trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Med alle de lokale innlegg kommer en ikke bort fra Forsvarets distriktspolitiske rolle. Forsvarsreformen er snart et faktum, og at det er mange meninger om hva som vil være et godt forsvar i framtiden, skal en ikke forundres over – det er politisk gjenkjennelig. Jeg bor i et distrikt hvor det innenfor en avstand på 15 km blir lagt ned tre leirer: Hvalsmoen, Eggemoen og Helgelandsmoen. Mange blir berørt, og 600–700 arbeidsplasser blir nedlagt. Mange av dem som blir berørt, bor i min kommune Jevnaker. Tar en med ringvirkningene som bortfallet av tre leirer medfører, kan en regne med en aktivitetsnedgang i området på om lag 5 pst. Det er veldig mye, og blir selvsagt en utfordring for kommunene og næringslivet. Det er forespeilet å kunne gi omstillingsmidler til de samfunn som blir mest berørt. Det er bra. Også den kolossale eiendomsmassen må finne en fornuftig anvendelse, til en fornuftig pris. I Hønefoss i Ringerike kommune finnes det en høyskole som etter min mening må kunne brukes i en omstillingspakke, både utvidelse og forbedringer må kunne være med i vurderingene. Deler av Forsvarets eiendomsmasse må kunne benyttes til rimelige boliger for både studenter og andre som er i en etableringsfase. Jeg tar det for gitt at kommunene i mitt område snart har en omstillingsplan klar for å kunne gjøre seg nytte av omstillingsmidlene. I den forbindelse håper jeg at det ikke er de som skriker høyest, som får først og mest, men at det blir en plan for å kunne gi omstillingsmidler til de mest berørte kommunene. Forsvarets omstilling merkes, og det er derfor viktig å se framover og se på hva en så kraftig omstilling kan utløse av nye muligheter. For øvrig er jeg svært fornøyd med at HV-skolen på Dombås skal videreføres.
Kari Økland (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Kristelig Folkeparti ønsker et sterkere nasjonalt forsvar enn det legges opp til i proposisjonen. Folkeforsvaret og allmenn verneplikt må være en grunnpilar i forsvarspolitikken, ikke yrkesforsvaret. Det er derfor bra det ikke er oppslutning om å beskjære landets forsvarsevne i den grad Regjeringen har foreslått, men derimot flertall for Trønderbrigaden, større heimevernsstyrke, alle HV-distriktene, MTB-er og kystfort med mobiliseringsstatus. Med Regjeringens forslag ville vi praktisk talt vært uten kystforsvar. Dette er nå avverget. Sentrum prioriterer langt større tilstedeværelse i nord enn Regjeringen. Det er her hovedutfordringene for det nasjonale forsvaret ligger, med ressursene og konfliktpotensialet i havområdene og områdets strategiske betydning. Fra Barentshavet kan man nå mål på hele den nordlige halvkule. Innstillingen er bedre enn proposisjonen, men det er ubegripelig og urovekkende at Høyre og Arbeiderpartiet går inn for å legge hovedkvarteret til Jåttå og ikke til Reitan, som bl.a. anbefales enstemmig av Gade-utvalget. Mens Jåttå nærmest ligger ute på en flanke, ligger Reitan noe sør for midtpunktet for vårt totale suverenitetsområde. Alle sentrale forsvars- og sikkerhetspolitiske kriterier tilsier at hovedkvarteret bør legges til Reitan. Det gir nærhet til sannsynlig krise- og operasjonsområde. Det markerer Norges evne og vilje til nasjonal fokus på nordområdene overfor NATO og andre aktører. Troverdig evne til å håndtere problemer i nord er et viktig og konstruktivt bidrag til europeisk sikkerhet og stabilitet og dermed også i NATOs interesse. Et klart skille mellom nasjonal kommandostruktur og den allierte gir Norge større fleksibilitet i forhold til Russland når det gjelder krisehåndtering, jf. episoden med «Kursk». Reitan gir lavere investeringer. Språkbruk og holdninger fra russisk side er urovekkende. Norge kritiseres for sin opptreden i fiskerivernsonen rundt Svalbard. Og denne uken stod statssekretær Espen Barth Eide fram og advarte mot et stadig kjøligere forhold mellom lille Norge og stormaktsnaboen i øst. Potensialet for kriser av sikkerhetspolitisk art i nordområdene er stort. En mulig episode kan involvere rent nasjonale forhold som ikke berører NATO, eller det kan være forhold som NATO ikke vil involvere seg i. Vi skal heller ikke se bort fra at andre nasjoner enn Russland vil kunne utfordre Norge både sikkerhetspolitisk og ressurspolitisk i fremtiden. Lokaliseringen av hovedkvarteret bør vurderes ut fra våre nasjonale behov og den signaleffekt plasseringen gir. Det ser imidlertid ut til at Reitan taper til tross for sterke anbefalinger. Da er den store utfordringen at søkelyset ikke blir dratt bort fra de nasjonale interessene som vi finner spesielt mange av i nordområdene. For øvrig må det være en forutsetning at forsvarsplanen som vedtas, får full dekning på konto, ikke bare i dag, men også gjennom forutsigbare rammer i de årlige budsjetter.
Kari Økland (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Avstanden mellom krav og tilbud i årets jordbruksforhandlinger var stor. Det er også avstanden mellom årsverksinntekten i jordbruket og andre grupper. Jeg ble faktisk overrasket og litt lettet over at partene kom fram til en omforent avtale i år. Jordbrukets forhandlingsutvalg har tydeligvis vist god forhandlingsvilje. Resultatet ligger et stykke fra det primære kravet til faglagene, men i forhold til tilbudet er det klart å foretrekke. Avtalen gav imidlertid ikke næringen det inntektsløftet som trengs, men en inntekt pr. årsverk på ca. 160 000 kr. Inntektsøkningen de siste tre år blir da rundt 15 000 kr, mot 38 000 kr i sammenligningsgruppen. Dette er alarmerende både for rekrutteringen til næringen og vedlikehold og modernisering av driftsapparatet. Enda flere må legge ned eller bli deltidsbønder. Man skal også være klar over at en betydelig del av inntektsveksten i 2000 skyldtes oppkjøp av melkekvoter, en inntektsvekst som i stor grad går til dem som trapper ned. Men la meg nevne noen positive elementer i avtalen. Reduksjonen av bunnfradraget er positivt, særlig for mindre bruk. Videreføring av dokumentasjonskravet for avløsning ved ferie og fritid er med og sikrer en god velferdsordning, som bl.a. er viktig for rekrutteringen. Fjerning av dokumentasjonskravet som staten foreslo, kunne i den vanskelige økonomiske situasjonen som jordbruket befinner seg i, ha ført til at bønder valgte ikke å ta ut ferie. Dette ville ha svekket velferdsordninger det har tatt årtier å bygge opp. For å opprettholde en sunn matproduksjon og sikre en økologisk utvikling i landbruket er det viktig å bevare hovedtrekkene i bruksstrukturen. Gårdsbruk med allsidig produksjon bidrar til god utnyttelse av lokale ressurser, og er viktig å ta vare på. Allsidighet, med kombinert husdyr- og planteproduksjon, er også sentralt i økologisk landbruk. Dyretragediene i Europa har demonstrert vår sårbarhet og avhengighet av å produsere mat på naturens premisser. Holdningen til trygg mat og norsk mat er styrket. En enstemmig næringskomite understreker viktigheten av å ha en nasjonal matproduksjon og mener at krav om billigere mat ikke skal imøtekommes på bekostning av krav til trygg mat som produseres på en miljømessig bærekraftig måte, med strenge krav til dyrevelferd. Dette står i kontrast til de økonomiske realitetene i landbruket. Skal vi ha et variert landbruk i hele landet, som ivaretar nettopp dyrehelse og matvaresikkerhet, må det nødvendigvis koste penger.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-13:
Det viktigste når man skal foreta så store endringer som vi gjør i dag, er at man først og fremst lager et forsvarskonsept som ikke er utgått på dato. Deretter må det være samsvar mellom mål og midler, og så må Forsvarets behov veies opp mot andre behov. I mange år har flertallet hatt en pose og sekk-strategi, der investeringer og drift har kommet i tilfeldige budsjettkompromisser og bare bitvis. Og slik vil det fortsette. Her ligger det store, udetonerte økonomiske bomber, som til tross for at flertallet har tenkt å bruke opp mot 30 milliarder kr i året, vil overskride det. Jeg er i hvert fall ikke så veldig forundret over Fremskrittspartiet, som ikke synliggjør hvor mye dette koster. De har vel i hvert fall skjønt at dette regnestykket ikke henger sammen. Kampen om kronene står ikke bare innenfor Forsvaret, men den står mellom penger til Forsvaret og penger til skole, omsorg og miljø. Er det da noe vi kan spare på? Ja, SV mener det. Fredsarbeid og arbeid for å skape stabilitet og å fjerne trusler må ha en helt annen rolle i framtiden. Fredsbevarende og fredsopprettende operasjoner er bare en del av dette. Vårt ansvar for dette må håndteres i nordisk samarbeid. At dette krever øvelser av en annen karakter enn slik de er nå, er ikke vanskelig å forstå. Men det er ikke et argument for at man skal ha et skytefelt på Østlandet. Det er et resultat av den fortsatt gammeldagse tenkingen om at det ikke går an å samarbeide – sjøl med en fredelig nabo som Sverige. Det er da snart 100 år siden 1905, og det er over ti år siden Muren falt! Og i alle de oppdrag vi skal ha utenfor landet, må vi samarbeide med våre naboer. Her kan det spares penger, og det kan til og med hende – jeg er helt overbevist – at det blir bedre øvelser av det. I tillegg har SV et forslag om at vi vil legge ned Terningmoen på Elverum. Det er av arealmessige grunner, og vi vil flytte aktiviteten og samle den på Haslemoen. Forsvar er ikke og skal ikke være distriktspolitikk. Det er kanskje det området hvor det bør være minst distriktspolitikk. Men i de tilfellene der det både forsvarsfaglig og økonomisk står likt, så kan en ta noen slike hensyn. Og i et tilfelle der det dreier seg om Luftforsvarets stasjoner Gråkallen, Mågerø og Kongsvinger, har regnestykkene flydd gjennom lufta. Og i innstillingen, slik jeg ser det, står det ikke et eneste ord i flertallets begrunnelse om hvorfor de velger det ene framfor det andre. Derfor finner SV det naturlig å støtte sentrums utsettelsesforslag og få utredet dette, slik at vi får tallene på bordet, og kan ta en reell beslutning ut fra det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-13:
I fjor ble det fokusert voldsomt på matvarepriser, og særlig svenskehandel. I år har det dempet seg litt, og det er vel en realitet at det for barnefamiliene hadde betydd langt mer å få svenske barnehagepriser enn å få svenskepriser på maten i Norge. Det hadde betydd mange flere tusen kroner til barnefamiliene enn en momsreduksjon kan bety – hvis vi er så heldige at det faktisk blir en prisreduksjon av det. Jeg har behov for å spørre statsråden om jeg forstod ham rett når han sa at egentlig var innretningen på dette oppgjøret slik at det var mest til de største, fordi hele teknikken her og hoveddelen av økningen ligger i målprisøkningen, slik at det er avhengig av at mekanismen med momsreduksjon slår inn, at man får lavere pris og større volum – og derigjennom oppnådd målpris i markedet. Dette vil da være best for dem som produserer mest. Så et spørsmål til. Det dreier seg om økologisk mat. Jeg har i flere år lekt frøken Detektiv og forsøkt å finne økologisk mat i butikkene. Jeg har gjort en runde igjen, og hvis jeg skulle levd av det, hadde jeg visstnok ikke greid meg særlig lenge. Det var vanskelig å finne noe. Statsråden har en stor forståelse av hva markedsføring betyr. Regjeringen kjører også fram at man er veldig opptatt av økologiske produkter, men samtidig holder man fremdeles en lav profil når det gjelder hvordan man skal markedsføre de nye produktene. I tillegg til det skal man ta ut merpris i markedet før man har fått opp et volum, før man har latt forbrukeren se hva det er man kan få kjøpt, og før man har fått prøvd det. Hvordan kan statsråden tro at en slik strategi vil lykkes?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-13:
Bare til den siste debatten: Jeg skjønner at statsråden ikke forstår det signalet som SV ønsker å gi, nemlig at SV ønsker å være statsrådens beste medspiller når det gjelder økologi. Spørsmålet som jeg stilte statsråden i stad, var om han mente at strategien med å ta ut merpris i markedet var en god strategi når man ønsket å utvikle det som statsråden sjøl sier er en del av framtida for norsk landbruk. Han svarte ikke på det. Isteden ble han ganske indignert fordi han faktisk hadde kommet med et bedre tilbud enn det det var mulig å få plass til i årets oppgjør, og det forstår jeg. Jeg oppfatter det som positivt at statsråden ønsker å gjøre noe med det. Men spørsmålet mitt pekte altså mer framover: Har man tenkt å fortsette denne strategien, som vi mener er kontraproduktiv i forhold til det målet man har? Ser man ikke at man i en overgangsperiode må ha en annen politikk for å nå fram? I tillegg til det er jeg veldig enig i mye av det representanten Karlstrøm sa, at her er man nødt til å tenke noe utover det som er en nisje, og man er nødt til å se på en plan for utnytting av utmarksbeite for å produsere økologisk mat. Der er det konfliktområder der gode miljøsaker står mot hverandre, altså en bærekraftig rovdyrforvaltning og en økologisk produksjon av mat. De konfliktene kommer vi nok ikke unna, selv om de er vanskelige og tunge for mange partier.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2001-06-13:
Når det gjelder det siste innlegget, har jeg lyst til å minne representanten Karin Ander-sen om at SV ble grunnlagt gjennom sin motstand mot forsvars- og sikkerhetspolitikken i Norge. SV er uten troverdighet i alle spørsmål som har med forsvaret av landet vårt å gjøre! Hvorvidt dette blir en god dag for Forsvaret, gjenstår å se. Det er veldig mye godt i proposisjonen, men det er umulig å legge skjul på at det er bekymringsfullt at det er så stor diskusjon om hvorvidt den strukturen som blir vedtatt, blir oppfylt med tilsvarende mengde penger. Forsvarsministeren sa i innlegget sitt tidligere at det å hindre et nytt 9. april ligger ikke mellom 28,5 milli-arder kr og 29,5 milliarder kr. Isolert sett er det riktig, under forutsetning av, enten det er 28,5 milliarder kr eller 29,5 milliarder kr, at det er samsvar mellom struktur og det pengebeløpet. Som tidligere medlem av forsvarskomiteen har jeg også lyst til å si, i den utstrekning en bonde fra Hedmark kan være troverdig i slike spørsmål, at det er ingen i Høyre som ikke forstår betydningen av nordområdene våre. Tvert imot, kanskje får man enda større forståelse i og med at det er så pass fjernt fra det som er ens egen oppvekst. Og jeg må si at jeg tror ikke det tjener verken Forsvaret eller nordområdenes interesser å late som om det er mindre engasjement og mindre aktivitet rundt den nye landsdelskommandoen på Reitan, selv om vi etter en totalvurdering finner at det allierte hovedkvarteret best kan lokaliseres til Jåttå. Jeg legger særlig stor vekt på at det sjøoperative elementet er så sterkt ivaretatt i tilknytning til landsdelskommandoen i Nord-Norge. Utover det må jeg legge inn et par ord om betydningen av den kraftsamlingen vi har av Hæren i Hedmark fylke. Og jeg har lyst til å si på vegne av fylket – til tross for den motstand som av og til blåses opp mot deler av Forsvarets virksomhet – at det store flertallet i Hedmark er meget positiv til Forsvaret som institusjon, og vi ønsker Forsvarets personell og deres familier velkommen i fylket. Og i den sammenheng blir det nokså umulig når motstanden mot regionfeltet fortsetter tilsynelatende med uforminsket kraft. Etableringen av regionfeltet er selve årsaken til at vi får denne samlingen. Regionfeltet er en forutsetning for at vi kan øve de mannskapene som vi skal sende ut – forhåpentligvis ikke, men om nødvendig – i skarpe operasjoner. Og det blir aldeles umulig å argumentere for alle godene ved Forsvaret og ikke være villig til å ta med det positive i regionfeltet samtidig.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2001-06-13:
I de årene jeg har vært på Stortinget, er det første gang en debatt om Forsvaret har blitt vist så stor interesse og samlet så mange talere. Dette synes jeg er meget gledelig. Jeg har lyst til å slutte meg til det forsonende innlegg som representanten Lilletun holdt for kort tid siden, og jeg kan være enig i både kollekt og andre veldedige og frivillige tiltak for å styrke økonomien i både dette og hint. Da blir det nærmest bare en bitteliten malurt i begeret at Lilletun er med i det flertallet som vil legge 24 pst. moms på den typen inntekter. Jeg må si noen ord til om regionfeltet. På oppdrag av Hamar Arbeiderblad gjorde Forsvarets bygningstjeneste i 1999 en beregning som viste at bare transport og tjenestedøgn, med de daværende mannskaper, til Nord-Norge ville utgjøre 60 mill. kr. Jeg fastslår derfor at ikke bare av hensyn til effektiviteten for trening av mannskapene, men også av økonomiske hensyn er det helt sentralt å få etablert regionfeltet. Ellers er dette innenfor et konsept som er bra for Forsvaret, også veldig bra for Hedmark. Med unntak av en nokså uforståelig beslutning om å flytte ARS til Mågerø – det ville være vanskelig å forstå om noen andre NATO-land ville legge den type installasjoner ubeskyttet i havgapet – så har vi fått det meste som vi ønsker det, fra Vernepliktsverket på Hamar til HV 04 på Kongsvinger og etableringen av et utdannings- og kompetansesenter for Hærens kampvåpen innen 31. desember 2004. Jeg har lyst til å understreke at kampvåpenet skal bestå av Infanteriet, Kavaleriet, Artilleriet og Ingeniørvåpenet under ledelse av en felles våpeninspektør, kampinspektøren. Komiteen legger til grunn at kampinspektoratet lokaliseres til Rena leir. Så sier komiteens flertall, alle unntatt Arbeiderpartiet, at man «forutsetter at Feltartilleriet videreføres på Haslemoen inntil videre». Arbeiderpartiet opprettholder altså sin motstand mot å beholde aktivitet på Haslemoen. Det er også viktig at komiteens medlemmer fra Kristelig Folkeparti, Høyre og Senterpartiet definerer den nye Østerdal garnison som en leir bestående av Rena leir, Terningmoen og Haslemoen. Fra Høyres side legger vi oss ikke borti hvilke våpen som forsvarssjefen ønsker å henlegge til de enkelte leirene, men det ligger i konseptet at Østerdal garnison består nå av de tre leirene, Rena, Terningmoen og Haslemoen.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2001-06-13:
I formiddagens møte ble det framsatt en rekke påstander om nødvendige økonomiske rammer for vårt framtidige forsvar. Representanter for Høyre, bl.a. foregående taler, hevdet at departementet skal ha sendt et brev til de parlamentariske ledere, og at brevet viser at den strukturen som nå blir vedtatt, er underfinansiert med nærmere ½ milliard kr pr. år. Et slikt brev er ukjent for de parlamentariske lederne i sentrumspartiene. Høyre har i dag tidlig lagt fram et forslag om en planramme på 118 milliarder kr for kommende fireårsperiode, altså 29,5 milliarder kr pr. år, noe som synes godt tilpasset innholdet i det angivelige brevet til parlamentariske ledere. I innstillingen på side 47 opererer imidlertid Høyre – sammen med Fremskrittspartiet – med et behov for en årlig rammeøkning på 3,5 milliarder kr utover Regjeringens forslag på 28 milliarder kr i året. I tillegg vil Høyre og Fremskrittspartiet finansiere internasjonale operasjoner og fregatter – til sammen 2,5 milliarder kr årlig – ved tilleggsbevilgninger. Det vil si at de to partiene mente at det var behov for til sammen 6 milliarder kr årlig mer enn det Regjeringen har foreslått. Det står i grell kontrast til den beskjedne økningen på 1,5 milliarder kr årlig som nå ligger i Høyres konkrete forslag. Og det er påfallende tatt i betraktning at Høyre, sammen med Fremskrittspartiet og ikke minst Arbeiderpartiet, sterkt har kritisert sentrumspartiene for angivelig underfinansiering i sitt opplegg. Med forbehold om at Regjeringens foreslåtte årlige ramme på 28 milliarder kr er tilstrekkelig for å finansiere opplegget i proposisjonen, vil jeg fortsatt hevde at vårt forslag om 29 milliarder kr pr. år, eller 116 milliarder kr i fireårsperioden, skal være nok til å finansiere den strukturen som nå blir vedtatt. Hvis Regjeringens tall er feil, har selvsagt denne feilen forplantet seg inn også i vårt opplegg. Jeg har ved slutten av formiddagens møte uformelt mottatt et notat fra forsvarsministeren. Det viser en beregning av merkostnadene med endringer av strukturen i forhold til Regjeringens opplegg. Notatet viser et udekket beløp på 1 311 mill. kr. Etter økningen av den årlige rammen til 29 milliarder kr som vi har foretatt på grunn av manglende flertall for våre kuttforslag, betyr det at vi kan synes å stå overfor en underdekning på 311 mill. kr. Det er et beskjedent beløp sett i forhold til det totale forsvarsbudsjettet, og ikke minst i forhold til de sterke påstandene om en stor underfinansiering av vårt opplegg som er framsatt tidligere i debatten. Nå må derfor slaktingen av vårt opplegg – herunder det økonomiske – kunne opphøre, når vi ser hvilke feil andre partier har gjort i sine beregninger. Også forsvarsministeren bør dempe sin ordbruk overfor sentrumspartiene så lenge departementets egne tall spriker som det vi har sett i denne saken, og så lenge det har vært så store problemer med i det hele tatt å få ut tall fra departementet.
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2001-06-13:
Etter en lang dags debatt er det kanskje ikke så populært å ta ordet, men siden Forsvaret har så stor betydning og innvirkning for hele landet, er det naturlig at det blir en del hilsener hjem. Det forventer faktisk velgerne våre. Senterpartiet er svært glad for at Heimevernet får beholde 83 000 soldater, ikke minst ut fra betydningen av å ha et folkeforsvar. Det er overordentlig viktig at folk flest har kjennskap til og er fortrolige med Forsvaret. Forsvarsviljen er helt grunnleggende og Senterpartiet mener den best ivaretas gjennom verneplikten og Heimevernet, og at dette forankres i folkeviljen. Heimevernets fortrinn er at det fins så å si overalt. Det er positivt at 18 HV-distrikter blir opprettholdt, og det betyr enormt mye både for forsvarsviljen og de stedene som huser disse institusjonene. Som opplending er jeg svært godt fornøyd med at Heimevernsskolen på Dombås blir opprettholdt. En godt fungerende og velholdt skole er av stor betydning, ikke bare for Heimevernet, men også for lokalmiljøet i forhold til aktivitet og kompetanse. Opplandsbenken var på Heimevernsskolen i januar i år, og for egen del vil jeg si at jeg ble imponert. Topp moderne undervisningsutstyr med siste nytt i opplæringsmetodikk med multimedieteknologiske løsninger. Det gjorde inntrykk. Jeg er videre imponert over hva Dovre Ungdomsforum har gjort i denne saken. Ungdommene, som bl.a. har ivret for Heimevernsskolen, har stått på, sendt brev, brukt telefoner, vært her på Stortinget og informert om Heimevernsskolen på Dombås. Det borger bra for demokratiet at ungdom bryr seg så mye. Til slutt litt om Forsvarets musikkorps. Det blir ikke forstått om søkkrike Norge ikke skal ha råd til å opprettholde de tradisjonsrike musikkorpsene som betyr så mye for miljøet i Forsvaret, og ikke minst for kulturaktivitetene i omkringliggende miljøer. Arbeiderpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet sier at når Forsvaret må gjennom en så omfattende omorganisering, må man også gå gjennom strukturen for Forsvarets musikkorps. Dette blir smålig sett i forhold til det innsparingspotensial ved å legge ned noen av korpsene. Det er jo marginalt, ikke minst sett i forhold til den totale rammen som nærmer seg 30 milliarder kr. Jeg syns at alle korpsene burde opprettholdes, men støtter sentrumspartienes forslag om eventuell overføring til Kulturdepartementet, dersom det er hensiktsmessig. Det ser jeg som det nest beste. Jeg registrerer også at regjeringspartiet nå gjør delvis retrett med det forslaget som ligger på pultene våre i salen i dag. Til slutt. Siden dette er det siste innlegget jeg holder om Forsvaret i denne salen, vil jeg takke for at jeg fikk anledning til å være med på Forsvarets høgskoles sjefskurs. Det var utrolig lærerikt og nyttig.
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2001-06-13:
La meg først si at det er bra at det ble en avtale mellom staten og bondeorganisasjonene, selv om resultatet er en fortsatt struping av næringsutøvernes rammevilkår. Det som imidlertid bekymrer meg mest, er rekrutteringen. Det er skremmende få søkere til den tradisjonelle landbruksutdanningen. I dette korte innlegget vil jeg si litt om økologisk landbruk, som står sentralt i avtalen. La meg innledningsvis si at vårt småskalalandbruk på mange måter kan sies å ligge nært opp til økologisk produksjon sammenlignet med andre land hvor landbruket langt på vei er industrialisert. Særlig i fjellbygdene med stor grad av småfedrift blir fortsatt utmarksressursene utnyttet godt. Dette er viktig, ikke bare økologisk sett, men også for å bevare kulturlandskapet, et viktig moment også sett med turismeøyne. Senterpartiet mener det er viktig å dreie all produksjon i mer økologisk retning. Faren ved å gå over til noe helt nytt er imidlertid at en kan komme til å forkaste alt det gamle som ubrukbart. Da bør vi stille spørsmålet: Hvordan hadde f.eks. landbruket sett ut uten kunstgjødselen, som Norge klarte å utvikle for snart 100 år siden? Jeg synes dette hører med i historiebeskrivelsen. Jeg har merket meg at komiteen i innstillingen sier at det er et ambisiøst mål når 10 pst. av jordbruksarealet skal være økologisk innen år 2010. Det tilsvarer ca. 800 bruk. Skal dette lykkes, må næringsutøverne få tilstrekkelig kunnskap om økologisk jordbruk. I tillegg må det drives opplysning, slik at særlig barn og unge, som er de kommende forbrukere, får innsikt i hva det betyr å dyrke mat etter økologiske prinsipper, også prismessig. Når det er sagt, mener jeg det er nødvendig med mer generell informasjon om mat og matproduksjon. I dag er det bare fokusert på kravet om billigere mat, til tross for at vi har den billigste maten av alle naboland målt etter inntekt. Det er gjennom skoleverket en best kan sikre kunnskapsformidlingen om økologisk jordbruk. I dag formidles dette i flere ulike fag, mens spisskompetansen fins ved naturbrukslinjene, i særlig grad ved linjer som har økologi som hovedmålsetting. Økologisk landbruk handler ikke bare om en måte å drive landbruk på, men det bygger på et helhetssyn som bl.a. inkluderer forsvarlig bruk av naturressursene. Jeg mener det er vesentlig å ha skoler/kompetansesentre for økologisk landbruk flere steder i landet, slik at en lettere får tilgang på kunnskap. For selv om en kan gå inn på nettet og lese seg til mye, er det faktisk slik at landbruk utøves i naturen – på garden, på beitene og på stølen eller setra. Det er der en får den fulle innsikt i hvordan prosessene foregår. La meg trekke fram noen eksempler: Sogn Jord- og Hagebruksskule i Aurland har en landslinje med økologisk landbruk. Jeg er også kjent med at i Brønnøy kommune i Nordland arbeides det med noe lignende. Jeg håper Regjeringen vil være med og bidra til at en kan lykkes med dette. For øvrig er det Norges landbrukshøgskole, NLH, som utdanner de fleste rådgivere, lærere og forskere i landbruksfag, og disse vil være helt sentrale aktører hvis vi skal nå målet om 10 pst. økologisk produksjon innen 2010.
Inger Stolt-Nielsen (Høyre), 2001-06-13:
Noen sender hilsen hjem, og andre overbringer hilsen hjemmefra. Jeg må på grunn av de råd jeg har fått av min egen fylkesgruppe, der også fagmilitære er sterkt representert, gi signal om at jeg kommer til å stemme for Jåttå som hovedkvarter. Det er ingen tvil om at behovet for konstant militær tilstedeværelse er størst i nord, og derfor var jeg lenge i tvil. Jeg var egentlig mest innstilt på å stemme for Reitan, men så er det jo det at vårt forsvar i fredstid, ved siden av å ha oppdrag i form av overvåking og inngripen i forhold til grensekrenkelser og ulovlig aktivitet i vår økonomiske sone, også må holde den nære kontakten til NATO som skal være vår sikkerhet i tilfelle krig. Vi kan ikke bestemme hvor i Norge NATO skal ha sitt hovedkvarter. For meg var dette avgjørende. Jeg tror den nære kontakten mellom Norge og NATO som ligger i en samlokalisering på Jåttå, er viktig – ikke så meget i forhold til Forsvarets oppgaver i fredstid, men i forhold til NATOs beredskap her i tilfelle ufred. At rådene fra militært hold er motstridende, skulle tyde på at lokaliseringsspørsmålet som det er knyttet så meget oppmerksomhet rundt, egentlig ikke er av avgjørende betydning for forsvarsevnen. Det er imidlertid Stortingets vilje til å følge opp de vedtak som fattes her i kveld gjennom de årlige budsjettbehandlinger, som er avgjørende. Jeg tror ikke beredskapen i nord vil svekkes ved de vedtakene som fattes her i kveld, forutsatt at både Marinen og Flyvåpenet får den materielle opprustning de har behov for, og at den aktive tilstedeværelse av operative mannskaper ikke svekkes. De fagmilitære utfordringene ved å være en kystnasjon med vår geografiske beliggenhet har vært uttømmende beskrevet av en lang rekke talere før meg i dag, men ett forhold som ingen har berørt, er den betydning den maritime kompetanse som ligger i vår handelsflåte, har for vår evne til å møte ufredstider. Norske sjøfolk har gjennom to verdenskriger hatt avgjørende betydning for å holde åpne de forsyningslinjer vi er avhengig av. Dette er en reservestyrke av uvurderlig betydning for Norge, men som dette storting ikke i tilstrekkelig grad synes å forstå betydningen av. Det bevarer vår evne til maritim kystforvaltning ved å ta de nødvendige grep for å sikre en kjernegruppe av norske sjøfolk. Det ligger ikke i de vedtak som skal fattes her i kveld, men mer i de vedtak som skal fattes på Stortingets siste dag i denne sesjonen, den 15. juni. Til sist: Det er også et kulturpolitisk aspekt i forbindelse med proposisjonen som ligger her, idet to av Forsvarets korps er foreslått nedlagt. Nå er det jo så at det ikke er med trompeter man forsvarer Norge – det er lenge siden slaget om Jeriko – men den kulturpolitiske betydning av å beholde korpsene er likevel viktig for de områdene som berøres. Med dette vil jeg ta opp forslag nr. 41, som er omdelt i salen.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
I forrige uke ble det klart at Arbeiderpartiet gikk inn for økte ressurser til Forsvaret og gjennom det å videreføre MTB-våpenet. I den innstillinga vi behandler i dag, er det en enstemmig komite som gir sin tilslutning til dette, og som går inn for at den oppgraderte Hauk-klassen videreføres foreløpig inntil 2015, eller inntil klassen kan erstattes av Skjold-klassen. Komiteen forutsetter også at det bygges fem nye MTB-er av Skjold-klassen, med oppstart 2003 og med gradvis innfasing. Olavsvern er den eneste basen i Nord-Norge som er spesialbygd for MTB-ene, og som har dokk, tørrdokk, lager, sambandssenter og verksteder i et sikret fjellanlegg. Basen er også den eneste, i tillegg til Bergen, som er godkjent av USA for anløp av «alle typer» marinefartøyer. I denne debatten er det naturlig nok knyttet stor interesse til de ulike forslagene som er fremmet, og til hva de ulike partiene og representantene kommer til å stemme på i kveld. Arbeiderpartiet kommer antakelig til å stemme for et alternativt forslag til X, der det heter i punkt 2: «Olavsvern videreføres som base under Ramsund orlogstasjon.» Det kan da umiddelbart virke som om Arbeiderpartiets politikk er at det ikke lenger skal være aktivitet på Olavsvern. Her er det behov for ei presisering fra forsvarsministeren. Jeg vil derfor stille følgende spørsmål, som jeg håper han kan gi et positivt svar på: I og med at det er en del av også Arbeiderpartiets helhetlige forsvarsopplegg å videreføre MTB-ene, vil ikke en logisk konsekvens av dette være at det fortsatt skal være aktivitet, om enn med redusert bemanning, på Olavsvern i årene som kommer?
Inger Lise Balandin (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Jeg er enig i at vi må ha et tidsmessig forsvar. Det som preger debatten i dag, er at det er flere alternativer og modeller for å oppnå dette. Stortinget må gjøre veivalg. Jeg skal bruke taletiden til å snakke om HVUB-utdanningen, eller Heimevernets befalsutdanning på Kvenvikmoen i Finnmark. Utdanningen har vært en suksess i de tre årene den har eksistert som et prøveprosjekt. Det er lett å rekruttere kandidater generelt, og spesielt fra de samiske miljøene. Andelen jenter er også høy. Faktisk er det sterk konkurranse om plassene. Utdanningen har skapt interesse for Heimevernet og for Forsvaret. Det er kostnadseffektive plasser, dvs. lavkostnad pr. utdannet elev. Flertallet i Stortinget i dag går inn for å flytte utdanningen til garnisonen i Porsanger. Jeg synes det er synd. Jeg synes det er et feil valg. Utdanningen har vært der tidligere. Den fungerte ikke på grunn av manglende rekruttering. Det kan være mange forklaringer på det. Én forklaring er nok befolkningsstrukturen og opptaksområdet. Et annet alternativ er at utdanningen på Kvenvikmoen i dag har samarbeid med Høgskolen i Finnmark. I dag er det kanskje bra at utdanningen er et forsøksprosjekt. Det bør kunne gi rom for å vurdere utdanningen framover. Prosjektet skal evalueres. Også de valg som skjer i dag, vil måtte evalueres, og om mulig, må man korrigere kursen. Det er behov for en attraktiv utdanning for heimevernsbefal også i Finnmark og Nord-Norge som grunnlag for rekruttering til Forsvaret. Det er gjentatt flere ganger i dag. Kvenvikmoen er den som klarer å lykkes i det.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Ingen avklaring for marinemusikken, leste jeg som overskrift i Tønsberg Blad nylig. Det er som å spare på skillingen og la daleren gå, tenkte jeg da. Her snakker vi i dag om titalls milliarder kroner, og så skal et par av de beste musikkorps vi har i landet vårt, legges ned i denne sammenheng. Kristelig Folkeparti vil opprettholde samtlige av Forsvarets musikkorps. Det burde være mulig å verdsette de sju korpsene som de kulturinstitusjoner de er, og samtidig se nytten som Forsvaret har av dem. Kongelige Norske Marines Musikkorps i Horten er det korps som utfører flest oppdrag for Forsvaret. Norge er en sjøfartsnasjon. Korpset representerer lange tradisjoner i den gamle marinebyen Horten, helt fra 1851. Det er også det eneste profesjonelle orkester i Vestfold, og marinemusikken er blitt kalt selve «juvelen i kronen» blant militære korps. Kulturlivet i Vestfold har hatt stor glede av marinemusikken som formidler, inspirator og samarbeidspartner. Her er det snakk om tradisjoner. De kan det være lettere å bryte ned enn å bygge opp. Det disse korpsene står for, gir gode ringvirkninger for samfunnet rundt. Her møtes det militære og sivile samfunn i skjønn forening. Høytidsstundene marinemusikken gir, er verdt å ta vare på. De gir glede og er til nytte for barn og voksne – på konserter, i skoler eller i militær sammenheng. De gir også god PR for Forsvaret, og når Horten styrkes som utdanningsby for Forsvaret, er det også naturlig at marinemusikken i Horten får fortsette. Dessuten vil jeg gjøre oppmerksom på at når kronprinsen gifter seg 25. august med sin forlovede, blir det til tonene fra bl.a. marinemusikken. Jeg tror det vil hjelpe godt på øvelsene fram til da at korpset ikke får dødsstøtet i dag. Vi trenger alle de sju musikkorpsene i Forsvaret. De representerer bindeleddet mellom det militære og sivile samfunn. De er gode å ha når Forsvaret har seremonier og staselige besøk, men de har også en kulturforpliktelse overfor det sivile kulturliv. Som Vestfold-representant er jeg glad for at Luftforsvarets virksomhet på Mågerø også vil fortsette etter denne dagen. Jeg vet at det har vært debatt om lokalisering av ARS i Sør-Norge, og sentrumspartiene har bedt om en ny utredning. Jeg ser for min del ikke nødvendigheten av enda flere tall i forbindelse med dette og er trygg på at Mågerø vil være det beste alternativ, også i framtiden.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2001-06-13:
Forsvaret har behov for en betydelig omlegging. Forsvaret har behov for balanse mellom midler til investering og midler til drift. Forsvarsminister Godal understreket dette sterkt i sitt innlegg og viste til at mange andre land – også vår store nabo i øst – er i gang med store omlegginger. Utgangspunktet for omleggingen er og må være det behov vi har i Norge for et nasjonalt forsvar, og hvilke forpliktelser vi skal påta oss i en fortsatt aktiv satsing på fredsskapende og fredsbevarende virksomhet gjennom FN-godkjente internasjonale operasjoner. Norge er langt – mye av landet ligger mot nord. Våre havområder er seks–syv ganger så store som landområdene, og 60 pst. av havområdene ligger nord for Tromsø. Norsk tilstedeværelse ved Svalbard og i Barentshavet er nødvendig av territoriale, suverenitetsmessige og sikkerhetsmessige årsaker. Det er derfor Kristelig Folkeparti sammen med de andre sentrumspartiene legger avgjørende vekt på økt tilstedeværelse i nordområdene. Jeg representerer forsvarsfylket Troms og bor i forsvarsbyen Harstad, og det er de militærpolitiske, forsvarspolitiske og sikkerhetsmessige argumenter som har vært avgjørende for meg, som for Kristelig Folkeparti, i denne sak. Store deler av Forsvaret er lokalisert til Nord-Norge, og dette gjør det naturlig å lokalisere det fellesoperative hovedkvarteret til Reitan ved Bodø. Økt militær tilstedeværelse i Nord-Norge ville også blitt sikret ved å samle mer av Luftforsvarets aktivitet rundt Bardufoss flystasjon. Havområdene utgjør vårt største areal og vår største utfordring. Jeg er glad for at Marinen foreslås styrket i forhold til Regjeringens forslag, bl.a. ved at MTB-ene beholdes, og at basen legges til Olavsvern i Tromsø. Forsvaret har sitt tyngdepunkt i Nord-Norge. Forsvaret vil ha behov for å rekruttere befal fra landsdelen. Harstad har over 100 års tradisjon med å utdanne befal ved BSIN. Jeg må til slutt, så sterkt jeg kan – i likhet med komiteens medlemmer fra Kristelig Folkeparti, Høyre og Senterpartiet – anmode Regjeringen om å vurdere å opprettholde en befalsskole i Nord-Norge, særlig av hensyn til rekrutteringen til befalsyrket fra denne landsdelen.
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Før iveren tar overhånd vil jeg bare få lov til å ta opp forslag nr. 54, på vegne av forsvarskomiteen. Så til XXIII i innstillingen, som omhandler nedleggelse av tekniske verksteder. Nå er det jo nokså sannsynlig at en del virksomhet vil bli opprettholdt på steder hvor man formelt sett gjennom romertallet legger ned tekniske verksteder. Jeg antar at det må bety at man gjør tilpasninger slik det også kan synes mulig å lese av proposisjonen, der hvor drift føres videre. Jeg ser på det som logisk, og jeg vil gjerne ha det bekreftet av statsråden. Så litt om fremtidsvyene: Komiteen har under kap. 8 i sine merknader understreket betydningen av at forsvarsmateriell relativt sett øker i pris mye mer enn den generelle prisstigningen. Komiteen er enig om at det vil få konsekvenser for hvorledes forsvarsbudsjettene må utvikles videre framover. Komiteen peker på at «dette danner grunnlag for betydelig grad av usikkerhet som har store konsekvenser for forsvarsplanleggingen». Komiteen peker også på at dersom man nå ikke greier å holde balansen mellom utgiftene og det ambisjonsnivå man legger seg på, kan dette bety at man må velge ytterligere reduksjoner. Det vil da «uvegerlig føre til at hele våpengrener må tas ut og at Forsvarets rolle og oppgaver vil måtte vurderes på ny». Det vil i så fall være en meget dramatisk utvikling. Videre heter det: «Komiteen vil kraftig understreke at en slik utvikling vil sette Norge ute av stand til en troverdig suverenitetshevdelse og evne til å slå tilbake selv mindre væpnede anslag. Komiteen vil derfor sterkt advare mot en slik utvikling.» Jeg ser dette som et tegn på at det er en samlet komite som påpeker at vi er nødt til å ha et økonomisk fundament for det man vil mer, og det betyr i klartekst ikke særlige muligheter for å kutte ned på krigsstrukturen. Det vil da bety at hele kapasiteter forsvinner. Det vil være en meget dramatisk utvikling. I det samme kapitlet er det en samlet komite som peker på at Norge kontinuerlig må oppdatere sitt materiell og sine kapasiteter, kunne innfase nye UAV-er som et ledd i NATOs utbygging av DCI-kapasiter, anskaffe tankfly innenfor en flernasjonal ramme og arbeide for forutsigbar tilgang på strategisk sjøtransport, samtidig som man anmoder om å anskaffe kamphelikoptre og få det vurdert, og dertil selvsagt også sier: «Komiteen vil også understreke behovet for at Forsvaret i nær fremtid, i løpet av 2001, tar stilling til på hvilken måte Forsvarets kampflyflåte skal erstattes». Dette er en sterk utfordring. Jeg vil gjerne vite statsrådens syn på dette.
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Jeg har en grov mistanke om at dette blir en lang dags ferd mot natt. Nå er natten heldigvis kort, så dette går fort over. Representanten Nymo var meget engstelig for hva det ville bety å flytte på NASAMS fra Bardufoss, og så kom han med en oppmoding til meg, og antakelig da hele partigruppen. Nå tror jeg at dersom det skulle være gode økonomiske og operative grunner for at man vurderer dette på ny, er jeg hellig overbevist om – nei, det er jeg ikke, jeg er svært overbevist om at det vil så vel ministeren som Forsvaret selv forsøke å finne ut av på best mulig måte. Så var det representanten Rise, som hadde lest andres sentralstyrevedtak og hadde konsentrert seg noe mindre om egen fremtidig programformulering. Det får nå så være. Jeg tror at man skal være meget varsom med å kritisere Fremskrittspartiet i forsvarspolitikken. Vi har faktisk holdt det vi har lovet hele tiden – og nettopp på det grunnlag som hr. Rise, noe freidig, tillot seg å peke på, «Aldri mer 9nde april», og nærmest latterliggjorde vår politikk og vårt sentralstyres vedtak. Vi har stått for det vi har gjort. Hva har hr. Rises parti gjort? Som statsråd Godal pekte på: Noe av det første man gjorde, var å bruke forsvarsbudsjettet, man fravek det opplegg, den struktur og den ramme man var enig om. Og så begynner man å kutte – kutter og kutter og salderer. Det er det hr. Rises parti har bidratt med. Heller ikke Arbeiderpartiet er et parti som bør gå skuddfri fra sine kutt, for heller ikke Arbeiderpartiet har greid å følge opp dette. Og da har altså resultatet blitt så dårlig som det har blitt over tid. Selvsagt skal Forsvaret moderniseres og stå på, men det er altså slik at det koster hvis man vil noe, og da må man i hvert fall ha ryggrad til å stå for det man sier. Det har vi også gjort. Hva greide man å få til i forlik med Arbeiderpartiet? Jo, hr. Rises parti kuttet 100 mill. kr i drift for Luftforsvaret noen få uker etter at man hadde vært nødt til å legge penger inn i budsjettet til Luftforsvaret fordi flyene stod på bakken. Jeg har lyst til å sitere en leder i Dagens næringsliv, som gjentok flere ganger: «Hva slags tull er det?» Det er altså slik at Fremskrittspartiet har tatt forsvar på alvor, og det har vi gjort i alle de år dette partiet har vært representert på Stortinget. Jeg må dessverre si at det har så menn ikke hr. Rises parti bidratt særlig med. Det har vært vinglet, sagt noe og gjort noe helt annet. Det finnes begrep for dette som ikke er særlig parlamentariske.
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Det er oppfattet, og jeg håper tidskvoten er korrekt denne gang. Jeg synes for øvrig det var en god demonstrasjon som hr. Rise ble utsatt for, når det gjelder gapet mellom mål og tildelte ressurser. Saksordføreren gjorde grundig rede for det som en samlet komite står sammen om, og det er ikke så veldig mye mer å tilføye. Men det er en del ting som komiteen har understreket, som jeg tror det er viktig å understreke overfor statsråden. Når FBT nå får en slik rolle, så er det jo veldig lett å tenke på seg selv og kanskje i mindre grad tenke på Forsvaret, det er en mulig fallgruve. Her har departementet et klart ansvar for å følge med, slik at ikke denne nye ordningen på en måte blir en inntektskilde for FBT og en utgift utover det som er strengt nødvendig for Forsvaret. Og da er det også viktig som komiteen sier: «Komiteen vil videre understreke at det ikke skal finne sted annen kapitaloppbygging på leverandørens … hånd enn det som strengt tatt er hensiktsmessig for å oppnå hovedmålet.» Det er en viktig formulering. Så er det også viktig at forsvarssjefen tar hånd om dette i krise og krig og ved beredskap. Videre er det viktig å peke på at det er vanskelig å finne riktig balanse i et slikt system når det er bare én leverandør og én kjøper. Det stiller store krav også til Forsvaret til hvordan man skal gå videre i dette. Det er ikke uten videre enkelt å leie ut en leir og noen bygninger av denne, hvis det skulle være behovet. Hva gjør man så med resten innenfor gjerdet? Her er det en rekke problematiske ting. Og det siste og det viktigste: Hva så med militære stridsanlegg – hvorledes håndterer man dette? Det fremkommer ikke i særlig grad av dokumentet. Her må det dog være slik at man finner en egnet måte å håndtere stridsanlegg på, slik at man ikke – jeg holdt på å si – leier skyttergraven den dagen krigen er i gang. Det er jo rimelig, men det må finnes noen andre løsninger. Med det avslutter jeg mitt innlegg – tiden til rest: 2.47.
Hans J. Røsjorde (Fremskrittspartiet), 2001-06-13:
Forslaget trekkes, president!
Ingvald Godal (Høyre), 2001-06-13:
Eg vil berre ta ordet no på slutten av debatten for å seia litt om planrammer og økonomien rundt det, som òg Restad var inne på i stad. Det viktige for oss i Høgre er strukturen. Me vil betala det den strukturen me går inn for, kostar. Under marsjen har me så godt me har kunna, prøvd å kalkulere kva dette er, og det har sanneleg ikkje vore lett alltid. Det har vore ganske vanskeleg å finne fram til eksakte kostnader ved dei forskjellige elementa, og dei har variert over tid. Difor er det forskjell på det som står i merknadene våre, og det forslaget me har lagt fram i dag. Forslaget i dag er basert på eit overslag som me fekk frå Regjeringa i går, som syner at den strukturen som etter alt å dømme blir vedtatt i dag, kjem til å koste 29,5 milliardar kr, dvs. 118 milliardar over fire år. Me legg då det til grunn. Det er det beste me kan gjera. Me vil når me kjem til votering, primært gå inn for det, men me vil subsidiært støtte framlegget på 116 milliardar kr frå mellompartia, fordi me ynskjer å medverke til å etablere eit golv, slik at Forsvaret ikkje på nytt skal detta heilt ned i kjellaren. Dette med planrammer er sjølvsagt uforpliktande. Det er ei rettesnor som dei som skal laga budsjett til neste år, kan legge til grunn dersom dei er lure. Men det forpliktar ingen. Difor er det viktige som skal skje no, at me må få kontrollrekna kva det kostar, og så må partia koma saman for å prøve å koma fram til semje om ein forpliktande avtale, der dei forpliktar seg til å følgje dette opp dei komande fire åra. Det er berre slik me kan etablere føreseielegheit for Forsvaret, som alle seier at dei er opptatt av. Det vil me prøve på. Eg håpar at me lukkast med dette. Eg håpar at me kan få kostnadstala forholdsvis fort, og at partia vil strekke seg for å koma fram til semje, for eg trur at føreseielegheita har veldig mykje å seia. Om enkelte då må gå noko ned, og andre må gå noko opp, bør dei gjera det for å få til føreseielegheit.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2001-06-13:
Som dere hører, har det vært en biologisk krigføring i komiteen, og forkjølelsesbasillene har florert blant representantene! I mitt hovedinnlegg i dag morges viet jeg en stor del av tiden til forslaget om integrert ledelse. Jeg sa at jeg var forundret over sentrumspartiene, og at de ikke støttet sine medlemmer i Forsvarspolitisk utvalg, som regjeringen Bondevik i sin tid nedsatte. Det som kanskje er enda mer oppsiktsvekkende, er at både Venstre og Senterpartiet i dag er med på vedtak som er stikk i strid med egne stortingsvalgprogram. Riktignok er de programmene jeg viser til, dem de går til valg på nå til høsten, men de kunne altså ved å stemme sammen med Arbeiderpartiet om integrert ledelse i dag, allerede få innfridd to av sine valgløfter – to av sine programløfter. Dette er forunderlig. Av og til er det slik at politikk og taktikk ikke går i hop, og det ser vi et resultat av ved denne debatten. Verneplikten har også vært et tema som sentrumspartiene har gått høyt på banen med i denne debatten. Da er det også interessant å lese Kristelig Folkepartis program for den valgperioden som vi nå går inn i, hvor de sier bl.a. at «verneplikten justeres etter behovet i forsvaret», noe de har gått imot i innstillingen, og gått imot i denne debatten. Kanskje disse tre partiene bør lese sine egne programmer før de går inn i en debatt i Stortinget.