Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-05-24:
Først vil jeg takke interpellanten for å ha tatt opp en veldig viktig problemstilling. Det er viktig å kunne diskutere slike vanskelige problemstillinger. Norge har forpliktet seg til å bidra til å realisere FNs tusenårsmål. Det overordnede målet for hele tusenårsprosjektet kan sies å gjenspeile seg i alle de øvrige sju målene. Både utdanning, barnedødelighet, svangerskapsrelatert dødelighet, hiv/aids, utarming av miljø, handel, gjeld og bistand er uløselig knyttet til temaet fattigdom. Kristelig Folkeparti mener at FNs tusenårsmål er gode og konstruktive ledetråder i utviklingspolitikken, og forplikter oss til å føre en målrettet og helhetlig politikk. Det tusenårsmålet interpellanten sikter til, er overordnet de andre sju tusenårsmålene. Økt matvaresikkerhet er et viktig tiltak for å redusere antallet mennesker som dør av sult hvert år. FN anslår at antallet mennesker som lider av sult, er over 1 milliard. Bare de økte matvareprisene kan føre ytterligere 100 millioner mennesker ut i sult. Heldigvis ser det ut til at råvareprisene kan ha nådd en topp. Men bare kornprisene har jo økt med 71 pst. siden april 2010. Det ble mye snakk om matvarepriser. Jeg må bare si etter Fremskrittspartiets innlegg: At matvareprisene har nådd et normalt nivå, synes jeg er en litt interessant vinkling, for matvareprisene økte jo dramatisk fram mot 2008, før de fikk en knekk igjen, for så å øke dramatisk igjen fram til nå. Da Fremskrittspartiet dro fram sammenlikningen om at 100 pst. økning i kornprisene ville føre til at det ble 1 kr dyrere brød i butikkene i Norge, må jeg si at jeg begynte å tenke på Marie Antoinette, som sa at hvis det ikke finnes brød, kan de jo spise kake. For debatten om matvaresikkerhet, som jeg oppfatter at interpellanten har dratt opp, dreier seg mer om hvordan de økte matvareprisene og råvareprisene vil slå ut for verdens fattigste. Det er for så vidt riktig som den forrige taleren var inne på, at det kan føre til mer produksjon. Men man vet også at økte matvarepriser og råvarepriser vil være dramatisk for de aller fattigste. Som interpellanten også selv understreket, vil de aller fattigste kjøpe råvarer og foredle dem selv, bake brød selv, mens vi vil gå i butikken. Så om brød blir 1 kr dyrere i Norge, vil det ha dramatiske konsekvenser for de aller fattigste. Norge kan bidra til å nå nettopp dette tusenårsmålet gjennom økte bevilgninger til FNs matvareprogram og andre lignende institusjoner. Dette har Kristelig Folkeparti gått inn for i sine alternative budsjetter. Hvert år har vi økt landbruksbistanden i vårt budsjett, og vi har presset regjeringen. Det er ikke så ofte man kan si det, men det har vi fått gjennomslag for og fått regjeringen med på, fordi det er en viktig form for bistand. Matvaresikkerhet handler om at mennesker skal ha tilgang til både tilstrekkelig, trygg og næringsrik mat. I dag styres mye av matvareproduksjonen av store multinasjonale selskaper. Det gjelder produksjon av selve maten, men også av en viktig innsatsfaktor som gjødsel. Målet må være å gjøre mennesker mindre avhengig av dette. Både samvirker og mikrofinans er eksempler på tiltak som både bidrar til å hjelpe mennesker ut av fattigdommen og styrker selvtilliten til enkeltmennesket. Slike tiltak styrker også det sivile samfunn. Fra vår egen historie vet vi hvilken viktig rolle frivillige organisasjoner har spilt i vår egen politiske og økonomiske utvikling. Derfor har Kristelig Folkeparti alltid vært opptatt av frivillighet, både i Norge og internasjonalt. Erfaringer fra bistandsarbeid har vist at dette også virker i u-land. Derfor er et styrket sivilt samfunn et viktig bidrag for å nå FNs tusenårsmål. Her kan Norge bidra med erfaringer – vi er i verdensklasse når det gjelder frivillig innsats. Det kan gjøres gjennom å gi støtte til ulike prosjekter, som f.eks. jordbrukssamvirker, der flere småprodusenter går sammen om å selge maten de har produsert, for på den måten å oppnå høyere pris. Slike samvirker er framhevet som eksempler i statusrapporten for tusenårsmålene. Et annet eksempel er mikrofinans, der personer ved å gå sammen kan bidra til lån for å starte egen virksomhet. Dette yter staten støtte til allerede i dag, men denne støtten, som gis gjennom f.eks. Norfund, kan økes. Det er omtalt i dagens utgave av Dagens Næringsliv at et samarbeid mellom private norske investorer og det statlige selskapet Norfund har gitt gode resultater. Vi har et ansvar for å spille på riktig lag i internasjonale forhandlinger for å sikre matvaresikkerhet og at alle mennesker kan få rett til mat. Dette er et viktig tema, som Kristelig Folkeparti er glad for blir diskutert.