Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2013-12-16:
Jeg vil takke saksordføreren for en god gjennomgang av merknadene til komiteen, og jeg er ikke uenig med ham i noe av det han sier i sitt innlegg. Jeg tar ordet for å understreke komiteens siste merknader i saken. Fra 2006 til 2012 har tilskuddene som tildeles gjennom Norsk kulturfond, blitt mer enn fordoblet. Det vil vi i Arbeiderpartiet trekke fram som udelt positivt – for kunsten, kulturen, publikum og demokratiet. I Prop. 1 S for 2013–2014 formulerte den rød-grønne regjeringen at et sentralt mål for kulturpolitikken er å legge til rette for at alle skal få tilgang til et bredt spekter av ulike kunst- og kulturtilbud. Det offentlige engasjementet skal bl.a. bidra til å redusere geografiske skillelinjer. Likevel opplever vi nå å lese i Riksrevisjonens rapport at tildelingen av tilskudd fra Kulturrådet er geografisk ulikt fordelt. Hvorfor i all verden er det sånn? Hvorfor ligger Oslo så høyt på tilskuddstildelingen per innbygger? Er det noe i luften her? Er det noe med Karl Johan, med Marka, med de store levekårsforskjellene fra øst til vest her som er spesielt egnet til å avle kunstneriske evner av ypperste kvalitet? Er det alle forretningene, det enorme utvalget av stramme bukser og hovedmålsjakker som gjør at allsidigheten blomstrer? Er det antall centimeter asfalt man tråkker i sin barndom, som avgjør hvorvidt kulturblodet bruser i en kropp? Blir man spesielt kunstnerisk anlagt av å drikke kaffe fra melkeglass og betale 45 kr koppen? Jeg tror ikke det. Kulturrådet selv forklarer fordelingen med følgende: Flere søkere har bosteds- og avsenderadresse i Oslo og i større byer. I statistikk registreres avsenderadresse, mens prosjektutvikling, produksjon og formidling foregår i andre fylker over hele landet. Det er betryggende. Det er ulike måter å vurdere sammenheng mellom antall søknader og tilskudd og forhold mellom søknadssum og tilskuddssum når geografisk spredning vurderes. Her trekker man eksempelvis fram fylker som Sogn og Fjordane, Finnmark, Troms og Buskerud, som da får høyere tildelingsprosent enn Oslo. Levekårsundersøkelsen viser at flest profesjonelle kunstnere bor og virker i de store byene, og i særlig grad i Oslo. Her ligger også flere sentrale landsomfattende organisasjoner. Det er viktig å bemerke at disse har adresse i Oslo og andre storbyer, men formidler prosjekter i hele landet. Som saksordføreren var inne på, vurderer Norsk kulturråd søknader ut fra kunst- og kulturfaglig skjønn, og geografisk fordeling av disse tildelingene må også ses i sammenheng med krav til kvalitet og relevans. Det justerer bildet litt. Men det er likevel bekymringsfullt å lese Kulturrådets forklaring på noe annet, nemlig at det også er geografisk ulikhet i tildelingsprosent. Det forklares i Riksrevisjonens rapport med «fylkenes kulturelle infrastruktur og tradisjoner. Der det er etablert et kunstmiljø med kunstnere som kjenner til Norsk kulturråd, vil innvilgelsesprosenten være høyere enn i fylker der virksomheten er mindre kjent, og der kunstnermiljøet er mer fragmentert». Hva slags infrastruktur og tradisjoner er det som tilsier at man som fylke får tildelt mindre midler fra Kulturrådet enn andre fylker? Det lyder i beste fall merkelig og er enormt krøkkete formulert og i verste fall vikarierende. Å få tilskudd fordrer selvfølgelig at man vet hva man skal søke på, at man kan søke på det, hvordan man skal søke, til hvem og når. Det er ikke utøvernes problem at denne informasjonen ikke er godt kjent. Det er vårt alles problem, og det er særlig Kulturrådets ansvar å spre den informasjonen. Det skal ikke være avhengig av at søkerne stiller de rette spørsmålene, det er Kulturrådets jobb å fortelle. Heldigvis er det satt i gang et større arbeid for å rette på dette. De fylkene som lå lavest i 2006, har nå fått mest økning. Samtidig er det også satt i gang tiltak for å rette på og forbedre den geografiske fordelingen av både søknader og tilskudd, bl.a. gjennom utvikling av nettsider, regionale møter og oppsøkende virksomhet mot fylkeskommuner hvor det er få søknader og tilskudd. Jeg vil bare med dette understreke komiteens merknad om at vi er tilfreds med det initiativet, og at vi forventer konkrete resultater av det arbeidet.