Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2017-06-21:
Dagens budsjettdebatt er den siste i denne fireårsperioden, og da er jo spørsmålet: Hva vil regjeringens økonomiske politikk bli husket for? Høyre og Fremskrittspartiet valgte helt fra starten å satse på skattekutt som en viktig strategi – deres løsning på utfordringene Norge står overfor. Ledigheten var blant de viktigste. Finansministeren framhevet at et lavere skattenivå var «det fremste tiltaket for å fremme omstilling, verdiskaping og arbeidsplasser i næringslivet». Men slik ble det ikke. Resultatene i den økonomiske politikken har vært svake, og de har vært svake lenge. Selv viser regjeringen til at ledigheten har gått noe ned i det siste, og ja: Vi ser noen positive tegn i norsk økonomi, og dem skal vi glede oss over. Arbeiderpartiet håper de fortsetter. For det trengs. Ledigheten er fortsatt høy, vi har mye ugjort, og historiske oppgaver venter på oss. Men når jeg hører fra Høyre at Arbeiderpartiet skal ha mistet et valgkampkort fordi ledigheten har gått noe ned, vel, da avslører det først og fremst at arbeidsledighet for Høyre er et politisk spill. Høyre sier dette i en tid hvor ledigheten er klart høyere enn hva vi har vært vant med de siste tjue årene, og de sier det samtidig som Statistisk sentralbyrå skriver at årsaken til at ledigheten faller, trolig først og fremst er fordi folk trekker seg ut av arbeidsstyrken. Og når ledigheten faller fordi flere trekker seg ut av arbeidsmarkedet, da har ikke Arbeiderpartiet tapt sin viktigste sak. Da har Norge fått et enda større problem. Og av revidert nasjonalbudsjett framgår det at andelen folk i jobb anslås å falle videre. Det er den store oppgaven vi må løse. Det er alvorlig at denne regjeringen har så svake resultater på det området som teller mest – økonomien og arbeidsmarkedet. Vi ser svak jobbvekst og høy ledighet, et svekket organisert arbeidsliv med lavere organisasjonsgrad og en svakere arbeidsmiljølov, svakere produktivitetsvekst og økende forskjeller. De svake resultatene har kommet til tross for en rekordhøy bruk av oljeinntekter. På fire år har Høyre og Fremskrittspartiet økt oljepengebruken mer enn på de tolv foregående, inkludert finanskrisebudsjettet i 2009. Siv Jensen har i denne perioden blitt historisk. Hun er den første finansministeren til å gjøre uttak fra pensjonsfondet. Ja, uttakene har vært så store at det de nærmeste årene ikke er rom for ytterligere opptrapping av oljeinntekter. Erna Solberg og resten av regjeringen har unnlatt å gjøre nødvendige prioriteringer. Slik har muligheter gått tapt, både for folk og for samfunnet. Arbeiderpartiet vil igjen gjøre det viktigste for Norge til det viktigste i norsk politikk. Vi skal bygge på det beste vi har i dette samfunnet: små forskjeller, trygt arbeidsliv til alle og sterke fellesskap. Det er det som bringer utvikling og omstilling. Budsjettet som til slutt ble vedtatt for 2017, er ikke Arbeiderpartiets budsjett, men vi har mange forslag som kunne gjort budsjettet bedre. I revidert budsjett foreslår vi en sterkere satsing på kompetanse og kvalifisering for å få folk i jobb. Utdanning er avgjørende for å skape et samfunn med muligheter for alle, arbeid til alle og velferd til alle. Få samfunn stiller så høye krav til kompetanse som vårt. Arbeidstakernes kompetanse er avgjørende for om vi lykkes med å skape nye næringer og å utvikle privat og offentlig sektor. Derfor er kompetansesatsingen så viktig for Arbeiderpartiet. Vi foreslår en storstilt satsing på yrkesfag og flere lærlingplasser. Dette er nødvendig for å sikre den fagkompetansen Norge trenger mer av i framtiden: fagarbeidere i bransjer som bygger landet og helsefagarbeidere i mange av omsorgsyrkene. Vi må snu nedgangen til en oppgang. Vi foreslår et verdiskapingsprogram for havnæringene våre. Her har Norge store muligheter for vekst og nye arbeidsplasser. Nå trengs det politisk vilje til å satse og peke ut en retning. Forslagene våre får ikke flertall nå, men til høsten er det altså valg. Og Arbeiderpartiet er klare til å lage budsjetter som setter det viktigste for Norge først: arbeid, muligheter og trygghet for alle. Så vil jeg, siden jeg startet denne perioden som medlem av finanskomiteen, slutte meg til komiteen, som takker finansministeren for både samarbeid og oppgjør. I tiden etter jeg satt i finanskomiteen, har jeg også grunn til å takke finansministeren for både samarbeid og dueller og ærlig politisk mann- og kvinnejevning i viktige spørsmål for landet. Og siden jeg står på denne talerstolen, vil jeg også takke presidenten for det lange virket hun har hatt i Stortinget.