Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-10-13:
Jeg skal kommentere noen av de innleggene som har kommet. Veldig mange har gått på det samme – vi er opptatt av at innbyggerne i Norge skal ha tillit til helsevesenet. Jeg har også lyst til å si at i utgangspunktet er tilliten til helsevesenet veldig stor. Men det er klart at når så mange alvorlige hendelser skjer i løpet av et år – under et år, faktisk – er det alvorlig for helsetjenesten generelt, for innbyggernes tillit og selvfølgelig også for de ansatte som jobber i denne tjenesten. Representanten Kjønaas Kjos spurte om hvorfor man ikke fant disse feilene som senere er avdekket, da man hadde den store gjennomgangen i januar/februar. Jeg har lyst til å understreke at det var tusenvis av journaler som ble gjennomgått i helseforetakene. Det som det spesielt ble sett på der, var om man kunne se samme type systemsvikt andre steder i Norge. Det fant man ikke. Men det forhindrer jo ikke at det kunne være enkeltfeil. Som jeg også sa: Det var en liten andel avvik når det gjaldt dette med å flytte på datoer. Men som oftest var forklaringen at det var flyttet på datoer etter avtale med pasienten. Jeg sa ikke at det aldri kan skje noen feil. Det kan man ikke gardere seg mot. Men den typen gjennomgående systemsvikt som i Vestre Viken har vi i hvert fall heldigvis ikke sett så langt andre steder, selv om det har vært feil og svikt, som selvfølgelig er alvorlig nok. Jeg er veldig enig i at vi må ha åpenhet om disse hendelsene. Derfor synes jeg det har vært viktig å ta dette frem, se på det, for nettopp å kunne lære og se hvilke tiltak det er viktig å sette i verk for at ting ikke skal skje igjen. Representanten Høie sier – jeg oppfatter det i hvert fall slik – at det er stor systemsvikt i helsevesenet. Jeg ville være varsom med å si det. Samtidig må jeg si at på vegne av helsevesenet har jeg større ambisjoner enn at vi skal ligge på internasjonale tall når det gjelder feil. Det er jo også nettopp for å jobbe systematisk med kvalitetsarbeidet vi tar tak i og har tatt tak i det – og jeg har tatt tak i det. Det er gledelig å se at der hvor man virkelig går inn og jobber systematisk med å bedre kvaliteten – f.eks. gjelder det Ahus, som har meget gode internasjonale resultater når det gjelder å komme lavt ut med hensyn til sykehusinfeksjoner – ser vi at det nytter. Det er heller ingen grunn til å tro at ikke helseforetakene har tatt fatt i dette når vi så sterkt har satt krav til at det skal jobbes med dette. Vi lovfester nå krav til kvalitetsarbeid i spesialisthelsetjenesteloven. Så er spørsmålet: Er det slik at kvalitetsarbeidet har gått på bekostning av å holde økonomien under kontroll? Jeg er ikke i tvil om at hvis vi ikke hadde hatt balanse i økonomien i helseforetakene, hadde jeg fått ganske mange spørsmål i Stortinget på bakgrunn av det – hvorfor ikke helseforetakene følger de budsjettene som Stortinget faktisk vedtar, og de rammene som Stortinget setter. Jeg mener at det er en forutsetning at vi har balanse i økonomien, men det er samtidig en forutsetning at balansen er sunn, at sykehusene faktisk har mulighet til å gi god pasientbehandling for de midlene som blir stilt til disposisjon. Så dette er ting som egentlig går sammen. Vi skal aldri kompromisse på kvalitetsarbeid, det skal aldri være noe kompromiss at helsepersonell gjør jobben sin skikkelig, ut fra økonomiske motiver. Meldeordningen blir endret med tanke på at vi vil være på internasjonalt nivå når det gjelder meldeordning, at vi altså vil gjøre det på samme måte som man gjør det i andre land, som man gjør det i EU, som Verdens helseorganisasjon anbefaler, nettopp fordi vi skal lære av de feilene som skjer. Representanten Hansen spør om finansiering. Jeg mener at den balansen som er nå, er en balanse vi kan leve med. Men vi skal alltid vurdere om finansieringen står i forhold til den kvaliteten vi har, og det kvalitetsarbeidet som er.