Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Etter å ha hørt trontalen i går og debatten så langt i dag er det mange tema en kunne ta tak i. Mange har vært inne på hendelsen 22. juli og situasjonen i ettertid. Både statsministeren og justisministeren har vært inne på disse viktige temaene i debatten. Som tidligere justispolitiker vet jeg, og justisministeren, at ressurser til politiet har vært et gjennomgangstema de siste seks årene. Mange ganger har opposisjonen følt at statsråden har vært på en annen planet enn den vi har vært på. Likevel har jeg lyst til å takke statsråden for at det er en viss ydmyk framstilling som nå kommer. Debatten i dag har handlet mye om beredskap og PST. Men det er viktig at vi i dag også har fokus på å bekjempe den kriminaliteten som foregår hver dag, og som nå blir skadelidende på grunn av at politiet ikke har nok kapasitet. Som kvinne og mor blir jeg ordentlig bekymret når en ser at overfallsvoldtekter ikke blir etterforsket, men henlagt. Foregående taler står her og snakker om at det er mindre kriminalitet, men det er ikke det vi ser i hverdagen. Politiet mangler personell og ressurser for å være tilstrekkelig synlig og tilstedeværende i bybildet på kveldstid. Det betyr at det forebyggende arbeidet dessverre ikke blir optimalisert. I tillegg vet vi at saksbehandlingstiden knyttet til DNA-analyser fortsatt er for lang – analyser som kunne bidratt til å få fortgang i etterforskningen. Det framstår litt merkelig når justisministeren sier at det ikke bare er ressurser det står på, men også andre virkemidler, når vi vet at et laboratorium i Stavanger har den nødvendige kompetansen og kunne avhjulpet politiet med slike analyser. Videre har vi ved flere anledninger kunnet lese at hundrevis av sedelighetssaker har blitt lagt til side av politiet i flere av de store byene på grunn av kapasitetsmangel på etterforskningssiden. Denne utviklingen skjer til tross for at justisministeren for flere år siden varslet kamp mot denne type kriminalitet, og at innsatsen for å bekjempe voldtekt skulle intensiveres. Resultatet av at stadig flere voldtekter blir kjent, gir en massiv følelse av utrygghet blant de jentene som ferdes i de store byene på kveldstid. Disse har krav på et trygt miljø rundt seg, og at politiet sørger for den tryggheten. Jeg har skrevet et brev til justisministeren om dette temaet. Jeg håper at justisministeren tar seg tid til å komme til Stortinget for å orientere om hva han virkelig vil gjøre for å få ned tallene på voldtekter. Jeg kan ikke ta ordet i denne debatten uten å si noen ord om bekjempelse av fattigdom. Jeg vil gi ros til statsministeren for hans engasjement for å bekjempe fattigdom rundt omkring i verden. Men jeg skulle ønske at han hadde hatt det samme engasjementet også her til lands. Vi vet at vi har fått over 6 500 flere fattige barn under denne regjeringen. Ingen tiltak som er fremmet i denne sal har klart å redusere dette, det har heller økt. Helga Pedersen sa i sitt innlegg at en bekjemper fattigdom ved å fordele rikdom. Ja, hvis budsjettlekkasjene er riktige, kommer vi på torsdag til å se at momsen på matvarene vil øke. Det er de grepene denne regjeringen gjør for småbarnsfamiliene og for pensjonistene, og som skaper mer fattigdom. Disse familiene ber ofte om at sunn mat skal være billigere. Jeg har lyst til å sitere en kollega. Han sa at KIWI faktisk har gjort mer for å bekjempe fattigdom enn det denne regjeringen har gjort. Heller ikke noe har blitt gjort med barnetrygden. Flere forskere sier at den kan være med på å bekjempe fattigdom blant småbarnsfamiliene. Til slutt: Vi hører Bård Vegar Solhjell snakke om valgfrihet, og vi hører Gunn Karin Gjul snakke om at høyresiden vil ødelegge for kvinner og familiene. Det er en svartmaling av hva høyresiden vil gjøre. Den valgfriheten i hverdagen de viser til, er en valgfrihet som bare er reell så lenge man velger det som denne regjeringen – og spesielt SV – ønsker at man skal velge. En av de viktigste skillelinjene i politikken – og ofte forskjellen mellom regjeringen og Fremskrittspartiet – er at Fremskrittspartiet har tro på familiens valgfrihet. Fremskrittspartiet har tro på individet. Vi ønsker å sette enkeltmennesket foran systemet. Det er noe denne regjeringen ikke gjør.