trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-04-28:
Det er ikke mye mer å legge til fra min side. Jeg vil bare si at det perspektivet som representanten Olsen reiser, mener jeg også er svært viktig - også hele miljøperspektivet i denne debatten. Vi må balansere hensynet til matvaresikkerhet og helsa til folk. Det går det ikke an å gå på akkord med. Men innenfor de rammene virker det som at det er ganske brei enighet om at det er ganske mye å gjøre for å forsøke å redusere unødvendig matavfall, som kan brukes på mer fornuftige måter - og det som skal kastes, kan også brukes på mer fornuftige måter - av hensyn til miljøet. Jeg synes det har vært en god debatt, og jeg skal følge opp det jeg kan følge opp overfor bransjen.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-04-28:
Jeg må si jeg synes det er litt trist at en sak som dette ikke vekker et større og bredere engasjement. Jeg hadde iallfall sett det som naturlig at det var flere partier som deltok i denne debatten. Det er jo for så vidt ikke noen stor sak i så måte, men for dem som er rammet, er det en kjempestor sak, som har preget hele deres liv. At Stortinget foretar en slik enkel behandling av saken, får man bare registrere, og også at partiene ikke ønsker å bruke tid på dette. Dette er jo ingen ny sak. Tidligere har representanter både fra Arbeiderpartiet og fra andre partier engasjert seg i saken. Det var da de var i opposisjon, ikke når deres partier har havnet i posisjon. Man kan gjerne stille seg spørsmål om hvorfor det skjer, men så skjer. Så er det slik at i denne type saker vil nye forhold bli avdekket hele tiden. Det skjer også i denne saken. Journalist og forfatter Bjørn Larsen har varslet at han skal komme ut med en bok som beskriver de forholdene som var på Kysthospitalet i Tromsø. Den boken kommer ut til jul, og jeg håper at samtlige representanter i komiteen får tildelt denne boken, så man kan ha litt lesestoff til jul. Så kan man jo tenke litt på den måten denne saken ble behandlet på i komiteen, hvem som utgjorde flertallet og mindretallet, og også den behandlingen den har fått i salen. Det er et faktum at disse barna har blitt utsatt for grov mishandling, feil medisinsk behandling, avstraffelser og traumatiske opplevelser, de har mistet mange år av sin tidligste barndom, som selvfølgelig har vært med og preget dem resten av livet, det har vært brutalitet overfor forsvarsløse barn, og det har vært redusert skolegang. Som jeg sa innledningsvis, har mange måttet dra dette med seg gjennom hele livet. Siden jeg kommer fra Tromsø, har jeg hatt kontakt med en del av dem som har opplevd dette, og det er rystende historier man får beskrevet. Det er ikke mangel på dokumentasjon av disse historiene, men det det dessverre er mangel på, er vilje til å få rettet opp de forhold disse barna har levd under. Det synes jeg er trist, men jeg bare registrerer at det er slik det er. Iallfall vi fra Fremskrittspartiet har gjort det vi kunne i denne saken, men dessverre har vi ikke nådd fram og fått gjennomslag. Det får vi bare registrere.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2008-04-28:
Jeg tror med respekt å melde at mange av oss ble betenkt da vi så NRKs program Faktor den 21. november 2005. Jeg tror mange av de historiene som vi fikk servert på tv hjemme i stua, gjorde inntrykk og satte spor i våre sinn. Det satte spor, og vi begynte å tenke: Går det virkelig an at folk har blitt behandlet på en slik måte, og har disse opplevelsene med seg? Derfor reagerer jeg når statsråden viser til de sakene som er behandlet tidligere, og til den feilmedisineringen som har foregått. Denne saken handler også om de fysiske plagene disse menneskene har blitt påført. Er det slik å forstå at denne salen ikke bryr seg om at folk blir fysisk trakassert? Er det slik at vi ikke ønsker å ta det opp og se nærmere på det? Det er det hele dette forslaget går ut på. Vi ønsker å få en helhetlig vurdering av de påstander som ble framsatt på tv, som er framsatt i media, og som blir dokumentert i boks form. Er dette tilfellet, skal storsamfunnet akseptere at slike ting har pågått tidligere, eller skal vi gå dypere inn i det for å prøve å finne ut hva som faktisk skjedde? Det ønsker ikke dette flertallet å gjøre. Jeg synes det er ganske overraskende, når vi ser det engasjementet en rekke stortingsrepresentanter har hatt i forbindelse med denne saken. Jeg registrerer også, som representanten Korsberg var inne på, at så fort man kommer i posisjon, glemmer man hva man sa da man var i opposisjon. Flere av representantene som tilhører regjeringspartiet Arbeiderpartiet, sa at man skulle prioritere denne saken og gjøre noe med den. Så fikk man regjeringsmakt i 2005. Ingen har gjort noe med det, og når vi får en sak i Stortinget der man ønsker å få en helhetlig gjennomgang, så vil man heller ikke det. Er det slik å forstå at den sittende regjering ønsker å skyve disse påstandene under teppet? Er det sånn at det er så ubehagelig at man ikke ønsker å diskutere det eller belyse det nærmere? Dessverre tyder det på det, når man hører engasjementet i denne debatten. Jeg registrerer at to partier ennå ikke har hatt ordet, ennå ikke har sagt hva de mener, eller hvilke synspunkter de har knyttet til denne saken. Det synes jeg er synd, med tanke på de menneskene dette berører. Jeg synes det er synd at man ikke kan foreta en god gjennomgang av disse tilfellene.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-04-28:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for statsrådens mange innganger til dette temaet. Jeg tror vi har et felles anliggende: det å få ned mengden matavfall, men også det at mat som kan spises, spises. Jeg er glad for at du utfordrer bransjen til å gjøre sitt med denne «best før»-merkingen, og at du vil ta med deg det i de dialogmøtene du har med den. For oss som forbrukere er det vanskelig å skjønne hvorfor den ene pølsa ikke har like lang holdbarhet som den andre pølsa, for vi som bare skal kjøpe pølse, ser ikke forskjellen her. Men også for lett bedervelig mat bør vi nok ha en egen runde. Vi vet, hvis vi går hjem på kjøkkenet, at vafler gjerne kan lages med melk som har gått ut på dato. Selv om det er et lett bedervelig produkt, vet vi at til vafler kan det i prinsippet brukes. Og bransjen kunne kanskje, med litt påtrykk, gått en runde med seg selv når det gjelder hvilke produkter man kan bruke til produksjon, når produktene egentlig har gått ut på dato - i forhold til det å ha melk i glasset, hvis vi bruker det som et eksempel. Vi har dessverre gjennom den runden som vi har hatt før denne interpellasjonen, avdekket litt skremmende eksempler, synes jeg, som at ved høytider setter melkeprodusenter holdbarhetsdatoen lengre fram enn man gjør i vanlige uker. Slike ting er det vanskelig for oss som forbrukere å skjønne. Vi vil at det produktet vi kjøper, skal være trygt, og dét om det er røde dager eller ikke røde dager når vi kjøper produktet. Statsråden var også inne på at vi har et merkeordningssystem i henhold til EØS- og EU-reglementet. Det er helt riktig. Men det vi kan få til innenfor dette, er nettopp bransjestandarder der vi som forbrukere får en lettere tilgjengelighet til den kunnskapen som vi skal ha. Og jeg tror, som også statsråden sa, at det kan og bør være mulig å lage ordninger der vi som forbrukere kan orientere oss bedre. Jeg håper at du også tar med deg dette i de møtene du har med bransjen.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-04-28:
Jeg synes Gunn Olsen trakk opp noen viktige perspektiver. Ja, vi har et bruk og kast-samfunn, et overflodssamfunn. Også i det perspektivet er det viktig å se det at vi kaster så mye mat. Ellers ser jeg fram til den dialogen som statsråden legger opp til videre, når hun har kontakt med bransjen. Det er allerede slik i dag at den maten vi kaster, kunne produsere 5 pst. biogass. Det har Østlandsforskning allerede utregninger på. Det er på en måte å få laget et system for matavfall, slik at vi kan få på tanken den maten som skal kastes av helsemessige grunner og trygghetsgrunner, men ikke den maten som vi bare kaster på grunn av overforbruk. Dette er et perspektiv som jeg vet bransjen er opptatt av, men som den trenger å bli utfordret på.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2008-04-28:
Jeg synes at interpellanten reiser en viktig sak, men for meg blir denne saken mer enn datostempling på pølser og matvarer som er gått ut på dato. Jeg synes at denne saken egentlig bør være en god innfallsvinkel til en stor debatt som handler om det overflodssamfunnet og det sløsesamfunnet vi lever i. Vi bruker og kaster klær og møbler og ting og tang. Det kan være interessant å gå på et loppemarked, for eksempel i Oslo, og se hvilket overflodssamfunn vi egentlig lever i. Til og med kaster vi mat, mens store deler av jordas befolkning faktisk sulter og ikke har klær på kroppen. Det er et paradoks, og jeg synes at vi som et av verdens rikeste land egentlig bør reise hele den problematikken som en verdidebatt. Så er jeg, som de andre som har hatt ordet, selvfølgelig veldig opptatt av matsikkerhet - eller mangel på sådan. Vi ser hvor store konsekvenser det får når det virkelig går galt. Flere av oss har i friskt minne morrpølsesaken for en tid tilbake. Særlig blir vi bekymret når barn blir involvert. Jeg er veldig glad for den responsen som statsråden har gitt når det gjelder dette med matsikkerhet. Det er fint med det initiativet overfor bransjen som også i seg sjøl kan være med på å skape en type verdidebatt knyttet til at vi kaster så enorme menger med mat.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2008-04-28:
Jeg synes det er veldig positivt at et slikt spørsmål tas opp. Matavfall er et stadig økende problem. Jeg støtter veldig langt på vei representanten Holten Hjemdals perspektiv på saken, nemlig hvilke ordninger det er viktig å gjennomgå, og hvilke endringer det er mulig å se på som må gjøres, for å få redusert dette problemet. Alternativet til å se på det på det viset, er å løfte pekefingeren mot folk og gjenta den formaning som veldig mange, iallfall i min generasjon, har vokst opp med: Tenk på de sultne barna i Afrika - som om det skulle gjøre en forskjell. Det aller beste for forbrukere er det som er mest fornuftig bruk av felles ressurser, og dermed også av mat. Derfor er det en forutsetning at man har en forbrukervennlig merking i stedet for en merking som legger opp til markedstekke. Hensikten med matproduksjon bør jo være å gjøre folk mette, ikke å selge mest mulig mat. Standardisering er ikke alltid i tråd med det idealet. Derfor mener jeg at det kan være gode grunner til å se på nettopp hvordan EØS-regelverket påvirker norsk matmerking. Vi vet at for ikke veldig lang tid siden ble det ny merking med datostempling på egg, som gjorde at egg fikk holdbarheten redusert med flere uker. Jeg mener at det er gode grunner til å sjekke ut om EØS-regelverket avviker veldig sterkt fra norske forhold og behov, og se på hvilke konsekvenser det kan få for matavfall. Jeg har lært av min mormor at det er veldig stor forskjell på «holdbar til» og «best før». Det er jo fordi min mormor har vokst opp i en tid med knapphet på ressurser. Min generasjon lærer ikke nødvendigvis det av seg selv. Derfor trengs det både kunnskap, opplysning og fornuftig merking. Jeg vil nok en gang takke for at temaet kommer opp.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2008-04-28:
Jeg stemte feil.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-12-04:
Som jeg sa i innlegget mitt, er store deler av disse endringene i forskrifts form eller i forvaltningspraksis. Jeg har derfor to konkrete spørsmål til statsråden: Kan vi være sikre på at de forskriftene som kommer, er i samsvar med proposisjonen? Og når regner statsråden med at denne lovendringen med forskrift kan tre i kraft?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-12-04:
Jeg tror kanskje statsråden misforstod spørsmålet mitt. Det jeg spurte om, var: Kan vi være sikre på at forskriftene er i samsvar med proposisjonen? Jeg har et spørsmål til også: Når det gjelder samværsklasse 2, barn som bor hos samværsforelderen sin mellom fire og åtte netter i løpet av en måned, synes jeg også disse har krav på å ha det godt og bo ordentlig når de er hos samværsforelderen sin, og at det derfor er rimelig at de skal ha fradrag for boutgifter. Hvorfor ser ikke statsråden det samme behovet?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-12-04:
Fremskrittspartiet er bekymret for frivillig sektor hvis Regjeringen tror at man gjennom grasrotandelen kan kompensere for bortfall av annen inntekt. 5 pst. av det den enkelte spiller bruker på spill i regi av Norsk Tipping, kan man altså velge å gi til en av de organisasjonene som har registrert seg i Frivillighetsregisteret. Det betyr at de organisasjonene som ikke vil bruke tid og krefter og ikke minst penger på å registrere seg i Frivillighetsregisteret, faller utenfor. For å bli registrert i Frivillighetsregisteret må man for det første betale en innmeldingsavgift, og i tillegg må man betale en årlig avgift. Hvordan regnestykket kommer til å se ut, og om vinningen går opp i spinningen, gjenstår å se. I avisen her forleden kunne man for øvrig lese at Norsk Tipping nå skulle betale innmeldingsavgiften for dem som ønsket å få en grasrotandel. Det synes Fremskrittspartiet har sider ved seg som ikke er særlig bra. Norsk Tipping har ingenting med Frivillighetsregisteret å gjøre, og at de nå skal finansiere innmeldingen for dem som vil være med i fordelingen av grasrotandeler, finner vi oppsiktsvekkende. Hvis Norsk Tipping skal betale innmelding i Frivillighetsregisteret, bør Norsk Tipping jammen betale innmelding for alle lag og organisasjoner. Det at de bare skal betale for dem som får grasrotandel, er et sammensurium av roller og interesser vi finner svært uheldig, og jeg håper statsråden kan avkrefte at Norsk Tipping skal betale for å få lov til å gi bort grasrotandeler. Eller er det slik at statsråden er så redd for ikke å lykkes når det gjelder grasrotandelen, at man må kjøpe seg medlemmer? Dette kan se ut som lokkemidler, og det liker vi ikke. Norsk Tipping har for mye makt og monopol allerede, så ett sted får det være nok. Dette ser mer og mer ut til å ta form av en skandale, med Norsk Tipping som hovedaktør. Så til selve grasrotandelen: Vi ønsker vel alle å øke inntektene for frivillig sektor, for vi vet at der får samfunnet langt mer igjen for kronene som puttes inn. Dette engasjementet skal vi ta vare på, og vi skal gjøre det så enkelt som mulig for lag og organisasjoner å drive med det de skal gjøre, enten det er omsorg, aktivitet eller andre ting. Nå kan det se ut som om man må kjempe for hver eneste krone sammen med alle andre lag og organisasjoner i nærmiljøet. De må markedsføre seg og gjøre seg kjent lokalt, for det er ikke alle som kjenner det lokale teaterlaget, håndballklubben osv. I tillegg til det må de få dem som spiller på spill i Norsk Tippings regi, til å velge akkurat dem. Det sier seg selv at dette blir en ren kamp om kronene. Fremskrittspartiet har som kjent en helt annen tilnærming til dette. Vi ønsker å oppheve monopolet til Norsk Tipping, og vi ønsker å få flere aktører som kan bidra til de gode formål. Derfor ønsker vi å stemme imot forslaget fra Regjeringen og tar med dette opp forslaget fra mindretallet.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-12-04:
De som kvalifiserer for grasrotandel, må være registrert i Frivillighetsregisteret, så helt frivillig er det vel ikke å stå i det Frivillighetsregisteret da. Men som jeg sa i innlegget, har jeg lest i avisen at Norsk Tipping skal betale innmeldingsavgiften for dem som kvalifiserer for grasrotandel. Jeg vil spørre statsråden: Stemmer det at Norsk Tipping skal betale innmeldingsavgiften for dem som kvalifiserer for grasrotandel? Ser ikke statsråden at dette kan virke svært urettferdig for dem som eventuelt ikke kvalifiserer for grasrotandelen?
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2008-12-04:
Flertallet i komiteen støttet etableringen av grasrotandelsordningen i forbindelse med behandlingen av frivillighetsmeldingen i Stortinget i desember 2007. Vi er nå invitert til å gjøre de nødvendige lovmessige endringene for at ordningen skal kunne tre i kraft. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet ser nå fram til at ordningen trer i kraft en gang utpå våren. Da vil det bli mulig for dem som deltar i Norsk Tippings spill, å bestemme at deler av innsatsen skal gå direkte til et lokalt klubblag, en forening, organisasjon eller lignende. 5 pst. av innsatsen vil bli direkte kanalisert til spillerens forhåndsbestemte formål. Vi synes det er flott at spillerne kan spille direkte til inntekt for et bestemt lokallag. Vi tror det vil synliggjøre sammenhengen mellom Norsk Tippings moderate og forsvarlige spilltilbud og frivilligheten, som står i sterk kontrast til de mange gamblingtilbudene som er tilgjengelig fra utlandet via nettet. Det er viktig å framheve at de organisasjonene som ikke hadde automatinntekter i 2002, og som dermed i første omgang ikke vil motta en andel av Norsk Tippings spilloverskudd, vil bli inkludert i og kunne få midler fra grasrotandelen. Jeg er overrasket over at opposisjonen fremdeles er motstander av grasrotandelen. Arbeiderpartiet tror dette er en ordning som vil mobilisere lokalt engasjement og faktisk medføre en god økning i støtten til de frivillige organisasjonene. Vi deler overhodet ikke opposisjonens bekymring for at dette blir en byråkratisk og dyr ordning. Dette løser seg enkelt ved at Norsk Tippings spillere som vil gi en grasrotandel, velger en enhet fra frivillighetsregisteret som mottaker av sin grasrotandel. Oversikten vil være tilgjengelig hos tippekommisjonæren og på Norsk Tippings nettsider. Norsk Tipping sørger deretter for at den innbetalte grasrotandelen blir reservert for utbetaling til den valgte grasrotenheten. Det siste vil gå elektronisk og være en særdeles enkel operasjon. Vi deler heller ikke opposisjonens bekymring for at lokale lag og organisasjoner nå må bruke masse tid og krefter på å markedsføre seg. I forhold til alle kakelotterier og dugnader som avholdes i lokal regi, vil dette være en særdeles lett måte å tjene penger på. Den beste markedsføringen lag kan gjøre i lokal regi, er å fortsette det gode arbeidet de gjør innenfor sitt felt, f.eks. den gode jobben håndballklubben gjør for barn og unge. Det er slik innsats lokalbefolkningen ønsker og verdsetter, og nå får mulighet til å støtte gjennom grasrotandelen Nettopp fordi grasrotandelen vil mobilisere mer ressurser til lokale lag og organisasjoner, er det viktig at denne ordningen kan komme i gang så raskt som mulig. Regjeringspartiene – Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet – er derfor glad for at loven blir vedtatt nå i kveld.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-04:
Det er tre hovedmål som ligger til grunn for bidragsreformen. Det første er forsørging av barnet – foreldrene skal dele seg imellom etter økonomisk evne så rett og rimelig som mulig. For det andre skal regelverket oppmuntre til samvær med begge foreldrene. Og for det tredje skal det legges til rette for flere private avtaler om bidrag. Jeg er derfor glad for at det er en stor grad av enighet om mye av det som vi foreslår her. Foreldrene har et felles ansvar for å bidra til at barnet har så god kontakt med begge foreldrene som mulig. Ved å utvide bestemmelsen om hvilke kostnader som skal dekkes av begge foreldrene i forbindelse med samvær, ønsker vi å forsterke dette ansvaret. Når det gjelder dette med boutgifter, er det klart slik at jeg har forståelse for det representanten Woldseth sier om at forutsigbarhet er viktig. Samtidig har vi et ansvar når vi ser at regelverket slår urimelig ut. Når boutgiftene er blitt justert på bakgrunn av at kostnadene med hensyn til å bo er blitt endret – det er SSBs tall som ligger til grunn for hvilke beregninger vi skal ha av boutgifter – har vi sett at det ville slå veldig negativt ut for en god del mennesker. Da ville mange få svært lave bidrag. Det er heller ikke riktig som representanten Woldseth sier, at det var enstemmighet om dette punktet da Stortinget behandlet dette sist. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre ønsket ikke at man skulle ta med boutgifter verken for samværsklasse 2, 3 eller 4 den gangen. Jeg synes det er viktig at vi nå gjør noen endringer for å få disse reglene til å fungere godt, og at det er forsvarlig ut fra ønsket om å sørge for god økonomi, og ikke minst et godt bosted – en forsvarlig økonomisk situasjon med hensyn til bosted – der barnet bor mest. Når det gjelder samværsklasse 2, omfatter det fra fire til åtte dager. Nå vil det bli foreslått i løpet av våren å endre normen for det som heter «vanlig samvær» til opptil ti dager. Da vil samværsklasse 2 være det som er «vanlig samvær». Vi har også fått mange regneeksempler på dette som viser at bidragene blir svært lave når man tar med dette med boutgifter, så dette mener jeg er helt rimelige endringer som har en veldig klar sosial profil. Avslutningsvis vil jeg, som Gunn Karin Gjul, minne om at foreldrene fritt kan avtale både størrelsen på barnebidraget og hvordan reisekostnadene i forbindelse med samvær skal fordeles, og på den måten tilpasse beløpet til de ulike situasjonene. Vi har altså sett en viss økning nå i samvær, det er gjennomsnittlig på åtte dager i måneden. Hvorvidt det skyldes samfunnsmessige endringer eller selve bidragsreformen, kan jeg ikke si med sikkerhet, men det går i hvert fall i riktig retning. Barn har nå mer kontakt med begge foreldrene etter skilsmisse, i tråd med det som var intensjonen med regelendringene.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-04:
Disse regelendringene vil tre relativt raskt i kraft. Når det gjelder spørsmålet om forutsigbarhet, skal det tas hensyn til de utgiftene som er i samfunnet. Når vi nå har sett noe økning i boutgiftene, har det blitt endret, men vi har ikke til hensikt stadig å foreta regelendringer på dette området. Jeg ser helt klart at hvis vi lar disse regelendringene skje veldig ofte, blir det veldig uforutsigbart for den enkelte. Men vi mente at denne endringen i regelverket var viktig ut ifra å se på økonomien til noen utsatte småbarnsfamilier med dårlig økonomi.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2008-12-04:
Vi ser absolutt det behovet. Men når vi har sett på konkrete regneeksempler for en del småbarnsfamilier, ser vi at dette slår veldig uheldig ut. Da har vi først og fremst vært opptatt av å sikre forsvarlig økonomi til det bosted der barnet bor mest. Når det gjelder forskriftsendringer og lovendringer, forstår jeg det første spørsmålet slik at hvis det foretas veldig mange forskriftsendringer på et annet tidspunkt enn tidspunktet for lovendringene, kan det bli uoversiktlig. Men vi tar altså sikte på å gjøre det samtidig, i løpet av januar 2009.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-12-04:
Måten man støtter frivillighet på, er også med på å styre frivilligheten, så klart. Det har man hatt en bevisst politikk på i Norge. Man har alltid vært bevisst på hvordan man utformer et støttesystem med tanke på hva det frambringer i organisasjonene. Det beste eksemplet på dette har vært støttesystemet til de frivillige barne- og ungdomsorganisasjonene. De frivillige barne- og ungdomsorganisasjonene har blitt premiert for f.eks. demokrati i egen organisasjon. Man har stimulert til det. Man har gitt mer støtte til organisasjoner med godt utviklet medlemsdemokrati enn til organisasjoner styrt av voksenorganisasjoner. Man har også premiert andre deler av aktiviteten, og man har premiert størrelse når det gjelder medlemstall, og ulike andre ting. Så man har hatt en bevisst holdning til hvordan man ønsker å være med på å utvikle organisasjonene. Det er Venstres hovedinnvending mot grasrotandelen, for når man lager et støttesystem som handler om at man skal være god til å markedsføre seg overfor spillerne i Norsk Tipping, gir man et spesielt fokus. Da forteller man organisasjonene at det er om å gjøre at alle med et spillerkort i lomma må lære seg det nummeret de har i Frivilligshetsregisteret. Det blir fokuset til organisasjonene. Jeg kan sitere fra LNUs høringsuttalelse: «LNU mener statlig støttepolitikk ikke, som i grasrotandelen, burde være avhengig av hvor synlig og populær et frivillig tiltak er i lokalsamfunnet, men i stedet burde finne andre måter å støtte frivilligheten på. Det er også uavklart hvor mye egeninnsats, markedsføring og reklame de frivillige organisasjonene er tiltenkt å bruke på å konkurrere seg i mellom for å få tilgang til disse spillemidlene.» Det betyr at vi i dag lager et støttesystem som tilstreber at organisasjonene skal bruke markedsføringstid og sitt organisatoriske arbeid på ikke å steke vafler, men på å fortelle folk med spillerkort hvilket nummer de skal taste inn. Dermed lager vi et støttesystem som vil framelske den delen av en organisasjons aktivitet – ikke medlemsdemokrati, ikke økt antall medlemmer, ikke antall kurs og seminarer, ikke antall fotballkamper, men hvor mange med spillerkort som har lært seg det nummeret. Det er Venstres hovedinnvending mot dette systemet. Det andre er det som kommer fram i Frivillighet Norges høringsuttalelse, at man nå pusher gjennom denne grasrotandelen før alle brikkene er på plass med hensyn til Frivillighetsregisteret, og at det faktisk skaper stor uklarhet. Den tredje innvendingen som Venstre har, som vi er veldig glad for at alle opposisjonspartiene faktisk støtter, som egentlig ikke er drøftet i det hele tatt, gjelder bruken av dette spillerkortet og personvernhensyn knyttet til spillerkortet. Det blir stadig flere ting man kan gjøre med bruken av spillerkortet som jeg føler at dette stortinget egentlig ikke har drøftet. Nå legger vi til en ny funksjon til dette spillerkortet, uten at personvernhensyn i det hele tatt har blitt drøftet.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-12-04:
Vi har jo behandlet Frivillighetsregisteret flere ganger i denne sal. Stortinget har selv lagt til grunn at det skal være en innmeldingsavgift for å bli en del av Frivillighetsregisteret. Det hadde også Regjeringen lagt opp til, men så fant både vi og Norsk Tipping ut at her kunne også Frivillighetsregisteret brukes som grasrotregister, slik at vi slapp å lage to systemer. Da vi fant ut det, sa Norsk Tipping seg villig til å betale innmeldingsavgiften for alle dem som kvalifiserer for grasrotandel – ikke de som sier at de skal ha, de kan fortsatt til og med si at de ikke vil ha grasrotandel, men hvis de kvalifiserer for det, så tar Norsk Tipping regningen. Det er 9 mill. kr som frivilligheten slipper å betale. Jeg kan rett og slett ikke se noe negativt med det. De aller fleste i frivilligheten har mulighet for å få grasrotandel. De som er utelukket, er rene økonomiske organisasjoner, som borettslag etc. De må betale vel 200 kr for innmeldelse i Frivillighetsregisteret, og det er jeg helt overbevist om at de klarer.
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Det er en enstemmig komité som ønsker å innlemme i EØS-avtalen direktiv 2006/68/EF. Direktivet omhandler stiftelsen av allmennaksjeselskaper og sikring og endring av deres kapital. Komiteen viser til at formålet med direktivet er å gjøre det enklere for allmennaksjeselskaper å gjennomføre kapitalrelaterte disposisjoner og dermed øke selskapenes konkurranseevne og effektivitet, uten at dette går på bekostning av vernet av minoritetsaksjonærer og kreditorer. Ved å åpne for at det i nasjonal lovgivning kan gis forenklede prosedyrer for og større fleksibilitet ved allmennaksjeselskapers kapitalrelaterte disposisjoner, vil direktivet kunne bidra til å gjøre europeiske allmennaksjeselskaper mer robuste og derved samtidig styrke europeisk næringsliv. Komiteen merker seg at direktivet i hovedsak retter seg mot private rettssubjekter. Direktivet foranlediger en gjennomgåelse og vurdering av mulige endringer i de aktuelle bestemmelsene i aksjeloven og allmennaksjeloven.
Thomas Breen (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Aller først vil jeg takke komiteen for et godt og konstruktivt samarbeid i denne saken. Billighetserstatningsordningen er Stortingets egen ordning hvor enkeltpersoner som har kommet særskilt uheldig ut, kan søke om en skjønnsmessig kompensasjon for det. Ordningen er basert på sedvane og er ikke nærmere regulert i formelle regler. Vi har i de siste årene fått et økt antall saker som har ligget på vent for behandling i utvalgene, her på huset. Dette har vært en uheldig situasjon, fordi mange da måtte vente for lenge på avgjørelser i sin sak. Vi fikk en betydelig økning i saker da Stortinget utvidet ordningen i forbindelse med erstatningsordning for krigsbarn, romanifolk og samer som har blitt utdanningsskadelidende. Det er derfor gledelig at vi nå ser at antallet behandlede saker er større enn antallet søknader. Grunnen til det er at det i 2007 har vært to utvalg i virksomhet hele året, mens det i 2006 store deler av året bare var ett utvalg. Utvalgene behandlet til sammen 2 244 saker og utbetalte til sammen 134 mill. kr. Vi har nå fått enda et utvalg i drift, slik at vi nå får bygget ned restansen. Det er komiteen veldig tilfreds med. I forbindelse med opprettelsen av utvalg nr. 2 mente Presidentskapet at det er grunn til å se på den framtidige organiseringen av ordningen. Dette synet støttes både av Regjeringen og komiteen. Det er grunn til å se på om ordningen burde tatt inn andre grupper enn de som i dag har fått utvidet adgang. Det er også grunn til å se på denne ordningens plass i forhold til de generelle velferdsordningene. Så gjennomgangen bør også ha en prinsipiell tilnærming. Til slutt: Det framlagte forslaget har en enkeltsak, hvor det er foreslått å gi en erstatning på 300 000 kr. Dette er 100 000 over beløpet til fullmakten for utvalgene og må derfor behandles i Stortinget i plenum. Søkeren det gjelder, har oppgitt en rekke årsaker til sin vanskelige situasjon, og komiteen støtter forslaget med å gi kompensasjon på 300 000 kr. Komiteen tilrår derfor Stortinget å støtte det framlagte forslaget.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Jeg vil begynne med å gi litt ros til Regjeringen for det fokuset de klarer å holde på redningstjenesten. Det er positivt at vi har fått på plass en base på Vestlandet. Det er også meget positivt at samtlige baser nå har fått tilstedevakt, og at lege blir en fast del av det operative crew. Det skal Regjeringen ha ros for, men det skulle nesten bare mangle, for det er en oppfølging av Stortingets vedtak av 16. mai 2002. Men opposisjonen kan ikke alltid bare gi ros, og så vil heller ikke jeg gjøre. I 2002 ble det også fattet et vedtak som lød slik: «Siden dagens flåte av redningshelikopter er blitt svært gammel ber komiteen om at disse fases ut innen 2008, dersom det lar seg gjøre produksjonsmessig.» Det har altså gått seks og et halvt år uten at det har blitt en fornyelse av dem, og vi vet ikke når et endelig vedtak vil komme. Det er ikke bare denne regjeringen som skal ha skylden for det. Også Bondevik II-regjeringen er delaktig i dette og har sin del av ansvaret. Men det er nå på tide at dagens regjering tar tak i saken og får lagt fram de forslag til vedtak som behøves for å fornye denne flåten. Det er viktig for den beredskapen som redningstjenesten skal ha. Når det gjelder driftsansvaret på den nye basen på Vestlandet, er det gjort et politisk grep i forhold til at Forsvaret skal drifte dette. Vi har i dag mange sivile operatører som er meget dyktige på området, og som jeg ser med stor fordel kunne ha driftet dette. Vi får nå et monopol. Og jeg er meget skeptisk til monopoler, uansett om de er private eller offentlige, men offentlige monopoler er vel ikke å foretrekke framfor private. En privat operatør har erfaring og det som trengs for å kunne ta tak i dette og utføre jobben på en god måte. Jeg vil også referere til St.meld. nr. 44 for 2000–2001, som faktisk ble fremmet av regjeringen Stoltenberg. Der står det bl.a.: «Forsvaret bør ikke yte bistand til det sivile samfunn der oppgavene kan løses like godt av frivillige eller kommersielle aktører, eller der dette kan fortrenge kommersielle interesser.» I så måte kunne det være på sin plass at vi fikk inn sivile operatører også på dette området. Så litt tilbake til helikoptrene og fornyelse av dem. I den situasjonen vi er nå, viser det seg at vedlikeholdskostnadene av helikoptrene utgjør 75 pst. av de totale driftskostnadene pr. flytime. Dette begynner å bli bekymringsfullt. Vi bruker altså så mye på vedlikehold at vi med stor fordel kunne ha byttet ut helikoptrene og fått nye, noe som også ville gjøre tjenesten atskillig bedre. Så Fremskrittspartiet vil på det sterkeste oppfordre Regjeringen til snarest mulig å få ut anbud på nye redningshelikoptre, slik at redningstjenesten kan ha det operative verktøyet de skal ha – sammen med mannskaper – og kan gjøre det som må til for å kunne redde liv, ofte på sekunders varsel.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Statsråden var inne på at redningstjenesten gjorde en enorm jobb, og det er det ingen som er uenig i, tror jeg. Han var også inne på at Sea King-helikoptre er gode helikoptre og har vist seg gode i tjenesten så langt. Men det er også et faktum at helikoptrene begynner å dra på årene. Statsråden redegjorde så vidt for prosessen med anskaffelse av nye helikoptre, en prosess som jeg fikk inntrykk av er godt i gang. Men det som hadde vært interessant, er om statsråden kunne si noe om når redningstjenesten kan ta i bruk sine nye helikoptre.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2008-12-16:
Når Riksrevisjonen har sine gjennomganger og påpeker forhold, tar Fremskrittspartiet det som en selvfølge at disse forholdene blir det gjort noe med. Når så ikke skjer, blir jeg meget bekymret. Jeg viser spesielt til Riksrevisjonens kommentarer om PDMT, Politiets data- og materielltjeneste, der det tidligere har blitt påpekt forhold, og som igjen blir påpekt. PDMT har en meget spesiell funksjon innen politiet, en funksjon som griper inn i mange av politiets oppgaver. Når PDMT ikke fungerer tilfredsstillende, kan dette få følger for bl.a. politiets operative tjenester. Dette kan ikke tillates og må tas på det største alvor. Fremskrittspartiet kan ikke akseptere at denne påpekningen fra Riksrevisjonen blir en gjenganger – for dette har vært påpekt tidligere – og vil derfor oppfordre til at en støtter forslaget om at det foretas en ekstern evaluering av PDMT der styring og oppfølging av etatens lokale funksjonalitet gjennomgås. Så vil jeg si litt om vaktselskaper, som også har blitt påpekt i Riksrevisjonens rapport. Politiet i dag er lite tilstedeværende – på grunn av mange forhold, men mest på grunn av lite bevilgninger – noe som gjør at vaktselskapenes virkeområde blir stadig større. Derfor er det meget viktig at dette følges opp, slik at en kan påse at vaktselskapene overholder loven, og at en slipper å få uheldige hendelser, som vi har sett noen av. Slike episoder og hendelser vil svekke befolkningens tillit til selskapene og vil ikke være noen stor fordel verken for vaktselskapene eller befolkningen. Vaktselskaper er avhengige av tillit. Justisdepartementet har bedt Politidirektoratet om en oversikt over politidistriktenes kontroll med vaktselskapene, og rapporten sier at kontrollaktiviteten generelt burde vært på et mye høyere nivå. Vel, mye kan bli bedre, men når rapporten også sier at kontrollaktiviteten mangler helt i enkelte distrikter, blir jeg meget bekymret. Kontrollen av vaktselskapene ligger i politidistriktene, men her har Justisdepartementet et overordnet ansvar og et ansvar som må tas på alvor.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-12-16:
Det er nokså åpenbart at statsråden, som viser seg å være handlekraftig når det gjelder soningskø, ikke er like handlekraftig når det gjelder politiet. Etter den store debatten vi hadde om justisbudsjettet, fikk jeg en forferdelig skyllebøtte fra statsråden der han mente at undertegnede var uredelig når jeg viste til Bemanningsutvalgets rapport som et grunnlag for å fatte vedtak om tiltak når det gjaldt politiet. Da var statsråden opptatt av at han måtte utrede mer for i det hele tatt å kunne foreta seg noe. Samtidig har Høyre og de andre opposisjonspartiene foreslått at man skulle ha en politistudie. Det har regjeringspartiene og statsråden gått imot. Hva er problemet med Bemanningsutvalgets rapport, som statsråden selv i en rekke sammenhenger har framhevet som det dokumentet han trengte for å handle når det gjaldt politiet? Hva er problemet når han nå plutselig mener at han må utrede mer?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-12-16:
Statsråden var i sted inne på at opptaket til Politihøgskolen nå er trappet opp til et topp nivå. Samtidig vet vi at det de senere årene kanskje ikke har vært den søkningen til politiutdanningen som vi skulle ønsket oss. Vi har flere plasser som skal fylles. Vi har reelt sett et mindre søkerutvalg å ta av. Samtidig vet vi at det kan se ut som om kanskje bortimot 10 pst. av dem som begynner på Politihøgskolen, velger andre yrker etterpå enn politietaten. Ser statsråden behov for en gjennomgang av dette? Og ser statsråden behov for å vurdere tiltak både for å styrke søkningen til Politihøgskolen og for å vurdere dimensjoneringen, hvis det er slik at vi kan komme til å miste et visst antall av studentene når de er ferdige?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2008-12-16:
Jeg hadde faktisk håpet at det innlegget jeg holdt i stad, skulle vært det siste innlegget jeg holdt i dag. Men etter replikkvekslingen med statsråden følte jeg at det var nødvendig å ta ordet igjen. Jeg føler at han bevisst feiltolker meg hver gang jeg og Høyre har tatt opp bekymringen når det gjelder opptaket til Politihøgskolen. Dette er ikke noe Høyre har sugd av eget bryst, men det er faktisk en bekymring som formidles: Rett nok er det en bitte liten økning i søkermassen, men når det antallet vi skal ta opp på Politihøgskolen, øker dramatisk i årene framover, er det faktisk ren matematikk at det utvalget vi da har å ta av til utdanningen, faktisk er dårligere enn det vi har hatt tidligere. Jeg sier ikke at det ikke fortsatt er kvalifiserte søkere i søkermassen, men det er viktig å understreke at dette er en utdanning som krever det ypperste av dem som skal tjenestegjøre i norsk politi framover. Når vi skal ha opptak til Politihøgskolen, er det viktig at vi sikrer oss et godt søkerutgangspunkt å ta av. Jeg konstaterer også at det tidligere forslaget som Høyre fremmet, om at opptaket til Politihøgskolen burde skje samtidig med opptak til andre universitets- og høyskoler, fordi det også kunne bedre rekrutteringen, faktisk er tatt til følge, og nå får man opptak til Politihøgskolen samtidig. Jeg håper at det skal bidra til at flere oppdager politiutdanningen som en av mange muligheter, og at flere søker seg dit. Det er viktig at politiutdanningen er attraktiv. Politiutdanningen har tydeligvis en status i samfunnet, all den tid det er andre som etterpå jakter på de samme studentene som vi har et ønske om skal bli i politietaten. Det må vi bare ta inn over oss. Det kan bety at vi må utdanne noen flere enn de vi vet at vi har behov for inn til politietaten. Vi kan ikke beordre folk til jobb der så lenge utdanningen ikke er betalt, og folk må ha den muligheten at de kan gjøre et annet valg etterpå. Det ideelle er selvfølgelig at politiyrket framstår som så attraktivt at alle går dit. En liten bemerkning til om den situasjonen vi nå går inn i: Med stadig flere som skal tas opp og større kull på Politihøgskolen, vil vi trenge flere praksisplasser for disse studentene. Da er det viktig at Politihøgskolen følger opp, og at de nye politidistriktene som skal ta imot studenter, også styrkes med veilederkompetanse og veilederressurser, så de er i stand til å ivareta disse studentene på en god måte. Men, som sagt, Høyre er opptatt av at politiutdanningen skal være attraktiv. Vi er opptatt av at vi skal få flest mulig studenter til å søke seg dit, og vi er også opptatt av at politietaten skal være så attraktiv at flest mulig går dit etterpå.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-12-16:
Som gammeldags bymisjonær får jeg glede meg når arvesynden hos konkurrentene, les: Regjeringen, gjentas mindre og mindre. Det har vært noen runder i denne salen hvor man nærmest skulle tro at opptak til Politihøgskolen var et slags klarsyn som vibrerte over landet i årene 2001–2005, men som ikke nådde den sittende regjering. Dette er blitt mer og mer avdempet og mer og mer preget av representanten Bjørnflatens invitasjon i dag og også representanten Breens erkjennelse tidligere. Men statsråden hadde en liten sleng. Det var ikke slik at regjeringen Bondevik II ønsket å fortsette med det nivået, man begynte tvert imot en opptrapping, til 240, til 360, og det har den sittende regjering glede av nå; det har vi alle glede av. Opptrappingen ville ha fortsatt, men andre tok over. Og la meg si, siden jeg levde på den tiden, at det var ikke noe påtrengende press i noen av de budsjettforlik som ble gjort med Fremskrittspartiet tre ganger og med Arbeiderpartiet én gang, for å få tak i flere på opptak til Politihøgskolen. Det ville for så vidt ha vært noe av det billigere man kunne gjort rent økonomisk på kort sikt, men det var altså ikke noe påfallende press – ikke fra noen – og jeg sier det ikke for å si noe annet enn at det var slik det var. Så kan vi alle sammen i ettertid konstatere at vi skulle hatt flere – for det er vi enige om – og så er vi glad for at det blir en opptrapping. Og jeg er glad for at den opptrappingen blir på det høye tallet som det er for neste år. Men jeg vil gjerne si fra om at historieskrivingen ikke bør ha bolsjevikiske trekk, i den forstand at man begynner å snakke i samtiden som om fortiden var annerledes enn den var. Men i det fellesskap å erkjenne at vi skal gjøre noe mer, som har vært grunntonen her, er en stemning jeg fullt ut er med på. Så dette må oppfattes som et mildere innlegg; jeg har hatt noen innlegg litt krassere i tonen før. Men siden statsråden har forbedret seg drastisk – han hadde bare en liten kort rykning til denne bolsjevikiske tendensen i dag, i motsetning til kraftige rykninger før – får jeg være mildere i tonen og mildere i formen, og så får jeg være enig med representanten Bjørnflaten, som sier at vi skal se framover og få tak i flere folk. Det er veldig positivt. Og det er veldig positivt at man vil fokusere på sivile, og at man vil satse på seniorpolitikken. Jeg håper at dette er siste gang jeg må ha kommentarer om bolsjevikisk historieskriving fra denne talerstol.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-12-16:
Venstre er ikke i kontroll- og konstitusjonskomiteen, så jeg skal benytte muligheten til å knytte en kommentar til én sak. Det er sak nr. 331 under Justisdepartementet, som i praksis handler om politiregisterlovgivningen. Det er vel omtrent det hardeste man kan si på pent parlamentarisk språk, at det «har tatt urimelig lang tid». Jeg vil tilføye: nesten uforsvarlig lang tid. Lovgivningen det her er snakk om, handler om tre forhold. Det handler om effektiviteten i politiets arbeid. Det handler om å kunne gjøre det som i utgangspunktet er i det anmodningsvedtaket som foreligger, nemlig at noen kan komme inn, og noen kan komme ut av et system. Det handler med andre ord også om rettssikkerhet, og det handler om grunnleggende personvern. Jeg kjenner godt til saken, i den forstand at den var planlagt fremmet i 2007. Og det er ikke 2007 nå, det er høsten 2008 – og så kommer 2009. Så på vegne av Venstre vil jeg uttrykke at Venstre er fullt ut enig i at denne saken har tatt urimelig lang tid. Vi er også enig i det som står om at man «forventer at departementet redegjør nærmere for oppfølgingen i neste års melding». Men før det må vi selvfølgelig få saken på bordet, slik at resultatet av Politiregisterutvalgets arbeid ligger der. Selv om det har foregått et arbeid med en rammebeslutning i EU – det gjør det jo på de fleste områder hvor vi har norsk lovgivning – kjenner jeg såpass mye til det tette kontaktarbeid som er mellom norske departementer og EU-systemene i Brussel, at jeg tror man kan holde seg à jour på veldig mange måter. Det er veldig mye arbeid som kan sluttføres. Her har det tatt, med komiteens enstemmige ordlyd, «urimelig lang tid». Fra Venstres side vil jeg gjerne være med på å understreke det, også det som ble sagt i det forrige innlegget på dette punktet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Man kan velge å gå inn i denne debatten med nei og bare motargumenter og kritikk. Så hører vi at andre i opposisjonen velger å innta en noe mer ydmyk holdning til situasjonen og gå inn i det og se på hva vi kan forbedre. Jeg mener den gjennomgangen som nå kommer, er en fin oppfølging av Bemanningsutvalgets rapport, ved at man nettopp ser på de muligheter vi har for å få mer politikraft ut av de til enhver tid gjeldende ressurser, og hvordan vi skal fase inn bl.a. flere sivile. Det er sunt å ha en gjennomgang av det. Så må jeg samtidig si at når det gjelder spørsmålet om handlekraft, gav Bemanningsutvalgets rapport også et godt fundament for nettopp å få gjennomslag for og presentere for offentligheten og Stortinget at man måtte gjøre i hvert fall tre ting. Det var for det første å øke opptaket på Politihøgskolen, som vi gjør til neste år. Det er jo et av fundamentene i Bemanningsutvalgets rapport. For det andre må vi ha inn flere sivile. Det følger vi nå opp ved ytterligere en gjennomgang. Og det tredje var at man også ser på spørsmålet om forebygging utover hva politiet faktisk håndterer.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Det som er viktig for oss når vi starter en slik prosess, er at vi har god organisering rundt det. Spørreren er kjent med at vi har etablert en egen prosjektorganisasjon nå i år som får styrket sitt driftsgrunnlag til neste år, og som da kan gjennomføre den kvalitetssikring som er nødvendig når vi går inn i dette prosjektet. Det er vår ambisjon at vi i løpet av neste år skal få avklart spørsmålet om anbud – dvs. få det ut på anbud. Det som er målsettingen, og som framgår av det vi har rapportert til Stortinget, er at vi ser for oss innfasing av de nye helikoptrene i tidsrommet 2011–2014. Så er dette avhengig av mange forhold. Det er for det første avhengig av hvordan kvalitetssikringen nå går, og også anbudsprosessen. Men det er det tidsløpet vi har lagt opp.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-12-16:
Den driftsmessige gjennomgangen vi skal ha, vil også kaste lys over nettopp de problemstillingene. Men samtidig vil jeg nok advare veldig mot å si at det er så lite attraktivt å søke seg til Politihøgskolen som Elisabeth Aspaker ved gjentatte anledninger har fokusert på. Jo mer man fokuserer på det, desto verre blir det på mange måter. Det blir et negativt søkelys i forhold til søkermassen. Det er grunn til å peke på at vi altså hadde en økning i søkermassen til Politihøgskolen i 2008. Det er ikke slik som Elisabeth Aspaker har sagt offentlig flere ganger, at det går nedover. Det er viktig også å få fram det positive. Den store størrelsen i forhold til dette, er at den regjeringen som sitter nå, tar opp over 600 flere studenter enn det den forrige regjeringen gjorde. Det er klart at det er helt avgjørende for å få opp bemanningen i norsk politi. Hadde vi fortsatt med den takten som den forrige regjeringen la opp til, og det nivået man lå på, på 240 og 360, ville det vært 600 færre politifolk ute i gatene i denne perioden. Det er den store størrelsen, som jeg faktisk synes at også representanten Aspaker skal ta inn over seg.