Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2008-05-23:
Folketrygden er et unikt system, et solidarisk system, der vi stiller opp for hverandre i ulike deler av livet. Jeg trur jeg har sagt før fra denne talerstolen at når historia om utviklingen av Norge til velferdssamfunn skal skrives, vil antakeligvis datoen 1. januar 1967 gå over i historia som den aller viktigste datoen: innføringen av folketrygden. Da nyvinningen så dagens lys i 1967, var pensjonsalderen 70 år. Fra 1. januar 1973 ble den satt ned, til 67 år. Men fortsatt ble regelverket beholdt slik at en kunne tjene opp pensjonen til en fylte 70 år. Og slik er det den dag i dag. Derfor ble det etablert et regelverk for hvor mye en kunne tjene ved siden av pensjonen - et regelverk som riktignok er en god del forandret, men som har vært i 35 år. Jeg må presisere: Helt fra 1973 har en som pensjonist kunnet tjene så mye en vil. Men det har vært, og er, regler for hvor mye en skal kunne tjene og samtidig beholde full pensjon i tillegg til lønnsinntekta, i åra mellom 67 år og 70 år. Fra fylte 70 år er det ingen begrensninger. Regelverket har blitt endret en rekke ganger. Tidligere var det slik at summen av pensjon og inntekt ikke skulle overstige tidligere inntekt. En kunne tjene tilsvarende folketrygdens grunnbeløp, 1 G. Så ble 50 pst. av overskytende opp til tidligere lønnsinntekt avkortet, slik at en totalt ikke skulle komme over tidligere lønnsinntekt. Seinere ble det liberalisert. Fra 1. januar 1997, trur jeg det var, ble regelverket slik at en kunne tjene inntil 1 G, og så fikk en avkorting av overskytende. Fra 2002 ble det ytterligere liberalisert, slik at en kunne tjene to ganger folketrygdens grunnbeløp, uten reduksjon i pensjonen. Avkortingsprosenten var opprinnelig 50. Nå er den 40. Det er altså en hel rekke endringer som har skjedd når det gjelder hvor mye en kan tjene i tillegg til pensjonen. Størrelsen på beløpet er det som er blitt endret. Men det har aldri blitt endret for kullene mellom 67 år og 70 år - før 1. januar 2008. Nå kan nemlig 67-åringer tjene ubegrenset, uten reduksjon i pensjonen. Nå gjenstår avkortingsregelverket for 68- og 69-åringer. Tre av de fire partiene som står bak dagens representantlovforslag, har sittet i regjering flere ganger siden 1973, og det har altså ikke skjedd noe som helst med hvilke årskull avkortingsreglene skal gjelde, før nå i år. Dagens regelverk oppfattes som urimelig av mange. En må være både døv og blind for ikke å registrere det. Men jeg vil presisere: Ingen taper økonomisk på å jobbe ved siden av pensjonen. Hvis arbeidsinntekta er over to ganger folketrygdens grunnbeløp, 2 G, som er 133 000 kr i dag, vil pensjonen bli redusert med 40 pst. av den delen av inntekta som overskyter 133 000 kr. En vil uansett komme bedre ut økonomisk dersom en jobber ved sida av pensjonen. Men regelverket er særdeles omdiskutert, og det var også derfor vi endret det fra 1. januar 2008. Alt som er populært, koster penger, om det er aldri så fornuftig å gjøre det. Netto utgift for staten ved regelendringen fra 1. januar i år for 67-åringer er i størrelsesorden 125 mill. kr. I utgangspunktet er det økte kostnader for folketrygden, men flere jobber, og dermed tar staten mer inn i skatt. En regner med at netto kostnad for 67-åringene er 125 mill. kr, for 68-årskullet i størrelsesorden 105 mill. kr netto og for 69-åringene i størrelsesorden 85 mill. kr. Så får vi se hva vi kan gjøre i statsbudsjettet for 2009. Jeg vil til slutt understreke at fra 2010 vil alle avkortingsregler for alle pensjonister forsvinne. Da kan alle tjene akkurat det en vil, når en vil, uten reduksjon i pensjonen. Det skal bli godt!