Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2015-04-07:
Jeg tegnet meg sent, for jeg hadde egentlig tenkt at det kunne bli en slags form for oppsummering av debatten. Nå ser jeg at det er flere igjen på talerlista etter undertegnede, men jeg prøver meg allikevel på en slags form for avrunding fra Arbeiderpartiets side. Jeg har lyst til å takke for en stort sett saklig debatt om et spørsmål som er veldig viktig for mange. Når det gjelder de som hadde uførepensjon fram til omregninga 1. januar 2015, har jeg lyst til å understreke nok en gang, som jeg gjorde i mitt første innlegg, at Arbeiderpartiet selvfølgelig står bak reformen. Vi ønsker ingen omkamp om uførereformen, men vi ønsker at en skal gå grundigere inn i de konkrete virkningene en ser av reformen, som en ikke hadde full oversikt over da reformen ble vedtatt. Grunnen til at det er viktig, er jo at vi snakker om mennesker som har innrettet seg og livet sitt etter det nivået de har hatt på ytelsene før uførereformen ble iverksatt, altså det de har hatt igjen etter skatt. Det er jo sånn at uføretrygdede er i forskjellige livsfaser, som alle andre, noen har større forpliktelser enn andre, noen har et forsørgeransvar, f.eks. for barn. Uføre har ikke, i motsetning til de fleste andre – eller har iallfall i mindre grad enn andre – muligheter til å påvirke egen inntekt når en opplever fall i den inntekten en faktisk har hatt fram til da og regnet med. Det er de tingene vi ønsker å få belyst grundigere. Debatten hadde som formål å få belyst det, få en grundigere gjennomgang av hva Stortinget sa og mente i forrige periode. Det har vist seg at det har vært en veldig vanskelig øvelse, og det understreker bare ytterligere kompleksiteten i de spørsmålene vi snakker om. Vi ser en del utfordringer. Vi kan velge å kalle det uforutsette virkninger eller problemstillinger som er skjøvet på. Jeg har registrert at Venstre mener at den gjennomgangen vi etterlyser, er det for tidlig å foreta nå. Jeg har også registrert at Kristelig Folkeparti ønsker en kartlegging så raskt som mulig for å se om vi er utenfor den ramma det er rimelig at den enkelte må dekke. Jeg synes ikke debatten her i dag har ført til en tydeliggjøring av hva den ramma egentlig er, om den ramma er den samme for oss alle, på tvers av partier, eller om hvert enkelt parti har sin egen ramme for hva en mener er rimelig. Igjen understreker vel bare den usikkerheten at dette her er komplisert. Men som sagt, det har konsekvenser for mange, og da kan vi ikke bare gå rundt den debatten fordi den er vanskelig. Så hva er det rimelig at den enkelte må finne seg i å dekke på egen kappe? Ja, det klarer i hvert fall ikke undertegnede å svare på her og nå, og ut fra debatten er det flere enn meg som har hatt problemer med det. Pluss/minus 6 000 kr har vært nevnt, uten at jeg har opplevd at noen egentlig har gått på barrikadene for å forsvare forsvarligheten ved et tap på 6 000 kr – kanskje bortsett fra statsråden, som antydningsvis mente at 500 kr kunne være håndterbart for de fleste. Statsråden la i sitt innlegg vekt på usikkerhet i hverdagen og behovet for å rydde usikkerhet av veien. Han vektla behovet for god nok informasjon, stilte selv spørsmålet om informasjonen har vært god nok, og svarte nei. Det er annerledes enn det svaret undertegnede fikk på et skriftlig spørsmål om det samme til statsråden i slutten av oktober i 2014. Da fikk undertegnede i hvert fall et svar som sa at informasjonen var så god som det var mulig å få den. Det er mulig at statsråden mener at det da er for dårlig – det gikk ikke tydelig fram av det svaret undertegnede fikk for kort tid siden, i hvert fall. Det var kjent da vi vedtok reformen, at noen ville komme dårligere ut, men jeg vil våge påstanden: ikke hvor mange og med hvor mye. Problemet med endringer i trygdesystemet er at alle forslag til reformer baseres på typetilfeller. I den nevnte skatteproposisjonen fra Stoltenberg-regjeringa i 2012, som posisjonen her har ment var forbilledlig klar, men som undertegnede har lest og synes for så vidt var like klar eller uklar som debatten her i dag, vises det til typeeksempelet Karl – han er til og med navngitt som Karl – med en inntekt på 4,5 G og til typeeksempelet Kristin, som i likestillingens navn har en inntekt på 8,5 G, for å beregne virkninger av endringer i skattesystemet. Det er Karl og Kristin som ligger til grunn for antagelsene om hvordan endringer i skattesystemet vil slå ut. Også i den proposisjonen vises det imidlertid til behov for overgangsordninger og til forskriftsreguleringer som vil måtte komme. At ingen mente at alle skulle komme likt ut med ny ordning, er en påstand som har vært framsatt her i dag. Det er en påstand vi slutter oss til, men en motpåstand er da at ingen har vært i stand til å si hvem og hvor mange det er rimelig at skal komme dårligere ut. Det svaret har vi ikke fått her i dag. Alle blir vage, nettopp fordi vi ikke har full oversikt. Det er nettopp derfor vi har ønsket at statsråden skal komme tilbake til Stortinget i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Jeg innser at håpet om det er litt mindre nå. De uføre må etter statsrådens innlegg kanskje forvente å smøre seg med litt mer tålmodighet, til etter skatteoppgjøret, som kommer om et års tid. Men jeg sitter likevel igjen med noen spørsmål om hva vi kan forvente kommer da, om et års tid, for statsråden har allerede sagt at her finnes bare fire løsninger, og ingen av dem er akseptable. Det finnes ingen løsninger på statsrådens eget ansvarsområde, det er bare bostøtten. Jeg nevnte i mitt første innlegg at vi har sendt et skriftlig spørsmål til statsråd Jan Tore Sanner, spørsmål nr. 780, som vi fikk svar på like før påske. Jeg sa også i mitt første innlegg at det for så vidt er et godt svar, fordi statsråden der viser til at grensa for å melde tilbake om endringer i inntekt er hevet med 45 000 kr for husstander med én person, og for dem som måtte ha fått en enda høyere brutto enn det, er det også muligheter for å gjøre unntak. Han svarer helt eksakt at det er 1 600 husstander hvor endringa i uføretrygden har fått betydning allerede fra januar 2015 når det gjelder bostøtte, og alle de er ivaretatt på en god måte med god informasjon og er også bedt om å sende inn inntektsopplysninger. Statsråd Sanner viser også til at han kommer tilbake til Stortinget med forslag til hvordan en skal håndtere dem som vil merke dette ytterligere etter 1. juli 2016, så det er for så vidt en sak som virker rimelig opp- og avgjort, og det ikke er så veldig mye mer å hente der. Noen opplever å få lavere bostøtte, som statsråd Sanner sier i sitt svar til oss, men han sier at reduksjonen eller bortfallet da skyldes andre forhold enn uførereformen, så den muligheten er på en måte uttømt, sånn som jeg leser det. Helt til slutt har jeg bare et par kommentarer om det som har vært sagt om overgangsregler. Jeg nevnte at i den nevnte skatteproposisjonen fra Stoltenberg-regjeringa var det også snakk om overgangsordninger. Jeg har lest gjennom innstillinga fra 2011. Det foreligger en del forslag fra Fremskrittspartiet der, men jeg finner ikke noe forslag om overgangsregler som det da rød-grønne flertallet stemte imot. På den annen side, da forslaget om overgangsregler ble presentert i forbindelse med budsjettet for 2015, støttet Arbeiderpartiet det forslaget, men i likhet med SV sa vi at vi har en følelse av at det ikke er godt nok. Så i forbindelse med budsjettet for 2015 ba vi – og det ba vi om skriftlig – om en vurdering av om en bør gjøre ordninga permanent, og hvordan en kan gjøre det. Det er i hvert fall en problemstilling som det går an å adressere allerede i revidert nasjonalbudsjett, og jeg håper statsråden er enig med oss i det.