trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-05-14:
Eg har følgjande spørsmål til samferdselsministeren: «Trafikkmengda ved Stavanger lufthamn, Sola, aukar igjen og overgår no langt terminalkapasiteten ved flyplassen. Kan statsråden gjera greie for utviklingsplanane for flyplassen, og her medrekna kva planar det er for framdrift av denne utviklinga?»
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-05-14:
Eg takkar for svaret, som for så vidt ikkje var heilt negativt. Omfanget av dette bekymrar meg. Her er det altså laga fem fullstendige planar for ombygging av Sola flyplass. Betyr det at ein no skal laga ein sjette? Kan statsråden forsikra meg om at det ikkje er lappverk som ein no skal setja i gang med? Det er ikkje slik at det berre er innanlandstrafikken som er gått ned. Nedgangen har stoppa opp, og utanlandstrafikken aukar sterkt og er no på høgd med i toppåra 1998 og 1999. Det er noko med å følgja med i timen, for her skjer det ganske fort. Det eg no spør om, er: Kan statsråden forklara kvifor ein skal laga ein sjette plan, og kan statsråden forsikra meg om at dersom det skal vera ein sjette plan, må han byggja først og fremst på det som er gjort før, og det må skje i nær dialog med aktive krefter i Rogaland som vil denne flyplassen vel – ikkje flyplassen i og for seg, men regionen rundt?
Oddbjørg Ausdal Starrfelt (Arbeiderpartiet), 2003-05-14:
Eg takkar igjen for svaret. No er nok ikkje opplevinga av det nære samarbeidet på Sola blant dei kreftene som jobbar for utviklinga av Sola flyplass, akkurat lik det som statsråden gjev uttrykk for. Dei kjenner seg til dels ganske avviste når dei kjem med konstruktive innspel. Så eg håpar at ho tek affære og ser til at det vert eit reelt samarbeid der ikkje Avinor dikterer kva som er fornuftig å gjera, men at dei går inn i ein klår dialog. Det andre eg har lyst til å spørja om, er om statsråden kan forsikra meg om at ein i vurderingane ikkje tenkjer snever bedriftsøkonomi for Avinor. Det er faktisk slik at tåkelys på Sola kunne forhindra mange stengde dagar på flyplassen. Der var nettopp stengt fem dagar, og ringverknadene av stenginga ein dag er mykje større enn det det kostar å investera i tåkelys. Det viser kor utilstrekkeleg rein bedriftsøkonomisk tenking er i denne samanhengen, og det er igjen bedriftsøkonomi Randi Flesland, Avinor-direktøren, har vist til når ho har vore i Stavanger. Dersom det skal vera leiestjerna, er eg ikkje så roleg som eg hadde ynskt eg skulle vera.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-14:
Jeg tillater meg å stille et spørsmål til samferdselsministeren: «Kolsåsbanen trues av nedleggelse til tross for at det bor flere mennesker langs banen enn noensinne, og vi risikerer at banen erstattes av en bussløsning som vil gi et dårligere tilbud til passasjerene. Til tross for at ingen ønsker en slik utvikling, virker situasjonen fastlåst. Vil statsråden gjøre noe for å bidra til å redde Kolsåsbanen?»
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er for så vidt helt enig med statsråden i at når to fylkeskommuner er i dialog, som nå, er ikke statsrådens rolle å gå inn og være overdommer, men som statsråden jo også selv skisserer, nettopp å bidra til at den regionale samordningen kommer i orden. Mitt oppfølgingsspørsmål til statsråden blir – i og med at statsråden varsler at det regionale samordningsorganet skal være på plass 1. januar 2004, mens Kolsåsbanen nok trenger litt hjelp til samordning før den tid – om statsråden ser for seg at hun vil ha en rolle i forhold til å bidra til regional samordning av Kolsåsbanen også før 1. januar 2004.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-14:
Jeg takker igjen for svaret og registrerer at statsråden ønsker å avvente denne dialogen. Men kan jeg også tolke det svaret som at statsråden vil følge nøye med på hva som skjer i denne dialogen, i og med at man ikke har fått det statlige bidraget til regional samordning på plass før Kolsåsbanens skjebne skal avgjøres?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-05-14:
Eg har følgjande spørsmål til samferdsleministeren: «1. januar i år blei delar av drifts- og vedlikehaldet av veg sett ut på anbod. Kontraktane går over ein periode på 4 år og kan ha ei kostnadsramme på 35-90 mill. kr. For at private bedrifter skal kunne delta i denne konkurransen, er det fastsett eit eigenkapitalkrav på 10 pst. av den totale kontraktsummen. Dette eigenkapitalkravet kjem i tillegg til bankgaranti, og medfører at dei fleste små og mellomstore bedrifter blir ekskluderte frå å delta i denne konkurransen. Vil statsråden revurdere dette kravet?»
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-05-14:
Eg vil takke for svaret. Eg er heilt einig i det som statsråden seier om at konkurranse vil gi meir veg for pengane. Eg har òg sett at oversiktene over dei tilboda som er komne inn ved anbodsrunden i år, viser det. Poenget er at ein kanskje kunne fått endå meir veg for pengane dersom det òg hadde vore opna opp for små og mellomstore bedrifter. Eg høyrer statsråden seie at ho er oppteken av konkurranse og oppteken av at desse bedriftene skal få delta i anbodsrunden. Samtidig ser eg på dei tilboda som er komne inn, at dei er dominerte av dei store – Mesta, Veidekke, Selmer, NCC – og at små og mellomstore bedrifter er fråverande. Då er mitt tilleggspørsmål til statsråden: Ser ikkje statsråden at eit så høgt eigenkapitalkrav som 10 pst. fører med seg at små og mellomstore bedrifter blir ekskluderte frå denne konkurransen?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-05-14:
Eg vil berre gjenta det eg sa i stad. Eg konstaterer at dei tilboda som er komne inn, er frå dei store. Dei faktiske tala viser at det stort sett berre er dei store som har levert tilbod. Det tyder på at ein ikkje har fått til den gode konkurransen som ein kunne fått, og som kanskje òg ville gitt endå meir veg for pengane. Eg har dessverre ikkje fått noko godt argument for kvifor ein har dette eigenkapitalkravet. Dersom det er tryggleiken ein ønskjer å ta vare på, måtte det vere nok at ein hadde ein bankgaranti. Eg må òg minne om at ein eigenkapital kan brukast opp på ein jobb, at ein har fleire jobbar, og at det er det same eigenkapitalkravet som blir stilt overalt. Så bankgaranti må vere det beste dersom ein skal ha tryggleik. Eg vil då spørje statsråden om det ikkje hadde vore noko å vurdere å halde seg til berre ein bankgaranti for det einskilde oppdraget.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-05-14:
Jeg ønsker å stille forsvarsministeren følgende spørsmål: «Krigsinvalidehjemmet Bæreia på Kongsvinger sliter økonomisk, og har dermed en noe usikker fremtid. Ser statsråden at hun alene, eventuelt sammen med andre departement, kan bidra til at dette viktige stedet for våre krigsinvalider kan se lysere på fremtiden, og dermed sikre at de som har behov for et slikt sted etter en innsats for fedrelandet, kan få være der etter deres ønske og behov?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-05-14:
Jeg takker statsråden for svaret, som var en oppsummering – noe av historie og noe av realiteter. Det er klart at et slikt sted som Bæreia, som ligger såpass fint til og har muligheter for å gi rekreasjon nettopp til de personer som har ytt en stor tjeneste for fedrelandet, både innenlands og i utlandet, trengs – det er det ikke tvil om. Når man vet at det kanskje finnes 50 000 tysklandsveteraner og nærmere 60 000 som har vært i internasjonal tjeneste, f.eks. i Korea, Kongo, Libanon, Sinai, Namibia, på Balkan m.m., er det klart at behovet skulle være der. Og behovet er nok større enn det de pengene som er bevilget, skulle tilsi. Jeg vet at det var et møte på Kongsvinger i går om denne saken. Det ble kanskje ikke lovet noen penger der, men det har i alle fall blitt en dialog, slik at man kan se lysere på framtiden. Jeg håper at statsråden kan være med på dette.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-05-14:
Jeg takker nok en gang for svaret. De beløp som statsråden nevner, er riktige, men dessverre er ikke beløpet stort nok. Bæreia sliter med en noe usikker framtid på grunn av at de mangler noen penger. Når det gjelder budsjettet, har alltid Fremskrittspartiet vært positiv til å bevilge penger til ideelle lag og organisasjoner, spesielt innen Forsvaret, så det statsråden henviste til, skal jeg sjekke. Fremskrittspartiet skal i hvert fall være det partiet som ønsker og vil være med på å bidra med penger til dette. Jeg overlater for så vidt stafettpinnen til statsråden, slik at vi i fellesskap – både Fremskrittspartiet, andre partier, Forsvarsdepartementet og andre departementer – kan skaffe nok penger til videre drift av Bæreia, for driften er viktig for dem som har ytt en stor tjeneste for sitt land, både hjemme og ute.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-05-14:
Stiftelsen Krigsinvalidehjemmet Bæreia er en selvstendig stiftelse etablert av Krigsinvalideforbundet og har i en årrekke gitt rekonvalesentopphold for krigsinvalider og deres partnere. Opphold for denne gruppen blir dekket over Sosialdepartementets og Helsedepartementets budsjetter. Sosialdepartementet er også representert i stiftelsens styre. Som selvstendig stiftelse har styret ved Bæreia det formelle ansvar for å påse at driften av hjemmet er tilpasset antall brukere. Etter hvert som krigsinvalider faller fra, må driften ved hjemmet vurderes i lys av det. Forsvarsdepartementet er ikke involvert i driften av hjemmet og har som sådant ikke ansvar for hjemmet. Som forsvarsminister føler jeg likevel et moralsk ansvar for å medvirke til at våre krigsinvalider gis et tilbud om rekreasjon så lenge de har behov for det. FN-Veteranenes Landsforbund har uttrykt ønske om å overta Bæreia til rekreasjonsopphold for soldater som har vært i internasjonal tjeneste, og deres familier. Det vil være positivt om forbundet gjennom kamerattreff og andre arrangementer kan bidra til driften av Bæreia. Med dagens driftsutgifter og med et raskt synkende antall krigspensjonister vil FN-Veteranenes Landsforbunds aktiviteter neppe gi tilstrekkelig inntektsgrunnlag for Bæreia. Stiftelsen Krigsinvalidehjemmet Bæreia må derfor vise kreativitet og handlekraft for å bruke de muligheter til inntjening som finnes for hjemmet. Jeg er gjort kjent med at tiltak er iverksatt for å finne gode økonomiske løsninger, deriblant å åpne Bæreia for nye brukergrupper. Behovet for tildelinger over offentlige budsjetter er beregnet å øke til ca. 20 mill. kr i år 2008. Over forsvarsbudsjettet kan det ikke gis støtte til Bæreia i denne størrelsesordenen. Stortinget bevilget i inneværende budsjett, i tråd med Regjeringens føringer, 6 mill. kr til FN-Veteranenes Landsforbund. Så vidt jeg husker, foreslo Fremskrittspartiet, som eneste parti, å kutte bevilgningen til de frivillige forsvarsforeningene med 5 mill. kr i høstens budsjettinnstilling. Dersom dette skulle fordeles forholdsmessig mellom organisasjonene, ville det betydd en reduksjon på ca. 600 000 kr til FN-Veteranenes Landsforbund, og dermed også sannsynligvis reduksjon til Bæreia. Hvilken støtte de frivillige forsvarsforeningene – herunder FN-Veteranenes Landsforbund – vil få fra Forsvarsdepartementet neste år, klargjøres i forbindelse med neste års budsjettproposisjon. Det er deretter opp til FN-Veteranenes Landsforbund om de eventuelt vil benytte Bæreia i forbindelse med forbundets aktiviteter.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-05-14:
Det er helt riktig som spørsmålsstilleren sier. Statssekretæren i Forsvarsdepartementet var på Bæreia i går, og det er tett og god dialog mellom Forsvarsdepartementet og interessentene rundt Bæreia. Likevel er det grunn til å understreke at både Sosialdepartementet og Helsedepartementet først og fremst er riktig adresse for helsetiltak og også rekreasjon, mens Forsvarsdepartementet – nettopp fordi vi synes dette er en så viktig gruppe – hittil har bidratt til driften av Bæreia gjennom de støtteforeningene som er etablert. Over forsvarsbudsjettet har FN-Veteranenes Landsforbund fått til sammen 4,3 mill. kr til aktiviteter knyttet til Bæreia for 2003. Av disse gikk 1,7 mill. kr direkte til driftsstøtte, i tillegg fikk de 1,7 mill. kr til drift av organisasjonen. Dette er en støtte på 6 mill. kr – en støtte som nettopp går til den viktige gruppen som spørreren er opptatt av.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-05-14:
Jeg er helt enig med spørsmålsstilleren i at det er viktig at man her ser bredt på muligheter til å skaffe inntekter til Bæreia. Her kan ulike offentlige budsjetter være en kilde, men det er også viktig å få nye brukergrupper til Bæreia, og at stiftelsen vurderer kreative tiltak for å skaffe seg inntekter. Noen av de innspill jeg har mottatt, dreier seg om salg av deler av eiendommen, salg med klausul om overtakelse etter at krigsinvalidene ikke lenger har behov for hjemmet, osv. Men disse spørsmålene regner jeg med at vi kan få komme tilbake til i forbindelse med høstens statsbudsjett. Og bevilgninger til FN-Veteranenes Landsforbund skal vi i fellesskap være med på å vedta i november–desember dette år.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-05-14:
Jeg er svært glad for dette spørsmålet, for det er en viktig problemstilling. Forsvaret har satt i verk en rekke tiltak for å hindre at personell som deltar i internasjonal tjeneste får psykiske skader. Før avreise blir personellet testet grundig fysisk og psykisk, og bare de som blir funnet skikket, tilbys internasjonal tjeneste. I løpet av tjenesten får personellet kontinuerlig tilbud om medisinske tjenester, herunder støtte fra stressmestringsteam. Etter avsluttet tjeneste gjennomgår personellet en grundig medisinsk vurdering og får informasjon om alle de støttetilbud som finnes. Ved behov blir personellet henvist videre til det sivile helsevesenet. Det finnes ikke eksakte tall på hvor mange som er arbeidsuføre på grunn av psykiske problemer etter internasjonal tjeneste. Forsvaret har imidlertid gjennomført omfattende undersøkelser som gir oss en viss indikasjon på problemets omfang. For perioden 1990–2001 er opplysninger fra Rikstrygdeverket benyttet i en større undersøkelse om soldathelse. Undersøkelsen viser gledelig nok at færre var sykmeldt på grunn av psykiske problem blant personell som hadde deltatt i internasjonal tjeneste, enn hva tilfellet var for en sammenlignbar kontrollgruppe som ikke hadde deltatt i internasjonal tjeneste. Antallet uføretrygdede var under halvparten – i den gruppen som hadde deltatt i internasjonal tjeneste – i forhold til funn i kontrollgruppen. Dette tyder på at de tiltak Forsvaret har iverksatt for å sikre soldatenes psykiske helse, fungerer godt. Det er det sivile helsevesenet, og ikke Forsvaret, som har det lovpålagte ansvaret for å yte helsetjenester til tidligere militært personell. Forsvaret er imidlertid opptatt av å gi personell som har vært i internasjonal tjeneste, nødvendig oppfølging. Derfor arbeider vi i dag i Forsvarsdepartementet med et forslag til forskrift om erstatning for psykiske senskader som følge av tjenestegjøring i internasjonale fredsoperasjoner. Utkastet vil i løpet av denne måneden bli sendt på høring. Formålet er nettopp det spørreren tar opp, å yte økonomisk kompensasjon til personell som har pådratt seg psykiske lidelser, og som ikke er tilkjent erstatning på annet grunnlag. Forsvarets sanitet skal også i løpet av året vurdere et utvidet tilbud om psykisk helsevern, bl.a. ved en tettere og mer langvarig oppfølging etter endt tjeneste. Fokus rettes mot rask behandling etter hendelser for å unngå at plagene blir kroniske. I tillegg er Forsvarets sanitet i ferd med å planlegge et medisinsk senter ved Ullevål universitetssykehus. Senteret skal bl.a. skaffe erfaringsdata fra internasjonale operasjoner for å sørge for at utvelgelse, veiledning og eventuell behandling av personellet blir optimal. Målet er en mest mulig integrert løsning med det sivile helsevesenet. Nettopp i en situasjon der Forsvaret har et høyt internasjonalt engasjement i fredsskapende arbeid, er det arbeidet som nå er igangsatt i Forsvarsdepartementet, viktig, og jeg er derfor glad for at jeg fikk anledning til å si at det skjer noe i praksis.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-05-14:
Både jeg selv og Forsvarsdepartementet erkjenner selvsagt at når vi sender personell til internasjonale tjenester, har vi både en moralsk og en formell forpliktelse til å sørge for at det blir en minimal belastning for dem resten av livet. De gjør en utrolig viktig jobb på vegne av landet, og de er sendt ut med et klart politisk mandat i ryggen. Samtidig er det viktig å finne løsninger der Forsvarsdepartementet sammen med andre departement er i stand til å gi dem et optimalt tilbud når de kommer hjem igjen. Det er f.eks. ikke ønskelig med et eget helsetilbud ved siden av det ordinære helsevesenet. Det er også grunnen til at vi har gått i dialog med Ullevål sykehus om et samarbeid på oppfølgingssiden, et samarbeid for å utrede hvilke behov det er, og et samarbeid om erfaringsdata. Jeg er den første til å innrømme at vi trenger erfaringsdata fra dem som har vært ute, og tiltak er i gang for å la det komme dem som har vært ute, til gode.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-05-14:
Jeg skal gjøre mitt beste. Først: Det er riktig at erstatnings- og forsikringsordninger vi har i dag, er basert på prinsippet «full erstatning», altså at skadelidte skal stilles i den samme økonomiske situasjon som han ville vært i uten skaden. Det er prinsippet. Men så peker spørsmålsstilleren på noe viktig, nemlig på problemet f.eks. med den tiden som går etter at man er kommet hjem, før erstatningen utbetales – for utbetalingen kan ta tid. I tillegg har spørreren pekt på problemet for mennesker som kan ha psykiske senskader, og som ikke kommer inn under vanlige erstatningskriterier. Denne siste gruppen mener vi å fange opp med de nye forskriftene som er på høring. Når det gjelder praktiske tiltak som kan avhjelpe den enkelte mens han venter på erstatning – enten han står i kø innenfor trygdesystemet eller i andre typer køer i andre typer offentlige instanser – er jeg villig til å se på på hvilke måter Forsvaret her kan være til hjelp, enten ved å søke å få fortgang i saksbehandlingen eller på andre måter minimere konsekvensen for den enkelte.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-05-14:
Mitt spørsmål til miljøvernministeren er følgende: «Miljøvernministeren godkjente den 11. april etablering av golfbane på noe av landets beste matkornarealer, på Atlungstad i Stange kommune. Det går fram av saksdokumentene at planområdet er del av et stort sammenhengende landbruksområde som er meget godt egnet til å dyrke matkorn, og som representerer noe av den mest næringsrike jorda i landet. Hvorfor valgte statsråden å overse den klare anbefalinga fra landbruksmyndighetene om å si nei til omdisponering av disse arealene?»
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-05-14:
Etter det statsråden nå sier, føler jeg behov for å understreke at jeg er meget positiv til golf. Jeg synes det er en flott form for sport, og det er mange, i alle aldre, som kan glede seg over den. Jeg forstår også at det er mange bønder som velger å legge ut arealer til golfbaner, fordi inntjeninga i næringa er så dårlig. Men mitt anliggende er ikke å ta golfen, det er ikke å ta de bøndene som legger ut jord til golfbaner. Mitt anliggende er at det må være mulig å legge golfbaner til områder som ikke representerer den aller beste matjorda. I tilfellet Atlungstad er det ingen tvil om at miljøvernministeren har valgt å bryte sine egne retningslinjer for arealplanlegging og golfbaner – der det står helt klart at jord som er egnet for matkornproduksjon, skal skjermes. Spørsmålet mitt videre blir da: Betyr tilfellet Atlungstad at jordvernspolitikken er lagt om?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-05-14:
Nå er det nok stor tvil om hvorvidt det er slik at det ikke fantes gode alternativer i rimelig nærhet til Hamar. Det er man uenig om. La meg videre følge opp med å si at når statsråden nå har gitt godkjenning for golfbane på Atlungstad, skulle jeg tro at det vil føre til at en del andre utbyggere vil tenke på nytt – man har jo trodd at jordvernsinteressene skulle veie svært tungt i disse prosessene. Men nå tror jeg at en del vil tenke seg om, fordi man ser at dette, i hvert fall på Atlungstad, ikke har betydd tilstrekkelig. Da blir spørsmålet mitt: Kan statsråden garantere at tilfellet Atlungstad, altså at det å bygge en golfbane på noe av den aller beste matjorda vi har, er å betrakte som et engangstilfelle, og at denne saken ikke vil skape presedens?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-05-14:
Jeg har et spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Stjørdal kommune har et registrert boligbehov for enslige, enslige forsørgere og unge barnefamilier og har inngått et samarbeid med boligbyggelaget om å bygge 12 leiligheter med nøktern standard til en rimelig pris. Av 18 søkere sitter boligbyggelaget igjen med kun 3 kontakter. De resterende søkerne må takke nei fordi de ikke får lån verken i Husbanken, pga. endrede regler, eller lån i det private markedet. Hva vil statsråden gjøre for å hjelpe disse gruppene med å skaffe seg bolig?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-05-14:
Jeg takker statsråden for svaret. Men det var egentlig ingen løsning for dem som ikke har egenkapital, ikke får lån eller ikke får tilskudd for å kunne kjøpe disse boligene. Det er klart at Stjørdal kommune har en viss størrelse på boligtilskudd, men problemet må jo være at det boligtilskuddet er så lavt – og det har jo Regjeringen gitt signaler om – at dette skal kun bostedsløse, innvandrere eller de aller fattigste få ta del i. Derfor er det en gruppe som her faller mellom to stoler. Da blir mitt spørsmål til statsråden: Mener statsråden at det er Stjørdal kommune som prioriterer feil, er potten for liten, eller hva er det som gjør at vi ikke har mulighet til å hjelpe disse?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-05-14:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Det er slik at det er et definert behov for boliger for disse gruppene. Det er ingen grunn til å tro at de ikke ønsker dette, eller at det ikke er et dokumentert behov – slik statsråden nå prøver å tilbakevise. Hva kan Stjørdal kommune gjøre? De kunne ha bidratt til å øke antallet ikke-kommersielle utleieboliger. Men også her har statsråden strammet inn, slik at det ikke er mulig for denne gruppen å få lån eller tilskudd innenfor denne ordningen. Det eneste som da står igjen, er at sosialhjelpsbudsjettet må økes fordi man må ut på det private markedet. Vi vet at hvis det bygges færre boliger, vil husleiene også øke. Mener statsråden at det er løsningen – at man bygger færre boliger, og at husleien dermed øker for denne gruppen?
Erna Solberg (Høyre), 2003-05-14:
Saken som representanten Signe Øye her tar opp, gjelder det planlagte prosjektet Arnstadåsen Borettslag på Skatval i Stjørdal. Utbygger og lånesøker på vegne av borettslaget er Trondheim og Omegn boligbyggelag – TOBB. Laget har søkt Husbankens regionkontor i Trondheim om lån til oppføringen, og Husbanken har ingen innvendinger mot å innvilge det omsøkte lånebeløpet, som tilsvarer 47 pst. av totalkostnadene på ca. 16 000 kr pr. m2. Et problem her kan være at innskuddene vil bli forholdsvis høye, men Husbanken kan gi betydelig høyere låneutmåling – opp til 80 pst. – og i særlige tilfelle enda mer, slik at kravet til egenkapital kan senkes hvis TOBB ønsker det. Alternativt kan kommunen gi det nye Startlånet. Problemet er derfor ikke, som det står i representanten Øyes spørsmål, at de aktuelle søkerne ikke får lån i Husbanken. Problemet er at TOBB ikke har fått solgt tilstrekkelig antall andelsleiligheter til å sette i gang, og en av grunnene til dette er at flere av de aktuelle søkerne ikke hadde økonomisk grunnlag til å betjene renteutgifter mv. TOBB får ikke utbetalt Husbankens lån før leilighetene er solgt, og oppnår heller ikke forsikringsgaranti. TOBB kan da ikke sette i gang med bygging. Representanten Øye spør om hva statsråden vil gjøre for å hjelpe disse gruppene med å skaffe seg bolig. Som kjent har Regjeringen fra i år etablert en ny låneordning – Startlån – som kommunene kan gi til grupper med lave inntekter og liten egenkapital. Vanligvis brukes disse lånene til kjøp av rimeligere, brukte boliger, og dette vil kunne gi en god løsning både boligmessig og økonomisk. I særlige tilfeller hvor husholdningen tilhører svakstilte grupper, som bostedsløse, flyktninger og andre, vil kommunen kunne innvilge boligtilskudd, som altså er en form for subsidie, for at boutgiftene kan komme ned på et nivå som disse kan makte. Det er muligens denne prioritering av tilskuddsmidler som representanten Øye sikter til når hun nevner «endrede regler». Men det er altså noe annet enn reglene for lån i Husbanken. Den prioriteringen innebærer altså at det for enkeltgrupper som søker om det hvis Stjørdal kommune innenfor det boligtilskuddet de disponerer, mener at dette er den viktigste gruppen å gi støtte til – vil være mulig å få den typen støtte.
Erna Solberg (Høyre), 2003-05-14:
Som mitt svar avklarer, mener jeg at Signe Øye i dag stiller et spørsmål som ikke er korrekt, som ikke er en angivelse av hva som faktisk er forholdene. Hovedutgangspunktet er at hvis TOBB hadde valgt å bruke full husbankfinansiering her, ville det ikke ha vært 47 pst., men opptil 80 pst. låneutmåling. Det hadde gjort at egenandelen til de som skulle bo der, dvs. det de måtte finansiere ved andre låneordninger, ville ha vært betydelig mindre. Da ville det bare ha vært ut fra TOBBs egne vurderinger om de som kom, kunne betjene disse lånene, og om de kunne betale husleien sin. Husbanken har mulighet til å gi mer lån i særskilte tilfeller. Derfor er det ikke slik at det i utgangspunktet er behov for å lage noen nye ordninger. Et alternativ til dette er at de 9 mill. kr i låneramme til Startlån, som nettopp skal gå til denne gruppen – de som er litt over de mest svakstilte, og som altså Stjørdal kommune vil støtte – kunne brukes til å betale og finansiere boliger. Kravene til egenfinansiering ville på det området vært mindre. Det er derfor vi har en offentlig ordning. Jeg tror først og fremst at man må se på hvordan prosjektet er utformet og laget, for å finne kilden til at folk ikke etterspør dette prosjektet eller ikke vil bo i disse leilighetene.
Erna Solberg (Høyre), 2003-05-14:
Jeg mener at representanten Signe Øye har funnet et dårlig eksempel for å markere Arbeiderpartiets generelle politikk på dette området gjennom dette spørretimespørsmålet. Utgangspunktet er at man kunne ha utformet og brukt de låneordningene betydelig bedre enn det som har vært gjort så langt i forhold til dette prosjektet. Dette er låneordninger som ikke er avhengige av en persons inntekt, det er låneordninger som kunne ha gjort at egenandelen og behovet for ekstra finansiering ville ha vært lavere, og kostnadene ville ha vært lavere for den enkelte. Man kunne altså ha brukt en kombinasjon av Startlån for den enkelte person som søkte, eller man kunne ha utformet prosjektet med en større andel av husbanklån. Husbankens kontor har ikke sagt nei til noen lånesøknader i denne forbindelse. Når det gjelder spørsmålet om hvordan vi skal fordele boligtilskuddet, er det slik at vi har en prioritering for dette tilskuddet. Når det gjelder gruppen vanskeligstilte, gis det penger til kommunenes boligsosiale handlingsprogram. Hvis det er reelt vanskeligstilte som ligger på sosialbudsjettene til kommunene, har kommunene virkemidler. Halvparten av midlene som vi bruker på boligtilskudd i dag, går til kommunenes boligsosiale handlingsprogram. Det er kommunene som foretar en prioritering – de vurderer om dette er den gruppen som trenger det mest, eller om det er andre grupper som trenger det mer.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
SV er enig med Arbeiderpartiet om at vi ønsker en langt mer aktiv statlig næringspolitikk. Det vil jeg bare kvittere ut. Men så sier representanten Akselsen at han ønsker seg mer kraft. Ja, kanskje det er behov for litt mer kraft. Men den kraft som Arbeiderpartiet og Akselsen ønsker seg, er en kraft som samtidig gjør betydelig skade på miljøet, enten i form av nye vannkraftutbygginger eller i form av gasskraftverk som gir betydelige utslipp. Da Akselsen var olje- og energiminister, var man også meget beskjeden når det gjaldt å satse på alternative energikilder. Bevilgninger til bioenergi, vindkraft og enøk over statsbudsjettet var bevilgninger som nesten ikke syntes. Jeg vil stille Akselsen følgende spørsmål: Dersom Arbeiderpartiet kommer i regjering igjen, ser man ikke da muligheten for at man kan bevege seg fra musesteg til elefantsteg når det gjelder alternativ energi, slik Sverige har gjort når det gjelder bioenergi, slik Danmark har gjort når det gjelder vindkraft, og der andre land også har vært veldig flinke?
Victor Norman (Høyre), 2003-10-06:
Regjeringen har hatt arbeidet for å sikre varig høy sysselsetting som mål fra første dag den tiltrådte, og den har ført en konsekvent økonomisk politikk for å legge grunnlaget for dette. Jeg minnes veldig godt at nåværende leder av Arbeiderpartiet, daværende finansminister Jens Stoltenberg, som jo er en usedvanlig dyktig økonom, da han var finansminister, sa at han var keynesianer. Det er også jeg. Det grunnleggende i den keynesianske lærdommen er at arbeidsplasser skapes gjennom en god generell økonomisk politikk, den skapes ikke gjennom selektive tiltak. Det er den linjen Regjeringen har holdt fast ved siden den tiltrådte, det er den linjen vi kommer til å følge i det budsjettforslaget som skal fremlegges denne uken, og det er den eneste måten vi skaper varige og gode jobber i Norge på.
Victor Norman (Høyre), 2003-10-06:
Jeg er veldig glad for at representanten Sandberg gir meg muligheten til å si litt om akkurat det spørsmålet. Det er klart at den arbeidskraftreserven som ligger i at spreke mennesker i dag for tidlig skyves ut av arbeidslivet, delvis mot sitt ønske, er en arbeidskraftreserve som vi trenger i Norge. Mye av det har sammenheng med hele pensjonssystemet, som vi jo vet kommer opp som egen sak i kjølvannet av Pensjonskommisjonens innstilling. Jeg skal ikke kommentere den her nå, men det er også andre ting vi kan gjøre noe med på kort sikt. Sandberg nevnte etterlønn eller ventelønn for statsansatte. Der har vi allerede gjort noe, ved å plassere de fulle kostnadene ved bruk av ventelønn hos de enhetene som faktisk støter folk ut på førtidspensjon eller på ventelønn. Det har, som vi vet spesielt fra Posten, allerede hatt en veldig positiv effekt i forhold til å få bedriftene eller virksomhetene til å nøle med å skyve folk ut. Og jeg tror vi trenger flere tiltak av den typen. Men jeg er samtidig redd for at skikkelig mobilisering av den arbeidskraftreserven som ligger i eldre arbeidstakere, får vi ikke til før vi får en reform av pensjonssystemet i Norge.
Victor Norman (Høyre), 2003-10-06:
Jeg må først få lov til å arrestere det representanten Karin Andersen sier i sin innledning. Jeg har ikke sagt og har overhodet ikke ment at Regjeringen har skapt flere hundre tusen arbeidsledige. Derimot har den politikken som bl.a. ble ført når det gjelder arbeidsledigheten på 1990-tallet, bidratt til at vi har mange hundre tusen arbeidsledige i dag. Vi fikk da en massiv utstøting av folk fra arbeidsstyrken, fordi det var en enkel måte å gi inntrykk av at den faktiske ledigheten var lav på. Så vi betaler for synder fra 1990-tallet når vi i dag har mye mer enn hundre tusen reelt arbeidsledige i Norge. Så til spørsmålet om tiltak. Det er klart vi trenger arbeidsmarkedstiltak, og det er ikke spørsmål om å gå i den ene grøften eller den andre grøften, men spørsmålet er hva slags tiltak vi skal ha, og hva som skal være hovedtilnærmingen. All erfaring fra Norge på 1990-tallet og fra andre land er at tiltak som er utformet slik at de ikke får arbeidssøkeren til å være nær arbeidsmarkedet, bidrar til utstøting i stedet for til å skaffe folk jobb. Derfor er sammensettingen av tiltakene viktig, og derfor er det viktig at hovedinnsatsen settes inn mot veiledning, jobbklubber og jobbsøkeaktiviteter som vil bidra til at noen av de hundre tusen som i dag er ledige, faktisk har mulighet til å få en av de fem hundre tusen stillingene som kommer til å bli ledig i Norge i løpet av det neste året.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-10-06:
Eg er glad for at Regjeringa og statsråden har som hovudmål å kjempe mot arbeidsløysa. Dette burde ha vore Regjeringas hovudmål for to år sidan, frå første dagen av. Arbeid skaper velferd, og arbeid forhindrar fattigdom. I dag er altså 110 000 menneske registrerte arbeidslause og parkerte utanfor det ordinære arbeidslivet, og ungdomsarbeidsløysa aukar mest. Regjeringa har altfor stort fokus på rente og kronekurs. Det viser dagens debatt. Fleire andre tiltak er òg viktige for at arbeidsløysa ikkje skal bite seg fast på eit høgt nivå. Eg kan nemne fleire tiltak som Arbeidarpartiet meiner er veldig viktige: ungdomsgarantien for unge under 25 år og ikkje minst offensiv satsing på forsking og næringsretta tiltak. Har Regjeringa framleis trua på at det berre er marknadskreftene som skal ordne opp, eller vil statsråden no kunne signalisere konkrete tiltak som blir lagde fram i statsbudsjettet for neste år, som vil avhjelpe denne situasjonen?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Det er ikke vanskelig å være enig med statsråd Norman når han ramser opp alle de mulighetene som finnes hos norske arbeidstakere, og det potensialet som også ligger hos de menneskene som faller utenfor det norske arbeidslivet. Her ligger det utrolig mange årsverk som kan hentes ut. Det som jeg undrer meg litt over, er hvilken rekkefølge Regjeringen og statsråden konsentrerer seg om for å hente ut disse årsverkene, for samtidig ønsker jo denne regjeringen å åpne for arbeidsinnvandring også utenfor EØS-området – ufaglært sådan. Men jeg skal ikke forfølge det videre. Jeg vil gjerne utfordre statsråden på et annet område, som statsråden ikke var inne på. Det er tydelig at denne regjeringen også kjøper folk ut av arbeidsmarkedet gjennom bl.a. AFP-ordning, etterlønn til statlig ansatte og innskrenkning av mobiliteten og fleksibiliteten blant norske arbeidstakere. Ønsker Regjeringen å konsentrere seg om disse områdene, for også å søke å få ut mer arbeidskraft?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Jeg synes de to siste innleggene har vært veldig interessante. Først ungdommen i Høyre, med Ine Marie Eriksen, som dunker løs på venstresida i norsk politikk, og da i særdeleshet SV. Så kommer representanten Andersen opp etterpå og dunker løs på Regjeringen, og særlig da Høyre. Vi vet at Bondevik nærmest har invitert SV i tilfelle det skulle være et budsjettforlik til høsten, og vi vet at lederen i SV ikke har avvist det. Derfor synes jeg det er interessant, og jeg skulle gjerne utfordre representanten Andersen: Hvis det skulle oppstå en situasjon der SV skulle forhandle om budsjettet med Regjeringen, hvor ville kravene fra SV ligge for i det hele tatt å kunne støtte et budsjettforlik med regjeringspartiene? Selv om vi vet at SV i denne perioden har stått veldig nærme regjeringspartiene både i skole- og næringspolitikk, så aner jeg en liten eim av at det skal bli vanskelig. Jeg skulle gjerne utfordre representanten Andersen på om det skulle ligge i 10 milliarder- eller 20 milliarderklassen for at SV eventuelt kunne inngå et forlik med Bondevik-regjeringen i høst.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Den økende arbeidsledigheten er det største problemet vi har i dag. Det synet deler vi med Regjeringen. Men hittil har jo Regjeringens politikk i realiteten resultert i – slik som statsråden sjøl sa – flere hundre tusen arbeidsledige. Statsråden varsler også at dette kommer til å øke. Han sier også at det kommer til å ta lang tid før det bedrer seg. Vi ser at det nå utvikler seg en mangel på jobber, og at ledigheten biter seg fast. Så sier statsråden at det er feil – i så fall – å ha folk på tiltak. Han kaller det å parkere folk. Er det da feil, det som statsråden i to år har lagt fram i sitt eget budsjett, der han viser til at folk som går på tiltak, lettere kommer i jobb – det er en økning på nesten 15 pst. – eller lettere kommer i utdanning hvis de kommer på tiltak? Er de opplysningene som Stortinget i så fall har fått av statsråden om at tiltak faktisk virker, feil? Og når statsråden sjøl sier at det vil ta over ett år før det vil bedre seg, er det ikke da bedre at folk får kompetanseheving og beholder sin kompetanse enn at de går ledig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jeg tror representanten Signe Øye har glemt å få med seg en viktig behandling i Stortinget, nemlig behandlingen av revidert nasjonalbudsjett. Der la SV fram forslag som ville ha økt tiltaksnivået over det nivået som representanten Øye nå påstår at SV ikke har vært med på. Så der er det nok en forglemmelse, tror jeg, men Arbeiderpartiet og SV er enige om at arbeidsmarkedstiltak er nødvendig, fordi vi vet at de virker, og fordi de tar vare på kompetanse hos dem som er ledige. Lediggang gjør det motsatte. Så til hvor stor vekt vi legger på dette. Partileder Kristin Halvorsen sa i sitt innlegg ganske mye om næringspolitikk, om skaping av arbeidsplasser, og det er også viktig. Derfor la også SV i vår fram en hel rekke forslag som ville ha sørget for at folk faktisk kom i jobb, i tillegg til økningen i arbeidsmarkedstiltakene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Frihet for kommunene og frihet for enkeltmennesket er avhengig av at det er sammenheng mellom utgifter og inntekter. SVs viktigste bidrag til frihet for kommunene er å gi kommunene ansvar for en større del av den totale samfunnskaka, ubundet. Vi mener at den jobben som kommunesektoren skal gjøre for skoler, for barnehager, i eldreomsorg og i forhold til barnevern, er så viktig at det er riktig at samfunnet prioriterer dette høyere enn det Regjeringen gjør. Så gjør Regjeringen et nummer av at det er viktig å få fjernet de øremerkede tilskuddene som skulle sikre at krisesentrene ikke blir lagt ned, eller at sterkt funksjonshemmede skal få bistand som de sjøl kan bestemme over. Jeg hørte på statsministeren i dag, som nettopp la vekt på funksjonshemmedes frihet og rett til sjølbestemmelse, og som sa at kampen mot vold var viktig. Men tydeligvis er det viktigere for Høyre å få fjernet disse øremerkede tilskuddene, slik at vi risikerer at de funksjonshemmede sitter der uten hjelp, og at krisesentrene legges ned. Det er det interessant å merke seg.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
For SV er det aller viktigst å få gjennomslag for det vi mener er viktigst. Vi ønsker en sterkere satsing på skoler enn det Regjeringen har lagt fram, og det vi har sett fra noen av de siste regjeringene. Vi ønsker en fordelingspolitikk som tar hensyn til dem som har minst, en langt sterkere fordelingspolitikk enn det vi har i dag. Vi ønsker en miljøpolitikk som setter hensynet til miljøet først. Vi kommer til å ha sterke krav på disse områdene. Det kan jeg forsikre representanten Sandberg om. For SV er det ikke riktig å si at vi ikke vil være med i den debatten. Hvis f.eks. Fremskrittspartiet skulle finne på å løpe fra ansvaret for den regjeringen de sjøl har innsatt, og vi skulle kunne få til et forhandlingsresultat med Regjeringen som ville sikre en bedre skole, som synes i hver eneste kommune rundt omkring i landet og i hver eneste skole, eller at vi skulle få til en løsning som gjorde at det ble færre fattige her i landet, så skal vi selvfølgelig være med på å diskutere det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Grunnen til at jeg tar ordet, er at statsråd Erna Solberg tegnet opp en situasjon der vi, hvis vi hadde gjort slik som opposisjonen sa, kunne risikert å stå uten en avtale når det gjelder alternative støtteordninger til den differensierte arbeidsgiveravgiften 1. januar 2004. Men det er akkurat der vi er! Vi vet jo ikke om vi har noen framforhandlet avtale 1. januar 2004. Regjeringen har ikke gjort den jobben den skulle gjøre. Hovedsaken her er jo ikke en diskusjon om innholdet i EØS-avtalen – dessverre er den sånn at denne ordningen er kjent ulovlig. Men i EU dreier det seg også om politikk. Regjeringen har ikke tatt kontakt med EU på høyt nivå for eventuelt å kunne forlenge ordningen, slik at vi kunne fått en avtale på plass før ordningen forsvant. Hva som skjer 1. januar 2004, er det altså ingen som vet. Hvis ESA nå ikke godkjenner det som Regjeringen har kommet med, hva skal bedriftene gjøre da? Skal vi fortsette som vi gjør nå, med trusler om rettssaker, sånn som Regjeringen hevder? Eller er hele arbeidsgiveravgiften borte? Det er det ingen som har svart på, og i hvert fall ikke Regjeringen. Det er ganske forstemmende også å høre at Regjeringen ikke vil bruke de muligheter som er innenfor regelverket. Jeg har hørt argumentasjonen nå for hvorfor man ikke vil frita bedrifter som ikke konkurrerer over landegrensene. Regjeringen har ikke forsøkt å få til en transportstøtteordning som kunne fungert for større deler av landet hvis man hadde tegnet et nytt distriktsstøttekart og lagt de områdene av Fjell- og Distrikts-Norge som har veldig lang veg til sentrum, inn i det. Det hadde vært mulig. I tillegg til det er det mulig å opprette fondsordninger à la lokale næringsfond, kommunale næringsfond eller regionale næringsfond, som kunne gått inn og gitt støtte til f.eks. bredbånd og annen infrastruktur som kunne vært viktig for næringslivet. Det har heller ikke Regjeringen lagt fram noe forslag om. En slik ordning måtte jo være ganske stor for å kunne kompensere for bortfallet av differensiert arbeidsgiveravgift, som går til den enkelte bedrift, til den enkelte arbeidsplass. Det ville jo vært en indirekte virkning som ville ha vært mye større i volum, og som burde ha vært oppe og stått hvis vi skulle følt noen trygghet for det som kommer 1. januar. Så anklagen mot Regjeringen her fra SVs side er punkt 1, at heller ikke de skjønte alvoret før det var for sent, og punkt 2, at de ikke har tatt nødvendige politiske kontakter med et system som de sjøl mener er veldig utmerket, og som de vil inn i, og som de vel også da har noen kontakter i, der de tror at de kan nå fram politisk med sine synspunkter. Regjeringen har ikke på noen måte utnyttet de mulighetene som finnes innenfor det regelverket som den sjøl er tilhenger av, til beste for de norske bedriftene i distriktene. Det er en ganske alvorlig situasjon, og det betyr at veldig mange arbeidsplasser i Distrikts-Norge nå er i fare, fordi Regjeringen ikke har gjort den jobben som vi alle sammen har visst har stått foran oss, i over fire år.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-10-06:
No er det kanskje ikkje så nøye kva opposisjonen meiner om næringspolitikken til Regjeringa. Det som er meir nøye, er korleis næringslivet reagerer på denne næringspolitikken. Det ser me resultatet av kvar dag, gjennom oppseiingar, permitteringar, utflaggingar og nedleggingar. Når Norsk Hydro i desse dagar seier at dei ikkje vil investera i Noreg, så seier dei det fordi det er manglande rammevilkår. Då meiner eg at det burde vera grunnlag for å visa større audmjuke frå Regjeringa si side og større bekymring i forhold til den situasjonen som faktisk i dag rammar minst 110 000 enkeltpersonar og svært mange lokalsamfunn. Regjeringspartia sin teori er at dersom ein gjev skattelette, vil desse pengane koma tilbake til næringslivet ved at deira velvillige eigarar stiller opp og investerer. Sanninga er at etter at denne skatteletten er gjeven, har investeringane gått ned, og aldri før har det vore vanskelegare å få tak i tilgjengeleg villig kapital enn det som er tilfellet i dag.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-10-06:
Eg synest det er veldig positivt at Framstegspartiet, i alle fall tilsynelatande, har begynt å bli bekymra for situasjonen på arbeidsmarknaden og for norsk næringsliv. Likevel vil eg påstå at dersom det var Framstegspartiet sin politikk som blei ført i denne salen, ville arbeidsløysa sannsynlegvis ha vore minst dobbelt så stor som i dag. Det er nemleg slik at ein må ha kontroll over det grunnleggjande i økonomien, det som går på rente, kronekurs og ein del andre ting. Alle veit at her har i alle fall ikkje Framstegspartiet hatt noko å bidra med så langt. Framstegspartiet er veldig dyktig når det gjeld å vera best på alle område. Men for meg er politikk omtrent som eit puslespel. Det hjelper ikkje å ha dei finaste puslebetane dersom desse betane ikkje passar saman. Eg er veldig glad for at ingen til no har prøvd å pusla saman det spelet som Framstegspartiet har lagt.
Olav Akselsen (Arbeiderpartiet), 2003-10-06:
Eg har litt vanskar med å kjenna meg igjen i denne verkelegheitsbeskrivinga, fordi det faktisk er gjort svært mykje for å ta i bruk nye fornybare energikjelder. Arbeidarpartiet støtta opp om den førre Bondevik-regjeringa sine ambisjonar på dette området. Eg har ikkje noko særleg problem med å seia at eg trur dei strekte seg så langt som mogleg. Men sjølv om alle dei tiltaka hadde blitt gjennomførte på eitt år, ville me likevel ha vore avhengige av å importera kraft frå utlandet. Det som er mitt problem, er at me ikkje kan sjå dette i ein internasjonal samanheng. Til no i år har danske kolkraftverk, fordi det har regna mindre i Noreg, produsert 30 pst. meir enn det dei elles gjer. Eg meiner at dersom me ved å ta i bruk våre eigne naturresurssar, f.eks. gassen, kan bidra til at norsk industri får levelege vilkår i Noreg, dersom me brukar vår eigen naturressurs og samtidig bidreg til å leggja ned danske kolkraftverk og på den måten er med på å halvera utsleppa i Norden, synest eg at me skal gjera det, ikkje minst av omsyn til miljøet.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2003-10-06:
Det er egentlig svært vanskelig også denne gangen å finne ut hva Arbeiderpartiet egentlig ønsker å forandre ved den næringspolitikken som føres i dag, annet enn at man repeterer sin form for misnøye, og misnøyen har sannelig gode vilkår i Norge i disse tider. Man bruker også anledningen til å gyve løs på de gjennomførte skatte- og avgiftslettelser. Hvis vi sveiper innom Akselsens eget hjemfylke, Hordaland, ser vi at skattytere og næringsliv nå sitter igjen med 1 milliard i skatte- og avgiftslettelser i forhold til det som ville ha vært Akselsens alternative politikk. Tror Akselsen at det ville ha vært skapt flere arbeidsplasser i hans hjemfylke, at det ville ha vært investert mer i arbeidsplasser, i nyskaping, i forskning, i utvikling i hans eget hjemfylke, hvis ikke næringslivet og skattyterne hadde sittet igjen med denne milliarden som er så utskjelt fra Arbeiderpartiets side?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2003-10-06:
Næringskomiteens leder var opptatt av arbeidsledigheten og utfasing av industriell virksomhet i Norge – og det med rette. Vi ligger snart på jumboplass i hele Vest-Europa. Vår statsminister var tidligere i dag også opptatt av arbeidsledigheten og at jobb nr. 1 skulle være å redusere den. Men han så noen lysninger i horisonten og nevnte dette med lavere rente og kronekurs. Men hva er de faktiske forhold? Helt fersk statistikk fra Aetat viser at vi stadig taper arbeidsplasser, særlig innenfor industriområdet. Det er delvis en irreversibel prosess når bedrifter fases ut, legges ned og flyttes til utlandet. Det er kjent for alle som har satt seg inn i problemstillingen. Det er knapt skapt noen industriell virksomhet i Norge av internasjonalt format de siste 20 år. Det er det som er sannheten. Jeg vil henlede oppmerksomheten på forslagene nr. 2 og 3 fra Fremskrittspartiet, forslag som går på aktiv næringspolitikk. Jeg vil spørre komiteens leder hvordan Arbeiderpartiet vil stille seg til dem.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jeg føler nok at vi har vært en konsekvent forsvarer av den offentlige skolen. Vi var eksempelvis med på å fjerne delingstallet, men det var ikke det samme som å overlate noe til markedet, som var hovedanliggendet i mitt innlegg. Det vi har overlatt det til, er til andre offentlige organer, dvs. vi har flyttet beslutningene over til den enkelte skole, over til kommunene. Det har vært idéen, og det er godt i tråd med noe av det som var mitt hovedpoeng, nemlig at beslutningene skal flyttes ut til kommunene, ut til de offentlige skolene, som er dem vi snakker om her. Jeg føler derfor at det vi gjorde, er godt i tråd med det som var mitt hovedanliggende, nemlig å styrke de folkevalgte, styrke de offentlige institusjonenes plass innenfor vårt folkevalgte system.