Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-06-13:
Kirkeordningen har vært politisk diskutert og vært gjenstand for en rekke utredninger gjennom de siste 150 årene. Dette til tross: I Senterpartiet har vi ikke registrert at det er noe stort folkekrav om å forandre dagens kirkeordning. Tvert imot opplever vi at folk flest oppfatter dagens ordning som velfungerende. Den norske kirke har som kirkesamfunn en meget høy og stabil oppslutning. Om lag 85 pst. av befolkningen er medlemmer. Legger vi tallene fra 2003 til grunn, slik Gjønnes-utvalget gjør, blir 90 pst. av barn av medlemmer i Den norske kirke døpt. Konfirmasjonsandelen ligger på 68 pst., vigsel på 52 pst. og gravferd på 94 pst. Det vitner om en kirke som står sterkt i folket, og som fungerer godt. Det er i alle fall vanskelig å lese disse tallene som et faresignal som fordrer en ny og radikal omorganisering av Den norske kirke. Den sterke oppslutningen bekreftes også gjennom høringsrunden, der om lag 85 pst. av de lokalkirkelige organene leverte uttalelse, og der et klart flertall sa nei til Gjønnes-utvalgets modell og gav sin støtte til å bevare de sterke bånd mellom stat og kirke. Det er vel verdt å merke seg at i dette spørsmålet er det avstand mellom grasrota i Kirken og Kirkens lederskap, og også i en viss grad mellom enkelte partier og grasrota. I kirke-stat-debatten er ett av argumentene mot dagens ordning at den er diskriminerende overfor andre tros- og livsynssamfunn. Flere utredninger om statskirkeordningen har kommet til at den ikke er det. Selv Bakkevig-utvalget, som gikk inn for et skille mellom stat og kirke, konkluderte med at «det strengt tatt ikkje er noko ved dei juridiske sidene av statskyrkjeordninga som direkte er i strid med menneskerettane». Det er da interessesant å registrere kommentarer fra mennesker med en annen religiøs tilhørighet som opplever grunnlovsforankringen som positiv. Dette fordi det signaliserer at staten har en klar verdiforankring, og det er et uttrykk for at staten anerkjenner behovet for, og verdien av, det religiøse. At en i Norge gjennom statskirkeordningen eksplisitt anerkjenner religion som en del av det fundament som vi bygger vår statsform på, oppleves altså som betryggende for personer som bekjenner seg til andre religioner her i Norge. Det kan i forlengelsen av dette være nærliggende å nevne dagens økonomiske ordning, der alle livssyns- og trossamfunn får likt kronebeløp i tilskudd pr. medlem. Dette er en selvsagt og helt nødvendig ordning for å oppfylle statens forpliktelser til å legge til rette for full livs- og trosfrihet. I Senterpartiet har det i tiden etter at Gjønnes-utvalget la fram sin innstilling i januar 2006, vært en grundig og engasjert debatt. Senterpartiets intensjon har ikke vært status quo, men å søke mulighetene for fortsatt å utvikle og reformere kirkeordningen innenfor rammene av en grunnlovfestet kirke. Som det framgår av innstillingen, der partiets primærstandpunkt er referert, mener Senterpartiet det er mulig - og riktig - å bevare kjernen i statskirkeordningen gjennom en fornyelse. Senterpartiet opplever at vi i denne saken representerer et bredt folkelig engasjement i favør av statskirkeordningen. Vi er derfor glad for at en krevende prosess har gitt som resultat en enhetlig avtale mellom sju partier for en kirkeordning som kan stå seg over tid. Spørsmålet om en endring av kirkeordningen berører både grunnleggende konstitusjonelle forhold og enkeltmenneskets mulighet til religionsutøvelse. En konstitusjonell forankring av Den norske kirke gir en viktig referanse for tradisjon, tilhørighet og identitet for Norge som nasjon. Senterpartiet er glad for at de endringene som ligger i avtalen, nå gir en god balanse ved at det sikrer en fortsatt statskirkeordning, samtidig som det imøtekommer Kirkens ønske om økt selvstyre. For Senterpartiet har det derfor vært avgjørende at en oppheving av Grunnloven § 2 andre ledd, første punktum, som i dag er den juridiske bærebjelken for de øvrige statskirkeparagrafene, erstattes av en ny, eksplisitt forankring av Den norske kirke. Senterpartiet er derfor tilfreds med at partiets landsmøtevedtak på dette punktet er fulgt opp i forslaget til ny § 16. Bruk av merkelappen «folkekirke» er i seg selv ingen garanti for at Kirken i realiteten oppleves som åpen og inkluderende. For Senterpartiet er det viktig å understreke at Kirken ikke kun består av de formelle kirkelige organ. Kirken er det fellesskap som inkluderer alle døpte som fortsatt velger å være medlemmer i Den norske kirke, uansett grad av tro og tvil. For Senterpartiet er det derfor grunnleggende viktig å kjempe for at Den norske kirke også i framtiden skal være en folkekirke der det er plass til den lille tro og den store tvil. Vi mener primært at dette best ivaretas innenfor en grunnlovfestet statskirkeordning der Kongen i statsråd er øverste kirkestyre. Det kompromisset som i dag ligger til avstemning i Stortinget, innebærer en prosess med målsetting om å avvikle kirkelig statsråd og overføre utnevning av biskoper og proster til kirkelige organ som Kirkemøtet eller bispedømmeråd. La meg her understreke at Senterpartiet legger til grunn at forliket med hensyn til demokratireform på ingen måte innebærer en automatikk i overføring av bispe- og prosteutnevninger. Resultatene av de kirkelige valgene og evalueringen av de igangsatte forsøkene skal undergis en reell vurdering før Senterpartiet eventuelt stemmer for de aktuelle grunnlovsendringene om å overlate utnevningen av biskoper og proster til Kirkens organer og avvikle kirkelig statsråd. I en vurdering av om demokratireformen lykkes og fungerer som forutsatt, vil det for Senterpartiet også være avgjørende om de institusjonaliserte ordninger fører til reell styrking av demokratiet i de kirkelige organer slik at det gir en tilstrekkelig bred forankring hos statskirkens medlemmer. I den sammenheng vil Senterpartiet understreke at det nå påhviler Kirken et betydelig ansvar for å sikre sterkere demokratisk legitimitet og forankring hos sine medlemmer. Senterpartiet har spesielt vært opptatt av å sikre at Kirken fortsatt skal være 100 pst. offentlig finansiert. Vi har advart mot en ordning der det enkelte medlem skulle avkreves en form for egenbetaling for å være medlem i Den norske kirke. Ingen skal måtte ransake verken lommeboken eller graden av personlig tro for å aksepteres som fullverdig medlem i Den norske kirke. Senterpartiet er derfor svært tilfreds med at et samlet storting i dag viderefører dagens finansieringsordning for Den norske kirke og øvrige tros- og livssynssamfunn. Gjønnes-utvalgets forslag om medlemsavgift er med dette lagt dødt, og det er bra. En fortsatt statskirke med offentlig finansiering er avgjørende for muligheten til å opprettholde en landsdekkende folkekirke. Den innstilling som her ligger til behandling, er et viktig kompromiss mellom partier som har nærmet seg hverandre ut fra prinsipielt motstridende ståsted med en felles intensjon om å revidere kirkeordningen til beste for Kirken og dens medlemmer. Senterpartiets håp og tro er at selv om båndene mellom staten og Kirken med dette blir løsere, så vil båndene mellom folket og Kirken bli sterkere.