trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-07:
Jeg tar ansvar. Det betyr at disse midlene i stor grad kommer fram dit de skal. Det som i de første årene av Kunnskapsløftet har skjedd med de store midlene vi nå bruker på etter- og videreutdanning, er at man har prioritert skoleledelse. Det har vært et ønske fra Regjeringen og fra den forrige regjeringen. Det vi nå ser, er at det er den enkelte virksomhet som bestemmer hvordan pengene skal brukes, og at studiepoengene i noe større grad altså har gått til skoleledere. Mesteparten av de store midlene har selvfølgelig gått til lærerne. Det er ikke slik at etter- og videreutdanningen i Kunnskapsløftet i hovedsak dreier seg om studiepoengproduksjon. Den dreier seg om innføring i nye læreplaner, enten i form av kurs på skolen eller i form av kurs tilrettelagt utenfor skolen. Dette er helt i tråd med det som er Regjeringens tilnærming til dette, og – ikke minst – det som var den forrige regjeringens tilnærming. Jeg har i likhet med representanten Dørum registrert at noen lærere har ment at det på den enkelte skole har vært for dårlig dialog om hvordan midlene skal brukes. Det har jeg tatt meget alvorlig. Vi har gått inn i en dialog med KS og med Utdanningsforbundet. Vi står sammen om tolv punkter som skal gi en enda bedre forankring lokalt, slik at pengene i større grad også tilfaller lærerne, og man er enig om hvordan midlene skal brukes. Det at man i den første tiden med Kunnskapsløftet har prioritert skoleledelse, er viktig og riktig. Skoleledelse er veldig viktig for at Kunnskapsløftet skal kunne gjennomføres, og gir den trygghet for skolens utvikling som vi ønsker. La meg også si at vi følger dette tett. Mitt inntrykk er at både Utdanningsforbundet, de andre organisasjonene i skolen og KS har tatt dette veldig alvorlig. Det er ikke mulig for meg å bestemme hva midlene i den enkelte virksomhet skal brukes til. Jeg har tillit til at den enkelte skoleeier og skolens ledelse sammen med sine ansatte bestemmer på hvilke områder man har størst behov for påfyll av kunnskap, og innen hvilke områder man har mest behov for å gå på kurs. Det er ikke mulig verken for meg eller for noen annen på statlig nivå å gå så detaljert inn i dette, men vi stiller i år nesten 750 mill. kr til rådighet for etter- og videreutdanning. Det er det største løftet noensinne.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-07:
I forbindelse med hele Kunnskapsløftet og den store satsingen på etter- og videreutdanning bruker vi over år flere milliarder kr. Det bruker vi bl.a. på læreren, for læreren er det viktigste enkeltmennesket i klassen for at barna våre skal lære mer. Det å gi læreren trygghet, både i forhold til fag, i forhold til hvordan de nye lærerplanene er, og hvordan Kunnskapsløftet er, er veldig viktig. Derfor har de prosessene som vi nå har vært gjennom sammen med lærerne og KS, vært svært nyttige og viktige for alle parter. Vi er også ganske tydelige på den lokale forankringen, med hensyn til hvordan man skal bruke disse midlene på en best mulig måte. La meg også si at videreutdanning er prioritert på noen områder også i Kunnskapsløftet. Det gjelder naturfag, og det gjelder språkfag. Derfor er det mange lærere som nå har fått studiepoengproduksjon innenfor naturfag og språkfag, og også innenfor andre fag hvis en lokalt har ønsket det. Forankring lokalt og rammeverket rundt det gir denne muligheten. Vi vil i mange år framover bruke betydelige midler på å satse på skolen, på etter- og videreutdanning av lærere. Det gjør vi med statlige midler, men også skoleeier, altså KS,(presidenten klubber) har tatt til orde for et betydelig kompetanseløft for lærerne. (presidenten klubber)
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-07:
Det er ett av mange forslag vi vurderer. Det er også et godt forslag. Vi har akkurat hatt en evaluering av allmennlærerutdanningen, foretatt av NOKUT. Den gav et ganske nedslående resultat. For enkelte av våre høyskoler var resultatene spesielt nedslående. En av de tingene det ble pekt på, er at det har vært liten sammenheng mellom teori og praksis. Mange lærere sier at de får et praksissjokk når de kommer ut i skolen. Utdanningen har vært for teoretisk forankret, og ikke forankret i klasserommet. Det er en av de tingene vi nå er inne i en prosess med, og som vi vil gjøre endringer på. Vi må ha en bedre lærerutdanning og en bedre praksis knyttet til lærerutdanningen, slik at de unge nyutdannede lærerne føler seg trygge i møtet med eleven i formidlingen av kunnskap, at de ikke føler utrygghet i forbindelse med dette. Derfor er det en av de viktige utfordringene vi tar tak i. Å innføre en mentorordning kan være et godt forslag, men vi har nok bruk for flere forslag enn bare det. For som sagt: Evalueringen gav et godt grunnlag for å gjøre ganske store endringer i lærerutdanningen, når det gjelder både innhold og struktur.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-07:
Igjen er jeg selvfølgelig hjertens enig i at den viktigste i klasserommet er læreren. Lærerens kompetanse, kunnskap og trygghet i utøvelsen av læreryrket er veldig viktig for at barna våre skal lære mer, og for at skolen vår skal bli bedre. Det betyr at vi har en utfordring overfor de nye lærerne knyttet til lærerutdanningen, men at vi også har en utfordring overfor de lærerne vi har. De lærerne vi har, skal vi ha i mange år. Det er dyktige lærere, og de skal føle at samfunnet satser på dem. Det er det vi nå gjør. Det kunnskapsløftet, det kompetanseløftet vi er inne i, er det største enkeltløftet for noen yrkesgruppe noensinne. Staten tar halvparten av regningen. Kommunen, skoleeieren, tar den andre halvparten. Over disse årene som Kunnskapsløftet innføres, vil det bli brukt over 2 milliarder kr på etter- og videreutdanning. Det er klart at vi som samfunn forventer at vi skal få noe igjen for det, at vi skal få bedre skoler og bedre elever. Hva vi skal gjøre i etterkant av Kunnskapsløftet når det gjelder etter- og videreutdanning av lærere, har Regjeringen så langt ikke drøftet. Jeg vil anta at det vil bli en diskusjon, for etter- og videreutdanning av lærere, som av mange andre yrkesgrupper, er en kontinuerlig prosess. Vi har tatt et ekstraordinært løft nå knyttet til innføringen av Kunnskapsløftet, men i hovedsak er etter- og videreutdanning også skoleeiers ansvar. Vi må derfor ha en dialog med KS om hvordan vi skal gå videre når det gjelder dette.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-03-07:
Det er en rapport fra Fafo, som er bestilt, og som er grunnlaget for mye av denne debatten, om kunnskap om den lokale forankring. Utgangspunktet er at det er svært vanskelig – for ikke å si umulig – for en statsråd å være så tydelig på at den skolen, at den læreren, skal ha etter- og videreutdanning på akkurat disse områdene. Jeg har tillit til at skoleeier, skoleledelse og lærere sammen blir enige om det. Derfor har vi hatt en omfattende prosess med mange møter mellom mitt departement og KS og Utdanningsforbundet, der vi nå er enige om tolv punkter for veien videre. Hovedutfordringen her dreier seg om lokalt eierskap, lokal forvaltning, lokal innsikt og medbestemmelse. Mitt inntrykk er nå at lærerne er godt fornøyd med den prosessen vi har vært inne i, godt fornøyd med resultatet av den. Hvordan man velger å bruke disse midlene – om man velger å bruke dem på studiepoengproduksjon for noen lærere, eller om man har mulighet til å gå på kurs over noen dager for å lære om innholdet i Kunnskapsløftet – vil jeg igjen si: Det er opp til den enkelte skoleeier i samarbeid med lærerne og skoleledelsen. Og la meg si at jeg har tillit til at skolen håndterer dette, men hvis det på nytt viser seg at det er uro eller usikkerhet om de store midlene til dette, er vi når som helst parat til igjen å møte Utdanningsforbundet, KS og andre aktører i skolen. Men vi har nå altså hatt en omfattende møteserie. Og jeg tror at dette nå er i orden.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-03-07:
Åpenhet i skolen er viktig, og det er også viktig å ha åpenhet om hvor ressursene blir av. Kunnskapsministeren har vært en av de fremste talsmennene for at de generelle overføringene og økningene i overføringene til kommunene også har ført til at vi har fått flere lærere i skolen, at det er færre elever pr. lærer. Fremskrittspartiet har flere ganger fra denne talerstol pekt på at dette ikke er riktig, og at det har vært en rekke undersøkelser som har indikert at disse pengene ikke er kommet frem. Nå kom det for en tid tilbake tre nye undersøkelser som viser at pengene ikke havner i skolen. For en tid tilbake gav Anniken Huitfeldt, som er Arbeiderpartiets skolepolitiske talsmann, i en lokalavis uttrykk for at hvis ikke de generelle overføringene gir det resultatet Regjeringen ønsker, må vi vurdere øremerking. Er statsråden enig med representanten Huitfeldt fra Arbeiderpartiet – og med Fremskrittspartiet – i at vi nå må vurdere å sette inn øremerkede midler for å sikre at pengene havner i skolen?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-03-07:
Det er én innsatsfaktor som er viktigere enn alle andre innsatsfaktorer for å sikre kvalitet i skolen, og det er kompetente lærere. Det viser all forskning. For å bedre kompetansen til lærerne må man følge to veier. Den ene er det langsiktige løpet. Jeg forventer faktisk at statsråden legger frem en stor reform om allmennlærerutdanningen, som bl.a. medfører at vi får et femårig løp med krav til fordypning. Den andre er å følge opp de lærerne som faktisk er der. Det er de som i første rekke skal gjennomføre Kunnskapsløftet. Da Stortinget for en tid tilbake behandlet et forslag om en forpliktende plan for lærere på individplan for å sikre at lærerne på individplan får den nødvendige etter- og videreutdanning, gikk regjeringspartiene imot. Jeg opplevde at statsråden ikke svarte på spørsmålet fra representanten Dørum om hvorvidt statsråden vil ta et initiativ som sikrer lærernes rett til etter- og videreutdanning, slik at de settes best mulig i stand til å gjøre jobben sin. Jeg vil utfordre statsråden på nytt: Hva vil statsråden konkret gjøre for å sikre at den enkelte lærer får det kravet om etterutdanning som ligger i Kunnskapsløftet, oppfylt?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
I statsrådens første svar gav han en oversikt over mange viktige aktører for å få økt kunnskap i skolen og hos elevene, men han nevnte da ikke hjemmet, selv om det kom etter hvert. Jeg lurer på: Gjør vi rett, når vi sier at svaret på manglende kunnskap hos elever som også har lavt utdanningsnivå hjemme, er å komme med nye tiltak i skolen? St.meld. nr. 16 for 2006–2007 er god på mange beskrivelser og er veldig god på analyser, men den sier veldig lite om tiltak for hjemmet, tiltak for å sette hjemmet i stand til å være en aktør i barnets læring. Det kan føye seg inn i rekken av denne regjeringens mangel på familiepolitikk. Kristelig Folkeparti mener at en bevisstgjøring av hjemmets rolle hos lærere og foreldre er helt avgjørende hvis vi skal få økt kunnskap hos barn og gitt dem en utdanning som en god basis i livet. Mitt konkrete spørsmål er: Vil statsråden ta initiativ til at en økt fokusering på samarbeidet mellom hjem og skole kommer inn som en viktig del i lærerutdanningen og i lærernes etterutdanning?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
Kompetanseutviklingen som Bondevik II-regjeringen satte i gang, er meget viktig for å sette lærerne i stand til å gjennomføre Kunnskapsløftet på en god måte. Jeg synes også det er bra at kommuner og fylkeskommuner bidrar så mye med egne penger som det de gjør, men jeg kjenner en liten uro når det kanskje ikke gir så gode resultater som det vi ønsker. Dette er likevel tiltak som er igangsatt for lærere som allerede er ute i skolen. For Kristelig Folkeparti er det også viktig hvilken start vi gir de nyutdannede lærerne, og hvilken kompetanse vi gir dem med på veien. Mange nyutdannede lærere gir beskjed om at de føler seg utrygge i klasseromssituasjonen. Det å få tilbakemeldinger og innspill som kan gjøre den situasjonen tryggere, er viktig. Kristelig Folkeparti har derfor foreslått å få til en mentorordning for nyutdannede lærere, hvor erfarne lærere knyttes opp mot en ny lærer det første arbeidsåret. På den måten kan vi sikre og ivareta den kunnskapen som fins. Vil Regjeringen ta dette inn i en helhetlig tenkning rundt kompetansestrategien for lærere?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Riksvei 460 i Lindesnes kommune er en tungt trafikkert vei. Næringsaktivitet på GE Healthcare og turisttilstrømming til Lindesnes fyr utgjør en stor belastning på veien. Kommunen vil selv ta på seg å bygge en ny gang- og sykkelsti. Men da det er staten som eier grunnen, er kommunen blitt nektet å ta opp lån under henvisning til kommunelovens begrensninger. Vil statsråden ta initiativ til å fjerne hindringene slik at denne sterkt behøvde gang- og sykkelstien kan bli bygd?»
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
Jeg takker for svaret. Etter min mening er dette en problemstilling som gjør at lokale politikere, og ikke minst innbyggerne i Lindesnes, føler seg utrolig frustrerte. Kommunen har også et ansvar for å skape en trygg hverdag for sine innbyggere. På denne veien er det en kolossal trafikkmengde. Det er 1 200 tankbiler som kjører til og fra denne fabrikken, 1 080 av disse frakter brannfarlig, etsende væske, 1 500 trailere frakter gods, 440 ansatte pluss 120 innleide kjører fram og tilbake – og hvis man da plusser på 70 000 turister til Lindesnes Fyr, skjønner man at dette har man bruk for. Denne kommunen har økonomien i orden, så dette vil ikke være å skyve den økonomiske belastningen over til annen virksomhet eller å ta pengene fra andre tiltak. Men å forlange at dette skal tas av bedriftsmidlene, er ingen løsning på denne saken. Min utfordring til statsråden er: Kan statsråden, gjerne sammen med samferdselsminister Navarsete, prøve å finne en løsning som gjør at vi kan få en trygg gang- og sykkelsti for Lindesnes-innbyggerne?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
Jeg takker for svaret. Jeg vet også at regjeringspartienes representanter i landsdelen er opptatt av å finne en løsning på denne saken. Jeg skjønner at dette ikke er det eneste stedet hvor dette er et problem, som også statsråden sa. Men ordføreren, barna, innbyggerne og tankbilsjåførene langs riksveien ber om at kommunen selv må få lov til å gjøre denne veien tryggere. Staten vil spare penger, og kommunen vil ta på seg oppdraget, men de trenger å få lov til å ta opp lån. Jeg håper derfor at statsråden og Regjeringen, eventuelt i samarbeid med andre, vil være med på å finne en praktisk løsning for å få til denne veien. Jeg tar med meg det rådet statsråden har gitt til sørlendingene. Men jeg tror vi som politikere virkelig ville ha tjent på ikke å la oss stoppe av disse formalitetene, men heller vise at her er det politisk vilje til å finne gode løsninger – ikke bare la oss stoppe av prinsipper.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-03-07:
Fire år med Bondevik II-regjeringen var veldig bra. Det har ført til at representanten Anniken Huitfeldt og Bård Vegar Solhjell, SV, har erkjent at man må legge trykk på kunnskap i skolen. Det er en kollektiv erkjennelse som er felles for statsråden, Venstre og andre partier. Så jeg tror ikke man skal harselere over fortiden, spesielt når fortiden var nødvendig for at bl.a. SV skulle finne fram til et spor hvor det var helt klart at kunnskap og aktiv kunnskapsformidling er sentralt i skolen. Jeg skal gå tilbake til utgangspunktet. Jeg oppfatter nå statsråden dit hen at han aksepterer at nasjonale prøver er et pedagogisk verktøy for å måle utviklingen hos den enkelte elev, slik at den enkelte elev skal kunne se hvor han eller hun kan strekke seg. Lærerne skal ha det verktøyet, og det skal være tilgjengelig, slik at vi ut fra dette kan oppleve det som en stortingsrepresentant som meg selv opplevde i en indisk landsby, at en faktisk ser Kunnskapsløftet lagt ut i et klasserom, og en ser hvordan det skinner hos alle, både hos lærere og elever. Jeg oppfatter at jeg har fortstått statsråden slik, men jeg vil gjerne be ham si at fire år med Bondevik II-regjeringen var – slik jeg tror – nødvendig for å få både SV og Arbeiderpartiet på rett kurs i forhold til betydningen av kunnskap i skolen.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-03-07:
Mitt spørsmål går til statsråd Djupedal. Vi har i den senere tid fått innsyn i bruken av Kunnskapsløftets midler i skolen når det gjelder kompetanseutvikling hos lærerne. Dette gjelder i utvalgte kommuner i fjoråret, og det forsterker den uro som vi har fått høre om fra forskjellige hold, bl.a. fra Utdanningsforbundet, men også fra andre. Det synes å peke i den retning at kompetanseutviklingsmidlene i stor grad ikke når lærerne. Samtidig kan vi konstatere at skolelederne får kompetanse. Det er bra, og det er nødvendig, men det er helt avgjørende for skolen at lærerne får kompetanseutvikling i både fag og pedagogikk. Det er selve grunnlaget for Kunnskapsløftet, og det er selve grunnlaget for å komme framover. I Venstre opplever vi det slik at kunnskapsministeren så langt og i stor grad har skjøvet ansvaret for denne utviklingen fra seg, bl.a. ved å vise til lokale skoleeiere. Det er grunn til å vise til at Kunnskapsløftet er en nasjonal dugnad i et tett samspill mellom nasjonale og lokale myndigheter, et samspill hvor man har en betydelig mulighet for å sørge for at penger kommer dit de skal komme. Når statsråden ikke tar dette ansvaret, kan han ikke samtidig komme unna det forhold at kunnskapsministeren er den øverste politisk ansvarlige for norsk skole. Så det spørsmålet jeg stiller, er: På hvilken måte vil kunnskapsministeren nå ta ansvar for å rydde opp i det forholdet at etterutdannings- og videreutdanningsmidlene ikke når fram til lærerne? Disse midlene er helt avgjørende for at det skal skinne, slik som jeg opplevde det i en indisk landsby: En jente reiser seg, ser på meg og sier: Vi skal bli uendelig mye bedre enn dere. Og jeg ser en stolt lærer sitte og smile og klappe i bakgrunnen. Når skal vi få det slik at lærerne kan smile – av samme glede – fordi de pengene de skal ha, når fram også her i landet?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-03-07:
Det er selvfølgelig bra at skolelederne får sitt, men det er helt avgjørende at lærerne får kompetanse ikke bare når det gjelder fagplaner, men også i fag og pedagogikk. Statsråden kan nå få en skinnende mulighet til å gjøre noe. I en rekke kommuner – Oslo, Bergen og Stavanger – i Telemark fylkesting og, senest, i Egersund fattes det nå vedtak lokalt om å lage forpliktende utredninger om et kompetanseår for lærere. Man vil ha en systematisk videreutdanning for å sørge for at lærerne får faglig og pedagogisk tyngde til å stå i det som er hensikten med Kunnskapsløftet. Det gir statsråden en mulighet til å komme denne lokale energien, som er betydelig, i møte ved f.eks. å være villig til å se på en forpliktende plan for videreutdanning og kompetansegivende kunnskap på nytt, og i hvert fall være villig til å vurdere forsøksordninger når det gjelder dette. Når denne energien kommer nedenfra, må jo en ansvarlig skolestatsråd som har de formål som statsråden nå har proklamert, løpe dem i møte og rope: Her er jeg! Da er mitt spørsmål til statsråden: Hva vil statsråden gjøre for at vi kan få til forpliktende forsøk med kompetansegivende videreutdanningsløp, f.eks. sammen med kommuner som nå er villige til å drøfte dette?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-03-07:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet til miljøvernministeren: «Fylkesmannen i Akershus har gitt Frogn kommune anledning til å åpne opp for næringsutvikling i et område på i alt 825 dekar i Nordskog, et sammenhengende og foreløpig urørt grøntareal i den kommunen i Akershus som har minst friareal pr. innbygger. Vil statsråden være villig til å ta et skritt for å sikre det omtalte grøntarealet, og i stedet tillate næringsutvikling på steinfyllingen ved E6 på Horgen?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-03-07:
Jeg takker for svaret, men jeg må innrømme at det fortoner seg ganske forunderlig. Når man først har vært i Frogn og sett det grøntområdet som nå skal brukes til næringsutvikling, og samtidig har vært på steinfyllinga som følger en vei hvor det er mulig å gå av en buss og komme kollektivt til området, er det ganske forunderlig at det ene området vernes som steinfylling, mens det andre området tillates å bli redusert – fra grøntområde til næringsutvikling. Jeg synes også det er riktig å gjøre statsråden oppmerksom på at ved fylkesbehandlingen av saken var man på fylkeskommunalt hold ikke kjent med innsamlede underskrifter. Det er også reist spørsmål om hvorvidt det har vært gjort en tilfredsstillende konsekvensutredning i forbindelse med grøntområdet. Det er meget mulig at alle formalia teknisk sett er på plass, men ved studier i felten blir kontrasten stor. Mens steinfyllinga langs hovedveien, som er lett tilgjengelig, skal vernes og ikke tillates brukt til næring, skal grøntområdet brukes til næring. Det blir en merkelig form for politikk. Der det var mulig å se ting i en sammenheng, gjør man det ikke. Jeg vil stille spørsmål om ikke statsråden ser at dette er et tankekors.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-03-07:
Jeg takker for statsrådens svar, og tar også til etterretning at hun har sagt det hun har sagt. Da får min kommentar utelukkende bli den at det får være opp til dem lokalt som mener at dette er en meningsløshet, å få fram sine synspunkter. Og så får det være opp til velgerne i Frogn kommune i kommende lokalvalg å sørge for at meningsløsheten blir korrigert. Det er det ikke opp til statsråden eller undertegnede å mene noe om. Men dette er i hvert fall min kraftige meningsytring fra denne talerstolen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2007-03-07:
Mandag i forrige uke var Øystein Djupedal ute i VG og jublet over at elevorganisasjonene tar avstand fra SVs program om å fjerne karakterene. Øystein Djupedal var som kjent leder av programkomiteen i SV og fikk gjennomslag for at SV skulle gå til valg på å fjerne karakterer og eksamen. Nå jubler han over at enda flere tar avstand fra SVs program. Til VG sier Øystein Djupedal at karakterene er kommet for å bli, og at han er veldig glad for at elevorganisasjonene nå støtter karakterer. Mitt spørsmål er da om Øystein Djupedal nå har gitt opp sin kamp mot karakterene.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
Jeg vil gjerne stille mitt hovedspørsmål til utenriksministeren. Kristelig Folkeparti støtter at denne regjeringen ved gjentatte anledninger har gitt uttrykk for at den ønsker å følge opp den nordområdestrategien som Bondevik II-regjeringen igangsatte. Regjeringen, med statsminister Stoltenberg og utenriksminister Gahr Støre i spissen, skapte store forventninger i nord med sin lansering av nordområdestrategien i Tromsø sist høst. Jeg vil si det slik at sigarføringen var svært høy foran et stappfullt auditorium i Tromsø. I nordområdestrategidokumentet står det bl.a.: «Regjeringen støtter initiativet om en internasjonal transportkorridor over Narvik havn.» Det beskrives hvordan Narvik havn spiller en viktig rolle i den internasjonale øst–vest transportkorridoren. Utenriksministeren har selv uttalt seg positivt om prosjektet nå, nærmest som om det bare var et tidsspørsmål før transportlinjene fra Asia til Narvik skulle tas i bruk. Men så: Før helgen besluttet Regjeringen ikke å støtte prøvetransporten som var planlagt i 2007. Som et direkte resultat av denne avgjørelsen er hele prosjektet nå lagt på is, og kontoret i Narvik er stengt. Prosjektet var, etter mitt skjønn, helt avhengig av både verbal støtte og statlig, økonomisk støtte for å komme videre med forhandlinger om en prøvetransport. Tidligere næringsminister, nå fylkesråd i Nordland, Odd Eriksen, har sagt at han tar avslaget som en bekreftelse på at Regjeringen ikke vil noe særlig mer i nord enn å slippe oljeselskapene til på sokkelen. Han mener at «avslaget til NEW-garantier i realiteten viser at det er en total mangel på vilje til å satse i nord.» Han sier videre: «Jeg ser ingen politisk vilje i departementet.» Mitt spørsmål blir da: Hvordan kunne Regjeringen gi nådestøtet til et så positivt og lovende prosjekt, etter løfterike og lovende uttalelser fra utenriksministeren, fra samferdselsministeren og fra fungerende kyst- og fiskeriminister?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
Jeg vil gjerne stille mitt tilleggspørsmål til samferdselsministeren. I budsjettdebatten i 2005 uttalte samferdselsministeren følgende: «Til representanten Sahl, som omtala ein korridor frå Kina til USA: Det er eit spennande prosjekt. På ministerkonferansen i Verona, der eg var til stades, var òg USA sin samferdsleminister. Eg tok opp saka med han, og me var einige om at denne saka skal drøftast og lyftast vidare mellom våre to land.»Og videre:«Og eg kan frå denne talarstolen seie at denne saka skal vere i fokus òg i fleirtalsregjeringa.» Da er det forunderlig at når dette prosjektet står ved en korsvei, når man trenger statlig verbal og økonomisk støtte for å få gjennomført de forhandlingene og få tatt en prøvetransport, sier man nei. Hva er det som har gått galt i de internasjonale samtalene?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-07:
Først og fremst er jeg glad for representanten Sahls positive omtale av nordområdestrategien. Sigarføringen kan jeg imidlertid ikke stå inne for. Jeg mener det var et meget realistisk prosjekt – en visjon – vi la fram i Tromsø 1. desember 2006. Når det gjelder denne konkrete saken, står jeg ved at visjonen om en transport fra Asia fram til Narvik havn, med transport mot de vestlige markedene, fortsatt er spennende og skal vies full oppmerksomhet. Når det gjelder det konkrete spørsmålet om en statlig redningsaksjon for et selskap som skulle drive prosjektering, var Regjeringen på det tidspunktet ikke beredt til å putte ekstra penger, utenfor de ordinære prosesser, inn i det foreliggende prosjekt. Det handlet her om et selskap der de lokale myndighetene, fylket, hadde vært bidragsyter gjennom lang tid og selv hadde satt grenser for hvor mye mer som kunne legges ned i prosjektet. Vi må nå se på helheten i dette, for å vite hvor vi skal plassere offentlige kroner med hensyn til både forsøksvirksomhet og prosjektering. Men jeg står fast ved at som en del av satsingen i nord, er dette et veldig spennende prosjekt, ikke minst sett i lys av det som skjer av utvikling i Nord-Sverige. Ellers må jeg si, på vegne av Regjeringen, at jeg ikke kan stå inne for noen av de sitatene som ble gjengitt av representanten Sahl når det gjelder satsingen i nord. Den har mange dimensjoner og mange elementer, og den går igjen på mange departementers budsjetter og planer. Det er en satsing på en bred front, noe ikke minst interpellasjonsdebatten her i Stortinget i går, om samarbeidet med Russland, viste.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-07:
Hvis det siste var spørsmålet, svarer jeg gjerne ja på det. Narvik er en viktig havn. Der er et viktig kunnskapsmiljø, og byen er en viktig del av industrifylket Nordland. Så å ha tett dialog om mulighetene som ligger der, det vil vi fortsette med. Samtidig er det viktig at vi fra Regjeringens side har ansvaret for å se på de konkrete prosjektene, kvalitetene i dem, styringen med dem, og måten de drives på, når vi skal bruke tross alt begrensede ressurser for satsing over et veldig bredt felt. Men jeg kan bekrefte at det vi har skrevet om NEW Corridor, visjonene i forbindelse med den, står vi trygt bak. Vi er opptatt av det og kommer til å jobbe videre med det. Men vi fant at i den rådende situasjonen på det nåværende tidspunkt var det ikke riktig å komme inn med den typen statlige midler.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-07:
Det er ikke slik at nordområdesatsingen bare er ord. Vi la inn 270 millioner nye kroner til nordområdetiltak i budsjettet i fjor. Dem bruker vi i år, i tillegg til alt det andre som går til nord innen forskning og utvikling innen fiskeri, energi, seismikk, transport osv. Det vil selvfølgelig også gjelde for Nordland. Men det er også slik at når vi får en henvendelse midt i februar om på kort varsel å skulle foreta ekstraordinær innskyting av statlig kapital i et selskap, må det vurderes meget strengt. Jeg tror det ville bli galt for nordområdesatsingen, for Nordland og for de mange spennende prosjektene som er der, om vi ikke også stiller veldig strenge krav til styring, utsikter, drift og ledelse av nyskapende prosjekter. Vi skal være i stand til å ta risiko og sjanser. Det gjør vi på mange områder. Jeg viser igjen til debatten vi hadde i går om forbindelsen over grensen til Russland, og kan bare veldig klart si at det er mye handling og trykk i denne satsingen. Det tror jeg også folk i nord bør merke seg.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-07:
Først vil jeg bare sterkt ta avstand fra påstanden om at vi har gått bort fra løfter – som representanten Sørfonn refererte til – på f.eks. barnehageområdet. Den største satsingen som har skjedd noensinne, foregår der, og det står Regjeringen, og også jeg, sterkt inne for. Det er ikke «luft» i nordområdesatsingen. I denne saken mener jeg at Regjeringen har tatt ansvar for en vanskelig beslutning. Vi er nødt til å ta ansvar for hvordan vi bruker statlige kroner overfor et selskap i en krisesituasjon. Vi mente at tiden ikke var inne for å gå inn med disse midlene. Det betyr ikke at vi har sett bort fra visjonen om NEW Corridor, om Narviks rolle og plass, men det setter kanskje en standard for at vi også stiller strenge krav til hvordan prosjekter skal utføres. Hvis man bruker denne saken som et eksempel på at man har få eller små ambisjoner, vil jeg snarere si at dette viser at vi stiller strenge krav. Det er en del av det å ha store ambisjoner for en satsing som skal kunne stå seg over tid.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-07:
Det er rom for å gi kritikk av FN. Og jeg tror statsministeren kanskje er det fremste eksempel på en som har engasjert seg i konstruktiv kritikk, ved at han har brukt mye av sin tid på å lede panelet FN har for å reformere og endre FNs måte å drive humanitært utviklingsarbeid på, noe som bl.a. har ført til at det nå gjennomføres pilotprosjekter i åtte land, med ett FN på landnivå. Det er en type tilnærming der man endrer måten FN jobber på, for å få det bedre. Jeg var ikke i Norge i forrige uke, som representanten vil være klar over, og fulgte ikke debatten fra innlegg til innlegg. Men det jeg vil si som en grunnholdning, er at en tilnærming til FN med kritikk som har til hensikt å etterlate tvil om FNs rolle i verdenssamfunnet ut fra FNs charter, de oppgavene det skal fylle, stiller jeg meg kritisk til. Den bølgen finnes i veldig sterk grad, bl.a. i USA, der man gjennom kritikk av FN vil ha mindre FN, eller som man gjerne sier i amerikansk debatt: ta av etasjene på FN-bygningen. Men jeg synes at en kritikk som går i retning av å se på hvordan vi bruker midlene bedre, hvordan vi gjør innretningen av arbeidet bedre for å leve opp til charterets bestemmelser, det trenger FN. Og FN skal vite at Norge slik sett vil være en kritisk støttespiller, det var også ord jeg brukte overfor FNs generalsekretær. Jeg tror det også er en type støtte som FN trenger for å gjennomføre det arbeidet man gjør. Av det jeg leste av representanten Jensens uttalelser i forrige uke, synes jeg det var en lettvint omgang med hva som er FNs rolle, FNs krevende rolle, i dagens verden, og i strid med norsk politikk, som går på å støtte en internasjonal rettsorden der FN står sentralt.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-07:
Jeg mener at Fremskrittspartiets kritikk her ikke var korrekt, men i et demokrati er det selvfølgelig anledning til å framsette den kritikken. Men jeg mener at dette også var et utslag av en tilnærming til FNs rolle som jeg tror – med respekt å melde – representanten Høglund og jeg, Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet og Regjeringen og Fremskrittspartiet har ulike tilnærminger til. Når det gjelder det å gå til kritikk av FN – vi bruker mange offentlige skattepenger på dette – er det klart at vi skal være kritiske i oppfølgingen av det, som til all bruk av både politisk og økonomisk kapital. Men jeg mener samtidig at en kritikk som etterlater det inntrykk at FN nærmest er irrelevant på den internasjonale scenen – for det inntrykket kunne man få – må man kunne tåle å få motmæle mot. Og det er igjen slik, mener jeg, at når Fremskrittspartiet kommer med ganske kraftige utslag mot noe og blir møtt med kritikk, får man høre at man er ute etter Fremskrittspartiet. Det er ikke situasjonen. Det er en debatt om hvilken rolle FN spiller. Det må også Fremskrittspartiet tåle å høre tilbake.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-07:
Verdensbanken har en nøkkelrolle å spille. Det mener også Regjeringen, og det har utviklingsministeren vært veldig tydelig på. Vi mener at betydningen av FN-systemets rolle må prioriteres opp, og i vår totale prioritering betyr det at vi bruker noe mer i den retningen. Det har gått noe på bekostning av midler til Verdensbanken, som fortsatt får store midler. Nå er ikke GFATM et vaksinefond. Det er et stort fond for bekjempelse av hiv/aids, malaria og tuberkulose, hvor vaksiner foreløpig dessverre ikke er et virksomt middel. Men poenget til representanten Vallersnes er viktig, det handler om å støtte helsesystemet på landnivå for å kunne gjennomføre de programmene. Der har Verdensbanken en viktig rolle, men også til de grader FN, så jeg tror det blir galt egentlig å slå en kile mellom de to, fordi de kompletterer hverandre. Men det har vært et behov for Norge å kunne følge opp sitt FN-engasjement, som Regjeringen legger vekt på, også med midler, og et annet felt er det å stille med soldater til fredsbevarende styrker under FN-mandat og FN-oppdrag. Det er linjer i Regjeringens utenrikspolitikk overfor FN som vi står inne for.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-07:
Jeg svarer gjerne på det spørsmålet, men jeg vil gjerne understreke at det er en annen statsråd som har ansvaret for det arbeidet. Det er nær kontakt mellom de to berørte, så jeg synes det er en god anledning til å svare på det. Jeg vil ikke stå inne for at vi har prioritert ned helsesystemer. Utviklingsministeren redegjorde for at vi er innstilt på å gi treårige bindende forpliktelser til Det globale fondet, og dersom nivået i fondet nå økes, vil Norge også øke. Det vi jo har sett, og som også representanten Høybråten gjennom sitt arbeid for vaksiner ser, er at disse såkalte vertikale intervensjonene – vaksiner og medisiner for hiv/aids og tuberkulose – hvis det gjøres riktig, også bygger helsesystem. Det pågår en debatt mellom satsing på system og på leveranser av varer. Hvis leveranser av varer og medisiner gjøres riktig, bygger vi også system. Det vi gjør i Regjeringen når det gjelder helsepersonell, hvordan vi kan støtte helsepersonell i fattige stater så det ikke blir den såkalte hjerneflukten på det området, er en del av det. Jeg kan altså ikke stå inne for påstanden om at vi svekker innsatsen på helsesystemer.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-03-07:
Jeg takker for dette spørsmålet, fordi det gir meg en anledning til å si at jeg forrige fredag møtte FNs generalsekretær og kunne jo da si at Norge står bak FN. Norge støtter generalsekretæren, som har verdens vanskeligste jobb, og det å kunne si det på vegne av en flertallsregjering, er én ting, men å kunne si det fordi jeg vet at det er et bredt folkeflertall og et bredt flertall i denne sal, det gjør faktisk en forskjell. Og det blir også oppfattet. Norge er den syvende største finansielle bidragsyter til FN. Per innbygger er vi skyhøyt på topp. Det gjør at vi skal stille krav, slik vi gjør med våre egne institusjoner i Norge som skal bidra til det norske velferdssamfunnet. Vi skal også stille krav til FN. Det er klart at når et ledende parti i Norge går ut og sier at FN nærmest truer verdensfreden, er jeg enig med representanten Sponheim i at det budskapet vendes tilbake igjen til FNs medlemsland, for FN kan aldri bli bedre enn summen av hva landene gjør, ikke minst hva de store landene gjør, og ikke minst hva landene i Sikkerhetsrådet gjør. Derfor mener jeg at Norge skal ikke tre tilbake for å være en pådriver, og når vi er kritiske, er det for å få mer av FN og bedre av FN, og ikke mindre av FN.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2007-03-07:
Jeg vil tilbake til utenriksministeren. Når utenriksministeren velger å bruke begrepet statlig redningsaksjon om prosjektet, skjønner jeg ikke hvorfor utenriksministeren selv i Regjeringens dokument har brukt NEW Corridor og Narvik som ett av de beste eksempler på Regjeringens nordområdepolitikk – godt bakket opp av det lokale Narvik-miljøet, og også flagget som det fremste og selvfølgelig det beste prosjektet fra Nordland fylkeskommune. Den karakteristikken som utenriksministeren velger å gi her, tror jeg han må gå seg en tur i garderoben med og gå gjennom den der. For å si det enkelt: Blir det ikke Narvik som får denne muligheten til å ta seg av den kolossale veksten i eksporten fra Østen til Nord-Amerika, blir det en annen destinasjon på Nordkalotten. Man må slutte å snakke om alle disse vyene Regjeringen har for nordområdepolitikken, og å snakke om Nord-Norge som mulighetenes landsdel, hvis man ikke er i stand til å fylle dette med innhold. Her har man et konkret, godt prosjekt. Gir man Narvik en ny sjanse?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2007-03-07:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til utenriksministeren. Jeg har vært på konferanse etter konferanse der Regjeringen framhever nordområdesatsingen som en viktig del for å få fart på Nord-Norge. Hittil har dette vært ord, ord og ingenting annet enn ord. Hver gang det kommer til handling, skjer det ingenting. Et bevis på dette er at man ikke vil bevilge penger til øst–vest-korridoren i Narvik, på linje med nei til boring etter olje utenfor Nordland og Troms. Hver gang det er snakk om handlinger, er svaret fra Regjeringen nei, unntatt når satsingen omtales i festtaler eller på konferanser. Da er det veldig høy sigarføring. Men nå er trollet sluppet ut av esken, for nå har den tidligere næringsministeren sagt at det er ingen politisk vilje i departementene. Og ham bør man jo høre på, for han er nettopp kommet fra Næringsdepartementet, som er en viktig del av dette. Mitt spørsmål blir derfor: Er det ikke slik at den såkalte nordområdesatsingen til Regjeringen kun er ord og ingenting annet, og forstår ikke utenriksministeren at det er begrenset hvor lenge nordlendingene kan føres bak lyset?
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-03-07:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til samferdselsministeren. Det står veldig mye som er bra, i den nordområdemeldingen som Regjeringen la fram i desember. Men det er veldig lite som er konkret. Derfor skjønner jeg veldig godt den frustrasjonen som ildsjelene i Narvik og Nordland nå føler, de som har stått på for å få opprettet denne transportkorridoren mellom Kina og USA via Narvik. Den forrige regjeringen rakk å bevilge tre kvart million til utvikling av NEW Corridor-konseptet som en del av sin nordområdesatsing. Derfor var også gleden stor over at denne regjeringen konkret trakk fram en satsing på dette prosjektet. Men det er da jeg vil spørre samferdselsministeren: Hva med punktet i meldingen som omhandler en eventuell jernbaneforbindelse fra Kirkenes til Nikel og nye flyruter på Nordkalotten? Kan vi vente at disse tiltakene vil bli fulgt opp av Regjeringen, eller vil disse tiltakene kunne få samme skjebne som NEW Corridor i Narvik?
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-03-07:
Jeg vil stille følgende spørsmål til justisministeren: «En undersøkelse gjennomført av NorgesBarometeret viser at 52 pst. av norske kommuner ikke har beredskapsplaner. Når vi ser stadig flere eksempler på lokalt ekstremvær og kriser, er det grunn til å være bekymret når over halvparten av Norges kommuner ikke har beredskapsplaner. Hva blir gjort for å få kommunene til å vedta beredskapsplaner, og vil statsråden vurdere nye tiltak for å få flere kommuner til å vedta beredskapsplaner?»
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-03-07:
Jeg vil takke for et godt svar fra statsråden. Det er en kjensgjerning at ekstremværet i den senere tiden har kommet svært overraskende på mange, og på mange kommuner. Jeg kan bare nevne orkanen «Narve»s herjinger i Finnmark i januar i fjor. Da ble så å si hele fylket mørklagt på grunn av det elendige strømnettet vi har i fylket. Jeg kan også nevne all snøen som sist uke falt på Sørlandet, hvor det ikke akkurat virket som om alle var like godt forberedt på så store snømengder. Mitt neste spørsmål blir derfor: Vil statsråden vurdere en lovfesting av beredskapsplaner i kommunene, som et tiltak for å få fram flere beredskapsplaner?
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-03-07:
Takk for også dette svaret. Det siste spørsmålet gjelder dette: Strømkrisen i Steigen i Nordland utfordret beredskapen. Steigen kommune hadde vedtatt en beredskapsplan i 2006, og den kommunale beredskapen fungerte rimelig bra. Men krisen utfordret i betydelig grad flere statlige sektorer og monopolvirksomheter. Vi kan i Aftenposten den 26. februar lese at Senterpartiet vil legge ned fylkesmannsembetet, og en begrunner det bl.a. med sikkerhet. Fylkesmannen har et koordinerende ansvar for samfunnsberedskap i fylkene, og bistand til kommunene står sentralt i fylkesmannens beredskapsarbeid. Har statsråden gjort seg noen tanker om hvordan sikkerhets- og beredskapsarbeidet skal organiseres dersom Senterpartiet får gjennomslag for å legge ned fylkesmannsembetet?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
Oppfølgingsspørsmålet mitt går til utanriksministeren. Blant dei fine lovnadene som Regjeringa vart vald for å oppfylla, var lovnaden om ei gedigen nordområdesatsing. Andre lovnader, som t.d. full barnehagedekning, storsatsing på miljø osb., har me alt sett at Regjeringa har gått bort frå. No er det altså skapt betydeleg usikkerheit om Regjeringa sin vilje til å oppfylla den mest konkrete strategien i nordområdesatsinga. Sjølv om både utanriksministeren og samferdselsministeren prøver å bagatellisera, står det knapt til truande når det kjem til konkrete løyvingar: Det vert berre luft. Det som tidlegare næringsminister Odd Eriksen har sagt i denne samanhengen, er allereie referert. Han konkluderer m.a. med følgjande: «Jeg ser ingen politisk vilje i departementet.» Etter dette vert mitt spørsmål til utanriksministeren: Er det me no ser, begynninga på slutten på det som skulle vera ei gedigen nordområdesatsing, eller er det kanskje konturane av ei forsiktig nordområdesatsing av typen «light»?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2007-03-07:
Jeg vil få stille et spørsmål til utenriksministeren. I forrige uke kom statsministeren med et voldsomt angrep på Siv Jensens kritikk av FN. Han gikk så langt som til å si at Fremskrittspartiet fornærmer tusenvis av norske FN-soldater, at Fremskrittspartiets politikk vil føre til internasjonal lovløshet, og at Norge vil bli mer isolert – for å ta noen av høydepunktene. Det virker som om vi har tråkket på noen veldig ømme tær. Kritikk av FN blir nesten som blasfemi, eller som om en nordmann skulle driste seg til å stille spørsmål ved om vi har for mye skisport på tv. Det kunne være interessant å få vite om utenriksministeren støtter de formuleringer statsministeren kom med, særlig etter at informasjonssjefen i FN-Veteranenes Landsforbund mener at statsministeren blander kortene. Han avviser den påståtte fornærmelsen. VG mener på lederplass at Stoltenberg gjør seg skyldig i en gammel norsk synd, nemlig å omtale FN nærmest som en «hellig ku». Er det slik at det i den norske debatt ikke er rom for grunnleggende kritikk av FN, og at den kritikk som f.eks. Fremskrittspartiet kommer med, automatisk må avfeies og gis ekstreme merkelapper?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2007-03-07:
Jeg vil få takke utenriksministeren for svaret. Hvilke mål man har med FN, har noe med hvilket rom man har for å komme med kritikk. Og jeg stiller meg litt undrende til det. På mandagens Frokost-TV var utenriksministeren intervjuet. Han sa at vi ikke skal overlate kritikken til dem som vil ha mindre FN, og at vi ikke skal overlate den til dem som er skeptiske til «ideen FN». Nå ble det hengende litt i luften om han tilla Fremskrittspartiet de synspunktene – men jeg mener at det blir en voldsom forenkling av debatten hvis alle som uttaler seg skeptisk til internasjonalt samarbeid, til internasjonale organisasjoner, blir tillagt holdninger som ikke stemmer. Jeg vil i hvert fall på det sterkeste avvise at Fremskrittspartiet ønsker et irrelevant FN. Jeg vil spørre utenriksministeren om det ikke er legitimt igjen å ha denne debatten. Det blir nærmest som om statsministeren og den norske regjering setter handlingsrommet for debatten, og at Fremskrittspartiets kritikk her er korrekt.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-03-07:
Alt henger sammen med alt. Regjeringen vektlegger FN, bl.a. på bekostning av Verdensbanken. Regjeringen er også ivrig støttespiller for de globale vaksinefondene – GFATM og GAVI. I forbindelse med fondets påfyllingsmøte i Oslo denne uken gav UD mandag en arbeidslunsj med bl.a. GFATM. Ledelsen i fondet var klar på at deres vaksinefokuserte innsats er helt avhengig av at andre sørger for å styrke helsevesen og helseinfrastruktur i de samme landene. De fremholdt nettopp Verdensbanken som den klart viktigste partneren i så måte. De advarte mot den pågående politikken som svekker Verdensbankens innsats. Nå er det nettopp en slik politikk som den rød-grønne Regjeringen bedriver. Vil Regjeringen ta konsekvensen av advarselen fra GFATM og sørge for nødvendig balanse mellom de fokuserte og de mer generelle tiltakene innen denne sektoren?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-03-07:
Jeg vil nok bemerke at de virkelig kritiske spørsmålene her ikke bør stilles til utenriksministeren, men til avsenderen av budskapet: Hva har egentlig FN gjort for verdensfreden? FN som har fått 13 fredspriser, og som i øyeblikket deltar i 18 fredsbevarende operasjoner rundt omkring i verden! Nå er ikke situasjonen slik avsenderen av budskapet beskriver den, og Kristelig Folkeparti vil heller ikke arbeide for at det skal bli slik, men jeg vil stille et spørsmål til utenriksministeren i oppfølgingen av det representanten Finn Martin Vallersnes sa. Det er avgjørende for en god utvikling – for fred og menneskerettigheter i vid forstand – i verden at det også satses på utbygging av helsesystemene. Det som har undret meg i den senere tid, er at Regjeringen prioriterer en rekke andre ting i sin bistand, også i forhold til FN, enn helse. Hvorfor har Regjeringen prioritert ned helse i bistanden til verdens fattige land?
Lars Sponheim (Venstre), 2007-03-07:
Verdenssamfunnet og den globale økonomien roper på mer global politikk og ikke mindre global politikk. Vi har et godt liberalt uttrykk som sier at den som gjør mennesker små, kan ikke vente seg noe stort. Vi kunne skrive det om i denne sammenheng og si at den som gjør FN liten, kan heller ikke vente seg noe stort. Jeg har i denne sammenhengen behov for å si at Venstre står for en politikk der vi ønsker å styrke FN, og i den grad det er berettiget med kritikk av FN, i det vi ser i fortid, så er det kritikk mot at medlemslandene ikke har gjort FN sterkere for å gå løs på de store globale oppgavene vi har. Jeg vet ikke hvordan jeg skal avslutte dette med et spørsmål, men jeg vil gjerne få lov til å gi uttrykk for at Regjeringen og utenriksministeren må vite at de også har støtte i opposisjonen for å gjøre FN sterkere. Er utenriksministeren glad for den støtten?