Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-21:
Denne stortingsperioden går ubønnhørlig mot slutten – folk takker hverandre, og det er fint å se på. Men jeg hadde et svakt håp om at denne aller siste debatten skulle bringe oss nærmere svar på noen av spørsmålene som fortsatt står vidåpne når det gjelder hvilken alternativ økonomisk politikk opposisjonen ser for seg at den skal føre. Det har vi foreløpig ikke fått. Jeg må si at det gjør meg urolig. Krisen i Europa biter seg fast. Det kommer vi til å merke i Norge også. Vi har advart mot det lenge. Som flere av talerne før meg har vært inne på, begynner vi å se noen ganske bekymringsfulle tegn. Jeg vil gjerne gjenta komitélederen som innledet med å si at det er ikke krise i norsk økonomi nå, men det er viktig at vi har kontroll på vårt viktigste bidrag til lav rente og kronekurs, nemlig en ansvarlig finanspolitikk og en ansvarlig oljepengebruk. I denne situasjonen varsler Siv Jensen at Fremskrittspartiet er klar for å innta Finansdepartementet. Bare for å ha sagt det med en gang: Jeg har tro på Fremskrittspartiet i regjering. Jeg har tro på at de vil dit for å gjennomføre noe, og at de faktisk kommer til å få gjennomslag. Derfor må vi også ta på alvor det som er Fremskrittspartiets inngang til den økonomiske politikken, selv om det kan være vanskelig. Bare for kort å minne om hva slags historikk dette partiet har når det gjelder holdningen til oljepengebruk: Først skulle oljepengene øremerkes pensjoner. Så skulle de ha utenlandsregnskap. Så kom øremerking til samferdsel, og nå vil de ha to handlingsregler – en for drift og en for investeringer. Fremskrittspartiet skal ha for innsatsen det siste året for å prøve å gi den økte oljepengebruken penere innpakning enn før. Jeg må si – det skal Solvik-Olsen ha på sin siste dag som representant – at han har dedikert beundringsverdig mye tid til å påpeke det helt åpenbare, at handlingsregelen ikke representerer noe millimetervitenskap. Den må kombineres med fornuft, selvfølgelig, man må ta hensyn til konjunktursituasjonen, og at handlingsregelen ikke favner alt som skjer i norsk økonomi. Det er en regel for å disiplinere pengebruken over statsbudsjettet. Det oppsiktsvekkende er jo at det er mulig å bruke så mye tid på å påpeke at det er hull i handlingsregelen, og samtidig legge så mye innsats i å argumentere for å utvide hullene. I innstillingen til revidert får vi demonstrert noe av hva dette handler om. Der skriver Fremskrittspartiet – blant mye annet: «Disse medlemmer betrakter handlingsregelen som en viktig huskeregel om at vi skal bruke pengene forsiktig og langsiktig.» En huskeregel, faktisk. Da snakker vi fort om en gul post it-lapp over kontorpulten hvor det står: Husk å ikke bruke for mye penger. Jeg tror vi med sikkerhet kan slå fast at historien om norsk oljepengebruk ville sett helt annerledes ut uten det felles disiplinerende rammeverket som alle som har vært i nærheten av å ha ansvar for den økonomiske politikken, stort sett har respektert. Handlingsregelen har ikke vært noen huskelapp. Det nye er jo at en partileder som nevner kamp mot handlingsreglene som en av sine viktigste saker i en eventuell regjeringsforhandling, faktisk har satt kursen mot Finansdepartementet og varsler at det er et sted hvor hun kunne tenke seg å slå seg ned. Så til slutt: Det er helt påfallende hvordan representanter fra det, enn så lenge, største opposisjonspartiet får lov til å stå her og raljere over rammeverket for norsk økonomi uten at Høyres representanter så mye som løfter ett øyebryn – ikke ett ord til forsvar for det rammeverket og det fundamentet som Høyre til nå har stått på. Høyre garanterer for at den økonomiske politikken skal være ansvarlig og prøver på alle mulige måter å signalisere at vi ikke skal bekymre oss for mye over Fremskrittspartiets krumspring. Men jeg vil minne om, president – og det passer at det er denne presidenten som sitter her – at da Høyre satt i regjering sist, da satt de uten Fremskrittspartiet, klarte ikke partiet å stå imot presset om en stadig mer ekspansiv pengebruk. Man brukte – i løpet av Bondevik-perioden – nærmere 100 mrd. kr mer enn det handlingsregelen tilsa, og skjøv stadig større regninger over til neste generasjon. Det gjør at jeg har begrenset tro på Høyres evne og vilje til å begrense Fremskrittspartiet i Finansdepartementet – og dagens debatt har dessverre ikke gjort den troen sterkere. Så kan jeg helt avslutningsvis forsikre representanten Kambe om at her er det ingen som er trøtte – det er altfor mye som står på spill til at det blir noen lang ferie på noen av oss.