trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-06-02:
Men når man har et lovverk og et regelverk, er det for å forebygge i alle sammenhenger. Som jeg sa fra talerstolen, er vi i Norge ekstremt opptatt av å ha gode tillitsforhold. Enten det er i forholdet til underliggende etater, regjering eller storting, er det tilliten man bygger på, og da har vi også et regelverk som er basert på det. Når man ser at noen bryter dette tillitsforholdet, må man også ha sanksjoner som slår ned på det, sånn at det ikke utvikler seg. Det er klart at når man har gitt riktige opplysninger, og når man gir riktige opplysninger, til norske myndigheter, er det ingen grunn til å frykte for statsborgerskapet sitt. Det er først når man gir uriktige opplysninger at man kan begynne å føle en utrygghet for statsborgerskapet sitt. Og i majoriteten av sakene er det faktisk tilfellet, at man gir riktige opplysninger. Å favorisere dem som eventuelt én, to, tre ganger måtte gi feil opplysninger, i forhold til dem som gjør det rett, synes jeg er urimelig.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-06-02:
Nå er jo mye av dette overlatt til domstolene, og det skal bli interessant å se hvilken praksis vi får. Jeg regner med at representanten Karin Andersen og SV også vil få seg noen overraskelser der, og da kanskje i mye større grad vil gå inn og styre også hvordan domstolene skal ta sine avgjørelser. Jeg synes det er litt interessant: Ja, denne regjeringen gjør prioriteringer, og vi har gjort riktige prioriteringer, for det å avsløre og sende ut mennesker som har gitt uriktige opplysninger for å få opphold i Norge, er viktig. Med all respekt å melde – det regelverket og den praksisen som har eksistert under denne regjeringen, var også til stede under den rød-grønne. Jeg hørte ikke SV ta opp denne problemstillingen overhodet gjennom de åtte årene man satt med makt. Det er plutselig nå dette har dukket opp. Det skjønner jeg godt, at SV har et stort engasjement for dette, og når det da dukker opp enkeltsaker som viser hvordan praktiseringen slår ut, får man reaksjoner. Jeg har vært på Stortinget i så mange år at jeg vet hvem som har lagt strukturene for dette.
Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-02:
I løpet av debatten har vi hørt mange ord om intensjonen i aupairordningen, men det er jo ikke sånn at om intensjonen er god, så er realitetene gode. Enten burde høyresiden forsvare dagens situasjon og realiteter – at fattige kvinnfolk kommer til Norge som underbetalte hushjelper, at mange jobber mer enn avtalt, at det er fint lite kulturutveksling å spore for mange au pairer, og at vold, trusler og overgrep er en del av oppholdet til mange – eller så burde man i det minste være med og vurdere ILO-konvensjonen om tjenester hjemme og være med og styrke rettssikkerhet og tryggheten for au pairer. For én ting er å stå her og forsvare intensjonene i ordningen – og for all del, vi vet om mange som har gode opphold, vi vet om mange familier som har positive erfaringer, og mange au pairer som har positive erfaringer med å være au pair i Norge – men det er direkte usolidarisk og veldig alvorlig ikke å ville gjøre noe med realitetene i ordningen. For det er én ting vi ikke kan komme unna, og det er maktforholdene mellom au pair og vertsfamilie: Vi vet at det er fattige unge mennesker som kommer og bor hos rike familier. Vi vet at det i stor grad er kvinnfolk, med det gapet som ligger i makt, midler og mulighet mellom kjønn. Vi vet at de ikke har kjennskap til språket eller til det norske samfunn. Familien er kulturens kode. Vi vet at man bor hjemme, inne i folks hus, med det det innebærer, og vi vet at opphold er direkte knyttet til familien, med den overhengende trusselen det kan innebære. Det er i sum svært skjeve maktforhold. Når høyresiden i tillegg har magemål til å legge ned det eneste støttestedet som au pairer har, er det jo nesten så man kan mistenke høyresiden for å ønske en ordning med utveksling av ukultur. Men det tror jeg ikke, jeg tror bare man har hørt på solskinnsfortellingene, hørt på vennene som har au pair og hvor fint det er, og hørt for lite på dem det gjelder, på dem som faktisk er utsatt for trusler, overgrep og tvangsarbeid. SVs klare oppfordring i dag er å lytte til de erfaringene som faktisk finnes, blant dem som har vært, blant dem som er, og blant dem som har hjulpet au pairer fra støttesenterets side. For det er ikke intensjoner som former folks liv, det er realiteter.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2017-06-02:
Jeg hører med blant dem som ser det litt paradoksale i at vi nå drøfter hva vi skal gjøre for mennesker som ikke skal være i Norge, og hvor de skal være. Men norsk flyktningpolitikk er bl.a. basert på flyktningkonvensjonen av 1951, og i samsvar med den skal flyktninger søke om beskyttelse, søknaden skal behandles etter en del gitte regler, og den skal avgjøres – og de som får avslag, har altså ikke rett til opphold i Norge og skal transporteres ut. Så er vi enige om at utlendingsinternatet på Trandum er dårlig egnet for barn. Imidlertid er det i et visst omfang dessverre nødvendig å pågripe og internere personer som har fått endelig avslag, og som skal uttransporteres. Hvis ikke det skal være tillatt å internere barn, kan vi heller ikke internere deres foreldre. Da havner vi i en situasjon der utlendinger som har fått endelig avslag i alle instanser, og som per definisjon oppholder seg ulovlig i Norge, likevel har full bevegelsesfrihet i hele kongeriket. Sånn kan vi ikke ha det. Regjeringen avga i april Prop. 126 L, som allerede er blitt omtalt. Jeg har ikke tenkt å foregripe begivenhetenes gang siden den ikke skal behandles før i neste stortingsperiode. Det kunne ha vært en stor fordel å få behandlet den allerede nå, før sommeren, slik at regjeringen kunne kommet i gang med arbeidet med et nytt opplegg. Men i proposisjonen presiseres det at pågripelse kan skje hvis det er særlig påkrevet, og proposisjonen presiserer også at pågripelse og internering for å sikre identitetskontroll og uttransportering skal være en siste utvei. Men nåværende praksis vil altså, siden vi ikke kommer noe lenger enn dette ved denne anledning, måtte videreføres inntil Stortinget har ferdigbehandlet proposisjonen en gang i løpet av høsten og et nytt opplegg er kommet på plass.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2017-06-02:
Jeg synes det er nødvendig å få avklart litt hva som ligger i disse forslagene som følger av komitéinnstillingen. I de tilfellene hvor asylsøkere – mindreårige eller familier med mindreårige barn – har fått endelig avslag, og hvor norske myndigheter i særlige tilfeller vurderer det som en aller siste utvei at de personene det gjelder, må interneres, betyr det at de må oppleve en frihetsberøvelse. Da er det noen i denne sal som mener at det er galt, som vil forby internering og forlanger en mer human praksis. Men ingen av dem har forklart hva som ligger i en mer human praksis. Vi har ikke fått noen beskrivelse av hvordan forslagsstillerne ønsker å gjøre dette. Vi har heller ikke fått noe svar i komitéinnstillingen. Vi har ikke fått noe svar fra dem som har talt her i dag, og vi har heller ikke fått noe svar på det i forbindelse med den omtalte dommen i tingretten. Det betyr at det er ingen alternativer skissert. Dette er en praksis som ingen er glad for. Det er en praksis som vi er nødt til å legge til rette for, som vi har sagt nå opptil flere ganger, i helt særlige tilfeller, som en aller siste utvei. Da vil det, for meg i hvert fall, være helt uten noen forklaring hva disse representantene som vil forby internering, legger i ordene «mer human praksis».
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2017-06-02:
Det etterlyses en mer human praksis og vises til at det finnes hundrevis av andre måter å gjøre det på, men ingen av forslagsstillerne har altså villet fremme noen konkrete forslag om noe annet enn en form for internering, og vil da i stedet bare forby internering. Da er det spørsmålet akkurat like ubesvart.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2017-06-02:
Jeg har gjennom mange år i politikken advart mot å bruke seg selv eller noen i nær familie som eksempler i en politisk debatt. Det prinsippet skal jeg nå gjøre et unntak fra. Men jeg skal nøye meg med å referere til et fjernt familiemedlem, som er født i Brasil av en brasiliansk mor, og som bor i Frankrike og har adoptivforeldre, hvorav den ene adoptivforelderen er norsk og den andre er fransk. Følgelig har gutten tre statsborgerskap: brasiliansk, norsk og fransk. Det er mange land som tillater doble statsborgerskap, og med skiftende tider kan det være interessant å vurdere om også Norge bør tillate mer enn ett statsborgerskap. Regjeringen er i gang med dette, og behandlingen av Dokument 8:10 S for 2015–2016 førte til at Stortinget ba regjeringen utrede hvordan hovedregelen om ett eller flere statsborgerskap kan slå ut i en mer globalisert hverdag, herunder hvilke konsekvenser dobbelt statsborgerskap vil ha når det gjelder ansvar og andre forhold. Fremskrittspartiet vil derfor avvente resultatet av regjeringens arbeid med denne saken før vi tar konkret stilling til det som ligger i representantforslaget.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-06-02:
Utgangspunktet for denne debatten er i stor grad de ekstreme konsekvensene det får for enkelte personer at de har gjort feil, eller at det er gjort feil – til dels for veldig lenge siden. Noe av dette er rettet opp, men den underliggende problemstillingen, nemlig uforholdsmessigheten i en reaksjon sett i forhold til den feilen som er begått, består som en problemstilling, og den består særlig som en problemstilling knyttet til fenomenet statsborgerskap, som er en fundamental rettighet for et menneske når det mennesket først har fått det. Er statsråden enig i at det er problematisk at vi har ligget på et reaksjonsnivå for feil opplysninger knyttet til statsborgerskap som er så ekstremt at folk blir kastet ut 17 år etter at de har begått den feilen? Det er en type straff som veldig få andre forbrytelser i Norge fører til.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-06-02:
Tatt i betraktning hvordan regjeringen og for så vidt tidligere regjeringer har strittet imot å innføre en klimalov, må det være hyggelig å stå her som den statsråden som legger fram dette som et veldig viktig virkemiddel. Blant de mange tegnene på at uviljen fortsatt finnes, er det at regjeringen har strittet så kraftig imot å rapportere på sektornivå, altså per departement, hvordan utslippene skal gå ned og går ned innenfor samferdsel, landbruk osv. Det ville blitt oppfattet som forholdsvis psykedelisk hvis man i statsbudsjettet mente at det var en fornuftig fleksibilitet å ikke presisere budsjettene innenfor landbruk og samferdsel, men bare rapportere alt i samme suppa. Spørsmålet til statsråden er: Hvordan vil han håndtere det problemet som oppstår når man ikke har en systematisk rapportering på sektornivå innenfor ikke-kvotepliktig sektor?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-06-02:
Hvorfor har Stortinget vedtatt en lov om motorferdsel i utmark som sier at vi ikke skal ha motorferdsel i utmark? Jo, det er fordi Stortinget mente at vi ikke skal ha motorferdsel i utmark. Men etter at den loven ble vedtatt, har Stortingets flertalls hovedambisjon vært å bruke enhver anledning til å bore små og store hull i den loven, sånn at det likevel kan bli litt mer motorferdsel i utmark, med de mest merkverdige og utroverdige begrunnelser. Vi har hatt en svær omgang med frislipp av snøscootere, som startet med en såkalt prøveordning. Den prøveordningen viste veldig tydelig, og erfaringene fra andre land viser veldig tydelig, hva som skjer når man tillater etablering av en næring av interessegrupper som er basert på å gjøre det motsatte av det som er lovens formål, nemlig å drive motorferdsel i utmark: Det blir svært vanskelig for de store, konvensjonelle og ikke så veldig miljøinteresserte partiene å motstå det trykket som oppstår som følge av disse såkalte prøveordningene. Derfor har vi fått dette uverdige frislippet av snøscootere i norsk natur, som dette stortinget nylig vedtok. Nå er vi på’n igjen. Nå skal man prøve ut hva det betyr å kjøre preppemaskiner opp med noen folk som henger etter, sånn at de kan kjøre på ski nedover. De fleste i denne salen har antakelig vært nok ute i terreng med snø på, til at de kan forestille seg omtrent hva det går ut på. Alle kan også forestille seg hva det går ut på når man etablerer næringsinteresser gjennom seks år som synes at dette er en god idé, og etablerer grupper som synes det er gøy, og så skal man etterpå prøve å motstå de gruppenes og de næringsinteressenes synspunkter når man skal såkalt evaluere ordningen. Det er én mulighet for å begrense dette, og det er at Stortinget gjenoppretter respekten for det naturvernlovverket som man tidligere har vedtatt – at Stortinget gjenoppdager grunnpoenget i denne naturvernlovgivningen, nemlig at man av og til må ha ryggrad til å si nei, av hensyn til naturen, på naturens vegne, og av hensyn til det store flertallet som ikke primært har interesse av å bli tauet opp bakker av preppemaskiner eller av andre ting. Jeg håper at vi om seks år har et storting som har gjenopprettet respekten for naturvernlovverk, det ansvaret man må føle for å ivareta en natur som har svake interesser på sin side, og den langsiktigheten som kreves for å skjønne hva man gjør når man slipper løs en næring i et såkalt prøveprosjekt og så liksom skal kunne begrense den etterpå, når den har etablert seg.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-06-02:
Jeg vil knytte noen kommentarer til innstillingen. Jeg tror vi alle er enige om at avansert biodrivstoff i en eller annen form og sammenheng blir viktig når det gjelder å få reduserte klimagassutslipp i framtida. Noen av oss ser for oss det kanskje særlig innenfor næringstransport og tungtransport, der det allerede spiller en viktig rolle. Da må vi også gå inn i diskusjonen om hva biodrivstoffet egentlig er, og hva det bør være. Fra Senterpartiets side er det vi er med på av forslag i dag, en oppfølging av det vi også har vært med på tidligere i et annet Dokument 8-forslag fra SV om å få et biodrivstoff som er palmeoljefritt. Det er ikke noen hemmelighet at Senterpartiet ser det i sammenheng med muligheten til, ønsket om og viktigheten av å få bygd opp en verdikjede også i Norge på noe av det mest bærekraftige biodrivstoffet man har, nemlig norske skogressurser. Det å få bygd opp en verdikjede på det krever for det første at man legger noen klare rammer som alle kan forholde seg til, og at man tenker langsiktig. For dette er ikke gjort over natten. Sjøl om Norge har store skogressurser som kan utnyttes på en langt bedre måte enn i dag – vi har en avvirkning som i alle fall kan økes med 50 pst. – er det ikke gitt at vi klarer å få til det uten videre. Det å bearbeide de skogressursene i en industriell verdikjede er et krevende, men samtidig viktig arbeid. Derfor er Senterpartiet med på disse forslagene i dag, som vil bety at det skal legges mer vekt og tyngde på det bærekraftige biodrivstoffet, og at man også gir et helt tydelig signal om at man ikke ønsker et palmeoljebasert biodrivstoff. Jeg forstår at Høyre og Fremskrittspartiet trekker fram spørsmålet om det frie markedet og den frie konkurransen, men jeg er nødt til å si at det er mye miljøutvikling i Norge og andre steder som ikke hadde kommet til å skje hvis man ved hver korsveg skulle henvist til det frie markedet og den frie konkurransen. Noen ganger må man faktisk sette ned foten for noe man mener er uheldige investeringer, og man må også oppmuntre og aktivt gå inn for det man syns er viktig. I dette tilfellet er det verdikjeden knyttet til norske skogressurser. Hvis man hele tida skyver fritt marked og fri konkurranse foran seg, vil man ikke komme noen veg miljømessig. Det er kanskje ikke noen overraskelse at argumentene omkring EØS ikke gjør så veldig sterkt inntrykk på Senterpartiet. For oss har det ikke vært noe problem at vi i denne sammenhengen ikke holder oss til den overordentlige, hellige EØS-avtalen, som stadig flere i salen for så vidt også blir skeptisk til. Jeg ser at også Fremskrittspartiet etter hvert har blitt skeptisk til EØS-avtalen, sjøl om det ikke syns i slike saker som den vi behandler i dag. Senterpartiet syns at det er fornuftige forslag som fremmes i dagens innstilling, og vi er med som forslagsstiller på de fleste av dem. Vi tror også at sjøl om Høyre og Fremskrittspartiet er motstandere av dette i dag, kommer de til å komme etter etter hvert.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2017-06-02:
Jeg tar ordet for å begrunne noen av de forslagene som Senterpartiet har i saken, ikke så veldig mange, men på noen få områder. Senterpartiet støtter det faktiske flertallets ønske om at kommunene får myndighet til å fatte vedtak om mindre kraftverk, inntil 1 MW. Vi er også av den oppfatningen at de aller fleste av disse utbyggingene vil være ukomplisert og ikke medføre noen særlige utfordringer, og i den grad det skulle medføre noen utfordringer, vil det med NVEs rolle som fagorgan fortsatt kunne være mulig å trekke på det når det gjelder både utbyggingen, sikkerhetskravene og under driftsfasen. Senterpartiet støtter derfor dette og synes det er en fornuftig desentralisering av myndighet. Senterpartiet har et eget forslag knyttet til vanning. Vi er ikke imot aktsomhetsplikt når det gjelder tiltak som påvirker grunnvannet, men vi mener en må tilpasse regelverket slik at det ikke hindrer alminnelig jord- og skogbruksvirksomhet, og at en ikke påfører nye hindringer for den type virksomhet. Derfor foreslår vi et unntak som er liknende det som ligger i forurensningsloven § 8 – forslag nr. 1, fra Senterpartiet. I tillegg er vi imot den endringen som foreslås når det gjelder å gi unntak knyttet til jordlova. Vi mener det allerede er gitt unntak fra jordlova som gjør at en risikerer uthuling av den, og vi har merket oss at svært mange av høringsinstansene også var kritiske til å gi en slik type unntak. Vi synes derfor ikke det er grunnlag for å gjøre det. Jeg har i denne sammenhengen lyst til å minne om at Stortinget de siste årene har strammet inn på kravene, og hva vi ønsker, når det gjelder jordvern. At en har valgt å utvide unntakene fra jordlovas § 2, synes vi er uheldig. Senterpartiet kommer derfor til å stemme imot II i innstillingen. Med det tar jeg opp forslagene nr. 1 og 2, fra Senterpartiet.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2017-06-02:
Jeg vil gripe fatt i det siste som statsråden tok opp i sitt innlegg, som handlet om dette tekniske beregningsutvalget. Jeg er glad for at statsråden nå er mer positivt innstilt til det. Vi hørte jo da forslaget kom, at han mente dette var unødvendig. Jeg tror han brukte ord som smør på flesk. Allikevel skriver alle partier i Stortinget i dag, med unntak av Fremskrittspartiet, at de mener at dette er viktig for å styrke beslutningsgrunnlaget for ulike veivalg som gjøres i klimapolitikken. Vi mener at for at dette skal være et utvalg som skal ha størst mulig troverdighet, er det også avgjørende å få deltakelse utenfor byråkratiet, og selv om vi ikke skriver det i selve forslaget, er det ingen tvil når man leser merknadene om hva som er stortingsflertallets – et veldig bredt stortingsflertalls – klare vilje. Derfor stiller jeg mitt direkte spørsmål til statsråden: Vil han umiddelbart sette i gang arbeidet med å starte et teknisk beregningsutvalg med deltakelse i tråd med det stortingsflertallet skriver i sine merknader?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2017-06-02:
Bruk av biodrivstoff er ikke et mål i seg selv. Bruk av biodrivstoff er et virkemiddel for å få ned klimagassutslippene, og når bruk av biodrivstoff fører til det motsatte, er det en dårlig bruk av et klimapolitisk virkemiddel. Det gjør noe med miljøtroverdigheten når vi på den ene siden ber folk om å bruke biodrivstoff, samtidig som man leser at dette er bruk av palmeolje. Det er et enormt paradoks at norske forbrukere har vært blant de fremste i verden på å få palmeolje ut av norske butikker, samtidig som politikerne er med på å legge til rette for at vi nå skal få palmeolje på tanken. Jeg hører de ganske aggressive innleggene fra representantene fra Høyre og Fremskrittspartiet. Da må jeg minne dem på at dette gjelder også deres gode venner i Venstre og Kristelig Folkeparti, som står helhjertet bak de forslagene som vi i dag diskuterer, og det er i så måte et like sterkt angrep på dem som på Arbeiderpartiet. Her står alle partiene i opposisjonen samlet. Det er Høyre og Fremskrittspartiet som nok en gang er et ytterpunkt i klimapolitikken. Vi hører at mange ber om at vi må ha gode rammebetingelser. Jeg må igjen minne om det Anna Ljunggren sa i sitt innlegg, at det er ingen norske næringsaktører som driver med palmeolje, men jeg er også tilhenger av å få mer stabile rammebetingelser. Nettopp derfor er det veldig rart at det er et stortingsflertall i dag, med Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, som stemmer mot å få en stortingsmelding som skal omhandle nettopp dette, og som kunne gitt gode og skikkelige rammebetingelser for denne næringen. Det er helt utrolig å høre innleggene fra Gunnar Gundersen og Øyvind Korsberg, som snakker om at dette er som å gjøre som Donald Trump gjør – melde oss ut av det internasjonale arbeidet. Det er ingenting i de vedtakene vi gjør i dag, som melder Norge ut av noe som helst. Vi skal stå like last og brast bak alt det vi skal gjøre internasjonalt. Jeg heier på alt som Vidar Helgesen kan ønske å gjøre internasjonalt for å påvirke EU, men det hindrer jo ikke at vi kan ha en debatt om hva vi skal gjøre her hjemme i Norge – om det skal være avgiftspolitikken, eller om det skal være anbudsreglementet vi skal ha her hjemme i Norge. Jeg må avslutte med å si at det er en ganske sprikende argumentasjon vi hører. Først hørte vi innlegget fra Høyre, Torhild Aarbergsbotten, som nærmest argumenterte med at dette ikke var et problem i det hele tatt. Så hørte vi Vidar Helgesen komme og si at han er blant dem som er veldig kritiske og mener at Stortinget har gått altfor langt, og at han langt på vei deler kritikken som opposisjonen kommer med. Man skulle tro at Høyre burde klare å finne i hvert fall en enhetlig argumentasjon. Til slutt: I dag er egentlig en veldig god dag for klimapolitikken her hjemme i Norge. I forrige sak fikk vi en klimalov, og i denne saken er altså stortingsflertallet beredt til å ta enda et nytt steg, et nytt initiativ om hvordan vi skal drive klimapolitikk her hjemme i Norge.
Tina Bru (Høyre), 2017-06-02:
Også jeg har lyst til å knytte noen kommentarer til det forslaget som kom litt på tampen av behandlingen av denne saken. Dette er et forslag som det heller ikke var stilt spørsmål til departementet om konsekvensene av. Det var nettopp derfor statsråden følte seg nødt til å sende et brev til Stortinget for å advare på det sterkeste. Det er ganske uvanlig. Egentlig er det litt merkelig at jeg lar meg overraske over at Arbeiderpartiet vingler i denne saken, for Arbeiderpartiet har jo en ganske lang tradisjon for å vingle i saker som omhandler biodrivstoff. Og selv om det nå er åtte år siden, husker vi nok alle den store diskusjonen da Arbeiderpartiet vinglet, tilbake i 2009. Da gikk daværende statsminister Jens Stoltenberg inn for å øke avgiften på biodiesel. Etter mye støy endte det til slutt med at Arbeiderpartiet gjorde helomvending i den saken. Vi har i dag igjen hørt hvordan Arbeiderpartiet har gjort helomvending i sitt standpunkt om biodrivstoff fra oktober i fjor. At Arbeiderpartiet ikke vet hva de skal mene om biodrivstoff, begynner mer å være regelen enn unntaket i disse debattene. At Arbeiderpartiet vingler i det spørsmålet, er ikke først og fremst et problem for meg eller for Arbeiderpartiet, men det er et problem for en bransje som får endret sine rammebetingelser omtrent hvert eneste halvår. Det er ikke en ansvarlig politikk, og det er ikke rettferdig overfor dem som vil satse i denne bransjen for nettopp å bidra til at målene vi politikere setter, skal nås. Men man trenger ikke høre på meg om dette, man kan lytte til bransjeaktørene selv, som f.eks. Eco-1, som sendte et brev til hele komiteen i går kveld, da det ble kjent at dette løse forslaget kom i denne saken. De skriver i sitt brev: «Dette vedtaket kan medføre at i påvente av det BESTE(som kan være råvare fra trevirke, alger og annet avfall)(sporbart og bærekraftig biodrivstoff)(fossilt drivstoff) (som kan være råvare fra trevirke, alger og annet avfall) (sporbart og bærekraftig biodrivstoff) (fossilt drivstoff) Vi ber Stortinget om å sikre en forutsigbar og offensiv satsing på sporbar og bærekraftig biodrivstoff. Vår klare anbefaling er at Norge følger de retningslinjer som EU har satt for bærekraftig biodrivstoff for å sikre til en hver tid har tilgjengelige produkter til et marked som har stort potensial de neste årene.» Jeg skulle ønske vi kunne lytte til bransjen, for én gangs skyld, og nå legge de stabile rammevilkårene de trenger for å kunne bygge opp et marked her i Norge. Det er heller ikke noen uenighet om intensjonen i det forslaget som bl.a. Arbeiderpartiet her fremmer: Vi er alle opptatt av bærekraft, vi er alle opptatt av reelle klimagasskutt. Men den debatten som vi har hatt her i dag, er ikke et eksempel på det. Den er bare et eksempel på lite gjennomtenkt politikk, og – nok en gang – på rammer som blir utformet på en uheldig måte.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2017-06-02:
Jeg er helt enig med dem som har hatt ordet til nå, i at det er en spesiell dag å debattere en klimalov i Stortinget på, når USA har gått den andre veien. Men hva som eventuelt kommer til å bli virkningen av USAs beslutning, blir sikkert debattert mange ganger i denne salen i de kommende månedene og årene. Så får man se hva som blir utfallet. Det jeg tenkte jeg skulle bruke min tid her på nå, var bare å knytte noen få kommentarer til saken. Først og fremst vil jeg takke saksordføreren for å ha gjort en god jobb, og det er i all hovedsak en bred enighet i komiteen. Trepartssamarbeidet har blitt trukket inn i lovverket, og heldigvis får ikke det flertall, for det tror jeg kunne blitt oppfattet som ganske urimelig av de aktørene som ikke ville blitt løftet inn i lovverket. Som det framgår av de merknadene vi har sammen med andre partier, ville man da måttet ta hensyn til bl.a. urfolks rettigheter, menneskerettigheter og biologisk mangfold, som også er en del av fortalen til Paris-avtalen, men som ikke er med. Det å plukke ut enkelte tror jeg ville vært ganske uheldig, for enkeltinteresser ville da blitt prioritert og ville vært mer viktig enn andre. Det tror jeg ikke hadde vært en god måte å gjøre det på, for når det gjelder den måten Norge, Stortinget og embetsverket jobber på, er innspill fra aktørene et viktig og helt sentralt element, og vi har en god tradisjon for det i Norge. Der blir alle parter hørt. Så til det forslaget som Fremskrittspartiet har valgt å stå utenfor: Vi mener at de hensynene som ligger bak forslaget om å opprette et teknisk beregningsutvalg på klimafeltet, er godt ivaretatt i dag. Vi får en rekke innspill. Enkelte har vært inne på at man på en måte skal få et fasitsvar fra dette tekniske beregningsutvalget. Det tror jeg ikke, og det håper jeg for så vidt heller ikke at man gjør, for det ville være å opprette et utvalg for å stoppe en, etter mitt syn, viktig debatt. Man vil også få en debatt om de organisasjonene som ikke får muligheten til å delta i et slikt utvalg. Da blir det for meg en litt haltende begrunnelse når noen tar til orde for at dette utvalget skal komme med det som er sannheten. Så vi har valgt ikke å støtte det, men registrerer at det får flertall ved hjelp av de andre partiene. Det kan vi gjøre lite med i så måte. Til slutt: I innstillingen tallfester man at 2050-målene for reduksjon av klimagassutslipp skal være i størrelsesorden 80–95 pst. sammenlignet med utslippsnivået i 1990. Jeg tror det er viktig å vise til de innspillene som kom i høringen, hvor enkelte organisasjoner pekte på at det er usikkert hvordan man skal nå dette målet, rett og slett fordi man ikke har den nødvendige teknologien, og man vet heller ikke kostnadene ved et slikt mål. Det synes jeg er viktig å få fram også fra denne talerstolen, at man har satt seg noen ambisiøse mål, som man ikke helt vet hvordan man skal nå. Men det er godt mulig at teknologien tar oss i den retningen innenfor en forsvarlig økonomisk ramme.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2017-06-02:
Det er ikke ofte man hører så tynne bortforklaringer som det representanten Anna Ljunggren kommer med i denne saken. Jeg tror det er ganske åpenbart for samtlige at det forslaget de har levert inn, ikke har vært grundig nok gjennomtenkt, og så blir man avslørt med hensyn til det juridiske og EØS-avtalen, og så snakker man om noe helt annet. Man sier at man tar denne saken ett skritt videre. Ok, det å bryte loven er altså bare å gå ett skritt videre. Det synes jeg, med respekt å melde, er en ganske tynn forklaring, og om dette er i strid med EØS-avtalen eller ikke, synes jeg representanten Marit Arnstad sa det egentlig ganske godt, at pytt, er det et brudd med EØS-avtalen, betyr ikke det så veldig mye for Senterpartiet. Det viser at man åpenbart har helt ulik oppfatning av denne saken. Representanten Gundersen hadde, synes jeg, et veldig godt poeng da han viste til det Trump gjorde i går, og det Stortinget – flertallet i Stortinget – skal gjøre i dag, nemlig å bryte internasjonale avtaler. Det er gjennom det internasjonale arbeidet, som statsråd Helgesen riktig påpeker, at man får fram resultater. Man har også forpliktelser, man har avtaler, men framfor alt er altså internasjonalt samarbeid det viktigste. Jeg tror man egentlig ikke er så uenige i sak, jeg tror alle ønsker å få biodrivstoff og palmeolje på et riktig nivå, men framgangsmåten er man åpenbart totalt uenige om. For enkelte haster det, bare man får gjort det fort nok, er det det viktigste. Og kanskje man kan sole seg litt i dette i valgkampen, og så får man ta regningen utover høsten, når den tid kommer. Jeg synes dette er en skuffende dag for Stortinget, når Stortinget er advart så på det sterkeste, som Stortinget er, om at det man er i ferd med å gjøre i form av et vedtak, er brudd. Så igjen henstiller jeg til forslagsstillerne om å gjøre det om til et oversendelsesforslag, for intensjonen i forslaget er helt grei, men regjeringen må få muligheten til å behandle det på en korrekt måte. Det er altså et operativt forslag, bare så man er klar over det. For øvrig merker jeg meg at representanten Heikki Holmås har forlatt salen og heller ikke har svart på mitt spørsmål. Det var ikke overraskende.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-06-02:
Først takk til saksordføreren, som har loset oss trygt igjennom denne viktige saken. I dag er jeg både glad, lettet og stolt på en gang. Endelig er vi klare til å vedta en klimalov som forplikter den til enhver tid sittende regjering til systematisk å følge opp klimamålene våre og Paris-avtalen. Vår framtid er avhengig av at vi lykkes med klimamålene. Det avhenger av at all politikk drar i samme retning. Klimaloven er en av de viktigste lovene – kanskje den aller viktigste loven – Stortinget vedtar i denne perioden, fordi den vil sikre en mer langsiktig klimapolitikk. Nasjonale klimamål må bygge på fakta fra klimavitenskapen. Det er bred politisk enighet i Norge om mange av tiltakene for å nå 2-gradersmålet. Men mange av de viktigste tiltakene som trengs, kan fort bli prioritert bort i konkurranse med mer kortsiktige tiltak. En klimalov med karbonbudsjetter etter britisk modell vil sikre en langsiktig klimapolitikk. Loven kommer ikke uten kamp. Jeg skal ikke bruke tida på å klage på framdriften. Nå er vi tross alt i mål. Regjeringa sendte først på høring i fjor et forslag som var litt for ullent og tamt, for å si det forsiktig. Men i og med at klima ble et kjernespørsmål i budsjettforhandlingene i fjor høst, ble det også i siste sving forbedring av klimaloven. Og det gjorde klimaloven godt. Et ankepunkt fra flere hold har vært at man kan risikere å ende opp uten klimakutt i eget land. Nå er det slik at vi har inngått en avtale med EU om felles oppfylling av kuttene, fordi det er effektivt. Men det må ikke og skal ikke bli en sovepute for Norge på hjemmebane. Det vil i så fall være i tråd med lovens intensjon, som nettopp er at vi har et lavutslippssamfunn i 2050. Omstillingen til lavutslippssamfunn trenger ikke å bli vond og vanskelig for næringsliv og inntjening. Ved å ligge i forkant av denne omstillingen kan vi ha mange fortrinn i et globalt og på sikt mindre fossilavhengig marked. Men da må vi ikke lene oss tilbake og ta kuttene i andre land. Det føler jeg meg for øvrig sikker på at heller ikke vil skje. Det har vært fremmet ønske om et uavhengig klimaråd, og jeg skal innrømme at jeg tidligere hadde sansen for dette, ikke minst fordi jeg ser at det har spilt en viktig rolle i Storbritannia. Jeg er imidlertid en av dem som har kommet til at dette kan bli vanskelig i en norsk kontekst, og at et teknisk beregningsutvalg er mer hensiktsmessig. Var det noe vi erfarte i budsjettforhandlingene i fjor, var det nettopp behovet for gjennomarbeidede og troverdige beregninger av klimaeffekt. Det er naturlig at dette arbeidet ledes av Miljødirektoratet, slik det framgår av forslaget. La meg også benytte anledningen til å si at det er naturlig og viktig at også fagmiljøet i CICERO blir benyttet i beregningsutvalget og andre aktører som kan tilføre viktig kunnskap til utvalget. Så til slutt: Gratulerer med dagen! Norge vedtar i dag en klimalov. Det er ikke mindre enn historisk.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-06-02:
Tar du den, så tar du den, sa mannen og lesset stokk etter stokk på sledelasset bak hesten sin. Til slutt var selvsagt lasset for tungt, og hesten klarte ikke å komme seg av flekken. Denne historien har sikkert mange av oss hørt i barndommen, og parallellen til debatten om motorferdsel i utmark har kanskje noen av mine ærede medrepresentanter sett allerede. Tøyer vi grensene for hva som tillates av unødvendig motorferdsel i utmark, mer og mer – om enn bare litt og litt – er det færre og færre områder igjen uten motordur som forstyrrer roen i fjellet. Det er riktignok mange begrensninger ved dette forslaget. Flertallet og regjeringa legger til grunn et begrenset forsøksprosjekt, begrenset i tid og i omfang. Hensikten er for så vidt prisverdig nok: å skape grunnlag for ny næring i tilknytning til alpinanlegg eller utvidelse av eksisterende næring – og attpåtil i nord. Det er sikkert mange som vil bruke dette, og det blir enda vanskeligere å skjære gjennom og si nei etter at ny næring er etablert. Vi ser det næringsmessige argumentet. Vi mener likevel at hensynet til minst mulig unødvendig motorferdsel i naturen, og til sikkerhet for skred og ulykker, trumfer dette. Miljødirektoratet fraråder å åpne for catskiing i Norge. Det er vi hjertens enig i, og vi vil stemme mot lovendringen. La meg legge til at jeg er en smule forundret over Venstres plassering i denne saken.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2017-06-02:
Biodrivstoff er en del av framtidas energimiks og en del av løsningen for å dekke framtidas energibehov. Imidlertid er ikke biodrivstoff den enkleste delen av framtidas energimiks. Ikke-bærekraftig biodrivstoff er ikke en del av løsningen, tvert imot. Bærekraftig biodrivstoff vil bli viktig, spesielt der hvor det kan bli vanskelig å bruke elektrisitet og hydrogen. I dette forslaget er vi med på å ta regelverket et steg videre, hvor vi løfter fram det biodrivstoffet vi ønsker å bruke, på bekostning av det vi ikke ønsker mer av. Det er mange betenkeligheter med palmeolje. Biodrivstoff basert på palmeolje vil i mange tilfeller være mer skadelig for klimaet enn fossilt drivstoff. Selv om det ikke er palmeoljen i seg selv som er problemet, er det i dag vanskelig å forsikre seg om at palmeoljeproduksjon ikke fortrenger regnskog. Derfor tar vi et steg i riktig retning med dagens forslag. Dette er ikke siste gang vi kommer til å diskutere biodrivstoff i denne sal. Biodrivstoff er et komplisert felt hvor vi trolig må justere kursen mange ganger før vi er fremme ved målet. De ulike hensynene er mange, og vi kan ikke forskuttere hvordan markedet vil bli i framtida. Derfor må vi som folkevalgte være våkne for at vedtak kan gi utilsiktede konsekvenser, og at kursen må justeres igjen. Men det er viktig at målet ligger fast, og at det blir forutsigbarhet for dem som vil investere i avansert biodrivstoff. Så er det av største betydning at Norge også er en pådriver overfor EU for en lovgivning som gir rom for nødvendige virkemidler som gjør at vi kan fremme bærekraftig biodrivstoff og luke ut ikke-bærekraftig biodrivstoff. For ofte er det tolkning av EU-direktiv som legger hindringer for nødvendige virkemidler innenfor biodrivstoff. Dette er problematisk og tilsier at vi trenger både avklaringer og nødvendig handlingsrom. Det er derfor positivt at regjeringa får i oppdrag å vurdere handlingsrommet vi har for virkemidler, som regelverk og avgifter, og komme tilbake til Stortinget med dette. Dette vil gi Stortinget nødvendig kunnskap som vil være viktig i reguleringen av biodrivstoff i Norge. Så vil jeg ta opp det forslaget Kristelig Folkeparti er en del av, og gjøre oppmerksom på at omdelt forslag nr. 5 erstatter forslag nr. 3 i saken.
Ola Elvestuen (Venstre), 2017-06-02:
Biodrivstoff er et helt nødvendig virkemiddel for å få ned klimagassutslippene og få dem ned raskt, og fra Venstres side er vi veldig fornøyd med den politikken som er ført av flertallet i denne perioden. Vi har hatt en opptrapping av omsetningskravet for biodrivstoff – nå er vi kommet opp i 7 pst. – og vi har en enighet om at det skal opp til 20 pst. fram mot 2020. I tillegg har vi fjernet avgiftene på det biodrivstoffet som omsettes utover omsetningskravet, som jo ble innført av den forrige regjeringen. Nå er det igjen ingen veibruksavgift på biodrivstoff utover omsetningskravet. Det som er målet, er jo ikke bare å få opp andelen biodrivstoff, det handler også om å drive fram mer avansert biodrivstoff. Jeg er også veldig fornøyd med at i år er første året da vi innenfor omsetningskravet har et eget mål om avansert biodrivstoff. Og vi har forsterket det som jo er hovedgrepet, nemlig å holde et trykk på nullutslippsløsningene – det å forlenge fordelene for elbiler, det å ha en strategi for brenselscelle- og hydrogendrift og den satsingen som ligger der – slik at overgangen til nullutslipp, som er det vi ønsker, går så raskt som mulig. Men i mellomtiden må vi ha biodrivstoff. Jeg ser på dette forslaget som å ta ett steg videre mot å få en høyere kvalitet og stimulere til avansert biodrivstoff og til å få en høyere kvalitet i det biodrivstoffet som omsettes. Nå er det positivt at alt biodrivstoff – både det som er innenfor omsetningskravet, og det som er utenfor – i Norge allerede i dag følger EUs bærekraftkriterier, men vi ønsker over tid også å få ned andelen palmeolje. Nå er ikke palmeolje som produkt i seg selv skadelig, men det er klart at mengden med palmeolje som forbrukes, er en pådriver for nedhugging av regnskog. Dette er ett steg i riktig retning ved at vi støtter opp om det bransjen allerede har gjort ved å ha bransjestandarder. Vi støtter opp om dem som i dag velger ikke å ha palmeolje, og Venstre ønsker en utvidelse av det. Så ønsker vi selvfølgelig å ta i bruk bestillinger der vi kan av biodrivstoff uten palmeolje, og det er innenfor det offentlige. Det er jo der striden i denne saken er. For Venstre er det viktig at vi går videre, at vi bruker de virkemidlene vi har. Mange gjør det allerede. Går man til kollektivselskapene, som Ruter og andre, bruker de ikke biodrivstoff med palmeolje. Vi bør definitivt forsøke å sette dette i system, slik at vi får en helhetlig politikk der det offentlige går ett steg lenger. Vi støtter opp under mer avansert biodrivstoff, og vi vil også redusere bruken av palmeolje inntil vi er i en situasjon der bærekraftkriteriene i hele Europa kan strammes inn og vi får også utbygd et marked med produksjon av avansert biodrivstoff i Norge. Venstre vil støtte innstillingen og det ene tilleggsforslaget som et flertall stiller seg bak, og som er lagt fram i dag.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-02:
Statsråden har jo vært EU-minister og er nå klimaminister. Det er ingen tvil om at statsråden er mer opptatt av EU enn av å kutte norske klimagassutslipp. Den loven som blir vedtatt i dag, kommer ikke til å sette noen nasjonale utslippsmål, det er bare ting som skal gjennomføres i fellesskap med EU. Det å samarbeide med EU nevnes mer enn 50 ganger, mens utslippskutt nevnes seks ganger, og det er vel beskrivende for hva det er statsråden har i tankene. Derfor er mitt spørsmål veldig, veldig enkelt, for selv om man ikke har et mål, er det likevel avgjørende å planlegge for å kutte utslipp i Norge. Derfor spør jeg: Hvilket nivå for norske utslipp har regjeringen bedt embetsverket planlegge for å oppnå i 2020 og i 2030?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-02:
Jeg spurte ikke om klimaforliket lå til grunn, for alle vi som er her, har jo vedtatt at klimaforliket ligger til grunn. Det jeg spurte statsråden om, var: Hva har statsråden bedt embetsverket i de ulike departementene planlegge for å nå av klimagassutslipp i 2020 og 2030? Det å vedta og juble for ting i festtaler er noe helt annet enn å gå hjem og planlegge for å nå utslippsmålene. Derfor spør jeg: Hva har regjeringen vedtatt å be embetsverket sitt planlegge for å nå i 2020?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-02:
Mon det! Jeg ser jo at statsråden er en mann som stort sett legger fram stortingsmeldinger etter at det er mulig for Stortinget å behandle disse meldingene. Stortinget får jo aldri mulighet til å styre klimapolitikken på dette området fordi statsråden bruker for lang tid til å finne ut av hva i all verden det er han mener. Statsråden sier at vi får en helt ny systematikk i utslippskuttene i Norge. Statsråden har fremmet en klimalov der han ikke engang har tenkt å rapportere på halvparten av Norges utslipp. Utslippene i kvotepliktig sektor, med andre ord fra industrien og oljeindustrien, har ikke statsråden engang tenkt å rapportere på. Da spør jeg: Hva slags systematikk og hva slags nasjonale ambisjoner og mål er det han ber embetsverket planlegge for å oppnå av kutt i kvotepliktig sektor, med andre ord i industrien og i oljeindustrien?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-02:
I brevet fra i går sier statsråden følgende i tredje avsnitt, og det er også et svar til Korsberg: Palmeolje bidrar til avskoging og er i så måte problematisk i forhold til klimaproblemene globalt. – Jeg er enig. Det er i denne saken et betydelig spenn – og det er bare å merke seg – mellom det regjeringens representanter i Stortinget framfører av argumentasjon, og det statsråden sier. Statsråden sier nemlig veldig tydelig at han har vært i den kritiske enden, og han har oppfattet at palmeolje er negativt. Men det som slår meg i denne saken, er: Hvis det er sånn at statsråden helt fra starten av da han overtok osv., så at palmeolje har negative konsekvenser – hvilket jeg også ser, og derfor har fremmet en hel rekke forslag om muligheten for å få det ut av det norske biodrivstoffet – hvorfor har han ikke lagt fram forslag som virker med hensyn til å få palmeolje ut av det norske biodrivstoffet, som f.eks. en palmeoljeavgift?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-02:
Jeg har tidligere i dag i denne salen sagt at det virker som om statsråden er mer opptatt av EU enn av å redusere klimagassutslipp, og det replikksvaret han nettopp ga, viste akkurat det. Hvis statsråden faktisk jobber inn mot EU for at – som han sier – all ILUC, altså indirekte arealbruksendringer, skal regnes med, ville det innebære at palmeolje ville vært helt ute. Men hva er så farlig med at Norge går foran og sørger for det? Hvorfor mener statsråden at det er kjempebra hvis EU gjorde noe, men at vi for Guds skyld ikke må gå foran i Norge? Hvorfor har ikke statsråden og regjeringen fremmet et forslag som sikrer f.eks. en økning i avgiften på palmeolje, som vi har nasjonal myndighet til å gjøre, og som vi kan gjøre akkurat så mye som vi vil? Hvorfor har han ikke sørget for at regjeringen gjør dette, noe som ville fjernet palmeoljen over natten? Det andre er: Hvorfor brukte statsråden ett år på å følge opp Stortingets vedtak om å ta kontakt med ESA for å høre om vi kunne ha bærekraftskriterier for absolutt all palmeoljen som blir omsatt?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2017-06-02:
Jeg har aldri oppfordret til å bryte loven. For øvrig svarte ikke statsråden på spørsmålet om hvorfor han ikke har fått regjeringen med seg på å innføre en palmeoljeavgift. Det hoppet han glatt bukk over. Jeg har hele tiden sagt det samme som stortingsflertallet i denne saken, at vi må sørge for bærekraftskriterier. Nå sier stortingsflertallet: Vi må ta regelverket for offentlige anskaffelser i bruk for å sikre at vi kvitter oss med palmeolje i biodrivstoffet innenfor rammene av EØS-regelverket. Det er da jeg ikke forstår statsråden, for statsråden ser altså fanden på høylys dag. Når han sier at det kan hende at noe av det vi gjør, er i strid med EØS-regelverket, er statsrådens reaksjon: Jeg setter meg ned på kontoret mitt og lar være å spørre EU om dette vil være i strid med EØS-regelverket. Vi, stortingsflertallet, sier istedenfor: Kan ikke statsråden kontakte ESA, da? Hva er så galt? Kan han ikke kontakte ESA og høre om det er mulig å få til dette? Det er mulig at min tro på EUs vilje til å ta miljøhensyn til folk som vil gjøre det, er større enn statsrådens, men da bør han korrigere virkelighetsoppfatningen sin.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-06-02:
Jeg kan bekrefte at jeg vil følge opp dette og sette i gang det arbeidet umiddelbart. Vi tar sikte på at loven skal tre i kraft 1. januar 2018, og det betyr at rammene og aktivitetene som skal pågå, og som er nødvendige for å få loven gjennomført, også må være på plass til da. Jeg tror det er viktig å ta hensyn til to ting. Det ene er den inkluderingen som Stortinget legger stor vekt på, det at ulike miljøer skal være med i prosessen. Det andre og meget viktige er at de som står ansvarlig overfor Stortinget for gjennomføringen av politikken, og de underliggende etatene til departementene, er med og blir ansvarliggjort i klimapolitikken, og det betyr at deres deltakelse, sektor for sektor, blir veldig viktig. Vi er nødt til å ha begge de hensynene med oss.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-06-02:
For å ta det siste først: Vi kommer altså med en stortingsmelding om klimapolitikken snart, og der vil vi legge opp en overordnet strategi for å nå 2030-målene. For 2020-målene er det klimaforliket som ligger til grunn. Som det fremgår av Perspektivmeldingen, har vi med de tiltakene regjeringen og samarbeidspartiene har blitt enige om, kuttet det gapet vi overtok, med tre fjerdedeler, og vi er derfor på god vei til å komme – om ikke annet – veldig nær 2020-målet, og det er med utgangspunkt i relativt konservative anslag. Så har jeg bare lyst til å si at EU-løsningen i klimapolitikken vil føre til større forpliktelser for Norge: årlige utslippsbudsjetter som vi ikke har hatt før, en mye tydeligere internasjonal overvåkning av at vi gjør jobben vår. Derfor går EU-løsningen og nasjonale forpliktelser her hånd i hånd.
Vidar Helgesen (Høyre), 2017-06-02:
Det er slik, som alle riktignok vet i denne sal, at klimaforliket ligger til grunn, og arbeidet og prioriteringen denne regjeringen og samarbeidspartiene har hatt, er å styrke virkemidlene, styrke klimaforliket, for å komme nærmere målene. Men mye av forutsetningene og systematikken i 2020-arbeidet lå til grunn da vi overtok. Vi har lagt vekt på å styrke det, og det har vi sannelig også gjort. Vi bringer for 2030-målene inn en systematikk som Heikki Eidsvoll Holmås bare kunne drømme om da han og hans parti satt i regjering. Der kommer vi med en helt annen planmessighet enn det norsk klimapolitikk var preget av før vi overtok. Derfor vil jeg be Holmås om å ha tålmodighet noen uker til før han skal få ta del i den store gleden det blir å lese vår stortingsmelding med en større systematikk i klimapolitikken for 2030.