Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Stortinget skal nå behandle to saker som gjelder felles standarder og prosedyrer for retur av tredjelandsborgere uten lovlig opphold innenfor Schengen-områdets grenser. Den ene saken – sak nr. 9 – gjelder norsk tilslutning til EUs såkalte returdirektiv. Kommunalkomiteen innstiller enstemmig på at Stortinget samtykker til godtagelse av direktivet og viser i en felles merknad til fordelen av å ha felles europeiske regler for retur. Det styrker rettssikkerheten til tredjelandsborgere som oppholder seg i Europa. Innstillingen har vært forelagt utenriks- og forsvarskomiteen, som gir sin tilslutning uten ytterligere merknader. Den andre – sak nr. 8 – gjelder nødvendige endringer i utlendingsloven, som følge av vår tilslutning til direktivet. Komiteen inviterte til høring 10. november 2010. Ingen meldte seg. Å slutte at ingen har motforestillinger, kunne vært fristende, men det er kanskje å trekke det vel langt. Men forslag til endringer i utlendingsloven som følge av direktivet har altså vært på vanlig høring i regi av Justisdepartementet, så muligheten for å komme med synspunkter og forslag er ivaretatt. Returdirektivets formål er viktig. Det skal sikre en felles human og verdig retur av mennesker uten lovlig opphold i Schengens medlemsland. I juni i år behandlet Stortinget melding om norsk flyktning- og migrasjonspolitikk i et europeisk perspektiv, der vi ga vår tilslutning til videre arbeid med felles minstestandarder for asyl- og migrasjonspolitikken i Europa, basert på internasjonale konvensjoner. Da sa vi oss også villige til å være med på å reforhandle Dublin-forordningen for å få en mer solidarisk fordeling av ansvaret for mennesker i nød mellom landene i Europa. Når vi nå også får felles minstestandarder for retur av dem uten lovlig opphold, styrkes rettssikkerheten for tredjelandsborgere i hele Schengen-området ytterligere. Minstestandarder er minstestandarder og forhindrer ikke romsligere nasjonale regler om opphold av medmenneskelige, humanitære eller andre årsaker. I et kort innlegg er det ikke mulig å gå inn på alle bestemmelsene i returdirektivet som krever endringer, eller allerede er ivaretatt i utlendingsloven, og jeg henviser for så vidt til kapittel 1 i Prop. 3 L, som gir en god oversikt over det. Jeg mener at det er viktig å understreke at det å være uten lovlig opphold ikke er ensbetydende med at folk har gjort noe galt. Det er f.eks. lov å søke asyl, men man skal returnere hvis søknaden avslås. I en del tilfeller er det likevel ikke så enkelt. Et viktig rettssikkerhetsprinsipp er derfor at vedtak om retur skal skje etter en individuell vurdering, der det skal tas hensyn til flere faktorer enn det ene faktum at oppholdet er ulovlig. Prinsippet om vern mot retur skal respekteres. Gjennomføring av direktivet skal også ta hensyn til barns beste, til familieliv og helse. Det anses dekket i norsk lovgivning allerede. Men hva som er barns beste, er ikke alltid like opplagt. I forarbeidene til den nye utlendingsloven har Stortinget fastslått at barns beste skal tillegges større vekt etter den nye utlendingsloven enn etter den gamle. Regjeringen har derfor igangsatt et arbeid med en egen melding om barn i migrasjon. Det blir en viktig debatt, for det vi vet, er at barn i slike saker alltid er underlagt voksnes handlinger – på godt og vondt. Blant de mest sårbare er enslige mindreårige asylsøkere. Det er derfor positivt at rettsgarantien for denne gruppen styrkes med en lovendring om at tvungen retur bare kan skje til et familiemedlem, en utnevnt verge eller et tilfredsstillende returapparat. Samtidig er det viktig å forsikre seg om at frivillig retur av enslige mindreårige også skjer på en forsvarlig måte. Direktivet bygger videre på at retur så vidt mulig bør skje frivillig, og at det skal settes en frist for utreise, men det inneholder samtidig muligheter for bruk av tvangsmidler dersom noen forsøker å unndra seg retur. En ny bestemmelse lister opp hvilke forhold som skal vektlegges når en avgjør om unndragelsesfare foreligger. Det styrker rettssikkerheten til den enkelte og gjør slike avgjørelser mer forutsigbare. Innstillingen fra komiteen er enstemmig, bortsett fra et par punkter der Fremskrittspartiet ønsker et sterkere inngrep overfor enkeltpersoner enn de andre partiene gjør. De går imot et forslag om redusert minstetid for innreiseforbud til ett år. De ønsker en økt periode for fengsling av dem som ikke samarbeider om retur, men jeg forutsetter at Fremskrittspartiet selv redegjør for sitt syn i saken og tar opp sitt forslag. For øvrig er innstillingen fra komiteen enstemmig.