Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-11-05:
I debatten så langt er det flere av talerne som har sagt at det er en melding med betydelige svakheter vi har til behandling. Det er for så vidt riktig. Meldingen har svakheter på en god del punkter. Men jeg vil allikevel si at jeg synes det viktigste tross alt er at Regjeringen har fått lagt fram denne meldingen og har kommet i gang med arbeidet. Jeg vil rose justisministeren for å ha hatt et ganske langvarig engasjement knyttet til dette. Jeg satt selv i den forrige Bondevik-regjeringen i lag med justisministeren, på et tidspunkt hvor han var særdeles engasjert i dette spørsmål og tok initiativ til å få opprettet Sårbarhetsutvalget. Vi var altså ganske tidlig ute med å komme i gang med et arbeid som det er helt nødvendig å komme i gang med. Jeg synes også det er grunn til å påpeke det verdifulle i at det er såpass bred enighet i denne sal om dette arbeidet som nå skal videreføres. Og da kommer jeg til det viktigste av alt. Det er at dette arbeidet nå blir fulgt opp. Det er avgjørende – ikke det som er gjort så langt, men at det blir konkretisert, og at det blir fulgt opp på de enkelte områdene. Jeg vil bare knytte en liten kommentar til Fremskrittspartiet, som ønsker tilbakesendelse av denne meldingen og har begrunnet det bl.a. med at man har en for snever definisjon av begrepet terrorisme. Når Fremskrittspartiet skal eksemplifisere det, presterer man altså å bruke forgiftning av konkurrenters smuglervarer, sprit eller narkotika som eksempel på en type organisert kriminalitet som Fremskrittspartiet mener man burde ha tatt hensyn til. Jeg må si det er et særdeles slett grunnlag for tilbakesendelse. Det er tre temaer det er nødvendig å ha fokus på i arbeidet for et mindre sårbart samfunn. Det er for det første forebygging av kriser og ulykker, det er beredskap, og det er håndtering av situasjoner. Forebygging er etter min oppfatning det grunnleggende og det absolutt viktigste her. På en rekke områder opplever vi at samfunnet blir mer sårbart, at vi blir utsatt for stadig nye situasjoner. For Senterpartiet har det vært en hovedmålsetting bl.a. å få bedret sikkerheten langs kysten. Et mer krevende klima og russisk oljetransport bl.a. gjør dette nødvendig, og jeg er godt fornøyd med at det er et flertall som nå vil gå inn for å opprette en krisestyringskommando for Nord-Norge ved Reitan. Men skal man klare å få til en god forebygging, er det også nødvendig å følge det opp gjennom budsjettmessige tiltak. Forebygging i forhold til trafikken til havs vil ikke bli god nok så lenge vi skal bruke flere titalls år på å få ferdigstilt elektroniske sjøkart eller merking av farleder langs kysten, som er et annet tema som er helt nødvendig for å forebygge kriser og katastrofer ved transporter til havs. For det er nettopp på disse områdene at ressursene må settes inn, og det må følges opp i budsjettmessig sammenheng. Slik er det også i forhold til jernbaneulykker. Vi husker vel alle den tragiske Åsta-ulykken. Det å følge opp i forhold til sikkerhet på f.eks. jernbane er helt avgjørende, og det viktigste vi kan foreta oss for å hindre liknende katastrofer i den sektoren. Det er stadig økende krav om effektivisering og kostnadsreduksjoner innenfor flere sektorer. Næringslivet opplever det, og offentlig sektor opplever det. Og dette går – som også representanten fra SV var inne på – på bekostning av vedlikehold, på bekostning av beredskap og på bekostning av bemanning. Dette opplever næringslivet i forhold til reduserte lager av matvarer. Man opprettholder det ikke på samme måte som tidligere, bl.a. av økonomiske hensyn. Også myndighetenes innsats er trappet ned på det området. Derfor er Senterpartiet opptatt av at også disse forhold må sikres. På samme måte mener Senterpartiet at det er nødvendig og viktig at kraftforsyningen må gjøres mer robust, at kritiske punkter utbedres, og at det må gjøres langsiktige analyser, slik at klimatiske utfordringer kan møtes best mulig også på denne sektoren. Og det er slik at også her er Nord- Norge og deler av Vestlandet særlig utsatt, og må prioriteres. Når krisen først har oppstått, er det avgjørende at den håndteres på en best mulig måte. Dette krever at man for det første er godt forberedt på hvilke typer kriser som kan oppstå. Det innebærer, som det også påpekes i meldingen, at fra kommuner og opp til ulike statlige etater må man være forberedt på hva som kan oppstå i sitt område, og ta ansvar for planlegging og håndtering av dette. Man må også ha en hensiktsmessig organisering av krisehåndtering. Jeg ser at det kan være ulike oppfatninger om hvordan man skal organisere Sivilforsvaret. Senterpartiet har i lag med flertallet gått inn for 20 sivilforsvarskretser. I likhet med komiteens leder mener også jeg og Senterpartiet at det kan være grunn til å se på hvordan man deler Nordland i to, altså hvor grensen skal gå. Til slutt vil jeg si ganske kort at lederen i forsvarskomiteen gav uttrykk for at det er nødvendig med en sterkere sentral styring ved kriser. Jeg vil si at det er nødvendig med en bedre nasjonal koordinering, ikke nødvendigvis en bedre nasjonal styring. Jeg mener styringen best kan håndteres så nært der krisen oppstår, som mulig, mens koordinering, opplæring og ressurstildeling må skje på et høyere nivå.