Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
Forskning har gjennom århundrer «påvirket våre holdninger, vår tenkemåte og våre verdensbilder. Forskning har gitt oss ny erkjennelse og bidratt til betydelige framskritt». Komiteen har ingen problemer med å samle seg om det utsagnet, heller ikke om at Norge i dag er «et kunnskapsbasert samfunn, hvor den menneskelige kapitalen utgjør 85 pst. av nasjonalformuen». Komiteen har etter min mening arbeidet godt med forskningsmeldingen – Klima for forskning. Alle partier har bidratt til at vi på flere områder har skrevet oss sammen, dette på svært viktige områder innen forskning og utvikling. Det tror jeg er vesentlig med tanke på den store rollen forskning spiller og vil spille for framtidens løsninger både når det gjelder globale og nasjonale utfordringer innenfor f.eks. klima, miljø, energi, helse og ren mat. Komiteen er i all hovedsak enige om mål og prioriteringer, men til tider svært uenige om hvordan vi skal nå målene. Jeg vil imidlertid takke hele komiteen for godt klima under arbeidet med saken. I forskningsmeldingen vi har til behandling i dag, framheves klimaendringene som den viktigste utfordringen i samfunnet i dag. Meldingen bygger på den forrige forskningsmeldingen, som ble behandlet i 2005 – Vilje til forskning – men utvider antallet forskningspolitiske mål og samler seg om fem strategiske mål og fire tverrgående mål. Forskningsmeldingen fastslår at den langsiktige forskningsinnsatsen skal utgjøre 3 pst. av bruttonasjonalproduktet. Dette ligger fast. Men det understrekes samtidig at det er behov for å vende oppmerksomheten i forskningspolitikken fra ressursinnsats til resultater. Jeg vil nevne noen områder i forskningsmeldingen som komiteen har vært opptatt av. Grunnforskning med vekt på kvalitet og realfag er et slikt område. Komiteen understreker at det er en svært viktig oppgave å sørge for god og langsiktig finansiering av grunnforskning. Grunnforskning krever langsiktighet, og det kan ta mange år før en ser resultater av en slik forskning. Nettopp derfor har komiteen sagt at selv om en ser behovet for mer mål- og resultatstyring av forskning og støtter det, vil komiteen advare mot en overdreven tro og fokus på dette i grunnforskningen i tiden som kommer. Komiteen har også denne gangen vært opptatt av dannelsesperspektivet. I et slikt perspektiv er forskning ikke bare et middel, men også et mål i seg selv. Et annet område komiteen har vært opptatt av, er internasjonalisering. Forskning er jo internasjonal i seg selv, og det er viktig at vi legger til rette for gode internasjonale samarbeidsavtaler norske forskere og forskningsmiljø kan være en del av. Vi har inngått samarbeidsavtaler med en rekke land de siste årene, men den viktigste internasjonale arenaen for norsk forskning er vår deltakelse i EUs 7. rammeprogram for forskning, som ble startet ved årsskiftet 2006/2007. Der deltar Norge som fullverdig medlem. Komiteen peker på at Norge gjorde det godt i det 6. rammeprogrammet, og at det var forskningsinstituttene og næringslivet som hadde den største deltakelsen. Komiteen er også opptatt av at instituttenes rolle ikke må svekkes i det 7. rammeprogrammet, og peker på bekymringen omkring høye egenandeler og at institusjonene gir uttrykk for at det har blitt mer arbeidskrevende å skrive gode søknader om forskningsmidler i det 7. rammeprogrammet. Det er derfor positivt at meldingen peker på viktigheten av at det legges godt til rette via Norges forskningsråd i form av rådgiving, stimulering og støttetiltak ved utarbeiding av søknader. Komiteen ønsker også en gjennomgang av de prosjektene vi deltar i i det 7. rammeprogrammet, slik at de samsvarer med de prosjektene som er prioritert nasjonalt. Et område komiteen har pekt på som viktig, er deltakelse i European Research Area, ERA. Komiteen har merket seg at en slik deltakelse ikke er en del av EØS-avtalen, og at det dermed ikke er noen automatikk i at Norge kan delta i de initiativ EU tar til videre utvikling av ERA. Komiteen ber derfor Regjeringen om å følge opp dette spørsmålet. Komiteen er også enig om mye innenfor energi-, miljø- og klimaforskning, og flertallet i komiteen er svært fornøyd med at den klimarelevante forskningen særlig har blitt løftet fram i denne stortingsperioden. Komiteen har også vært opptatt av å framheve Norges unike muligheter til å bli en nasjon som forsyner Europa med ny fornybar energi, og har spesielt pekt på utviklingen av vindmøller til havs, der vår offshoreleverandørindustri kan bidra med velutviklet kompetanse. Komiteen peker også på betydningen av helse- og velferdsforskning. Samfunnet står ovenfor store utfordringer fordi vi får en stadig eldre befolkning. Det er jo i utgangspunktet positivt at vi lever lenger, men det fører også til at flere mennesker bl.a. blir demente. Vi har også en økning i forekomsten av kroniske sykdommer som diabetes og KOLS og en økning i antallet krefttilfeller. Komiteen er opptatt av at medisinsk forskning skal prioriteres høyt, slik at vi øker forståelsen for disse sykdommene og nye behandlingsmetoder kan utvikles. Komiteen viser videre til de mange etiske dilemmaene som er knyttet til forskning innen helse- og sosialområdet og fremmer et felles forslag til vedtak i innstillingen der komiteen ber Regjeringen om å gjennomgå forskningsetiske regler for master- og doktorgradsprogrammer når det gjelder forskning på barn og unge innenfor skjæringspunktet helse- og sosialforskning. Et siste eksempel på et område der komiteen har felles oppfatning, er studentaktiv forskning. Dette var et område som også fikk oppmerksomhet da vi hadde evalueringen av Kvalitetsreformen til behandling i Stortinget. Komiteen følger opp med å mene at den forskningen som foregår ved universitet og høyskoler, er en ressurs som i enda større grad bør reflekteres i studentenes kompetanse. Komiteen fremmer et felles forslag der vi ber Regjeringen komme tilbake til Stortinget på egnet måte når det gjelder hvordan man i størst mulig grad skal sikre studentaktiv forskning. Jeg kunne ha pekt på flere områder hvor komiteen samler seg, men det er også områder hvor det er relativt stor forskjell i virkelighetsoppfatningen. Fra Arbeiderpartiets side har vi med forundring registrert at opposisjonen fortsetter diskusjonen om oppnåelsen av 1 pst.-målet også etter at NIFU STEP har fastslått at det trolig innfris i 2010. Fremdeles sier opposisjonen at det må innfris i 2013. Er ikke det litt lite ambisiøst? For min del synes jeg debatten om 1 pst.- og 3 pst.-målet av BNP til forskning har fått altfor stor oppmerksomhet i forhold til diskusjonen omkring hvordan vi skal sikre kvalitet og robusthet i norsk forskning. Ofte får jeg inntrykk av at det står riktig ille til, men det gjør det jo ikke. Tvert imot: Norge har et godt utbygd forskningssystem, og norsk forskning er i framgang både når det gjelder omfang og kvalitet. Da synes jeg det er uklokt å snakke vår forskningsinnsats ned i stedet for å ta fram alle de gode forskningsmiljøene som etter hvert vokser fram, og som bidrar til at vi som nasjon står fram som en kunnskapsnasjon. I NIFU STEPs budsjettanalyse kommer det fram at vi i 2009 bruker 1 milliard kr mer til forskning over statsbudsjettet enn tidligere beregninger har vist. Det er svært gledelig at det er helseforetakene som står for 600 mill. kr av denne milliarden. Det viser at helseforskning har høy prioritet, og det er bra. Medisinsk forskning er da også det området som har hatt størst vekst i denne fireårsperioden med rød-grønt flertall. Jeg registrerer derfor med en viss undring at en samlet opposisjon et sted viser til at «regjeringen Stoltenbergs manglende satsing på forskning har svekket muligheten for en offensiv satsing på helseforskning og utvikling av nye behandlingstilbud i Norge». Dette kan være et eksempel på at komiteen innenfor en del områder har en nokså forskjellig virkelighetsforståelse. Jeg har forståelse for at universitetene og Norges forskningsråd har behov for større forutsigbarhet enn det de årlige budsjettene gir. Jeg er derfor glad for at det foreslås å legge fram en opptrappingsplan for klimaforskning, og å gjøre ordningen med Sentre for fremragende forskning til en varig ordning. Det er også svært positivt at en skal vurdere en ny utlysningsrunde for ordningen med Sentre for forskningsdrevet innovasjon. Dette vil bidra til å gi flere miljøer økt finansiering samt mer langsiktighet og handlingsrom i årene framover. Det er også svært positivt at Regjeringen i statsbudsjettet for 2009 har økt kapitalen i Forskningsfondet med 6 milliarder kr, hvorav 4 milliarder kr er øremerket investeringer i vitenskaplig utstyr. Dette bidrar til å sikre langsiktig og stabil finansiering på et strategisk viktig område. Til slutt vil jeg si at jeg synes denne meldingen er en god melding som peker framover for norsk forskning. Mye kan ennå bli bedre, men jeg registrerer at den gjennomsnittlige årlige realveksten i de offentlige forskningsbudsjettene har vært på om lag 5 pst. under den rød-grønne regjeringen. NIFU STEP sin analyse viser at vi bruker 22,8 milliarder kr til FoU over statsbudsjettet. Jeg synes det er et godt resultat, og et resultat godt over det som ble oppnådd i forrige stortingsperiode, som jeg synes vi ofte blir sammenlignet med.