trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jenny Følling (Senterpartiet), 2014-06-18:
Senterpartiet beklagar at regjeringa i sitt framlegg til nytt inntektssystem for fylkeskommunane baserer seg på ei rekkje med kostnadsnøklar som er for dårleg belyste. Nøklane medfører store omfordelingar frå distriktsfylke, som Sogn og Fjordane, og Nord-Noreg til Oslo-regionen og dei folkerike fylka. Men når sjølv Hordaland, med Bergen, får nedgang, fortel det meg at det må vere noko med nøklane som ikkje har treft. Alle veit at det ligg mykje politikk i utforminga av inntektssystemet. No må regjeringa faktisk ta konsekvensane av det inntektssystemet dei sjølve har lagt fram, og ikkje skulde på andre. Det er ansvarsfråskriving. Og om det er så mange lause trådar som det som no kjem fram, burde ein ha venta og køyrt høyring. Ein har gløymt ferjeavløysingsmidlar. Det burde ha vore gode grunnar til å ha gått nokre nye rundar på dette. I tillegg til dei nye, uferdige nøklane føreslår regjeringa å erstatte dagens inntektsgarantiordning med ei ny tapskompensasjonordning. Dette er uklokt. Dette forsterkar omfordelingsverknadene. Senterpartiet har difor eit forslag der vi ber regjeringa kome tilbake med forslag som dempar desse omfordelingsverknadene. Dette burde fleire parti ha stemt for. Så til innhaldet i kostnadsnøklane for ferjesamband. Der er faktoren talet på ferjesamband. Dette betyr at fylka, i motsetning til tidlegare, mistar løyvinga til ferjeavløysingsprosjekt på fylkesvegar. Endringane vil òg få tilbakeverkande kraft for fylke som har sett i gang prosjekt og rekna med desse midlane i finansieringa. Senterpartiet, saman med SV, fremjar difor eit forslag om at Stortinget ber regjeringa om at gjennomføring av ferjeavløysingsprosjekt på fylkesvegane ikkje skal medføre reduksjon i overføringane dei første 40 åra etter oppstart. Dette løyser utfordringane for dei fylka som har investert i ferjeavløysingsprosjekt, men òg ved framtidige ferjeavløysingsprosjekt. Eg les i avisene på Vestlandet at Høgre og Framstegspartiet signaliserer at her har dei lansert ei ordning. Nei, det er ikkje lansert ei ordning, det er bestilt ei utgreiing. Det står ingenting om talet på år, men ein skal likebehandle fylkesvegprosjekt og andre. Dei som meiner det er viktig å få på plass denne ordninga, må faktisk stemme for forslaget som Senterpartiet har sett fram. Eg er veldig glad for at Arbeidarpartiet no i dag har signalisert at dette vil dei støtte.
Jenny Følling (Senterpartiet), 2014-06-18:
Eg må igjen avleggje inntektssystemet til fylkeskommunane ein visitt, og det gjeld spørsmålet om kva fylka har visst og ikkje har visst. Fylka har visst at det var ein revisjon av inntektssystemet på gang, men ikkje korleis utslaga blei. Vi har visst at det var ei inntektsgarantiordning som sa at tap over 100 kr per innbyggjar var avgrensinga. Det har i alle fall Sogn og Fjordane budsjettert med, men mot røystene til Høgre, Framstegspartiet og Venstre. Denne diskusjonen blir like urimeleg som å anklage fylke som burde ha visst at dei fekk meir, for å ha budsjettert med korleis dei skulle bruke desse pengane. Begge delar er jo like urimeleg. Kvifor har vi då ei inntektsgarantiordning for fylka og for kommunane? Det er jo for å verne innbyggjarane mot brå endringar i tenestetilbodet. Det er difor vi har ei inntektsgarantiordning. Det var difor ho blei innført etter Borge-utvalet si utgreiing i 2005. Difor er det svært viktig at regjeringa igjen ser på den tapskompensasjonsordninga, ei varig tapskompensasjonsordning, som dempar dei alvorlege konsekvensane som dette får for nokre av distriktsfylka. Det er ein velkjend strategi at når ein vil ha fokus vekk frå eigen politikk, skuldar ein på andre. Eg meiner at det er årsaka til alle forsøk som har vore på det i denne salen, når det gjeld inntektssystemet og konsekvensane av det. Det er eit forsøk på å ta bort fokus frå konsekvensane av eigen politikk, konsekvensane av prioriteringane og kriteria som ligg i inntektssystemet, som slår så hardt ut i fylket til representanten Bjørn Lødemel, som representerer partiet Høgre.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2014-06-18:
Saka om nytt inntektssystem for fylkeskommunane har lege som ein verkebyll i den siste raud-grøne regjeringa. Korleis kan representanten Greni forklare at den raud-grøne regjeringa lét saka om nytt inntektssystem for fylkeskommunane liggje i skuffen til dåverande kommunal- og regionalminister, Liv Signe Navarsete, i fire år, utan at dei fekk retta opp eit forelda og utdatert inntektssystem? Er representanten Greni einig med sin eigen partikollega, Jenny Følling, som uttalte i ein debatt i NRK Sogn og Fjordane at dette skuldast at dei raud-grøne partia ikkje ville ta dei politiske konsekvensane av nytt inntektssystem for fylkeskommunane?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2014-06-18:
Det er brei semje om behovet for å sjå på kommunesektoren 50 år etter den førre store reforma, og det er gledeleg å sjå at det er brei semje om mange av elementa i regjeringas kommunereform. Det er eit godt grunnlag for vidare arbeid. Sjølv om Arbeidarpartiet prøver å lage ein kunstig avstand til regjeringspartia og samarbeidspartia når det gjeld bruk av tvang, er dette meir eit spel for galleriet enn reelle motsetningar. Det andre er dei stort sett einige i. Senterpartiet og SV har stilt seg på sidelinja i arbeidet med ei ny kommunereform, og der kan dei gjerne stå for meg. Det gjeld for så vidt i anna reformarbeid også. Når det gjeld dei økonomiske konsekvensane for kommunane i denne kommuneproposisjonen, er det gledeleg å sjå at regjeringa legg opp til ein vekst i kommunesektorens inntekter i storleiken 4,5–5 mrd. kr i 2015. Det er svært positivt at regjeringa held fram med å styrkje økonomien i kommunane, slik at kommunane kan møte utfordringane med auka kostnader til folketalsauka, auka kostnader til pensjon, og styrkje dei kommunale velferdstenestene. Den varsla kommuneramma er robust, men kommunane må òg i framtida fokusere på effektiv drift og prioriteringar. Som mangeårig ordførar meiner eg det er bra at regjeringa er tydeleg på at rammene er nøkterne, slik at det ikkje blir skapt eit urealistisk bilde av situasjonen. Dette står i skarp kontrast til dei føregåande raud-grøne regjeringane som laga glansbilde og skapte falske forventningar. Det er ekstra gledeleg å sjå at regjeringa leverer eit robust kommuneopplegg, og særleg at Senterpartiet sin skremselspropaganda i valkampen, om rasering av kommuneøkonomien, har blitt gjort til skamme gjennom dette kommuneopplegget. Når det gjeld det nye inntektssystemet for fylkeskommunane, kan vi slå fast to ting. Det eine er at den raud-grøne regjeringa visste at det låg ei svært brennbar sak i skuffa til dåverande regional- og kommunalminister Liv Signe Navarsete – utan å gjere noko med det. Grunnen var at dei politiske konsekvensane var for store. I denne kommuneproposisjonen blir det vist til at ei arbeidsgruppe med Kommunal- og moderniseringsdepartementet, Samferdselsdepartementet og Vegdirektoratet samlar inn eit stort datamateriale for fylkeskommunane med tal for både ferjesamband og båtsamband. Det blir arbeidd vidare med sektornøkkelen for båt og ferje fram mot statsbudsjettet for 2015. Det er bra. I tillegg til dette har medlemene frå Høgre og Framstegspartiet i komiteen i ein merknad bedt regjeringa lage ein oversikt over korleis statleg kjøp av NSB-tenester og flytenester fordeler seg mellom regionar og fylke, og kva innverknad det har for inntektssystemet til fylkeskommunane. Dette har blitt etterlyst lenge, og det er bra at ein no får det på plass. Det er viktig å få ein grundig gjennomgang av desse sidene av inntektssystemet og sjå kva utslag det gjer, slik at ein kan få eit mest mogleg rettferdig inntektssystem for fylkeskommunane.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2014-06-18:
Representanten Skjelstad og Arbeiderpartiet deler oppfatningen om at vi skal ha tre folkevalgte nivå her i landet. Så sent som i går skrev representanten Skjelstad i Trønder-Avisa at det fattes viktige vedtak i Stortinget denne siste uken, bl.a. forankring av et folkevalgt regionnivå. Jeg registrerer at Skjelstad ikke fremmet sitt eget forslag i komitébehandlingen. Forslaget lyder: «Stortinget ber regjeringen utrede etablering av et nytt folkevalgt regionnivå som skal erstatte fylkeskommunen, parallelt med det videre arbeidet med en kommunereform.» Komitélederen og saksordføreren har fremmet et forslag som undertegnede vil vurdere som en adskillig svakere formulering. Mitt spørsmål til representanten Skjelstad er: Hvilke forventninger har Venstre og Skjelstad til regjeringens videre prosess med kommunereform, med det premisset om et regionnivå?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-06-18:
Venstre har ved de fleste anledninger omtalt seg selv som en varm forsvarer av lokaldemokratiet og sagt at de har stor tillit til lokaldemokratiet. Det er prisverdig og bra. På hvilken måte mener Venstre at lokaldemokratiet og kommunestyrene blir styrket av at alle kommunale låneopptak og ikke minst plasseringen av f.eks. sykehjem og barnehager nå skal godkjennes og eventuelt overprøves av Fylkesmannen? Mener Venstre at det å støtte et slikt forslag er å være med på å gi tillit til de lokalt folkevalgte når de ikke lenger kan bestemme hvor den nye barnehagen skal plasseres, uten at regjeringen overprøver dette gjennom Fylkesmannen?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-06-18:
Jeg registrerer at representanten Frank Jenssen og kommunalminister Sanner mener at lovforslaget om statlig godkjenning av låneopptak, leieavtaler og lokalisering er en ikke-sak. Men regimet som nå foreslås innført, er en meget sterk binding av kommuner og bystyrer over hele landet. Regjeringen skaffer seg suveren kontroll med alle de viktigste vedtakene som kommunene skal gjøre i de neste tre år. Det er ikke å vise tillit. Det er langt på vei å begynne å demontere lokaldemokratiet – i alle fall store deler av det. Dette mener Arbeiderpartiet er et unødvendig inngrep. Vi har en helt annen holdning. Vi har nemlig tillit til at bystyrerepresentanter og kommunestyrerepresentanter ikke setter økonomien over styr på bakgrunn av en reformdebatt. Derfor gjentar jeg gjerne at regjeringens kommunereformopplegg, slik vi ser det her, bærer sterkt preg av reelle tvang-og-pisk-elementer. At flere som ikke er medlemmer av Arbeiderpartiet, fra denne talerstolen siterer fra Arbeiderpartiets partiprogram, synes jeg er bare fint. Det er fornuftig folkeopplysning. Det tydeliggjør på en glimrende måte forskjellene mellom Arbeiderpartiets ståsted og regjeringens ståsted i denne debatten. Også jeg bor i en liten kommune, med drøyt 3 500 innbyggere. Jeg har sterk tillit til at de som bor i min hjemkommune, Marker, vil håndtere denne reformdebatten på en svært god og ryddig måte. Og vi skal besvare spørsmålene på en svært god og ryddig måte, uten at vi skal bli utsatt for tvang og pisk, slik man nå gjør.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-06-18:
Når kommunalministeren fra Høyre snakker om doble standarder, er det all grunn til å lytte. Det er Høyre nemlig ganske gode til å holde seg med og til å bruke som det passer dem. Jeg synes at kommunalministeren burde ha nok politisk mot til å stå opp for at han faktisk ønsker å tvinge fram kommunesammenslåinger, på samme måte som Arbeiderpartiet står opp for at vi ønsker reell frivillighet ved eventuelle kommunesammenslåinger. Det hadde ryddet i debatten om doble standarder.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-06-18:
Jeg er opptatt av at vi skal legge til rette for at kommunene skal kunne finansiere eldreomsorg og skole, at de skal kunne styrke kvaliteten, kompetansen og kapasiteten innenfor disse viktige velferdstjenestene. Det legger vi til rette for. Jeg legger merke til at representanten Helga Pedersen er mer opptatt av å se åtte år tilbake i tid. Jeg er opptatt av å se åtte år frem i tid. Vi kommer til å legge frem robuste kommuneopplegg, som gjør det mulig for kommunene å bygge ut og sikre gode tjenester til sine innbyggere. Det ville være noe helt nytt hvis Stortinget i revidert nasjonalbudsjett skulle kompensere nedgang i skatteinntektene. Det vi ser for 2014 – i de tallene som vi har lagt til grunn i revidert nasjonalbudsjett – er tvert imot at handlingsrommet i 2014 vil være om lag det samme som det man så i budsjettet da det ble behandlet før jul.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-06-18:
Jeg registrerer først og fremst at Arbeiderpartiet legger en helt annen standard for seg selv i opposisjon enn det Arbeiderpartiet gjorde i posisjon. Arbeiderpartiet i posisjon ville under behandlingen av kommuneproposisjonen eller revidert nasjonalbudsjett aldri inntatt den holdningen som Arbeiderpartiet nå gjør i opposisjon. Det vi så da vi behandlet revidert nasjonalbudsjett, var at kommunene vil komme om lag likt ut i år som det det så ut til da vi behandlet budsjettet. Vi legger det til grunn. Vi holder fast ved det prinsippet at kommunene skal få beholde økte skatteinntekter. Men da er det også naturlig at man ikke kompenseres for nedgang i skatteinntekter. Slik har det vært før, og slik vil det også være nå.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-06-18:
Det skal ikke ha noe å si for fylkenes prioritering av yrkesutdanningen, fordi de kostnadsforskjellene som er mellom allmennfag og de yrkesfaglige studieretningene, blir fanget opp. Realiteten er at kostnadsnøklene som man har lagt til grunn, ble fastsatt før man gjennomførte Kunnskapsløftet, og det er helt naturlig at når det er gått 10–20 år – det burde ikke gått så lang tid – oppdaterer man også kostnadsnøklene slik at de er tilpasset dagens virkelighet, og det er det som er gjort på dette området. Men la meg også legge til at regjeringen har en aktiv politikk for å styrke yrkesfagene. Vi mener det er helt avgjørende at vi har gode norske fagarbeidere i årene som kommer, og derfor kommer vi til å gjennomføre et løft for yrkesfagene. Vi startet det allerede i budsjettet for 2014, og vi kommer til å fortsette i årene som kommer.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-06-18:
Dersom representanten Greni og Senterpartiet hadde vært så opptatt av forutsigbarhet for fylkeskommunen på dette området, kunne Senterpartiet ha gjort noe med det de siste åtte årene. Jeg synes ikke det er spesielt imponerende at et parti som akkurat har gått ut av regjeringskontorene, er så offensive på et slikt punkt. Det hadde man hatt mulighet til å gjennomføre i de åtte årene man satt i regjering. Vi har fått et oppdrag fra flertallspartiene i Stortinget, og det oppdraget kommer vi til å ta på alvor. De har bedt oss om å vurdere en slik ordning, og det kommer vi til å gjøre.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-06-18:
La meg først starte med pengespørsmålet. Jeg er veldig opptatt av at vi skal ha en ærlig og åpen dialog om kommuneøkonomien. Det opplegget vi har lagt frem, er robust. Det vil bidra til et større handlingsrom for kommunene til neste år enn det det er i år. Men det er ingen tvil om at kommunene til neste år kommer til å oppleve det samme som de gjorde hvert eneste år mens SV satt i regjering, at det er trangt. Så vi skal være ærlige. Det er mulig for kommunene å bidra til å videreutvikle tjenestene, men det vil fortsatt være behov for prioriteringer og effektivisering i kommunene. Når det gjelder kompetansemiljøene, er jeg veldig glad for at SV er opptatt av det. Det er også slik jeg kjenner SV, som et parti som er opptatt av gode offentlige tjenester og kompetente miljøer. Mitt poeng er ikke at fagpersonene som jobber i en liten kommune, ikke er like gode som de som jobber i en stor kommune. Mitt poeng er at miljøet er sårbart. Hvis man har to fagpersoner i barnevernet og den ene blir syk, er det barna som må betale prisen når miljøene blir så sårbare.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-06-18:
Jeg vil også konstatere at det nå er bred politisk enighet om hovedelementene i kommunereformen, og det er jeg glad for. Det gjør at reformen blir gjennomført. Enkelte har satt spørsmålstegn ved prosessen og tidsfrister. Vel, la meg si det slik: For ett år siden var kommunereform et ikke-tema. I dag diskuteres det i nesten alle kommuner. Jeg har reist Norge på kryss og tvers og snakket med ordførere, snakket med lokalpolitikere, snakket med folk. Det er nå en stor vilje til å gjennomføre reformen, og kommunepolitikerne ser at de står overfor utfordringer som ikke går over. Men de ber meg også om en ting til: La oss ikke føre denne debatten inn i evigheten, sett noen tidsfrister, sett en sluttstrek. Og det er det vi gjør ved å si at reformen skal gjennomføres i denne stortingsperioden. Så til Eirik Sivertsen, som snakker om at kommuner blitt satt «under administrasjon». Det er feil. Denne debatten ville stått seg på om man forholdt seg til virkeligheten og ikke så spøkelser ved høylys dag. Det handler ikke om ROBEK. Det handler ikke om lovlighetskontroll. Det handler om nøyaktig det samme som det de rød-grønne – Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet – foreslo da de skulle gjennomføre en regionreform, nemlig å unngå at naboer havner i pengekrangel fordi noen tilpasser seg rett i forkant av en kommunesammenslåing. Det handler ikke om at Trondheim ikke skal kunne bygge skoler og sykehjem, men hvis to kommuner som planlegger en sammenslåing, begge skal bygge et administrasjonsbygg på hver sin side av grensen, vel, så er det også naturlig at man kan si nei til dette. Det er én gang i året at kommunene behandler sitt store lånebudsjett, og det er i forbindelse med budsjettet på høsten. Dette vil være en ubyråkratisk, enkel måte å unngå krangel mellom naboer på. Så er det en problemstilling til som har vært oppe, og det er fylkenes inntektssystem. Representanten Karin Andersen sier at vi skulle tatt oss tid til å diskutere saken. Den har vært diskutert siden 2005! Borge-utvalget slo fast i 2005 at fylkenes inntektssystem var utdatert. Sogn og Fjordanes økonomisjef skrev i fylkets økonomiplan for 2011–2014 at man måtte forberede seg på et nytt inntektssystem. Man henviste til at det kunne bety 250 mill. kr for Sogn og Fjordane. Fylkesordføreren i Sogn og Fjordane var ute dagen før vi la frem forslaget, og sa at man måtte forberede seg på at dette kom. Stortingsrepresentanter som har sittet i fylkestinget har fra denne talerstolen sagt at dette har vi diskutert, det kommer ikke overraskende. Det som derimot blir interessant, er å se om Arbeiderpartiet når vi skal behandle budsjettet til høsten, vil foreslå å ta penger fra Vestfold, fra Rogaland, fra Oppland, fra Buskerud, som nå blir kompensert, slik de burde vært kompensert for mange år siden.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-06-18:
Debatten går mot slutten, men jeg har bare noen få merknader. Først til representanten Lauvås. Når det gjelder låneopptak, er det store spørsmålet hva det er som gjør at Arbeiderpartiet da de satt i posisjon, mente at det var fornuftig å gjennomføre en slik ordning da man skulle gjennomføre en regionreform, mens de mener at det nærmest er å sette kommunene under administrasjon når det samme skal gjennomføres når vi skal ha en stor kommunereform. Dette viser vel kanskje – som vi har sett også i andre sammenhenger – at Arbeiderpartiet har én standard for seg selv når de er i posisjon, og en annen når de er i opposisjon. Dette handler om å unngå at gode naboer skal komme i pengekrangel ved kommunesammenslåing, ikke å styre hvor barnehager og skoler skal bygges. Jeg har også fått et spørsmål fra Freddy de Ruiter som knytter seg til hva man gjør hvis ikke alle kommunene blir enige. Svaret på det er nedfelt i innstillingen fra komiteen, hvor samarbeidspartiene og Arbeiderpartiet står sammen og sier at unntak fra dette frivillighetsprinsippet likevel vil kunne være aktuelt i helt spesielle situasjoner der enkeltkommuner ikke må kunne stanse endringer som er hensiktsmessige ut fra regionale hensyn. Med andre ord er regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti, Venstre og Arbeiderpartiet enige i disse spørsmålene, og det er jeg glad for. At det spisser seg litt til med de retoriske øvelsene på slutten av debatten, tror jeg vi alle kan leve med, men for kommunene er det realitetene som avgjør, og realitetene er at i dag manifesteres et bredt politisk flertall som er for reform, for oppstart til høsten, for målene og for de økonomiske virkemidlene. Det er viktig for kommunene som nå skal i gang. Det betyr at jeg nå snart vil ta initiativ overfor Fylkesmennene og KS for å få satt ned de regionale og fylkesvise organisasjonene som skal legge til rette for gode lokale og regionale prosesser. Det betyr at jeg nå kommer til å invitere kommunene til å være med på det som er en av de aller største velferdsreformene de siste 50 år. Nå er tiden inne til å vise politisk lederskap nasjonalt og lokalt. Mange ordførere, mange lokalpolitikere viser det lederskapet, ser litt lenger frem enn neste års kommunevalg, er opptatt av å skape gode velferdstilbud til sine innbyggere. Vi kan lære noe av reformene i andre land, men vår kommunereform skiller seg ut fordi vår reform ikke handler om å spare penger, den handler om å skape velferd. Fordi vi står overfor en del utfordringer som ikke går over, tar også kommunene tak i disse utfordringene, og regjeringen og stortingsflertallet vil spille sammen med kommunene for å få velferds- og demokratireformen på plass.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-06-18:
Det er et par spørsmål som har vært stilt knyttet til bl.a. lovligheten av låneordningen. Det er selvsagt vurdert. Som jeg også har presisert i debatten, har vi lagt til grunn det samme som den rød-grønne regjeringen gjorde i forkant av regionreformen. Så sa representanten Freddy de Ruiter at man lokalt må få avgjøre om man skal ha folkeavstemning eller ikke. Ja, selvsagt – det er en lokal avgjørelse. Vi har sett at det ved noen kommunesammenslåinger har vært folkeavstemning, og ved andre har det ikke vært det. Kommunene skal høre sine innbyggere, og de kan selv velge hvordan det skal gjøres. Vi utarbeider nå et alternativ, slik at kommunene får en redskapsveske, hvor de også kan spørre sine innbyggere for å få et bredere beslutningsgrunnlag. Men dette er lokale beslutninger. Det er bred politisk enighet i denne sal om at det skal være en reform som er godt lokalt forankret, og som bygger på frivillighet. Regjeringspartiene og Arbeiderpartiet er også enige om et unntak fra den hovedlinjen. Jeg må også si et par ord til Kjell-Idar Juvik, som snakket om en katastrofe for Nord-Norge. Også i denne saken tror jeg at man med fordel kan forholde seg til hva som er realitetene. Når det gjelder Nord-Norge, bevilger vi 200 mill. kr til fylkeskommunale veier i 2014. Alle fylkene vil få mer penger til neste år enn det de får i år, og det betyr at her blir det også en mulighet til å bygge ut et godt tjenestetilbud. Så har vi nå fått på plass ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift. Jeg konstaterer at Nordlys på lederplass hadde overskriften: «Regjeringen har lyttet». Det er ikke ofte at Nordlys på lederplass skryter av regjeringen. Vi har lyttet til næringslivet i nord, vi har lyttet til fylkespolitikerne i nord, vi har lyttet til lokalpolitikerne i nord, og vi får nå på plass en god ordning, som bidrar til at vi skal satse enda mer på infrastruktur i de nordnorske fylkene. I tillegg har jeg i min gjerning som kommunal- og moderniseringsminister lagt stor vekt på å åpne for næringsvirksomhet i Nord-Norge. Det er grunnen til at jeg har sørget for at gruvedrift i Kvalsund nå kan settes i gang. Det klarte ikke Arbeiderpartiet å få til i samarbeid med SV og Senterpartiet. De arbeidsplassene og den verdiskapingen betyr mer for Finnmark enn de fylkeskommunale og regionale utviklingsmidlene. Jeg har også sagt ja til den første reguleringsplanen for Tømmerneset ved Kirkenes. Disse næringsprosjektene betyr mye for vekst og utvikling i Nord-Norge – og det er også den beste distriktspolitikken.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-06-18:
Det var to spørsmål som kom opp helt til slutt, først fra Kjell-Idar Juvik, som forsøker å gjenta en påstand, og den blir ikke riktigere av at den gjentas, nemlig at regjeringen skulle ønske å sette alle kommuner på ROBEK-listen. Nei, regjeringen skal ikke sette alle kommunene på ROBEK-listen. Dette handler heller ikke om lovlighetskontroll, det handler heller ikke om å sette under administrasjon, men det handler om det samme system som Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet gjennomførte da man hadde ambisjon om en regionreform. Det er det dette handler om. Så til representanten Freddy de Ruiter, som stiller spørsmål om hvorvidt regjeringen vil respektere kommunale folkeavstemninger. Det har jeg svart på ved å henvise til den merknaden som Arbeiderpartiet står sammen med de fire samarbeidspartiene om, nemlig at dette skal bygge på frivillighet og ha god lokal forankring, men at det også er unntak fra den regelen. Der står Arbeiderpartiet og samarbeidspartiene sammen, og det er jeg glad for. Jeg er også glad for at det nå er et bredt flertall som sier ja til reform, som sier ja til oppstart i august, som sier ja til målene for reformen, som sier ja til de økonomiske virkemidlene. Det gir kommunene som nå skal i gang, et veldig godt utgangspunkt for de lokale debattene. Jeg er også glad for at Arbeiderpartiets stortingsrepresentanter i denne debatten har understreket at man legger til grunn at Arbeiderpartiets ordførere og lokalpolitikere vil opptre konstruktivt. Det har ikke jeg behov for å si, for det vet jeg at de gjør. Jeg har nå reist i Norge på kryss og tvers og møtt mange lokalpolitikere fra Arbeiderpartiet og de andre partiene, og det er en vilje nå til å gå løs på denne debatten og vise det lokale lederskapet som er nødvendig. Dette handler om hvordan vi skal legge til rette for god velferd for våre innbyggere i tiårene som kommer, og det handler om lokaldemokrati. Og jeg ser frem til både de lokale debattene og også nye muligheter til å diskutere denne saken med partiene i Stortinget. Dette er ikke siste gang vi diskuterer det; dette er begynnelsen, og det blir mange muligheter fremover til å diskutere både oppgaver og den videre fremdriften i reformen.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-06-18:
Regjeringen styrker to viktige områder for barn, unge og dem som virkelig trenger det i kommunene, med 400 mill. kr til helsestasjonsoppgaver og hjelp til dem med rusutfordringer og psykiske lidelser. 200 mill. kr til styrking av helsestasjons- og skolehelsetjenesten kommer i tillegg til videreføring av de 180 mill. kr som ligger inne i årets budsjett. Midlene er ikke øremerket til helsesøsterstillinger. Det er det en god grunn til. Helsestasjonstjenesten er i dag ulikt dimensjonert i kommunene. Helsesøster er en viktig aktør, men mange kommuner har behov for å styrke også andre personellgrupper knyttet til helsestasjons- og skolehelsetjenesten, som jordmor, fysioterapeut, psykolog og også helsestasjonslege. Midlene er dedikert til helseformål og fordelt til kommunene ut fra innbyggere i alderen 0–19 år. Regjeringen gir kommunene tillit og lokal handlefrihet til å bygge helhetlige tverrfaglige tjenester. Jeg registrerer at SV ønsker øremerking og tvangstrøye, og at Arbeiderpartiet snakker om øremerking, men ikke gjør det. Vi har tillit til at de beste beslutninger og prioriteringer tas lokalt og nærmest dem som trenger tjenestene. Vår regjering styrker også tilbudet til rusavhengige og personer med psykiske lidelser. Disse pasientene har i altfor mange år sittet nederst ved det helsepolitiske bordet. Nå prioriteres nødvendig helsehjelp til disse høyt av vår regjering. Først gjeninnførte vi den viktige regelen i spesialisthelsetjenesten om større vekst innen rus og psykisk helse enn innen somatikk. I årets budsjett gjeninnførte vi øremerkingen av 343 mill. kr til rustiltak i kommunene. Nå styrker vi satsingen ytterligere med 200 mill. kr i de frie inntektene, men dedikert til helse. Jeg har lyttet til SVs innlegg i salen i dag – og i går, da representanten Audun Lysbakken sa at han trodde at regjeringens satsing med 400 mill. kr til barn, unge, rus og psykisk helse kunne ende med et mageplask grunnet manglende øremerking. Det er vel bare SV-politikere i opposisjon som selv føler at de kanskje har sviktet på disse områdene i mange år, som kan få seg til å kalle nesten en halv milliard i styrket satsing på disse viktige områdene for et mulig mageplask. SV og representanten Lysbakken mener at disse gruppene ikke prioriteres av kommunepolitikerne. Vi tror det sunne politiske vettet er jevnt fordelt mellom oss med politiske tillitsverv uavhengig av nivå, og vi stoler på at de med lokal innsikt i lokale behov fatter gode beslutninger. Totalt vil disse 400 mill. kr kunne bety 650 nye fagfolk som kan jobbe direkte i kommunene med dem som trenger hjelp, så raskt og så tidlig som mulig. Vi lovet velgerne å satse mer på helsestasjonene, rus og psykisk helse. Det viser vi at vi gjør nå.
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2014-06-18:
Kommunesektoren er et svært viktig forvaltningsnivå, ettersom sektoren utfører en hel rekke velferdstjenester som våre innbyggere er avhengig av. Det er derfor viktig at vi har gode og forutsigbare rammevilkår for kommunesektoren for å yte gode, løpende velferdstjenester. Over tid har oppgavene til kommunesektoren endret seg ved at stadig nye oppgaver har blitt gitt til kommunenivået, samtidig som kvalitetskravet på tjenesteutførelse er steget. Ja, innbyggerne har blitt stadig mer bevisst på hvilke rettigheter en har i denne sammenheng. Det kreves derfor mer av ansatte på alle plan i kommunene. Etter den siste store kommunereformen i 1965, som var et resultat av Schei-komiteens arbeid, er det ikke gjort noe helhetlig grep for landet under ett med tanke på hvordan vi organiserer det kommunale nivået i vårt land. Det har vært en del spredte kommunesammenslåinger i perioden, men dette har ikke vært satt inn i en helhetlig, total sammenheng. Jeg hilser velkommen den kommunereformen som er varslet, og har merket meg at en fra regjeringens side definerer kommunereformen som en reform for styrket lokaldemokrati, bedre tjenestetilbud og mer rettsriktig og effektiv forvaltning. Dersom en skal lykkes med kommunereformen, er det nødvendig å gi reformarbeidet en god lokal forankring. Jeg er glad for at regjeringen også legger opp til dette og inviterer til et bredt politisk samarbeid om reformen. Jeg har merket meg at de lokale prosessene forutsettes å gå fra høsten 2014 og ut 2016. Jeg tror dette er en fornuftig tidsramme. En vil trolig ikke forbedre prosessen med en ramme utover dette, kanskje snarere tvert imot. Et spørsmål som har vært oppe i opinionen, er hvorvidt en vil få en kommunesammenslåing med tvang. Jeg har merket meg at det er lagt opp til at enkeltkommuner ikke skal kunne stanse endringer som er ønsket ut fra regionale og nasjonale hensyn, og at regjeringen vil kunne foreslå sammenslåing av kommunene som avviker fra lokale vedtak. Jeg forventer imidlertid at man fra statlig hold tar god høyde for de argumenter som fremkommer gjennom de lokale debattene. Opplegget som er skissert i proposisjonen vedrørende positive økonomiske virkemidler, synes i utgangspunktet fornuftig, og jeg tror dette vil bli sett på som en gulrot som vil stimulere til ekstra interesse for å starte opp diskusjonene rundt organisering av kommunenivået når dette begynner for alvor. Når det gjelder mellomnivået, altså fylkeskommunene, burde dette vært vurdert i kommunereformarbeidet. Fremskrittspartiet har programfestet nedlegging av fylkeskommunen, da det anses tilstrekkelig med to forvaltningsnivåer i vårt land. Jeg konstaterer at det per i dag ikke er flertall i Stortinget for å legge ned fylkeskommunen. Videre arbeid i forhold til dette forvaltningsnivået bør således inntil videre stilles i bero.
Terje Breivik (Venstre), 2014-06-18:
Me har lagt bak oss sju–åtte år der me truleg har sett noregsrekord, om ikkje verdsrekord, i sentralisering av makt og myndigheit – og for den del folk til Oslo-regionen. For Venstre er ikkje kommunereform noko mål i seg sjølv, men eit verkemiddel for å styrkja kommunane i høve til staten, og sånn motverka sentralisering og avlasta presset på Oslo-regionen. Ved å tilføra kommunane nye oppgåver, tenester, arbeidsoppgåver, fleire spennande arbeidsplassar og større fagmiljø vert kommunane meir attraktive òg som arbeidsgjevarar. Om ikkje det vil snu sentraliseringskreftene fullstendig, er det ein av dei beste garantiane me har for å redusera dei. Gjev me kommunane betre vilkår for å skapa vekst og framgang i eigen kommune, vil det verta bra i så måte. Men ei kommunereform utan eit regionnivå ville likevel ha svekt ein sånn effekt, i tillegg til at sjølv større kommunar ikkje vert store nok til at ein del oppgåver nødvendigvis måtte verta statleggjorde, og sånn sett bidreg til òg å svekkja lokaldemokratiet. Venstre er derfor svært fornøgd med framlegg nr. 26, der me saman med Kristeleg Folkeparti og regjeringspartia slår fast at me parallelt med kommunereformarbeidet skal leggja grunnlaget for ei regionreform. Utan fylkeskommunen som bolverk mot staten er det fare for at sentraliseringa vert forsterka, i tillegg til at ein nødvendigvis må forsterka statens embetsverk på fylkesnivå framfor å demokratisera og overføra oppgåver til eit folkevalt regionnivå. Tek eg eigen region som døme, Vestlandet, ein motor både kva gjeld verdiskaping og eksportinntekter, er det liten tvil om at eit regionnivå vil forsterka og auka botnlinja til AS Noreg. Samanhengande bu- og arbeidsregionar og endå sterkare samarbeid mellom fylke, storbyar og kommunar, som kvar for seg alltid er utruleg gode på mykje, er ein garantist i så måte. Næringslivet går i spissen og tenkjer for lengst meir og meir regionalt. Skal me utøva det leiarskapet me er valde til å utøva, som både næringslivet og demokratiet fortener, har me derfor ikkje meir enn tida og staden til òg å koma i gang med ei regionreform.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-06-18:
Kommunesammenslåing kan være bra. Det kan være bra når det er lokalt initiert, det kan være bra når det er frivillig, det kan være bra når det er lokal folkeavstemning om en ønsker å gjennomføre det. Det er det som har skjedd i Inderøy og Mosvik i det fylket jeg kommer fra. Da jeg spurte senterpartiordføreren der – en hyggelig dame – om hvorfor det har gått bra, sa hun at skal du klare å slå sammen kommuner, må det raushet og respekt til, det er bare frivillighet og den lokale folkeavstemningen som bidro til at vi fikk den rausheten og respekten som trengtes. La meg være like klar som representanten Greni var på det: Senterpartiet støtter ikke regjeringens opplegg til kommunereform. Vi deltar gjerne i en debatt om reformer som styrker kommunesektorens rolle, og vi bidrar gjerne til vedtak som reduserer omfanget av statlig styring. Men det er ikke det vi har til behandling. Styrking av kommunenes og fylkeskommunenes rolle i offentlig forvaltning er ikke et spørsmål om å fjerne et visst antall av landets kommuner. Det er et spørsmål om vilje til desentralisering av oppgaver fra stat til lokalt nivå. Det har vi ikke fått oss forelagt. Senterpartiet deler gjerne regjeringens syn når den sier at den vil ha en kommunestruktur som er tilpasset morgendagens utfordringer, men den naturlige oppfølgingen av det synet ville sjølsagt ha vært at Stortinget hadde fått seg forelagt hva slags oppgavefordeling regjeringen ser for seg mellom de ulike forvaltningsnivåene i framtida. Det har vi ikke fått. Debatten om kommunereformen har blitt en merkelig debatt. Det har blitt en debatt av klisjeer. Nyordet «robust» er kanskje det beste eksempelet. Det er en debatt uten at en vet innholdet, bare med et lønnlig håp om at fylkesmenn og ordførere skal komme opp med forslag til struktur slik at regjeringen slipper å ta stilling til det. Lokaldemokratiet er viktig, og det fungerer faktisk godt også i kommuner med lavt folketall. Det fungerer godt også i de kommunene som samarbeider, enten gjennom interkommunalt samarbeid eller samkommune. Det har jo blitt sett på som utfordrende demokratisk fra regjeringens side. Men la meg si at det er en langt større demokratisk utfordring at regjeringspartiene ikke vil ha folkevalgt styring av helseforetakene enn det er at flere kommuner samarbeider seg imellom. Regjeringen vil ikke garantere frivillighet. Det skal være unntaksvis tvang. Det er nok et konstruert begrep som vi skal få høre ofte i tida framover. Men det finnes sjølsagt ikke noe som heter «unntaksvis tvang». Tvang er tvang, enten man bruker det ofte eller sjelden. Og folkeavstemning er åpenbart heller ikke interessant for regjeringen, bare innbyggerundersøkelser. Senterpartiet kommer ikke til å delta i den type kommunereform.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-06-18:
En av representantene fra Fremskrittspartiet – representanten Njåstad – sa at når Senterpartiet har initiert en rekke kommunesammenslåinger, hvorfor kan de da ikke være med videre på den ferden. Samtidig sa representanten Schou at Senterpartiet stopper alt. Senterpartiet er imot alt. Jeg synes det er veldig greit, og det er sjølsagt fullt lovlig, at Høyre og Fremskrittspartiet – regjeringspartiene – kritiserer Senterpartiet, men jeg synes i det minste de bør bestemme seg. Er vi veldig imot alt, eller er det sånn at det er senterpartikommunene som har vært mest opptatt av kommunesammenslåing? Jeg kan godt gjenta det jeg sa i mitt innlegg, nokså nøye. Inderøy og Mosvik er eksempler på sammenslåing som Senterpartiet er fullstendig for, og grunnen til det er at det er lokalt initiert. Det er folkeavstemning lokalt, og det er frivillighet. Om regjeringen kan garantere alle de tre forholdene for alle kommunesammenslåinger, ville vi sjølsagt hatt en helt annen debatt. Når representanten Schou etterlyser vårt alternativ, ja, så er det vårt alternativ: lokalt initiert, frivillig og lokal folkeavstemning. Men det vi ser litt av i debatten i dag, er Høyre og Fremskrittspartiets virkelige ansikt. Dette er en strukturreform. Dette skal gjennomføres med tvang – om nødvendig. En rekke høyrerepresentanter har stått her på talerstolen og vært opptatt av hvilken tjenesteproduksjon og hvilke oppgaver som kommunene skal ivareta, og hvor viktig det er at de derfor blir sammenslått. Men vi vet jo fortsatt ingenting om den oppgavefordelingen. Vi vet ingenting om den oppgavefordelingen. Vi i Senterpartiet tar gjerne en debatt om oppgavefordeling mellom forvaltningsnivåene hvis vi får muligheten til det, men det er den muligheten vi ikke får, fordi regjeringen ikke har lagt fram noen ting om akkurat det. Jeg vil fastholde min påstand, tross Agdesteins innlegg, om at denne debatten handler om både klisjeer og tvang. Nettopp det at vi ikke har fått noe på bordet som gir grunnlag for å diskutere oppgavefordelingen mellom forvaltningsnivåene, gjør at debatten så langt blir en klisjépreget debatt. Når det gjelder tvang, fastholder jeg også det at man gjennom denne debatten, på en nokså snedig måte, forsøker å omdefinere begrepet «tvang». Det er nokså fascinerende å høre på: unntaksvis tvang. Men tvang er tvang, enten det brukes ofte, eller det brukes sjelden. Jeg tror nok at Danmark vil si at de har svært blandede erfaringer med kommunesammenslåing. Når Venstre snakket om at dette ikke bare handler om oppgavefordeling, men at det handler om mulighetene vi står foran, så er det mulig, det. Det vet vi ingenting om, og Venstre står jo i en viss fare for å kjøpe katta i sekken, som det heter, dersom de går inn for en omfattende sammenslåing uten i det hele tatt å vite hvilke oppgaver, hvilke muligheter og hvilken fordeling av oppgaver mellom forvaltningsnivåene som faktisk skal ligge i reformen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-06-18:
Representanten Jenssen spurte hva det var som skulle foranledige at Senterpartiet kunne gå inn for kommunesammenslåinger. Det har vi sagt i hvert innlegg. Det er at en initierer det lokalt, at lokaldemokratiet ønsker det, ser seg tjent med det. Det er den dynamikken som bør avgjøre kommunesammenslåinger, i tillegg til at en baserer det på frivillighet og folkeavstemninger. Så til Njåstad: Jeg har lest side 41 i innstillingen, og jeg har også lest fortsettelsen, der det står – i en merknad fra Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre – at Stortinget skal kunne gjøre vedtak som avviker fra lokale vedtak. Det betyr at spenningsmomentet er om Kristelig Folkeparti kommer til å holde fast ved frivillighet eller gi etter for tvang. Det Njåstad sier, står litt i kontrast til det statsråden faktisk sa i spørretimen, og har sagt til Senterpartiet, der han har gitt det eksempelet at hvis én av tre kommuner sier nei, skal ikke den tredje kommunen «stenge» for kommunesammenslåing – det er et av disse nyordene, en ny definisjon, men det er jo egentlig tvang det handler om.
Helge Orten (Høyre), 2014-06-18:
Det er mange sider ved kommuneproposisjonen jeg godt kunne tenke meg å kommentere. Det er lagt fram et godt opplegg for kommunene, og ikke minst skal vi gjennomføre den største kommunereformen på 50 år. Dette er en nødvendig og riktig lokaldemokratisk reform, og jeg er fornøyd med at det er lagt opp til en framdriftsplan som både sikrer god framdrift og gir nødvendig tid til omstilling. Dette blir bra. Når jeg tar ordet, var det flertallsmerknadene om fergeavløsningsmidler som fikk meg til det. Det er en utrolig viktig sak for hele Kyst-Norge og et viktig grep for å bygge gode bo- og arbeidsmarkedsregioner. Slik sett er det også et viktig grep for å bidra til sterkere og mer robuste kommuner. I regjeringsplattformen er det slått fast at fergeavløsningsordningen for riksvei skal utvides. Det betyr at den skal økes utover de 30 årene som maksimalt kan legges til grunn i dag. Neste trinn, slik jeg ser det, vil da være 40 år. I kommuneproposisjonen har de fire samarbeidspartiene blitt enige om å be regjeringen utrede en ordning med fergeavløsningsmidler også for fylkesveiprosjekter. Siden forvaltningsreformen i 2010 har det vært uklart hvordan dette skal håndteres innenfor inntektssystemet til fylkeskommunene. At det nå blir tatt tak i, er flott og utrolig viktig for utviklingen av mange gode samferdselsprosjekter der det er ønskelig å erstatte ferge med bro eller tunnel. Fergeavløsningsmidler er ikke ekstramidler over budsjettet. I dag mottar fylkeskommunene overføringer fra staten for bl.a. å dekke fergedriften. Med de nye inntektskriteriene vil dette bli utmålt basert på objektive kriterier, som f.eks. andel fergesamband. Blir en ferge erstattet med en bro eller en tunnel, er hele poenget at de pengene som i dag går til fergedrift, kan gå inn i finansieringen av den broen eller den tunnelen. Det er altså en alternativ bruk av allerede bevilgede penger i en tidsbegrenset periode. For staten er dette en vinn-vinn-situasjon. Den rød-grønne regjeringa klarte ikke å få etablert en ordning for fergeavløsning på fylkesvei innenfor fylkeskommunens inntektssystem. Med nye objektive kriterier for fordeling av rammetilskudd til fergedrift blir dette mye enklere. Vi må ha de samme rammevilkårene for finansiering av fergeavløsningsprosjekt uavhengig av om det er fylket eller staten som har ansvaret. Flertallsmerknaden fra samarbeidspartiene er derfor utrolig viktig. Nå vil vi få på plass en fergeavløsningsordning, ikke bare for riksvei, men også for fylkesvei.
Ove Trellevik (Høyre), 2014-06-18:
Eg har tidlegare vore ordførar i Sund kommune i Hordaland. Der var eg òg leiar i Regionrådet Vest for kommunane Askøy, Fjell, Sund og Øygarden. Her var eg tidleg med og tok initiativ til å starta ein prosess for kommunesamanslåing, med mål om å endra kommunegrensene. Bakgrunnen for vårt lokale engasjement var at me oppfatta at det var brei politisk einigheit blant dei store partia her på Stortinget om ein slik prosess. Lokalt var me einige, både arbeidarpartiordførarar og høgreordførarar, om at det etter valet i 2014, regjeringsskifte eller ikkje, ville koma endringar. Difor vert eg no litt forundra over Arbeidarpartiet og kva signal dei sender. Frå media har me fått med oss at Helga Pedersen allereie i 2010 meinte at tvang var nødvendig. Og i valprogrammet til Arbeidarpartiet er det ganske tydeleg at dei ønskjer færre kommunar. I ettertid kjem det fram at Arbeidarpartiet meiner at kommunereforma er for puslete, og no sist at ho er for offensiv. I dag har Helga Pedersen gjort greie for kvifor Arbeidarpartiet ikkje støttar heile kommunereformopplegget. Det går bl.a. på tidsaspektet og dei økonomiske verkemidla. Denne dobbeltkommunikasjonen frå Arbeidarpartiet skapar noko usikkerheit, både blant innbyggjarane og blant andre, ikkje minst blant Arbeidarpartiet sine eigne ordførarar, som eg har god kontakt med. Helga Pedersen seier i innlegget sitt at folk veit sitt eige beste. Det har for så vidt Høgre meint i mange, mange år, men kommunereform og endringar i kommunegrense handlar etter mi erfaring også om folks følelsar og ikkje berre om folks eige beste. Mange er for kommunesamanslåing, men ikkje i sin kommune. Dette kan me høyra fleire plassar. Dette kan skuldast at mange kommunar har flinke lokalpolitikarar som maksimerer interessene til kommunen. Då kan det fort verta suboptimalisering i ein region. Det som er godt for éin kommune, treng ikkje nødvendigvis å vera godt for heile regionen, eller for nabokommunen, for den saks skuld. Suboptimalisering gjennom mange år kan ha skapt uheldige samarbeidsrelasjonar mange stader. Det gjer at frivilligheit kan vera krevjande. Dette kjenner eg svært godt til. Difor sette eg veldig stor pris på Marit Arnstad sine ord her om at det må vera «raushet og respekt» når desse prosessane skal gjennomførast. Eg er likevel glad for at Arbeidarpartiet i sitt valprogram har følgjande formulering: «Arbeiderpartiet mener at enkeltkommuner ikke må kunne stanse endringer som er hensiktsmessige ut fra regionale hensyn.» Eg håpar at Arbeidarpartiet er tydeleg på målet dei vil oppnå, i tråd med valprogrammet, og at dei oppfordrar ordførarane sine ute i kommunane til å ta aktivt del i prosessen, slik at me i denne reforma får gode lokale prosessar til beste for innbyggjarane. Då slepp kanskje Arbeidarpartiet å bruka denne unntaksbestemminga i partiprogrammet sitt, som Helga Pedersen omtalte, i siste avsnitt om tvangssamanslåing.