Rannveig Kvifte Andresen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-04-29:
Jeg ser at det reises noen dilemmaer i denne saken, hvor vi skal sikre åndsverksrettigheter, men også Internett-brukerne. Åndsverkloven er på ingen måte ny, og det har vært bred enighet om den bl.a. for å gi opphavsmenn rettigheter til sine verk og prestasjoner. Det problematiske nå er den teknologiske utviklinga og delekulturen som finnes på Internett. Men opphavsretten gjelder også her, selv om bevisstheten om dette kan synes relativt lav. Det beste ville kanskje vært å stimulere til å utvikle nye tjenester for nedlasting og strømming av åndsverkbeskyttet materiale. Men nå har jeg altså valgt å være pragmatisk og være med på å sørge for at rettighetshavere som får krenket sin opphavsrett på Internett, altså blir frastjålet sine verk, må gis mulighet til å ivareta sine rettigheter. Vi må anerkjenne at kunstnere og opphavsmenn skal kunne leve av arbeidet sitt, og da må vi sørge for mulighet til håndheving av opphavsretten. Stadig flere forventer å få tilgang til det meste av informasjon og medieprodukter på Internett. Og det er selvfølgelig helt avgjørende at det utvikles attraktive og lovlige tjenester for å kunne gi tilgang til, og dermed redusere, krenkelsene. De lovlige tjenestene må oppleves som gode. De må kunne konkurrere når det gjelder brukervennlighet, utvalg og lanseringstidspunkt. Heldigvis ser vi at det skjer mye innenfor film- og tv-serietilbudet og, ikke minst, på musikkområdet. Men det er fortsatt et stort utviklingspotensial, særlig når det gjelder tjenester innenfor film, spill og bøker. Og det er nå en gang sånn at det er vanskelig å se for seg at lovlige tjenester alene kan redusere den ulovlige bruken i tilstrekkelig omfang. Sjøl om det utvikles gode lovlige tjenester, vil det være vanskelig å konkurrere med det som ulovlig tilbys gratis. Et eksempel er lanseringen av filmen «Kon-Tiki». Dagen etter lansering på dvd, iTunes og Get box var den tilgjengelig på The Pirate Bay. Og til tross for gode, lovlige alternativer var det en enorm deling. Enn så lenge forutsettes det håndhevingsmidler for å bidra til en tilfredsstillende reduksjon av den ulovlige aktiviteten. Men det er ingen motsetning til at det parallelt må stimuleres til utvikling og investering i nye, lovlige tjenester. Formålet med saken nå er altså å styrke rettighetshavernes mulighet til å håndheve sine rettigheter ved krenkelser på Internett. Det er ved utforminga av lovforslaget lagt vekt på å finne balanserte løsninger som ivaretar personvernet, rettssikkerheten og ytringsfriheten. I likhet med andre her vil jeg presisere at det ikke foreslås tiltak som kan medføre at enkeltpersoner utestenges fra Internett. I utgangspunktet mener jeg at håndheving av opphavsretten på Internett burde vært en politioppgave. Men så er det nå en gang sånn at Høyesterett har avvist at det bare er politiet som skal kunne håndheve opphavsretten på Internett. Åndsverkloven gir privatrettslige rettigheter som bør kunne håndheves av dem som får sine rettigheter krenket. Dette ble fastslått av Høyesterett i Max Manus-saken. Sivilrettslig håndheving er lovens hovedspor, jf. håndheving av «analoge» åndsverk. Forslagene som fremmes, er i stor grad en presisering av gjeldende rett eller, som Datatilsynet skriver, «endringer i åndsverkloven som ikke medfører store realitetsendringer i dagens rettstilstand». Et av forslagene innebærer at dagens konsesjonskrav ved registrering av IP-adresser opphører, men personopplysningsloven skal for øvrig gjelde. Fortsatt vil en ha meldeplikt overfor Datatilsynet, som kan føre kontroll med hvordan behandlinga gjennomføres. Datatilsynet gjør en formålsvurdering av registreringa og er dermed med på å avgjøre om man har reelle grunner til å registrere adressene. Det er vesentlig at man ved registrering kun får tilgang til IP-adressen som er brukt ved krenkelsen, ikke identiteten bak. For at identiteten eventuelt skal kunne utleveres til rettighetshaveren, kreves en domstolsavgjørelse som pålegger utlevering. Post- og teletilsynet skal også vurdere spørsmålet. Det er altså flere elementer som sikrer personvernhensyn. Viktig er det også at retten ved avgjørelse skal foreta en interesseavveining, dvs. at det kreves at hensynene som taler for utlevering, må veie tyngre enn hensynet til taushetsplikten. Forståelsen av opphavsrett endres over tid. Dagens lovtekst, både det jeg har berørt i mitt innlegg, og de øvrige paragrafene, vil helt sikkert bli gjenstand for nye endringer, i takt med utviklinga. Det blir nok flere debatter om bevissthet rundt åndsverk og opphavsrett, hvordan den skal forstås, og hvordan den skal sikres i en stadig voksende delekultur.