Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2003-02-13:
Først vil jeg gi honnør til forslagsstillerne for å ha satt et meget viktig spørsmål på dagsordenen. Men ulike vurderinger av virkemidler betyr ikke uenighet om målene – her er vi faktisk helt enige – og det er et ønske også fra Regjeringens side å ha et like sterkt fokus på å adressere det omfattende problemet som truer tropisk skog og regnskog. Vi vet jo alle at tropisk skog og regnskog er verdens lunger, og at betydningen av å ta vare på disse har stor verdi både i forhold til bevaring av genetisk og biologisk mangfold og i forhold til klimaproblemene. Selv fikk jeg se dette på nært hold ved et besøk på Sumatra på forsommeren i fjor sammen med miljøvernministeren. Områdene som var hogd, og ikke minst ulovlig hogd i nasjonalparker, var enorme. Vi fløy over områder som synliggjorde at her var det ikke mange som fulgte regelverket. Verdensbanken sier at etter alt å dømme vil Sumatra i 2005 være uten regnskog. Det er dramatisk. Det er ingen tvil om at her må et omfattende internasjonalt samarbeid til for å få bukt med problemet. Situasjonen er aller verst globalt for den tropiske skogen. Et viktig bidrag fra Norge og andre industriland er derfor bistand for å fremme en bærekraftig ressursforvaltning i de ulike utviklingslandene. Regjeringen legger stor vekt på at tiltak som vurderes for å fremme bærekraftig skogbruk og hindre omsetning av ulovlig hogd tømmer, ikke utilsiktet rammer fattige land som driver bærekraftig skogbruk, med tømmereksport som en viktig inntektskilde. Så her må vi klare å ha flere tanker i hodet samtidig: Å adressere den ulovlige hogsten og ta fatt i den – og det gjør vi nå i oppfølgingen av samarbeidet på miljøområdet med Indonesia, som representanten Rise var inne på – men også å ha et syn for bærekraftig forvaltning i de u-land som driver med dette. Derfor må vi ha både handelspolitiske og utviklingspolitiske perspektiver med oss hele veien i dette arbeidet. Statlige tiltak for omsetning av tømmer kan ikke baseres på vurderinger bare fra frivillige organisasjoner, og det er litt av grunnlaget for den linjen Regjeringen har lagt seg på i denne saken. De må ha grunnlag i internasjonale mellomstatlige ordninger. Når det er sagt, er det selvfølgelig også den mest robuste ordningen. Hvis man nå kan få til et sterkt internasjonalt multilateralt samarbeid på dette området – og EU har begynt – har vi en helt annen mulighet til et mye sterkere virkemiddelapparat på dette området. Derfor er det også nødvendig å sikre at kriteriene er ikke-diskriminerende, etterprøvbare og i samsvar med internasjonale forpliktelser. For vi må også unngå en situasjon der lovlig hogd tømmer fra et land med bærekraftig skogforvaltning stanses ved grensen fordi det kommer fra skogarealer som i dag ikke omfattes av de eksisterende sertifiseringsordningene. Så dette er perspektiver som vi må ha med oss når vi drøfter denne saken. Tiltak som iverksettes fra norsk side for å hindre omsetning av tømmer og trevirke som er basert på ulovlig hogst, må være i tråd med våre internasjonale forpliktelser på andre områder. Regjeringen vil derfor se nærmere på hvordan man kan få til effektive tiltak som både adresserer problemet, og som er utformet slik at de er i samsvar med våre WTO-forpliktelser, og at likeverdighet mellom internasjonale miljøavtaler og WTO-forpliktelsene slik blir ivaretatt. Likeverdighetsprinsippet var det vi klarte å bevare i de ulike forhandlingene i Johannesburg på dette området. Nå var ikke Johannesburg stedet for å forhandle WTO- og miljøavtalene, så det vil vi gjøre i oppfølgingen av Doha-runden og WTO-forhandlingene som nå pågår i Genève. Disse forhandlingene vil derfor fortsatt måtte adressere dette problemet. Den norske posisjonen her er helt klar: Likeverdighet og gjensidig støtte mellom disse to avtaleverkene. Regjeringen vil arbeide internasjonalt sammen med andre lands regjeringer for å finne bi- og multilaterale løsninger som sikrer lovlig og bærekraftig skogbruk. Her kan jeg love – og det har vi også meddelt i brev – at vi vil øke innsatsen. Jeg har også sagt dette i forbindelse med St.prp. nr. 1 for 2002-2003, hvor utviklingssamarbeidet vil være viktig for å adressere problemene med hogst og avskoging i forhold til tropisk regnskog. Vi gjør altså dette bilateralt. Og for tømmereksporterende land vil vi, i nært samarbeid med EU, adressere merkingsproblemet og finne multilaterale løsninger på dette området. Vi vil også ta initiativ i relevante internasjonale fora, som også andre representanter har vært inne på her. I tillegg til å jobbe multilateralt ved å se på merkeordninger og jobbe videre på sertifiseringssiden, vil vi altså jobbe mer aktivt for å øke innsatsen på utviklingssiden. Den innsatsen vil innebære bl.a. den type samarbeid som vi nå går inn i med Indonesia. Men det vil også innebære mer innsats for å hindre ulovlig hogst og sikre bærekraftig forvaltning i mange av de landene som vi har samarbeid med. Dette har vi reflektert i budsjettproposisjonen. Det å sikre det som er igjen av det biologiske mangfoldet, vil for meg være en viktig måte å følge opp forpliktelsene fra Johannesburg på.