trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Slepebåtberedskapen i Norge sør for Lofoten er basert på tilgjengelig privat slepebåtkapasitet og på bistand fra øvrig skipstrafikk. Slik har det vært, og slik er det også foreslått i den stortingsmeldingen som ligger til behandling. I Nord-Norge har derimot staten tatt et ansvar for slepebåtkapasiteten, fordi det ikke finnes tilgjengelige slepebåtressurser basert på privat virksomhet i den delen av landet. I forbindelse med MT «Fjord Champion» opplyser Kystverket at slepebåt – etter at det først var meldt fra skipet at faren var over – ble rekvirert 5. mars kl. 00.30, etter at brannen igjen hadde blusset opp. Kystverket opplyser videre at de fikk opplyst at slepebåten ville bruke åtte timer på å nå fram til skipet, mens den brukte 12,5 timer og var fremme kl. 13 den 5. mars. Kystverket har ingen avtaler med bergingsselskap. Derimot har man en avtale med Kystvakten. I tillegg kan Kystverket benytte ressurser tilknyttet operatørenes beredskap i forbindelse med oljevirksomheten på kontinentalsokkelen. Tilgangen på slepebåtressurser har sammenheng med det kommersielle aktivitetsnivået. For Oslofjordens og Skagerrak-områdets del er hovedtyngden av slepebåtressursene knyttet til Slagentangen og skipstrafikken til og fra Grenlandsområdet. På Vestlandet er det slepebåtressurser i forbindelse med virksomheten på Sture og Mongstad. Det finnes i Oslofjorden og Skagerrak-området også andre, mindre slepebåtaktører, men det er usikkerhet knyttet til disse slepebåtene, som har relativt liten kapasitet, og de er ikke alltid bemannet. I tillegg til de norske ressursene kan man trekke på slepebåter fra Sverige og Danmark. I dette tilfellet ble det vurdert, men man anså det som uaktuelt. Etter hendelsen med MT «Fjord Champion» har jeg bedt Kystdirektoratet evaluere hele ulykken. For selv om vi er svært tilfreds med at man oppnådde å unngå skade på folk og å unngå skade på miljøet, er vi ikke like tilfreds med at det tok så lang tid før man fikk skaffet slepebåtkapasitet til veie. Da må det også understrekes at den brannen som raste om bord, vanskeliggjorde arbeidet for de redningsskøytene som var der, for de kystvaktfartøyene som var der, og for det roroskipet som forsøkte å bistå i forbindelse med hendelsen. Summen av dette er imidlertid at det gikk godt denne gangen, men vi evaluerer nå og ser på om ting kunne ha vært gjort på en annen måte, og om slepebåtkapasiteten er tilfredsstillende. Nå skal det også sies at i området er det flere slepebåter, men samtlige var ikke disponible, fordi én slepebåt ikke lot seg bemanne, andre var i Hirtshals og under sleping. Så det var flere forhold som gjorde denne ulykkeshendelsen vanskelig å håndtere. Som sagt bidrog ikke minst den brannen som raste, til at det var vanskelig å få sleper om bord.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Regjeringen har forbedret beredskapen langs hele kysten, og det har vi redegjort for i den stortingsmeldingen som ligger til behandling. Denne hendelsen viser at det er slepebåtberedskap, men den var ikke tilgjengelig. Den har vist at det var flere fartøy som kom til havaristen – redningsskøyte, kystvaktfartøy og handelsfartøy. Omstendighetene gjorde at det var vanskelig å få sleper om bord, ikke minst på grunn av brannen. Og igjen: Første bud er å unngå skade på liv og helse, det neste er å unngå miljøproblemer. Begge deler var vellykket. Det synes jeg vi skal gi dem som slet ute på havet, kredit for, og ikke lettvint si at dette tok altfor lang tid, eller at det var sendrektighet. Ja, vi kunne ha ønsket at dette hadde gått raskere, men hadde omstendighetene vært mer gunstige, jf. brannen, hadde dette også kunnet blitt håndtert på en annen måte. Ellers tok det altså 12,5 timer fra slepebåt ble rekvirert til den var der, til tross for at vi fikk opplyst at det skulle ta åtte timer.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Vi må erkjenne at skipsfarten innebærer en risiko. Men skipsfart er ikke et problem. Det er imidlertid klart at uansett hvor mye beredskap vi har, uansett hvor mye vi har av slepebåtkapasitet eller oppsamlingsutstyr, er det risiko forbundet med en ulykke. Vi har sett nå i flere tilfeller at vi har unngått miljøkatastrofer, vi har unngått skade på liv og helse. Det betyr at vi har en god beredskap, vi har gode folk som håndterer dette. Så vil det alltids være slik at man i ettertid kan se at det trengs forbedringer. Derfor har jeg bedt Kystverket om sammen med slepebåtselskapene og Kystvakten å gå gjennom slepebåtkapasiteten, ikke bare i denne regionen, men i hele landet, og så skal vi rapportere tilbake til Stortinget før det behandler stortingsmeldingen. Men i stortingsmeldingen redegjør vi for tiltak vi har gjennomført, og tiltak vi akter å gjennomføre for å få bedring også på oppsamlingsområdet. Det blir feil å påstå at vi har dårlig utstyr. Vi har av det beste utstyret som er i verden, men det vil alltids være et spørsmål om mengde i forhold til de mest dramatiske utslipp. Derfor er det også viktig at kvaliteten på skipene blir bedre. Det jobbes det med internasjonalt, der er Norge pådriver. Og sist, men ikke minst, det å sikre bunkerstankene på en bedre måte enn i dag er en stor utfordring. Det har vi også tatt opp, og IMO jobber med det.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
På NRK Kveldsnytt den 6. mars ble det vist til «Prestige»-havariet, og det ble påstått at Kystverket hevder det er dyrere å ha en slepebåtberedskap enn å rydde opp etter en ulykke. I sendingen vistes det ikke til noen spesiell kilde, men til Kystverket generelt. Departementet og jeg har tatt dette opp med Kystverket, og Kystverket er ikke kjent med at noen ansvarlig i Kystverket har uttalt dette. Derfor er det umulig for meg å kommentere en påstand som ikke er dokumentert, ei heller av spørreren. Regjeringen anser tvert imot at det viktigste er at ulykker ikke inntreffer. I St.meld. nr. 14, som ligger i Stortinget, har vi redegjort for en rekke forebyggende tiltak og for at Regjeringen vil innføre ytterligere forebyggende tiltak som skal bidra til at den økte trafikken langs kysten ikke medfører økt risiko for ulykker. I dette ligger bl.a. videreføringen av statlig slepebåtberedskap i Nord-Norge. Som jeg har redegjort for tidligere i dag, gjennomgår vi nå den totale slepebåtkapasiteten langs kysten. Vi evaluerer den siste ulykken, med «Fjord Champion», og vi vil orientere Stortinget før man avgir innstilling om stortingsmeldingen, spesielt når det gjelder «Fjord Champion». Det kan være at vi trenger lengre tid for å gjennomgå slepebåtkapasiteten. I så fall vil vi redegjøre for det på egnet måte, enten i budsjettproposisjonen eller i annen sammenheng. Likevel vil vi aldri kunne gardere oss fullt ut mot at ulykker skjer. Dersom en forurensning likevel skulle skje, er det nødvendig å begrense skadene, og da må oljevernberedskapen holdes høyt og på et godt nivå. Derfor er spørsmålet slik det stilles, umulig å svare på, for det forefinnes ikke slike beregninger, og det forefinnes heller ikke ansvarlige uttalelser fra Kystverket som indikerer et slikt spørsmål.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Jeg må si det er en litt underlig situasjon at en stortingsrepresentant ber meg kommentere og svare på et spørsmål og en påstand man ikke kan dokumentere er framsatt. Jeg kan ikke svare på en uttalelse som noen i Kystverket skal ha framsatt, når ingen kan dokumentere eller vedstår seg at de har sagt det. Da blir spørsmål i spørretimen litt vanskelige å besvare. Hadde noen sagt det, kunne jeg ha kommentert det, men man kan i hvert fall ikke kritisere en statsråd for at han ikke vil svare på et spørsmål som ingen kan dokumentere. Det gjør saken ganske håpløs, og jeg er forbauset over at man egentlig stiller slike spørsmål. Etter havariet med «Fjord Champion» gjennomgår vi nå beredskapen hva angår slepebåtkapasitet, og vi evaluerer ulykken. Samtidig ligger det en melding i Stortinget som i detalj redegjør for både hva vi har gjort, og hva vi akter å gjøre for å bygge opp beredskapen. Jeg tror det vil være rimelig dristig å trekke den konklusjon av «Fjord Champion»-havariet at beredskapen ikke er god langs kysten. Vi har en god beredskap, men som jeg har hevdet hele veien, vil dette alltid være forbundet med risiko. Vi går nå igjennom om det er systemfeil eller et sammenfall av uheldige omstendigheter som medførte at slepebåtkapasiteten ikke var til stede.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Med respekt: Av og til lurer jeg på om man lytter til svaret. Jeg har gjentatt flere ganger, også til dette spørsmålet, at Kystverket nå gjennomgår på nytt slepebåtkapasiteten langsmed hele kysten og vil evaluere «Fjord Champion»-havariet. Så har jeg lagt til at Stortinget skal bli orientert om det før man avgir innstilling om stortingsmeldingen. Det å skulle trekke konklusjonen før Kystverket har fått evaluert, synes jeg blir feil. Hvis man ut fra politiske hensyn ønsker å tegne et svartere bilde, har man selvfølgelig full rett til det. Men jeg synes at vi får ta ting i riktig rekkefølge. Derfor har jeg også varslet i dag, og gjentar det nå, at vi gjennomgår dette. Når det gjelder «Fjord Champion», skal evalueringen bli gjort kjent for Stortinget før komiteen avgir innstilling. Så jeg har sagt at det er mulig vi kan trenge mer tid når det gjelder slepebåtkapasitet. I så fall får vi komme tilbake til Stortinget, enten i budsjettproposisjonen til høsten eller på annen egnet måte. Så svaret er positivt, men man må høre hva statsråden svarer.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Under slep fra Murmansk havn til India for hugging drev krysseren «Murmansk» på land ved Sørvær, i 1994. I 1995 ble det gjort et forsøk på å berge fartøyet, noe som mislyktes. «Murmansk» er et av mange vrak langs norskekysten. Vrakdatabasen i Kystverket har registrert 2 300 vrak som er sunket langsmed kysten etter 1914. Etter forurensningsloven er utgangspunktet at rederen/eieren er ansvarlig for å fjerne vraket. I den grad statlige tiltak skal iverksettes, må disse først og fremst rettes mot vrak som utgjør en reell fare for akutt forurensning eller hindring for skipsfarten. Forurensningsfaren fra vraket av krysseren «Murmansk» har vært vurdert flere ganger. Flere undersøkelser på slutten av 1990-tallet pekte på at det ikke er større oljemengder igjen i vraket, og at det ikke utgjør noen forurensningsfare. Statens forurensningstilsyn anbefalte derfor at fartøyet ble liggende. Nye påstander om at «Murmansk» ikke var tømt for olje før slep, ble framsatt i mars 2000. Med bakgrunn i de nye opplysningene nedsatte Statens forurensningstilsyn en prosjektgruppe som skulle foreta en detaljert gjennomgang av tilgjengelig materiale samt tegninger for å vurdere om det fantes oljerester i vraket, til tross for at flere undersøkelser tidligere hadde indikert at så ikke var tilfellet. Gruppen ble ledet av Statens forurensningstilsyn og bestod i tillegg av Sjøfartsdirektoratet, Det Norske Veritas og Ødegaard Berging. Prosjektgruppens vurdering var at det er petroleumsprodukter igjen om bord i «Murmansk», og det foregår en minimal utlekking, men ikke av et slikt omfang – jeg understreker det – at det vil kunne føre til akutt forurensing av betydning. Gruppen konkluderte med at videre tiltak ikke var nødvendig. Undersøkelser som er foretatt, konkluderer således med at vraket ikke utgjør noen fare for akutt forurensning til skade for miljøet. Jeg anser det derfor ikke riktig at staten skal prioritere å fjerne vraket av «Murmansk».
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Jeg ser at representanten Haga synes det er usedvanlig trist at vi har en regjering som ikke vil fjerne vraket, fordi det visuelt og på annen måte er skjemmende. Men da går jeg ut fra at representanten Haga er sjeleglad for at regjeringen Bondevik I, med Peter Angelsen som fiskeriminister, har gått av. For han gjorde akkurat den samme vurderingen. Han hadde også rapport fra SFT som sa at det ikke hadde så negative miljøkonsekvenser at det var riktig å bruke penger over statsbudsjettet til å fjerne fartøyet. Min forgjenger, som representerte Senterpartiet, trakk nøyaktig den konklusjonen som det jeg har gjort. Så det må bety at det i hvert fall er stor glede i Senterpartiet for at den ministeren er gått av, for jeg kan ikke oppfatte det på annen måte, når man sier at det er usedvanlig trist at Regjeringen ikke vil fjerne vraket. Dette er en vurdering som er gjort av regjeringer helt siden det hendte i 1994 og fram til nå. Man har hatt den samme konklusjonen, at det ikke er en miljørisiko som tilsier at man bruker betydelige ressurser til å fjerne fartøyet. Men for øvrig er det klart at det er uheldig at fartøyet ligger der, som ethvert av de 2 300 vrak som finnes langsmed kysten.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Ethvert vrak som ligger langsmed kysten, kunne man ønsket å ha bort. Det er søkt fra kommunen og en gruppe om å få et tilskudd på 44,7 mill. kr for å fjerne fartøyet. Det har jeg funnet ikke står i forhold til den ulempen som er. Derfor har vi avslått det. Og jeg har gjort den samme vurdering som foregående fiskeriministere: Jan Henry T. Olsen, Karl Eirik Schjøtt-Pedersen, Peter Angelsen. Vi har kommet fram til den samme konklusjonen, at det ikke er tilrådelig å bruke så store ressurser på å fjerne et fartøy som ikke medfører en akutt forurensningsfare. Så jeg er litt forbauset over at man tar dette opp etter så mange år, når nå representanten Haga plutselig har vært i Hasvik og sett dette vraket. Flere regjeringer og flere fiskeriministere har vurdert dette, inklusiv Senterpartiets egen regjering og egen minister, og jeg har støttet meg til den samme konklusjonen som den regjeringen og den fiskeriministeren gjorde. Så i den grad jeg skulle ta innover meg en smule kritikk fra representanten Haga, deler jeg den med Senterpartiets egne statsråder.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Regjeringen la den 21. januar i år fram St.meld. nr. 14, På den sikre siden – sjøsikkerhet og oljevernberedskap, og den ligger nå til behandling i Stortinget. I forbindelse med utarbeidelsen av den meldingen gjennomførte Det Norske Veritas og Norconsult en analyse av risikoen knyttet til sjøtransport langs kysten fram mot 2015. Den analysen viser at miljørisikoen forbundet med dagens skipstrafikk er relativt lav langs hele kysten. Her gjør jeg imidlertid oppmerksom på at ikke bare omfanget av utslipp, men også hvor store eller mindre mengder som treffer ofte mer sensitive områder, selvfølgelig påvirker risikoen for varige skader på miljøet. Enkelte områder på Vestlandet og i Oslofjorden skiller seg likevel ut. Det er områder med stor trafikk og områder hvor betydelige miljøressurser kan skades ved eventuelle utslipp. Jeg snakker da om f.eks. tett befolkede områder, rekreasjonsområder, vernede/fredede områder og oppvekstområder for fugl, som f.eks. på Runde og på Helgeland. I analysen pekes det videre på at transport av olje fra Russland til Europa og USA forventes å øke vesentlig fram mot 2015, både i de nordlige farvann og ut fra Østersjøen og gjennom Skagerrak. Økt skipstrafikk betyr økt risiko. Det er særlig for deler av Nord-Norge og Vestlandet at risikoen blir høyere. Den økte transporten av olje i Skagerrak påvirker selvsagt også risikobildet. Derfor har vi i stortingsmeldingen foreslått økt beredskap og nye tiltak i årene framover. Det betyr at vi må sette inn nye tiltak innen oljevernberedskap og innen sjøsikkerhet fram mot 2015, slik at vi kan møte de utfordringer som framkommer av Veritas’ risikoanalyse. Regjeringen vurderer situasjonen løpende, og har i St.meld. nr. 14 foreslått flere nye tiltak innen sjøsikkerhet og oljevernberedskap som gjør at vi vil stå godt rustet til morgendagens skipstrafikk langs kysten. Meldingen gir også en oversikt over tiltak som allerede er iverksatt. Regjeringen mener det er viktig å forebygge ulykker til sjøs og på den måten også redusere faren for akutt forurensning. Skader knyttet til skipsulykker og utslipp av olje kan som kjent være svært alvorlige, og både i Norge og i verden for øvrig har vi sett dramatiske virkninger av det. Det betyr at vi også må kunne begrense de skadene når ulykken først er ute, for uansett beredskap må vi erkjenne at det er risiko forbundet med dette. Oppbygging av en effektiv oljevernberedskap er i denne sammenhengen helt avgjørende, og det har Regjeringen lagt stor vekt på i de tre-fire årene vi har vært i posisjon. Det må likevel presiseres at det ikke vil være mulig, selv med ubegrensede midler, å bygge opp en oljevernberedskap som kan takle enhver tenkelig ulykke uten at det oppstår miljøskader. Men vi kan vise til flere tilfeller langs kysten i den senere tid hvor vi har klart å håndtere det slik at man har unngått skade på liv og helse og unngått skade på miljøet, og der er jo «Fjord Champion» et godt eksempel i så måte.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Jeg vil sterkt ta avstand fra at dette skulle være et utslag av arroganse. Oljevernberedskapen er Fiskeri- og kystdepartementets ansvar og dermed også mitt konstitusjonelle ansvar. Derfor er det naturlig at jeg svarer på dette spørsmålet. Når det knyttes helt konkret til fartøyet «Fjord Champion», er dette mitt ansvar. Derfor svarer jeg. Jeg har redegjort for de vurderinger som er gjort, de risikoanalyser som er gjort, og som er lagt til grunn for den meldingen som foreligger. Da denne regjeringen noen få måneder etter at vi hadde tiltrådt, la fram stortingsmeldingen Rent og rikt hav, trakk vi konsekvensene av de erfaringene som var gjort i årene forut, nemlig at det var behov for bedre organisering og bedre koordinering av beredskapen og tiltakene. Da ble også oljevernberedskapen, som lå under SFT og Miljøverndepartementet, overført til Kystdepartementet. Det betyr ikke bare et budsjettansvar. Det betyr også et reelt ansvar. Det er et ansvar som vi tar, og derfor er det naturlig at det er jeg som svarer på det spørsmålet som var stilt.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2005-03-16:
Nå skal vi kanskje gjøre unna evalueringen av hele saken før vi trekker for bastante konklusjoner. Derfor kan jeg ikke svare på årsaken til at man ikke kunne bemanne den konkrete båten. Men jeg vil ta avstand fra det å si at årsaken til at «Fjord Champion» rekte i fjæra, ene og alene var at denne båten i Kristiansand ikke lot seg bemanne. I tillegg var det da et fartøy som hører til i Arendal, men som befant seg i Hirtshals. Et tredje fartøy var allerede i arbeid. På den måten var slepebåtkapasiteten opptatt. Men ved skipet, tidlig om morgenen og utover, også etter at den gikk på grunn, var det altså da to redningsskøyter, et mindre kystvaktfartøy, et større kystvaktfartøy og et handelsskip – et roroskip. Den store brannen som raste om bord, vanskeliggjorde å få sleper om bord, og vanskeliggjorde redningsarbeidet. Men jeg synes at vi også får ta med oss den positive siden, at vi unngikk en miljøkatastrofe, vi unngikk skade på liv og helse. Det er andre sider ved det som vi nå evaluerer. Så får vi komme tilbake og trekke konklusjoner.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg vil påstå at statsråden her har foretatt en stor omlegging av norsk fiskeripolitikk, noe også statsråden tidligere har ment. I et foredrag på representantskapsmøtet i Fiskebåtredernes Forbund i januar 2004, sa statsråden: «En omdanning av enhetskvoteordningen for samtlige havfiskegrupper til en strukturordning, uten tidsavgrensning forutsetter etter min vurdering tilslutning fra et flertall på Stortinget. Dette er en så vidt stor omlegging av politikken, at den bør behandles der.» Da er mitt spørsmål: Hva er det som har endret seg etter denne tid, og som har gjort at statsråden har fått slikt hastverk og har måttet gjøre det som han nå har sagt til forrige spørrer at han har gjort? Og er det slik at statsråden fortsatt mener at dette er en stor omlegging av fiskeripolitikken?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2005-03-16:
Struktureringen av kystflåten ble presset igjennom i Stortinget med Fremskrittspartiets støtte, det var ikke noe bredt forlik. Det har betydd at inngangsbilletten til denne næringen har blitt urimelig høy for unge folk, og at næringen er i ferd med å bli investorenes næring framfor kystbefolkningens næring. Nå sa statsråden sjøl i Dagbladet i går at han vil ha økt lønnsomhet gjennom kostbare kvoter og færre fiskere. Da er mitt spørsmål: Hvor mange færre fiskere vil denne regjeringen ha i næringen? Hvor få skal det bli igjen til slutt?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-16:
Statsråden har brukt fire år på å leggje til rette for privatisering og auka kjøp og sal av kvotar. Vi er i dag i ein situasjon der norske fiskerettar er vurderte til å ha ein verdi på 60 milliardar kr. Ein skal leite lenge på den norske børsen for å finne selskap som måler seg med ein så stor verdi. Vi har altså tre store selskap som kontrollerer 45 pst. av desse rettane i trålflåten. Kven er det som gliser breiast over norsk fiskeripolitikk i dag? Jo, det er Kjell Inge Røkke og Norway Seafoods, og det er ikkje tilfeldig. Statsråden går i dag på kronikkplass i strupen på ein fiskar som har uttrykt misnøye med statsråden sin politikk. Men eg lurer på kva statsråden har å svare den 19 år gamle jenta som stod fram i Dagbladet, Magasinet, sist laurdag og sa at ho ikkje har råd til å komme seg inn i fiskerinæringa. Er svaret til statsråden at ho skal bli mannskap på ein av Kjell Inge Røkke sine trålarar, eller er statsråden sitt svar at det er synd at ho ikkje har tilgang på finanskapital til å finansiere kjøp av kvote til 2 1/2 million kr, som kanskje er dagens inngangsbillett til fiskerinæringa?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Eg vil gi statsråden ros for at han har teke det steget, den vesle endringa, og innfører strukturordninga i havfiskeflåten i tråd med det som har vore gjort i kystflåten. Eg må jo seie at det er underleg å sjå dei store krokodilletårene til dei partia som no vil endre fiskeripolitikken totalt, endre kvotegrunnlaget for dei ymse flåtane: ta frå hav, gi til kyst, ta frå hav og kyst og gi til Finnmark. Men lat no det vere. Statsråden har høyrt på næringa, men i éi sak har han ikkje høyrt på næringa når det gjeld strukturtiltaka, nemleg kondemnering av fartøy som skal ut. Ifølgje næringa er dette fordyrande, lite effektivt, og ein oppnår kanskje ikkje den strukturendringa som ein måtte ønskje. Og då er mitt spørsmål: Kva er grunngjevinga for at statsråden held på dette med kondemnering? Har han tenkt å følgje dette opp, eller har han tenkt å revurdere sitt synspunkt på akkurat det med kondemnering?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Mitt spørsmål går til fiskeriministeren: «Fjord Champion»-havariet den 4. mars var den nestenkatastrofen ingen trodde kunne skje. Det vitnet også den betydelige oppmerksomhet havariet fikk i internasjonal presse, om. For Norges del reiser havariet spørsmål om hvorvidt hendelsen rundt det hele bare skyldtes uheldige omstendigheter, eller om det var et uttrykk for en virkelighet som skaper ubehagelige følelser om sjøsikkerheten langs vår kyst. Båtens tilstand som årsak til ulykken er én ting, det berører først og fremst skipets eiere. Det bør jo nevnes at skipet ikke hadde dobbelt skrog. En annen ting er vår egen beredskap i en slik katastrofesituasjon. Hvordan er det mulig at det skal ta 15 timer før havaristen får slepebåtbistand? Vi snakker om et havari som finner sted et kort stykke fra en stor havn som Kristiansand. Da bistanden ankom, hadde «Fjord Champion» allerede slått mot fjæresteinene i seks timer. Vi var med andre ord bare noen millimeter fra den totale katastrofe. I et innlegg i avisen Tromsø 12. mars skriver statsråden at slepebåtberedskapen i Sør-Norge «er basert på tilgjengelig, privat slepebåtkapasitet». Er det statsrådens oppfatning at en respons på 15 timer uttrykker en tilfredsstillende slepebåtkapasitet i Sør-Norge? Hvis ikke, har statsråden selv en mening om hva som er rimelig?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Det ubehagelige faktum at det tar så lang tid før man får slepebåtkapasitet, er noe som i hvert fall hos statsråden burde reise spørsmål om dette er en rimelig tid, og man burde kunne signalisere at dette er langt utenfor rimelighetens grenser. I Kristiansand er det en stor havn like i nærheten. Der var det ikke tilgjengelig slepebåtkapasitet. Farsund var et alternativ, men de var ute på annet kommersielt oppdrag. Stavanger og Porsgrunn var da de nærmeste som kunne bringe bistand til den havarerte båten. Da er jo igjen spørsmålet: Er dette en tilfredsstillende avtale med private aktører som skal bistå havarister i slike situasjoner som dette, for å unngå den katastrofen som vi var veldig nær?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «De siste årene har transportsektoren vært gjennom store endringer som følge av anbudskonkurranse. Dette har påvirket organiseringen av den rollen samferdselssektoren har i ulike krisesituasjoner. Ikke minst er dette erfart under det omfattende uværet vi har sett i Sverige og Danmark denne vinteren. Hvordan mener statsråden samferdselssektorens rolle i vår sivile beredskap er ivaretatt, når ulike deler av sektoren er satt ut på anbud?»
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg takker for svaret. Jeg ser at spørsmålsstillingen lett kunne skape en viss forvirring med hensyn til hva jeg egentlig var på jakt etter. Det som for meg i denne sammenhengen er mest sentralt, er den konkurranseutsetting som har funnet sted på busstransportsiden, for det var nettopp det som ble diskutert i Danmark under det uværet som var. De hadde ikke noen beredskap for transport av folk under de forholdene som oppstod. Tidligere hadde vi det slik i de offentlige selskapene i Norge at bussjåfører ble mobilisert, de ble registrert, de ble unntatt fra repetisjonsøvelser, fordi de var en del av totalforsvaret. Dette er en mobilisering i forhold til samfunnsberedskapen som er blitt borte, og som oppleves som fraværende i de ulike selskapene. Dette er en kostnadsfaktor, og jeg opplever det slik at som følge av anbud er denne beredskapen fjernet og heller ikke pålagt de nye selskapene som opererer. Mitt spørsmål blir da: Ser statsråden noe behov for at man skjerper denne delen av disse selskapenes oppgaver i en krisesituasjon?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Bakgrunnen for mitt spørsmål er at jeg har fått henvendelser fra ulike aktører i bransjen, ikke minst på administrativt nivå, som i løpet av en to-tre-årsperiode faktisk ikke har hørt noe fra myndighetene om hvilke planer som finnes. Finnes det planer som skal ivareta de oppgavene som tidligere var helt opplagte for de ulike virksomhetene, ville det naturligvis vært et poeng at de visste det. I dag er situasjonen den at de har opplevd at de har befunnet seg i et beredskapsmessig tomrom i to-tre år, og de vet ingenting om hva som skal skje framover.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Folk som bor langs kysten, reagerer kraftig på slike situasjoner som vi nå har opplevd med «Fjord Champion». Miljø og menneskeliv ble unødig satt i fare. I Aftenposten 9. mars kunne vi lese at ansvarlig statsråd mente at beredskapen var god nok, og Kystverket har uttalt at det i området er så stor trafikk at sikkerheten er selvregulerende. Mener fiskeriministeren at en skal sette ordinære sjøfolks liv i fare med bakgrunn i at myndighetene ikke prioriterer beredskapen langs kysten med trente redningsmannskap?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg har tillatt meg å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren, som jeg nå registrerer at fiskeriministeren skal svare på: «Tankskipet «Fjord Champion» gikk nylig på grunn i Søgneskjærgården, etter å ha stått i brann og drevet rundt i den sårbare sørlandsskjærgården i mer enn åtte timer. Skipstrafikken langs norskekysten har økt betydelig de siste årene og faren for forlis og uante naturkatastrofer øker kraftig. Hvilke miljøvurderinger har statsråden gjort i forhold til den økte faren for naturkatastrofer fra skip som trafikkerer langs vår sårbare kyst?»
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
La meg tillate meg å si at jeg i utgangspunktet synes at det er en utrolig arrogant holdning fra miljøvernministerens side ikke å stille opp på et spørsmål som gjelder miljøet direkte. I Arbeiderpartiet er vi opptatt av beredskapen. Vi er opptatt av at vi skal ha en beredskap som er akseptabel i forhold til hva miljøkonsekvensene kan bli. Nå har vi vært gjennom en diskusjon i dag i spontanspørretimen der statsråden – altså fiskeriministeren – viste til at han skal evaluere og vurdere beredskapen. Jeg vil også vise til hva som har skjedd med «Rocknes», at det har vært evalueringer nok. Men jeg spurte altså om miljøvurderingene, og ikke om budsjettmidler – for da er det rett at det er fiskeriministeren som har ansvaret, og ikke miljøvernministeren – og jeg vil igjen presisere at jeg synes det er arrogant av Regjeringen når den får et spørsmål om miljøvurderinger, at det ikke er ansvarlig statsråd som skal svare på det spørsmålet.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Den argumentasjonen kunne man ha brukt i forhold til flere budsjettkapitler og ansvarsområder. Man kunne jo da kanskje spørre hva man skal med en miljøvernminister. Men jeg skal prøve å vinkle oppfølgingsspørsmålet til det som faktisk har vært framme i debatten om «Fjord Champion». Statsråden har i dag presisert at det var en båt som lå ved kai i Kristiansand, men det var ikke mulig å få mannskap til den, og derfor kunne den ikke brukes. Dermed fløt altså «Fjord Champion» inn i skjærgården i Søgne. Jeg må da spørre statsråden: Hva var årsaken til at en ikke kunne bemanne båten? Var det sykdom eller uforutsette hendelser som gjorde det? Eller var det faktisk slik at beredskapen i området var for dårlig?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-03-16:
Det er én ting statsråden kan være veldig fornøyd med når det gjaldt «Fjord Champion», og det er været. Det var ufattelig heldig at det var så stille og så bra vær, slik at den saken gikk så bra som den tross alt gjorde. Vi behandler nå en stortingsmelding – På den sikre siden – sjøsikkerhet og oljevernberedskap – som ble lagt fram kort tid før denne ulykken. På side 63 går det fram at det skal være to slepebåter i Kristiansand. De lot seg dessverre ikke bemanne, og båten gikk på grunn fordi det ikke var tilgjengelig slepebåtkapasitet der. Søndagen etter sier Kystverket til NRK Kveldsnytt at de har laget en kost-nytte-analyse som sier at det ikke lønner seg å ha slepebåtberedskap i området. Da hadde de tatt utgangspunkt i «Prestige»-ulykken, som det kanskje kostet 40 milliarder kr å rydde opp i, og sagt at det heller var mer nyttig – fordi dette ville skje så sjelden – at vi ryddet opp én gang, enn det var å ha statlig slepebåtkapasitet i området. Deler statsråden den vurderingen?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Det at denne redningsaksjonen gikk slik som den gikk – takk og pris for det – tror jeg faktisk ikke at det er norske myndigheter som har ansvaret for. Det er været i det området vi kan takke for det. Jeg må si at når man leser den meldingen som er lagt fram, når man ser at det som en forsikring skal ligge to slepebåter i Kristiansand og det viser seg at man må hente en fra Stavanger, og når statsråden i tillegg sier at man hadde god slepebåtkapasitet i området, må det bety at organiseringen ikke fungerer i det hele tatt. Slepebåtkapasiteten i dette området er jo nesten ikke berørt heller i den meldingen som er lagt fram, det er stort sett bare nordområdene. Da er mitt spørsmål: Vil statsråden ta initiativ til at det gjøres bindende avtaler med slepebåtkapasitet i dette området og i Norge for øvrig?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg vil tillate meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og sosialministeren: «Med bakgrunn i omleggingen av støtteordninger til funksjonshemmedes organisasjoner vil en del psykisk utviklingshemmede kunne miste sin deltakelse i musikkkorps, såkalte spesialkorps i Norges Musikkorps Forbund, som har mottatt støtte gjennom fylkeslegen. I svar i brev til John I. Alvheim 8. januar sier statsråden at han vil vurdere tiltak mot utilsiktede virkninger i forbindelse med budsjettbehandlingen. Dette kan korpsene ikke vente på. Kan statsråden sørge for at disse får tilsagn om fortsatt støtte allerede nå?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg vil takke for et særdeles positivt svar, et svar som nå faktisk vil medføre at disse korpsene kan fortsette som et veldig nyttig og godt tilbud til en gruppe som har behov for dette, og som har store problemer i utgangspunktet. Jeg må bare si at jeg håper at direktoratet så fort som mulig får på plass disse pengene som statsråden nå nevner. Jeg har ingen ytterligere spørsmål, bare den kommentar at om statsråden kommer tilbake til Stortinget i forbindelse med budsjettet, skal i hvert fall jeg gjøre mitt for at han skal få flertall for at disse korpsene skal få fortsette å drive sin virksomhet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2005-03-16:
De spesialkorpsene det her er tale om, har hatt støtte fra den delen av bevilgningen på budsjettkapittel 621 post 74 som tidligere ble fordelt av fylkeslegene til lokale velferds- og ferietiltak for mennesker med funksjonsnedsettelser. Stortinget besluttet enstemmig at disse midlene fra i år skulle legges inn i det generelle driftstilskuddet til funksjonshemmedes organisasjoner og fordeles av den enkelte organisasjon etter dens egne prioriteringer. De funksjonshemmedes organisasjoner var enig i denne omleggingen. En slik omlegging fører nødvendigvis til at noen tiltak som tidligere har hatt støtte, faller ut. Når funksjonshemmedes organisasjoner sentralt selv fordeler pengene, vil prioriteringene bli annerledes enn når de fordeles av statlige embetsmenn i fylkene. Jeg går ut fra at Stortinget var innforstått med en slik mulighet da omleggingen fant sted. Det betyr ikke at de tiltak som mister støtte, ikke er støtteverdige. Musikkorps er en aktivitet som svært mange her i landet har glede av, og spesialkorpsene er viktige tilbud for mange psykisk utviklingshemmede. Norges Musikkorps Forbund opplyser at det er om lag 1 700 korps her i landet. De har statsstøtte både via Kulturdepartementet og via voksenopplæringsmidler. De spesialkorpsene det her er snakk om, er også inne i disse støtteordningene. I tillegg gis det over Kulturdepartementets budsjett en årlig støtte til musikkaktiviteter for utviklingshemmede på oppimot 1 mill. kr i form av tilskudd til Stiftelsen Dissimilis. Denne ordningen har sin bakgrunn i at drift av korps for utviklingshemmede er mer kostnadskrevende enn drift av andre korps, på grunn av spesielle pedagogiske utfordringer, behov for spesielt materiell, osv. For å unngå at de spesialkorpsene som ikke er tilknyttet Dissimilis, kommer i akutte vanskeligheter, har jeg bedt Sosial- og helsedirektoratet sørge for at de så raskt som mulig tilføres nødvendige midler innenfor direktoratets rammer. Jeg ser også behov for å vurdere en mer langsiktig løsning på dette problemet knyttet til budsjettbehandlingen for 2006. Det vil jeg følge opp på egnet måte.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2005-03-16:
Den tilleggskommentaren foranlediger ikke noe annet fra min side enn at jeg har merket meg det representanten har sagt.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg hadde egentlig tenkt å stille et spørsmål om rakefiskproduksjonen i Valdres til matministeren, men siden jeg har fått inn miljøvernministeren, får jeg bare si takk for i går til ministeren. Jeg har følgende spørsmål: «Rakefisk fra Valdres har blitt et suksessprodukt, og salget kunne ha vært mye større dersom produsentene hadde fått nye eller større produksjonskvoter. Statsråden hevder hele tiden at Bygde-Norge må tenke nytt og produsere nye produkter med kvalitet. Hva vil statsråden gjøre for at rakefiskprodusentene i Valdres kan dra større nytte av det kvalitetsproduktet de har fremstilt?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg takker for svaret. Det var egentlig ikke utslippet jeg hadde tenkt å stille spørsmål om, men når jeg har fått en annen minister enn den jeg stilte spørsmålet til, må jeg vel ta til takke med den som er her. Hele denne regla har jeg fått før, og det er tydelig at for ministeren renner vannet en annen retning i Valdres enn det det gjør andre steder. De fleste av disse produksjonsbedriftene ligger nedenfor Strondafjorden og ikke ovenfor, så dere får ta dere en tur til Valdres og se! Jeg er representant for Innlands-Norge, hvor vi har mange driftige gründere og småbedriftseiere som sliter og står på. Med tanke på det de møter i hverdagen, er det et under at de i det hele tatt gidder å drive på. I går hadde vi en debatt om beltevogner, og i dag slår avisen opp at det er rødt lys for beltevogner. Nå slår altså statsråden beina vekk under en ny gruppe dyktige gründere og bedriftseiere i Valdres. Er det da ingen grenser for hvor mange bedrifter statsråden skal legge ned rundt omkring i Norge? Kan han ikke heller si ja til disse bedriftene? Jeg tenker på turistbedriftene på Høvringen, og jeg tenker på rakefiskprodusentene i Valdres. Kan han ikke strekke ut en hånd og si ja, dere er dyktige, og la oss få fart på Innlands-Norge?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Ja, men jeg fikk en annen minister og et helt annet svar enn det jeg hadde tenkt!
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg takker statsråden for to gode svar. Jeg må si jeg ble veldig positivt overrasket. Jeg håper at det blir en løsning for Høvringen før påske, at de får dispensasjon når det gjelder kjøring i påsken, som de er veldig avhengige av. Så til Valdres og rakefiskproduksjonen – det var egentlig det vi skulle snakke om. Nå er det slik at de fleste må importere fisk fra Danmark. En del klarer også å få tak i fjellørret. Men det er altså mangel på fisk for å kunne lage dette produktet. Alt de lager, blir solgt ut. Her kunne en altså skapt en god del nye anlegg, nye bedrifter og nye arbeidsplasser i Valdres. Når kan statsråden eventuelt få fart på dem som sitter og sperrer for dette hos miljømyndighetene i Oppland fylke?
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-03-16:
Det er i første rekkje utslepp av næringssalt som i dag avgrensar rammene for fiskeoppdrett i Valdres, og det er bakgrunnen for at det er eg som svarer på spørsmålet i dag. Eg har tidlegare skrytt av rakefiskmiljøet i Valdres, som er i ferd med å etablera ei merkevare og ein identitet på høgd med franske matregionar. Rakefisken skaper stor entusiasme i bygda, slik m.a. representanten Nistad viser med dette spørsmålet. Representanten Nistad har vist eit betydeleg engasjement her som eg set pris på. Samtidig har produksjonen ringverknader både for reiselivsnæringa, for handelsstanden og blant dei andre matprodusentane som står for det som hører til eit godt rakefiskmåltid. For rakefisknæringa og andre næringar som utnyttar produksjonsgrunnlaget i naturen, blir det likevel stadig viktigare at produksjonen føregår på ein miljømessig forsvarleg måte. Dette vil sikra at produksjonsgrunnlaget blir bevart for framtida, og det vil medverka til kvaliteten på produkta, der miljøtilpassa produksjon vil vera eit viktig konkurransefortrinn i stadig meir miljøbevisste marknader. Eg vil her minna om at oppdrett av fisk i Valdres utgjer ei monaleg kjelde til utslepp av næringssalt til Begnavassdraget i perioden juni–september. Dette er òg den mest kritiske perioden i året, fordi vassføringa er lita og temperaturen er høg. I juli og august er oppdrett den viktigaste kjelda til slike utslepp. Strondafjorden, som er den største og mest utsette innsjøen i forhold til fiskeoppdrett, er sårbar for tilførsel av næringssalt, særleg om sommaren. Fleire gonger har det såleis vore oppblomstring av algar i Strondafjorden, sist i 2003. Det har i fleire år vore gjort ein stor innsats for å redusera utslepp av næringssalt frå kommunale kloakkanlegg, landbruk, industri og spreidde bygningar i denne regionen. Store summar er investerte i tekniske anlegg. Ein mogleg auke i produksjonen av fisk må derfor skje på ein slik måte at dei totale utsleppa frå fiskeoppdrettet ikkje aukar. Fylkesmannen i Oppland er framleis interessert i dialog med fiskeoppdrettsnæringa i Valdres for å komma fram til gode løysingar for næringa og for miljøet. I si rolle som forureiningsmyndigheit vil fylkesmannen sjølvsagt handsama nye søknader om utsleppsløyve frå fiskeoppdrett. Det vil da vera viktig at dei totale tilførslane av næringssalt i vassdraget blir haldne konstante eller helst går ned. Eg vil likevel understreka at hovudansvaret for å finna teknisk og økonomisk forsvarlege løysingar ligg hos næringa sjølv, og eg håper dei vil lukkast med dette.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-03-16:
No vil eg minna om at i den saka vi diskuterte i går, kom det eit tydeleg signal frå Miljøverndepartementet om at me ønskjer å finna ei løysing, me ønskjer berre å halda oss til forvaltningslova og ikkje bryta ho. Eg sa i går at eg var innstilt på å finna ei løysing som eg trur vil vera god for Høvringen Høgfjellshotell. I denne saka, som eg veit representanten Nistad har hatt eit betydeleg engasjement i, er òg Fylkesmannen i Oppland interessert i ein dialog med dei som driv eit betydeleg arbeid, som gjer ein veldig god jobb, og som har fått til eit produkt. Eg er oppteken av at den produktutviklinga skal halda fram, men eg er òg oppteken av miljøet og av at me skal gjera det innanfor dei rammene me har for ein god miljøpolitikk. Da denne saka var oppe i november, sa eg at vi er opne for ein dialog mellom Fylkesmannen i Oppland og dei som står for denne produksjonen. Det står sjølvsagt ved lag. Eg håper at den dialogen vil føra fram til ei god løysing.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2005-03-16:
Som eg sa i går, vil det ikkje vera mogleg å få ei løysing for Høvringen Høgfjellshotell denne påska utan å bryta forvaltningslova. Det er eg ikkje interessert i, men eg er interessert i å setja i gang eit arbeid som vil gi ei løysing. Eg kan ikkje gi ein dispensasjon no, da bryt eg lova. Men eg set i gang eit arbeid for å finna ei løysing. Det vil ta noko tid, for me må halda oss til både forvaltningskikken og forvaltningslova – dette vil ikkje eg bryta. Så til saka om rakefisk. Der er det no, meiner eg, grunnlag for ein dialog. Eg har sagt at det som er viktig for meg, er dei totale utsleppa, slik at me ikkje får ei ny algeoppblomstring. Det har vore konsekvensane av dei auka utsleppa, og eg har tru på at dialogen mellom Fylkesmannen i Oppland og desse dyktige personane vil gi ei heilskapleg og god løysing.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg har følgende spørsmål til barne- og familieministeren: «Oslo Krisesenter ble 1. desember 2004 tvunget til å stenge dørene til det eneste bokollektiv for minoritetskvinner som har brutt med familien. Forsøk på å redde dette strandet på at Barne- og familiedepartementet ikke har greid å ta stilling til søknaden om 3,6 mill. kr raskt nok. Dette er et pilotprosjekt med gode, dokumenterte resultater. Hva er årsaken til at departementet ikke kunne finne en midlertidig løsning i mellomtiden, slik at man kunne unngå å måtte bygge opp alt fra grunnen igjen?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg mener det er en vesentlig forskjell mellom et krisesenter og et bokollektiv. Innvandrerkvinner som har vært utsatt for vold og må bryte ut av et ekteskap, mangler ofte norskkunnskaper, og de mangler ofte kunnskaper om det norske samfunn, så et bokollektiv er midt i blinken for dem. Og kanskje kan vi i mange tilfeller også unngå at de må søke ny identitet, hvis vi klarer å lage et slikt tilbud. Derfor blir det litt rart at statsråden nå bruker den nye finansieringsordningen for krisesentrene, der statens andel har gått opp fra 50 pst. til 80 pst. fra 1. januar i år, som begrunnelse for at nå skal dette gå bra. Det var jo noe som opposisjonen, altså Arbeiderpartiet, SV, Fremskrittspartiet og Senterpartiet, påla Regjeringen, men det Regjeringen svarte med da dette skulle settes i verk, var at man bare tok de samme pengene fra kommunene. Det gjør at kommunene ikke vil ha mer penger til å drive disse nye tiltakene. Ser ikke statsråden at dette gjør at kommunene ikke er mer positive enn de var før tilskuddet ble økt?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2005-03-16:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Jeg er enig i at man trenger å gå igjennom denne søknaden hvis dette er et nytt konsept – og kanskje et bedre konsept. Men det som er så dumt, er at den kompetansen som er bygd opp i det bokollektivet som ble drevet i Oslo, nå blir borte. Og vi får stadig meldinger om at et økende antall tvangsekteskap går i oppløsning, at kvinner bryter ut. Nå er det også slik at kommunene måtte betale for disse kvinnene på Bokollektivet i Oslo, fordi de bodde i et annet fylke da de brøt ut av ekteskapet. Hele finansieringsordningen blir veldig vanskelig og håpløs ved at man stadig må komme med nye krav når det gjelder dekning. Vil statsråden rydde opp i dette finansieringssystemet?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Spørsmålet til utdannings- og forskningsministeren er som følger: «Retten foreldrene har til å velge hva slags skolegang barna deres skal få, er et prinsipp som kom til uttrykk i FNs verdenserklæring om menneskerettigheter artikkel 26.3. I vedtatte konvensjoner er dette hovedprinsippet inndelt i to avledede prinsipper: Foreldre har for det første rett til å sikre utdanning for barna sine i samsvar med sin egen overbevisning, og for det andre rett til å velge andre skoler for barna sine enn dem som er opprettet av offentlige myndigheter. Hvordan vil statsråden sikre denne retten?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Jeg takker for svaret. Jeg har et oppfølgingsspørsmål. Jeg er enig med statsråden i at poenget her ikke er at man skal tvinges til å velge noe annet, men man skal ha rett til å velge det man ønsker for sine barn. Regjeringen har sammen med Fremskrittspartiet fått på plass friskoleloven, som faktisk i sin formålsparagraf knytter formålet i norsk lov til både intensjon og tekst i FNs erklæringer når det gjelder foreldres rett til å velge skole for sine barn. Men denne ordningen er jo under angrep. Blant annet blir vi – både vi som er politikerne bak loven, og vi som er foreldre – tydelig fortalt av det rød-grønne alternativet at de vil gjøre sitt ytterste for å fjerne denne loven, gjerne også midt i skoleåret. Hva er statsrådens vurdering av eventuelt å gå tilbake til den tidligere privatskoleloven? Vil dette være å bryte med de FN-prinsippene som nå er kommet inn i norsk lovgivning for å sikre foreldrenes rett til å velge utdanning for sine barn?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2005-03-16:
Like fullt er det slik at med den friskoleloven vi har fått, er skolelovgivningen fortsatt knyttet til ulike lover, og det er også en klar ulikebehandling av elevene når det gjelder finansiering. Om vi skuer til vårt nære naboland, så er situasjonen en helt annen. Etter mitt skjønn er FNs rettigheter knyttet til foreldres frie valg vesentlig bedre ivaretatt med én lov og felles og likt finansieringssystem. Spørsmålet er – på bakgrunn av det vi har opplevd med KRL-faget, hvor foreldre og foresatte til fire elever faktisk har fått endret lovgivning i Norge, den prosessen er på vei – om det er slik at øvrige foreldre i Norge faktisk må gå veien om FNs organer for å sikre sin rett etter FNs konvensjoner til å velge skole for sine barn i Norge, eller om Regjeringen på egen hånd vil gjøre noe for å styrke denne retten.
Kristin Clemet (Høyre), 2005-03-16:
Det er nok min vurdering at ingen – ikke noen regjering eller noe parti – kan frata foreldre rett til å velge en alternativ skole for sine barn. Det står nedfelt i Menneskerettighetserklæringen og andre steder. Friskoleloven, og den gamle privatskoleloven, er i grunnen bare en tilskuddslov hvor vi ønsker å ivareta den rettigheten alle har uansett, på en slik måte at den skal gjelde alle og ikke bare dem som har god råd. Det er formålet med den gamle privatskoleloven og nå friskoleloven. Vi mener imidlertid at den gamle privatskoleloven var for snever i den forstand at den bare gav noen denne muligheten, nemlig dem som foretrakk et religiøst-etisk alternativ eller en alternativ pedagogikk. Enn videre var det slik at dette litt innsnevrede kriteriet etter hvert var vanskelig å praktisere. Jeg minner om at Arbeiderpartiet med en viss rett midt på 1990-tallet ønsket å stoppe Montessori-skolene fordi det ikke lenger kunne påvises at dette var alternativ pedagogikk. Nyskolen, som er etablert etter initiativ fra Mosse Jørgensen, ville ikke fått adgang til å etablere seg etter den gamle privatskoleloven. Den gamle loven inneholdt også et stort rom for skjønn, som gjorde det uforutsigbart for brukerne.