Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-05-16:
Ikke overraskende kommer SV til å slutte seg til flertallet i denne saken. Jeg har bare behov for noen få kommentarer til debatten. Der jeg synes det er viktig å gjøre et skille når man diskuterer disse tingene, er når det gjelder å holde flyktning- og asylpolitikken og dens begrunnelse for seg og så ta arbeidsinnvandringspolitikken for seg. Et av problemene nå er jo at man blander disse to tingene sammen og tror at det er samme gruppe og samme hensyn som skal ivaretas. Det er det ikke. Flyktning- og asylpolitikken har sin egen begrunnelse og begrunner seg i behov for å få beskyttelse fra en akutt situasjon. Det er det det dreier seg om, og derfor blir det litt meningsløst å diskutere størrelsen av antallet som kommer og hvordan dette skjer, for dette avhenger jo i hovedsak av situasjonen ute i verden. Så skal vi ha et regelverk i Norge som håndterer dem som kommer, rettferdig og på en likeverdig og humanitær måte. Problemet i dag er mer at vi mangler et myndighetsapparat som er i stand til å håndtere mengden av saker som kommer. Det ligger bl.a. under ansvarsområdet til kommunalkomiteen – UDI. Vi jobber kontinuerlig med dette, men det er ingen tvil om at her mangler det en god del på å få dette arbeidet i så godt gjenge at man unngår de lange ventetidene, som igjen resulterer i en humanitær situasjon som norske myndigheter ikke kan se bort fra når de skal vurdere hvordan enden på saken skal bli. Jeg vil også understreke at humanitært grunnlag er humanitært grunnlag. Det er en institusjon som vi har opprettet rett og slett ut fra at slike situasjoner kan oppstå. Vi kan sjølsagt diskutere hva det er og sjølsagt legge politiske føringer for hva det måtte være. Men fra det til på en måte å påstå at dette er en strikk som de som sitter og håndterer denne bestemmelsen, kan gjøre nesten hva de vil med, syns jeg er å gå rimelig for langt. Slik er det ikke. Det vet alle vi som har jobbet med slike saker. Jeg tror også noe av problemet med integrering – for det er det dette forslaget tar utgangspunkt i – er at man syns integrering er vondt og vanskelig. Men et veldig viktig bidrag til å gjøre dette vanskelig er jo at man i generelle vendinger omtaler hele gruppen innvandrere som nærmest halvkriminelle og skumle. Den inngangsporten som Fremskrittspartiet som regel bruker til disse sakene, er et meget dårlig bidrag til at integrering skal gå bra. Man må møte folk som gruppe og som enkeltindivider med respekt, og man må ikke minst på individuelt grunnlag ta stilling til disse sakene både i behandlingen i UDI og eventuelt i rettsapparatet der det er viktig. Jeg klarer ikke å se hva slags politisk verdisyn som skulle ligge til grunn for at en skulle behandle disse menneskene som en gruppe. Og det føler jeg ligger bak. Så til Høyres innlegg. Høyre er i likhet med SV opptatt av å få liberalisert arbeidsinnvandringen. Der har SV og Høyre også vært enige. Også SV og Venstre har hatt fellesforslag om det i Stortinget. Det synspunkt jeg ikke deler i Høyres argumentasjon i den saken, er at de som eventuelt burde få komme inn i landet ved en liberalisering av arbeidsinnvandringen, nødvendigvis er de samme som nå er her på humanitært grunnlag. Jeg tror det er to stort sett vidt forskjellige grupper. Jeg er også veldig uenig når man framstiller det som om asylsøkerne som kommer hit til landet nå, på en måte sniker seg forbi køen av kvoteflyktninger og gjør Norges mulighet til å ta imot kvoteflyktninger mindre. Kvoteflyktninger blir fastsatt som et tall som vi faktisk tar stilling til. Vi har altså mulighet til å si hvor mange vi ønsker å ta imot, avhengig av behovet som fins ute i verden. Der kan vi altså gjøre sjølstendige valg. Og når flyktning- og asylsøkerstrømmen øker, skjer ikke det bestandig akkurat når budsjettet blir fastlagt eller tallet på kvoteflyktninger kommer opp til behandling. Så de to størrelsene bør holdes fra hverandre.