Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-06-06:
Det må kunne sies at dette er en gledens dag for Sør-Hedmark. Rv. 2 er selve livsnerven for Glåmdalsdistriktet, slik saksordføreren var inne på, og det er en hovedåre til Sverige og Stockholm. En utbygging skjer på overtid, for dette veiprosjektet har versert i minst 20–25 år, og manglende framdrift har hemmet distriktets utvikling og har gjennom sommel, krangel og rot vært en fare for politikkens anseelse. Slik sett er det lett å si seg enig med saksordføreren når hun sier at saken har hatt en noe kronglete vei fram til beslutning. Jeg har kjørt denne veien minst én gang i uka i et halvt liv. Trafikkøkningen er formidabel, og Thons kjøpesenter ved Charlottenberg kommer nok til å fortsette å tiltrekke seg flere. Nå er det kø også på lørdager! De fleste tok for gitt at veien ville komme da selveste statsministeren prydet forsiden i lokalavisen Glåmdalen under valgkampen i 2007. Blomsterbuketten statsministeren hadde fått, var så stor at den nesten tok glansen fra ham. Den har visnet siden da. Noen begynte faktisk å lure på om den måtte tilbakekalles, forgylles og sendes inn igjen for at ikke veien skulle bli glemt. Det er imidlertid mye som forundrer i det som legges fram. Netto nytteverdi av prosjektet er beregnet til negative -210 mill. kr. Dette er altså en av landets mest trafikkerte veier utenom Oslo, og en av hovedårene mot Sverige. Jeg finner det ganske utrolig at man da får en netto nytteverdi. Det sier vel kanskje mer om modellen som brukes, enn behovet for veien. Dette er en vei som hele Sør-Hedmark er avhengig av, hele Romerike bruker den for å harryhandle i Sverige, og trafikkøkingen på den utbygde delen, Kløfta–Nybakk, er høyere enn forventet da det prosjektet ble vedtatt. Under overskriften «Pengene strømmer inn» meldte Glåmdalen allerede i januar for halvannet år siden at bompengeselskapets gjeld ville være nedbetalt før de forutsatte 15 år. La meg også si at smal firefelts vei, som jeg ser det, er en aldeles utmerket løsning for en vei som rv. 2, og jeg tror den kommer til å dekke kapasitetsbehovet i mange år framover. Jeg tror heller ikke vi skal glemme at en vanlig firefelts vei tar 7–8–9 meter mer jord enn den løsningen som her er valgt. Så jeg vil absolutt anbefale at det utredes også på andre strekninger i landet. Det er imidlertid skuffende at regjeringen ikke har vedtatt at hele strekningen mellom Nybakk og Kongsvinger nå skal utbygges kontinuerlig. Jeg hører at saksordføreren kanskje tolker det i retning av at vi har gitt opp. Det har vi definitivt ikke. Men nå er jo situasjonen den at vi altså får firefelts vei fra Kongsvinger og et stykke sørover, og så får vi firefelts vei fra Kløfta og et stykke nordover, og midt imellom står det igjen 33 km med det som da nærmer seg litt kjerrevei. Det er en tragedie for planlegging av vei i Norge, og hele prosjektet burde egentlig vært vedtatt som et sammenhengende OPS-prosjekt, slik Høyre har foreslått en rekke ganger. Jeg har jo registrert i debatter at det litt har utviklet seg til en debatt om man skal takke bilistene. Det synes jeg absolutt det er grunn til når de skal dekke 60 pst. av kostnadene ved en vei, selv om det ikke er en del av beslutningsgrunnlaget. Jeg føler meg absolutt heller ikke som noen sosialist, selv om jeg innser at skal man få vei, må man faktisk også være med og betale for den. I Glåmdalsdistriktet er jeg i hvert fall helt sikker på at utålmodigheten nå er så stor at det aksepterer folk for å få en tidsmessig vei. Så når dagens avstemning er klar, og prosjektet er vedtatt, må det feires litt. Men jeg gremmes samtidig på vegne av rasjonell utvikling av norsk infrastruktur. For: Hvor lenge skal vi vente, og hvor mye politisk spill kan en forvente før neste etappe er i gang?