Lisbet Rugtvedt (Sosialistisk Venstreparti), 2001-01-19:
Gjennom de tre EØS-direktivene som vi i dag behandler, blir vi pålagt å endre norske regler som er innført for å beskytte helsa vår. Det er ikke ny helsekunnskap som gjør at vi skal endre regelverket for tilsetningsstoffer. Det er hensynet til den frie vareflyten som krever at alle skal ha det samme dårlige regelverket på dette området. Vi skal ikke tillate oss å være føre var. En lang rekke instanser har uttalt seg. Disse har representert forbrukere, næringsmiddelprodusenter og -distributører. Ingen har ment at direktivene kommer til å tilføre oss noe positivt, eller at de fyller et behov. Tvert imot har mange levert godt begrunnet kritikk. Heller ikke Regjeringen har ifølge proposisjonen ønsket disse direktivene. Økt bruk av nitrat og nitritt vil innebære kreftrisiko. Ved behandling av kjøtt som inneholder disse stoffene, omdannes de til nitrosaminer, som er kreftfremkallende. Det er heller ikke videre appetittvekkende å vite at dette er stoffer som egner seg til å dekke over manglende hygiene. Allerede i dag er det uro over om kjøttet i norske butikker er trygt å spise. Det vi trenger minst av alt, er enda flere utrygghetsmomenter når vi handler kjøtt. Azofargestoffer er i dag tillatt i en så liten grad at det ikke medfører fare for befolkningen som helhet. Direktivet åpner for utstrakt bruk av disse allergifremkallende fargestoffene i produkter som leskedrikker, sukkervarer, is, snacks og desserter. Med andre ord: De vil dukke opp i barnas favoritter. Det kan bli en tung pedagogisk oppgave for dem som har barn i faresonen, å lære barna å lese godt på merkelappene og avstå fra det som har de morsomste fargene. I proposisjonen opplyses det at stoffene kan utløse overfølsomhetsreaksjoner hos enkelte. Det er uklart hvor mange dette kan dreie seg om. Danske, svenske og amerikanske studier tilsier at det kan dreie seg om mellom 500 og 2 000 mennesker for Norges del. Økt bruk av azofargestoffer kan dermed bli et alvorlig problem for ganske mange mennesker. Direktivet om søtstoffer åpner for bruk av en rekke søtningsstoffer, hvorav cyklamat er det mest problematiske. Det er ikke helt lett å begripe hvorfor vi skal svelge dette, når selv EUs vitenskapelige komite anbefaler en daglig dose som ligger godt under grensen i direktivet. Norge ber her om en overgangsordning. SV mener at vi bør si nei til dette direktivet. SV mener altså at Norge bør benytte reservasjonsretten og ikke akseptere noen av de tre direktivene. Det er soleklare helseargumenter mot alle tre. Da næringskomiteen hadde sin høring, kom det tydelig fram at det springende punkt i denne saken var synet på reservasjonsretten i EØS og frykten for reaksjoner fra EU. Når dette blir det viktigste argumentet, er det merkelig at ikke komiteen har lagt mer vekt på å få reservasjonsretten belyst. Til høringen var det ikke invitert eksperter på EØS-rett. En interessant utredning, bestilt av Senterpartiet gjennom Stortingets utredningsseksjon, forelå den samme dagen som utenrikskomiteen behandlet saken. Flertallet besluttet at komiteen ikke skulle ta seg tid til å se nærmere på utredningen før en avgav høringsuttalelse. Utredningen slår fast en rekke interessante forhold. Dr. juris Finn Arnesen ved Senter for europarett sier: «EØS-avtalen åpner neppe for beskyttelsestiltak med pønalt tilsnitt». Rene straffereaksjoner er dermed lite aktuelt. Finn Arnesen sier videre: «Reservasjonsadgangen er ubetinget og udiskutabel. Det er derfor neppe treffende å se det slik at en bruk av reservasjonsadgangen i seg selv utløser en tvist om forståelsen eller anvendelsen av EØS-avtalen.» Reservasjonsretten ble brukt som et argument for EØS-avtalen. Dersom reservasjonsretten skal være reell, må den kunne brukes. Vi har her en sak hvor det er klare helseargumenter for å ta i bruk reservasjonsretten. EU vil ikke kunne påstå at vi er ute etter å mele vår egen nasjonale kake, eller at vi vil snike oss unna felles forpliktelser. Tvert imot vil jo strenge norske standarder først og fremst få konsekvenser for produsenter i Norge. Det synliggjør en meget alvorlig svakhet ved EØS-avtalen dersom det ikke skal være mulig å opprettholde standarder som har rene helsemessige begrunnelser. Dagligvarehandelen har gitt løfter om at de ikke ønsker å endre praksis med hensyn til hvilke tilsetningsstoffer som skal være i handelen. Det er positivt at varehandelen har tatt et slikt standpunkt, selv om det ikke er i form av en avtale, slik vi først kunne få inntrykk av. Men det er svært lite trolig at dette standpunktet fra dagligvarehandelen har særlig lang holdbarhet og vil holde stand mot markedsføring av produkter som inneholder de aktuelle tilsetningsstoffene. SV mener at det er beklagelig at Norge ikke skal vise politisk mot til å holde fast ved de helsemessige argumentene mot de aktuelle tilsetningsstoffene. På dette området kunne Norge fungere som en pådriver – om vi bare torde.