Michael Tetzschner (Høyre), 2013-01-17:
Det nordiske samarbeidet fungerer godt, men kan på noen felter bli mer målrettet. Det er formodentlig riktig når det i meldingens første setning slås fast at det nordiske samarbeidet står sterkere i dag enn noen gang tidligere. Det må imidlertid medgis at grunnene til dette ligger utenfor Nordisk råd. Alle nordiske land er nå enten EU-medlemmer eller har EØS-tilknytning. Dette forhold fører til parallell innføring av lovregler og standarder på de fleste politikkområder. Over tid fører dette til nedbygging av hindre for samkvem og fremmer handel, grenseoverskridende næringsliv og fri bevegelighet av menneskene. Nordisk råd har fortsatt en vesentlig rolle å spille hvis rådets arbeid ytterligere konsentreres, hvis terskelen for å fremme forslag til Ministerrådet blir noe høyere, i den forstand at man unngår å ende som en resolusjonskvern der Ministerrådet fritt kan velge å se bort fra anbefalingene. Terskelen for å gjøre noe til et felles nordisk anliggende må være at det gir merverdi for landene å samarbeide, med andre ord utløser en større nordisk nytteverdi. Noe av det viktigste som gjøres, og det gjøres hver eneste dag, slik representanten Høybråten var inne på, er det kontinuerlige arbeidet for å nedbygge grensehindre og passe på at ikke nye hindre bygges opp. Vi har en visjon om at alle innbyggere i Norden i løpet av sitt livsløp finner det naturlig å benytte de land de måtte ønske – det kan være til utdannelse, til arbeid, til fritid, eller til pensjonisttilværelse. For å legge til rette for det hadde det vært ønskelig etter hvert å utvikle en felles offentlighet i Norden, en lettere tilgang til hverandres medier, særlig tv-programmer er sentralt. Vi ser noen få tilløp til dette gjennom noen felles samtaleprogrammer, som er populære, men det er mye som fortsatt kan gjøres her. Likeledes vises det også til fremgang i skolenes opplæring i nabospråk, men fortsatt er det lang vei å gå. Etter at den kalde krigen med dens polarisering la begrensninger på enkelte av de nordiske lands handlefrihet i utenriks- og forsvarspolitikken, kan vi nå glede oss over at dette er et politikkområde som ikke er omspunnet med det tabupreg som det hadde før. Men det er viktig at det fra Norges side skjer innen rammen av det atlantiske forsvarssamarbeidet gjennom NATO: Det nordiske samarbeidet vil først og fremst være teknisk-operativt og økonomisk. Dagens ordning innen NORDEFCO er i god utvikling. Det handler om et praktisk pragmatisk samarbeid basert på identifiserte behov i landenes forsvarsorganisasjoner. I tillegg gir det nordiske samarbeidet som drivkraft for Sveriges og Finlands tilnærming til NATO en positiv merverdi for oss alle. Samtidig som behovet for sikkerhet mot grunnleggende eksistensielle trusler løses innenfor rammen av NATO, vil det også være gevinster ved regionalt samarbeid med Norden. En større konflikt i Norden vil nødvendigvis påvirke alle de nordiske land, og en felles koordinert innsats vil være en styrke. Dette må ikke forveksles med en alternativ sikkerhetsgaranti – de nordiske landene har ikke noen selvstendig kapasitet til å garantere egen sikkerhet. I hverdagen vil man derimot kunne ha lokalt samarbeid med naboland. Det samme gjelder enkelte patruljerings- og overvåkingsoppgaver. Samarbeid vil også være særlig aktuelt innenfor styrkeproduksjonsfunksjoner som utdanning, materiellvedlikehold, materiellinvesteringer og øving. For i det hele tatt å kunne opprettholde en tilnærmet balansert forsvarsstruktur innenfor realistiske og økonomiske rammer har småstater som de nordiske et stort behov i å finne partnere. Geografisk nærhet, likheter i kultur og tradisjon samt likheter i størrelse og innretning av landenes forsvarsorganisasjoner gjør Norden til en naturlig samarbeidsregion. Et slikt samarbeid må bygge på identifiserte operative behov og en praktisk og pragmatisk tilnærming. Også innen justissektoren kan det nordiske samarbeidet utdypes, og det skjer heldigvis allerede. Lov om pågripelse og overlevering for straffbare forhold trådte i kraft 16. oktober nå i høst. Rikspolitisjefene fremla forslag til det nordiske justisministermøtet i juni 2012 som, når de blir satt ut i livet, vil bidra til å styrke innsatsen mot organisert, grenseoverskridende kriminalitet i Norden. Dette er også – etter mitt skjønn – vesentlig for at de nordiske land ytterligere kan harmonisere sin innsats innenfor rammene av Schengen-samarbeidet for å bekjempe smugling, illegal immigrasjon, menneskehandel og andre former for turnékriminalitet.