trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-30:
ML-rørsla – som eg vel kan kalla dei – har halde fram med nedbygginga og privatiseringa si. Marknadskreftene skal gjera jobben åleine. Det er melodien, og den held ein fram med i dag – med Arbeidarpartiet på slep. Det er sjølvsagt ei utvikling som det verkelege arbeidarpartiet, SV, er lei for, ikkje minst ut frå det faktumet at partia faktisk ikkje gjekk til val på det ein held fram med i dag, ei privatisering av Statoil og utsal av SDØE. Mi bekymring tidlegare har vore i forhold til at ein burde konsentrera seg om det faktumet at det er ein del problemstillingar knytte til EU, gjennom det at me har ein EØS-avtale. SV har meint at ein burde ha klårlagt konsekvensane i forhold til EU før ein gjekk til noka som helst form for privatisering. Fleirtalet har valt ikkje å høyra på det. Fleirtalet har berre bestemt seg for at dette skal skje, og så får ein sjå kva EU finn på. Nå viser det seg at EU legg press på Regjeringa og på Stortinget, slik dei har gjort lenge. Me er stadig vekk blitt informerte om at Gassforhandlingsutvalet, GFU, kan falla. Og i går blei me kontakta av olje- og energiministeren om at nå ville GFU falla. Eg er derfor interessert i ei klårgjering av dei faktiske forholda når det gjeld GFU. Det kan godt vera at det ikkje har noko med gassmarknadsdirektivet å gjera, men det kan jo absolutt ha noko med konkurranselovgivinga og direktiva i EU å gjera. Dette bør statsråden seia noko om. Eg er bekymra for at når ein nå avviklar GFU, risikerer ein å koma i ein annan posisjon enn den som Russland og Algerie som nasjonale gasseljarar er i. Det igjen kan innebera at prisane på norsk gass vil falla, og at ein vil få ei uheldig konkurransevriding i forhold til dei andre gasseljarane. Og sjølvsagt blir det langsiktige sett på spel – som m.a. Ruhrgas fortalde oss då me var på studietur med komiteen i Tyskland – ved at ein ikkje held GFU ved lag. Det blei stadfesta òg i nyheitene på TV i går. Så eg vil gjerne be statsråden klårgjera litt kvifor ein legg ned det gjennom mange år svært nyttige instrumentet GFU på det tidspunktet som ein nå vel å gjera det, altså i samband med privatiseringa av Statoil og utsalet av SDØE. Har det med privatisering å gjera? Eller har det rett og slett berre med det å gjera at EU nå styrer endå meir av norsk politikk? Eg må få gje ei lita røysteforklaring til slutt. Eg viser til side 2 i innstillinga, der det er gjort greie for kva for ulike forslag til vedtak SV går imot.
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Først til spørsmålet om økning av kraftprisen. Jeg tror jeg kan berolige representanten Rahm med å si at det neppe kommer noen forslag om det i budsjettet. Og det trengs egentlig ikke å vedtas i budsjettet, for prisen på kraft stiger hvis det er for liten produksjon – så enkelt er det, det markedet fungerer. Så lenge det er problematisk å få stablet opp ny kraftproduksjon, vil prisene stige. Den eneste muligheten for å få ned kraftprisene er at vi er i stand til å produsere mer. Det er selvfølgelig også en rekke andre tiltak som kan settes i verk. Problemet er, som jeg sa, at vi må produsere mer kraft. Når det gjelder gasskraft, mener vi i og for seg ikke noe annet om det enn at de som ønsker å bygge gasskraftverk i Norge, skal ha de samme rammebetingelsene her som i andre land. Det er det som er forskjellen. Vi ønsker ikke å pålegge et gasskraftverk avgifter som de ikke har i andre land hvor de bygger gasskraftverk. Når det gjelder omleggingen av energiforbruket, som representanten var mye innom, er vi ikke uenig i det. Arbeiderpartiet her helt innforstått med og enig i at det er nødvendig å gjøre en rekke ting for å få endret den problematiske situasjonen vi er oppe i. Én ting er å produsere mer strøm, en annen ting er at vi må prøve å få til redusert forbruk der det er mulig. Det er ikke et spørsmål om enten – eller, men et spørsmål om å gjøre både – og.
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Det er helt riktig observert at representanten Hegna har vært utbyggingskåt, og det er jeg i og for seg fortsatt. Men jeg innser at mitt syn på kraftutbygging kanskje ikke lenger er det samme som det var for noen år siden. Samfunnet endrer seg, folk ute i landet endrer seg, og kravene til kraftutbygging endrer seg. Jeg har nå i ti år blitt kalt «kraftsosialist», men jeg innrømmer glatt at ok, jeg har tapt den saken. Jeg må bare konstatere at jeg må akseptere at vi må ta mer hensyn til miljøet nå enn vi gjorde før. Men det synes jeg er helt greit. Hvis det er stor lokal motstand, hvis det medfører store naturinngrep og samtidig ikke gir oss noe særlig kraft, ser jeg ikke noe poeng i å «trøkke» igjennom en utbygging bare for å tilfredsstille noen velgere lokalt. Nå ser det i og for seg ut som det straffer seg for Arbeiderpartiet, og det er mulig at det er på grunn av Melfjord-utbyggingen at Høyre stiger kraftig på meningsmålingene. Men det gjenstår å se.
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Det blir fra Fremskrittspartiet hevdet at det er mangel på framtid for vannkraften. Det er jo helt feil. Vannkraft er utbygd i stort monn i Norge, og det vil det alltid være. 90 pst. av strømforbruket vårt er strøm produsert fra vannkraftverk, og sånn vil det fortsatt være. Så vannkraften har selvfølgelig en evig framtid i Norge. Det det dreier seg om, er at vi innser at tiden for å bygge ut nye, store prosjekter er forbi. Men vannkraftens framtid er overhodet ikke forbi. Når det gjelder det representanten Korsberg kalte «puslete» tiltak for å få produsert nok strøm, så er jeg enig med Fremskrittspartiet i det. Jeg tror ikke det er nok med vindmøller og diverse andre ting. Det er veldig bra. Vi skal bruke litt subsidier på det av mange grunner, ikke først og fremst fordi det er noe stort bidrag til kraftbalansen, men kanskje for å skape forskningsmiljøer, litt aktivitet og noen arbeidsplasser rundt omkring i distriktene osv. Men det er helt andre grep som må tas for å få ordentlig hånd om misforholdet mellom det vi bruker av strøm, og det vi produserer av strøm. Der er det helt andre grep som må til, og det er det først og fremst import av strøm fra kontinentet som kan ordne opp i. Bygging av gasskraftverk vil være helt sentralt. Og det er selvfølgelig viktig å gå inn i husholdninger, i offentlig sektor og i industrien og sette i verk fornuftige energisparetiltak. Så det er som jeg sa i stad, dette dreier seg ikke om enten det ene eller det andre – her må vi gjøre mange ting samtidig.
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Representanten Frafjord Johnson var innom gasskraftverk og hevdet at argumentasjonen for bygging av gasskraftverk har snudd, fra at strømmen skulle eksporteres til at den nå skal redde det innenlandske markedet. Men nå er jo situasjonen den at i løpet av den tiden vi har diskutert gasskraftverk, har det forandret seg. For seks–åtte år siden var Norge i en situasjon da vi hadde overskudd av strøm og kunne eksportere, mens vi nå importerer og er i en underskuddssituasjon. Samtidig er det utviklet ikke bare et nordisk marked, men et nordeuropeisk marked. Det skriver også sentrumspartiene i sine merknader. Det får selvfølgelig konsekvenser for det nordeuropeiske markedet hvis vi bygger gasskraftverk i Norge, og det innrømmer alle. Men poenget er jo at det også får konsekvenser hvis vi ikke bygger gasskraftverk. For bygger man ikke gasskraftverk, betyr det at vi må dekke opp den mengden strøm med noe annet, og det er kun én ting, og det er import. Da er vi inne på diskusjonen om import eller ikke import. Den meningsløse påstanden fra representanten om at gasskraftverkene er gammeldagse pølsekokere, er selvfølgelig bare sprøyt. De gasskraftverkene det dreier seg om, har moderne teknologi – kanskje den mest moderne teknologien som er utviklet. Så den diskusjonen behøver vi ikke dra om igjen. Den har vi hatt utallige ganger i Stortinget.
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Men det er riktig!
Magnar Lussand (Senterpartiet), 2001-05-30:
Regjeringa går i St.meld. nr. 37 inn for å seia nei til meir vasskraftutbygging i området Saltfjellet–Svartisen. Det vert òg slege fast at tida for store vasskraftutbyggingar er over. Det kan vera mykje rett i dette, men det er no likevel slik at kvart einskilt prosjekt må få si eiga sjølvstendige vurdering ut frå dei føresetnadene som er til stades. Regjeringa har gjort ei vurdering av tre prosjekt: Beiarn, Bjøllåga og Melfjord. Det vart i 1989 gjeve løyve til å byggja ut desse. Desse konsesjonane vart gjevne på slutten av ein periode med store vasskraftutbyggingar. År er gått, og synet på naturverdiar og naturvern har endra seg. Verdien av område med urørt natur veg i dag tyngre enn den gongen konsesjonane vart gjevne. Det som vart vurdert som akseptable naturinngrep då, vert vurdert annleis i dag. Senterpartiet meiner framleis at vasskraft er noko av den mest miljøvennlege energiproduksjonen ein kan tenkja seg, men viljen til å ta i bruk alternative miljøvennlege energiformer har auka. Dette saman med at urørt natur og naturkvalitetar vert høgare verdsett i dag, gjer at me i hovudsak sluttar oss til konklusjonane i St.meld. nr. 37. Senterpartiet har i komiteen, saman med Høgre, fremja eit alternativt framlegg til Melfjord-utbygginga. I det framlegget ber ein om at det vert gjennomført ei supplerande konsekvensutgreiing før det vert teke endeleg stilling til denne utbygginga. Grunngjevinga går også fram av komitemerknaden – den er tufta på Statkraft sitt justerte utbyggingsalternativ, og ikkje minst dei ynskemål som er komne frå lokalt og regionalt hald. Ei konsekvensutgreiing vil gje høve til å vurdera kva avbøtande tiltak som kan gjennomførast for å redusera naturinngrep og miljøkonsekvensar dersom ein skal byggja ut. Økonomisk kompensasjon til Statkraft grunna at Statkraft vert instruert til å stoppa utbygginga, vert å koma attende til i statsbudsjettet. Regjeringa går også inn for at kommunane får behalda dei næringsfonda som er utbetalte, og det stør Senterpartiet. Senterpartiet er også innstilt på at Samla Plan bør leggjast om, og at det må utarbeidast ein Verneplan V. Slik Samla Plan verkar i dag for ein som ser dette frå ein annan posisjon i kvardagen, har den liten verdi. Eit vassdrag som er plassert i kategori I, klart for konsesjonshandsaming, vert i praksis undergjeve fullstendig nye konsekvensvurderingar likevel, slik at det er på tide å revidera dette. Så til slutt: Eg undrast litt over den framstillinga som einskildrepresentantar gjev i høve til kor mykje kraft ein produserer i dette landet, og kor stort forbruk det er. Me vert framstilte som ein importør av kraft. Men alle statistikkar som eg les, viser at me dei siste åra har produsert meir kraft enn me har forbrukt. Me har vore netto eksportør av kraft. Kvifor står ein då her og framstiller dette annleis? Er dei statistikkane eg les, feil? Eg trur ikkje det.
Magnar Lussand (Senterpartiet), 2001-05-30:
No lyt John Dale få lov å svara for utsegnene sine sjølv. Eg har ikkje intervjua han om det. Det eg representerer i dag, er Senterpartiets stortingsgruppe sitt syn i denne saka. At John Dale kanskje ein nyttårsdag hadde eit anna syn enn Senterpartiets stortingsgruppe har i dag, får me på ein måte godta. Elles er det vel det å konstatera – det er mi oppfatning – at det var eigenleg ein prosess i Stortinget som førte til at statsminister Stoltenberg hadde den konklusjonen i sin nyttårstale.
Magnar Lussand (Senterpartiet), 2001-05-30:
Tidleg på 1980-talet var det stor aktivitet på kraftutbygging i Sogn og Fjordane fylke. Då skjedde det at Statkraft sine prosjekt vart tekne forbi Samla Plan, medan fylkeskommunen sine prosjekt vart lagde inn under Samla Plan sine vurderingar. Det medførte utsetjingar, og det medførte også vern av store kraftutbyggingsprosjekt og store kostnader for fylkeskommunen. Fylkeskommunen kravde kompensasjon for dette og vart tildelt 20 pst. del i jostedalsutbygginga, tilsvarande 225 GWh. Ved valdgift i 1997 vart prisen på denne krafta fastsett til mellom 40 og 50 øre pr. kWh. Marknadsprisen var då mellom 10 og 20 øre. Det skal ikkje stor reknekunst til for å sjå at dette ikkje var nokon reell kompensasjon. Sogn og Fjordane søkte difor om vederlag på 73,8 mill. kr. Departementet har avslått dette og er ikkje villig til å prøva dette for Stortinget. Grunngjevinga er, slik eg skjønar det, at det står ingen stad nemnt at kompensasjonen skulle vera reell. Er statsråden kjend med desse tilhøva, og er han villig til å sjå på dette på nytt i ljos av dei kompensasjonane som det er lagt til rette for i St.meld. nr. 37?
Aud Blattmann (Arbeiderpartiet), 2001-05-30:
Sentrum har fått godord for sin miljøvennlige politikk i dag fra SV, og det skal en så vel ikke kimse av. Men jeg vil bare minne om at denne utbyggingssaken lå på sentrumsregjeringens bord i over ett år uten at de klarte å fatte et endelig vedtak. Det virket i hvert fall slik på de uttalelsene som kom, at gleden var stor da statsminister Jens Stoltenberg la fram et endelig vedtak i sin nyttårstale, og jeg har lyst til å sitere – slik også Bent Hegna gjorde – hva som ble uttalt. Til Aftenposten sa John Dale at «han er glad for at statsminister Jens Stoltenberg mener fordelen ved å bygge ut de tre vassdragene «ikke er store nok til å forsvare de ugjenkallelige inngrepene i naturen» som en slik utbygging vil representere». «– Det står respekt av statsministerens vurdering på dette punkt», sier Dale. Til NTB uttaler han at Senterpartiet «er enig med statsministeren i at fordelene ved den aktuelle utbyggingen er for små til å forsvare …» og «Det står respekt …» – Altså noe av det samme. Da er det for meg uforståelig at man i dag fremmer et forslag som går ut på at Stortinget faktisk ber Regjeringen legge til rette for utbygging. Forstå det den som kan! De to eneste unnskyldningene jeg kan finne, er at Dales uttalelser ble gitt første nyttårsdag på morgenen, eller at Rødøy har en senterpartiordfører.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2001-05-30:
Jeg skal ikke drøye debatten i denne saken, men jeg føler et visst behov for å gi uttrykk for at jeg representerer et lite mindretall i Kristelig Folkeparti som ikke er like glad for totaliteten i det resultatet som kom etter statsministerens nyttårstale. Det gjelder selvfølgelig de tre prosjektene for kraftutbygging i Saltfjellet, der jeg er av den samme oppfatning som Rødøy kommune er, og som Nordland fylkesting er, at det er en rimelig stor forskjell på de tre utbyggingsprosjektene. Og som kjent var Kristelig Folkeparti også sterkt engasjert i at vi ikke skulle få Beiarn-utbyggingen. Det som lå i bunnen for det, var de store miljøinngrepene, men også at det var stor motstand i kommunen og blant miljøvernorganisasjonene mot denne utbyggingen. Det samme gjelder Bjøllåga-utbyggingen; kommunen var her med delegasjoner og bad om at nå måtte det være nok, de ville ikke ha den. Når det gjelder Melfjord-utbyggingen, er situasjonen en helt annen. Rødøy kommune så på mange måter dette som en mulighet for utvikling av egen kommune. Det var gjort enstemmige kommunale vedtak. Fylket har fulgt det opp og sagt at Melfjord-utbyggingen burde få en sjanse til, ved en ny utredning. I tillegg er det også etter min oppfatning mindre miljøinngrep knyttet til Melfjord-utbyggingen. Derfor vil jeg komme til å støtte et av mindretallsforslagene som foreligger, nr. 3. Men når vi nå ser at vi taper denne saken, er jeg glad for at komiteen understreker at Nordland fylkeskommune skal få sin del av den kompensasjonen som Statkraft får for tapte inntekter ved produksjon ut fra disse anleggene. Det som det ikke sies så tydelig i innstillingen, er: Hva da med de kommunene som er berørt? Så vidt jeg skjønner, vil både Beiarn-prosjektet og Melfjord-prosjektet i henhold til lov få en mulighet til å få stilt sine krav om kompensasjon. Og da vil jeg særlig rette oppmerksomheten mot Melfjord-utbyggingen og Rødøy kommune, som etter mitt skjønn, ut fra den jobben de selv har gjort, og ut fra de avtalene de satt med med Statkraft i midten av desember, absolutt må få den økonomiske kompensasjonen for tapet som bl.a. er i tråd med den behandling som Saltdal kommune fikk i en lignende situasjon.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-10-23:
På vegne av Harald T. Nesvik, Lodve Solholm og meg selv vil jeg fremme et forslag om at innførselskvotene av reiseutstyr og reisegods, som alkohol og tobakk, harmoniseres med EUs regelverk.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2001-06-07:
Eg skal ikkje gjere debatten lang i denne saka, det er jo i hovudsak ein samla komite som står bak merknadene. Eg vil berre ta ordet for å streke under at når Senterpartiet signaliserte i Nasjonal transportplan at vi ville støtte eit forslag om å danne ein felles ulykkeskommisjon for jernbane og luftfart, støttar vi sjølvsagt no Ot.prp. nr. 73, der ein foreslår å utvide mandatet for Havarikommisjonen for sivil luftfart til òg å omfatte undersøkingar av ulykker og hendingar i jernbanesektoren. Senterpartiet har ikkje innvendingar mot dei tilpassingane som no blir gjorde, men eg har lyst til å understreke at i Senterpartiet ser vi dette som fyrste trinn på vegen til å få ein samla havarikommisjon som skal ta for seg alle dei fire ulike transportgreinene. Sjølv om det ikkje er to ulykker som er like, anten det er innafor same transportgrein eller ulike transportgreiner, vil erfaringar som ein fast ulykkeskommisjon opparbeider seg, vere verdifulle og nyttige i arbeidet etter større ulykker. Difor tar eg ordet no berre for å understreke at eg håpar at arbeidet med å kome vidare på neste trinn, til ein felles ulykkeskommisjon, går vidare, og at dei erfaringane ein no får med å ha ein ulykkeskommisjon for to av transportgreinene, blir tekne med vidare i arbeidet som skal gjerast.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Jeg må si meg veldig godt fornøyd med at Senterpartiet her gjør helomvending. Dette er jo et forslag som Fremskrittspartiet fremmet som et Dokument nr. 8-forslag, om at de fire transportsektorene skulle samles i en felles havarikommisjon, og vi ville gjøre det etter mønster og mål fra USA. Vi mente at det ville være det billigste, det beste og det sikreste å ha alle transportområder samlet i én kommisjon. Så jeg må bare si velkommen etter til Senterpartiet, det er en del andre som har kommet etter tidligere. Men jeg synes det er merkverdig at man skal ta dette steg for steg, istedenfor å gå ut og gjøre det på en enkel, grei måte og lage denne kommisjonen én gang for alle, og ikke drive sånn og legge én og én gren inn og skape en masse byråkrati og ha en masse planer her fram og tilbake. Men det er i hvert fall et skritt på veien.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Jeg skal på vegne av Høyre og Fremskrittspartiet få lov til å legge fram det forslag som er tatt inn i innstillingen på side 3. I tillegg vil jeg få bemerke at NSB BA og Posten BA har spesielle rammevilkår. Vi mener at de ikke skal ha det. Vi mener at de skal omdannes til aksjeselskap, og at de skal ha like betingelser som andre. Høyre og Fremskrittspartiet påpeker også at det i dag ikke er noen grunn til å ha disse særreglene om at de skal ha ventelønn – man sier at det er 5 000 som blir ledige – og det gjelder både NSB og Posten. Vi mener at muligheten for å få arbeid i dag er så stor at vi ikke vil gå inn for å beholde § 63, men mener at den paragrafen bør oppheves.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
La meg først si meg tilfreds med at vi her får tilslutning til de forslag som er fremmet i denne proposisjonen. Når det gjelder spørsmålet om å utvide Havarikommisjonen for sivil luftfarts ansvarsområde, så er vi svært opptatt av at det kan skje på en slik måte at Havarikommisjonen for sivil luftfart fortsatt kan ha den legitimitet og den posisjon som den har, og at den kompetanse kommisjonen har, kan videreføres og utvikles nå også til å omfatte jernbaneområdet. Når det gjelder spørsmålet om en kommisjon for hele transportsektoren, så arbeider Regjeringen med dette spørsmålet. Det framgår også av proposisjonen. Og Regjeringen tar sikte på å komme tilbake til Stortinget med dette på en egnet måte når vurderingene og utredningene er sluttført.
Rigmor Kofoed-Larsen (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
I proposisjonen blir det vist til at proposisjon om ny yrkestransportlov vil bli noe forsinket, bl.a. med bakgrunn i høringsrunde. På bakgrunn av denne forsinkelsen har altså departementet valgt å fremme et særskilt forslag til endringer i samferdselsloven. I proposisjonen blir det gjort framlegg om å differensiere «drive»omgrepet noe, med sikte på å lette arbeidet med å avdekke ulovlig transport uten løyve for person- og godstransport. Endringene i samferdselsloven som vi sannsynligvis vedtar i dag, vil bli innarbeidet i utkast til lov om yrkestransport, som senere vil bli lagt fram for Stortinget. Utviklingen den senere tiden har vist at omfanget av ulovlig transport har økt, og manglende mulighet til kontroll og oppfølging av lovbruddene kan ha medvirket til økningen. Komiteen har i forhold til § 5 merket seg at det er større usikkerhet knyttet til omfanget av ulovlig godstransport, og at dagens lovformulering gjør det vanskelig å påvise ulovlig transport ved kontroll. Hele komiteen deler målsettingen om å legge bedre til rette for kontroll og oppfølging, og slutter seg til forslaget til lovendring. Når det gjelder § 7, som bl.a. omfatter ulovlig persontransport med pirattaxi, så er det ikke minst denne saken vi har fått mye tilbakemelding på fra folk flest og også fra næringen selv, selvfølgelig. Vi er kjent med at omfanget av ulovlig persontransport med pirattaxi sannsynligvis har økt ganske mye, og at manglende mulighet for kontroll og oppfølging kan være medvirkende årsak til økningen. Derfor er komiteen helt enig i at det er viktig at mulighetene for kontroll og oppfølging blir bedre. Komiteen har en enstemmig tilråding i denne saken.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Det er lett å forbigå i stillhet en sak om «endringer i lov» osv., særlig når en enstemmig komite har sluttet seg til departementets forslag. Og «differensiering av driveomgrepet» i samferdselssektoren er det neppe særlig mange som skjønner noe av. Når jeg likevel bruker litt tid nå, er det for å understreke hva denne saken egentlig handler om. Vi mennesker har som kjent ganske kort hukommelse, så jeg tillater meg å minne om at vi for en tid tilbake kunne registrere at omfanget av ulovlig transport med pirattaxi førte til noen fæle episoder. Da dette skjedde, var det ikke måte på hva som måtte gjøres, og det ble etterlyst tiltak fra mange hold. Nå gjør vi noe. Denne regjeringen har tatt tak i det som ble krevd både fra politiet, og ikke minst fra Norges Taxiforbund, som selvsagt er fortvilet over den belastningen dette er for taxinæringens renommé. Derfor forutsetter jeg da også at politiet nå benytter seg av den muligheten de får, og slår ned på piratdrosjevirksomheten. Samtidig skjer det en endring for næringstransport med lastebil, der det også blir enklere å kontrollere at løyvebetingelser overholdes. For å si det kort er dette en lenge etterlengtet endring fra lastebilnæringens side, og den bidrar til mer ryddige forhold innen dette området når den i dag blir vedtatt. Jeg er derfor glad for de vedtakene som nå blir gjort, og er sikker på at det vil bidra til mer ordentlige forhold innen transportbransjen både for person- og varetransport.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-06-07:
Denne saken er på en måte en stor sak, men den er likevel liten, fordi det stort sett er enighet i komiteen om alt som står her. Det er på mange måter noe nytt, for det har nok vært rimelig stor strid i denne sal om teleloven tidligere. Vi har brukt ord som «virksom konkurranse» tidligere. Jeg opplever det slik at det som nå skjer, er en justering av teleloven nettopp opp mot det, for å sørge for at det er en virksom konkurranse i denne bransjen som er en av de sterkeste vi har, og som også er en av de største økonomiske verdiskaperne som vi kan se i vår tid. Derfor er selve Ot.prp. nr. 87 nærmest en klargjøring av begreper og definisjoner for å bringe loven mer i samsvar med utviklingen i internasjonal terminologi på teleområdet. Det er bred enighet i hele komiteen om de endringene som skal vedtas. Det er likevel to områder hvor det er en substansiell diskusjon – men man er dog enig. Det går på auksjon ved tildeling av telelisenser. Det har jo ikke vært anvendt i norsk telepolitikk frem til nå. Nå gis det altså en hjemmel i forskriften for at man kan anvende auksjon. Men komiteen har også sagt at fremtidig bruk av auksjon må forelegges Stortinget, dersom man anvender det i vesentlige saker. Det andre området er fremføringsretten, som har vært en mulighet som Telenor har hatt opp til nå. Med det antall selskaper og med den liberalisering som man nå ser i bransjen, er det åpenbart at man ikke kan ha 30–40 personer som står i hagen din og forlanger å få grave. Den eneste fornuftige løsningen på det er den som departementet har valgt, nemlig at framføringsretten oppheves, at ingen har den, og hver enkelt må da søke i hvert enkelt tilfelle. Jeg tror det er den eneste praktikable løsningen på dette. Komiteen er også enig i at det er den mest praktikable måten å gjøre det på.
Marthe Scharning Lund (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
I forbindelse med omdanningen av de tidligere forvaltningsbedriftene Postverket og NSB til egne rettssubjekter ble det vedtatt særlover som bygger på den alminnelige aksjelovgivningen. Samtidig ble det bestemt at en skulle videreføre ordningene på personalsiden i henhold til tjenestemannsloven og tjenestetvistloven. Disse bestemmelsene omhandler krav til tilsettingsprosedyrer og oppsigelsesfrister samt fortrinnsrett til ny jobb i staten og ventelønnsrettigheter. De slår bl.a. også fast at de nye selskapene er en del av det statlige tariffområdet. BA-selskapene går i dag gjennom store omstillingsprosesser for nettopp å kunne konkurrere i markeder som stiller store krav til fleksibilitet og effektivitet. Derfor er det nå foreslått å oppheve de fem paragrafene som omhandler disse bestemmelsene. Forslaget er sendt ut på høring, og et klart flertall av høringsinstansene har vært positive. Jeg finner det også riktig å nevne at et stort flertall av selskapenes ansatte har ønsket disse endringene, nettopp for å gi selskapene en sjanse til å få samme rammevilkår som konkurrentene. Komiteen er enstemmig på alle punkter med ett unntak, og det gjelder § 63, som omhandler fortrinnsrett og ventelønn. Vi vet at selskapene i dag gjennomgår en formidabel omstilling og nedbemanning. Bare i Posten Norge BA vil over 5 000 årsverk forsvinne de neste fire årene. Dette har krevd og vil kreve mye både av ledelsen og de ansatte i selskapene. En av grunnene til at omstillingen kan gjennomføres på en så lite smertefull måte som mulig, er nettopp det gode samarbeidet mellom arbeidsgiver og arbeidstaker. Flertallet ønsker at § 63, som omhandler fortrinnsrett og ventelønn, oppheves med virkning først fra 1. januar 2005. Det har vært viktig for flertallet å bidra til at det store omstillingsarbeidet som pågår i selskapene, går så godt som mulig. Mange tusen arbeidsplasser skal bort, og det er derfor viktig at vi gir arbeidstakerne i disse selskapene den tryggheten det er å beholde fortrinnsretten og ventelønn gjennom omstillingsperioden fram til 2005. At et mindretall, bestående av Høyre og Fremskrittspartiet, har signalisert at de ønsker å oppheve denne paragrafen i dag, får de selv stå for. Men det forundrer meg at disse partiene ikke ser verdien av et godt og dynamisk samarbeid mellom arbeidstakere og arbeidsgivere. Det bør også være et tankekors at så godt som alle høringsinstanser har sluttet seg til forslaget fra departementet om opphevelse av fortrinnsrett og ventelønn først i 2005. Komiteen mener at det er viktig å gi Posten Norge BA og NSB BA så gode vilkår som mulig, slik at de er i stand til å konkurrere i et marked i stadig forandring, og slik at de kan finne fleksible løsninger for selskapene i fremtiden. Jeg anbefaler med dette innstillingen.
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-06-07:
Det er til gjensidig glede, tror jeg, at det nå opprettes flere meierier enn det legges ned. Representanten Hedstrøm var inne på hvorfor de ble nedlagt, og mener at det er bøndene som har gjort det. Jeg tror ansvaret for det er delt – at politikken også har vært slik at de ble tvunget til å gjøre det. Jeg bad om ordet for å si litt om det temaet som Senterpartiet tar opp i en egen merknad, nemlig ønsket om en egen merkeordning som handler om sunnhet i matvarene. Vi har mange merkeordninger allerede, og vi får da en ny en, og jeg er overbevist om at vi også kommer til å få en merkeordning som angår sunnhet i matvarene. Når en lager til dette, er det viktig at en tilpasser det slik at det ikke blir for mange organ som skal passe på, at en skal klare å bruke det samme organet til å passe på ulike ordninger. Det kan bli forvirrende for forbrukerne hvis det blir et virvar av merker og ulike aktører som skal ut og kontrollere dette. Men interessen i dag for produkter og matvarer som det står «helsekost» på, er så stor at vi, som andre land, kommer til å få ordninger som gjør at det kan stå på matvarene at dette inneholder stoffer som er bra for helsen din. Komiteen ble ved besøk på MATFORSK gjort kjent med at forskerne vet at enkelte matvarer inneholder stoffer som har slike funksjoner, at komponenter i visse næringsstoffer kan forebygge kreft og hjerte-/karsykdommer. Omsetningen av helsekost øker mer enn noe annet. Samtidig har vi en lov om legemidler som forbyr at det angis i en annonse eller på et næringsmiddel at dette er et produkt som er bra for helsen din. Jeg mener vi skal oppheve det forbudet og i stedet få en ordning med kontroll og dokumentasjon av at det som påstås fra produsenten, er rett. Det har noen av nabolandene våre fått. Foreløpig har ikke EU påbudt det, men jeg synes godt at vi kan starte en prosess for å få til dette uten at det kommer som ordre fra EU. Derfor fremmer Senterpartiet følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen utrede og legge fram forslag om en ordning som tillater bruk av helsepåstander ved merking og markedsføring av næringsmidler.» Jeg vet at næringsmiddelindustrien er interessert i og opptatt av dette. De kommer til å sette inn store forskningsmidler for å komme videre, for å finne ut mer om dette, og de vet at de er nødt til å dokumentere sine påstander veldig godt. Jeg mener at dette skal kunne gjøres uten at det settes et negativt stempel på ubearbeidede matvarer, at de ikke skal bli mindreverdige. Jeg er litt overrasket over at regjeringspartiet ikke er med på dette, ettersom jeg vet at det arbeides med planer om å sette i gang dette i enkelte regjeringskontor.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-06-07:
Dette lovforslaget om kontrolltiltak innen fiskerisektoren dreier seg i all hovedsak om en utvidet kontrolladgang når det gjelder mottak, transport og omsetning av fisk og fiskeprodukter i områder – eller overfor fartøyer – som er underlagt norsk jurisdiksjon. Ikke bare tiltak, men strengere reaksjoner skal iverksettes for å stoppe ulovlighetene. Dette er også en konkret oppfølging med bakgrunn i den redegjørelse som fiskeriministeren 3. mai i år holdt om fiskejuks og tiltak i den forbindelse. Vi fikk informasjon om tiltak som var iverksatt, og om tiltak som skulle gjennomføres. Komiteens innstilling bebuder støtte til departementets forslag. Uttalelsene til fiskekjøper Odd Lorentzen i Dagbladet 21. november i fjor om storstilt fiskejuks utløste kraftige reaksjoner. Opplysningene om at store trålfangster ble lastet rett om bord i trailere uten å være registrert noen steder, fikk fart på våre myndigheter. En uke senere var Fiskeridepartementet ute med en pressemelding og varslet økt kontrollvirksomhet og strengere reaksjoner fra myndighetenes side. Fiskeriministeren hadde fått sannsynliggjort at det foregår juks og ulovligheter av et slikt omfang at det ikke kan aksepteres. I redegjørelsen for Stortinget ble det presentert statistikker fra Fiskeridirektoratet som viste at antallet reaksjoner, inndragninger, advarsler og anmeldelser på slutten av 1990-tallet har økt med 3-6 pst. i forhold til midten av 1990-årene. Direktoratet anslår at kvotejukset kan ligge på fra 0 til 20 pst. av bokført fangst, alt etter hvilket fiskeri det dreier seg om. Med en bokført førstehåndsverdi på 10 milliarder kr årlig tyder dette på omgåelser i et så stort omfang at det utgjør betydelige verdier. Det er bakgrunnen for at alle politiske miljøer slutter opp om behovet for tiltak. Det er en erkjennelse av at kontrollbehovet er til stede, og at det er ønskelig å øke kontrollen og gjennomføre strengere reaksjoner fra myndighetenes side. Når det er sagt: Det er viktig å se de lovforslag som nå presenteres, i sammenheng med den fiskeripolitikken som føres i dag. Mange autoriteter i fiskerinæringen er overbevist om at overkapasiteten i fiskeflåten er hovedårsaken til det omfattende fiskejukset. De norske kvotene kunne vært tatt opp med to tredjedeler av den eksisterende flåten. Det er derfor viktig å ta ondet ved roten, nemlig å redusere overkapasiteten i fiskeriene. Heldigvis er det stadig flere som innser at det er et behov for omfattende endringer i forvaltningen av hele næringen. Da må markedsmekanismen i større grad tas i bruk. Et marked vil avdekke hvor mange det er plass til i næringen hvis det skal gi både aktører og samfunn tilfredsstillende avkastning.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Jeg noterer med tilfredshet at næringskomiteen har sluttet seg til Regjeringens forslag om etablering av en ny statlig merkeordning for landbruksprodukter basert på geografisk opprinnelse, tradisjoner og egenart, og at hjemmelsgrunnlaget gis ved fullmaktsbestemmelse i lov av 17. juni 1932 om kvalitetskontroll med landbruksvarer m.v. Den norske merkeordningen Regjeringen foreslår, vil være en integrert del av Regjeringens verdiskapingsprogram for matproduksjon, som er et program for innovasjon og mangfold på matområdet. Programmet skal legge til rette for primærprodusenter og næringsmiddelbedrifter som utvikler matvarer av spesiell kvalitet for salg i markeder hvor det kan tas ut en merverdi som følge av økt betalingsvillighet. Dette er elementer ved landbrukspolitikken som har vært relativt lite fremtredende i etterkrigstiden, men som nå tas i bruk for å stimulere til nyskaping, omstillingsevne og konkurranse. Erfaringer fra andre land viser jo at slike merkeordninger kan føre til økt valgmulighet for forbrukerne samt bedre informasjon om matvarens opprinnelse og kvalitet. Når det gjelder merkeordningens virkeområde, omfatter lovendringen i utgangspunktet varer som er fremstilt ved husdyr- og planteproduksjon samt viltvoksende vekster. Jeg konstaterer at næringskomiteen påpeker at produkter av innenlandsfisk skal inkluderes i ordningen, og vil følge opp dette. Merkeordningen vil bli utformet i form av en generell forskrift som inneholder et helt spekter av vilkår og organisatoriske bestemmelser. Det vil deretter bli utarbeidet spesielle bestemmelser for hvert produkt som blir beskyttet. I Regjeringens forslag går det fram at det legges opp til strenge kriterier for å få en betegnelse beskyttet. Jeg konstaterer at næringskomiteens flertall er enig i dette. Jeg er videre glad for komiteens tilslutning til Regjeringens modell for finansiering av merkeordningen. Jeg konstaterer også med tilfredshet at næringskomiteens flertall deler Regjeringens syn på viktigheten av at den nye merkeordningen ivaretar forbrukernes krav, og at det forutsettes at produktene tilfredsstiller kravene i hygieneregelverket. Jeg vil legge til at det er her dreier seg om regler som vi er bundet av i medhold av EØS-avtalen. Det er riktig som næringskomiteen viser til, at detaljerte hygieniske krav til produksjonsmåte ofte oppleves som en begrensning for dem som ønsker å starte opp med småskalaproduksjon, og når det gjelder å reetablere trygge produkter med lokalt særpreg. Det er derfor, slik næringskomiteens også peker på, behov for en individuelt tilpasset og risikobasert utøvelse av tilsyn ved håndhevelse av dette regelverket.
Erling Brandsnes (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Forslaget til endringer i lov om jordskifte er fremmet først og fremst for å gi jordskifteretten klare hjemler for å gjennomføre store makeskiftesaker, slik som Stortinget har forutsatt. Eksempel på en slik sak er Rødsmoen, Rena leir. Dessuten får jordskifteretten hjemmel til å holde grensegangssak for grenser som gjelder offentligrettslige råderettsinnskrenkninger. Noen endringer i odelsloven, i lov om grannegjerde, i vegloven og i lov om særlige råderetter over fremmed eiendom er også tatt med i Ot.prp. nr. 76. Etter lovendringen vil jordskifteretten øke sin kompetanse til å holde avtaleskjønn også for erstatningsareal som ligger utenfor selve jordskiftefeltet. Dette skjønnet kan holdes som en del av jordskiftesaken. Dette skjedde ved etableringen av Rena leir, og en evaluering av Christie-utvalget konkluderer med at denne saken ble taklet på en svært vellykket måte. Borgarting lagmannsrett og Agder lagmannsrett stiller i sine høringsnotat spørsmål ved forholdet mellom det ordinære domstolsapparatet og jordskifteretten. Ettersom jordskifteretten ytterligere øker sin kompetanse i saker som tradisjonelt har vært behandlet i det ordinære domstolsapparatet, finner lagmannsretten det betimelig å reise dette spørsmålet. Til dette er å si at Regjeringen har oppnevnt et utvalg for å vurdere jordskifterettens framtidige stilling og funksjon. Dette utvalget, Løken-utvalget, skal avgi innstilling innen 1. juni 2002. Det blir i våre dager fort spørsmål om hvorvidt lovendringer og regelendringer fører til forenklinger. Om det er det å si at om det i denne saken ikke er de helt store forenklingene, så finnes det også elementer av det her. For det første skal jordskifteretten kunne settes med to meddommere i stedet for fire hvis de to dommerne både er medlem av skjønnsmannsutvalget og medlem av meddommerutvalget. For det andre kan jordskifteretten fatte et rettsfastsettende vedtak med en gang dersom partene er enig i vedtaket. Det betyr at en unngår unødig korrespondanse etter selve forhandlingene og vedtaket i jordskifteretten.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Eg vil slutte meg til det saksordføraren i sitt innlegg framførte på vegner av komiteen. Det er viktig at vi i ei slik sak har ein samrøystes komite. Noreg har teke på seg store oppgåver og har store visjonar om korleis vi skal oppfattast internasjonalt. Då må vi ha ei forvalting som har tillit. Difor kan det vere grunn til å sjå på historia, om vi for lenge har akseptert og høyrt diverse rykte utan at vi i tilstrekkeleg grad har røkt etter om rykta hadde noko føre seg eller ikkje. Når saka fyrst eksploderte, vil eg gje ros i forhold til den måten som fiskeriministeren greip tak i saka på, og eg vil rose den dialogen som er ført med næringa. Eg synest òg at framlegga som er komne her i dag, verkar tilfredsstillande, og at reaksjonsmåtane er gode – men dei må handhevast. Difor skal eg ikkje oppta meir av Stortingets tid i forhold til denne saka, berre tilrå innstillinga og håpe at vi ikkje om nokre år skal oppleve at vi får same typen erfaringar, men at vi gjennom det vedtaket vi gjer i dag, har forvalta næringa på ein måte som gjer at vi har oppretta tilliten igjen internasjonalt.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-06-07:
Det er all grunn til å gi honnør til departementets oppfølging i en sak som har fått veldig stor oppmerksomhet og fokusering. Det såkalte fiskefusket fikk jo toppet sin aktualitet like rundt årsskiftet. Høyre forlangte fiskeriministerens redegjørelse i Stortinget. Den fikk vi. Det er fra Høyres side bare å slå fast at vi er fornøyd med den oppfølgingen – og med tempoet i oppfølgingen – som har funnet sted fra departementets side. I dette tilfellet kan Fiskeridepartementet fremstå som et godt eksempel overfor andre departementer når det gjelder å holde tempoet i en viktig sak oppe. Saksordføreren har på en grei måte redegjort for komiteens oppfatning, og det meste av det hun var inne på, slutter vi oss selvfølgelig til. Departementet må i oppfølgingen av forskriftene til loven sørge for at aktørene på en oversiktlig måte får kjennskap til de reglene og de tiltak som blir iverksatt. Da vil jeg bare henlede oppmerksomheten på at oppfølgingen av kontrolltiltak ikke må bære preg av at man utilsiktet skaper lovbrudd, og at det ikke må være regler som skaper unødvendige lovbrytere og lovbrudd, men at man har ordninger og regler, f.eks. når det gjelder begrepet «bifangst», slik at kontrollen med og oppmerksomheten på de små ting ikke stjeler oppmerksomheten fra det som er alvorlig, det som er viktig. Derfor slutter Høyre seg til de foreslåtte tiltak som komiteen i dag legger frem forslag om.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-06-07:
Jeg vil bare kort få slutte meg til den rosen som departementet har fått i denne saken. Det er jo slik at det har vært sterkt fokus på fiskejuks det halvåret som er gått, og som det er sagt her, eksploderte det etter de avsløringene som fant sted. Men det er en kjent sak at det har foregått over lengre tid. Det har vært en god oppfølging av redegjørelsen, og de tiltakene som nå foreligger, er gode. Det har også vært en god prosess, med høringer og deltakelse fra de impliserte i næringen. Nå er det slik at fiskerinæringen er en gjennomregulert næring – vi har et detaljert regelverk. Slik må det være. Vi har overkapasitet, som flere har nevnt, og ved overkapasitet og gode priser fristes man selvfølgelig til å foreta seg ting som en ikke bør. Uavhengig av det må det være en klar målsetting å få et så enkelt regelverk som mulig, men likevel hensiktsmessig. Jeg ber om at man går igjennom regelverket med det i tankene at regelverket ikke er slik at det er vanskelig å komme utenom det å kunne bli lovbrytere i enkelte sammenhenger. Et enkelt regelverk og et hensiktsmessig regelverk er viktig. Det er også behov for en sterk kontroll på området. Det jeg vil appellere til statsråden om, er å utnytte de systemer og de organer som vi allerede har i dag – jeg tenker her på salgslagene, som har rutiner og har apparater og system som gjør at nettopp salgslagene kan være en god medspiller i forbindelse med denne saken. Det er viktig nå å spille på den infrastrukturen som allerede fins, og ikke nødvendigvis opprette helt ensidige, offentlig organer ved siden av de systemene som allerede er der. Så min appell er: Se på de systemene som allerede fins i salgslagene i dag, og se om ikke de kan utnyttes i et godt samarbeid med det offentlige!
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-06-07:
Det som gjorde at jeg ville gripe ordet i denne saken, var at det er flere av representantene som har påpekt behovet for å få til et enklere regelverk. Det er jeg veldig enig i. Det er veldig viktig at regelverket skal være både enkelt og forståelig og akseptert av næringsutøverne. Derfor kjører vi prosesser i næringen hvor vi så langt som vi klarer, involverer de aktive organisasjonene i beslutningsprosessene, og dette skal vi fortsette med. Men jeg vil allikevel si at kanskje det viktigste vi skal jobbe med i fremtiden for å komme dette uvesenet til livs, er holdninger. Hvis vi skaper en holdning i næringen om at alle sammen har et ansvar for ikke å sage over den grenen som vi sitter på, skaper vi et mye, mye bedre grunnlag for å få til en effektiv kontroll og for at fiskerireguleringene rent faktisk blir slik vi har tenkt. Det er den største utfordringen. Den ligger på oss som fiskerimyndigheter, men den ligger i stor grad på de aktive utøverne i næringen i alle ledd.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
Jeg tillater meg å foreslå Per Ove Width og Øyvind Korsberg.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
På vegne av representanten Harald T. Nesvik og meg selv fremmer jeg forslag om å utvide pasientombudenes rolle til også å dekke primærhelsetjenesten.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
Mitt spørsmål går også til helseministeren. Den seneste tid er sterke motkrefter mot sykehusreformen og statlige sykehusforetak kommet på banen uten at jeg kan se at Regjeringen eller helseministeren har korrigert den desinformasjon og de direkte usanne påstander om den nye reformen om statlige foretak som har fremkommet. Det er særdeles viktig at desinformasjon og feilaktige opplysninger om reformen blir tilbakevist fra autoritativt hold så raskt så mulig. Beklagelig synes jeg også det er at enkelte helsepersonellprofesjoner og Norsk Kommuneforbund ut fra særinteresser desinformerer og bringer sykehusreformen i vanry i utgangspunktet. Fremskrittspartiet har gitt positive signal om at partiet i det vesentlige vil støtte forslaget til sykehusreform slik det er skissert i høringsutkastet. Om Regjeringen etter press nå reduserer datterforetakenes frie stilling og eksempelvis stenger for samarbeidet med andre sekundære funksjoner, må Fremskrittspartiet revurdere sin støtte til reformen. Vil helseministeren kommentere dette?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
Jeg takker helseministeren for svaret. RV-politikeren overlege Gilbert med flere har laget en såkalt motmelding til forslaget om statlige sykehusforetak som er ganske oppsiktsvekkende og skremmende, og den representerer et lavmål av argumentasjon. Det hevdes der at sykehusene etter reformen kun vil behandle de inntektsgivende pasientene, og at kronikere og eldre syke vil bli nedprioritert. Jeg håper helseministeren ikke vil la seg påvirke av denne typen motkrefter, men at sykehusproposisjonen vil foreligge i april slik som annonsert tidligere. Vil helseministeren her og nå i denne sal bekrefte at stortingsproposisjonen om statlig sykehusovertakelse vil foreligge for Stortinget til behandling i begynnelsen av april måned?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
Jeg har følgende spørsmål til den ærede helseminister: «En pasient kom tilbake etter en operasjon i Tyskland og skulle få stingene fjernet ved Stensby sykehus på Eidsvoll. Etter å ha blitt nektet hjelp på grunn av påstått smittefare, fikk hun omsider en avtale, men ble avvist og sendt hjem. Etter henvendelse til fylkeslegen ble saken omsider ordnet. Slike episoder etter godkjent behandling i utlandet kan ikke aksepteres. Kan jeg be statsråden bekrefte at det vil bli sørget for at ikke andre blir gjenstand for tilsvarende negative holdninger?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
Jeg takker helseministeren og sier meg glad for at han også finner den situasjonen som denne kvinnen har vært oppe i, totalt uakseptabel. Jeg har selv snakket med pasienten og fått bekreftet at opplysningene i Dagbladet 7. mars var korrekte. La meg samtidig få si meg glad for at tjenestemenn ved helse- og sosialdirektørens kontor i Akershus grep inn og sørget for at pasienten fikk fjernet sine suturer. Men at det skulle være nødvendig at pasienten måtte vente i seks timer for å få gjort dette, viser med all tydelighet at denne pasienten ikke var velkommen til Stensby sykehus. Og det i seg selv er hårreisende. Sist fredag fikk jeg melding om et annet tilfelle. En pasient gikk i 28 dager med sine suturer og måtte til slutt få hjelp ved en privatklinikk fordi Stensby sykehus heller ikke denne gangen ville ta imot pasienten og fjerne suturene. Er helseministeren kjent med det siste forholdet?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-03-14:
Jeg takker igjen helseministeren for svaret. Etter nærmere undersøkelse viser det seg at det er sykepleiertjenesten ved Stensby sykehus som har avvist pasientene med henvisning til rundskriv IK-28/96 om smittevern, hvor man betrakter alle pasienter fra utlandet som smittepasienter. Jeg har lyst til å sitere en av paragrafene i smittevernloven: «Forundersøkelse etter første ledd må ikke føre til at behandlingen av pasienten blir alvorlig forsinket, eller til at han eller hun blir utsatt for fare eller urimelig ulempe.» Da er mitt spørsmål: Er helseministeren enig i at disse to kvinnene det her er snakk om, har vært utsatt for alvorlig ulempe fra Stensby sykehus" side? Og vil helseministeren sørge for at dette ikke skjer i ettertid?
Inge Lønning (Høyre), 2001-03-14:
På vegne av representantene Jan Petersen, Petter Løvik og meg selv tillater jeg meg å fremsette forslag om gjeninnføring av støtte til delvis dekning av skolepenger for elever ved utenlandske eller internasjonale videregående skoler.
May Britt Vihovde (Venstre), 2001-03-14:
På vegner av Lars Sponheim, Odd Einar Dørum, Gunnar Kvassheim og meg sjølv vil eg fremja eit forslag om kriseprogram mot overdoseepidemien.