trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg synes ikke det er urimelig at den norske utenriksministeren har en oppfatning av hvordan USA utfører sine oppgaver som okkupasjonsmakt i Irak, og særlig fordi Norge har et bidrag i stabiliseringsstyrkene og inngår i den meget alvorlige sikkerhetssituasjonen som nå er der. Jeg er glad for at utenriksministeren er klar på at FNs rolle må styrkes videre framover. Det er jo helt opplagt at militær makt ikke kan lage noen løsning hvis det ikke fins en legitim vei til en politisk løsning, der USA faktisk må holde seg mye mer unna det som er den politiske løsningen. Hvis ikke, vil man ikke få et styresett i Irak som har legitimitet. Jeg er glad for at utenriksministeren er veldig klar på det. Kan jeg så spørre om det er slik at Regjeringens vurdering av en eventuell forlengelse av norske styrkers tilstedeværelse er gjort, slik som det har virket i statsministerens offentlige uttalelser, eller om det er slik at det fremdeles er til vurdering hvorvidt de norske bidragene skal forlenges ytterligere et halvt år.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2004-04-21:
Eg vil stilla følgjande spørsmål til helseministeren: «Når ein pårørande ringjer til pasienttelefonen ved Haukeland Universitetssjukehus, vert telefonrekninga til den pårørande belasta med 3,27 kr pr. minutt. Mange finn denne ordninga dyr og urimeleg. Meiner statsråden det er rett at det kostar så mykje for pårørande å ringja til pasientar ved Haukeland universitetssjukehus?»
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2004-04-21:
Eg takkar for svaret. Eg er sjølvsagt heilt einig med statsråden i at det er heilt nødvendig å kunna kommunisera med ein pasient på sjukehuset via telefon. Sjukehuset i Bergen er eit universitetssjukehus, som tek mot pasientar frå heile landet. Difor er det veldig ofte slik at ein ikkje kan ha kontakt med pasienten på annan måte enn via telefon. Då er det heilt urimeleg, synest eg, å verta belasta med 3,27 kr i minuttet, for det vert veldig mykje pengar. I tillegg til den belastninga det er å liggja på sjukehus, vert det ei økonomisk belastning å halda kontakt med ein pasient på sjukehuset. Eg synest det er veldig bra at Helse Bergen tek initiativ til å gjera noko med det, for eg trur at denne undersøkinga vil munna ut i at vi er nøydde til å gjera noko. Det eg òg høyrer, for eg òg har ringt denne telefonen og har fått desse opplysningane, er at pleiarane no får ein telefon inn med bodskap om å gå til pasienten, slik at pasienten kan ringja ut. Då blir det ei stor belastning på dei som jobbar ved sjukehuset.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2004-04-21:
Eg forstår det slik at statsråden er einig med meg, sjølv om han ikkje seier direkte at dette er noko dyrt. Eg håpar òg at statsråden tek dette med seg, i forhold til både Helse Bergen, Helse Vest og andre regionar, for å høyra om det no vert inngått avtalar for andre sjukehus med slike selskap som tener pengar, store pengar, på at det skal vera kontakt mellom pasient og pårørande. Det er viktig at Helse Bergen gjer den jobben som dei har sagt dei skal gjera. Så håpar eg òg at statsråden følgjer opp i forhold til dei andre, for det må ikkje vera slik at ordninga skal vera ei mjølkeku for nokre selskap som kan tena gode pengar på at folk som må liggja på sjukehus, må ha kontakt med dei pårørande.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-21:
Jeg har ikke så mye å tilføye til mitt hovedsvar, annet enn at den brukerundersøkelsen som Helse Bergen nå vil foreta, supplert med de brukerinntrykk som representanten Frøiland gir uttrykk for, vil være et viktig grunnlag for sykehuset for å se om man kan gjøre dette mer brukervennlig og mer pasient- og pårørendevennlig enn det ordningen er i dag. Jeg har tillit til at Helse Bergen har dette i fokus når de utvikler sine ordninger, og at de vil legge tilbakemeldingene fra dem det gjelder, brukerne, pårørende og pasienter, til grunn for utviklingen av denne ordningen framover.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-21:
Jeg er helt enig med representanten Frøiland i at det ikke skal være noen melkeku, verken for sykehuset selv – det er det ikke i dette tilfellet – eller for selskaper som tilbyr tjenester. De skal konkurrere om disse tjenestene, og det skal være vanlige konkurransevilkår om å levere slike tjenester.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-21:
Min oppfatning ut fra det materialet jeg har fått inn gjennom den undersøkelsen jeg refererte til, er at gjennomføringen av beredskapsplanleggingen har vært krevende først og fremst på grunn av den betydelige omstruktureringen av sykehussektoren som har foregått. Det gjelder ikke bare selve sykehusreformen og overføringen til statlig eierskap, men også omstruktureringen av helseforetakene, der flere sykehus har gått sammen i ett foretak. Man har altså beredskapsplaner på sykehusnivå, men man trenger et sett av planer på helseforetaksnivå som omfatter flere sykehus. Jeg viser til at de regionale helseforetakenes beredskapsplaner er på plass, og jeg forventer at når helseforetakene skal rapportere til Helsetilsynet nå pr. 1. mai, vil vi få et annet og langt mer tilfredsstillende bilde enn det som Helsetilsynet og Sosial- og helsedirektoratet hadde på sitt bord for noen måneder siden. Jeg forventer at i løpet av få måneder vil disse planene være på plass også på lokale helseforetaks nivå.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-04-21:
Jeg er grunnleggende enig med representanten Alvheim i at det er avgjørende at planene rulleres fortløpende, og at de øves. Verdien i planene er at de er oppdatert, at de er kjent, og at de kan praktiseres av personellet som skal forholde seg til dem. I den forbindelse forutsetter jeg at man også kartlegger behovet for den type materiell som representanten Alvheim stilte spørsmål om. Jeg kan ikke svare konkret her og nå på spørsmålet om hvor lang tids forbruk som ligger inne, men jeg vil undersøke det nærmere og la den informasjonen komme Stortinget og representanten Alvheim til kunnskap på egnet måte.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg har følgende spørsmål til den ærede helseminister: «Helsetilsynet ved helsedirektøren har den seneste tid påpekt store alvorlige mangler ved mange offentlige sykehus når det gjelder lovpålagte beredskapsplaner. I en tid med så til dels alvorlig global terrorisme er dette bekymringsfullt. Hva vil statsråden gjøre for å påse at sykehusene har de nødvendige beredskapsplaner hvis en eventuell krise skulle oppstå?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker statsråden for et grundig og positivt svar. Sykehusene har over veldig lang tid vært pålagt å utarbeide beredskapsplaner i forhold til både krigssituasjoner og sivile katastrofer. I den sammenheng er også sykehusene pålagt å sitte med betydelige lagre av ulike sykepleieartikler og medisiner. Jeg har selv vært leder for et offentlig sykehus, hvor vi hadde disse pålagte planene, som det nå viser seg at mange offentlige sykehus ikke makter å gjennomføre. Hovedgrunnen, tror jeg, er at det ikke avsettes eller prioriteres midler verken til planlegging av beredskapsplaner eller ressurser til lagerhold av viktige sykepleieartikler og medisiner. Er begrunnelsen fra sykehusene fortsatt den samme? Er det manglende ressurser som gjør at beredskapsplanene som er lovpålagt, ikke er tilfredsstillende pr. dags dato? Kan statsråden svare på det?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Slik jeg ser det, må beredskapsplanene årlig rulleres med tanke på utstyr og i forhold til trusselbildet, særlig i form av årlige øvelser. Tilgang på engangsmateriell til sykehusdriften kan være det mest sårbare under en krise eller en katastrofe. Helsepersonell er ikke lenger kvalifisert til selv å produsere sykepleieartikler, infeksjonsvæsker o.l. Man er altså helt avhengig av tilførsel utenfra for disse artiklene i sykehus. For hvor mange ukers drift av offentlige sykehus har man til enhver tid materiell liggende på lager? Er det i den seneste tid gjort særlige bestrebelser på å sikre vanntilførselen til de offentlige sykehusene?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg har følgende spørsmål: «I Cicerone 1-2004 sier Eirik Schrøder Amundsen, professor i samfunnsøkonomi, at «Et marked for handel med grønne sertifikater kan i verste fall gi mindre produksjon av grønn elektrisitet, stikk i strid med intensjonen», blant annet fordi kombinasjonen av grønne sertifikater og et kvotehandelssystem også kan føre til «utilsiktede resultater». Han viser til at prisendringer i de to systemene kan ha nøytraliserende effekter. Vil statsråden ta initiativ til at denne problemstillingen blir grundig belyst for Stortinget?»
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Grønne sertifikater skal etter planen utstedes til produsenter av fornybar elektrisitet, hvor forbrukerne må kjøpe en viss andel grønn energi. Dermed blir det påkrevd for selgerne å kjøpe grønne sertifikater tilsvarende denne påkrevde andelen. Systemet skal etter planen tre i kraft fra 2006, som statsråden nettopp bekreftet. Eirik Schrøder Amundsen, som jeg henviste til i mitt spørsmål, påviser at det kan være mange fallgruver når det gjelder kvotehandel og sertifikatmarked med tanke på å øke andelen grønn kraft. Et kvotesystem vil indirekte gi økt produksjon av grønn elektrisitet, fordi kostnadene ved produksjonen av ikke-grønn kraft vil øke. Vil Regjeringen ta hensyn til dette og eventuelt andre virkninger som kan virke mot sin hensikt, når man skal utarbeide både kvotemarkedet og et grønt sertifikatmarked?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg skal bare komme med en liten, konkret problemstilling. Dersom kvoteprisen går opp på grunn av strengere utslippskrav, vil incentivene til å investere i grønn kraft ikke styrkes, men svekkes. Grunnen til dette er at sertifikatprisen i en slik situasjon vil falle langt kraftigere enn det kraftprisen øker, slik at summen av de to prisene faller. Ved en markedstilpasning vil det altså bli slik at gevinsten ved å produsere grønn kraft faller. Kan vi forvente at Regjeringen tar hensyn til dette, og dersom dette også skulle medvirke til en ytterligere nedbygging av vår kraftkrevende industri, synes Regjeringen dette er en pris man må betale for igjen å være best i klassen?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-04-21:
Jeg vil på vegne av olje- og energiministeren besvare spørsmålet. Olje- og energidepartementet arbeider for å etablere et pliktig sertifikatmarked for fornybar elektrisitet i samarbeid med Sverige. I forbindelse med Stortingets behandling av St.meld. nr. 9 for 2002-2003 om innenlands bruk av naturgass mv., gassmeldingen, ble Regjeringen bedt om å ta initiativ til, fortrinnsvis, et felles norsk-svensk pliktig sertifikatmarked, jf. Innst. S. nr. 167 for 2002-2003. Et pliktig sertifikatmarked kan bli en viktig del av energipolitikken og er etter departementets vurdering et nyttig virkemiddel for å øke produksjonen av fornybar elektrisitet. Departementet legger stor vekt på god framdrift i arbeidet og tar sikte på innføring av et felles norsk-svensk sertifikatmarked fra 1. januar 2006. Departementet vil i løpet av våren legge fram en stortingsmelding om bl.a. den felles ordningen med sertifikater for fornybar elektrisitet i Norge og Sverige. Det vil bli gjort rede for nødvendige forberedelser til etableringen av et sertifikatmarked i Norge og for sertifikatmarkedet i Sverige. Det må bl.a. lages en lov om sertifikatmarkedet, og det er behov for å gjøre viktige avklaringer med svenske myndigheter. I meldingen tar departementet også sikte på å ha en omtale av forholdet mellom et sertifikatmarked og et kvotehandelssystem.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-04-21:
Jeg viser til svaret mitt. Det kommer en stortingsmelding, og her vil alle sider av saken selvsagt bli belyst.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-04-21:
Jeg takker for tilleggsspørsmålet, men representanten ligger nok her litt i forkant, i og med at det faktisk kommer en stortingsmelding hvor disse tingene vil bli belyst. Så langt i arbeidet har Olje- og energidepartementet den holdning at man ikke finner grunn til å si at et kvotehandelssystem vil virke annerledes enn for de eksisterende virkemidlene i sektoren. Mye kan peke i retning av – så langt – at en internasjonalt vil få en utvikling med både sertifikater og klimakvoter. Men igjen, alle sider av saken vil bli belyst når stortingsmeldingen kommer.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-04-21:
Jeg vil først få si at etter min oppfatning er listene som henger ut personer som har hatt befatning med barnevernssaker, på private nettsider, både useriøse og meningsløse. Jeg synes det er trist at enkelte finner behov for å ta i bruk slike metoder for å forsøke å sverte ansatte i barnevernet og andre fagpersoner som har hatt befatning med barnevernssaker. Dersom folk flest ikke ser hvor useriøse og unyanserte listene er, vil listene kunne skade barnevernets legitimitet og skremme folk fra å jobbe med eller påta seg oppdrag knyttet til barnevernssaker. Jeg vil videre understreke at jeg finner det svært beklagelig og uheldig at ansatte i barnevernet og andre som har hatt befatning med barnevernssaker, blir påført store personlige belastninger ved å bli hengt ut på slike lister. Gjennom sitt arbeid med barnevernssaker gjør disse menneskene en svært viktig jobb for samfunnet. Arbeidet med alvorlige og vanskelige barnevernssaker kan være belastende nok i seg selv, om de ikke også skal utsettes for denne form for personlig tilleggsbelastning. Listene sammenstiller et stort omfang personopplysninger og kommer med ensidige vurderinger av og beskyldninger mot et stort antall personer. Jeg mener det er behov for å få avklart om disse samfunnsmessig uønskede listene på private nettsider rammes av personopplysningsloven. Personopplysningsloven har hittil ikke fått anvendelse på private nettsider, idet disse har blitt ansett å falle utenfor lovens anvendelsesområde. I fjor slo imidlertid EF-domstolen fast at privatpersoners hjemmesider med opplysninger om andre personer omfattes av personverndirektivet. Dette medfører at flere hjemmesider på Internett i framtiden vil kunne bli ansett som å omfattes av personopplysningsloven. Barne- og familiedepartementet har vært i kontakt med Datatilsynet. På bakgrunn av flere henvendelser med forespørsel om å få fjernet personopplysninger fra listene er Datatilsynet nå i gang med å avklare om listene omfattes av og eventuelt rammes av personopplysningsloven. Datatilsynet har varslet at avklaringen vil ta noe tid, fordi den berører flere svært prinsipielle problemstillinger. Jeg må i første omgang avvente Datatilsynets avklaring. Jeg har ikke grunnlag for å vurdere om det er behov for å foreslå endringer i regelverk eller andre tiltak som kan beskytte oss mot denne type lister på nettet, før denne avklaringen foreligger. Departementet er kjent med at enkelte personer som er oppført på listene, har gått til anmeldelse for brudd på straffeloven. Jeg mener det må være opp til hver enkelt person som er oppført på listen, eventuelt i samarbeid med sin arbeidsgiver eller organisasjon, å vurdere om det er grunnlag for og ønske om å gå til strafferettslig forfølgelse. Det må i forhold til den enkelte foretas en vurdering av om uttalelsene og oppføringen på listene er injurierende og/eller krenker privatlivets fred.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-04-21:
Det er et interessant oppfølgingsspørsmål, som jeg faktisk drøftet i går, da jeg hadde møte med leder i Fellesorganisasjonen, Reese. Nå får vi avvente og se hva Datatilsynet gjør i denne saken. Men det er klart at vi kan ikke ha et system der barnevernsansatte kan henges ut på denne måten. Derfor får vi vurdere ytterligere tiltak dersom det mot formodning skulle vise seg at vi ikke kan bruke personopplysningsloven til å stoppe denne typen uthenging av enkeltpersoner.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-04-21:
Som representanten helt sikkert er kjent med, har vi jo en rekke tiltak på gang i forbindelse med omleggingen av barnevernssektoren, ikke minst det store og nye veiledningsarbeidet som skal gjøres mot fagteamene, mot den enkelte kommunalt ansatte barnevernsmedarbeider. I særdeleshet i de kommuner hvor vi har få ansatte, tror vi at en slik veiledningsoppgave, en slik opplæringsoppgave, og den hjelpen de skal få i enkeltsaker av stor vanskelighetsgrad, vil bidra til både at vi får beholde barnevernsansatte lenger i de enkelte jobbene, og at de skal føle seg tryggere. Men jeg tror at i denne saken, som representanten har hovedspørsmål om, er vi helt enige om at her skal noe gjøres. Jeg er også tilfreds med at det faktisk er flere som allerede har gått til anmeldelse av disse sakene.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til barne- og familieministeren: «I den seinere tid er ansatte i barnevernet hengt ut på internettsider med til dels grove beskyldninger mot seg. Her stemples nærmest en hel yrkesgruppe med sjikanøse beskyldninger som er av en slik karakter at det er umulig å forsvare seg imot det. Dette kan gå ut over den viktige jobben som må gjøres i barnevernet, og hindre rekruttering av barnevernsarbeidere. Disse ansatte gjør bare jobben sin og følger norsk lovverk. Hva vil statsråden, som arbeidsgiver for mange av dem det gjelder, gjøre med dette?»
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg vil takke for et utfyllende og godt svar, som viser at statsråden er opptatt av dette. Dette gjelder jo ikke bare ansatte i barnevernet, det gjelder også andre ansatte. Det alvorligste er at barn blir hengt ut på nettsider med pornografiske bilder og brukes av pornoindustrien. For å sammenlikne med politi: De står også ofte i en vanskelig situasjon der deres inngripen ikke alltid blir ønsket velkommen, akkurat som barnevernet. Domstolene har trukket grenser for hvordan vi kan tiltale politi i arbeid. Det arbeidet politiet skal utøve, skal møtes med respekt. Det er vi helt klare på i Norge. Jeg lurer på om statsråden kunne tenke noe i de baner også i forhold til de ansatte i barnevernet.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg vil igjen takke for svaret. Jeg var kanskje enda mer fornøyd med det svaret som kom nå. Jeg tror at dette er et problem vi må ta på alvor i vår komite framover, og også statsråden, ikke minst i forhold til det som gjelder barn. Det blir interessant å se utviklingen framover. Når det gjelder de ansatte i barnevernet, er jeg bekymret for rekrutteringa. Har man her tenkt på noe strakstiltak i forhold til opplæring, altså om hva som kan forventes i førstelinjetjenesten når en sitter i en så utsatt posisjon?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-04-21:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren: «Den siste tiden er det rapportert om enda en ny krabbeart, snøkrabben. Dette kan innebære en forsterkning av de økologiske problemene som allerede er i Barentshavet. Vil man forvalte den nye krabbearten på samme måte som kongekrabben med hensyn til f.eks. utkastelsespåbudet og russisk deltakelse?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-04-21:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er jo betryggende at vi får et ilandføringspåbud av snøkrabben på lik linje med annen fisk, unntatt kongekrabben, der vi har utkastpåbud. I hvert fall har vi fått det bekreftet i Stortinget ved flere anledninger. Jeg må stille fiskeriministeren et spørsmål, for introduksjon av nye arter og Regjeringens holdning til introduksjon av nye arter i norsk fauna blir jo diskutert i Regjeringen. Jeg er klar over at dette ikke er enkelt. Når det introduseres nye arter i havet, blir de som regel der. Det er umulig å utrydde dem, nesten umulig i hvert fall. Man kan redusere dem, men ikke utrydde dem. Hva er fiskeriministerens holdning til introduserte arter i hans område?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-04-21:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg har et spørsmål til. Ballastvann fra handelsfartøy ligger ikke under fiskeriministerens område, men under næringsministerens. Likevel går ballastvannet i det havet som fiskeriministeren forvalter. Det er ikke noe nytt at nye arter kommer med ballastvann. Jeg kan vel anta at snøkrabben er kommet med ballastvann. Hvilke holdninger har fiskeriministeren til dette? Hva tenker han å gjøre med ballastvann som blir pumpet ut i havet, og som inneholder nye arter, som introduserer nye arter i norsk farvann? Hva har fiskeriministeren tenkt å gjøre med dette?
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-21:
Når nye arter som snøkrabben kan konstateres i norske farvann, tar vi selvfølgelig det på stort alvor. Introduserte arter er en trussel som vi er nødt til å forholde oss til. De første funnene av snøkrabbe i Barentshavet ble gjort av russerne så tidlig som i 1996 ved Gåsbanken øst i Barentshavet. Fram til år 2000 har russiske forskere registrert til sammen 19 funn av denne krabben. Samtlige funn stammer fra den østlige delen av Barentshavet. Havforskningsinstituttet har på sin side så langt kunnet konstatere tre funn av snøkrabben i norske farvann. Disse er tatt i trål og fordeler seg på Mehamnleira, Tidlybanken og to til tre nautiske mil utenfor Båtsfjord. Havforskningsinstituttet har et godt samarbeid med Fiskeridirektoratets overvåkingstjeneste for fiskefelt, som systematisk registrerer eventuelle fangster av snøkrabbe i trålfisket. Så langt tilsier de registreringene som er gjort, at omfanget av snøkrabben er svært begrenset i norske farvann, og at det er altfor tidlig å ha noen klar formening om eventuelle effekter på økosystemet av denne introduserte krabbearten. Imidlertid er det slik, som jeg sa innledningsvis, at vi selvfølgelig tar dette på stort alvor, og det er derfor nødvendig å ta noen forholdsregler allerede nå for å begrense spredningen og for å få en bedre oversikt over spredningen av denne krabben. Det vil derfor som strakstiltak bli innført forbud mot utkast i norsk økonomisk sone. Krabben skal således tas på land og registreres, slik at utviklingen kan følges. Vi vil så på det neste møtet i den blandede norsk-russiske fiskerikommisjonen drøfte med russerne nye skritt i et forsøk på å stoppe utbredelsen. Dette er en art som skal forvaltes, på lik linje med alle andre arter i vårt felles område, i den norsk-russiske fiskerikommisjonen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-21:
Når det gjelder referansen til kongekrabben og utkastpåbud, vil jeg understreke at med den grense som vi nå trekker ved Magerøya, er regimet slik at det er utkastforbud vest for denne grensen, i det området som ikke omfattes av den felles forvaltning som Norge og Russland har av kongekrabben. Det er jo nettopp her vi skiller i forhold til den politikk som har vært ført de siste 30-40 årene når det gjelder kongekrabben, hvor det har vært enighet mellom våre to land om å forvalte dette som en ressurs. Når nå snøkrabbe er observert, som jeg opplyste, i tre funn i norsk farvann og 19 i russisk sone, har vi en annen holdning til det, nemlig at dette er en introdusert art, som vi må overvåke, og som vi må forsøke å hindre spredning av. Men som jeg sier, er det for tidlig å si noe bastant om spredning og eventuelle effekter av det. Vi innfører nå et utkastforbud, og vi kommer til å bringe dette inn i forhandlingene med russerne. Igjen er det viktig at vi forholder oss til det regimet som vi har om felles forvaltning av alle arter, inklusiv det å drøfte introduserte arter som dette. Men vi har en offensiv holdning til det, som jeg prøvde å gi uttrykk for i mitt hovedsvar.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-21:
Vi har ikke noe grunnlag for å kunne hevde at snøkrabben er brakt inn i området i ballastvannet. Det har jeg ingen oppfatning om, og forskerne har ingen oppfatning om det. Det er det ene. Det andre er at det er forbudt. Så hvis det skulle være en spredning gjennom dette, er det altså et internasjonalt forbud mot å sette ut nye arter. Når det gjelder ballastvannproblematikken, er det et stort og komplisert spørsmål knyttet til internasjonal skipsfart. IMO har tatt tak i dette. Ett av de tiltakene som drøftes, er om f.eks. de fartøy som krysser Atlanteren, skal skifte ballastvann flere ganger under overfarten når de går i ballast, nettopp for å hindre spredning. Her trengs det et internasjonalt regelverk; det er ikke tilstrekkelig at vi har et norsk regelverk. Til dels beveger jo disse fartøyene seg i internasjonalt farvann.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-21:
Arbeidet med forenkling og tilrettelegging for næringslivet er en prioritert oppgave for Regjeringen, og vi har en offensiv holdning til det. Arbeidet er viktig både for å fremme innovasjon og nyskaping og for å få et best mulig samspill i kontakten mellom offentlig sektor og næringsliv. Gjennom handlingsplanen Et enklere Norge har Regjeringen satt dette i fokus. Reduksjon av næringslivets belastning knyttet til statlige innrapporteringskrav er ett av flere viktige områder. Den tiden en næringsdrivende i gjennomsnitt bruker på å etterleve statlige innrapporteringskrav, ble redusert fra 37 timer i 2002 til 35 timer i 2003. Til sammenligning var tallet i 1998 41 timer. Resultatet må derfor, heldigvis, kunne sies å være bedre enn det representanten Hedstrøm refererer til i sitt spørsmål. Selvsagt hadde vi håpet at tallet hadde vært enda lavere, men her må vi bare ta innover oss at dette er et langsiktig arbeid, og Regjeringen har tålmodighet til å stå på i et langsiktig arbeid. Gjennom vårt arbeid med Et enklere Norge og andre satsinger må vi konstatere at vi er inne i en god trend med høyt press på forenklinger i store deler av forvaltningen. Vi arbeider på flere fronter for å finne fram til nye, gode forenklingstiltak. Her er samarbeidet med næringsorganisasjonene og innspill fra enkeltbedrifter viktig, og de er aktive i dette arbeidet. I handlingsplanen Et enklere Norge har vi også laget en rekke grunnleggende prinsipper for dette arbeidet som gjelder for hele forvaltningen. På innrapporteringsområdet innebærer dette at det offentlige aldri skal be om flere opplysninger enn de som faktisk trengs, at bedriften aldri skal måtte rapportere samme opplysning mer enn én gang, at bedriften skal tilbys enklest mulig rapporteringsmåte, og ikke minst at det skal være et rimelig forhold mellom det offentliges nytte og bedriftens byrde. Tallene fra Oppgaveregisteret viser at vi er på rett vei. Overgangen til elektronisk innrapportering er en viktig del av forenklingsarbeidet når det gjelder skjemaer. AltInn, som er en felles løsning for innrapportering fra næringslivet til staten ved «et tastetrykk», ble åpnet i desember av finansministeren og næringsministeren. Gjennom denne kanalen leverte nesten 40 pst. av de næringsdrivende aksjonæroppgaven i januar. Det er etter mitt skjønn et strålende resultat. Videre kan nå bl.a. merverdiavgiftsoppgaver, selvangivelsen for næringsdrivende, statistikker til SSB og regnskap for 2003 sendes inn elektronisk. Det arbeides aktivt for å få flere etater til å ta denne løsningen i bruk, og her skjer det mye. I påvente av ferdigstillelsen av AltInn har det vært en viss tilbakeholdenhet i noen etater, men nå er AltInn i full drift, og det vil derfor bli lettere å få flere med i tiden framover. Målsettingen er at AltInn skal bli den foretrukne elektroniske kanalen for alle som innhenter opplysninger fra næringslivet. Slik vil næringslivet få et felles og enkelt system å forholde seg til, noe som vil bidra til å gjøre hverdagen ytterligere enklere.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-21:
Ja, jeg tror vi skal ta innover oss i offentlig forvaltning at mange bedrifter har opplevd våre skjemaer som plunder og heft, og det har vært vanskelig å få forståelse for nytten av det. Derfor er målsettingen at vi ikke skal spørre om mer enn vi har behov for, at næringslivet skal føle at det er viktig det vi ber om, og at det er enkelt å rapportere. Det er vi i full gang med. Så må vi ta innover oss at målsettingen om 100 årsverk ble nesten nådd i 2002. Da nådde vi ca. 90 årsverk, mens resultatet ble noe dårligere i 2003. Resultatet i 2004 er det jo for tidlig å si noe om, men nå vil jo AltInn komme med full effekt, så vi er optimistiske. Det viktige er vel i og for seg ikke antall årsverk, men at vi er i gang. Som spørreren konstaterer, er dette komplisert, men fra Regjeringens side ønsker vi å bli målt på dette. Derfor har vi satt oss ambisiøse mål. Vi har etablert en god dialog med næringslivet og organisasjonene, for det å skape forståelse begge veier er sentralt i dette arbeidet.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-04-21:
Med innføring av en elektronisk rapportering tror jeg vi får en helt annen hverdag. Fra næringslivet vil det oppleves som raskere å rapportere, og man kan forenkle rapporteringsrutinene så vel som mottakerrutinene. Hvorvidt man skal kvantifisere dette i form av prosenter og mål, må være en kontinuerlig vurdering. Men det som er særdeles viktig, er at vi lytter til forvaltningen, lytter til de råd og de vurderinger som næringslivet har. Denne dialogen har bidratt til en forbedring; måloppnåelsen er bedre enn vi kunne forventet hvis vi ikke hadde etablert denne gode dialogen. Spørreren selv understreker jo at NHO er en aktiv part i dette, og andre næringsorganisasjoner er også en aktiv part i det. Vi har høye mål og ser på dette som en kontinuerlig prosess, for vi blir ikke ferdige verken i år eller neste år. Dette må vi ha trykk på hele tiden.
Henrik Rød (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg har et spørsmål til forsvarsministeren: «Forsvarsdepartementet har tidligere ved to anledninger avslått søknad fra henholdsvis Halden kommune og Østfold fylkeskommune om å gjenopprette stillingen som kommandant ved Fredriksten festning i Halden. Dette på tross av at det fortsatt er militær virksomhet på festningen og stillingen antas å kunne besettes av den lokale sjef og uten ekstra kostnader for Forsvaret. Kan statsråden tenke seg å revurdere denne avgjørelse?»
Henrik Rød (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker statsråden for svaret, som dessverre var nedslående for dem som arbeider for at det fortsatt skal være en kommandant på Fredriksten festning. Men det er engang slik at det pr. dato er militær skolevirksomhet på Fredriksten festning, og forslag om videreføring av denne ligger til behandling i Stortinget. Så langt ser jeg derfor ikke at grunnlaget for kommandantfunksjonen skulle ha bortfalt. Det er jo også slik at flere av landets festninger har, på tross av redusert eller nedlagt virksomhet, fått beholde eller opprettet kommandantstillingen. Jeg kan nevne Bergenhus, Oscarsborg samt også i proposisjonen som foreligger, Kongsvinger festning. Finner ikke statsråden det urimelig at Fredriksten festning da blir stående uten kommandant?
Henrik Rød (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker for det. Som et avsluttende tilleggsspørsmål, eller skal vi kalle det kommentar, kan vi i det minste slå fast at Fredriksten festning er et av Nord-Europas absolutt største festningsanlegg, og at festningen har hatt en særdeles stor betydning for vårt lands historie og er også noe av det som er omtalt i vår nasjonalsang. For dem som er tilknyttet festningen, er det derfor, slik jeg ser det, historisk og også følelsesmessig sett meget beklagelig at man har fjernet den institusjonen som et kommandantskap representerer. Avslutningsvis blir det fra min side bare å overbringe en anmodning om at man kan revurdere dette og kanskje se på denne saken med nye øyne.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-04-21:
Som en følge av Stortingets behandling av Innst. S. nr. 342 for 2000-2001, jf. St.prp. nr. 45 for 2000-2001, er ikke Fredriksten festning lenger en del av Forsvarets militære organisasjon. Festningen administreres nå av Forsvarsbygg ved Skifte Eiendom. Skifte Eiendom ivaretar vedlikeholdet av festningsverkene og den videre utvikling av festningen. Skifte Eiendom samarbeider i dette bl.a. med Halden kommune, Fredriksten festnings venner, Mansbachs stiftelse samt andre organisasjoner og enkeltpersoner. Slik kan Fredriksten festning fortsatt være et levende kulturhistorisk monument. Behovet for et kommandantskap på festningen bortfalt ved stortingsbeslutning våren 2001. Skifte Eiendoms stedlige representant på festningen sørger i dag for ledelse og koordinering av virksomheten, som tidligere ble ivaretatt av festningskommandanten. I den nylig framlagte St.prp. nr. 42 for 2003-2004 om modernisering av Forsvaret i neste fireårsperiode foreslår Regjeringen at Forvaltningsskolens virksomhet i Halden samles til Base Sessvollmoen og Forsvarets stabsskole på Akershus festning. Forslaget medfører at det heller ikke i framtiden vil være militær virksomhet på Fredriksten festning. Den beslutningen Stortinget tok våren 2001, og som Forsvarsdepartementet har innrettet seg etter, ligger dermed fast. Med hensyn til Fredrikstens framtid har Arbeids- og administrasjonsdepartementet i dag ansvaret for å vurdere framtidig forvaltning av statens kulturhistoriske eiendommer, herunder nasjonale festningsverk og kulturminner som forsvarssektoren i dag står som eier av. Det er etablert en arbeidsgruppe ledet av Arbeids- og administrasjonsdepartementet, med deltakelse fra en rekke departementer, herunder Forsvarsdepartementet. For å sikre at tradisjoner holdes i hevd på en best mulig måte, er det viktig å være åpen for nye måter å videreføre tradisjonene på. Den militærhistoriske kulturminnearven ivaretas inntil videre av Forsvarsbygg ved Skifte Eiendom, og vil på sikt bli ivaretatt innenfor rammen av arbeidet i den nevnte arbeidsgruppen under Arbeids- og administrasjonsdepartementet.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-04-21:
Når det gjelder Halden og festningsverkene der, var det allerede våren 2001 besluttet at kommandantskapet skulle opphøre. Bakgrunnen for det var at det ikke lenger fantes tilstrekkelig stor militær aktivitet i Halden. Det skjedde altså uavhengig av Forvaltningsskolens tilstedeværelse i Halden, og sånn sett er forslaget om å flytte Forvaltningsskolen fra Halden ikke relevant i forhold til å ta opp igjen behovet for en kommandant. Når det gjelder eksemplet med Bergenhus, skiller det seg vesentlig fra eksemplet i Halden ved at det i Bergen er betydelig militær aktivitet. Det er Sjøforsvarets hovedbase, det har et stort heimevernsdistrikt, og det er en rekke aktiviteter der som gjør at Bergen er en av de fremste kommunene med hensyn til forsvarsaktivitet i den framtidige strukturen. Dermed er det en annen begrunnelse for behovet for en kommandant for Bergenhus enn i dette tilfellet i Halden.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-04-21:
Jeg vil gjerne understreke at jeg er helt enig med representanten Rød i at dette er et svært verdifullt historisk festningsverk, og at det har betydelig interesse også i forhold til våre røtter. Jeg har selv besøkt festningen i Halden, og er veldig imponert over den måten den er ivaretatt på, og den rollen den har spilt i norsk historie. Samtidig vil jeg understreke at min hovedbekymring framover er å få råd til å drifte de militære enhetene som vi trenger i framtidens struktur. Jeg tror derfor det er en god løsning at vi under Arbeids- og administrasjonsdepartementet har fått en egen arbeidsgruppe som skal finne nye, kreative løsninger for å ivareta kulturminnene, uten at det ansvaret alene pålegges Forsvarsdepartementet, som, som jeg er sikker på at representanten Rød og hans parti også er kjent med, ikke har flere midler enn det man er fullt ut i stand til å bruke i forhold til dagens forsvarsoppgaver.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-04-21:
Forsvaret skal ivareta samfunnssikkerhet og andre sentrale samfunnsoppgaver og støtte det sivile samfunn. Det er nedfelt i loven. Støtte fra Heimevernet til sivile arrangementer er hjemlet i § 13 i lov om Heimevernet, og her står det: «Innenfor rammen av den pliktige tjenestetid kan heimevernssoldater pålegges tjeneste i forbindelse med sivile arrangementer som tjener Heimevernets eller Forsvarets interesser.» Som nevnt i svar til Stortingets president 19. april i år angående spørsmål fra stortingsrepresentant Kjetil Bjørklund om støtte fra Heimevernet til årets landsskytterstevne, uttalte faktisk forsvarskomiteen i 1994 i Innst. O. nr. 18 for 1994-95 i forhold til sivile arrangementer at «Landsskytterstevnet er et godt eksempel i denne forbindelse». Den merknaden fra Stortinget har forsvarssjefen forholdt seg til. Forsvarssjefen prioriterer hvert år støtte til et svært begrenset antall sivile arrangementer. Flere arrangementer som tidligere mottok støtte fra Forsvaret, har som følge av en slik streng prioritering mistet støtten. Og i 2003 og 2004 er det Ridderrennet og Landsskytterstevnet som har blitt prioritert fra forsvarssjefen. I tillegg har Heimevernet i enkelte tilfeller støttet sivile arrangementer med enkeltmannskaper som har fått utsettelse på ordinær øving og trening. Den praksisen vil jeg tro at forsvarssjefen har til hensikt å fortsette med. Neste naturlige anledning til å revurdere dagens politikk vil være i 2005 i forbindelse med Forsvarets virksomhetsplan for 2005, som vil foreligge rundt årsskiftet.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-04-21:
Det kan nok av og til være en utfordring for enhver forsvarssjef å forholde seg entydig til merknader fra Stortinget. I dette tilfellet har altså Stortinget i en innstilling brukt en formulering som understreker at Landsskytterstevnet er et godt eksempel på den støtten Heimevernet bør gi til det sivile samfunn. Her er det full adgang for forsvarskomiteen i innstillingen til den foreliggende Stortingsproposisjonen, nr. 42, til å gi nye signaler. Jeg er åpen for det jeg oppfatter at spørreren er opptatt av, nemlig at heimevernssoldatene skal ha mest mulig relevant øving og trening. En del av den moderniseringen av HV som vi foreslår i St.prp. nr. 42, tar nettopp sikte på å modernisere HV og gi dem økt adgang til relevant trening. Det vil derfor ved årsskiftet, når virksomheten for 2005 og den støtte som HV skal gi til sivile arrangement, blir vurdert, være anledning til å ta en ny kurs i forhold til den praksis man har fulgt hittil.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2004-04-21:
Først et lite forsvar for Landsskytterstevnets relevans. Heimevernet oppfatter det slik at man både får delta i detaljplanleggingen av Landsskytterstevnet, og at man under stevnet får anledning til å trene mannskapene innenfor sanitet, samband, forsyningstjeneste, transport og skytetrening. Jeg tar likevel med meg signalene fra spørsmålsstilleren om at man i en framtidig HV-struktur som legger mer vekt på moderniserte enheter og relevante trenings- og øvingsforhold, kan komme til å vurdere noen av disse aktivitetene på nytt. Jeg imøteser selvfølgelig forsvarskomiteens nye signaler i innstillingen til St. prp. nr. 42.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg ønsker å stille forsvarsministeren følgende spørsmål: «I forbindelse med det årlige landsskytterstevnet blir mange HV-soldater utkommandert for å bistå arrangementet. Dette synes for mange feil bruk og feil type trening av HV-soldatene. Er statsråden enig i dette, og vil hun forandre på denne praksis, slik at den enkelte soldat får den trening han har krav på?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker statsråden for svaret, som var et greit svar, men ikke akkurat det svaret jeg ønsket å få, selvfølgelig. La det først og fremst være sagt at Landsskytterstevnet er positivt, og det er meget bra. Landsskytterstevnet skal vi fortsatt ha i framtiden. Det er ikke det det er tvil om. Men når man til årets arrangement innkaller 600 soldater, i hvert fall er det det tallet jeg har hørt, fra Jæren HV-område, er det mange av dem som stiller spørsmålet om de får den relevante trening, øvelse, kontroll av utstyr etc. som en har krav på som HV-soldat. Og det er da man stiller spørsmålet om det å være med på et landsskytterstevne, å være med på forskjellige oppgaver der, gir akkurat den type trening, øvelse, kontroll av utstyret, etc. Det er det som er spørsmålet. Når man da samtidig vet at det er begrenset med midler også i HV, slik at ikke alle får trent hvert år engang, da er spørsmålet veldig relevant, synes vi, om dette er riktig bruk av HVs ressurser.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2004-04-21:
Jeg takker nok en gang statsråden for svaret, som var mer slik jeg ønsket det skulle være, at vi skal se på hva HV fortsatt skal bruke tid og energi på. Det er klart at dette uttalte forsvarskomiteen i 1994, altså for ti år siden – det har rent mye vann i elvene siden den tid – så det er vel kanskje på tide at man ser på denne praksisen på nytt. Når man i St.prp. nr. 42 ser på HV og kanskje reduserer fra 83 000 til 50 000 mann – hvis det blir resultatet – er det klart at de 50 000 må få en øvelse som er relevant for den tjenesten man går inn i. Det er ikke sikkert at det å være på et landsskytterstevne som medhjelper er nettopp det.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Norge har ratifisert Århuskonvensjonen om retten til miljøinformasjon, og Stortinget vedtok i fjor en ny lov, miljøinformasjonsloven (Ot.prp. nr. 116(2001-2002) (2001-2002) Kan SFT etter denne loven nekte offentligheten innsyn i hvilke kjemikalier som slippes ut ved Snøhvit, og hvordan har statsråden i så fall tenkt å sørge for å få håndhevet og verifisert målet om nullutslipp fra anlegget?»
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg vil først takke statsråden for svaret. Jeg vil også i tillegg gratulere han med Sellafield-seieren, selv om jeg synes det er litt paradoksalt at det synes som om vi har bedre kontroll med utslipp i England enn det vi har i Norge. Jeg ser poenget med den generelle informasjonen som er gjort tilgjengelig fra SFT, men dette er et spesielt tilfelle, og det må være mulig for allmennheten å få vite eksplisitt hvilke kjemikalier som slippes ut ved Snøhvit-feltet. Kan statsråden bekrefte at den typen informasjon, om kjemikaliene som slippes ut ved Snøhvit, nå vil bli gjort tilgjengelig for offentligheten, i tråd med det som er intensjonen bak både Århuskonvensjonen og den nye miljøinformasjonsloven?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-21:
Jeg er glad for at statsråden er såpass tydelig på at denne typen informasjon nå skal offentliggjøres. Jeg vil derfor stille statsråden et spørsmål: Har han tenkt å følge opp denne praksisen når det gjelder håndhevelse av miljøinformasjonsloven – at utslipp av kjemikalier og den eksakte sammensetningen av disse skal gjøres tilgjengelig for offentligheten – i og med at dette er en sak som kan danne presedens videre for hvordan man skal tolke og forstå loven som trådte i kraft fra 1. januar i år?
Børge Brende (Høyre), 2004-04-21:
Den nye miljøinformasjonsloven og samtidige endringer i produktkontrolloven innebærer at allmennheten er gitt en utvidet rett til informasjon om miljøet både fra offentlige organer og fra offentlige og private virksomheter, som også representanten var inne på. I utgangspunktet vil informasjon om utslipp av ulike stoffer fra en virksomhet være miljøinformasjon som allmennheten har rett til å få innsyn i. Fra denne hovedregelen finnes det imidlertid unntak. Blant annet kan det gjøres unntak fra innsyn for opplysninger som er underlagt taushetsplikt, f.eks. fordi det gjelder forretningshemmeligheter. Offentliggjøring av et produkts nøyaktige sammensetning kan være en slik forretningshemmelighet. Unntak fra hovedregelen om innsyn må i så fall alltid begrunnes. I sin søknad om utslippstillatelse til Statens forurensningstilsyn har Statoil oppgitt hvilke kjemiske produkter de ønsker å benytte i sin virksomhet på Snøhvit, og forventede utslipp til sjø av disse. Denne søknaden har vært på høring. I høringen ble det fremsatt krav om at det må gis nærmere detaljerte opplysninger om de kjemiske produktene som benyttes. I forbindelse med oversendelsen av høringsuttalelsene til Statoil bad derfor SFT Statoil om å gjøre informasjonen tilgjengelig for høringsinstansene, f.eks. gjennom offentliggjøring av HMS-datablad for de aktuelle produktene. HMS, altså helse-, miljø- og sikkerhetsdatabladene, gir bl.a. informasjon om innhold av stoffer i produktene og helse- og miljøfare knyttet til disse. Som en følge av dette har Statoil nå lagt ut de aktuelle HMS-databladene på sin hjemmeside, som gir mer uttømmende informasjon. Regjeringens målsetting om nullutslipp fra petroleumsvirksomheten innebærer at det som hovedregel ikke skal slippes ut miljøfarlige stoffer, og at man skal minimere risikoen for miljøskade forårsaket av utslipp av andre kjemiske stoffer. Gjennom sin behandling av utslippstillatelser fra petroleumsindustrien har SFT god kunnskap om utslippsforhold. Arbeidet med nullutslipp blir fulgt opp gjennom operatørenes årlige utslippsrapportering og som en del av tilsynsarbeidet til SFT. Selskapenes årlige rapportering til SFT inneholder informasjon om hvilke stoffer eller kategorier av stoffer som slippes ut til miljøet, og er offentlig tilgjengelig. Dersom det rettes en forespørsel til SFT om ytterligere informasjon, vil denne bli vurdert av SFT. Vedtak vil eventuelt kunne påklages til Miljøverndepartementet. Som nevnt vil informasjon om utslipp av kjemikalier som hovedregel være offentlig tilgjengelig informasjon.
Børge Brende (Høyre), 2004-04-21:
Først vil jeg takke for at representanten også understreker viktigheten av at Storbritannia i dag har fastslått at de vil slutte med sine radioaktive utslipp av technetium 99 fra Sellafield. Jeg synes, med all respekt, at representantens sammenligning her i forhold til hva som skal gis av informasjon om bruk av kjemiske stoffer, ikke var helt god – i hvert fall ikke når jeg også i mitt svar til representanten fastslo at Statoil nå har imøtekommet henvendelsen fra SFT om å gjøre tilgjengelig informasjon som tidligere ikke var tilgjengelig, også informasjon som ikke var tilgjengelig på det tidspunkt representanten stilte spørsmålet. Helse-, miljø- og sikkerhetsdatabladene gir bl.a. informasjon om innholdet av stoffene i produktene og helse- og miljøfare knyttet til disse. Dette er nå lagt ut på Statoils hjemmeside.
Børge Brende (Høyre), 2004-04-21:
Det er helt riktig at Miljøverndepartementet har lagt stor vekt på at man skal bli kjent med de rettighetene med hensyn til miljøinformasjon som miljøinformasjonsloven og Århuskonvensjonen gir. Derfor har vi også gått ut med en kampanje, til og med på TV, i forhold til de nye rettighetene som man har. Miljøinformasjonsloven har også virket positivt i den aktuelle saken, hvor Statoil på sine hjemmesider har lagt ut betydelig økt informasjon knyttet til de kjemikaliene som bl.a. brukes på Snøhvit. Når det gjelder rene forretningshemmeligheter – altså hvordan de ulike kjemiske stoffene er satt sammen, det kan være et produkt som du nærmest har tatt patent på – håper jeg representanten har forståelse for at norske bedrifter ikke kan gå ut med det. Man skal bli kjent med miljøvirkningene av de utslippene som er.
Børge Brende (Høyre), 2004-04-21:
«   Skibladner» har siden 1999 hatt midlertidig unntak fra forbudet mot utslipp av kloakk fra skip i vassdrag og kystnære områder. Miljøverndepartementet innvilget i 2000 fortsatt dispensasjon fra forbudet på det vilkår at kloakken fra «Skibladner» innen 2004 skulle behandles på en hygienisk og forsvarlig måte. Det ble presisert at dette vilkåret forutsatte at man kunne finne frem til en teknisk løsning som tilfredsstiller både hygieniske og antikvariske hensyn, og som har en økonomisk ramme som muliggjør fortsatt drift av «Skibladner». Som representanten viser til, er søknad om forlenget dispensasjon for utslipp av kloakk fra «Skibladner» sendt Miljøverndepartementet. Jeg har merket meg at rederiet i tråd med gjeldende vedtak i løpet av de siste årene har søkt å finne frem til løsninger som er både hygienisk og antikvarisk forsvarlige, uten å lykkes med dette. «Skibladner» er et viktig og levende kulturminne – for Mjøsregionen, nasjonalt og internasjonalt. Betydningen av fortsatt drift av «Skibladner» som et av landets viktigste verneverdige fartøyer er et hensyn som må tillegges stor vekt i vurderingen av om det skal innvilges fortsatt dispensasjon fra utslippsforbudet. Samtidig må hensynet til vannkvalitet og det at Mjøsa er en viktig drikkevannskilde, vurderes med tanke på hvilken betydning utslippet fra «Skibladner» kan ha i denne forbindelse. Jeg vil ved behandlingen av søknaden søke å finne frem til en løsning som ivaretar både hensynet til kulturminnevern og vannkvalitet på en god måte. Departementet har for øvrig gjennomført høring av søknaden hos berørte instanser, og jeg vil sørge for at saken blir ferdigbehandlet så raskt som mulig. En avklaring i saken vil foreligge senest før årets seilingssesong begynner.