Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2005-06-14:
Også i år har Regjeringen klart å få i stand en avtale med partene i jordbruksforhandlingene, og det er rimeligvis ikke mangel på tilfredshet fra regjeringspartienes side. Jeg har flere ganger hørt si at ingen tidligere regjering har fire år på rad klart å få til en avtale. På den måten kan man også si det. Sannheten er jo at aldri tidligere har den politiske situasjonen vært slik den er nå. Regjeringen, som har konkurranseloven som politisk rettesnor kombinert med et fremskrittsparti på vippen i Stortinget, kan vel kanskje fortone seg som det reneste skrekkscenario i Landbrukets Hus. Aldri før har noen regjering vært i stand til å drive gjennom så omfattende endringer i landbrukspolitikken på så kort tid – og det nærmest fullstendig uten at det har vært en forutgående debatt i Stortinget om disse endringene. Norges Bondelag og Norges Bonde- og Småbrukerlag har, etter min oppfatning, på en god måte bedrevet det man må kunne kalle skadebegrensning, gjennom å ha inngått disse avtalene, og har ut fra den politiske situasjonen sannsynligvis oppnådd det maksimale av hva som er mulig å forvente. Det er faktisk grunn til å gi ros for at man har klart å komme fram til en avtale, slik man har gjort også i år – en avtale som for øvrig peker i noe annen retning enn tidligere avtaler har gjort. Men det er grunn til å merke seg saksordførerens innlegg. Det kan ikke tolkes på noen annen måte enn som en klar advarsel til Regjeringen når det gjelder både den økonomiske utvikling og den strukturutvikling vi har sett i den seneste tid, for retningen i Regjeringens politikk er ikke til å ta feil av: Profilen på tilskuddene jevnes ut. Det er de små som taper.Produksjonstak på det enkelte bruk heves kraftig. Særlig har vi sett dette på melk, der maksimalkvoten på enkeltbruk har økt fra 175 000 liter til 400 000 liter i perioden, mens Regjeringen har ønsket at det taket skulle økes helt opp til 500 000 liter. 400 000 liter er blitt resultatet av forhandlingene.Man har fått en friere omsetning av melkekvoter.Man har fjernet aktivitetskravet for samdrifter.Man har økt avstandsgrensene for samdrifter.Man har hevet konsesjonsgrensene på kraftfôrkrevende produksjoner ganske kraftig, med overproduksjon og fallende priser som resultat. – Dette bare for å nevne noen av de endringene som er blitt foretatt i denne perioden. I år har man, til tross for krystallklare utsagn både fra statsminister og landbruksminister tidligere i vinter, også rørt ved markedsreguleringen. Statens tilbud i forhandlingene la til grunn at markedsordningen for egg og fjørfe skulle oppheves. Resultatet av behandlingen ble altså at markedsordningen for fjørfe ble opphevet, mens ordningen består for egg. Det er alvorlig nok, ikke minst i lys av de garantier som ble gitt noen måneder tidligere. Men enda mer foruroligende er det arbeidet som nå er satt i gang fra Konkurransetilsynets side, som altså fra 1. januar 2006 er overlatt ansvaret for tilsyn med melkesektoren. Konkurransetilsynet har gitt ECON i oppdrag å utarbeide en rapport om konkurransesituasjonen i melkesektoren, der ECONs prosjektbeskrivelse tilsier at konkurransepolitikken vil gå langt utenpå landbrukspolitikken – stikk motsatt av det landbruksministeren har sagt tidligere i intervju. Konkurransetilsynet tiltar seg gjennom et slikt oppdrag en rolle som en politisk aktør, som vil kunne få konsekvenser for pris til bonde og konsekvenser for landbrukssamvirkets framtidige rolle, og i siste instans en sentralisering av både produksjons- og foredlingsvirksomheten, som vil få konsekvenser for distriktslandbruket. Senterpartiet fremmer derfor et forslag om å behandle endringer i markedsordningen i Stortinget før disse blir gjennomført i forhandlingene. Og når Einar Steensnæs i sitt innlegg uttrykker glede over at markedsordningen for egg blir opprettholdt, burde den eneste naturlige konklusjonen på det være at han støttet dette forslaget. Hans egen regjering ville nemlig også fjerne markedsordningene på egg. Saksordføreren sa også i sitt innlegg at overproduksjon er årsak til en svak inntektsutvikling. Regjeringen har i perioden økt produksjonsrammen på enkeltbruk kraftig og stimulerer gjennom dette til strukturendringer. Skal man få bukt med overproduksjon, må selvsagt bruksnedgangen forsterkes ytterligere, og de strukturendringene som også representantene for regjeringspartiene uttrykker en viss bekymring for, ville ha måttet bli forsterket. Det er faktisk slik at skulle man ha oppnådd den inntektsutviklingen som også Einar Steensnæs gav uttrykk for at han gjerne hadde sett at man skulle ha oppnådd – 600 mill. kr mer enn det man klarte i fjor – måtte bruksavgangen ha blitt forsterket ganske kraftig. Man ville ha fått et enda mer kapitalintensivt landbruk – et landbruk som blir enda mer sårbart for renteøkninger, og et landbruk som ville ha tynnet ut de faglige miljøene på bygdene enda mer. Jeg vil til slutt ta opp det forslaget som Senterpartiet har fremmet, og som er inntatt i innstillingen.