Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-05-19:
Dagens debatt basert på IT-ministerens redegjørelse dreier seg i realiteten om hvordan norske politiske myndigheter skal forholde seg til den teknologiske utviklingen som er i ferd med å endre hele samfunnet. Derfor er det viktig å analysere og drøfte de politiske og samfunnsmessige konsekvenser av IT-revolusjonen og komme med forslag om hva myndighetene bør gjøre for å lykkes. I den forbindelse kan det være klokt å lytte til de land som har gjort det best til nå innen den nye økonomien. Irland og Finland har vært de to land i Europa som har funnet frem til vellykkede politiske løsninger på dette området. Et tredje eksempel, utenfor Europa, er USA. Den felles erfaring som kan høstes fra disse tre land, er viktigheten av riktig prioritering for å oppnå suksess. En annen viktig observasjon og erkjennelse midt oppe i dette er at i nyere tid har nasjonalstatens myndigheter aldri hatt så små muligheter til å påvirke utviklingen som i dag. Dette endrer spillereglene i økonomien og skaper nye forutsetninger for næringsutviklingen og dermed grunnlaget for næringspolitikken. Det behøver ikke være et problem i seg selv. Det som imidlertid er et problem, er at de politiske beslutninger i økende grad oppleves som irrelevante av mange mennesker. Den tradisjonelle politiske løsningen er å bruke skatt som virkemiddel i fordelingspolitikken. Men de tradisjonelle løsningene fungerer ikke lenger. Årsaken er globaliseringen av økonomien, som innebærer at ressurser flyttes dit hvor vilkårene er best. Og det skjer i større utstrekning og med et høyere tempo enn før. Dermed kan de tradisjonelle fordelingspolitiske virkemidler vise seg å bli en hindring for nyskaping. Ett eksempel på dette er formues- og opsjonsbeskatningen. Tilfellet Opticom er generelt gyldig for kunnskapsbedrifter. Opticom hadde i fjor en omsetning på rundt 14 mill. kr og gikk med underskudd, men hadde ved årsskiftet en børsverdi i milliardklassen. Eierne og lederne har måttet flytte ut av landet, fordi de med sin beskjedne inntjening ikke har noen muligheter for å betale formuesskatten. Etter Fremskrittspartiets syn er dette en svært uheldig utvikling. Det må ikke være slik at vi beholder IT-kompetansen her i landet bare så lenge selskapene ikke har suksess av betydning, for deretter å flytte ut sin reelle hovedvirksomhet når de lykkes. Derfor må de skattepolitiske virkemidler endres, slik at virksomhetene forblir her i landet og nye kommer til. Det bør gjøres forbedringer som resulterer i at Norge fremstår som et attraktivt etableringsområde for den internasjonale kunnskapsindustrien. Skal Norge ha forutsetning for å lykkes, må politiske myndigheter forstå hvilket handlingsrom de har, og hvilke virkemidler som fungerer. Og dette må følges opp med handling gjennom en politikk som er egnet til å møte de nye utfordringene. Hva bør Regjeringen gjøre? For det første bør den bidra til å skape internasjonale samarbeidsløsninger – en globalisert økonomi krever overnasjonale løsninger – og for det andre bidra til standardisering av skatte- og avgiftsregimene på tvers av landegrenser. I USA er man godt i gang med et arbeid for å se på hvordan skattesystemet fra industrisamfunnet kan tilpasses informasjonssamfunnets krav. Det er også behov for nye standarder for betalingsformidling og standardisering av det internasjonale forretningsspråk. Og for det tredje kan myndighetene påvirke utviklingen gjennom stimulanser. Irland og Finland valgte å prioritere og satse skikkelig og langsiktig. Det ble satset på utdanning på bred front. Finland prioriterte FoU på et høyt nivå. Man valgte å satse på kunnskapssentre gjennom et samspill gjennom utdanning, forskning og næringsliv. Ett eksempel er Technopolis i Oulu, som til nå har vært vellykket, og som er midt oppe i en dynamisk utvikling med etablering av høyteknologiske virksomheter. Etableringen av et internasjonalt konkurransedyktig IT- og kunnskapssenter på Fornebu er et ledd i vår nasjonale satsing som skal gjøre det mulig for enkeltmennesker, bedrifter og institusjoner å være på høyden også i vårt land. Norsk næringsliv er for mye råvarebasert, og over 50 pst. av vareeksporten er råvarer. Samtidig opplever vi at en del tradisjonelle norske bedrifter dels forvitrer, dels fusjonerer og dels flytter ut sin virksomhet. Skal vi derfor klare den nødvendige fornyelse og få flere ben å stå på her hjemme, der den nye økonomien kan gis en fremtredende posisjon, slik den fortjener, må vi legge grunnlaget for det.