Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-12-14:
Jeg skal begynne med å si noen ord om rammeområde 1 – Moderniseringsdepartementet. Det er ingen hemmelighet at Fremskrittspartiet var det partiet som var mest kritisk til statsråd Meyers forgjenger, statsråd Norman. Vi hadde knyttet håp til at Norman skulle bli en statsråd som sørget for en revolusjon i statsforvaltningen i form av effektivisering, konkurranseutsetting og andre forvaltningsreformer. Vi ble imidlertid skuffet. Det eneste han vil bli husket for, er noen diskutable regninger og en meningsløs flytting av en del statlige tilsyn. Vi ser i disse dager hvordan denne flyttingen har båret av sted. Flyttingen av Luftfartstilsynet er i ferd med å ende med totalhavari. Flyttingen av de andre tilsynene har medført store kostnader og at mange dyktige mennesker har sluttet. Det er liten tvil om at kvaliteten på tilsynene er svekket. Man har da oppnådd et resultat i form av at man har flyttet noen arbeidsplasser rundt på kartet. Men det blir ikke flere arbeidsplasser i Norge av det. Så langt har vi ikke sett slike tanker hos statsråd Meyer. Vi har derfor igjen et håp om at det nå skal bli fart i moderniseringsarbeidet, og vi håper at statsrådens tittel, moderniseringsminister, bærer bud om dette. Det er viktig for Fremskrittspartiet at offentlig administrasjon gjøres så enkel og kostnadseffektiv som mulig. Her har Norge store utfordringer. Det er vårt håp at Moderniseringsdepartementet skal være en motor i dette arbeidet i samråd med den øvrige forvaltning. Vi er i verdenstoppen når det gjelder andelen ansatte i offentlig sektor. Om vi sammenligner med andre land, er det hevet over tvil at Norge har en vekst i offentlig sektor som er ute av kontroll. Sett over noen år er antallet nyansettelser i offentlig sektor i overkant av 30 pr. dag – hver dag hele året – når man ser på det statistisk. Både i Sverige og i Danmark har man klart å stagge denne utviklingen, uten at disse landene er blitt beskyldt for å rasere sine velferdssystemer. I Norge peker imidlertid pilen kun én vei – oppover. Det er et stort behov for konkrete prosjekter når det gjelder effektivisering og konkurranseutsetting. Vi har behov for at det tas tak i dette området. Om det hadde vært gjort tidligere, ville kanskje den krisen i Kommune-Norge som vi til stadighet hører om, ikke vært så stor. Om det hadde vært gjort grep i både stat, fylker og kommuner som f.eks. å bruke konkurranseutsetting, kunne mange kommuner og fylkeskommuner ha spart store beløp. Så noen ord om rammeområde 2 – Barne- og familiedepartementet. Vi har i år hatt et meget godt budsjettsamarbeid med regjeringspartiene om alle rammeområder innenfor familie-, kultur- og administrasjonsbudsjettet. Men på enkelte felt er det fortsatt en betydelig avstand mellom partiene. Dette gjelder bl.a. de statlige bevilgninger til likestillingsarbeidet og til de homofiles organisasjoner. Fremskrittspartiet mener det er feil å opprette og drive selektive tiltak for friske og arbeidsføre voksne mennesker kun på basis av deres kjønn eller seksuelle legning. Vi har tiltro til at kvinner og menn, enten de er heterofile eller homofile, kjenner sine egne behov og rettigheter, og vi har tiltro til at de selv kan ivareta disse i forhold til eventuell diskriminering som måtte foregå. Vi synes faktisk det er slik at det å lage slike spesielle tiltak er å nedvurdere det enkelte individ i forhold til deres kjønn eller seksuelle legning. Barnehagene ligger også innenfor Barne- og familiedepartementets område. Når det gjelder barnehagene, står Fremskrittspartiet fast på de avtaler og forlik vi har vært med på. Dette gjelder både utbygging, makspris og likebehandling. I finansinnstillingen fikk vi også med oss regjeringspartiene på at vi i forbindelse med de saker som kommer på vårparten, skal få en vurdering av enhetskostnadsprinsippet, for å få en større likebehandling mellom private og offentlige barnehager. Og det er vi svært glade for. Et annet område som ligger innenfor Barne- og familiedepartementet, er kontantstøtten, som jo har vært gjenstand for betydelig debatt i de to foregående innlegg og replikkvekslinger. På dette felt ser vi kontinuerlige angrep fra de sosialistiske partiene. Arbeiderpartiet og SV ser ut til å være livredde for ordninger som øker den enkeltes valgfrihet. Foreldre som velger barnehager, får en betydelig offentlig støtte. Det er det ingen tvil om. Kontantstøtten er en liten kompensasjon for dem som velger annerledes. Dette gir en fleksibilitet i omsorgsform som mange etterspør. Kontantstøtten er et viktig familiepolitisk tiltak som gir valgfrihet og mer tid til barna. Tilbake der jeg startet, med rammeområde 1: Innen dette feltet finner vi bl.a. fylkesmannsembetene. Etter Fremskrittspartiets syn bør disse holdes i vesentlig strammere tøyler enn i dag. Det er klart at fylkesmannsembetene gjør en stor og viktig jobb innenfor bl.a. kontrollvirksomhet, men ofte kan det gå ut over lokaldemokratiet. Vi vil her vise til Fremskrittspartiets Dokument nr. 8:90 for 2003-2004, forslag om å begrense innsigelsesretten i plan- og arealsaker fra fylkesmannens side. Helt til slutt: Jeg registrerte representanten Faldets svar på mitt spørsmål når det gjelder de manglende bevilgninger fra Arbeiderpartiet til Konkurransetilsynet. Jeg er imidlertid ikke helt sikker på om jeg forstod svaret – eller det som skulle ha vært svaret. Det var noe om hva Fremskrittspartiet hadde foreslått i forbindelse med loven, men det var ingen klar og tydelig respons på det spørsmålet jeg faktisk stilte: Når man uttrykker en slik skepsis til markedskreftene og de dominerende aktørene i næringslivet, hvorfor går man da inn og kutter i bevilgningen til Konkurransetilsynet, som faktisk er det eneste solide våpenet vi har, mot dem som misbruker sin markedsmakt? Jeg synes det er direkte ulogisk at man, når man er svært bekymret for et område, kutter ned på det. Det kan jeg ikke helt forstå. Det er selvfølgelig slik at også vi er enig i at det skal føres en nøye kontroll innenfor barnevernsområdet, på samme måte som Arbeiderpartiet tar til orde for, men at vi skal ta penger fra Konkurransetilsynet for å oppnå dette, fortoner seg for Fremskrittspartiet meningsløst.