May Britt Vihovde (Venstre), 2002-12-10:
For Venstre er det openbert at det ikkje alltid er dei einskilde løyvingane over dei ulike næringsdepartementa sine budsjett som er avgjerande for næringslivet sine utviklingsmoglegheiter. Nettopp difor er Venstre spesielt glad for det ansvarlege og gode budsjettforliket som er inngått mellom regjeringspartia og Framstegspartiet. Saman med eit ansvarleg lønnsoppgjer bør grunnlaget no vera lagt for at både rente og kronekurs kan dempast. Dette vil bety mykje for vårt næringsliv, anten dei konkurrerer på heimemarknaden eller på utemarknaden. Då Regjeringa sitt forslag til statsbudsjett for 2003 blei lagt fram, var det knapt nok ende på all klaging frå ymse interesseorganisasjonar og deira talsmenn. Eg trur denne hausten har vist at det er viktig, som Regjeringa har gjort, å stå imot også når det blæs. Noreg er eit rikt land – på naturressursar, velstand og velferd. Dei siste 20 åra har verdiskaping og sysselsetjing auka jamt og trutt og bidrege til å byggja opp eit av verdas beste velferdssamfunn. Framleis er det olje- og gassproduksjon som dreg svært mykje av lasset i norsk økonomi. Dei neste 20 åra kan vi ikkje, som før, leva trygt og godt på vekslande oljeinntekter. Inntektene frå Nordsjøen vil flata ut, for så å gå nedover. På kort tid må dei erstattast med andre inntekter. Vi får eit verdiskapingsgap som må fyllast dersom vi skal halda på velferdssamfunnet. Ein stor del av dei nye verksemdene som skal fylla verdiskapingsgapet, vil vera kunnskapsbaserte. Dei er avhengige av menneske med utdanning og kompetanse, solide forskingsmiljø og ei teknologisk utvikling i Noreg i verdstoppen. Utfordringa i den situasjonen Noreg no er inne i, er å bruka oppgangstidene til å få til omstilling og fornying i dei konkurranseutsette delane av fastlandsøkonomien. På mange måtar kan ein snakka om behovet for ein industriell og næringspolitisk motkonjunkturpolitikk, som må ha eit meir langsiktig perspektiv enn det vi tradisjonelt har oppfatta som finanspolitisk motkonjunkturpolitikk. Fjerning av investeringsavgifta, utviding av ordninga med skattefrådrag for forsking i næringslivet, meir til forsking generelt, både når det gjeld direkte løyving og avsetjing i forskingsfondet, samt auken i avskrivingssatsane er viktige tiltak som vil bidra til nyskaping og vidareutvikling av mange næringsverksemder. Regjeringa si sterke satsing på høgare utdanning og private høgskular er òg viktige bidrag. Det er dei små bedriftene som utgjer underskogen i og mykje av fundamentet for norsk næringsliv. 96 pst. av norske bedrifter har mindre enn 20 tilsette. 80 pst. har fire eller færre tilsette. Og det er i små bedrifter sysselsetjingsauken i første rekkje kjem. Dei aller fleste større private bedrifter har vore små ein gong. Det er ramma for vidare utvikling som avgjer om dei skal vera i stand til å veksa. Stabile rammevilkår og stor grad av nøytralitet i rammevilkåra er avgjerande for desse verksemdene. Som fleirtalet i næringskomiteen heilt rett peiker på i innstillinga, har det dei seinare åra blitt eit sterkare fokus på småbedriftene sine vilkår. Det er eit spesielt problem for mange små bedrifter å skaffa seg høgt kvalifisert arbeidskraft eller å halda på denne arbeidskrafta over tid. Det kan handla om småbedriftene si lønnsevne eller mangel på faglege utfordringar og utviklingsmoglegheiter i mindre miljø. Det er openbert at storselskapa sine forskingsavdelingar kan vera freistande alternativ for mange høgt utdanna arbeidstakarar. Det er behov for å finna ut meir om kva skrankar som eksisterer i forhold til småbedriftene sine problem med å rekruttera faglege medarbeidarar. I liten grad ønskjer småbedriftene særbehandling. Snarare er det vanleg å høyra krav om at den politikken som blir ført, må verka så likt som mogleg for dei ulike verksemdene. Noreg har lange og viktige tradisjonar for likskap og likebehandling i forhold til det offentlege og i velferdspolitikken. Slik må det også vera i næringspolitikken. Og difor er det viktig at også tiltak i næringspolitikk og skattepolitikk tek omsyn til at utgangspunktet er forskjellig. Difor må vi som politikarar i våre vedtak ta ansvar for å ta omsyn til dei som er dårlegast rusta til å løysa dei ekstraoppgåvene det offentlege pålegg dei. Venstre har tru på det einskilde mennesket sine moglegheiter til sjølv å skapa sitt gode liv. Difor meiner Venstre at det å gi gode rammevilkår til våre næringsutøvarar er det viktigaste bidraget frå det offentlege. Vi trur ikkje at det å trekkja inn skattar og avgifter for at staten så skal dela ut pengane til prosjekt og tiltak som staten meiner er viktige, er det som skal til for å skapa eit levande og dynamisk næringsliv. Vi har tru på at den einskilde næringsutøvar sjølv må få bestemma og utvikla si eiga verksemd.