Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2005-12-13:
I Soria Moria-erklæringen heter det: «Regjeringen vil bekjempe all diskriminering. Alle skal ha krav på å få de samme muligheter til å utvikle seg, utnytte sine evner og leve sine liv, uavhengig av kjønn, sosial bakgrunn, religion, seksuell orientering, funksjonshemming eller etnisk tilhørighet.» Dette er sterke målformuleringer, og målformuleringer som forplikter. Det er mål som uttrykker selve kjernen i den sosialdemokratiske ideologi. I Regjeringens budsjett og i de arbeidene som igangsettes, vises en sterk vilje til å gjøre noe med disse målene, en vilje til også å bruke nødvendige virkemidler. Kanskje mer enn på noe annet felt ser en nemlig at liberale rettigheter ikke er tilstrekkelig for å oppnå ønsket likestilling, eller å sikre alle like muligheter til å realisere sine ønsker i livet. Homofile og lesbiske har ikke samme rettigheter som heterofile, og fortsatt er det slik at fordommer fører til diskriminering av homofile og lesbiske. Minoriteter med innvandrerbakgrunn møter diskriminering på boligmarked og i arbeidsliv. Mindreårige asylsøkere får ikke de samme rettigheter som andre barn i Norge. Kvinner diskrimineres i arbeidsforhold, bl.a. synliggjort gjennom ansettelsesintervjuer, i lederrekruttering og i lønnsforhold. Kvinner har vesentlig lavere lønn enn menn, til tross for mangeårige mål og en rekke politiske vedtak om lik lønn for kvinner og menn. Det er ikke slik som Fremskrittspartiet hevder, at kvinner eller minoriteter har seg selv å takke. Det er ikke slik at diskriminerte grupper individuelt kan bekjempe etablerte strukturer, tradisjoner og holdninger. Det er ikke slik at formelt like rettigheter fører til likebehandling og resultatlikhet. Ofte trengs det ulik behandling for å få likhet i resultatet for kvinner og for minoriteter. Det er denne erkjennelsen Regjeringen tar innover seg, og på en modig måte faktisk gjør noe med det. Det er modig å iverksette kjønnskvotering i styrerommene. Det er modig å utfordre tradisjonelle, konservative miljøer ved å starte arbeidet med å få en kjønnsnøytral ekteskapslovgivning. Det er modig, og på høy tid, å få nedsatt en likelønnskommisjon og på den måten utfordre tradisjonelle holdninger i arbeidslivet både blant arbeidstakere og arbeidsgivere. Det er modig å sette søkelys på kjønnslemlestelse og tvangsekteskap. Men jeg vil samtidig understreke Regjeringens erkjennelse av at vi fortsatt vet lite om hva som virker, og hva som er de rette strategiene for å oppnå slutt på en uønsket praksis. Regjeringen vil derfor gjøre et utredningsarbeid i nært samarbeid med berørte innvandrerorganisasjoner. Det er en skam at mindreårige barn i asylmottak ikke sikres de samme rettigheter og den samme omsorg som barn ellers i Norge. Det er derfor viktig at barnevernet overtar dette ansvaret fra UDI. Når det gjelder likestillingsarbeid og diskriminering av ulike grupper, er det mange overtramp som skjer i vårt samfunn. Det er derfor viktig at det nye likestillings- og diskrimineringsombudet sikres et selvstendig og uavhengig grunnlag for den jobben som skal gjøres, å gjøre det mulig å fylle den vaktbikkjerollen som ombudet er ment å ha overfor forvaltning og samfunnet for øvrig. Og det er viktig at det nye ombudet viderefører det mangeårige arbeidet Likestillingsombudet i Norge har gjort og fått stor fagnad for.