Petter Løvik (Høyre), 1999-03-16:
Eg trur ikkje det er grunn til å trekke i tvil at kunnskap i morsmålet er veldig viktig for å kunne tileigne seg både norsk og annan kunnskap. Men det som er viktig i denne debatten, er å prøve å få den ned på jorda og sjå på det som er temaet i dag, nemleg den offentlege grunnskulen si rolle i dette arbeidet. Eg føler vel at eg står litt midt imellom den eine sida, som vil ignorere desse problema, og den andre sida, som viser i så mange ord ein velvilje at eg føler vi kan gå oss vill i ein jungel av kvelande velvilje som ikkje vil føre til praktiske resultat. Frå Høgre si side har vi sagt heilt klårt at det er eit mål at framandspråklege elevar så snart som muleg etter skulestart skal ha så gode norskkunnskapar at dei utan problem kan følgje undervisning på norsk. For å nå dette målet må skulen sjølv i kvart enkelt tilfelle vurdere kva metode og tiltak som best muleg kjem elevane sine behov i møte. Om skulen finn det føremålstenleg og nødvendig må morsmålsundervisning/tospråkleg undervisning og ekstra norskopplæring kunne nyttast. Høgre meiner at den primære oppgåva for skulen er å gi tilstrekkelege kunnskapar i bruk av norsk, og meiner på same måten som meldinga at tilbod om morsmålsopplæring bør gå til elevar med avgrensa norskkunnskapar. Høgre er også einig i at det er den enkelte elev sine føresetnader og språklege bakgrunn som må vere utgangspunktet for korleis opplæringa i grunnskulen skal tilretteleggast. Etter vår oppfatning er det ein naturleg konsekvens av dette synet at tiltak som morsmålsopplæring/tospråkleg opplæring må vurderast på same måten som andre hjelpe- og støttetiltak som blir brukte i grunnskulen for å oppfylle kravet om å gi den enkelte elev opplæring i samsvar med evner og føresetnader. Høgre meiner derfor at det ikkje er nødvendig å vedta eigne forskrifter og læreplanar som pålegg kommunane spesielle forpliktingar når det gjeld morsmålsopplæring. Høgre reknar det som sjølvsagt at den enkelte kommune, først og fremst med ansvaret delegert ned til den enkelte skulen, vil bruke dei metodane og dei tiltaka som er mest eigna i det enkelte tilfellet. Ut frå same prinsippet meiner Høgre at finansiering av morsmålsopplæring og tospråkleg opplæring bør skje på same måten som for anna undervisning. Vi ser ingen grunn til å halde fram med ei finansieringsform som kan gi inntrykk av at tilbod om morsmålsopplæring er viktigare og høgare prioritert frå staten si side enn andre delar av det samla undervisningstilbodet. Vi har derfor i innstillinga lagt fram eit forslag, som eg hermed fremmar, som seier følgjande: «Stortinget ber Regjeringen legge til grunn at morsmålsopplæring/tospråklig opplæring skal vurderes på lik linje med andre tiltak/metoder som brukes i grunnskolen for å kunne gi den enkelte elev undervisning tilpasset evner og forutsetninger. Dette betyr bl.a. at det ikke gis egne forskrifter om kommunenes plikt til å tilby morsmålsopplæring/tospråklig opplæring, at det ikke utarbeides egne læreplaner for morsmålsopplæring og at de spesielle statlige tilskudd til morsmålsopplæring oppheves.» Vi vil også vise til at Høgre i Dokument nr. 8:28 har foreslått at det blir sett i gang eit prøveprosjekt med ekstra norskopplæring for førskulebarn som ikkje har tilstrekkelege kunnskapar i norsk. Og eg merka meg med interesse at representanten Dørum gav ei viss tilslutning til vårt forslag der. Vi meiner også at det forholdet at vi kan få inn betre kunnskapar i førskulealderen, vil redusere behovet for morsmålsopplæring i grunnskulen. Også dette forholdet talar i den retninga at vi bør unngå å binde kommunane gjennom forskrifter om å øyremerke tilskot til morsmålsopplæring, sidan ei slik binding i praksis vil gjere det vanskelegare for kommunane å satse på utbygging av norsktilbod for born i førskulealderen. Saksordføraren begynte sitt innlegg med å skryte av semja i komiteen. Ho nemnde ikkje Høgre blant dei mest samarbeidsvillige. Det vel eg akkurat i dette tilfellet kanskje å ta som ein liten kompliment. Representanten Lyngstad meinte at hovudskiljelinene gjekk mellom Høgre og Framstegspartiet på den eine sida og dei andre partia på den andre sida. Det er ein karakteristikk eg vil ta sterkt avstand frå. Eg håpar ein klarar å sjå skiljelinene både mellom oss og Framstegspartiet og dei andre partia.