gressfrø fra Alaska?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Hvis man ser bort fra akkurat denne saken som er til ankebehandling, mener statsråden at det er riktig at man skal rette seg etter det som står på EUs liste? Skal ikke Norge som nasjon være i stand til selv å ta avgjørelser om man skal importere noe, ikke bruke EU, men bruke sin egen overbevisning og sin egen kompetanse? Når dette frøet tidligere har vært importert og brukt over lengre tid, hvorfor skal man da si nei nå?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
«Forskning er viktig, og forskningsmidlene er dessverre for små. Det er en målsetting at vi skal bruke mer penger på forskning både i privat og i offentlig sektor. Jeg leser på forskning.no at vi har brukt offentlige forskningsmidler på å finne ut at kyrne kan være slemme med hverandre. Forskningsrapporten konkluderer at kyrne blir mobbet på arbeidsplassen sin, slik at det går ut over melkeproduksjonen. Mener statsråden at dette er riktig bruk av offentlige forskningsmidler?»
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Jeg kan si til statsråden at det er ikke for å latterliggjøre, men det er for å se litt på hva man har av rammebetingelser, og det som skjer i landbruket. Det som jeg kunne tenke meg å spørre statsråden om etter å ha hørt svaret, er: Når man bruker 16 mill. kr på å forske på dette for å tilrettelegge, kan man regne med at man vil utarbeide en forskrift, at det ligger i systemet hvordan fjøsene skal se ut, at det skal være rømningsveier for kyr som blir mobbet, slik at de skal komme seg ut, à la krav til rømningsveier i tilfelle brann osv? Ser man for seg at staten tenker å gi investeringstilskudd for å følge disse retningslinjene, og har man tenkt å legge inn rammebetingelser for å hjelpe bonden eventuelt å få en forbedring i fjøsene?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-05-12:
Representanten Trældals spørsmål belyser et viktig tema, nemlig utvikling av plantesorter som er tilpasset de svært varierte forholdene vi har i vårt langstrakte land. Grasbasert produksjon er en bærebjelke i norsk landbruk og en forutsetning for at vi skal kunne videreutvikle et bærekraftig landbruk over hele landet. Arbeidet med å finne nye og bedre sorter som er tilpasset våre vekstvilkår, er en prioritert oppgave. Det gjøres en betydelig innsats med sortsutvikling for å få egnede engvekster tilpasset nordlige forhold. Målsettingen er klar: en bærekraftig planteproduksjon over hele landet. Når det gjelder plenfrø, har vi allerede tilgjengelige frøsorter som er egnet til å få fine plener også nord for Polarsirkelen. Frø til bruk i plener er imidlertid omfattet av det samme såvareregelverket som frø til bruk i landbruket. Regelverket skal sikre at såvarer som importeres og omsettes, har tilfredsstillende kvalitet og oppfyller plantehelsemessige krav. Derfor er det viktig med en nøye vurdering av hver enkelt søknad om import, slik som en har i dette tilfellet. I den aktuelle saken har Mattilsynets regionkontor for Nordland avslått søknad om import. Vedtaket ble påklagd 26. april i år, og klagen er nå til behandling i Mattilsynet. Jeg legger til grunn av Mattilsynet gjør en solid, fornyet vurdering i forbindelse med klagebehandlingen. Jeg overlater de faglige vurderingene til Mattilsynet og har ingen planer om å involvere meg direkte i Mattilsynets videre behandling av saken.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-05-12:
Som understreket i mitt forrige innlegg, gir vi i dag støtte til planteforedling. Vi arbeider med sortsutvikling av engvekster for å få gode vekster som er tilpasset dyrking nord i landet. Det er en viktig bit av Graminors arbeid med planteforedling. I dette tilfellet er saken nå til klagebehandling i Mattilsynet. I henhold til vanlig praksis er det slik at Mattilsynet må få behandle denne saken uten noen slags politisk påvirkning. Det er viktig at vi legger faglige synspunkter i bunnen ved slike vurderinger, og det er jeg trygg på at Mattilsynet gjør. Rent generelt kan jeg understreke at plenfrø som omsettes i Norge, i stor grad er importert. Selvsagt vil Mattilsynet vurdere denne saken på adekvat måte også videre.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-05-12:
Som sagt er saken til klagebehandling, og det legger jeg til grunn skal skje i henhold til vanlige prosedyrer. Når det gjelder spørsmålet som Trældal her tar opp, om vi skal følge et internasjonalt regelverk som er lagt i bunnen fra EUs side, er det slik at det gjøres i Norge på en rekke områder – på landbruksområdet, på dyrevelferdsområdet og også i dette tilfellet. Jeg vil bare understreke at Mattilsynet må behandle disse reglene i henhold til det regelverket, det lovverket, som vi har i Norge. Jeg forutsetter selvsagt at det blir gjort. I dette tilfellet er spørsmålet mer om det kan finnes alternativer hvis man ikke får anledning til å importere disse såvarene. Det finnes gode alternativer. Men som sagt, saken er ennå ikke avklart. Mattilsynet må få anledning til å gjennomføre en fornuftig behandling av den.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-05-12:
Jeg er glad for at representanten Trældal understreker at dette ikke er for å latterliggjøre, for det er et stort prosjekt. Det er også riktig å sette spørsmålstegn ved nytten av forskningen – det skal jeg si meg enig i, det er generelt viktig å ha debatt om denne typen prosjekter. I dette tilfellet er det et viktig prosjekt. Det har allerede vist seg at gjennom ulike tilpasninger av produksjonsmiljøet for kyr i fjøs, gjennom tilpasninger av fjøsets oppbygging og det utstyret en har i fjøset, kan en oppnå bedre resultat. Slik sett er det viktig for produsenten, og det er viktig for dyrevelferden. Hvorvidt det vil resultere i endrede forskrifter, hvorvidt det vil resultere i endret syn på investeringstilskudd som i et visst omfang gis til fjøsbygging, er det for tidlig å svare på nå.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-05-12:
Jeg deler representanten Bredvolds synspunkt på den positive effekten av ved både i forbindelse med oppvarming, i forbindelse med kulturlandskapspleie og, ikke minst, i forbindelse med at det skaper lønnsomhet for dem som produserer ved og selger det i et marked. Dette er et uregulert marked, og det er fritt fram for vedprodusentene å utnytte de mulighetene det gir. Det er bra for landbruket, det er bra for vedprodusentene. Så viser representanten til Enovas husholdningsstøtteordning, der det i dag gis støtte til investering i pelletskaminer og pelletskjeler. Det gis også støtte til varmepumper som henter varmen fra væske til vatn, eller fra luft til vatn, og det gis støtte til varmestyringssystem og solfangere. Nå er det innenfor et annet departements arbeidsområde, men en har vurdert det slik at lønnsomheten i vedproduksjonen var slik at det ikke var nødvendig å stimulere ekstra til denne utbyttingen av vedovner.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2010-05-12:
Jeg skal være den første til å si at vedproduksjon og bruk av ved er særdeles viktig også fordi det innebærer at vi bidrar til å oppnå Bioenergiprogrammets målsettinger om energiproduksjon. I mange sammenhenger deltar jeg i ulike møter og holder ulike foredrag der vi legger vekt på vedens betydning, både økonomisk og for kulturlandskapet. Så det skal jeg love representanten Bredvold at jeg skal fortsette å gjøre, for det er særdeles viktig. Når det gjelder støtteordninger, er jeg helt enig med representanten Bredvold i at det ikke er noe poeng å gi støtte til lønnsom produksjon, ei heller til å bytte ut vedovner. Det greier vi forbrukere selv, og det passer bra, for det er lønnsomt også for oss å bruke den veden og å bruke denne vedovnen.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Jeg ønsker å stille landbruks- og matministeren følgende spørsmål: «Med den lange og kalde vinteren 2009–2010 friskt i minne er det mange som kan takke vedprodusentene for en grei innetemperatur. Men mange vedprodusenter sliter økonomisk og mener at deres næring har dårligere rammevilkår enn andre varmeprodusenter, som f.eks. strøm, varmepumper og pelletsovner. Ser statsråden denne forskjellen?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Jeg takker statsråden for svaret, som kanskje ikke akkurat vedprodusentene vil kalle et positivt svar, men det var jo en redegjørelse og orientering om forskjellige ting når det gjelder dette med oppvarming. Nå er vel ikke jeg heller den som mener at vi skal gi støtte, men det er mange måter man kan gjøre rammevilkårene mye bedre på, og man kan også gjøre ting mer positivt. Det kan være nok at statsråden snakker positivt om vedfyring. Det kan være forskjellige måter å tilrettelegge dette på. Det kan være å lage en plan for hvor mange prosent som bør være vedoppfyrt i Norge. Det kan være litt om kulturlandskapet og mange slike ting som jeg ser kan gjøres. For noen år tilbake ble det jo gitt støtte til dem som ville kjøpe pelletsovner og på den måten varme opp husene sine eller bygningene sine. Men det finnes jo 800 000 gamle vedovner i Norge. Kanskje det kunne være noe?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-05-12:
Jeg takker statsråden for et nytt svar, som jeg tolker litt mer positivt. Men jeg synes nå det er litt merkelig – og det håper jeg statsråden også er enig i – at når vi bor midt i skogen, for å si det sånn, importerer vi samtidig ved fra andre land, fra Øst-Europa, samtidig som kulturlandskapet vårt gror igjen. Da tror jeg det hadde vært på sin plass å få gjort noe mer positivt ut av dette med vedproduksjon – som sagt – ikke det at man skal få noen økonomisk støtte eller noe sånt utover det andre får, det er ikke det jeg sier, men at det skal være litt mer likhet. Dette med pelletsovner var vel ikke akkurat den store suksessen, slik jeg har forstått det. Når man nå ser på miljøet – når vi er inne på det – forurenser vel en ny vedovn så å si ingenting i forhold til en gammel vedovn, pluss at den gir mye mer varme. Så det jeg ønsker at statsråden skal være med og bidra til, er å få vedproduksjonen opp på et enda høyere nivå, slik at flere kan bruke ved – at man tenker litt mer på det.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-03-09:
På vegne av representantene Erna Solberg, Trond Helleland, Siri A. Meling og meg selv har jeg gleden av å fremme et representantforslag om opprettelse av et fond og virkemiddelapparat for utvikling av klimavennlig teknologi.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-03-09:
På vegne av representanten Trine Skei Grande og meg selv har jeg den glede å fremme et representantforslag om en helhetlig gjennomgang av vilkårene for enkeltpersonforetak.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-09:
Spørsmålet gjelder domstolenes adgang til å idømme delt bosted. Nå understrekes det tydelig hvor snever den adgangen man i dag gir, er. Samtidig må vi huske på at denne saken har en forhistorie. Sterke krefter har ut fra ulike interesser – både kvinnepolitiske og mannepolitiske – ønsket å ha delt bosted som hovedregel. Derfor er det lett for oss andre å tolke dette som et politisk kompromiss mer enn et prinsipielt standpunkt om barnets beste. Jeg vil vise til Barne-, ungdoms- og familiedirektoratets høringsuttalelse, som sier: «Å skille ut hvilke foreldre som klart vil evne å etterleve dommen og starte et konstruktivt samarbeid til barnets beste, og hvilke som ikke vil klare det, fremstår for direktoratet som nærmest umulig for domsstolene. Det antas at flere barn vil lide og ha det strevsomt i fasen etter at en slik dom er avsagt.» Spørsmålet er: Hvor er det Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet tar feil?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-09:
Jeg tar ordet for noen utfyllende kommentarer til de innlegg som har vært holdt i debatten. Jeg vil også først understreke at debatten viser at det er enighet om veldig mange viktige forhold, på et svært komplekst område, men som er desto mer viktig for veldig mange barn og familier i dette landet. Jeg er også glad for at statsråden presiserer at når det er motsetning mellom hensynet til barns trygghet og stabilitet og ønsket om kontakt med begge foreldre, må barnets behov gå foran. Så sies det, når man argumenterer for delt bosted som hovedregel, at det handler om barnets rett til god kontakt med begge sine foreldre. Ja, barnets rett til og behov for kontakt med begge foreldre er viktig. Men hvis dette skal måles og veies i dager og timer mellom voksne, og det skal dras så langt at barna mister muligheten til ett hjem, én seng og ett rom, for dem som trenger det, har vi gått for langt. For barn er forskjellige, familier er forskjellige, og for mange barn vil det være slik at det ikke er et godt utgangspunkt for trygghet og stabilitet i hverdagen å måtte pendle mellom to ulike hjem. Det kan fungere godt for en del, men det vil også være veldig mange tilfeller der behovet for stabilitet, trygghet og faste rammer er langt større. Så vil jeg også utfylle det jeg har sagt vedrørende domstolenes rett til å idømme delt bosted. Når det vises til at det er «særlige grunner» som rammer inn denne forståelsen, gjøres dette til en veldig «snever adgang». Det er jeg glad for. Men vi må se dette i lys av en kampanje fra flere sterke interesser over mange år for å få til delt bosted som hovedregel, og når man da lager en så teoretisk åpning, som selv direktoratet sier at det framstår nærmest umulig for domstolene å vurdere, er det lett å få mistanke om at dette har oppstått som et slags politisk kompromiss der ikke det prinsipielle standpunktet om barnets beste har kommet i første rekke. Det uroer meg. Jeg venter også et press for å få utvidet denne hjemmelen etter hvert som dette blir praktisert, og jeg håper at statsråden og stortingsflertallet vil stå fast på sine stramme innramminger også når praksis skal gjennomføres.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-09:
Representanten Horne har bedt flere representanter opp til dans samtidig, så jeg klarte heller ikke å la være å bli med. Dette kan jo bli riktig hyggelig! Det er viktig å slå fast at denne debatten ikke handler om erkjennelsen av om det faktisk skjer samlivsbrudd; hele debatten, hele proposisjonen, hele saken handler om hvordan vi forholder oss til det, og hvordan vi lager et lovverk som er til barnets beste når det faktisk har skjedd. Og jeg holder fast ved det jeg sa i mitt forrige innlegg om at unger er forskjellige. For noen unger vil det kunne fungere godt – avhengig av familiesituasjon, avhengig av den enkelte unges ståsted, utvikling, fysiske og psykiske helse – å flytte mellom to hjem, f.eks. annenhver uke, som en del gjør. Andre unger har mye større behov for trygghet, stabilitet og faste rammer om hverdagen, som gjør at man faktisk må ha ett fast bosted, ett fast kjøkkenbord, ett fast regelsett, én seng og ett rom for å ha den stabiliteten som det enkelte barn trenger. Derfor blir det også feil å gjøre diskusjonen om delt bosted som hovedregel til en diskusjon om likhet i foreldreskap og barnets rett til lik kontakt med begge foreldrene – som det eneste kriteriet. Hele komiteen har stått samlet om en merknad innledningsvis i innstillingen der man sier at det nettopp er barnets beste som skal være overordnet voksnes og foreldres ønsker og rettigheter i denne sammenhengen. Den merknaden er også Fremskrittspartiet med på. Avslutningsvis vil jeg si at når det gjelder samværssabotasje, er det et veldig viktig tema. Jeg støtter Fremskrittspartiets intensjoner med forslaget. Samtidig erkjenner jeg at dette er en veldig komplisert problemstilling. Jeg synes kanskje formuleringen er litt kontant og ikke helt fanger opp kompleksiteten i problemstillingen. Jeg støtter intensjonen med forslaget, men vil ikke stemme for det, bare si at jeg forutsetter at statsråden jobber videre med disse krevende problemstillingene for om mulig å finne tiltak som kan redusere problemene knyttet til samværssabotasje.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-09:
Statsråden forsøker seg med at opposisjonen tar lett på balansen mellom disse to hensynene. Poenget er jo at Regjeringen i sitt forslag faktisk har tatt det ene hensynet ut av lovteksten, slik at hensynet til et trossamfunn skal fortolkes i lovens forarbeider og ikke lenger være i lovteksten. Det vil kunne være å sammenlikne med, hvis statsråden skulle være konsekvent, at en da kunne oppheve likestillingsloven og si at vi vedtar at folk skal behandle hverandre skikkelig, og så kan likestilling mellom kvinner og menn tolkes ut fra en generell regel. Det er ikke balanse. Mitt spørsmål til statsråden går på statsrådens svarbrev til komiteen, der han sier at en generell saklighetsregel vil også gjøre det mulig for trossamfunn å endre praksis over tid uten lovendring. Betyr det at statsråden vil være villig til å gå tilbake igjen til den gamle loven hvis det viser seg at trossamfunnene går i mer konservativ retning i sin fortolkning av disse spørsmålene? Og hva slags sammenheng er det mellom lovtekst og trossamfunnenes faktiske oppfatning av hva som er rett og feil til enhver tid?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-09:
Statsråden viser igjen til balansen i opposisjonens innlegg, men faktum er jo at samtlige innlegg fra opposisjonen faktisk har vist til begge disse hensynene og balansert dem, mens Regjeringens forslag innebærer at det ene hensynet tas ut av lovteksten, men skal fortolkes gjennom lovens forarbeid, altså teksten i proposisjonen. Jeg vil gjenta mitt spørsmål, for statsråden har svart i et brev til komiteen i forbindelse med at vi har behandlet denne saken, følgende: En generell saklighetsregel vil også gjøre det mulig for trossamfunn å endre sin praksis over tid uten lovendring. Hva er det i dagens lovtekst som forhindrer trossamfunnene i å endre sine holdninger? Og hvilken sammenheng er det mellom Regjeringens definisjon av trosfriheten og trossamfunnenes faktiske holdninger i disse spørsmålene?