Leif Frode Onarheim (Høyre), 2005-05-31:
Industrien er fortsatt en hjørnestein i vår verdiskaping. Prosessindustrien, ofte kalt kraftkrevende industri, har utviklet seg til å bli helt på topp i verden når det gjelder produktivitet og energieffektivitet, den er miljøvennlig og er dessuten i hovedsak lokalisert i Distrikts-Norge. Forbruket av kraft er den største enkeltkostnad for denne del av industrien. Det er derfor helt naturlig at et samlet storting er opptatt av å sikre bedriftene tilstrekkelig kraft til akseptable priser og med stor grad av forutsigbarhet. Energiloven har i all hovedsak virket etter intensjonen. Markedet har fungert tilfredsstillende. Riktignok har prisnivået økt noe, og spotprisene har vært gode, slik at det har vært tegnet relativt få langsiktige kontrakter. Det er nødvendig over tid å ha en rimelig balanse mellom tilbud og etterspørsel, dersom et marked skal fungere. Dessverre er det slik at vi i Stortinget i mange år har stoppet viktige kraftutbygginger på grunn av uheldige miljøvirkninger – noen reelle og noen med liten negativ effekt. Det har blitt mer og mer klart for de fleste at vi nå er nødt til å bringe mer elektrisitet inn i markedet, samtidig som vi må stimulere til fortsatt satsing på enøk og energieffektivitet. Norge har nå et underskudd i kraftforsyningen, selv i år med normal nedbør. Det er et betydelig potensial for opprusting av eldre kraftverk, bygging av småkraftverk og omlegging av elektrisitetsforbruket med sikte på mer effektiv bruk. I tillegg til viktige sparetiltak er nå det aller viktigste vi kan gjøre, å sikre at ny kraft bygges ut. Dette gjelder ny fornybar energi, som vind, bølge, tidevann og bioenergi. Det mest nærliggende som kan monne i krafttilgangen, og som raskt kan komme på markedet, er utbygging av gasskraft. Det er derfor mitt håp at de tre gasskraftverkene som har konsesjon – i første omgang gasskraftverket på Kårstø – kan realiseres. Flertallet i innstillingen fra energi- og miljøkomiteen har også en rekke andre forslag som man mener det er mulig å gjennomføre for å sikre prosessindustrien tilstrekkelig kraft til akseptable priser. Hvorfor har ikke regjeringspartiene kunnet støtte disse forslag? EØS-avtalen stiller krav til hvordan et marked skal fungere. Spørsmålet om å lage ordninger som sikrer industrien kraft utover de rene markedsbaserte ordninger, er vurdert flere ganger i departementet, det har vært samtaler med ESA, og det har vært konsultert ekspertise, men svaret har hele tiden vært det samme: Dette vil ikke kunne gjennomføres. Industrien trenger fremfor alt forutsigbarhet. Jeg ville føle det var å kaste blår i øynene på ledelse og ansatte i bedriftene om vi lot som om det var mulig med noe «easy fix» for å løse kraftproblemene for industrien. De aller fleste bedriftene i denne del av industrien har da også sikret seg en betydelig mengde kraft i form av kontrakter fra norske og utenlandske leverandører, men fortsatt er det noen få hvor de myndighetsbestemte kontrakter etter hvert løper ut, og hvor bedriftene ikke har sikret seg nye langsiktige kontrakter i markedet. Jeg synes ikke vi på Stortinget skal forsinke disse i å skaffe seg kontrakter, slik som andre bedrifter har gjort, i et usikkert håp om at et eget industrikraftregime skal redde kraftbalansen. Det blir ikke mer kraft i markedet – ja, det blir ikke en eneste ny kWh – av å lage et eget marked og fordele den begrensede kraftmengden på en annen måte. Men også tilsvarende industri i EU står overfor de samme problemer: lite tilgjengelig langsiktig kraft og høye priser. Jeg er kjent med at det er en tett dialog mellom europeisk industri og EU-kommisjonen for å vurdere alternative løsninger. Regjeringspartiene har derfor spesielt anmodet Regjeringen om å følge prosessen i EU nøye, og dersom EU-kommisjonen skulle gi grønt lys for spesielle ordninger for denne industri, vurdere tilsvarende tiltak i Norge. Noen i denne sal vil anklage Regjeringen og regjeringspartiene for passivitet, likegladhet overfor industrien og liten vilje til å finne løsninger. Dette er helt galt! Jeg føler meg sikker på at industrien vil være enig med oss i at forsterket fokus på krafttilgang, generelt gode rammebetingelser og ærlighet og redelighet i hva vi mener vi kan få til av spesialordninger, er viktig. Selvsagt kan også vi lene oss tilbake og si at vi kan vel faktisk utrede dette enda en gang, la tiden gå til over valget og late som vi tror på mulighetene. Vi velger i stedet en åpen og realistisk holdning til disse spørsmål. Men for å snu hver stein og kvalitetssikre synet på hva som kan tillates, har Olje- og energidepartementet satt ned en ekspertgruppe som skal gå gjennom alle sider av dette spørsmålet på nytt. Igjen har regjeringspartiene presisert at skulle ekspertgruppen avdekke muligheter, må Regjeringen komme tilbake til Stortinget på egnet måte. Vi ønsker en sterk, lønnsom og konkurransedyktig prosessindustri i Norge. Tilgang på kraft, forutsigbare rammebetingelser, realistiske fremtidsvurderinger og en rente- og valutakurs som industrien kan overleve med, er det viktigste vi fra Stortinget kan gjøre for å sikre bedriftene. Her har vi alle i denne sal et stort ansvar. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre vil stemme for forslag I og stemme mot de øvrige romertallsforslag.