trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
Miljø er viktig, og miljø er så mangt. Miljø er viktig for folks ve og vel, som partilederen til Kristelig Folkeparti var inne på i sitt innlegg. Jeg stilte spørsmål til Kristelig Folkepartis partileder om Kristelig Folkeparti ville fremme forslag om å endre felles ekteskapslov. Han svarte ikke på det, og jeg skal heller ikke be representanten Holten Hjemdal svare på det. Men vi er begge fra Østfold. Det har vært en uverdig debatt i mediene i høst etter at Kristelig Folkepartis gruppeleder i Sarpsborg bystyre stod fram som homofil. Lederen av Sarpsborg Kristelig Folkeparti gikk ut offentlig og sa at det var greit at han var homofil, men hvis han fikk en kjæreste, kunne han ikke lenger være gruppeleder for Kristelig Folkeparti. Jeg vil spørre representanten: Er det slik at man kan leve som homofil og være prest i Den norske kirke, men ikke tillitsvalgt og gruppeleder i Kristelig Folkeparti?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
1975 var FNs internasjonale kvinneår. Den gang var det tre krav som preget 8. mars-markeringa. Det var rett til selvbestemt abort, det var rett til barnehageplass, og det var lik lønn for likt arbeid. Retten til abort kom på plass i 1978, og retten til barnehageplass kommer på plass under denne regjeringa. Når det gjelder retten til lik lønn, har vi ikke kommet i mål ennå. Regjeringa mottok Likelønnskommisjonens rapport i februar. Fremdeles er det store lønnsgap mellom menn og kvinner i Norge. Kvinners lønnsnivå er bare 85 pst. av menns, og arbeidsmarkedet er mer kjønnsdelt enn i sammenlignbare land. Denne regjeringa opprettet derfor en likelønnskommisjon, nettopp for å sette søkelys på hvorfor disse forskjellene blir opprettholdt, og med forslag til hvordan vi kan motarbeide ulikhetene i lønn. Kommisjonen la fram sin rapport i vår, og la fram en rekke gode analyser og forslag til tiltak for å bekjempe lønnsforskjeller. Nå har høringsfristen gått ut. Nå skal arbeidet med rapporten begynne. Historisk har det vært en selvfølge at kvinner har vært billigere arbeidskraft enn menn, enten de arbeidet i industrien, som tjenestefolk i private hjem, eller som funksjonærer i moderne yrker. Grunnen til dette er at kvinnene først og fremst skulle være mødre og omsorgspersoner. Det var kvinnene selv, bl.a. gjennom fyrstikkarbeiderstreiken i 1889, som bidrog til at kravet om likelønn mellom kvinner og menn ble satt på dagsordenen. I dag, 120 år etter fyrstikkarbeiderstreiken, er lønnsforskjellene mellom kvinner og menn pr. time på om lag 15 pst. Ifølge en undersøkelse fra Eurofound har man sammenlignet lønnsstatistikk fra de europeiske landene og funnet fram til forskjellene i lønn mellom menn og kvinner. Ifølge denne statistikken er det Slovenia som troner på toppen av lista. Helt nede på 16. plass finner vi Norge. Vi i SV mener at Likelønnskommisjonen bør følges opp med en ny offensiv for likelønn og likestilling. Kvinner utgjør om lag 70 pst. av de ansatte i offentlig sektor, og lønnsnivået her er generelt lavere enn i privat sektor. Det er også kvinner i sliteryrkene i både offentlig og privat sektor som har de laveste lønningene generelt. Jeg mener at Likelønnskommisjonen må følges opp med likelønnspott, som kommisjonen foreslår, men det er også viktig at kvinneyrkene nå blir verdsatt, ved at kvinners turnus blir likestilt med menns skiftordninger, og at retten til heltid blir reell. Det er brudd på likestillingsloven at ikke turnusarbeid og skiftarbeid er likestilt. Vi må få en mer rettferdig fordeling av makt og ressurser i samfunnet.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2008-10-06:
I vår var Lars Sponheim ute og sa at Venstre var alene igjen i sentrum, og stemplet videre Kristelig Folkeparti for å ha blitt et ytterliggående kristenkonservativt parti som det ikke gikk an å samarbeide med. Jeg er uenig i påstanden, og jeg mener det er flere partier i sentrum, altså tre partier. Det var mye god sentrumspolitikk i innlegget ditt. Du løftet fram kommuneøkonomi, du løftet fram økt bistand, du løftet fram fordeling, og du snakket mot pengemakten i god motkulturtradisjon. Det var et godt innlegg på mange måter. Så Senterpartiet og Kristelig Folkeparti er enige. Men hvilke partier er det som er uenig i motkulturpolitikken når det gjelder pengemakt? Hvilke partier er det som er mest skeptisk til å ha en mer aktiv fordelingspolitikk? Hvilke partier er det som har vært mest skeptisk til å øke bistanden? Det er jo nettopp de partiene representanten Høybråten sier at han ønsker å gå i regjering sammen med. Så hva er da igjen? Er det bare gamle følelser, eller er det noen politiske realiteter i det hele tatt som tilsier at Kristelig Folkeparti bør gå mot høyre i neste periode?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2008-10-06:
Tradisjonelt har sentrumspartiene - Senterpartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti - fulgt spesielt SV i en del spørsmål. I bistandspolitikken har vi hatt ambisiøse mål, i miljøpolitikken har vi hatt ambisiøse mål, og sentrumspartiene har også vært preget av en slags motkulturtradisjon. Jeg er enig i veldig mye av det som ble sagt i representantens innlegg, men konklusjonen svikter, synes jeg. For hva er svaret? Det er tydeligvis at man skal bytte ut dagens flertallsregjering med en ny regjering, en eller annen mindretallsregjering basert på samarbeid mot høyre. Tror representanten Hjemdal i fullt alvor at vi vil få en bedre miljøpolitikk, en mer offensiv bistandspolitikk, mer motkulturpolitikk som er kritisk til pengemakta, i en regjering bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti og et eller annet annet parti, som må basere seg på et samarbeid med Fremskrittspartiet? Tror hun virkelig det?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
Mange i SV hoppet i stolen da de fikk høre at Høybråten og Kristelig Folkeparti har utpekt SV som hovedmotstander foran valgkampen i 2009, og det er fordi mange, og særlig kommunene, har samarbeidet med Kristelig Folkeparti i mange år i veldig viktige spørsmål. Nå registrerer jeg at Høybråten også er opptatt av å ha Venstre som sin samarbeidspartner, altså et lite parti, og så plukker han ut SV som hovedmotstander. Så Høybråten beveger seg blant de små partiene, det er helt tydelig. At Høybråten og Kristelig Folkeparti har valgt side, syns jeg kom tydelig fram da vi behandlet loven om hjemfall, der Kristelig Folkeparti stemte mot hele loven, en av de viktigste sakene - etter min mening den aller viktigste saken - Stortinget har behandlet. Det ble da et meget godt vedtak. Kristelig Folkeparti stemte mot at vi fortsatt skal videreføre ordningen med hjemfall. Betyr det at Kristelig Folkeparti har gjort et valg, at det er Høyre og Fremskrittspartiet som er deres samarbeidspartnere etter valget i 2009, og at de da på en måte forlater et videre samarbeid med de rød-grønne?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
Her er vi inne på kompliserte ting som jeg ikke skal gjøre meg til ekspert på. Vi vet at det er en fordeling mellom obligasjoner og aksjer når man skal plassere de enorme midlene som vi har. Vi har jo så mye penger i Norge, og å håndtere dette på en fornuftig måte krever kompetanse, i hvert fall utover det som jeg besitter. Hvorledes fordelingen skal være mellom aksjer og obligasjoner, er en vurdering der vi lytter til de ekspertene vi har i Finansdepartementet, i Regjeringa og eksperter for øvrig. Jeg vil ikke si om det er riktig å øke fra 40 pst. til 60 pst. Når Regjeringa har funnet ut at det er det mest fornuftige, har jeg tillit til at regjeringa vår har gjort en klok vurdering, og vi har sluttet opp om det.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
For det første sa jeg i mitt innlegg at det ikke er alt som er perfekt med denne regjeringa. Retninga er veldig riktig. Vi gjør veldig mye bra, men det er klart at det er områder der vi kunne ha tenkt oss å ha kommet lenger. På noen områder er vi avhengige av forhold som skjer utenfor oss. For eksempel: Når renteøkninger blir nevnt, er det ikke bare den norske regjeringa som bestemmer renta i Norge. Vi er avhengige av internasjonale forhold på det området. Derfor er det områder der vi kunne ha tenkt oss å ha vært flinkere - også områder som vi har ansvar for sjøl. Det viktigste vi har gjort for de fattige, er at vi nesten ikke har arbeidsledighet i Norge. Det er det viktigste med tanke på fattigdom. Jeg har sjøl vært leder for et arbeidskontor i mange år, og det å få folk i arbeid var noe som vi satte aller mest pris på. Det har vi gjort. Det er nå en historisk lav arbeidsløshet, og det er vi veldig fornøyd med. Når det gjelder matvareprisene, har jeg alltid sagt at maten er billig i Norge. Den har aldri vært så billig som nå i forhold til hva vi tjener.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
Til det første spørsmålet: Jeg er delvis fornøyd med avskaffelsen av fattigdom. Jeg er fornøyd med at vi har fått såpass mye folk i arbeid, at så mange er sysselsatt. Vi har fortsatt for mange som står utenfor arbeidslivet, og som sliter med økonomien. Vi håper det kvalifiseringsprogrammet som er satt i gang, skal gi gode effekter, slik at enda flere kommer i arbeid. Det er helt opplagt, som det er sagt tidligere i debatten i dag, at det er sløsing med samfunnets ressurser at vi har så mange stående utenfor arbeidslivet - 800 000. Vi har fortsatt en vei å gå før vi får til det - det er det ingen tvil om. Når det gjelder NAV-reformen, ser jeg at NAV-reformen står og bikker - jeg kan faktisk litt på dette fagområdet. Det er tre kulturer som skal smeltes sammen, og man har en utfordring med å få arbeids-, trygde- og sosialkontor til å fungere godt i lag. Jeg er spent på, og følger nøye med på, hvordan NAV-reformen utvikler seg. Jeg syns man står på et bikkepunkt for hvorvidt reformen skal lykkes eller ikke, men jeg håper, i likhet med Høybråten, at man skal lykkes etter hvert.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
Dette er mitt åttende og siste år på Stortinget. Jeg har alltid gledet meg til trontaledebatten, for det er, som jeg sa i min innledning i dag, den viktigste debatten i det politiske Norge i Norges viktigste rom. Da jeg stod opp i morges - jeg stod opp klokka 5 - tenkte jeg at i dag blir det en tøff dag. Det er valgår og opposisjonens dag, og vi må være forberedt på å forsvare oss mot skikkelige angrep fra Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti. Men slik ble det ikke. Det ble en rolig dag. Hvorfor ble det en rolig dag? Jo, kanskje er det fordi det er brei oppslutning om Regjeringas politikk. Kanskje er det lite opposisjonen har å anføre til det Regjeringa driver med. Vi kan ta det som et slikt tegn. For det største opposisjonspartiet, Fremskrittspartiet, gikk lufta ut av ballongen tidlig. Tidlig på dagen var lufta ute av ballongen, og de har gått tilbake på programformulering etter programformulering - i tur og orden. Så hadde jeg håpet på at vi skulle få opp et regjeringsalternativ, men det har ikke vært en snev av antydning til regjeringsalternativ. Riktignok har Venstre og Kristelig Folkeparti antydet at de kunne tenke seg å samarbeide, men med de meningsmålingene som er i dag, er vel det neppe et realistisk alternativ. Så ved slutten av denne debatten er det ett alternativ som kan styre etter valget i 2009, og det er dagens rød-grønne regjering. Det er et godt alternativ, som jeg faktisk imøteser, men jeg regner med at når valgkampen kommer, kommer det nok nye saker opp igjen. En av de sakene som vi ikke har fått svar på i debatten i dag, og som flere av oss har utfordret dem på, er den saken som jeg sa i denne salen i september var den viktigste saken vi noen gang har behandlet, og det er saken om hjemfall. Vil opposisjonen ta omkamp om hjemfall dersom de, mot formodning, skulle få flertall etter valget? Det har vi ikke fått svar på, og det må vi utfordre dem på videre, for det er en så pass viktig sak at det ønsker i alle fall jeg å få svar på i mitt siste år på Stortinget. Men som sagt: Dette har vært en rolig debatt. Jeg tolker det som at det er en støtte til Regjeringas politikk, og at man faktisk ikke ser noe alternativ i dagens situasjon.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
Grunnen til at jeg forlangte ordet en gang til, var representanten Dørum, som for andre gang i dag gikk til frontalangrep på SV på grunn av noen synspunkter som en ansatt i stortingsgruppa har kommet med. Jeg vil først si at hos oss er det sånn at ansatte har lov å mene ting, men det er politikerne som beslutter. På våre gruppemøter er det politikerne som beslutter, og det er politikerne som har makta i SV. Men vi nekter ingen ansatte å mene noe og komme med forslag og synspunkter på ting. Så vil Dørum ha en klargjøring av SVs holdning til forskning og utdanning. SV er et parti som alltid har vært opptatt av forskning og utdanning - utdanning helt fra barnehage og til og med høyere utdanning. Det er en av de fremste prioriteringene vi har hatt. I all den tid i hvert fall jeg har fulgt med partiet, har den fanen alltid vært hevet høyt. Vi mener at den viktigste kompetansen, den viktigste ressursen vi har, er folk. Derfor må man sørge for at folk får kompetanse helt fra de blir født, og gjerne så lenge de lever, gjennom livslang læring. Derfor burde det ikke være noen tvil om at vi vil prioritere og har prioritert all type utdanning, også høyere utdanning, og vi syns at forskning er det svært viktig å satse på. Det vil vi også satse på i framtida.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Representanten Dagfinn Høybråten kringkasta til det norske folket tidlegare i dag at han vil vere endå tydelegare enn leiaren i Venstre, Lars Sponheim, i spørsmålet om ei ny regjering. Det er sanneleg eit offensivt synspunkt. Vi har lenge vore vitne til at Høgre, som Kristeleg Folkeparti sat i regjering med frå 2001 til 2005, held døra open for fleire regjeringsalternativ på borgarleg side. Høgre vil regjere saman med Framstegspartiet i ei brei borgarleg regjering. Høybråten hevda tidlegare i dag at han avviser både Stoltenberg og Jensen som statsminister etter valet neste haust. Når det på borgarleg side finst fleire alternativ og Høgre vil samarbeide med og satse på minst to hestar, er spørsmålet mitt følgjande: Er det tillitvekkjande - noko representanten Høybråten i parlamentarisk samanheng legg stor vekt på - at det største partiet som Kristeleg Folkeparti definitivt vil samarbeide med, har eit slikt tvisyn i regjeringsspørsmålet?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Representanten Sponheim er den av dei norske partileiarane som har lengst erfaring i stolen. Han har i sitt virke som partileiar teke mål av seg til å opptre både poengtert og tydeleg med sin politiske bodskap. Eg må gi Sponheim den komplimenten at han i stor grad har lykkast i den strategien. Det må derfor vere frustrerande for representanten Sponheim å erfare at det største partiet som han ønskjer å samarbeide med i regjering, er prega av ei vaklande oppfatning, av eit tvisyn - for å halde seg i Venstre sitt vokabular. Høgre ser framleis eit samarbeid med Framstegspartiet eller eit samarbeid med Venstre og Kristeleg Folkeparti som ei moglegheit. Spørsmålet mitt må derfor bli: Er representanten Sponheim komfortabel med den uklare situasjonen som rår ved at Høgre framleis, mindre enn eitt år før stortingsvalet, satsar på to hestar i regjeringsspørsmålet?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Partileiaren i Kristeleg Folkeparti har tidlegare i dag uttalt at han skal vere endå tydelegare enn leiaren i Venstre i spørsmålet om ei mogleg framtidig regjering frå den andre sida i politikken. For nokre dagar sidan uttalte representanten Sponheim at det er uaktuelt for han og Venstre å delta i ei regjering som opnar for oljeboring utanfor Lofoten og Vesterålen. Vi veit at det er eit heilt anna syn som rår i Høgre i den saka. Sidan leiaren i Kristeleg Folkeparti har lovt å vere tydeleg, tillèt eg meg derfor å spørje representanten Dåvøy om følgjande: Er det uaktuelt også for Kristeleg Folkeparti å delta i ei regjering som opnar for oljeboring i dei nordvestlege delane av Nordland?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Fremskrittspartiet er vant til å få mange merkelapper stemplet på seg, og «uansvarlig» er noe vi har blitt vant til å leve med. Også velgerne våre har blitt vant til å leve med det. Men Venstres Sponheim tar dette et skritt videre, og sier i Politisk kvarter i dag at Venstre kun vil støtte en «anstendig» borgerlig regjering. I dette alternativet inngår selvsagt 5 pst.-partiet Venstre. Dette er ikke første gangen Venstre stiller seg til doms over andre. I 2001 - i anstendighetens navn - tok Venstre over regjeringsmakten til tross for at velgerne valgte særs uanstendig ved valget. Mener representanten Sponheim at han er et mer anstendig menneske enn Fremskrittspartiets tusenvis av tillits- og folkevalgte? For å ta det litt videre: Mener representanten Sponheim at han er et mer anstendig menneske enn meg, eller vil han for fremtiden bruke andre politiske termer når vi diskuterer politikk?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Et par presiseringer - først til representanten Inge Ryan. Nå blir kanskje ikke dagen så god allikevel, for vi går ikke tilbake på vårt utkast til programformulering. Da har han altså tatt feil og tydeligvis ikke lyttet til mitt innlegg for noen få minutter siden. Det er en fordel å lytte til debatten når man trekker skråsikre konklusjoner på slutten av en debatt. Jeg gjentar: Fremskrittspartiet er imot pris- og mengdereguleringer og kredittrasjonering til utvalgte produsenter og grupper - derav formuleringen om tiltro til markedet i utkastet til vårt prinsipprogram. Jeg fortsetter. Med andre ord: Fremskrittspartiet er motstander av den kredittpolitikken som ble ført i Norge fra 1945 til tidlig på 1980-tallet, og vi støtter den liberaliseringen av kredittmarkedet som fant sted på det tidspunktet. Dette slår Fremskrittspartiet fast i sitt utkast til prinsipprogram. Jeg kan godt gjenta det for representanten Inge Ryan, men jeg håper han fikk det med seg nå. Så kan jeg fortsette: Denne liberaliseringen, som også er blitt kalt det nyliberale skiftet, ble også støttet av Arbeiderpartiet. Det kan han finne på kreditttilsynet.no og lese alt om det. Så til representanten Dag Ole Teigen, som sa her for litt siden at dersom han forstod det riktig, sammenligner Fremskrittspartiet Halvorsens politikk med Fidel Castros. Nei, da har han ikke fått med seg det som var riktig. Nå skal jeg si det som er riktig: Jeg sa at det første finansminister Kristin Halvorsen gjorde, var å si at markedsøkonomien har spilt fallitt, et utsagn fra Dagsrevyen forrige fredag. Da sier jeg at det er et utsagn som ingen andre finansministre i hele den vestlige verden ville kommet med. Et utsagn - ikke politikk, men retorikk. Det er sikkert et utsagn som både Hugo Chávez og Fidel Castro hadde sluttet seg til. Så til Dag Ole Teigen: Han har altså ikke lyttet og ikke forstått det riktig. Det er ingen andre land som har hatt så stor fordel av akkurat markedsøkonomien som Norge. Derfor blir det å si at markedsøkonomien har spilt fallitt, en slags fallitterklæring, og det har jeg rettet opp. Så jeg håper at Dag Ole Teigen har fått med seg dette, og også Inge Ryan, slik at vi slipper denne typen misforståelser.
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
I 99 år har Norge hatt en hjemfallsordning som har sørget for at eierskapet til vannkraften og alle utbygde fosser faller tilbake til staten. Det var med Venstres pådriv og framsyn at denne ordningen ble vedtatt i 1909. Innvendingene var mange og sterke også den gangen. Likevel, Gunnar Knudsen stilte kabinettsspørsmål for å forhindre et utsettelsesvedtak. På denne bakgrunn er det vi stiller spørsmål ved dagens Venstres håndtering av hjemfallsinstituttet. Norges forhandlingsleder i hjemfallssaken, professor Fredrik Sejersted, leder av Senter for europarett ved Universitetet i Oslo, har gitt uttrykk for at de borgerliges forslag om utsatt hjemfall kan - og jeg siterer - «ødelegge hele modellen EØS-rettslig, fordi det vil svekke prinsippet om konsistent offentlig eierskap». Vil Venstre nå akseptere de vedtak som er gjort i saken, og bidra til at hjemfallet sikres, eller vil Venstre i spann med Fremskrittspartiet og Høyre gamble med saken og mane til omkamp?
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-06:
Venstre har en lang tradisjon for sosialliberale verdier. Det liberale, for ikke å si liberalistiske, kommer tydelig til syne i det meste partiet foretar seg i den økonomiske politikken, mens det sosiale ofte er vanskeligere å få øye på. Relativt små forskjeller mellom rik og fattig er viktige kvaliteter ved det norske samfunnet. Et omfordelende skattesystem er et hovedgrep for å få til dette. Det sikrer at de rikeste bidrar mest til finansiering av skoler, barnehager og eldreomsorg. Viktige elementer i dette er formuesskatt og arveavgift, som også sikrer at de som lever av opptjent kapital, skal betale skatt. I løpet av det siste året har Venstre i denne sal gått inn for å oppheve formuesskatten og innføre nye hull i arveavgiften, som sikrer at de aller rikeste slipper å betale arveavgift overhodet. Mener representanten Tenden at dette er gode bidrag til å minske forskjellene i Norge?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-10-06:
Representanten Solberg sa at dette er den siste trontaledebatten før valget. Det er riktig, men det er også representanten Solbergs siste trontaledebatt. Det beklager jeg, for med det går en god kollega og en meget spennende konkurrent ut av politikken. I mange replikkordskifter den tiden jeg var statsråd, reiste representanten Solberg spørsmålet om hvorfor i all verden antallet uføretrygdede fortsetter å øke. Det var en tid da vi ikke hadde så mange ledige jobber. Dessverre har denne utviklingen fortsatt - også under denne regjeringen - på tross av at vi har hatt et rekordartet antall ledige jobber å vise ledige til, deriblant de som går ut i trygd. Mitt spørsmål er: Ved slutten av denne perioden for representanten Solberg, er hun fornøyd med en slik utvikling? Jeg hadde faktisk ventet noen mer aktive tiltak fra de rød-grønne partienes side. Jeg hadde faktisk også ventet at man hadde sett litt på de ideer Høyre har lagt frem om å knytte f.eks. rettigheten til sosialhjelp til plikt til å motta kvalifiseringsstønad, eller kvalifiseringsprogram, altså plikt til aktivitet. Men det har man altså avvist.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-10-06:
Jeg gjør gjerne Kåre Willochs ord til mine: En viktig skillelinje går mellom populisme og måtehold. Høyres konservatisme representerer måteholdet. Derfor føler jeg meg ikke komfortabel med alle deler av Fremskrittspartiets økonomiske politikk. Derfor benytter vi av og til også anledningen til å markere hvor skillelinjene går. Det har vi meget tydelig gjort i denne debatten. Jeg tror man i en debatt som denne tjener på å høre på hva som sies, og ikke har manus klart på forhånd. Jeg leste jo Per Sandbergs mange rare uttalelser med undring, for å si det forsiktig. I denne debatten har altså Fremskrittspartiets leder ikke gjort et eneste forsøk på å si at de står for en annerledes regulering av finansmarkedspolitikken - og jeg understreker: finansmarkedspolitikken. Hun snakket en del om pengepolitikken, og det er noe annet. Men på finansmarkedets område, altså næringene bank og forsikring, har hun jo klint seg så sterkt opp til flertallet at det nesten ikke er forskjell lenger, så langt jeg har registrert. For å si det sånn: Det er lov å kikke seg litt rundt i verden, selv for ledere i Fremskrittspartiet. Og når man gjør det, og kommer løpende etter oss andre, får jeg ta det som en positiv utvikling. Fremskrittspartiets forsøk på å styrke Kredittilsynet gjennom å redusere bevilgningene har heller ikke Fremskrittspartiet gjort noe forsøk på å forsvare. Det tror jeg var klokt.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-10-06:
Vi trenger noen rike i landet, men de har aldri vært så rike som de har vært under denne regjeringen. De rikeste i Norge er de som tar ut kapitalinntekter. De har aldri tatt ut mer kapitalinntekter enn de har gjort under denne regjeringen, inntil krisen kom. Jeg regner med at representanten ikke mener at den internasjonale finanskrisen er et villet resultat av den rød-grønne regjeringens politikk. Det ville vel være å ta litt hardt i. På det området har jeg veldig god samvittighet. Jeg har vært med på å fremme reguleringer på finansmarkedsområdet som gjør at vi har en helt annen politikk på dette området enn f.eks. USA. Store deler av det som nå har gått galt i USA, hadde det ikke vært lov å gjøre i Norge. Det skyldes bl.a. at store deler av finansnæringen i USA er utenfor reguleringer og har et splittet tilsyn. Det har vi ikke i Norge. La meg si det sånn: SV støttet alle de tiltak vi kom med på finansmarkedets område under vår regjeringstid, og de har fått støtte av oss under denne regjeringen når de har fremmet noen få - ikke veldig mange - endringer av finansmarkedsområdets reguleringer. Jeg anser det som en styrke at det faktisk er bred enighet på dette området. Så må vi også legge til at Norge jo har hatt en bankkrise før, og det har hjulpet oss litt i møtet med nye kriser.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-10-06:
Jeg er veldig glad for at hver gang jeg har holdt et innlegg i denne stortingsperioden vi nå er inne i, om ulike temaer, så har representanten Lundteigen møtt meg, enten på talerstolen eller i rotunden, ved å si at jeg er ny. For å si det sånn: Det gir jo håp for gamle mennesker. Men jeg tror nok jeg har sagt mye av dette før. La meg si det sånn at jeg har aldri vært tilhenger av en rendyrket liberalisme. Jeg har ment at et fritt marked faktisk også krever ganske sterke myndigheter, sterkt tilsyn og reguleringer. Særlig gjelder det på finansmarkedsområdet. Hva slags budsjett trenger vi nå? Jeg vil gjerne si at vi trenger et budsjett som legger til rette for at styringsrenten etter hvert kan gå ned, selv om den dessverre ikke lenger betyr så mye for den renten folk betaler for sine boliglån, som den gjorde tidligere, på grunn av at markedsrenten drar den opp. Men allikevel, bunnen bør komme ned, altså styringsrenten, og da vil jeg anbefale et budsjett som ikke bruker altfor mye oljepenger, et budsjett som stimulerer til sparing, og som øker tilgangen på arbeidskraft. Det er tre gode råd som jeg håper Lundteigen vil bringe videre til det budsjettet som vel allerede sannsynligvis er trykket og klart.
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
I forbindelse med trontalen har man drevet med svartmaling når det gjelder markedsøkonomien og Fremskrittspartiets holdning til den. Senest nå var representanten Ryan oppe og påstod at årsaken til den finansuroen vi nå ser, er mangel på statlige reguleringer. Men så er det dette med ord og handling. Senest i vårsesjonen stemte SV for å øke aksjeandelen i Statens pensjonsfond - Utland fra 40 pst. til 60 pst. Fremskrittspartiet foreslo å beholde den på 40 pst., men SV ville altså øke den risikoen det er å øke andelen aksjer på verdens børser. Hvorfor går SV inn for å øke risikoen når det gjelder forvaltningen av skattebetalernes penger, i et aksjemarked de selv mener mangler reguleringer?
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Statsråden har en av de mer utfordrende stillingene i Regjeringen, spesielt når Regjeringen selv har egne mål for statsrådens sektor som jeg tror de fleste vet er umulige å gjennomføre innenfor de rammer som Regjeringen selv legger opp til. Utsiktene innenfor landbruket er dystre. Det er stor fraflytting, og det er mange tomme gårdsbruk, stadig høyere gjennomsnittsalder og færre ungdommer som sier at de ønsker å satse på yrket. Fremskrittspartiet har påpekt svakhetene med et rigid regelverk i landbruket i en årrekke, men har inntil nylig talt for døve ører. Nå har lederen av Stortingets næringskomite og medlem av Senterpartiet, representanten Borten Moe, sett fremskrittspartilyset, i henhold til et oppslag i Nationen 12. juni d.å. Han tar der til orde for «fri prisfastsettelse på landbrukseiendommer» og vil «fjerne delingsforbudet i jordloven», noe som Fremskrittspartiet har frontet i alle år. Deler statsråden sin partikollegas nye og moderne syn på landbrukspolitikken? Eller er representanten Borten Moe i utakt med Regjeringen og statsråden?
Martin Engeset (Høyre), 2008-10-06:
Etter å ha hørt på de rød-grønne talerne så langt i denne debatten er det to ting som slår meg: Selvskrytet kjenner ingen grenser, og selvtilfredsheten når stadig nye høyder. Det er jo slik - virker det som - at alt som går bra, er Regjeringens fortjeneste, og alt som går galt, er andres skyld. Jeg tror at mange av dem som stemte på SV og de rød-grønne i 2005, har grunn til å være fryktelig skuffet. Det er de jo åpenbart etter meningsmålingene å dømme. De skulle fjerne fattigdommen og få folk opp «om morra’n», ble det sagt. I dag vet vi at det er like mange fattige som da Regjeringen overtok. Og med 16 rød-grønne renteøkninger, kraftig økte matvarepriser og økte utleiepriser står SV og de andre partiene ikke bare lenger unna målet enn før, situasjonen er den at enda flere står i fare for å bli fattige. Dette er ikke bare en brutal, usosial politikk, det er også et svik mot de aller svakeste i samfunnet. Eller sagt med andre ord: mindre til dem som har minst fra før. Er det dette SV mente med å dele godene?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Representanten Skjælaaens innlegg var veldig likt det som ble framlagt i trontalen. Den største likheten var vel på mange måter fraværet av tiltak for å gjøre noe innen helsesektoren, der det faktisk er problemer. Representanten Skjælaaen nevnte ikke med ett eneste ord noe som hadde med helse å gjøre. Det synes jeg var litt trist, i og med at jeg gjennom en del år i helse- og omsorgskomiteen har blitt kjent med Skjælaaen som en person som er opptatt av de svake og av dem som har behov for hjelp. Etter alle de krisene representanten Skjælaaen nevnte i sitt innlegg, i en tid da hans eget parti sitter i regjering - jeg har ikke hørt nevnt så mange kriser før - er mitt spørsmål til Skjælaaen følgende: Det står 4 000 mennesker i kø for å få rusbehandling i Norge. De aller fleste av oss har det veldig bra, men enkelte grupper sliter veldig, og rusmisbrukerne er en av disse gruppene. Hva vil Regjeringen spesifikt gjøre, slik at disse 4 000 nå får hjelp og ikke bare blir oppholdt med prat?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Først av alt vil jeg gi helseministeren ros for at han nettopp har begynt å gripe fatt i den problemstillingen som han selv snakket om, nemlig det som har med samhandling mellom de ulike nivåene i helsetjenesten å gjøre. Statsråden kom på slutten også inn på det som gjelder finansieringssystemet, altså at vi nå må se på helheten i selve systemet. For ca. tre år siden, i et av de første intervjuene som daværende helseminister Sylvia Brustad gav, sa hun at det var svært viktig at man når det gjaldt problemene, så på samhandlingen mellom de ulike nivåene i helsetjenesten. Det er altså tre år siden, og statsråden har sittet i samme regjering den tiden. Men la historie være historie. La oss se framover og se hva som kan komme ut av det, for det synes jeg er veldig positivt. Jeg har to spørsmål til statsråden. Det første er: Vil statsråden nå begynne å se mer på det helhetlige behandlingsforløpet når vi ser på finansieringssystem, istedenfor å snakke stykkevis og delt? Det andre spørsmålet er: Vil statsråden sørge for at man ikke tar seg noen hvileskjær og hvilepauser nå i påvente av at dette utvalget skal komme med en innstilling, men at man også vil løse en del av de faktiske problemene som er der ute nå, på kort sikt?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-10-06:
Senterpartiets representant har blitt svært kriseorientert. Jeg tror også det med ren energi er en krise, hvis man spør mange av aktørene i den bransjen, men det skal jeg ikke gå inn på. Det som forundret meg, var også at man holdt samferdsel helt utenfor. Det ble heller ikke nevnt med ett ord av Senterpartiets representant. Transport er det viktigste for mye av Distrikts-Norge og for å bygge landet. Jeg sitter her med statistikk som viser at den rød-grønne regjeringen ikke har klart å øke samferdselens andel av utgiftene i Norge, altså har man ikke klart å opprioritere samferdsel. Man klarer heller ikke å bygge mer vei, man bygger mindre vei. Da blir spørsmålet: Er det slutt på at Senterpartiet skal bygge landet?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-10-06:
Det forundrer meg at landbruksministeren ikke har lagt merke til den utviklingen som landbruket har vært gjennom siden krigens dager. Man slåss mot meget sterke krefter når det gjelder fraflytting, og virkemidlene er kun defensive. Slik sett har vi etter hvert i dag skjønt at kriseforståelsen i Regjeringen har kommet langt, men jeg er redd for at spesielt landbruksministeren bruker krisebegrepet på matvarer og slike ting til ikke å fokusere offensivt. Det skulle jo i utgangspunktet gi store muligheter for landbruket - i stedet har vi den situasjonen som foregående replikant var inne på: nedleggelser, fraflytting og forgubbing. Og det blir møtt med den samme type virkemidler som ikke har fungert de siste 40 år. Når skal landbruksministeren ta fatt i ting og begynne å satse på offensive virkemidler og offensive krefter for igjen å få optimismen tilbake til landbruket?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Representanten Skjælaaen begynte sitt innlegg med å si at trontalen skal peke framover. I 2010 skal forvaltningsplanen for Barentshavet og havområdene utenfor Lofoten evalueres. Derfor vil dette i valgkampen fram til stortingsvalget i 2009 være en av de viktigste sakene. Senterpartiet har i inneværende periode styrt Olje- og energidepartementet, og også da gått i spissen for massive seismikkundersøkelser i dette området som har ført til at fiskerne er satt på land. Samtidig uttrykte tidligere senterpartileder og olje- og energiminister Åslaug Haga sterk skepsis til oljeboring utenfor Lofoten. 10. juni sa hun til Stavanger Aftenblad: «Når det gjelder områdene utenfor Lofoten og Vesterålen(…) så er jeg meget skeptisk til å starte oljeutvinning her. Hvis jeg skulle tatt stilling til dette nå, ville jeg definitivt sagt nei.» (…) Vi har fått ny senterpartileder, ny parlamentarisk leder og ny olje- og energiminister, så spørsmålet er: Hva mener Senterpartiets nåværende lederskap om oljeboring i Lofoten og Barentshavet?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Representanten Thorkildsen tok i sitt innlegg opp FNs klimapanels klare beskjed om at vi innen 2015 må få ned klimautslippene hvis vi skal nå togradersmålet. Representanten sa også at oljeproduserende land må trappe ned sin produksjon. Hun nevnte ikke Norge, men jeg regner med at det ligger implisitt. I trontalen som ble presentert på torsdag, var ikke Regjeringens energimelding nevnt med et eneste ord. Det er i denne meldingen Regjeringen bl.a. skal presentere sin oljepolitikk. Hvorfor gjenspeiles ikke Thorkildsens engasjement i trontalen som ble presentert for Kongen og Stortinget sist torsdag?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Jeg er helt sikker på at representanten kjenner Kristelig Folkepartis 75-årige historie, der vi har stått opp for de brede forlikene. Vi var med på folketrygdsystemet. Vi har stått opp for pensjonssystemet. Vi har stått opp for klimautfordringene. Det er i hjertet av Kristelig Folkepartis politikk. Men det vi trenger, er ikke en flertallsregjering som spriker internt, om det er på oljepolitikk eller utenrikspolitikk. Vi trenger en regjering som har flertall i denne sal, og som kan ta tak i de viktige sakene. Kristelig Folkeparti vil gå til valg på en sentrumspolitikk - en regjering som er verdiorientert med tyngdepunkt i sentrum av norsk politikk.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Kristelig Folkeparti tror på ekteskapet som en god ramme for samliv mellom voksne mennesker, og vi tror på ekteskapet som en god ramme for barn å vokse opp i, men vi vet også at mange barn og voksne har det godt i andre samlivsformer. I Kristelig Folkeparti er det rom for homofile, også samboende.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Det beklagelige er jo at Senterpartiet i 2005 valgte å gå ut fra sentrum, at de valgte å gå inn i en regjering med tyngdepunkt ytterst til venstre og slik har vært med på å innføre en ekteskapslov og også vært med på å ta andre viktige verdisaker i feil retning for dette landet. Kristelig Folkeparti tror på en regjering med tyngdepunkt i sentrum, en regjering som setter verdisakene på dagsordenen igjen, som landet vårt har hatt god nytte av i hundrevis av år, og som vi vil kjempe for de neste årene.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Til det første som representanten tar opp: Det er kjernen av det vi må se på. Vi ser i dag at en KOLS-pasient f.eks. trenger noe behandling fra kommunen, trenger noe behandling fra sykehus, trenger noe rehabilitering, og skal så kanskje tilbake til kommunen igjen. Og vi kan godt se at kommunen gjør en utmerket jobb i seg selv, at sykehuset gjør en utmerket jobb i seg selv, at rehabiliteringsinstitusjonen gjør en utmerket jobb i seg selv, osv. Men vi ser at når pasienten eller brukeren skal forflytte seg fra det ene systemet til det andre, går det galt, for det er ingenting, særlig i det økonomiske systemet, som understøtter at den vekslingen må skje. Derfor sløser vi med ressursene, og derfor er også Fremskrittspartiets svar feil. Svaret på denne utfordringen er ikke enda mer penger. Svaret er først å få systemet til å fungere godt, så bevilge mer penger. Svaret på spørsmål 2 er at jeg gleder meg til i morgen, til vi legger fram forslaget til statsbudsjett. Da vil representanten Nesvik se at det ikke kommer til å bli noe hvileskjær i påvente av samhandlingsreformen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Jeg har jo registrert at flere Høyre-representanter har vært ute med den typen kritikk som representanten Lønning nå framfører. Det som nå skjer i Helse- og omsorgsdepartementet, er en grundig gjennomgang som skal munne ut i et forslag til noen av de viktigste helsereformene som er gjennomført på mange, mange år. Så stemmer det at det er tvilsomt at det forslaget fremmes for dette storting - det må fremmes for neste storting. Så oppleves det som et problem at det da likevel klargjøres før valgkampen. Men jeg håper jo at Lønning ikke har noe imot å diskutere helse i valgkampen, og at Lønning da er klar over hva denne regjeringen vil gjøre på helsesektoren i neste periode dersom vi vinner valget. Eller er det slik at Lønning synes det er ubehagelig at vi klargjør vår politikk før valget? Etter min mening burde det være i tråd med de beste tradisjoner at vi før valget sier hva vi skal gjøre hvis vi vinner valget. Jeg tror vi vil komme med så mange gode forslag til løsninger at jeg skjønner at Lønning er bekymret, men det må være vårt utgangspunkt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2008-10-06:
Etter min mening kan det absolutt ikke være tale om et lovforbud mot korridorpasienter. Jeg mener det er ganske oppsiktsvekkende at man i det hele tatt reflekterer over den muligheten. Hvis jeg hadde vært pasient og hadde hatt en lidelse som tilsa sykehusbehandling, og det var slik at alle sengene på rommene var opptatt, ville jeg likevel ha foretrukket å få den nødvendige behandlingen selv om det hadde tilsagt et døgn eller to på korridoren. Så det å si at det beste for meg allikevel ville ha vært å skrive meg ut av sykehuset og ikke å gi meg den behandlingen som var nødvendig, ville være en veldig merkelig analyse. Jeg er helt sikker på at løsningen på korridorpasientproblemet ligger i samhandlingsreformen. Vi hadde 150 000 utskrivningsklare pasienter liggende i norske sykehus i 2007, og hvis vi løser den gordiske knuten, vil vi også langt på vei løse den utfordringen som korridorpasientene utgjør.
Inge Lønning (Høyre), 2008-10-06:
Først vil jeg ønske statsråden lykke til med årsvikariatet i Helsedepartementet. Nå beskrev han jo at han skal bruke tre fjerdedeler av det året til å lage en utredning som skal foreligge i april neste år, og så antydet han noe om hva som videre skal skje med denne utredningen. Jeg vil gjerne ha statsrådens bekreftelse på at det ikke kommer til å skje noe som helst i form av noe forslag Stortinget kan ta stilling til, før tiden er ute, for statsrådens beskrivelse innebærer jo at Stortinget tidligst vil kunne forvente å få noe forslag å forholde seg til et langt stykke inn i neste stortingsperiode - og jeg understreker et langt stykke - hvis man skal følge den vanlige behandlingsgang i forholdet mellom storting og regjering. Er det da primært for valgkampformål at hele denne utredningen er iverksatt?
Inge Lønning (Høyre), 2008-10-06:
Ingen kan være uenig med utenrikskomiteens leder i at det er lite ønskelig med unødvendig spenning. Selvsagt! Når det har vært reist kritikk mot Regjeringens måte å opptre på i dragsuget etter Georgia-krisen, er det jo fordi det flere ganger i mediene fra fremstående representanter for Regjeringen ble gitt uttrykk for at ingen ting var endret, at i nordområdene, i vårt naboskap med Russland, er alt som det alltid har vært, og det er ingen grunn til å bekymre seg om det. Det er i beste fall en overfladisk analyse. I dragsuget etter Georgia-krisen er det jo iøynefallende at NATO knaker i sammenføyningene, og at NATO-landene har hatt store problemer med å bli enige om hvilken linje man skal følge. Derimot har EU med stor tyngde kunnet opptre og bidra til konstruktiv politisk utvikling. Burde ikke det innebære at den norske regjering hadde litt klarere tanker om Norges fremtid?
Inge Lønning (Høyre), 2008-10-06:
Matematikkunnskapene er ikke hva de var. De tallene representanten viser til, er feil. De offisielle tallene fra Statistisk sentralbyrå for de årene representanten nevner - dette vet jeg fordi statsråden presenterte den samme feil i en debatt med meg på fredag i Dagsnytt 18 - er at det ble 6 900 nye årsverk i den nevnte perioden fra 2001, ikke 500. Det er en viss forskjell på de tallene. Når jeg har kritisert det stadig gjentatte mantraet med 10 000 nye årsverk, respektive 10 000 nye hender, er det fordi det er hjerteskjærende upresist. Man har nemlig ikke brydd seg med å skjelne mellom eldreomsorg, som man snakker om i det ene øyeblikk, og pleie- og omsorgssektoren i stort i det andre øyeblikk. Det som er enda verre ved det, er at det avleder oppmerksomheten fra det som er den virkelige utfordring i norsk eldreomsorg i dag, nemlig kvaliteten. Vi har 40 pst. ufaglærte årsverk i sektoren, og det burde man kanskje interessere seg for.
Inge Lønning (Høyre), 2008-10-06:
Jeg viste i mitt innlegg til at Wisløff-utvalgets mandat til forveksling var likt det mandatet som statsråden oppgir at han har gitt seg selv og sin ekspertgruppe, og som de skal jobbe med frem til april neste år. Jeg viste til at man i etterkant av Wisløff-utvalget gjennomførte en normal høringsrunde, samlet sammen alt materialet, men siden har ingen hørt noe mer om det fra det tidspunkt av da den nåværende regjering overtok. Så kommer man etter tre år og meddeler Stortinget i trontalen at man skal starte arbeidet med en samhandlingsreform. Det er det jeg kritiserer, fordi arbeidet med den samhandlingsreformen startet for fem år siden, og det er ikke troverdig å oppfinne kruttet når kruttet er oppfunnet fra før.
Inge Lønning (Høyre), 2008-10-06:
Så vidt jeg vet, er representanten Lundteigen medlem av finanskomiteen. Det vil si at han har fulgt debattene om statsbudsjettet de siste årene på nært hold, og har også formodentlig studert Høyres alternative budsjettforslag hvert år. Da vil han sikkert ha lagt merke til at Høyre i hele denne perioden har markert prioriteringen av rehabilitering, inklusive rusfeltet og inklusive spesiell ivaretakelse av de eldre pasientenes behov. Det har vi gjort ved å plusse på Regjeringens forslag i størrelsesorden 500 mill. kr hvert år. Det er ikke tilnærmelsesvis størrelsesordenen på den utfordringen vi står overfor, men 500 mill. kr ville ha gjort en ikke ubetydelig forskjell for dem som trenger denne hjelpen. Derfor synes jeg det er kjedelig at regjeringspartiene har stemt ned dette.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Statistikk for årets fire første måneder viser at det i gjennomsnitt var 272 korridorpasienter hver dag ved norske sykehus. Dette tilsvarer 2,6 pst. av antall sengedøgn. Dette er uheldig og uverdig både for kvaliteten på behandlingen, for sikkerheten og ikke minst for den enkelte pasient. Mitt spørsmål til statsråden er om Regjeringen vil vurdere lovforbud for å få bukt med dette problemet én gang for alle, samtidig som man innfører et finansieringssystem som ikke gjør det lønnsomt for sykehusene med korridorpasienter, og styrker samhandlingen med kommunene og planlegger bedre for framtidige behov for sykesenger. Ikke minst vil dette være av betydning for eldre syke pasienter som ofte går i skyttelfart mellom kommuner og sykehus.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Utviklingen i barnevernet i den senere tid er alarmerende, og barneombudet har også vært på banen de siste dagene. Bufetat med sine fagteam ble opprettet for å hjelpe, veilede og bidra til å finne den beste løsningen for hvert enkelt barn. Vi får nå stadig tilbakemeldinger om at samarbeidet mellom det statlige og det kommunale barnevernet er for dårlig. Også dette med bruken av anbud, slik det gjøres i dag, fokuserer på pris og for lite på kvalitet, sies det. Vi er bekymret for at mange bra barneverntiltak vil måtte stenge dørene. Barnevernsreformen startet jo opp med at man ville ha vekk de dyre private dårlige institusjonene. Vi skulle bygge opp offentlige, hvilket er gjort. Vi gjorde også et unntak for ideelle institusjoner når det gjaldt lov om offentlige anskaffelser. Min påstand er at barnevernet krever sterk politisk styring. Det tror jeg statsråden er enig i. Mitt spørsmål er: Vil statsråden sørge for at det fokuseres på barnets beste i stedet for på anbud og pris? Og vil statsråden sikre at det statlige og det kommunale barnevernet jobber bedre sammen?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
I likhet med Venstre er vi også svært opptatt av disse miljøspørsmålene, og så langt vi har drøftet dette i Kristelig Folkeparti, ser det ut til i dag at det også vil være uaktuelt for oss å tillate denne boringen.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Jeg syns det er ganske morsomt og hyggelig å få spørsmål om barnevernet tre år etter at jeg gikk av som statsråd, og fem år etter at reformen ble innført. Det er ikke sikkert at Ringheim i Dagbladet har fått med seg at barnevernsreformen absolutt ikke handlet om å sette barn ut på anbud. Det som var viktig, og som May Hansen sikkert husker, var at vi skulle ha bedre samarbeid mellom kommune og stat. Vi ville ha bort de dyreste og dårligste private institusjonstilbudene, hvilket også ble gjort. Samtidig bygget vi opp nye statlige, offentlige institusjoner for de barna som hadde det aller vanskeligst, og så gjorde vi faktisk unntak for private ideelle institusjoner. Problemet i dag er at vi har en regjering som tillater anbud også innenfor de ideelle private institusjonene. Dette er et stort problem for barnevernet i dag, slik rapporten som kommer inn under dagens regjering, viser.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-10-06:
Takk for et veldig spennende spørsmål. I likhet med representanten er jeg enig i at det skjer veldig mye bra i eldreomsorgen, i psykiatrien og i helsesektoren, men det er takket være fantastiske medarbeidere og ansatte. Når det så gjelder hvor vi kan få best gjennomslag, vil jeg svare slik: Jeg har én erfaring med det, etter å ha sittet i en regjering der vi hadde et sterkt tyngdepunkt i sentrum, og etter sist regjering, som jeg var så heldig å få sitte i i fire år og ha ansvar for kanskje noe av det viktigste, nemlig barnevern, og der jeg var så heldig - vil jeg si - å få gjennomføre en stor barnevernsreform, som det var helt nødvendig at vi startet opp med. Jeg synes også at vi fikk fullført det forrige eldreforliket på en glimrende måte. Den erfaringen har jeg, og jeg vil ikke ha noe imot å gå inn i en ny regjering med samme konstellasjon - Venstre, Høyre og Kristelig Folkeparti.