trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2007-11-07:
Jeg takker statsråden for svaret, og kan vel også spare statsråden litt på en travel dag. Jeg er veldig godt fornøyd med at statsråden vil ta dette opp med NSB. Jeg må si jeg reagerte veldig raskt da jeg så dette i avisen, og kom til å huske tilbake til min egen skoletid på 1950-tallet da hele skolen reiste på skoletur med toget. Da hørte jeg aldri noe om at det var noe problem. I dag må man altså begrense seg hvis man skal reise. Man ville her kjøpe gruppebillett, og det var der feilen oppstod. Hadde man kjøpt enkeltbilletter, hadde man satt NSB i en klemme. Spørsmålet er hvordan man kan sikre at man ikke kommer i en slik knipe at man må si nei til en gruppe skoleelever. Det er det dette handler om.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2007-11-07:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg er viss på at samferdselsministeren vil gjøre sitt ytterste for at dette ikke kommer til å gjenta seg. Det er et poeng til her. Det at en informasjonssjef i NSB er nødt til å gå ut i avisen og forklare en slik situasjon, blir nokså pinlig for vedkommende selv og for NSB også, så jeg håper at vi unngår dette for ettertiden. Jeg har stor tro på at statsråden vil gjøre sitt ytterste for at det skjer.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-11-07:
«Et flyselskap som opererer fra Gardermoen, avviste nylig en funksjonshemmet fra å gjennomføre en forhåndsbestilt reise. Funksjonshemmede brukere av Flytoget opplever at de blir bedt om å vente til senere avganger fordi det ikke er tid til å trekke ut handikaprampen på toget. Hvilke reaksjonsformer er tilgjengelige mot transportører som ikke legger til rette for at personer med nedsatt funksjonsevne kan benytte deres tilbud, og hva vil statsråden gjøre for å fremme utvikling av et universelt utformet transporttilbud?»
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-11-07:
Jeg takker statsråden for svaret, og spesielt for at det var så vidt konkret når det gjelder tiltak for å gjøre noe for å sikre funksjonshemmede universelt utformede transportsystemer. Det ble her nevnt både forskriftsarbeid og antidiskrimineringsloven, og det ble nevnt at Flytoget også kan vente seg et brev om den aktuelle problemstillingen. Beklageligvis så er ikke de to eksemplene jeg viste til, de eneste jeg kan vise til. Når man først reiser et slikt spørsmål, er det mange som melder seg på. Her står jeg med et utklipp fra NRK Buskerud, hvor en dame sier at NSB gjør henne handikappet. Hun viser til at det er fullstendig umulig for en rullestolbruker å ta seg fram på Drammen stasjon. Billettluke, undergang, uteområdene – ingen ting er organisert slik at det er mulig å komme fram. «NSB gjør meg handikappet», sier hun. Jeg er redd for at vi er i en situasjon hvor dette er tilfellet, og mitt oppfølgingsspørsmål er da knyttet til det som går på hvilke reaksjonsformer vi må ha for at vi skal kunne stoppe dette.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-11-07:
Jeg er helt enig i at vi må håpe at folkeskikk og serviceholdning er det som skal sikre oss bedring på området. Så ser også jeg fram til at vi får på plass et antidiskrimineringslovverk som vil formalisere både de plikter transportører vil ha på linje med andre i samfunnet, og de reaksjonsmuligheter samfunnet vil måtte ha for å følge opp sakene fra de enkelte brukerne. Men det er noe vi antakelig skal få lov til å jobbe sammen om framover før det legges fram for Stortinget.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-11-07:
Det blir mye om Haukeli, og mitt spørsmål er på mange måter et supplement til det foregående. «E134 er vegpulsåren mellom Østlandet og Sør-Vestlandet. Det pågår oppgradering i både Haukelitunnelen og Røldalstunnelen. På grunn av snø blir omkjøringsvei nå stengt. Timelange ventetider i begge tunneler er dårlig varslet og påfører uholdbare forsinkelser, og rammer særlig næringstrafikken. Hva gjør statsråden for å sikre en tilfredsstillende og oppdatert informasjon og varsling for trafikantene?»
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-11-07:
Her er det to problemer. Det første er den forlengde anleggsperioden. Den går ikke jeg nærmere inn på. Det andre er avhjelping av problemer som oppstår i mellomtiden. Det var onsdag den 17. oktober kl. 23 at omkjøringsveien over Dyrskar ble stengt på grunn av et lett snøfall. Det har kommet ganske mange meldinger til oss om den situasjonen som oppstod. Men de som var på veien, fikk ingen melding – verken gjennom skilt eller informasjon, og heller ikke gjennom Veimeldingssentralen. Det ble da tre timers intervallkjøring på noe som er både en europaveg og en nasjonal transportkorridor, og med vogntog i kø. Dette er den daglige logistikktransportåren til en hel region. Hva kan statsråden utdype når det gjelder informasjonsplikten som Veimeldingssentralen har?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-11-07:
Jeg takker for svarene. Jeg vil bare komme med en tilleggsbetraktning. Det gjelder hvorvidt det finnes generelle retningslinjer eller en generell instruks som veitrafikkssentralene forholder seg til, og hvordan de i så fall praktiseres, og hvis det ikke finnes, om en vil sørge for at det utarbeides.
Martin Engeset (Høyre), 2007-11-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I tråd med et bredt politisk flertall både på kommune- og fylkesnivå i Østfold har Stortinget gjentatte ganger sluttet seg til at det første prosjektet som nå står for tur på Østfoldbanen, skal være jernbaneløsningen i tunnel gjennom Moss. Lokalt er det investert meget store beløp i tillit til at myndighetene ville følge opp sine egne løfter. I statsbudsjettet for 2008 er det ikke foreslått noen midler til det videre arbeid. Synes statsråden det er akseptabelt å behandle et helt bysamfunn/region på denne måten?»
Martin Engeset (Høyre), 2007-11-07:
Jeg takker statsråden for svaret, som dessverre ikke er så veldig mye å takke for, for jeg må si at den skuffelsen som både jeg og en samlet Østfold-benk følte da vi så at ikke engang disse planleggingsmidlene på 30 mill. kr var på plass, var ganske formidabel. Jeg har registrert i etterkant av at statsbudsjettet ble lagt frem, at stortingsrepresentant Steinar Gullvåg fra Vestfold har uttalt at han er møkka lei av å forsvare brutte valgløfter. Nå er det nok også ganske mange av oss på Østfold-benken som er ganske lei, selv om ikke vi har gått så langt som til å bruke slike sterke kraftuttrykk. Men når vil statsråden komme til Stortinget med forslag om disse planleggingsmidlene, som tross alt er relativt beskjedne beløp i den store sammenhengen? Dette prosjektet haster.
Martin Engeset (Høyre), 2007-11-07:
Jeg tror det er viktig at statsråden tar inn over seg at vi nå har en ganske unik situasjon, der populariteten når det gjelder å reise med tog, er sterkt økende. På Østfoldbanen, f.eks., tror jeg det sist år var 15–16 pst. trafikkvekst, passasjervekst. Det er en situasjon en må ta vare på, for vi ønsker vel alle, ikke minst ut fra et miljøpolitisk perspektiv, at flere skal reise med tog og færre reise med bil. Og da må jeg si det er trist å registrere at statsråden ikke er mer offensiv på dette feltet. Jeg reiser en del med tog selv, og jeg registrerer at på en del av avgangene i rushtrafikken har ikke engang alle passasjerene sitteplass. Det går ikke an når man skal foreta en togreise på kanskje opp mot én time. Så mitt siste spørsmål er: Vil statsråden ta tak i denne problemstillingen og sørge for at alle passasjerene som nå strømmer til NSB, faktisk får sitteplass?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg håper samferdselsministeren fortsatt har litt stemme igjen – det har vært mange spørsmål i dag! Jeg har følgende spørsmål til statsråden: «E18 mellom Tvedestrand og Arendal utgjør en svært trafikkfarlig strekning. Behovet for ny 4-felts motorvei på denne strekningen er nå helt prekært, og utbyggingen bør starte raskest mulig. Altfor mange mennesker omkommer årlig helt meningsløst i trafikken på Sørlandet pga. elendig veistandard i landsdelen. Antall trafikkdrepte på Sørlandet er både unødvendig, tragisk og skandaløst. Kan statsråden svare på når det er aktuelt å sette i gang utbygging av E18 mellom Arendal og Tvedestrand for å redusere trafikkdøden?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg vil sterkt få understreke at igangsettelse av utbygging av E18 på veistrekningen Arendal–Tvedestrand for øyeblikket kanskje er den største politiske kampsaken som vi har i Aust-Agder fylke. Det har derfor høy prioritet både lokalt og regionalt å få Arendal–Tvedestrand-utbyggingen inn i Nasjonal transportplan 2010–2013, men her har vi altså, etter det jeg ser, fått litt problemer. Jeg vil nevne at det faktisk, så vidt jeg har kunnet finne ut, bare er to gjenværende strekninger på hele E18 Oslo–Kristiansand, disse 320 kilometerne, hvor en ikke på en eller annen måte har planer klare eller finansiering, eller som er under utbygging. Det er strekningen i Bamble og strekningen Arendal–Tvedestrand som står igjen som de siste gjenværende strekningene. Jeg vil derfor be statsråden se ekstra nøye på den spesielle problemstillingen Arendal–Tvedestrand utgjør, for det ville jo være en fordel å få en mer helhetlig utbygging, slik at ikke dette i mange, mange år blir liggende der som noen kritiske flaskehalser når resten er utbygd.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg setter pris på at statsråden er opptatt av trafikksikkerhet, spesielt på denne veistrekningen. Jeg vil også minne om at antall trafikkdrepte på veiene i Aust-Agder er fordoblet hittil i år. I Vest-Agder omkom åtte av ni trafikkdrepte i møteulykker. Vi vet at med gode veier med atskilt midtdeler eliminerer man nærmest 100 pst. møteulykker. Ser ikke statsråden at det er tragisk, og også etter mitt syn svært umenneskelig, at mange trafikanter med stor sannsynlighet vil møte døden i trafikken helt unødvendig i årene som kommer – mange altså på grunn av de gammeldagse og dårlige veistrekningene på Sørlandet og også selvsagt ellers i landet? Jeg ber derfor statsråden innstendig om å signalisere at hun vil spare liv på dødsveiene på Sørlandet og sørge for at vi får en forsering av arbeidet med den livsfarlige veistrekningen Arendal–Tvedestrand så fort som mulig. Jeg håper statsråden følger det opp og gjør hva som står i hennes makt for å gjøre noe.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2007-11-07:
Jeg vil stille følgende spørsmål til statsråden: «Usikkerheten rundt drifting av beredskapssenteret i tilknytning til Åknes/Tafjord-prosjektet i området Storfjorden og Geiranger lever videre, til stor fortvilelse for både innbyggere og tilreisende. Dette til tross for at Regjeringen har hatt to år på seg til å komme med forslag til en trygg og fornuftig driftsløsning. Hva er årsaken til at Regjeringen fortsatt trenerer saken, og når, konkret, vil statsråden komme med sitt bidrag til finansiering?»
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2007-11-07:
Jeg vil først få lov til å vise til at jeg mener fortsatt at det er snakk om minst to år, på grunn av at vi den dagen vi startet å bevilge midler til sikringen i fjellsiden, også burde vite at her skulle det driftes. Sett fra mitt ståsted er det ganske naturlig. Årsaken til min uro og spørsmålet her i dag er landbruksministerens svar på mitt spørsmål senest i juni i år, der han ikke sa noe om behovet for kvalitet på sikkerheten, men han la stor vekt på følgende: «Jeg er opptatt av at ordninger som skal etableres er kostnadseffektive, og har derfor bedt om at prosjektet også beskriver mulige alternative løsninger.» Jeg og befolkningen i området rundt Storfjorden og Geiranger ser nå litt mer optimistisk på situasjonen etter at Regjeringen endelig kom med 10 av de 16 mill. kr som det var søkt om. – Banket presidenten?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2007-11-07:
Mitt oppfølgingsspørsmål her var egentlig om Regjeringen nå, og statsråden på vegne av Regjeringen, kan slå fast at økonomien til drifting av beredskapssenteret er sikret med statlig støtte også i framtiden, og at vi slipper omkamp om hvorvidt dette skal ha andre løsninger enn den beredskapen som er planlagt. Jeg takker for øvrig statsråden for svaret så langt og håper at jeg får svar på det siste spørsmålet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til statsråden: «Mattilsynet i Vestfold er av eierdepartementene pålagt å bedre ressursutnyttelsen. Det medfører at Mattilsynet vil legge ned sin virksomhet i Larvik og flytte den til Tønsberg. Det foreligger ingen dokumentasjon på at dette vil bidra til en mer effektiv eller rimeligere tjenesteproduksjon. I Larvik/Sandefjord ligger de store næringsmiddelprodusentene i fylket. Larvik havn er regionhavn med kraftig økende godsmengde. Hvorfor vil statsråden tvinge gjennom en sammenslåing som er meningsløs og kvalitetsreduserende?»
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg synes svarets innledning var svært god, for da klargjorde statsråden at ingen skulle tvangssammenslås. Så ble jeg litt mer i tvil om hva svaret for øvrig gikk ut på, fordi det ble vist til en del større, overordnete rammer og gitt åpning for at man skulle rasjonalisere ved å legge ned kontoret likevel. Derfor vil jeg gjerne få statsråden til konkret å svare på følgende: Ønsker statsråden å bidra til at Mattilsynet i Larvik legges ned og flyttes til Tønsberg, eller vil statsråden bidra til at den nærheten som er helt avgjørende for tjenestetilbudet i søndre deler av Vestfold, vil bli opprettholdt ved at kontoret til Mattilsynet i Larvik blir opprettholdt?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg vil takke for svaret nok en gang, og jeg er fristet til å tolke svaret på følgende vis: Mattilsynets kontor i Larvik skal ikke legges ned, for det er den eneste måten å klare å opprettholde den nærheten og kvaliteten på tjenestetilbudet på som statsråden sier er nødvendig for Mattilsynets virksomhet. I den sammenheng vil jeg takke for presiseringen. Vi har også erfaring med at en flytter andre tjenestetilbud fra Larvik til Tønsberg, f.eks. trafikkstasjonen og kontrollvirksomheten der, som har ført til en så stor avstand at kvaliteten på tjenestetilbudet til innbyggerne i søndre Vestfold har blitt vesentlig redusert. Derfor er jeg på mange måter glad for at signalene fra statsråden, slik jeg tolker dem i det siste svaret, går på at man skal opprettholde Mattilsynet i Larvik.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2007-11-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål: «Flere utenlandske statsborgere med kjæreste i Norge har ikke fått innvilget visum. Praktiseringen av regelverket gjør det nesten umulig å komme på besøk til Norge hvis du er fra visse land. Dette til tross for at det fremvises både lønnsslipp og gis økonomisk garanti. I brev fra UDI sies det at praksisen er å avslå nær alle søknader fra bestemte land. Vil statsråden ta initiativ overfor UDI slik at visumpraksisen endres, blir mer fleksibel og i større grad imøtekommer unges behov for å besøke hverandre før ekteskap?»
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2007-11-07:
Jeg takker for svaret. Uavhengig av både Schengen og regelverk er det nå engang slik at jeg har fått mange henvendelser fra personer som har fått avslag, og de tilhører helt riktig gruppen unge ugifte uten barn. Det er vel også bakgrunnen for at det her i Stortinget har blitt reist forslag om et kjærestevisum, noe jeg synes burde være unødvendig, fordi jeg mener at vi har et regelverk som med god praktisering basert på skjønn og hensyntaken til det enkelte menneske burde være godt nok. Det burde være unødvendig å ha enda flere lover for å imøtekomme vanlige menneskers søknad om å få hit en kjæreste. Men brevet fra UDI gir en helt spesifikk begrunnelse for at det er en generell og negativ holdning til denne type visumsøknader. Synes statsråden det er rimelig? Kan ikke statsråden bruke den myndigheten han har, til å gi et generelt direktiv til UDI om å endre praksisen?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2007-11-07:
Det er andre måter en kan løse denne problemstillingen på. Dagens situasjon er at myndighetene mangler oversikt over de besøkendes situasjon. Vi vet ikke om de reiser hjem eller ikke etter at visumperioden er gått ut, men det jeg vet, er at enkelte norske ambassader følger opp sine visumsøkere og har møte med dem når de kommer tilbake til landet. Så de har oversikt. Hvis vi delegerer myndigheten til å avgjøre disse visumsøknadene til de norske ambassadene, kan vi få en bedre oppfølging enn det vi klarer her i landet. Vil statsråden jobbe ut fra den vinklingen, og dermed også lette presset som er på UDI i forhold til saksbehandlingsmengde og kapasitet?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
De fleste som søker om turistvisum, får innvilget søknaden. I 2006 ble 101 000 av 110 400 søknader innvilget. De siste fire årene har det vært en jevn økning i antallet visumsøknader, og andelen innvilgelser har økt fra 89 pst. i 2005 til 91 pst. i 2006. Statistikken for de 50 utenriksstasjonene som mottok flest visumsøknader i fjor, tyder på at utenriksstasjonene med flest avslag avslo rundt 50–55 pst. av søknadene. For sakene som avgjøres av UDI, viser også statistikken for 2006 at flertallet ble innvilget. Av de 3 826 visumsøknadene UDI avgjorde, ble 2 194 innvilget. Det er viktig å huske at Norges deltakelse i Schengensamarbeidet innebærer at vi i realiteten har liten handlefrihet på visumfeltet. Schengenkonvensjonen forutsetter en harmonisering av de enkelte lands visumpraksis og forplikter deltakerlandene til å føre en felles visumpolitikk. Kjærestebesøk er et tungtveiende velferdshensyn som kan veie opp for manglende returforutsetninger. Dette vurderes individuelt, og det må gis en konkret begrunnelse dersom søknaden avslås. Vi har søkt å tilrettelegge for en liberalisering av visumpraksis for kjærester gjennom justeringer i regelverket. Tidligere kunne de som hadde kommet på turistvisum, søke om familiegjenforening etter at de hadde kommet til Norge. Dette medførte at enkelte kjærester hadde vanskelig for å få visum fordi det ble vurdert å være en reell mulighet for at de egentlig ønsket å inngå ekteskap og så søke oppholdstillatelse fra Norge. I oktober 2006 – altså ikke for veldig lenge siden – endret departementet reglene slik at de som kommer på besøksvisum, nå må reise hjem før de kan søke familiegjenforening med ektefellen. Som det framgår av rundskrivet for endringen, mente Regjeringen at dette kunne bidra til en viss liberalisering av visumpraksis for unge enslige personer uten barn. Vi vil nå be UDI redegjøre for om denne endringen har hatt den antatte effekten i form av liberalisering av praksis for dem som søker visum til kjærestebesøk.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Jeg hører hva spørreren sier, men det var altså 110 000 søknader om visum til Norge i 2006, og av disse ble over 100 000 innvilget. Da er det litt krevende etterpå å framstille det som at norsk visumpraksis er veldig streng. 91 pst. av alle søknadene fikk ja. Da kan man umulig beskrive det på en annen måte enn at den generelle visumpraksisen i Norge er veldig liberal. Den er mer liberal nå enn den har vært. Så er det også slik at visum ikke bare skal vurderes ut fra det generelle ønsket om en liberal praksis. I tillegg skal det gis en individuell vurdering, og i den individuelle vurderingen skal man bl.a. ta hensyn til returforutsetninger. De individuelle vurderingene fører da til at noen får avslag til tross for en liberal praksis. Vi har ønsket å myke opp det og skal nå etterspørre effekten av regelendringene i så måte.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Jeg tror dette oppfølgingsspørsmålet må basere seg på en misforståelse, for av de 110 000 visumsøknadene er det jo det store, store flertall som innvilges av utenriksstasjonene. I 2006 var det bare 3 826 av 110 000 saker som ble behandlet i UDI. Resten ble behandlet av utenriksstasjonene. Det er de som er lokalt i landene, som sitter og foretar disse individuelle vurderingene. Sporet er jo at visumsøknad behandles av utenriksstasjonene. Det er altså bare noen få, en spesiell gruppe av dem, som behandles av UDI. Så stemmer det, som representanten Holmberg spør om, at noen ambassader har innført et krav om at man ved retur må henvende seg til ambassaden igjen. Det er en linje som vi er opptatt av å kunne bygge videre. Det kan være et utgangspunkt, men det er klart at det påfører visumsøkeren betydelig ekstra arbeid knyttet til visumsøknad.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
«I Dagbladet 21. oktober og i Fredrikstad Blad 28. oktober i år kan vi lese om 2 tilfeller hvor jenter med anoreksi ikke får nødvendig helsehjelp selv om det finnes ledig kapasitet ved Capio Anoreksi Senter. Jeg har mottatt mange henvendelser fra fortvilete anoreksisyke og pårørende, og også fra en far som tidligere har mistet en datter på grunn av for dårlig behandlingstilbud. Hva er årsaken til at Capio Anoreksi Senter fremdeles etter 6 måneder venter på svar på sin søknad om å bli innlemmet i fritt sykehusvalg?»
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg takker så mye for svaret og er også klar over det med avtale med helseforetakene. Nå hadde Capio en avtale fram til nyttår, og det var vel forventet at den avtalen skulle videreføres, i og med at det ikke finnes noe alternativ til Capio til denne pasientgruppen som er tilfredsstillende i dag. Nå ble det også gitt signal denne uken fra Sykehuset Østfold at de ikke skulle få fornyet sin avtale, og det gjør saken straks verre. Det er en svakhet allerede at de ikke blir innlemmet i fritt sykehusvalg uten avtale. Hva tenker statsråden om situasjonen til pasientene hvis det blir slik at Capio ikke får noen avtale og pasientene da vil stå uten tilbud, eller med det mangelfulle tilbudet som allerede eksisterer i dag? For det finnes ikke noe tilsvarene Capio. Dette er et spesielt behandlingskonsept. Det er mange som nå sitter og er ganske fortvilet, og spente på hva statsråden mener om at Capios anoreksisenter kan stå i fare for å bli nedlagt, eller bare bli et tilbud til dem som har god økonomi og betaler oppholdet selv.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg takker statsråden for at hun vil følge saken videre. Det har hun også sagt tidligere, og jeg tror at statsråden har et oppriktig ønske om at disse pasientene skal få god behandling. Jeg skulle nesten ønske at statsråden kunne ta en tur til Fredrikstad og snakke med noen av pasientene og se det spesielle stedet. Det er ikke det samme å komme på en psykiatrisk avdeling hvor det er andre med tunge psykiske lidelser, som å komme til et spesielt tilrettelagt behandlingstilbud som Capio er, som har god kompetanse. Der har de breddekompetanse, og de viser bedre resultater enn jeg kjenner til at det finnes i helsevesenet ellers. Det vil være veldig viktig at alle pasienter som ønsker seg til Capio – som ønsker seg til det behandlingstilbudet – får anledning til å prøve det, for å få en større mulighet til å bli friske. Sykehuset kan opparbeide et annet tilbud hvis de ønsker det, eller noe tilsvarende. Foreløpig eksisterer det ikke noe som jeg kjenner til, som disse pasientene på Capio ønsker seg til.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Capio Anoreksi Senter søkte om godkjenning som sjukehus 24. mai i år. Alle søknader om sjukehusgodkjenning blir først forelagt Sosial- og helsedirektoratet og det aktuelle regionale helseforetaket. Det gjelder sjølsagt også denne søknaden. Helse Sør-Øst RHF har uttalt seg i brev av 26. juli, og vurderingen fra Sosial- og helsedirektoratet forelå 19. september i år. Departementet er nå i ferd med å avslutte sin behandling av søknaden, og saken vil bli avklart i løpet av svært kort tid. Jeg vil allikevel i denne omgang presisere at en sjukehusgodkjenning ikke i seg sjøl medfører at institusjonen blir innlemmet i ordninga med fritt sjukehusvalg. Private sjukehus må i tillegg ha avtale om fritt sjukehusvalg med ett eller flere regionale helseforetak. Så dersom Capio Anoreksi Senter blir godkjent som sjukehus, vil det være opp til de regionale helseforetakene om de eventuelt vil inngå avtale om fritt sjukehusvalg med Capio.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
For det første er jeg særdeles opptatt av at mennesker med ulike spiseforstyrrelser skal få hjelp når de trenger det. Så er det slik at Helse Sør-Øst nå har etablert et eget kompetansesenter ved Ullevål universitetssykehus. Det er i ferd med å bli bygd opp et tilsvarende senter som er planlagt og er under oppbygging ved Sykehuset Buskerud HF. Så skal vi, som sagt, i løpet av veldig kort tid ta stilling til søknaden om det skal få lov til å være et sjukehus eller ikke, i den forstand vi her tenker på. Når det gjelder spørsmålet om avtalen, er det meg bekjent slik at Helse Sør-Øst har sagt at det vil de vurdere på nytt, så her er det heller ikke tatt noen endelig stilling til det. Det jeg derfor kan si i dag, er at jeg sjølsagt følger denne saka veldig nøye og vil, som sagt, om kort tid avklare mitt syn på denne søknaden. Avtalen er jo også helt klar på at Helse Sør-Øst håndterer det på en skikkelig måte.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
For det første tar jeg med meg det som representanten Giltun her sier om sjølve Capio-senteret, og hva pasientene måtte mene om det. Det jeg er opptatt av, er at alle pasienter som trenger det, også de med spiseforstyrrelser, anoreksia, får hjelp når de trenger det. Så gjentar jeg at det er i ferd med å bli bygd opp tilbud både ved Ullevål og ved Buskerud for denne spesielle gruppa. Jeg ser også at det er behov for å ha litt forskjellige tilbud til denne gruppa. Vi får om veldig kort tid se hva svaret på søknaden blir, og hva svaret på avtale også blir, som jeg vet blir løpende vurdert i disse dager.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Jeg er opptatt av å sikre befolkninga i hele helseregion Vest et faglig godt behandlingstilbud innenfor nevrokirurgi. Jeg mener det er uheldig både for pasientene, ansatte og befolkninga at det reises usikkerhet om behandlingstilbudene, slik det har skjedd i denne saka. Etter anmodning fra Helse Vest bad departementet Sosial- og helsedirektoratet om en faglig gjennomgang av det nevrokirurgiske tilbudet i Helse Vest. Den rapporten ble som kjent ferdigstilt til fristen 20. september i år. Samme dag sendte vi den rapporten videre til styret for Helse Vest, som er ansvarlig for videre behandling og oppfølging. Jeg er kjent med at administrerende direktør i Helse Vest i sin innstilling til styret har valgt ikke å legge den faglige tilrådinga fra Sosial- og helsedirektoratet til grunn for organiseringa av det nevrokirurgiske tilbudet i Helse Vest. Som representanten Høie helt sikkert er kjent med, var Sosial- og helsedirektoratets anbefaling at det nevrokirurgiske tilbudet i Helse Vest skulle samles på ett sted. Jeg forstår det slik at administrerende direktør begrunner sin tilråding med at Sosial- og helsedirektoratets faglige tilråding ikke ivaretar alle de hensyn som styret for Helse Vest la til grunn i sitt vedtak, bl.a. den store oppmerksomheten som har vært om denne saka, og at dette er et tilbud som har vært etablert i Helse Stavanger i mange år. Jeg har merket meg at administrerende direktør i sitt forslag til vedtak til styret tilrår at saka bør legges fram for eier, altså meg, for behandling i et foretaksmøte. Det skal jeg sjølsagt gjøre, hvis styret fatter vedtak i tråd med denne innstillinga i sitt styremøte. Før styret har fattet sitt vedtak og departementet har fått saka til behandling, kan jeg ikke foregripe hva foretaksmøtet vil konkludere med i en så komplisert sak.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Det representanten Høie nå tar opp, er helt ukjent for meg, men jeg skal sjølsagt undersøke det nærmere. Før jeg har fått gjort det, og før vi har sett styremøtets vedtak i morgen, har jeg ikke noen ytterligere kommentarer. Men jeg skal sjølsagt, dersom de innstiller på at jeg skal ha saka, og vedtar det, gå nøye igjennom alle sider av den. Som representanten Høie vet, har jeg vært på besøk ved Helse Stavanger og snakket med både brukere og ansatte og med dem som sitter i ledelsen, både ved sjukehuset, i styret og på regionnivå. Så jeg føler at jeg har et ganske bredt grunnlag for å kunne fatte et endelig vedtak i saka, hvis det er ønskelig.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Det var et godt forsøk på å få meg til å si noe om innholdet i saka. Det kommer jeg ikke til å gjøre i dag. Det er rett og slett fordi nå må Helse Vest fatte sitt vedtak. Jeg bare gjentar: Hvis de fatter vedtak om at de vil at dette skal behandles i et foretaksmøte, skal det sjølsagt bli gjort, bare så det er helt klart. Det jeg er opptatt av, er at vi må ha gode faglige tilbud for hele befolkninga, sjølsagt også i Helse Vest og derunder for dem som bor i Stavanger. Nå får prosessen gå sin gang. Den er ikke langt unna. Så får vi ta stilling til dette i tur og orden.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Jeg antar at det brevet som representanten Syversen viser til, er et brev fra Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon datert 2. november i år. Jeg ber om forståelse for at jeg ikke har hatt anledning til å saksbehandle det brevet på den korte tida, for her er det ikke snakk om små ting eller små penger. Jeg har foreløpig heller ikke mottatt en sammenstilt oversikt over virkningene av de endrede økonomiske parametrene ved beregning av pensjonskostnader for helseforetakene. De private ideelle institusjonene er som kjent sjølstendige juridiske og økonomiske virksomheter. De regionale helseforetakene inngår også avtaler med de private ideelle institusjonene. Det er gjennom slike avtaler de ideelle institusjonene må sikres rammevilkår som setter dem i stand til å yte de helsetjenestene som det inngås avtale om. Det er etablert ordninger og innarbeidet midler som tar hensyn til de private ideelle institusjonenes situasjon. Det skjedde høsten 2003, da pensjonspremiene økte vesentlig, og i 2007, da overføringene til helseforetakene ble økt med 1 milliard kr som følge av økte pensjonskostnader. Som varslet i St.prp. nr. 1 for 2007-2008, som representanten Syversen helt sikkert jobber med i disse dager, vil Regjeringa komme tilbake til håndteringa av eventuelle større avvik – og det er jo det vi her snakker om – som måtte oppstå som følge av svingninger i pensjonskostnader, når saka er tilstrekkelig utredet. Vi er ikke helt der nå.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Jeg kan bekrefte at vi i departementet og i Regjeringa sjølsagt skal se nøye på dette. Som representanten er kjent med, er det jo nylig blitt klart hvilken størrelsesorden vi snakker om, men jeg har ennå ikke sjøl fått den totale framstillinga og oversikten over hva dette betyr totalt for alle sjukehus enten det nå er offentlige eller private. Jeg ber om forståelse for at jeg ikke kan si noe mer nå, men det er klart at vi ser på den saka, og at vi jobber med den. Så må vi eventuelt komme tilbake til Stortinget når tida er inne for det.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Det kan jeg ikke svare på nå.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-07:
Urmakarfaget byggjer på hovudmodellen for fagopplæringa, med to år i skule og to år som lærling i bedrift, og det er den enkelte fylkeskommunen som fastset tilbodet innanfor vidaregåande opplæring. Når det gjeld urmakarfag og andre fag med låg søking, har Kommunanes Sentralforbund ordna det slik at tilbod blir etablerte som landsdekkjande kurstilbod gjennom eit samarbeid mellom fylkeskommunane, noko som inneber at elevar frå heile landet kan søkje tilbodet, og at fylkeskommunane betalar for kvar elev som får plass på ein skule med eit landsdekkjande tilbod. I inneverande skuleår er det ikkje oppretta eit eige landsdekkjande tilbod for ur- og instrumentmakarar, fordi det berre var fire søkjarar. Likevel er det opna for at bedrifter, etter godkjenning frå fylkeskommunen, kan ta inn lærlingar utan gjennomført vidaregåande trinn 2 for ur- og instrumentmakarar. Eg er oppteken av at fylkeskommunane og partane i arbeidslivet sjølve finn løysingar på utfordringane i vidaregåande opplæring. Frå 1. november vart ein ny lovregel teken i bruk, der partane i arbeidslivet gjennom yrkesopplæringsnemnda får meir å seie i samband med opplæringstilbodet i ein fylkeskommune. Det er viktig å sikre kompetansen i urmakarfaget. Likevel er det ikkje ønskjeleg å utdanne ungdom til yrke dei ikkje kan leve av. Behovet for arbeidskraft er eit sentralt element når vidaregåande opplæringstilbod blir planlagde, og det er derfor viktig at både utdanningspolitikk og næringspolitikk blir sett i samanheng. Eg håpar den nye lovregelen vil medverke til eit godt samsvar mellom talet på elevplassar i vidaregåande skule, talet på lærlingplassar og behovet i arbeidslivet. Frå hausten 2008 har fylkesutdanningssjefen i Buskerud, med atterhald om finansiering frå dei fylkeskommunane som elevane kjem frå, lagt fram forslag om at Vg2 ur- og instrumentmakar igjen blir oppretta som landsdekkjande tilbod ved Kongsberg vidaregåande skule. Eg kan avslutte med å fortelje at hovudutvalet i Buskerud fylkeskommune i går vedtok forslaget, og at det dermed – med atterhald om finansiering – vil bli oppretta eit slikt tilbod.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-07:
Lat meg først få takke for gratulasjonen og seie at eg ser fram til samarbeid med representanten Dørum. Eg er svært oppteken av at vi skal halde på kompetansen i m.a. urmakarfaget, men sjølvsagt òg på andre viktige handverk i åra framover. Det er ei krevjande oppgåve, sidan det gjeld ein liten arbeidsmarknad og ofte få søkjarar. Men det er då òg bakgrunnen for at vi har innført ein ny lovregel som gjev partane i arbeidslivet større ansvar for det og større moglegheiter for å finne løysingar. Det er derfor òg svært gledeleg at vi no – med atterhald om at finansieringa kjem på plass – får eit tilbod på ein vidaregåande skule. Eg har godt håp om at det skal bidra sterkt til at vi kan halde på den viktige kompetansen som er i urmakarfaget.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-07:
Eg deler til fulle representanten Dørums engasjement for dette spørsmålet, og eg er glad for at det no ser ut til at vi kan få på plass ei løysing for urmakarfaget. Så tek eg med meg vidare at det er mange fag som er i ein liknande situasjon. For kvart av dei må vi vere kreative og tenkje ut løysingar. Dei kan kanskje vere ulike. Det er bakgrunnen for at vi i dette tilfellet har funnet ei løysing, ved å få ei ny lovregel. I andre tilfelle vil andre løysingar vere aktuelle. Eg lovar at eg skal samarbeide tett med Dørum og Stortinget om å finne liknande løysingar også for andre fag.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-11-07:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «I den siste tiden har det dessverre vært dødsulykker og flere nestenulykker i «dødsleia» på Møre. Ifølge avisen Fiskaren inntraff to nestenulykker på sunnmørskysten bare i løpet av ei uke i slutten av oktober. På grunn av økt trafikk av større fartøy nær og langs kysten har situasjonen for sjarkflåten forverret seg kraftig de siste årene. Hvilke tiltak vil statsråden, eventuelt i samarbeid med andre statsråder, sette inn for å bedre sikkerheten for fiskerne på Mørekysten?»
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-11-07:
Jeg takker statsråden for et grundig svar. Jeg er opptatt av å være noe mer konkret når det gjelder farvannet utenfor Mørekysten, som er et farlig farvann. Vi må kanskje fokusere mer på sjøtrygghet utenfor nettopp denne delen av landet. Det er positivt at det er utarbeidet nye seilingsleder for farvannet ved Nyhamna i forbindelse med Ormen Lange-anlegget. I Norge har vi fem trafikksentraler. Dessverre er det ingen slike trafikksentraler mellom Fedje og Vardø. Trafikksentralene har som hovedoppgave å forebygge farlige situasjoner. Grunnlaget for en trafikksentral for den nevnte delen av landet – Mørekysten – er godt dokumentert. Mitt spørsmål vil være konkret: Vil statsråden sette på dagsordenen, utgreie og legge til rette for at det blir etablert en trafikksentral lokalisert til Møre og Romsdal?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2007-11-07:
Jeg takker også for dette svaret. Jeg tror vi kan være enige om at det er en veldig stor avstand mellom Fedje og Vardø, med farlige havstrekninger. En trafikksentral burde her vært vurdert. Jeg håper at det kan bli gjort. Fiskeri- og kystministeren var inne på det å flytte skipstrafikken lenger ut, få seilingsledene lenger unna land. Det er viktig, ikke minst i områder der det er stor fiskeriaktivitet og oljeaktivitet. I tilfelle det skulle skje en ulykke, er det også veldig viktig at skip med last er lengst mulig fra land med tanke på beredskapshensyn og omrømmingstid. Nå sa statsråden at det blir arbeidet med dette når det gjelder Vestlandet. Jeg vil gjerne at statsråden er litt mer konkret, og stiller spørsmålet: Vil statsråden arbeide for at trafikken forbi Møre og Romsdal og den farlige havstrekningen rundt Nordvestlandet blir en del av den framtidige skipsleia lenger vest?
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Når vi jobber med sjøsikkerhet, er jeg veldig opptatt av at vi bruker de ressursene vi har til rådighet, mest mulig målrettet. Det vil bl.a. innebære at dagens trafikksentraler er best mulig utstyrt, og at flåten som ferdes langs kysten, har AIS-utstyr montert om bord. På den måten kan de trafikksentralene som eksisterer i dag, og som følger trafikken langs hele kysten, følge bevegelsene til små og store båter, og båtene vet om hverandre. Jeg mener at det er viktig å prioritere å styrke og videreutvikle de tiltakene vi allerede har satt i gang, før vi setter i gang store og kostnadskrevende prosjekter.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Det skal etableres seilingsleder utenfor Vestlandet, også utenfor Mørekysten. Nøyaktig hvor de seilingsledene blir plassert, er det for tidlig å si noe om i dag. Det jobber Kystverket med nå. Da man fastsatte seilingsledene mellom Vardø og Røst, var det en prosess der man hadde dialog med de berørte næringene – man hadde også en bred høringsprosess – for å se hvor det var mest hensiktsmessig å plassere ledene. Vi endret det opprinnelige forslaget fra Fiskeri- og kystdepartementet etter at forslaget hadde vært på bred høring. Her skal det plasseres leder, og vi skal gjøre det i tett dialog med de berørte partene.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Markedet for selprodukter fikk et alvorlig tilbakeslag tidlig på 1980-tallet. Siden den gang har det ikke vært lønnsomhet i den norske selfangstnæringen. Selfangsten i Norge er derfor opprettholdt kun som følge av offentlige subsidier. I de senere år har støtten til fangstbåtene, mottaksapparatet og produsenter beløpt seg til omkring 16 mill. kr pr. år. Slik sett har det vært betydelig forutsigbarhet om den årlige støtten fra staten til næringen. Ansvarlig ressursforvaltning tilsier at vi ikke kan drive fangst på klappmyss når bestanden er vesentlig redusert. Vi kan ikke forklare hvorfor denne bestanden er redusert. Reduksjonen kommer ikke som følge av fangsten de senere år. Dertil har den vært for beskjeden. Det legges nå opp til ytterligere forskning for å finne ut hva som kan være grunnen til at klappmyssbestanden er redusert. Det kan ha sammenheng med klimaendringer, men det vet vi ikke sikkert. Bestandssituasjonen for grønlandssel er god. Hvis kvotene ble tatt, og de ble tatt i form av ungdyr, ville fangerne ha oppnådd bra priser for skinnene. Med større volum ville enhetskostnadene ha gått ned for både selfangere og produsenter, og det ville vært betydelig bedre økonomi i næringen. Det lave uttaket av grønlandssel er derfor beklagelig. Resultatene fra årets sesong i Vesterisen var ikke oppløftende for de fire fartøyene som deltok. Effektivisering av fangsten og bedre utnyttelse av råvarene ser jeg på som en forutsetning for å skape lønnsomhet og forutsigbarhet i næringen. Regjeringen har i budsjettet for 2008 foreslått å sette av en like stor del av Kap. 1050 Post 75 – Tilskudd til næringstiltak i fiskeriene – til selfangsten som for 2007. Retningslinjene og deltakerkriteriene for neste års fangst er ennå ikke avklart. Vi vil i samråd med næringen finne fram til en god måte å disponere midlene på når Stortinget har vedtatt budsjettet for 2008. Jeg ønsker derfor å legge til rette for et støtteopplegg for neste år som bidrar til at det tas flere sel til en høyere markedsverdi. Regjeringen har i høst, på bakgrunn av restmidler fra tidligere år, utarbeidet et tilskuddsopplegg for å effektivisere fangsten og øke verdiskapingen. Dette er i form av et investeringstilskudd til fartøyene, slik at råstoffet kan utnyttes best mulig. I Østisen har selfangsten de siste årene ikke resultert i uttak av den mest lønnsomme selen. Dette har bakgrunn i at norske fartøy ikke har adgang inn i den russiske 12-milssonen, hvor ungdyrene av sel i hovedsak oppholder seg. Det er nå satt i gang en rekke prosjekter for å øke uttaket av sel i Kvitsjøen. Blant annet har et norsk fartøy søkt om å få adgang inn i Kvitsjøen under russisk flagg, og det er også igangsatt flere samarbeidsprosjekter med russiske fangstkollektiver. Dette er tiltak som Regjeringen stiller seg positiv til.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Når det gjelder klappmyssbestanden, skal det som sagt settes i gang ny forskning på det området. Jeg vil ikke her og nå ta stilling til de enkelte metodene som skal inngå i den forskningen. Det får vi komme tilbake til, men vi er opptatt av å ha en tett dialog med næringen på alle områder i selfangstpolitikken. Når det gjelder subsidiene til selfangstnæringen, synes jeg at det er hyggelig at Fremskrittspartiet tar til orde for offentlig medvirkning til å holde liv i en gammel næring. Når det gjelder støttenivå, har Regjeringen som sagt lagt opp til å videreføre støtten fra tidligere år. Så er det om å gjøre at vi får brukt de pengene på en måte som gir best mulig resultat, både for selfangsten og for selfangstnæringen.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2007-11-07:
Først vil jeg bare si at når det gjelder markedsadgangen for selfangstprodukter, er det et område som Regjeringen tar på største alvor, der vi også er aktive overfor de landene det er viktig å ha kontakt med i denne sammenhengen. Men det å markedsføre produktene sine er faktisk et ansvar for næringen. Så er jeg selvfølgelig kjent med den stortingsmeldingen som ble lagt fram i forrige periode, og også det engasjementet som Stortinget hadde i den saken. Jeg vil komme tilbake til Stortinget på en egnet måte som en oppfølging av Stortingets behandling av stortingsmeldingen i forrige periode.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «Situasjonen for norsk selfangstnæring er alvorlig. Fangstforbud på klappmyss, lavt uttak av anbefalt kvote og dårlige økonomiske støtteordninger fra staten er med på å svekke næringen. I tillegg trenger næringen forutsigbarhet slik at drift og investeringer kan gjøres i et lengre tidsperspektiv. Hva vil statsråden gjøre for å skape bedre rammevilkår og mer forutsigbarhet for selfangstnæringen?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Jeg er enig i at lønnsomhet ikke er det som kjennetegner selfangstnæringen. Det bør også være utgangspunktet for den politiske behandlingen, slik at man kommer med de støtteordningene som er nødvendige. Statsråden har rett i at det er forutsigbarhet for næringen, men den forutsigbarheten går på at de økonomiske vikemidlene er for lave. Derfor må man ta et løft. Når situasjonen er slik som den er på markedssiden, der man har store problemer med å bli kvitt sine produkter, er det også et sterkt argument for at man må øke de økonomiske støtteordningene til næringen. Det mest alvorlige er fangstforbud på klappmyss. Næringen har bedt om å få være med på det man kaller merkefangst av klappmyss. Vil statsråden ta initiativ til at det kan skje i framtiden?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2007-11-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er riktig at Fremskrittspartiet ønsker å bruke mer midler på å støtte selfangstnæringen. Det er flere årsaker til det. Det er ikke bare fordi det er en gammel og tradisjonsrik næring, men også fordi det er viktig å beskatte selbestanden med tanke på fiskerinæringen. Når situasjonen er slik som den er på markedssiden, og det kanskje har vært gjort for lite fra myndighetenes side opp mot utlandet og den heksejakten som har vært på selfangstnæringen, mener vi at det er riktig. De signalene vi får nå, er rett og slett at de økonomiske støtteordningene blir videreført. De er for dårlige. Det er ingen som ønsker å foreta investeringer dersom man risikerer at det går mot slutten for norsk selfangstnæring. Tidligere har selfangstnæringen og hvalfangsnæringen vært diskutert i egne saker på Stortinget. Vil statsråden ta initiativ til at det blir fremmet en stortingsmelding i så måte, slik at Stortinget får diskutert dette?
Jan Petersen (Høyre), 2007-12-04:
Jeg har ikke sagt at det er uproblematisk. Jeg har sagt at det er mulig å få det til. Jeg er glad for at Signe Øye nå bekrefter at vi har et pluss i forhold til det budsjettet som Arbeiderpartiet går inn for, men jeg tror vi begge må erkjenne at hvis vi skal komme i nærheten av å nå opp til de studiene som ligger til grunn for det langtidsplanen forutsetter, må vi begge være med på å dra dette betydelig opp. Det er det som er den reelle utfordringen, ikke en finregning nå.
Jan Petersen (Høyre), 2007-12-04:
Slik kan det ikke virke. Realiteten er jo at både departementet og Stortinget har bestemt seg for hvordan en plan skal henge i hop. Spørsmålet er rett og slett om vi da greier å følge opp våre egne vedtak eller ikke. Det er der problemet har ligget på bevilgningssiden, nemlig at selv det Stortinget har definert som det riktige beløpet etter å ha prøvd alle faktorene bak regnestykket, har man ikke greid å følge opp i de årlige budsjettene. Det er noe vi alle sammen har ansvaret for, men det betyr ikke at vi da bør la være å adressere det. Da bør vi adressere det, slik bl.a. Høyre gjør det i sitt alternative budsjettforslag. Ellers interesserer jeg meg atskillig for Jacobsens skatteresonnement, for det er åpenbart at han tror at skatteøkningsinntekten skyldes at man har fått en høyere beskatning under den rød-grønne regjeringen. Vel, mye av det skyldes rett og slett at det har blitt så mye fart i økonomien, som ikke minst skyldes de skattelettelser som den forrige regjeringen introduserte, og at man nå har fått en inntekt man kan bruke, og min appell er at man bruker i hvert fall lite grann av den til å øke forsvarsbudsjettet.
Jan Petersen (Høyre), 2007-12-04:
Jeg lyttet med stor interesse til særlig slutten av Signe Øyes innlegg, som jeg ikke kunne oppfatte på annen måte enn at også hun mener at bevilgningspilene må gå oppover igjen. Det synes jeg er bra, og det synes jeg er et sterkt og klart signal til Regjeringen, når den nå går inn i behandlingen av det spørsmålet. Mitt spørsmål dreier seg imidlertid om følgende: Siden Signe Øye er så fornøyd med årets budsjett, ser hun det ikke som et problem at Stortinget ikke greier å følge opp sine egne vedtak? Vil ikke det sende et signal til neste periode? Problemet er jo ikke å få vedtatt en langtidsplan; problemet er å få fulgt den opp hvert eneste år. Hadde det ikke vært bedre for troverdigheten om hun hadde fulgt meg i den smule selvkritikk jeg har vært villig til å utøve, nettopp fordi vi ikke har greid å følge opp langtidsplanen? Det tror jeg må være en forutsetning for at vi neste gang skal kunne greie å gjøre dette vesentlig bedre.
Jan Petersen (Høyre), 2007-12-04:
Arbeiderpartiets hovedtaler Signe Øye bekreftet at hun mente at bevilgningspilene nå igjen bør peke oppover når vi kommer til den nye langtidsplanen. Det er et viktig utsagn og et viktig mål. Jeg forstod hennes innlegg også slik at hun mente at regjeringsfraksjonen var godt samkjørt. Da er spørsmålet om det betyr at Jacobsen vil være behjelpelig når det gjelder å få bevilgningspilene igjen til å peke oppover.