trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
I NVEs pressemelding, da de gav avslag til Industrikraft Møre, sa de at det ble gjort på grunn av politiske føringer. Så NVE har tatt hensyn til den politikken Regjeringen fører. Det er veldig interessant hvis Regjeringen kommer til en annen konklusjon enn det NVE har gjort, for det betyr at en frafaller sin politikk, og det ville vært gledelig. Når det gjelder gasskraftverk på Skogn, har en fortsatt konsesjon, men ved statsrådens forrige besøk i Nord-Trøndelag oppfattet alle som var til stede, at Regjeringen ikke kommer til å løfte en finger for å hjelpe til slik at det blir realisert. Regjeringen har så langt ikke løftet en eneste finger, selv under forrige olje- og energiminister, for å hjelpe Skogn på vei. Der er fortsatt ikke gasskraftverk. Det er fortsatt ingen avklaring av andre rammebetingelser. Regjeringens politikk ligger fast, sier statsråden. Ja, den består av at det skal være CO2-rensing ved oppstart, som statsråden har sagt tidligere i en spørretime, men Regjeringen har aldri avklart hva dette bidraget for å få realisert CO2-rensing skal bestå av. Da kommer vi tilbake til det som var spørsmålet: Tror statsråden at hun vil klare å realisere flere gasskraftverk i Norge? Grunnen til at dette er interessant, ikke minst på grunn av Midt-Norge, er at forrige olje- og energiminister sa i Adresseavisen 24. januar 2007: «Det er ikke lenger noen tvil. Det må bygges minst ett gasskraftverk i Midt-Norge de nærmeste årene. Andre løsninger for å sikre nok strøm til landsdelen finnes ikke.»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg registrerer at for andre gang unnlater statsråden å svare på det egentlige spørsmålet, nemlig om hun selv har tro på at det vil bli realisert gasskraftverk i Norge. Skogn har konsesjon. Skogn har utslippstillatelse. Ja, men de har ikke gass. Regjeringen har ikke gjort noe for at staten skal ha et myndighetsansvar for å føre gass fram til de store forbrukerne. Der har Regjeringen sviktet. Men jeg registrerer at statsråden sier at utviklingen av CO2-rensing er altoverskyggende for det som skal skje når det gjelder gasskraft. Forrige energiminister fra samme parti, basert på den samme regjeringserklæring som nåværende energiminister, sa at gasskraftverk må til for å kunne løse kraftkrisen i Midt-Norge. Og den har også statsråden erkjent er ganske nært forestående, de nærmeste årene - vi snakker ikke om 2016-2018, men om 2010-2011. Da må en spørre: Ser ikke statsråden en viss ulempe for Midt-Norge ved at en skal først utvikle CO2-rensing før en kan løse kraftkrisen ved å bygge et gasskraftverk?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-12:
Det er riktig som representanten sier, at Norges vassdrags- og energidirektorat 6. mars i år avslo søknad fra Industrikraft Møre om konsesjon for utbygging av et varmekraftverk på 450 MW i Fræna kommune i Møre og Romsdal. Søknaden gjaldt et konvensjonelt gasskraftverk uten fangst og lagring av CO2. Denne avgjørelsen ble tatt av NVE på sjølstendig grunnlag. Siden saken kan påklages til Olje- og energidepartementet, kan jeg ikke kommentere denne konkrete saken nærmere. Det er først ved en eventuell klagebehandling denne saken får en politisk behandling. Det er et premiss i spørsmålet at alle tre gasskraftverk som forelå i regionen ved Regjeringas tiltredelse, nå er skrinlagt. Jeg er ikke kjent med at Industrikraft Midt-Norge på Skogn har lagt sin sak til side, og situasjonen er den at Skogn har konsesjon og kan sette i gang å bygge, dersom de mener at det er hensiktsmessig, og de får lønnsomhet i prosjektet. I tillegg til dette har jeg utfordret Shell til å komme opp med et konsept for et gasskraftverk med CO2-håndtering som skal være dedikert til sokkelen. Jeg vil gjerne benytte denne anledninga til å understreke at Regjeringas mer generelle politikk når det gjelder rammevilkår for gasskraftverk i Norge, ligger fast. Vi legger opp til at eventuelle tildelinger av nye konsesjoner til gasskraftverk skal baseres på CO2-fjerning. Regjeringa bidrar økonomisk til CO2-fjerning fra gasskraftverkene på Mongstad og Kårstø, og ikke minst bidrar Regjeringa tungt i å utvikle et testanlegg på Mongstad. Gjennom dette vil vi gi viktige bidrag til å videreutvikle kunnskap om CO2 -fangst, oppskalere slik teknologi og bidra til brei anvendelse av slike teknologier. Videre er viktige rammer også trukket opp gjennom kvotepolitikken. Regjeringa har nylig hatt den nasjonale tildelingsplanen for klimakvoter for perioden 2008-2012 ute på høring. Der foreslås det at høyeffektive kraftvarmeverk og gasskraftverk basert på rensing tildeles gratiskvoter - på linje med andre sentrale europeiske land. Jeg vil også understreke at Regjeringa er meget opptatt av kraftsituasjonen i Midt-Norge. Vi har en krevende situasjon i Midt-Norge, men Regjeringa har godt grep om situasjonen. Det blir bygd nye kraftoverføringslinjer. Det blir etablert ny produksjon av fornybar energi. Det utlyses ny runde for investeringsstøtte for vindkraft. Enova støtter energieffektivisering og omlegging til bl.a. bioenergi. I tillegg kommer de omtalte gasskraftprosjektene.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-12:
Det aller viktigste vi nå kan gjøre når det gjelder utbygging av gasskraftverk, er å bidra til at vi utvikler teknologi som er anvendbar, og som er kommersiell. Vi er nødt for å få prisene på teknologien ned. Det er viktig for mulig framtidig anvendelse i Norge. Det er viktig for at vi skal kunne rense både kullkraft og gasskraft internasjonalt. Det er det altoverskyggende vi nå skal jobbe med. Derfor er testsenteret på Mongstad så viktig. Derfor er det viktig at vi får opp rensing både på Kårstø og på Mongstad, slik at vi får erfaring fra fullskalarensing. Det er desidert det viktigste vi kan gjøre. Så er historien som følger: Gasskraftverket på Skogn har utslippstillatelse og energikonsesjon. De kan ganske enkelt sette i gang i dag hvis de greier å komme opp med et konsept innenfor rammen av EØS-avtalen. Jeg har sagt at vi går gjerne inn i diskusjonen med dem dersom de greier å presentere et slikt konsept.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-12:
Vi har godt grep om kraftsituasjonen i Midt-Norge. Ikke minst er det avgjørende viktig at vi får opp overføringslinjer. Det er vi i gang med. Jeg har sjøl gitt uttrykk for at jeg mener det er avgjørende for regionen at vi får opp linja mellom Ørskog og Fardal. Den kommer ikke opp før i 2012, men da er vi i en meget god situasjon i regionen. Så er mitt utgangspunkt at det kan være behov for å etablere et gasskraftverk i regionen. Det er jo nettopp derfor jeg har bedt Shell se på muligheten for å utvikle et gasskraftverk med utgangspunkt i Aukra, og dedikert for sokkelen. For noe av utfordringen i Midt-Norge er nettopp at sokkelen drar så mye energi. Derfor har jeg tatt initiativ til at vi skal jobbe ut konsepter for gasskraftløsning i regionen. Også Skogn ligger der med alle muligheter. Jeg diskuterer med dem når de kommer opp med et konsept som ligger innafor rammen av EØS-regelverket.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-12:
Bare for ordens skyld: Siden spørsmålet gjelder mitt konstitusjonelle ansvar, er saken overført fra miljø- og utviklingsministeren til olje- og energiministeren. Stortinget vedtok Verneplan for vassdrag i 1973, 1980, 1986 og 1993. En supplering av verneplanene ble vedtatt i Stortinget i 2005. Verneplanene omfatter ulike vassdrag som til sammen skal utgjøre et representativt utsnitt av Norges vassdragsnatur. I forbindelse med suppleringen av verneplanen vedtok Stortinget å åpne for konsesjonsbehandling av kraftverk med installert effekt opptil 1 MW i vernede vassdrag. Forutsetningen var at slike utbygginger ikke skulle svekke verneverdien i vassdragene. Jeg er klar over kraftpotensialet som ligger i de vernede vassdragene, og at det på grunn av klimautfordringene kan argumenteres for at en bør se på vassdragsvernet på nytt. Samtidig må behovet for klimavennlig fornybar energi ses i sammenheng med andre miljøverdier. Vassdragsnaturen er unik, og Norge har et internasjonalt ansvar for å verne om og forvalte denne naturarven. Vassdragsvernet spiller en meget viktig rolle i denne sammenheng. Vi må på samme tid forvalte våre vernede vassdrag slik at vi kan være sikre på at disse vassdragene til enhver tid oppfyller kravene til de verneverdiene som Stortinget har lagt til grunn gjennom behandlingen av verneplanene gjennom åra. Jeg anser det ikke aktuelt å ta vassdrag ut av verneplanen, men vi vurderer en mer differensiert forvaltning av vernet. Det kan bety at vernet styrkes i noen vassdrag, og det kan bety at man lemper på vernet i andre, men da uten at det går på bekostning av verneverdiene.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-12:
Jeg er levende opptatt av at vi skal utnytte vassdragene våre på en klok måte, og at vi skal bruke dem også til å produsere energi. Derfor er jeg levende opptatt av småkraft, og ønsker å legge til rette for at vi kan utvikle småkraftpotensialet vårt. Så har vi et betydelig potensial for utvikling i vassdrag som ikke er vernet. Derfor kommer jeg først og fremst til å ha oppmerksomheten rettet mot det. Men som sagt mener jeg at det kan være grunnlag for å vurdere en mer differensiert forvaltning også i områder som er vernet, og det kommer jeg til å legge til grunn i det videre arbeidet.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2008-03-12:
Vi vil gjøre nettopp det jeg har sagt, se på muligheten for å differensiere forvaltningen av vernet. Det vil måtte bety at vi går inn i hvert enkelt tilfelle og ser om det er muligheter for å gjøre kloke justeringer. Det kan jo ende med at man strammer inn vernet, fordi verneverdiene ikke blir ivaretatt på en tilstrekkelig måte, men det kan også bety en utvidelse, hvis det er mulig parallelt med at man ivaretar det vernet som Stortinget har definert. Så mitt svar på spørsmålet er at jeg vil følge opp forslaget ved å tilnærme meg problemstillingen på en differensiert måte, ved å se på enkeltsaker. Men vi må aldri glemme at vi fortsatt har et stort potensial i ikke-vernede vassdrag, og jeg tror representanten og jeg fort blir enige om at det også er et viktig område å jobbe med.
Hanne Dyveke Søttar (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
«Tall fra NVE viser at det finnes et vannkraftpotensial i vernede vassdrag på så mye som 44,2 TWh. Regjeringen ønsker økt satsing på fornybar energi, men har så langt ikke vært villig til å se nærmere på dette potensialet. Vassdragsvernet startet i 1973. Den teknologiske utviklingen siden da tilsier at man kan utnytte kraftpotensialet mer skånsomt og også vil kunne ivareta intensjonene bak verningen. Vil statsråden ta initiativ til ny gjennomgang av verneplanene med tanke på CO2-fri kraftproduksjon?»
Hanne Dyveke Søttar (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
I de første verneplanene fra 1973 og 1980 ble det vektlagt å verne helhetlige vassdrag. De enkelte elementene i selve vassdraget ble ikke nærmere vurdert. Det er en av grunnene til at man synes det kan være på tide å gå gjennom det. Verneplanene setter jo også en stopper for både opprusting av eksisterende anlegg og bygging av nye. Nå har Regjeringen sagt at de ønsker å stimulere til å utnytte potensialet for opprusting av eksisterende vannkraftverk. Vil dette også gjelde kraftverkene som er i vernede vassdrag, og hva blir da eventuelt gjort?
Hanne Dyveke Søttar (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Da suppleringen av verneplanen ble behandlet i 2005, ble det også behandlet et representantforslag, Dokument nr. 8:14 for 2004-2005, og jeg regner med at statsråden har inngående kjennskap til det ettersom hun var en av forslagsstillerne. I den debatten ble det framsatt fellesforslag fra Senterpartiet og Fremskrittspartiet om å stanse vernetiltakene inntil videre, gå gjennom dette og se hva man eventuelt kunne endre. Nå er jo Åslaug Haga blitt statsråd og har muligheten til å rydde opp og gå gjennom dette selv. Da spør jeg: Hva kan man gjøre? Hva vil bli gjort?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
Jeg har et spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Regional utvikling blir en viktig oppgave for fylkeskommunene i framtiden. Fylkeskommunene kan arbeide med regional utvikling på tvers av kommune- og fylkesgrenser og dermed se større regioner i sammenheng. Skal så skje, er det nødvendig at alle fylkene har ressurser til slikt arbeid. I dag er det svært, svært store forskjeller mellom fylkene. Mener statsråden at dette vil bli viktige oppgaver for fylkeskommunene i framtida, og vil statsråden sørge for at alle tildeles tilstrekkelige ressurser til arbeidet?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Vi vet at det er utrolig store forskjeller fylkene imellom når det gjelder regionale utviklingsmidler. Vi har f.eks. Nordland, som har over 200 mill. kr, men Østfold, som er mitt fylke, har 6 mill. kr. Alle fylkene rundt Oslofjorden har veldig lite og ligger på rundt 5-10 mill. kr. For to år siden ble det tilført nye 100 mill. kr, men det ble ikke noen spesiell økning for de fylkene som lå så lavt. Jeg tror Østfold gikk opp med en million eller to. Jeg er enig i at det skal være en viss forskjell i forhold til distriktskommuner i nord osv. Men forskjellene i dag er altfor store, og hvis vi vil ta på alvor at alle kommunene skal drive med regional utvikling - og det er like viktig i Oslo-området som det er ellers - må vi gjøre noe med den fordelingsnøkkelen. Vil statsråden ta initiativ til det?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Jeg mener at det må skje en endring på dette. Jeg trenger ikke å bruke ordet en «vesentlig endring», men også i østlandsområdet er det utrolig mange utfordringer - innen samferdsel, miljø, med mangel på areal, når det gjelder en tett befolkningsvekst, osv. Det gjør at det samarbeidet som kan skje i de regionene, er det utrolig viktig å få til. Hvis ikke fylkene får økte midler når det gjelder regional utvikling, er det ikke slik at disse fylkene har midler å bruke til slike formål gjennom rammetilskuddet. Der ligger de også lavere enn landet for øvrig. Derfor spør jeg igjen kommunal- og regionalministeren: Er hun enig i at de i hvert fall må få en minimumsbevilgning, slik at de kan håndtere også disse sakene skikkelig?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-03-12:
Regjeringa har i stortingsmeldinga om forvaltningsreforma, St.meld. nr. 12 for 2006-2007, Regionale fortrinn - regional framtid, lagt opp til at fylkeskommunane skal bli sterke regionale utviklingsaktørar. Det kan berre bli ein realitet viss dei får nye verkemiddel og nye oppgåver. For eit par veker sidan sende Kommunal- og regionaldepartementet ut eit samla høyringsnotat med konkrete framlegg til nye oppgåver innan næringsutvikling, samferdsel, regionale forskingsfond, opplæringsområdet, kultursektoren, fiskeriforvaltninga og miljøvern. Nokre oppgåver innan landbruks- og matområdet og miljøvern skal avklarast seinare. Eg planlegg å leggja fram ein samleproposisjon for Stortinget med konkrete lovframlegg og framlegg til eventuelle endringar i fylkesinndelinga tidleg på hausten 2008. St.meld. nr. 12 legg til grunn at dei nye oppgåvene i utgangspunktet skal finansierast gjennom rammetilskotet til fylkeskommunane. Når oppgåvene no blir klarlagde, startar det konkrete arbeidet med utarbeiding av kostnadsnøklar i inntektssystemet og avklaring elles med omsyn til finansiering av dei nye oppgåvene. Innhaldet i dette kjem til å bli presentert i kommuneproposisjonen for 2010, som blir lagd fram våren 2009. Dei endelege framlegga frå Regjeringa kjem i statsbudsjettet for 2010. Når det gjeld den noverande rolla for fylkeskommunane i høve til regional utvikling, vil eg peika på at fylka i stor grad arbeider på tvers av både kommune- og fylkesgrenser, jamvel på tvers av landegrenser, gjennom Interreg-programma. Kommunal- og regionaldepartementet har gjeve auka løyvingar til distrikts- og regionalpolitikken. Òg fylka på det sentrale Austlandet har fått auka løyvingar. Alle fylka har på den måten fått større moglegheiter nettopp til å driva regional utvikling. Løyvingane til dei typiske distriktsfylka kjem likevel til å vera størst òg i framtida. I dag får særleg Nord-Noreg mykje av midlane innanfor distrikts- og regionalpolitikken. Det har samanheng med at utfordringane både der og i andre distriktsfylke er særskilt store med omsyn til å sikra busetjing og verdiskaping. Slik vil det nok òg vera i framtida.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-03-12:
Lat meg understreka at eg synest representanten reiser eit viktig spørsmål. Ho peikar på den rolla som alle fylkeskommunar har som regionale utviklingsaktørar, og ho peikar òg på det viktige regionale samarbeidet som føregår på tvers av grenser, der det sjølvsagt er viktig at - skal vi seia - dei mest sentrale fylka har midlar. Det kan kanskje vera ein eigen diskusjon om kor stort omfanget er. I 2008 utgjer 60-posten, som her er relevant, 1 231,85 mill. kr. Av dei trur eg Østfold etter skjønn fekk til saman 18,82 mill. kr, inklusive interregmidlar.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2008-03-12:
Representanten fører ein god argumentasjon for at alle fylkeskommunar bør ha midlar til dei tiltaka som kjem under vignetten «regional utvikling». Eg har late meg imponera av m.a. samarbeidet mellom fleire fylkeskommunar, t.d. Østfold og Akershus, og, ikkje minst, òg i Interreg-samanheng. Om eg vil ta initiativ til å endra fordelingsnøkkelen, ynskjer eg ikkje å varsla her. Eg synest kanskje at omfanget av midlane vil ha noko å seia i så måte, og òg utviklinga no i retning av ei stadig aukande sentralisering. For meg er det viktig heile tida å fokusera på at folk skal ha valfridom når det gjeld å busetja seg òg utanom dei mest sentrale austlandsområda.
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-03-12:
Jeg har følgende spørsmål til forsknings- og høyere utdanningsministeren: «85 pst. av innbyggerne i Norge får vann fra et kommunalt vannverk. Vann er vårt viktigste næringsmiddel. For å holde tritt med naturlig avgang blant ingeniører i vann- og avløpssektoren må det hvert år utdannes og rekrutteres 28 nye. I 2006 ble det utdannet bare 15. Hvis denne tendensen fortsetter, vil antallet ingeniører i VA-sektoren være halvert innen 2020. Har statsråden gjort seg noen tanker om hvorvidt staten skal bidra i større grad enn i dag for å sikre den framtidige kompetansen i vann- og avløpssektoren?»
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-03-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg har oppfølgingsspørsmål. Vi er alle opptatt av å utvikle oss og av å prøve å gjøre ting bedre. Den store satsingen på ingeniørutdanning på 1960- og 1970-tallet bidrog til å gjøre infrastrukturen i kommunal sektor stadig bedre og brakte lokal velferd opp på et nivå som er ledende i verden. Nå er vi inne i en epoke da stadig flere profesjoner får lengre og lengre utdanningsløp, mens utdanning innenfor teknisk sektor og ingeniørutdanningen er i ferd med å bli blant de korteste. Et enkelt grep fra staten ville være å gjøre noe med lengden på utdannelsen, men kanskje er det ikke det løpet vi skal starte på. Kanskje burde vi heller se på hvordan teknisk sektor, med den gode utdanningen de der har, kan involveres i forskning og utvikling, for å gjøre offentlig sektor mer interessant og attraktiv å jobbe i? Har statsråden gjort seg noen tanker om forskning og innovasjon i teknisk sektor - som et ledd i statens satsing på omdømmebygging i kommunesektoren?
Vera Lysklætt (Venstre), 2008-03-12:
Jeg takker også for dette svaret fra statsråden, og jeg har et siste spørsmål. Ingeniøryrket er svært mannsdominert. I forhold til det jeg tok opp i mitt hovedspørsmål, altså ingeniører i VA-sektoren, er dette også i aller høyeste grad tilfellet der. Hva vil statsråden gjøre for å øke kvinneandelen blant søkerne til de ulike typer ingeniørutdanninger?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Først vil jeg takke representanten Korsberg for spørsmålet. Det er selvfølgelig svært viktig at vi sikrer en god miljøtilstand i vassdrag, innsjøer og grunnvann. Drikkevannskilder er beskyttet gjennom drikkevannsforskriften. Denne forskriften setter forbud mot forurensning av vannforsyningssystemer som kan medføre fare for forurensning av drikkevann. Det lokale mattilsynet kan forby eller sette vilkår for aktiviteter som forurenser eller kan medføre fare for forurensning av drikkevann. Forurensning av vannmiljøer generelt er i utgangspunktet forbudt etter forurensningsloven, med mindre det er gitt særskilt tillatelse. Det er imidlertid unntak for forurensning som ikke medfører nevneverdige skader og ulemper. Forurensningsloven gjelder også for forurensning som følge av veisalting. Vegdirektoratet la i fjor fram en rapport med resultater fra en undersøkelse av miljøeffekter i veinære innsjøer. Undersøkelsen viste negative miljøeffekter av saltingen i en del innsjøer. Statens forurensningstilsyn fikk i kontakt med Vegdirektoratet opplyst at Vegdirektoratet på bakgrunn av rapporten ville sette inn tiltak på de aktuelle veistrekningene. Dette innebærer først og fremst omlegging av saltingsrutinene. Vegdirektoratet trapper også opp forsknings- og utviklingsvirksomheten som bl.a. er rettet mot å finne fram til miljøvennlige alternativer. Statens forurensningstilsyn har anbefalt at miljøeffekter knyttet til veisalting følges aktivt opp gjennom vannforvaltningsarbeidet, den såkalte vannforvaltningsforskriften. Det skal utarbeides helhetlige forvaltningsplaner for vannregionene, som bl.a. skal inneholde tiltaksprogram for hvordan målet om bedre miljøtilstand skal nås. Alle relevante sektorer skal samarbeide om tiltak. Samferdselsdepartementet har bedt Vegdirektoratet å følge opp miljøeffektene av veisalting gjennom dette arbeidet. Jeg forventer at veimyndighetene fortsetter sitt arbeid mot å bedre kunnskapen om metoder og alternativ til veisalting og gjennomfører hensiktsmessige tiltak. Som en følge av dette er det allerede i dag en rekke regler som omhandler forurensning som følge av veisalt. I tillegg følger veimyndigheten opp miljøeffekter som er påvist. Jeg ser derfor ikke at det pr. i dag er behov for å utarbeide et eget regelverk for bruk av veisalt. Jeg vil imidlertid følge med på resultatene av vannforvaltningsarbeidet og vurdere eventuelt de særskilte restriksjonene på veisalting senere, hvis det skulle bli behov for det.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
La meg først si meg enig med representanten Korsberg i at det var et krevende svar å følge med på. Det var et krevende svar å lese opp også. Jeg leser vanligvis ikke opp svar, men siden det var så mange ting å følge med på her, holdt jeg meg i dag til manuset til punkt og prikke. Som det framgår av svaret, er det en rekke forskjellige instanser som er involvert i dette arbeidet, men at det er et reelt problem som Korsberg tar opp, er det heller ikke fnugg av tvil om. Det viktigste ansvaret ligger hos ulike forurensningsmyndigheter for å vurdere farene og hos veimyndighetene for i praksis å iverksette tiltak. Det vil selvsagt alltid være avveininger. Salting er et virkemiddel for bl.a. å få ned ulykker i trafikken, noe som er et viktig tema for oss alle, og det må veies opp mot forurensningen. Når det gjelder det konkrete spørsmålet om å orientere kommunene, skal vi selvsagt se på det. Spesielt hvis det er kommuner som selv opplever at dette er et reelt problem i deres område, må de ta kontakt, så skal vi sørge for å bidra til den nødvendige informasjonen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
SFTs oppfatning er at dette best reguleres gjennom de såkalte vannforvaltningsforskriftene. Statens forurensningstilsyn er inne i dette arbeidet, men jeg tar gjerne en ekstra kontakt med dem for å forsikre meg om at dette arbeidet følges opp. Det bidrar også i seg selv til økt fokusering på problemet at Korsberg tar saken opp i Stortinget. Dette må følges nøye framover. Jeg er også glad for det som ligger i papirene her, som jeg er sikker på at samferdselsministeren vil følge opp, nemlig at veimyndighetene også kontinuerlig vil vurdere sin bruk av det, om det kan reduseres, og om man kan ha en overgang til saltingsformer eller annet vedlikehold som reduserer dette problemet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Jernbaneverket, Statens vegvesen og lokale grunneigarar har eit nært og forpliktande samarbeid med dei lokale viltforvaltingane i samband med planlegging og gjennomføring av førebyggjande tiltak mot påkøyring av hjortedyr. Organisering av dette samarbeidet har vore uendra dei siste fem-sju åra, og består i at dei lokale viltforvaltingane planlegg å gjennomføre prioriterte tiltak med økonomisk støtte frå m.a. Jernbaneverket. Kommunane har fått ubetalt om lag 3 mill. kr i Nordland og i Nord-Trøndelag fylke i denne perioden. I perioden frå 1. juli 2006 til 30. juni 2007 vart det påkøyrt totalt ca. 6 300 hjortedyr i trafikken - ca. 5 500 på veg og 800 på jernbanen. I gjennomsnitt mistar 1 300-1 400 elg livet på norske vegar kvart år. Hedmark er det desidert verste fylket, med ca. ein tredjedel av alle påkøyrslene. Hovudårsaka til dette er nok at dette fylket òg har den største tettleiken av elg. Det har vore gjennomført ei rekkje tiltak for å redusere talet på viltulukker i vegtrafikken. Det er likevel ikkje til å kome frå at vegane i store delar av landet går gjennom viltrike område, og at vegetasjonen langs vegane er attraktiv for viltet, spesielt vinterstid. Oppsetjing av viltgjerde er det mest effektive tiltaket for å hindre at vilt kjem ut i vegbanen, men det er både urealistisk og lite ynskjeleg å gjerde inn heile det norske vegnettet. Viltgjerda vil m.a. forsterke barriereeffekten av vegar og vegtrafikk. Eit anna tiltak er fjerning av den mest attraktive vegetasjonen langs vegen. Statens vegvesen har òg delteke i fleire samarbeidsprosjekt der m.a. fôring har vorte forsøkt. På Nordlandsbanen har Jernbaneverket sine tiltak for det meste bestått av skogrydding og sprøyting langs dei mest belasta strekningane. I tillegg er det gjennomført akutte tiltak som oppkøyring av leievegar langs sporet i samband med større snøfall. På Rørosbanen har det òg vorte gjennomført fôring på strekningar som eignar seg godt for dette. Dette arbeidet vil verte vidareført. Utviklinga er òg avhengig av kor store bestandane er. Eg syner her til svaret mitt på spørsmål 11 i spørjetimen onsdag 13. februar 2008. Eg har i etterkant - i brev frå Samferdsledepartementet til Vegdirektoratet av 27. februar - bede etaten ta initiativ til ei vurdering av om bestanden av elg no er så stor at han utgjer ein risiko for trafikktryggleiken. Det er føresett at vurderinga skal gjennomførast i samråd med Jernbaneverket og dei ansvarlege direktorata. Statens vegvesen starta i 2007 eit program for evaluering av tiltak for å redusere talet på viltpåkøyringar. Evalueringa skal vere ferdig i løpet av 2009 og skal danne grunnlag for tilrådingar om kostnadseffektive og målretta tiltak. Både Statens vegvesen og Jernbaneverket fokuserer i stor grad på påkøyring av vilt, og har, saman med grunneigarane, eit nært og forpliktande samarbeid med viltforvaltingane. Det går òg føre seg arbeid for å auke kunnskapen. Eg ser sjølvsagt svært positivt på dette arbeidet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Eg er heilt samd i at dette er eit samfunnsproblem der me ikkje har godt nok kunnskapsgrunnlag. Eg registrerte sjølv at det som kom ut av det førre svaret, vart noko unyansert. Det hender at det me har føre oss i denne salen, vert det når det vert omsett i media. Frå mi side følgde eg som sagt opp det spørsmålet med å sende eit brev til Statens vegvesen, nettopp for å få i gang eit arbeid der ein ser grundigare på dette. Så får Statens vegvesen og Jernbaneverket vurdere om dei vil setje eit arbeid ut, eller om dei har folk som kan gjere dette sjølve. Det overlèt eg til dei å vurdere. Det er òg slik at det er store variasjonar mellom sommar og vinter. Det har sjølvsagt samanheng med at det å beite langs oppbrøytte traséar om vinteren gjer det enklare for vilt å finne seg noko som er tilnærma fôr, enn å gå ute i skogen. Snøfall utløyser, som me av og til ser, ei massiv vandring av vilt på kort tid.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Det er heilt rett at det er gode erfaringar med ulike prosjekt når det gjeld fôring, som det er i representanten sin heimkommune. Statens vegvesen har teke del i fleire slike samarbeidsprosjekt, der m.a. fôring har vore ein del av prosjektet. Eit anna tiltak som òg har vist seg effektivt, er å fjerne vegetasjonen langs linja. Det er klart at dess meir inn på veg- eller jernbanestrekket vegetasjonen er, dess lettare vil viltet trekkje inn dit. Det er noko med at når det vert opne område, så vil viltet vanlegvis sky området, fordi det jo er trafikk og rørsle på veg og jernbane. Her er det fleire vegar å gå, og eg ser fram til å få ei vurdering frå Statens vegvesen og Jernbaneverket av korleis dei ser på utviklinga, ikkje minst i forhold til mengda av dyr. Eg vil presisere at eg aldri har lagt opp til at me skal ha ei massiv nedslakting av vilt for å hindre ulukker. Det trur eg vert litt dramatisk.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Finansiering av vegar med bompengar har lang tradisjon i Noreg, og finansieringsforma vert i dag nytta i om lag 45 prosjekt. Driftskostnadene for innkrevjing har dei siste åra vore på omkring 10-12 pst. av bompengeinntektene. Det er viktig at kostnadene vert haldne så låge som mogleg. Statens vegvesen si årlege oppfølging av bompengeselskapa er eit ledd i dette arbeidet. Statens vegvesen arbeider med å revidere standardavtalen som alle bompengeselskapa skal underteikne før innkrevjinga startar. Bompengeavtalen legg føringar for kva selskapa skal gjere, og kva dei ikkje har høve til å gjere. Malen som vert nytta i dag, vart utarbeidd for 15 år sidan. Statens vegvesen ynskjer difor å revidere avtalen ut frå dei erfaringane som er gjorde gjennom oppfølginga av selskapa samt Statens vegvesen sin bilagsrevisjon av ein del selskap i 2004 og 2005. Ein ny standardavtale vil m.a. kunne innehalde eit sett faste vedtekter som alle selskapa må halde seg til. Det er for meg eit klart siktemål at innkrevjingskostnadene skal haldast så låge som mogleg, og eg har tru på at dei tiltaka Statens vegvesen vurderer i høve til bompengeselskapa, vil medverke til dette. Vegdirektoratet meiner at kostnadene ved bompengeinnkrevjing kan knyttast til måten bompengefinansieringa er organisert på. I fyrste rekkje gjeld dette for bompengeselskapa sjølve, men òg for brukarane og for Statens vegvesen, som har ansvaret for å følgje opp prosjekta gjennom heile innkrevjingsperioden. Samferdsledepartementet har tidlegare varsla at departementet vil vurdere organiseringa av bompengeselskapa og eventuelt kome tilbake til Stortinget. Ei sak om dette vil i tilfelle fyrst bli sendt på høyring. Eg vil i den samanhengen understreke at vi uansett må ha ei ordning som sikrar ei lokalpolitisk forankring knytt til bompengeprosjekt òg i framtida.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Statens vegvesen har arbeidd med ei sak på dette området som eg skal få til departementet. Når eg har fått den saka inn, vil eg vurdere om det skal gjerast endringar i organiseringa. Når det gjeld regelverket, ser eg for meg at eg vil vere positiv til å gjere endringar i det, i tråd med det eg sa i mitt hovudsvar. Så har det på grunnlag av den revisjonen som vart gjord i 2003 og 2004, vore reist spørsmål om ein skal endre heile organiseringa av bompengeselskapa. Det er eit større spørsmål som eg ikkje har teke stilling til pr. i dag.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
I den gjennomgangen eg skal gjere, vil eg òg sjå på om dei sanksjonsmoglegheitene som ligg her pr. i dag, er gode nok. Eg er oppteken av at dei midlane som vert stilte til disposisjon frå bilistane, skal kome bilistane til gode og ikkje verte nytta i utrengsmål. Der er eg og representanten Sortevik heilt på linje. Difor vil eg sjå nøye på denne saka og vurdere korleis me kan få ein større del av desse midlane ut til nedbetaling, raskare nedbetaling. Det er ikkje noko mål for denne statsråden at ein skal ha store styre for å drifte bompengeselskapa. Normalt er det ei forholdsvis enkel oppgåve når bompengeselskapet fyrst har fått drifta opp. Det er ein del jobb i etableringsfasen som sjølvsagt skal gjerast. Så det er eit arbeid me skal fokusere på, og som me kan ha ein dialog om i tida som kjem.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Eg ser det som viktig at kostnadene ved innkrevjing av bompengar vert haldne så låge som mogleg. Statens vegvesen arbeider difor på fleire område for å effektivisere innkrevjinga, og eit av dei viktigaste effektiviseringstiltaka i denne samanhengen er å utnytte teknologiske nyvinningar for å automatisere innkrevjinga. Ved å innføre automatiske bomstasjonar, m.a. i Oslo, sparar ein fleire millionar kroner både i investeringar, til utstyr, nye innkrevjingsbuer og til drift av bomstasjonane. Dette er midlar som i staden kan nyttast til investeringar på veg. Det er sjølvsagt viktig at ein òg held oppe ein god kundeservice ved innføring av ny teknologi. Bilistar som passerer ein automatisk bomstasjon utan å ha ein avtale og ei elektronisk brikke, har difor høve til anten å betale på ein servicestasjon i nærleiken eller få ein faktura i posten. Dersom ein får faktura i posten, har ein tre vekers betalingsfrist. Dersom ikkje denne fristen vert halden, vert det gitt ei påminning utan gebyr med nye tre vekers frist. Dersom det heller ikkje no vert betalt, vil ei tilleggsavgift på 300 kr verte ilagd. Dersom ein passerer ein bomstasjon som har myntautomat og ein ikkje har pengar, kan avgifta betalast innan tre dagar. Dersom ikkje dette vert gjort, vil det verte gitt tilleggsavgift umiddelbart. Etter mitt syn er ordninga i automatiske stasjonar minst like god som i bomstasjonar med manuell betaling. Det er viktig at bomstasjonane vert drivne så effektivt som mogleg, slik at meir midlar kan nyttast til det føremålet bomstasjonane er oppretta for.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Dei opplysningane eg har fått, er dei eg har gitt. Det er heilt i samsvar med det eg sjølv har opplevd ved bompasseringa i Bergen, der eg har fått krav, og der eg òg ein gong har gløymt å betale - og fekk 300 kr ekstra for det. Så eg har kjent på kroppen at det svaret som her er gitt, iallfall er gjeldande i Bergen. Dersom Fjellinjen har andre reglar her, beklagar eg at eg ikkje har fått teke høgd for det i mitt svar. Men det er vel knapt hovudsaka. Hovudsaka er at ein er nøydd til å ha moglegheit for sanksjonar eller tilleggsgebyr dersom ein ikkje får betaling for passeringane. Elles er eg redd for at veldig mange rekningar vil verte liggjande veldig lenge.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Til liks med dei fleste andre innkrevjingar kjem jo ikkje dette kravet på dagen. Det går ei tid frå passering til du får rekninga. Normalt vil det i alle fall vere minst ein månad før betalingsfristen er ute. Innan den tid vil eg tru at dei fleste normalt vil ha kome heim frå ferieturen. Det som eg beklagar, er at dei opplysningane som eg har gitt i mitt hovudsvar, ikkje ser ut til å vere i samsvar med det som Fjellinjen praktiserer. Eg må få lov til å gå tilbake til mine folk og sjekke ut kva som er årsaka til det. Det er det som eg har referert her, som er hovudregelen, så det er då tydeleg at Fjellinjen nok har ein annan praksis for dette.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Dei offentlege vegane har ei samla lengd på meir enn 90 000 km og bind saman landet frå nord til sør og frå kyst til høgfjell. Staten har ansvar for om lag 27 000 km riksvegar. Fylkesvegnettet er om lag like stort og er eigd av fylka, og dei resterande offentlege vegane vert eigde av landets om lag 430 kommunar. Det er såleis ulik standard på vegane, og det er ulike styresmakter som er med på å leggje føringar for korleis dei offentlege vegane vert haldne ved like. Dei seinare åra har det vore ein sterk auke i trafikktettleiken, samstundes har vegane gjennom mange år ikkje fått godt nok vedlikehald. Eg skjønar at trafikantane synest standarden har vorte dålegare. Dette inntrykket stemmer òg med dei målingane Statens vegvesen utfører, som syner ei negativ utvikling i tilstanden på vegdekket. Denne regjeringa har difor funne det naudsynt å styrkje drift og vedlikehald vesentleg utover det som er lagt til grunn i gjeldande Nasjonal transportplan. Me satsar sterkt på legging av nytt asfaltdekke og har elles prioritert drifts-, vedlikehalds- og utbyggingstiltak som gir tryggare trafikk, betre flyt i trafikken, reduserer avstandskostnader og betrar transporttilbodet for folk og næringsliv i distrikta. Dette er ei prioritering vi ynskjer å føre vidare bl.a. i arbeidet med Nasjonal transportplan 2010-2019. Sjølv om det no vert gjort meir for å få til eit godt vegvedlikehald og meir einsarta standard innan dei ulike vegkategoriane, må trafikantane vere budde på forskjellar, m.a. fordi krava til den einskilde vegen dels vil avhenge av trafikkmengda. Eg synest difor det er positivt at Norsk Trafikksenter i Hedmark byggjer ny asfaltbane med ulik standard på vegdekket. Ulukkesanalysane frå 2006 viste at i 75 pst. av ulukkene var manglande førardugleik ei av årsakene. Det er difor viktig at me som førarar lærer oss å takle ulikt føre og ulik vegstandard for å vere best mogleg rusta til ansvaret me tek på oss når me legg ut på vegen.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Eg kan garantere representanten Bredvold at eg skal gjere det eg kan for å sikre større ramme til veg og til samferdsle. Det er jobben min som samferdsleminister å gjere det. Eg er heldig som er samferdsleminister i ei regjering der eg ikkje må stå aleine om å ynskje dette; me har faktisk ei regjering som ynskjer å satse på samferdsle, og som òg har vist det i praktisk handling gjennom å auke budsjettet. Me har òg auka budsjettet til vedlikehald utover det som ligg i føringane i Nasjonal transportplan, nettopp fordi me ser at vedlikehald var underestimert i den inneverande nasjonale transportplanen. Den førre regjeringa tok ikkje høgd for den trafikkveksten som me har hatt, og hadde difor ikkje lagt inn nok ressursar til vedlikehald. Det har denne regjeringa gjort noko med. Dette handlar sjølvsagt om fleire vedlikehaldsmidlar, men det handlar òg om at førarane vert sette i stand til å takle ulike vegstandardar, for det vil ta tid før heile det norske vegnettet er oppe på ein standard der me har heilt jamne vegbanar over alt.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-03-12:
Eg er òg her heilt samd med representanten Bredvold. Det er ingen tvil om at uansett kva andre transportformer ein brukar, vil vegen vere viktig. Om vi sender gods på tog, vil vegen vere der i begge endar av distribusjonen. Når det gjeld persontransport, varierer det sjølvsagt med kor ein bur i forhold til jernbanen, men ofte vil ein òg då måtte nytte vegen - i ein ende eller i begge endar. Det same gjeld når ein skal til ein flyplass eller til ein båt. Vegen er blodåresystemet i det norske transportsystemet. Vegen står for nesten 95 pst. av persontransporten. Jernbanen er utruleg viktig, ikkje minst i dei mest tettfolka delane av landet, som her i Oslo-området, rundt dei store byane og mellom dei store byane, spesielt når det gjeld gods. Difor har Regjeringa ein differensiert samferdslepolitikk der me satsar på tog, på kollektivtransport i og mellom dei store byane, og me satsar på veg der det ikkje er eit kollektivalternativ, altså i distrikta.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Flere og flere bomstasjoner blir nå uten mulighet for kontant betaling ved passering. Betalingsgiroer helt ned i 15 og 20 kroner blir sendt ut, og overholdes ikke betalingsfrist, er straffegebyret 350 kroner. Hvorfor kan ikke staten opprettholde et mer publikumsvennlig system der bruker betaler med mynt eller kort ved passering?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er selvsagt enig i at bompengestasjonene skal drives så effektivt som mulig, men det var ikke det jeg spurte om. Jeg spurte om de kunne drives mer publikumsvennlig. På en henvendelse til Fjellinjen, som driver bomstasjonene i Oslo, svarer de at det er 30 kr ved første gangs purring. Ved annen gangs purring er det 350 kr. Nå sier statsråden at det er tre ukers betalingsfrist uten gebyr. Jeg går ut fra at det er statsråden som har det riktige svaret, og ikke Fjellinjen, som driver denne innkrevingen. Jeg lurer på hvem jeg egentlig skal stole på?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg har ingen anelse om hva slags system man har i Bergen. Men de jeg spurte, og som jeg henvendte meg til, var Fjellinjen. De har da tydeligvis en helt annen praksis enn i Bergen. Vil det da bli slik at det er forskjellig praksis? Hvis en reiser rundt i Norge på en ferietur, vil en da ha et hav av forskjellige betalingsinnkrevinger i postkassen når man kommer hjem? Skulle man da være borte mer enn tre uker, har man gebyrer på 350 kr. Synes ikke statsråden at dette er lite publikumsvennlig?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Norsk Trafikksenter i Hedmark bygger en ny asfaltbane med dårlig veidekke. Den vil være sporete og slitt, og det vil være forskjellig standard rundt på banen. Dette blir gjort for at den skal være mest mulig lik det trafikantene opplever når de er ute i trafikken. Hva forteller dette statsråden om den norske veistandarden?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er koselig at statsråden berømmer Norsk Trafikksenter i Hedmark, det fortjener de absolutt. Det er mye positivt som skjer der. Men det er veldig betenkelig at man lager en ny asfaltbane med masse hull og sporete og ujevn standard, og at man gjør det for å gjenspeile hvordan veistandarden er i Norge. Det er bra at Regjeringen ønsker å bruke mer penger, og jeg håper at Regjeringen vil bruke mer penger framover. Men det er ikke nok. Samferdselsministeren må få mer penger til samferdsel, for det er ikke bare dårlige førere som medvirker til at det skjer ulykker - statsråden nevnte 75 pst. - det er mange andre ting. Det er klart at det også er samfunnsøkonomi i dette. Trafikken skal fram, varer skal fram, og folk skal trygt fram. Mange av disse tingene kan ikke måles i penger. Statsråden vil selvfølgelig kjempe det hun kan for at det skal bli mer penger til samferdselsbudsjettet, slik at vi slipper å lage baner med huller i.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg takker igjen statsråden for svaret, og mitt tilleggsspørsmål går videre på dette. Det er bra at Regjeringen er samlet. Men samferdselspolitikk er ikke bare fly, det er ikke bare tog, det er ikke bare båt, for i dette tilfellet handler det om vei. Det er her jeg ønsker at Regjeringen skal stå sterkere. I mitt fylke, Hedmark, er nemlig veien det viktigste vi har for å transportere oss selv og transportere våre varer - altså når vi skal fra A til B generelt. Derfor sier jeg at samferdsel ikke bare er tog eller fly eller båt. I dette tilfellet er det veien som er det viktigste, det er det viktigste for at Hedmark skal overleve. Det er god distriktspolitikk i god veitrafikk.
Svein Flåtten (Høyre), 2008-03-12:
Mitt spørsmål, som etter en smule rettledning, går til justisministeren, er som følger: «I henhold til en avtale mellom EU og USA kan amerikanske luftfartsmyndigheter kreve utlevert omfattende opplysninger om passasjerer som kommer inn i amerikansk luftrom. Norge er ikke part i avtalen, og det kreves derfor samtykke fra passasjeren eller Datatilsynet for å utlevere slike opplysninger. Flyselskapet Continental utleverer likevel passasjeropplysninger om norske passasjerer til amerikanske myndigheter. Med hvilken hjemmel blir disse opplysningene utlevert?»
Svein Flåtten (Høyre), 2008-03-12:
Jeg takker for svaret, som for så vidt er et interessant svar. Jeg har også oppfattet at Datatilsynet har vært svært negative til dette. Jeg forstår det slik at de har en dialog. Jeg tror det er viktig, og jeg ser frem til at Norge for egen del prøver å få til en avtale med amerikanerne om dette. Men det som bekymrer meg litt, er den lovteksten som ligger til grunn, og som justisministeren har referert innledningsvis i sitt svar. Jeg vil jo tro at jeg som ordinær flypassasjer og ikke som jurist, som justisministeren er, vil føle meg ganske hjelpeløs i å forsøke å se hva som er grunnlaget i loven. Riktignok har man Datatilsynet, men kan man gjøre noe lovmessig for å styrke den enkeltes vern?
Svein Flåtten (Høyre), 2008-03-12:
Da blir mitt neste spørsmål, som også er mest interessant for passasjerene: Hvordan er fremdriften i kontakten med amerikanerne? Og, hvis justisministeren kan si noe om det: Hva er utgangspunktet for den norske henvendelsen? Hva prøver man å oppnå? Hvilket nivå vil man forsøke å legge seg på i disse samtalene? Og hvor fort kan vi regne med å se et resultat av det?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
Etter personopplysningsloven § 29 kan personopplysninger bare overføres til stater som sikrer en forsvarlig behandling av opplysningene. I vurderingen av om behandlingen sikres på forsvarlig måte, skal det bl.a. legges vekt på opplysningenes art, den planlagte behandlingens formål og varighet samt de rettsregler, regler for god forretningsskikk og sikkerhetstiltak som gjelder i vedkommende stat, jf. § 29 annet ledd - hvis man virkelig skal gå etter hjemmel. Etter personopplysningsloven § 30 første ledd kan personopplysninger også overføres til stater som ikke sikrer en forsvarlig behandling av opplysninger, dersom et av de særlige vilkårene i bestemmelsen er oppfylt - alternative vilkår i bokstavene a til h, f.eks. at det foreligger et gyldig samtykke etter § 30 første ledd bokstav a. Et annet alternativ er at overføringen skjer som et ledd i oppfyllelsen av en folkerettslig avtale, jf. bokstav b. Etter § 30 annet ledd kan Datatilsynet tillate overføring selv om vilkårene i første ledd ikke er oppfylt, dersom den behandlingsansvarlige gir tilstrekkelige garantier for vern av den registrertes rettigheter. Datatilsynet kan også sette vilkår for en slik overføring. Det er den behandlingsansvarlige sjøl, her flyselskapet, som er ansvarlig for å påse at lovens vilkår er oppfylt før opplysninger overføres. Lovens system er videre slik at det er opp til Datatilsynet å føre tilsyn med at flyselskapene har en riktig forståelse av regelverket, og at overføring skjer i tråd med regelverket. Datatilsynet har etter personopplysningsloven § 46 myndighet til å gi pålegg om at overføring i strid med loven skal opphøre, og til å stille vilkår som må oppfylles for at behandlingen skal være i samsvar med loven, som nevnt. Jeg er kjent med at det har vært en dialog mellom Datatilsynet og Continental om dagens praksis for overføring av passasjeropplysninger til amerikanske myndigheter, og at man som ledd i dialogen bl.a. har diskutert muligheten for å basere overføringen på samtykke fra den enkelte. På bakgrunn av at Datatilsynet er faglig uavhengig av departementet, kan ikke jeg gå inn i vurderingen av den konkrete tilsynssaken med Continental. Som representanten Flåtten nevner i sitt spørsmål - og jeg må si at jeg syns det er prisverdig at vi får opp slike grunnleggende personvernspørsmål i Stortinget - er Norge ikke part i avtalen som EU nå har inngått med USA. Jeg kan imidlertid opplyse at vi fra norsk side har tatt kontakt med amerikanske myndigheter for å få på plass en tilsvarende avtale. Dersom en slik avtale kommer på plass, vil denne utgjøre et rettslig grunnlag for Continental til å overføre passasjeropplysninger, for så vidt da også med de beskyttelsesmekanismer og skranker som ville komme i en slik avtale.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
Jeg vil ikke her utelukke at man kan gjøre noe lovmessig for å styrke folks vern på dette området, men også når det gjelder andre spørsmål av personvernmessig karakter. Det er jo bakgrunnen for at vi bl.a. nå over tid har drevet bred etterkontroll av personopplysningslovgivningen, og vi vil komme til Stortinget med endringer i forhold til dette. Når det gjelder passasjeropplysninger, må jeg si at det viktigste vi nå har kunnet gjøre, er det initiativet Regjeringa faktisk har tatt overfor amerikanske myndigheter - som jeg forstår også spørreren støtter opp under - for å få en avtale, og for å få en større klarhet ikke bare for oss og for passasjerene, men også for dem som har til hensikt å utlevere opplysninger.