Åslaug Haga (Senterpartiet), 2004-12-03:
Dette blir en røff overgang. Jeg skal bare få lov til å knytte noen få kommentarer til de endringene som Senterpartiet har foreslått i budsjettet. Vi har foreslått en betydelig styrking av informasjonsstøtten til fredsorganisasjonene og de frivillige organisasjonene og av støtten til informasjon om Europa-samarbeid. Vi syns det er trist at Regjeringa har valgt å kutte på dette viktige arbeidet. Alle stemmer trenger å bli hørt i det norske samfunn. Problemet er jo ikke at vi har for mye utenrikspolitisk debatt i Norge, problemet er snarere at vi har for lite. Derfor er det galt at denne støtten er blitt kuttet, ikke minst i en tid hvor norsk utenrikspolitikk på viktige områder er i endring, også som en konsekvens av at verden rundt oss endrer seg. Senterpartiet har også foreslått å øke støtten betydelig til presse-, kultur- og informasjonsarbeid. Det gjør vi fordi vi mener at dette er et felt som representerer et stort ubrukt potensial i norsk utenrikspolitikk. Det er egentlig forunderlig – all den tid vi syns å være enige om at Norge f.eks. har betydelig symbolsk makt i kraft av sin internasjonale rolle som fredsnasjon – at vi ikke har større ambisjoner i forhold til å kommunisere dette ut. Vi er vel i Norge også enige om at ett av de områdene der Norge virkelig har et utviklingspotensial, er turisme. Skal vi greie å tiltrekke oss turister, må folk faktisk vite om oss. Utenriksstasjonene har en viktig jobb å gjøre i så henseende. Senterpartiet er imponert over hva mange av utenriksstasjonene får til på presse-, kultur- og informasjonsområdet, tatt i betraktning de knappe ressursene som de har, men her ligger det en formidabel mulighet til å få gjort veldig mye mer med svært begrensede ressurser, i den forstand at det ikke koster mye å få mer fart på dette. Presse-, kultur- og informasjonsarbeidet er også viktig, fordi det gir våre kunstnere en mulighet til å profilere Norge utad. Det er god reklame for landet, og det gir også kunstnerne en mulighet til å få impulser fra utlandet. Vi snakker altså her om en vinn-vinn-situasjon. Senterpartiet hadde også ønsket at innsatsen overfor Russland hadde vært større enn det som ligger inne i budsjettet, både hva angår prosjektsamarbeid, og hva angår atomsikkerhetssamarbeid. Den norsk-russiske grensen er ikke bare en grense mellom nasjonale territorier, men også en grense mellom enorme kontraster når det gjelder levestandard, sosial sikkerhet og miljø. Norge har åpenbart ikke bare et særlig moralsk ansvar, men også en enorm egeninteresse i å bistå områdene i Nordvest-Russland. Til tross for suksessen med bedret tuberkulosekontroll, bl.a. finansiert over kap. 197, så gjenstår det enorme utfordringer knyttet til både tuberkulose og andre infeksjonssykdommer i Russland. Det er dokumenterte merbehov på området, ikke minst når det gjelder å kontrollere multiresistent tuberkulose, men også, som vi utmerket godt vet, når det gjelder hiv/aids og andre infeksjonssykdommer. Den utviklinga vi har med hensyn til helsesituasjonen i Nordvest-Russland, er en tikkende bombe, som vi har rett utenfor stuedøra vår, og som ikke kan neglisjeres. Senterpartiet mener også at det er uheldig om handlingsplanen for atomsaker ikke skulle bli tilført tilstrekkelig med midler. Vi er nok alle enige om at det er i vår egeninteresse å få fortgang i arbeidet med sikring av atomkraftverk, og at vi i tillegg sikrer en forsvarlig lagring av radioaktivt avfall. Dette er et arbeid som bør styrkes og definitivt ikke reduseres. Når det gjelder bistanden, har vi en utviklingsmelding liggende i Stortinget som vi driver og behandler. Jeg skal ikke si mye om det her. La meg bare kommentere vår omdisponering av midler fra Verdensbanken til FN. Senterpartiet tar sjølsagt sikte på å oppfylle våre forpliktelser i forhold til kapitalpåfyllinger til bankene. Men vi er opptatt av at Norge i større grad skal underbygge vår støtte til FN også finansielt. Det er viktig, ikke minst i en tid hvor FN skal igjennom et svært viktig reformarbeid. Til slutt: La meg bare uttrykke glede over at det er funnet løsninger for Rafto-stiftelsen, og at man også har funnet en løsning i forhold til Kypros, sånn at vi kan fortsette våre initiativ på Kypros.