Julie Christiansen (Høyre), 2004-10-26:
De årlige NATO-meldingene gir sjelden anledning til opprivende debatter i Stortinget, ganske enkelt fordi det er stor grad av enighet om viktigheten av samarbeidet i NATO og alliansens betydning for norsk sikkerhet. Unntaket fra denne harmonien har vært partiet SV, som gjennom alle år har lagt inn sine kritiske merknader til Norges rolle i NATO, og som ved de seneste stortingsvalg har hatt det som programfestet målsetting å arbeide mot at NATO blir utvidet med flere medlemsland. hjelpe til med å bygge en bred allianse mot NATOs nye strategi. foreslå norsk utmelding av NATO.» Det er heller ikke i den innstillingen vi i dag har til behandling, noe nytt: SV har en lang særmerknad hvor de redegjør for sitt alternative sikkerhetspolitiske syn og for sin prinsipielle motstand mot norsk medlemskap i NATO. Det nye er at SVs alenegang har fått en politisk dimensjon. Fra å være et ytterpartis demonstrasjonstog mot hovedlinjen i norsk sikkerhetspolitikk er det nå grunn til å tro at SVs NATO-kritiske program skal være med og danne utgangspunkt for et mulig samarbeidsprosjekt på venstresiden. Og det gir også en ny dimensjon til behandlingen av denne meldingen. SVs leder, Kristin Halvorsen, har i en pressemelding gjort det klart at partiet har gitt opp sitt standpunkt om å melde Norge ut av NATO. Hun sier imidlertid i samme pressemelding at hun ikke har gitt opp partiets motstand mot NATO. Det kan ikke bety annet enn at SV bringer sin svært kritiske NATO-holdning til et eventuelt regjeringssamarbeid, og at det er like uklart som det alltid har vært hva et eventuelt regjeringssamarbeid mellom SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet vil bety for norsk utenriks- og sikkerhetspolitikk. Det blir derfor særlig spennende å høre om SV i denne debatten vil holde fast ved sine merknader. Partiet tar her til orde for at man skal «videreutvikle et forsvars- og sikkerhetspolitisk samarbeid med nærstående land», og viser til Nordsjø-samarbeidet. Det peker klart i retning av at SV vil bryte med den transatlantiske dimensjonen i norsk sikkerhetspolitikk og satse mer på ad hoc forsvarssamarbeid med enkelte EU-land. Det vil være et dramatisk brudd med den holdning Norge gjennom alle år har hatt til NATO-samarbeidet, nemlig at det nettopp er den transatlantiske dimensjonen og den politiske arenaen som gjør at NATO er av så stor betydning. Det er også grunn til å minne om at NATO er en organisasjon som baserer sine vedtak på konsensus, og at det forventes at vedtakene lojalt følges opp. SVs holdning til NATOs vedtak, ikke minst det at partiet ikke støttet artikkel 5-vedtaket som ble fattet etter 11. september 2001, lover ikke godt i så måte. NATO-medlemskap vil måtte få konsekvenser også for SVs syn på Forsvarets innretning og bevilgningsnivået, i hvert fall hvis vi skal kunne bli tatt seriøst som NATO-land. En forsvarsramme som er 4,4 milliarder kr lavere enn det flertallet i denne sal går inn for, vil dramatisk redusere vår evne til å levere gode bidrag i NATO-sammenheng. Meldingen om NATO-samarbeidet beskriver spenningene i NATO som følge av uenigheten mellom medlemmene i Irak-spørsmålet. Selv om uenigheten over Atlanteren ikke er noe nytt, er det klart at uenigheten og spliden i alliansen ikke bare dreide seg om Irak, men også hadde dypere årsaker. Under den felles overskriften «Kamp mot internasjonal terrorisme» ligger det fortsatt uenighet om vektlegging av ulike sikkerhetspolitiske virkemidler og om behovet for multilateral forankring og folkerettslig legitimering. Komiteens flertall deler Regjeringens bekymring over USAs unilaterale tilnærming og bruk av enkeltstående koalisjoner av villige land, istedenfor å bringe samarbeidet innenfor NATOs rammer. Som utenriksministeren uttrykte det i et foredrag i Oslo Militære Samfund tidligere denne måneden: «En rekke europeiske land – og Norge – hadde nok så avgjort sett at USA hadde lyttet mer til andre – ikke minst til verdenssamfunnets syn slik det kommer til uttrykk i FN. Det ville etter min vurdering støttet både USAs egen sak og vår felles evne til å møte problemer sammen.» Synet på hva som er legitim bruk av militærmakt regnes som den klareste skillelinje mellom Europa og USA i dag. Komiteens flertall legger avgjørende vekt på at norsk deltakelse i internasjonale operasjoner må være folkerettslig forankret, og at politisk og moralsk legitimitet i tillegg er nødvendig. På dette punkt er Norge klart uenig med rådende amerikanske holdninger. Med mindre det dreier seg om retten til selvforsvar, må militære aksjoner forankres i FNs sikkerhetsråd. I likhet med mange andre europeiske land mente Norge at det ikke forelå et tilstrekkelig folkerettslig grunnlag for en militær aksjon mot Irak. USA valgte å se bort fra FN og iverksatte en militær aksjon uten en klar autorisasjon fra Sikkerhetsrådet. Til tross for uenighet i NATO er tiden ikke kommet til å felle dommen over det transatlantiske samarbeidet, og igjen vil jeg sitere fra utenriksministerens tale i Oslo Militære Samfund: «Alternativet til NATO vil ikke være EU, FN eller andre multilaterale organisasjoner, men en bilateralisering av sikkerhetspolitikken.» Men for at NATO skal opprettholde sin relevans, må det være klar vilje på europeisk side til økte investeringer i reelle militære forsvarskapasiteter som er tilpasset truslene i vår egen tid, og så må det fra USAs side være klar vilje til å bruke NATO som den viktigste politiske rammen for et sikkerhetspolitisk samarbeid. Bare slik kan NATOs politiske rolle styrkes. Flertallet peker i innstillingen på at gode transatlantiske forbindelser har positive ringvirkninger til det øvrige internasjonale systemet. Samarbeidet i NATO bidrar til å styrke et multilateralt internasjonalt system der FN står sentralt. Operasjonen i Afghanistan er NATOs viktigste oppgave i tiden fremover. Her opererer NATO med FN-mandat. I en verden der sikkerhetstruslene er globalisert, er NATO blitt en global aktør som samarbeider stadig tettere med FN. I praksis vil FNs fredsinnsats svekkes dersom NATO ikke stiller opp. Dette er et svært viktig poeng som den norske utenrikspolitiske opposisjonen har vanskelig for å ta inn. Det handler rett og slett om å bidra til internasjonal fredsinnsats. Etter at denne innstillingen ble ferdigbehandlet i komiteen, har NATO i Istanbul i juni besluttet å bistå den irakiske interimsregjeringen med trening og opplæring av irakiske sikkerhetsstyrker. NATOs vedtak er basert på sikkerhetsrådsresolusjon 1546, som uttrykkelig ber om slik støtte, i tillegg til en direkte anmodning fra interimsregjeringen i Irak. Det er svært positivt at det i denne sal er et klart flertall for at Norge skal være med og bidra. Utfordringene i dagens Irak krever en samlet internasjonal innsats. Bare på den måten kan vi legge grunnlaget for en god politisk og økonomisk samfunnsutvikling, basert på menneskeverdet. Til slutt vil jeg berøre samarbeidet mellom NATO og EU. Flertallet i komiteen er av den oppfatning at en ny arbeidsdeling mellom NATO og EU er med på å styrke de transatlantiske relasjoner. EUs nye konstitusjonelle traktat viser at EU har stadig større ambisjoner for et tett og nært samarbeid på dette området. Det er grunnleggende positivt at EU ønsker å ta et større ansvar for Europas sikkerhet. Dette har også lenge vært en uttalt amerikansk interesse. Vi må ikke skape et unødig motsetningsforhold til NATO på dette punkt. Det er rom for både et sterkt NATO og et mer aktivt europeisk samarbeid om utenriks- og sikkerhetspolitikken. Fremskrittspartiet og Senterpartiet deler en etter mitt syn misforstått holdning til utviklingen av EUs utenriks- og forsvarspolitiske samarbeid som en trussel mot NATO. Men det er en utfordring for Norge å kunne delta fullt ut i de sikkerhetspolitiske prosessene i vår verdensdel som følge av at vi står utenfor EU. Som Regjeringen påpeker: De konsultasjonsordninger som er blitt etablert, herunder de såkalte bidragsyterkomiteer som etableres under EU-ledede operasjoner, har så langt ikke fungert tilfredsstillende. Vi må derfor arbeide aktivt for å styrke kontakten med EU, ikke bare i konkrete operasjoner, men også i EUs generelle styrke- og forsvarsplanlegging.