Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2016-06-02:
Da jeg hørte debatten, tenkte jeg på at det er et tankekors at vi har sett hvordan statsråder – både fra den forrige regjeringen og fra denne regjeringen, altså statsministeren og helseministeren og nå sist næringsministeren – har vært og besøkt Oslo Cancer Cluster, og alle bejubler innsatsen og omtaler hvor lovende dette arbeidet er for at Norge skal være i forkant med avgjørende viktig kreftforskning. Det handler om muligheten til å hjelpe mennesker og også muligheten til å få bedre næringsutvikling på dette området. Da må jeg si at jeg synes de svarene vi har fått, blir litt passive. Jeg har tatt opp spørsmålet om Oslo Cancer Cluster i spørretimen tidligere, med næringsministeren, og vi hørte svar fra næringsministeren og fra helseministeren i spørretimen i går – og i debatten i dag – om at de må søke på nytt, og at det er ikke regjeringen som bestemmer om de vil kunne få støtte. Det jeg er opptatt av, er om vi har ordninger som er egnet til å drive fram utviklingen på dette feltet. Når det gjelder f.eks. det å utvikle kreftmedisin, vet vi jo at det tar i gjennomsnitt 13 år å komme fram, gjennom utprøvingsfaser og de forskjellige stadiene man skal igjennom, som helseministeren helt sikkert kjenner godt til. Da er det klart, når det gjelder en ordning som den som heter Norwegian Centres of Excellence, den som Oslo Cancer Cluster har hatt nå, som har en grense på ti år, at det er et spørsmål om det på dette området er egnet å ha den typen begrensninger på virkemiddelapparatet. Så er jeg klar over at det er noen EU-regler osv., men det har også vært mange tilfeller der man har kunnet forhandle og få til endringer ut fra hva som er den reelle situasjonen og behovene. Global Centres of Expertise, som det er vist til at Oslo Cancer Cluster nå skal søke på, er en ordning som de har prøvd å søke på, som det har vært sagt her, i et par år, ved et par anledninger. De får som svar der også at kriteriene for ordningen er slik at ikke Oslo Cancer Clusters arbeid er godt nok innenfor ordningen, slik jeg har forstått deler av de svarene. Jeg mener at vi må se på om virkemiddelapparatet er egnet til å fremme en bedre utvikling på dette området. Hvis jeg også skal trekke inn det fondet som står mer for neste fase – når man skal inn og investere i det enkelte selskap, ikke i Oslo Cancer Cluster – er Investinor det nye fondet som kunne være egnet for dette området. Men der er også kriteriene, formålet, formulert på den måten at det handler veldig mye om reiseliv, maritim virksomhet, tradisjonelle næringer i Norge som har ganske mye kapitaltilgang, mens bioteknologi ikke har vært med i hovedformålene, men kommet inn i en eller annen undergruppe nå. Det er vel kun ett prosjekt innenfor Investinors portefølje som handler om bioteknologi. Det er stort behov for å gå gjennom virkemiddelapparatet, om det er egnet til å hjelpe denne typen industri. De ordningene vi har, virker ikke særlig treffsikre. Når vi møter et tilfelle som Oslo Cancer Cluster, som alle bejubler, men som ikke har noen muligheter innenfor noen ordninger, mener jeg ikke at man skal gå inn i den enkelte søknad fra Oslo Cancer Cluster, men jeg mener vi må se på om vi har ordninger som er egnet for å få en utvikling innenfor medisinsk forskning og næringsutvikling, og hvor de som er motorer her, kan få den nødvendige støtte og hjelp fra myndighetene i de fasene de skal gjennom, at vi greier å tilrettelegge på en god nok måte. Jeg tror det er felles hensikt her, men jeg mener at vi også har et felles ansvar for å se på om virkemiddelapparatet bør forbedres for å møte denne næringen på en riktigere måte.