trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg er ikke kjent med om man her historisk sett kan peke på eksempler der man har innstilt togtrafikk og gjenopptatt den. Men så kan jeg heller ikke peke på en historisk parallell til at man midlertidig har måttet innstille togtrafikk på grunn av lokførermangel. Det er det som er denne situasjonens innhold og basis. Og som jeg sa i mitt hovedsvar, på Meråkerbanen planlegger man å gjenoppta persontrafikken i januar. Det forutsetter jo at man fortsetter å planlegge. For øvrig vil det være ressurssituasjonen som er avgjørende for hvorvidt det er mulig. Angående spørsmålet om andre aktører har vi sagt at også der hvor NSB ikke trafikkerer når det gjelder persontrafikk, vil det være mulighet for andre aktører. Det var, som kjent, basis for vurderingene rundt «Timetoget» på Bratsbergbanen i sin tid. For øvrig er det ikke riktig at man her ikke kunne tallfeste «Veier til Ingensteds». Det var mer et definisjonsspørsmål, der jeg nok ikke gikk inn i de resonnementer som representanten Nistad knyttet til dette.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Slik samferdselsdepartementet ser det, er det den tillitsvalgte for en tjenestemannsorganisasjon som utad formidler organisasjonens syn på forhold bl.a. etter Hovedavtalen og Hovedtariffavtalen i staten. Samferdselsdepartementet finner det ikke riktig å skulle reise tvil om den tillitsvalgtes fullmakter, så lenge denne er lovlig utpekt av medlemmene for å representere dem. Samferdselsdepartementet forholder seg således til tillitsvalgtes uttalelser også med hensyn til arbeidsmiljøet i Luftfartstilsynet. Dette anser vi å være i tråd med de spilleregler som gjelder mellom arbeidslivets parter. Vi er for øvrig oppmerksom på at NTL og 2fo er to av flere organisasjoner i Luftfartstilsynet. I tillegg til de tillitsvalgtes uttalelser vil departementet som nevnt i tidligere svar på skriftlig spørsmål fra representanten Stensaker, følge opp virksomheten videre, bl.a. gjennom etatsmøter med tilsynet. I tillegg er det holdt møter med ledelse og organisasjoner i tilsynet, nettopp fordi det har vært uro i organisasjonen.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Ikke minst presseomtale har vist uro i Luftfartstilsynet. Det har relativt nylig vært gjennomført en arbeidsmiljøundersøkelse i tilsynet. Som jeg sa i mitt hovedsvar, vil dette arbeidet bli fulgt opp videre, fordi det er ingen tvil om at det av hensyn til dem som er ansatt i tilsynet, og ikke minst av hensyn til tilsynets sentrale og viktige oppgave, er viktig å få en organisasjon som er effektiv. Og en organisasjon som er effektiv, er først og fremst en organisasjon der man har både ro og tillit innad i organisasjonen. Vi vil følge dette videre opp, med sikte på at vi kan komme i den situasjonen hurtigst mulig.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
I etterkant av representanten Vihovdes spørsmål i den muntlige spørretimen den 18. oktober i år ble NSB BA skriftlig bedt om å komme med en orientering om hvilke planer selskapet har for Finse stasjon. Det ble i den forbindelse spesielt vist til Samferdselsdepartementets rundskriv N-6/98 av 1. juli 1997 med retningslinjer for saksbehandlingen ved sløyfing av bemanning av jernbanestasjoner. Dette rundskrivet ble i sin tid utarbeidet for å åpne for at lokale/private kan få tid til å vurdere alternativ drift på stasjoner der NSB vurderer å legge ned eget billettsalg. Til orientering kan jeg opplyse at NSB har bekreftet at det er satt i verk en prosess med å legge ned eget billettsalg på Finse stasjon fra 1. januar 2001. Stasjonen som i dag bemannes med to årsverk, har svært lav inntjening. Bemanningens oppgaver er utelukkende knyttet til salg av billetter og enklere godsbetjening. På frivillig basis har imidlertid de to NSB-ansatte i tillegg utført serviceoppgaver for hyttefolket. Jeg er kjent med at sikkerhetsmessige spørsmål er tatt opp med Jernbanetilsynet. Jeg forutsetter selvsagt at de ordninger som iverksettes, er sikkerhetsmessig forsvarlig. NSB har i møte med Finse-samfunnet og i samtaler med Ulvik herad foreslått alternativ drift og bruk av stasjonen. I den forbindelse er det bl.a. sett på muligheten for en samling av flere oppgaver innen samme virksomhet, herunder serviceoppgaver for hyttefolket, utleie av ski og sykler, guiding/brefører, salg av turistartikler, billetter osv., samt arbeidsoppgaver for Jernbaneverket. NSB har opplyst at det for tiden arbeides med konkrete planer sammen med andre interessenter om et eget selskap på Finse stasjon som kan ta ansvar for et slikt tjenestetilbud.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Som jeg sa i mitt hovedsvar: De sikkerhetsmessige sidene forutsetter jeg blir håndtert på en forsvarlig måte av de involverte, både NSB og Jernbaneverket, og i siste instans eventuelt vurdert av tilsynet. Når det gjelder dialog for øvrig, skal jeg ta med meg de signalene som her gis, og rette en henstilling til selskapet om at dersom dialogen ikke har et kvalifisert innhold ennå, bør den få det, i samsvar med de vurderinger jeg gjorde i mitt hovedsvar.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
For de togprodukter som inngår i statens kjøp av persontransporttjenester, er det ikke fastsatt noen generelle lønnsomhetskriterier. Departementets utgangspunkt for kjøp av slike tjenester er samfunnsmessige hensyn i forhold til persontransporttjenester som ikke kan drives på et kommersielt grunnlag. Det er riktig at tilbudet på Østfoldbanen ble redusert med to togavganger hver vei fra 20. oktober. Begrunnelsen for denne innstillingen er at NSB i dag ikke har tilstrekkelig med lokomotivførere. Slik situasjonen nå er, har NSB forsøkt å skjerme flest mulig av pendlerne i det sentrale østlandsområdet. På Østfoldbanen er en avgang fra Halden kl. 03.55 med ankomst Oslo kl. 05.45 erstattet med buss fra 20. oktober. Denne tidlige avgangen ble opprettet i forbindelse med ruteendringen den 22. august 1999 da Romeriksporten ble åpnet, og skulle være et tilbud til flyreisende og pendlere bl.a. til Gardermoen. Erfaringene har vist at dette toget har lavt belegg og kjøres med om lag 20 – 30 passasjerer fra Halden til Moss. Kunder fra Moss har et alternativt tilbud med lokaltog.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Et svært sentralt kriterium i forhandlingene om kjøp av persontrafikktjenester er selvsagt behovet, sett i forhold til alternative muligheter og ikke minst det passasjergrunnlag som man både kan regne med å få, og erfaringsmessig har hatt. Og det man her ser, er at passasjergrunnlaget er relativt lavt når det gjelder denne tidligavgangen. Men den er altså erstattet med buss. Når det gjelder spørsmålet om hvorledes man beretter om bruk av midler, vil dette inngå som en del av budsjettbehandlingen i Stortinget, der man også har innberetninger for bruk av midler tidligere. Når vi er i denne spesielle situasjonen med lokførermangel, vil det selvsagt være slik at det er NSB som må bære kostnadene til alternative transportmidler.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Som fiskeriministeren opplyste i spørretimen den 25. oktober 2000, ble Rettledningstjenesten for fiskerinæringen og Kontrollverket 1. november 1998 slått sammen til en ytre etat for fiskeriforvaltningen. Ved sammenslåingen ble ytre etat delt opp i ni regioner. Hvert regionkontor består av to seksjoner, seksjon for næringsutvikling og planlegging og seksjon for tilsyn og kontroll. I Nordland er regionkontoret geografisk delt i to, med regiondirektør og seksjon for næringsutvikling og planlegging lokalisert i Bodø, mens seksjon for tilsyn og kontroll og laboratorium er lokalisert i Svolvær. Etter forslag fra Fiskeridirektoratet og anbefaling fra Statskonsult har Fiskeridepartementet bestemt at regionledelsen skal samles i Bodø. Laboratoriet vil bli værende i Svolvær. Det vil føre for langt her og nå å gå i detalj om hvordan prosessen har vært gjennomført. Jeg kan på vegne av fiskeriministeren imidlertid forsikre at de ansatte og deres organisasjoner har hatt anledning til å påvirke prosessen gjennom samtaler, møter og innspill. De ansattes medvirkning har vært en forutsetning for et godt resultat. Det kan kort nevnes at representanter fra Fiskeridirektoratet sentralt og regiondirektøren i Nordland foretok en samlet gjennomgang av etatens tjenestetilbud i Nordland i januar 1999. Det ble i denne sammenheng også gjennomført samtaler med ansatte i Svolvær. I sitt påfølgende arbeid med rapport 2000:6 «Organisering av ytre fiskerietat med forslag om omorganisering av regionene Møre og Romsdal og Nordland» gjennomførte Statskonsult møter med de fleste ansatte i Møre og Romsdal og Nordland. Statskonsult hadde også møter med de tillitsvalgte for organisasjonene. Statskonsults rapport ble sendt ut på høring blant de ansattes organisasjoner. Jeg kan i tillegg opplyse at det på en regionsamling for alle ansatte i Nordland ble drøftet ulike sider ved omorganiseringen av ytre etat, herunder samling av regionkontoret i Bodø.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Det vil være kjent at Regjeringen har store ambisjoner med hensyn til endringer, modernisering og fornyelse av offentlig sektor. Skal vi få til det, er vi helt avhengig av et godt samarbeid med de tilsatte gjennom de tillitsvalgte, og det vil Regjeringen legge stor vekt på, og legger stor vekt på. Med hensyn til det brevet som representanten Bastesen refererte noe fra, vil jeg på vegne av fiskeriministeren bemerke følgende: Fiskeriforvaltningen ønsker ikke å sette munnkurv på de ansatte. Det som vil være sentralt for fiskeriforvaltningen som for øvrige statlige enheter, er at man kan tilrettelegge for at initiativ og synspunkter kan komme fram, slik at de kan være med på å forme en positiv prosess, særlig når virksomheter er under endring.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Det er riktig at Fiskeridepartementet vil tildele nye tillatelser til oppdrett av matfisk av laks og ørret i 2001. Det er ikke riktig at Fiskeridepartementet har foreslått at dette skal skje etter prinsippet «simultant stigende auksjon». Det er heller ikke riktig, slik representanten Bastesen hevder, at Fiskeridepartementet har foreslått å innføre en arealavgift for oppdrettsnæringen. Mye har vært sagt og skrevet om den kommende tildelingsrunden. Spørsmålet til representanten Bastesen viser at det kan være behov for å orientere litt om innholdet i Fiskeridepartementets forslag. Det er bred politisk enighet om at en del av veksten i lakse- og ørretoppdrett framover tas ut ved tildeling av nye konsesjoner. Regjeringens syn er at samfunnet skal få en rimelig del av verdien av de nye konsesjonene, og at det i den forbindelse skal tas et vederlag ved tildelingen. Det er imidlertid viktig at vi stiller klare mål for hva vi vil oppnå med tildelingen, og at disse målene gjenspeiles i de krav vi knytter til de nye konsesjonene. Fiskeridepartementet tar sikte på å tildele et begrenset antall nye konsesjoner jevnlig framover. I 2001 vil det bl.a. særlig bli lagt vekt på å fordele konsesjoner til områder som i dag har liten havbruksaktivitet. Dette vil være et viktig grep for å utløse det store verdiskapingspotensialet i havbruksnæringen, ved at større deler av kysten blir tatt i bruk. Dette vil også komme Distrikts-Norge til gode. Når det gjelder spørsmålet om arealavgift, er dette kommet opp i debatten bl.a. som innspill om at vertskommunene bør få inntekter i form av en arealavgift. Dette må vurderes nærmere, og det må undergis en grundig utredning som grunnlag for en politisk behandling. En må bl.a., som representanten Bastesen påpeker, vurdere nærmere prinsipielle juridiske og politiske spørsmål knyttet til bruk av kystsonen. Videre må de økonomiske og administrative konsekvensene for næringslivet og for det offentlige utredes. Når det gjelder representantens henvisning til «simultant stigende auksjon», et begrep som er ukjent for folk flest, tror jeg det er hentet fra St.prp. nr. 1, Skatte-, avgifts- og tollvedtak, hvor det i boks 5.1 på side 96 er en generell orientering om ulike former for auksjon, og altså ikke knyttet direkte opp mot Fiskeridepartementets forslag.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg kan klart berolige representanten Bastesen med at det ikke er i de retninger han avslutningsvis var inne på, Regjeringen ønsker å utvikle verken havbruksnæringen eller det norske samfunn for øvrig. Det er, som jeg sa i mitt hovedsvar, mange spørsmål som krever nærmere utredning, og som Fiskeridepartementet vil komme tilbake til. Når det gjelder spørsmålet om ulike auksjonsformer, vil jeg bare peke på at det finnes også andre ting å auksjonere bort enn oppdrettskonsesjoner, f.eks. konsesjoner til å drive andre generasjons mobiltelefonsystem, også TV-konsesjoner. Det er altså en generell omtale av ulike auksjonsmetoder som er tatt inn i St.prp. nr. 1, og hvorvidt de skal få anvendelse for en eller flere av de nevnte konsesjonstyper, vil Regjeringen komme tilbake til.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Forskerne har de senere årene anbefalt årlige kvoter for kystsel basert i hovedsak på et uttak på 5 pst. av den tellbare del av de enkelte bestander. Kvotefastsettelsen har møtt til dels sterk motstand fra fisker- og jegerhold, idet oppfatningen har vært at kvotene har vært satt for lavt i forhold til den reelle selbestanden. Fiskeridepartementet har imidlertid økt kvotene under henvisning til at selbestandene utgjør problemer i forhold til fiskeri- og havbruksvirksomhet. Økningen har delvis vært gjort som et generelt påslag på 20 pst. i alle regioner i 1999, og som et spesielt påslag på 30 pst. i områder hvor det dokumenteres særlige problemer i forhold til fiskeri- og havbruk i 2000. Når det gjelder Oslofjord-området, ble det i inneværende år ikke tilstrekkelig dokumentert problemer som tilsa at kvoten burde økes. Det er nå opparbeidet tall fra tellinger av kystsel i 1999. Disse viser en steinkobbebestand på 289 dyr i Østfold og 61 dyr i Vestfold. Dette er en økning i forhold til det bestandsanslaget som ble lagt til grunn ved kvotefastsettelsen for 2000. Det er imidlertid en relativt stor selbestand på svensk side, som kan gi store variasjoner i tallmaterialet. Det planlegges nye tellinger i dette området i 2001, og det tas sikte på å samordne slike tellinger med svenske forskere. Når det gjelder kvotene for 2001, vil disse bli fastsatt av Fiskeridirektoratet, basert på biologisk rådgivning. Tatt i betraktning at det nå foreligger nytt og høyere tallmateriale for steinkobbe i angjeldende område, ligger det imidlertid til rette for en kvoteøkning. Ved fastsettelse av kvote vil Fiskeridirektoratet også ta høyde for at det er en realitet at sel i området utgjør til dels store problemer i forhold til fiskeri- og havbruksvirksomhet.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Som jeg sa i mitt hovedsvar, vil kvotene for seljakten i 2001 bli fastsatt så snart den biologiske anbefaling foreligger. Som nevnt ligger det til rette for en kvoteøkning, fordi det bl.a. foreligger nytt og høyere tallmateriale for steinkobbe i angjeldende område. Når det gjelder de tilrådingene som kommer fra regiondirektøren, antar jeg at disse vil bli tatt med i de vurderinger som til slutt gir konklusjonen for kvotene for seljakten i 2001.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Vedlikehold og drift av veitunneler har mye å si for sikkerhetsrisiko og miljø. Hvorledes er status for filtreringsanleggene/renseanleggene i veitunneler der dette er montert, og blir retningslinjene i Norsk Veinorm fulgt opp på vedlikehold og service?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er klart at man må se alle disse tiltakene samlet, men anleggene er jo meget viktige ikke bare for miljøet, men også på grunn av sikkerheten. I tilfelle brann i en tunnel skal disse anleggene rense både røyken og gassen som da oppstår. I Oslo-området er det investert bortimot 50 mill. kr i sånne anlegg i en del nye tunneler. Og ÅDT-en i disse tunnelene ligger jo på hele 50 000–60 000 biler, så det er temmelig stor trafikk, det går tett trafikk i disse tunnelene. Veitunnelene i Oslo-området hvor det er installert filtreringsanlegg og renseanlegg: Blir disse anleggene i dag kjørt?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg må få stille samferdselsministeren et spørsmål til, i en annen sak: «Jernbaneverket ruster opp og investerer 170 mill. kroner i jernbanestrekninger hvor NSB har lagt ned eller skal legge ned togdriften. Dette har store likhetstrekk med Vegdirektoratets «Veier til Ingensteds». Når har statsråden tenkt å ta tak i og rette opp den skakkjørte samferdselsplanleggingen som foregår?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg takker for svaret. Jeg er i hvert fall glad for at Jernbaneverket kan tallfeste de beløpene de bruker på strekninger til ingen steder. Det var litt verre da jeg spurte Vegdirektoratet, de hadde ikke tall på alt de hadde bygd til ingen steder. Så det var i hvert fall en forbedring. Nå sier altså statsråden at han vurderer å åpne de nedlagte strekningene igjen, han kaller det midlertidig nedleggelse. Og da har jeg lyst til å spørre statsråden: Finnes det i det hele tatt noen baner i Norge som har vært midlertidig nedlagt, og som har kommet i drift igjen? Jeg tror ikke at disse vil komme i drift igjen, da skal et stort under skje. Kan ikke heller statsråden åpne for at vi kan få private aktører, eller konkurranseutsette en del baner, slik at vi kan få andre aktører? Jeg er klar over at han i Nasjonal transportplan åpner for dette på godstrafikk, men er det ikke også mulig at man kan gjøre dette på persontransport?
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Det vises til svar på skriftlig spørsmål, nr. 1(2000-2001)(fellesfaglig organisasjon) lokalt uttrykker full tillit til luftfartsdirektøren. I ettertid er jeg blitt kjent med at NTL og 2fo som organisasjoner ikke står bak uttalelsene. (2000-2001) (fellesfaglig organisasjon) Vil statsråden følge opp saken, slik at riktig informasjon kommer fram om arbeidsmiljøet og sikkerheten innenfor Luftfartstilsynet?»
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Det sies at det er ingen røyk uten ild, og selv om det i denne saken ikke er blitt full varme, ulmer det kraftig. Sykemeldinger og varslede rettssaker tyder på at arbeidsmiljøet ikke er som det burde være. Det er bekymringsfullt i et så viktig, nøytralt og objektivt forvaltningsorgan som Luftfartstilsynet skal være, og dette kan gå ut over sikkerheten innenfor norsk luftfart. Vil statsråden treffe tiltak for å rydde opp i forholdene?
May Britt Vihovde (Venstre), 2000-11-15:
Eg vil stilla følgjande spørsmål til samferdsleministeren: «Eg har høyrt at NSB no førebur å gjera Finse stasjon ubemanna frå nyttår. 18. oktober 2000 stilte eg spørsmål om dette i munnleg spørjetime. Eg vil visa til statsråden sitt svar, der han gir uttrykk for å dela mi uro når det gjeld fleire sider ved det å gjera denne spesielle stasjonen ubemanna. Det vart gitt lovnad om at statsråden ville gå djupare inn i problemstillinga rundt Finse. Kva har statsråden gjort i denne saka?»
May Britt Vihovde (Venstre), 2000-11-15:
I denne saka synest eg at NSB har oppført seg temmeleg arrogant. Ulvik herad har kontakta NSB med brev, men ikkje fått svar. Det har heller ikkje vore nokon dialog, så vidt eg kjenner til, mellom Jernbaneverket og NSB. Ut frå omsynet til tryggleik meiner Jernbaneverket at denne stasjonen bør vera bemanna. Dei ser òg behov for bemanning på denne stasjonen. Det har heller ikkje vore nokon dialog om Jernbaneverket kanskje kunne medverka finansielt. Når det gjeld inntening, går det nå ut brev frå Kundetelefon persontrafikk – den er sprengd – om at ein ønskjer meir sal på stasjonane. I denne saka har NSB eit samfunnsansvar. Dei er i ein monopolsituasjon, og eg synest at dei før dei nedbemannar denne stasjonen, bør ha ein skikkeleg dialog både med Ulvik herad, med Jernbaneverket og med interessentar der oppe om korleis dette skal løysast. Og den kontakten er i alle fall ikkje så god nå. Eg synest det er sørgjeleg at ein gjer dette i dag.
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2000-11-15:
Jeg vil stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Morgenpendlertoget på Østfoldbanen er innstilt med begrunnelsen at dette rutetilbudet ikke er lønnsomt. Kriteriet for lønnsomhet er oppgitt til minst 90 passasjerer i gjennomsnitt. Har NSB i samråd med departementet nedfelt slike lønnsomhetskriterier for alle rutetilbud, og ligger disse til grunn for kjøp av transporttjenester fra NSB?»
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2000-11-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er slik at når det gjelder det toget som er innstilt, ble det oppgitt at man ikke hadde lokførere nå, og at man kjører buss. Men det er en del av disse togene som blir permanent innstilt, og man oppgir at grunnen til det er at de ikke er lønnsomme. Det kan jeg akseptere. Men hvilke kriterier er det man legger til grunn når man kjøper transporttjenester? For det må jo være et forhold mellom det man kjøper, og som det er en kontrakt med NSB om, og de tilbudene vi får. Hvordan vil statsråden redegjøre for at vi får det tilbudet vi skal ha, og som departementet har inngått kontrakt med NSB om for Stortinget? Vi bruker tross alt nesten 1 milliard kr på å kjøpe transporttjenester, og man har redusert tilbudet uten å komme med noen erstatning. Da bør vi kunne få vite hvilke kriterier man skal legge til grunn.
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2000-11-15:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Høgskolen i Østfold er det høyest prioriterte investeringsprosjekt innen UH-sektoren som ikke har fått startbevilgning. Departementet har tydeligvis feil opplysninger om når nåværende leiekontrakter utløper. To kontrakter utløper 21. desember 2000 og én kontrakt 30. juni 2002. I år, som i 1999, er dette fra departementet feilaktig opplyst til 2004 og 2005. Leieavtalen, som går ut nå, lar seg vanskelig fornye, og skolen kan stå uten rom. Hvordan vil statsråden forholde seg til saken?»
Kjellaug Nakkim (Høyre), 2000-11-15:
Jeg takker statsråden for svaret – tilsynelatende et positivt svar. Men jeg vil gjerne spørre: Forstår statsråden at skolen egentlig er i en fortvilet situasjon så lenge den ikke har fått startsignal for utbyggingen, selv om han ønsker at utbyggingen skal skje så snart som mulig? Dette gjør det vanskelig å forhandle med utleierne, siden man på skolen ikke med klarhet kan si hvor lange leieavtaler man trenger. Det skaper også store problemer for utdanningen, som nå kan bli spredd på forskjellige steder i byen. Så det jeg lurer på, er: Har feil informasjon om varigheten av nåværende leiekontrakter hatt betydning for Regjeringens beslutning om ikke å foreslå statsbevilgning til høgskolen i 2001? Mener statsråden at denne feilen bør gi grunnlag for en fornyet vurdering, og – eventuelt – på hvilket tidspunkt er det aktuelt å vurdere byggesaken på nytt? Dersom Høgskolen i Østfold blir nødt til å skaffe nye, midlertidige lokaler på grunn av forsinket utbygging, vil statsråden da sørge for at høgskolen får den nødvendige økonomiske kompensasjon for de merutgiftene den vil bli påført?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren på vegne av fiskeriministeren: «Selbestanden i ytre Oslofjord har aldri vært større, samtidig som ressurstilgangen på fisk, særlig i de østlige delene av fjorden, er sterkt redusert. Resultatet av de siste tellinger viser at det i Heia-området er 450–500 dyr, mens det er 2 200 dyr i Koster-området. Behovet er stort for en økt beskatning. Vil statsråden gå inn for en betydelig økning av fellingskvoten for sel i Oslofjord-området neste år?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Tolkningen av det er jo entydig at det vil bli en økning av kvoten. Spørsmålet er bare hvor langt man vil gå. Regiondirektør Birger Larsen i Fiskeridirektoratet sa i en uttalelse forleden til Fredrikstad Blad at det er uproblematisk å øke beskatningen til 50 dyr i året. Det er det altså en representant fra Fiskeridirektoratet som sier. Seljakten er også nå organisert med jaktlag som fungerer tilfredsstillende, etter den informasjon jeg har innhentet. Er statsråden enig i regiondirektørens uttalelser om at en økning av fellingskvoten til 50 dyr vil kunne gjennomføres som en hensiktsmessig beskatning?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg har et spørsmål til vår ærede olje- og energiminister: «Mange kommuner på Sør- og Østlandet plages av oversvømmelser på grunn av flom. Likevel følges ikke manøvreringsreglementet for uttapping av vann. I Vansjø i Østfold sørget man ikke for å redusere nivået til den standardiserte vannstand på 1,5 meter, men lot vannet stå på 2,5 meter med betydelige flomskader som resultat. Hva vil statsråden foreta seg slik at regelverket følges og flomskader reduseres?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg takker statsråden for svaret, som for så vidt var fyllestgjørende, men jeg håper vi kan være enige om at hvis man hadde praktisert manøvreringsreglementet annerledes og vært tidligere ute med nedtapping på bakgrunn av alle signaler som er kommet om betydelig nedbør, så ville ikke problemet vært så betydelig for Vansjø som det har vært. Jeg understreker at man selvfølgelig ikke helt kan gardere seg mot flomkatastrofer, men man kan forebygge en negativ utvikling. Det var endog slik at fossen fra Vansjø var stengt i ti dager i oktober, og man fikk et betydelig økt vannivå i Vansjø. Er ikke statsråden enig i at de ansvarlige for vannføringen bør være mer aktpågivende, slik at flomskadene bedre kan forebygges ved en mer fornuftig praktisering av manøvreringsreglementet?
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-11-15:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «I forbindelse med den sjette partskonferansen(CO P6) under Klimakonvensjonen i Haag vil spørsmålet om hva som skal defineres som «demonstrable progress» innen 2005, etter Art. 3.2, bli diskutert. Her er det uenighet mellom sentrale forhandlingsparter. (CO P6) Vil Norge gå inn for at demonstrerbar fremgang ikke kun skal dreie seg om det institusjonelle og legale rammeverk, men inkludere iverksettelse av konkrete klimatiltak for å sikre oppfyllelsen av Kyoto-forpliktelsene i perioden 2008-2012?»
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-11-15:
Jeg takker miljøvernministeren for svaret. Det er i hvert fall positivt at hun nå går litt lenger enn det hun har gjort før, ved å si at hun mener at denne paragraftolkningen også innebærer konkret iverksettelse av tiltak. Det jeg er ute etter, er imidlertid hva Regjeringen vil anføre som posisjoner i Haag. Vil man gå inn for at land iverksetter tiltak, og at dét blir den fortolkning som kjøres? For vi vet at USA ønsker at demonstrerbar fremgang kun skal være det institusjonelle og legale rammeverket, mens EU – i hvert fall en god del av EU-landene, selv om posisjonene der ikke er helt klare ennå – legger seg på en linje hvor de ønsker mer synliggjorte og iverksatte tiltak. Det er viktig her at Norge – selv om man hører til paraplygruppen – virkelig er villig til å ha en forhandlingsposisjon som støtter opp om klar og demonstrerbar fremgang, og at det skjer ved iverksettelse av tiltak, i tillegg til de institusjonelle forhold som miljøvernministeren var inne på.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-11-15:
Jeg tillater meg å stille også det neste spørsmålet til miljøvernministeren – disse spørsmålene henger jo sammen: «I forbindelse med den sjette partskonferansen(CO P6) under Klimakonvensjonen i Haag vil spørsmålet om et «tak» for bruk av fleksible gjennomføringsmekanismer stå sentralt. (CO P6) Vil Norge under forhandlingene arbeide for at de fleksible mekanismene skal være et supplement til nasjonale tiltak, og gå inn for at det opereres med et slikt tak?»
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-11-15:
Den forrige regjeringen hadde sin klimapolitikk bygd på tre hovedstolper. Det første var at hovedtyngden av tiltak skulle tas hjemme, med andre ord et slags nasjonalt tak på bruken av fleksible gjennomføringsmekanismer. Det andre var at man ønsket å synliggjøre demonstrerbar fremgang innen 2005, og det tredje var å gå inn på fleksible mekanismer. For å få gjennomslag for bruken av fleksible mekanismer på en kostnadseffektiv måte, er det veldig avgjørende at man gjør de to andre tingene, altså at man synliggjør demonstrerbar fremgang, og at hovedtyngden av tiltakene tas hjemme. Det er det som gjør meg urolig i forhold til svaret fra miljøvernministeren. Dersom man er i en situasjon hvor man ikke synliggjør at man tar hovedtyngden av tiltakene hjemme, og det kan ifølge en artikkel i Dagens Næringsliv i forgårs se ut som om Siri Bjerke kanskje ikke er villig til å forplikte seg til det, risikerer vi en situasjon hvor det kan bli fullt frislepp, og hvor vi ikke får effektivt gjennomførbare fleksible mekanismer. Det er bakgrunnen for at jeg stiller spørsmål ved om vi ikke bør forandre posisjon og gå inn for tak.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Demonstrerbar fremgang innen 2005 er ett av mange temaer som det forhandles om i Haag. Først og fremst gjøres dette i tilknytning til drøftingene av hvilken informasjon som skal rapporteres fra industrilandene, artikkel 7, og hvordan denne informasjonen skal gjennomgås, artikkel 8. Bestemmelsene om dette bygger på eksisterende rutiner under Klimakonvensjonen og skal dekke alle typer forpliktelser, inklusiv rapportering av virkemidler og tiltak, samt trender i utslippene. Så langt har en i begrenset grad sett hva de enkelte landene legger i bestemmelsen om demonstrerbar fremgang innen 2005. Norge deltar selvfølgelig i drøftingene rundt dette spørsmålet. Bestemmelsen er formulert på en generell måte i Kyotoprotokollen. Norge vil derfor legge til grunn en bred tolkning. Dette har vi gitt uttrykk for tidligere i forhandlingene, og det ligger også til grunn for våre posisjoner i Haag. Vår primære forståelse av bestemmelsen er at den inkluderer både oppstart av konkrete klimatiltak og forberedelser av slike tiltak, herunder gjennom utvikling av lovverk. Regjeringen arbeider aktivt med ulike tiltak for at Norge skal oppfylle forpliktelsene under Kyotoprotokollen, herunder synliggjøre demonstrerbar fremgang innen 2005. Norge er et av de første landene som har vedtatt en nasjonal strategi for oppfølging av protokollen. Jeg ser på etableringen av et nasjonalt kvotesystem som et avgjørende tiltak for å vise demonstrerbar fremgang innen 2005 fordi kvotesystemet vil være et styringseffektivt virkemiddel for å sikre at Norge overholder utslippsforpliktelsene. Regjeringen tar sikte på at det nasjonale kvotesystemet skal innarbeides i lovverket i god tid før 2005, selv om forpliktelsesperioden først begynner fra og med 2008. Regjeringen vil komme tilbake med en nærmere gjennomgang av hvordan forpliktelsene om å vise demonstrerbar fremgang innen 2005 vil bli fulgt opp, i en stortingsmelding om den fremtidige klimapolitikken som vil bli lagt fram våren 2001.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg kan ikke se noen uenighet mellom Hilde Frafjord Johnson og meg selv i forståelsen av hvordan «demonstrerbar fremgang» skal tolkes i henhold til Kyotoprotokollen. Jeg syntes det var viktig å gi et bilde av de internasjonale forhandlingene fordi det så langt på dette området ikke er avdekket noen stor uenighet mellom landene. Men Norge vil selvfølgelig gi uttrykk for det jeg sa i mitt svar, at bestemmelsen skal forstås i retning av både tiltak og rammebetingelser og lovverk som basis for tiltakene. Det er veldig viktig at Norge har en oppfatning av dette i de internasjonale forhandlingene, og det er altså det jeg gav et bilde av nå. Her vil vi gi uttrykk for vårt syn. Men det er selvfølgelig også viktig at vi følger dette opp i vår egen nasjonale strategi, og den har jeg også redegjort for i forhold til prosessene.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
I henhold til Kyotoprotokollen skal bruken av de fleksible gjennomføringsmekanismene være et supplement til nasjonale tiltak. Det som diskuteres, er hvordan man skal konkretisere kravet til supplementaritet. I likhet med den forrige regjeringen vil Norge under den sittende regjering ikke gå inn for at det i denne forbindelsen settes et kvantitativt tak på hvor mye landene kan bruke Kyoto-mekanismene. Norge går inn for en vurdering av hvorvidt landene oppfyller kravet til supplementaritet som skal baseres på en kvalitativ gjennomgang av landenes politikk og virkemiddelbruk. Det er allerede etablert rutiner for rapportering og gjennomgang av informasjon under Klimakonvensjonen som en kan bygge på i denne forbindelse. EU har i forhandlingene foreslått flere konkrete formler for å sette et kvantitativt tak på bruken av de fleksible gjennomføringsmekanismene. Samtidig har EU selv avtalt en boble der de i praksis tenker seg kvotehandel mellom EU-landene uten kvantitative begrensninger. For mange land utenfor EU oppfattes det som urimelig dersom det skulle være et kvantitativt tak på generell kvotehandel, mens det ikke skal være det på handel innen EU. En stor diskusjon om dette vil derfor bidra til å forsinke og utsette den viktige gjennomføring av Kyotoprotokollen. Selv om det ikke settes et kvantitativt tak på bruken av de fleksible gjennomføringsmekanismene, vil Norge selvfølgelig ta utgangspunkt i Kyotoprotokollen, som sier at de fleksible gjennomføringsmekanismene skal være et supplement til nasjonale tiltak. En betydelig del av utslippsreduksjonene som vil være nødvendig for å oppfylle forpliktelsen, vil bli gjennomført i Norge. Denne politikken skal konkretiseres gjennom stortingsmeldingen om klimapolitikken, som vi tar sikte på å legge fram våren 2001.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Jeg er litt overrasket hvis det Hilde Frafjord Johnson nå sier, er uttrykk for en endret posisjon fra Kristelig Folkeparti og eventuelt sentrumshold i synet på tak. Man var jo enig i en flertallsmerknad i Stortinget ved behandlingen av stortingsmeldingen om rikets miljøtilstand senest for én måned siden. Personlig legger jeg stor vekt på det som tidligere miljøvernminister Guro Fjellanger sier i en artikkel i Dagens Næringsliv i dag. Det er fortsatt gjeldende etter min oppfatning. Hun sier at «et forsøk på tallfesting vil kunne føre til svært omfattende og vanskelige forhandlingsrunder som gjør at det tar lengre tid å komme til enighet om en endelig tekst». Jeg er som sagt enig i dette og mener at den tiden har vi ikke. Vi må arbeide for å få et resultat under forhandlingene i Haag som gjør at vi kan få gjennomført klimaavtalen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Som jeg sa innledningsvis, er dette en type beslutning som er delegert til kommunen, fordi det kan være ulike vurderinger i ulike kommuner om hvor stor vekt det er behov for å legge på bosettingsspørsmålet. Det er etter min mening helt klart slik at denne type eiendom, som ligger såpass nært til en såpass stor by som Lillehammer, er godt egnet i forhold til å sikre bosetting i en kommune som Gausdal. Dette har Gausdal et veldig bevisst forhold til. Det er fullt ut mulig å sette i stand hus, etablere et bosted og få en viss inntekt fra eiendommen, og det er også fullt ut mulig å få inntekter utenfor bruket ved at man har et stort arbeidsmarked i rimelig nærhet. Så etter min mening er dette på ingen måte en så spesiell sak at det er naturlig for statsråden å gripe inn.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Samerettsutvalget avgav sin annen delinnstilling til Justisdepartementet i januar 1997. NOU 1997:4 «Naturgrunnlaget for samisk kultur» gjelder rettigheter og forvaltning i Finnmark samt vern av tradisjonelle samiske bruksområder i hele landet. Utredningen er svært omfattende og ble sendt ut på bred høring og med en utvidet høringsfrist. Den alminnelige fristen for uttalelse løp ut 1. mars 1999, mens Sametinget, Finnmark fylkesting og departementene hadde frist til 1. oktober 1999. Høringsmaterialet er omfattende og har krevd en grundig gjennomgang som utgangspunkt for det videre arbeid med saken. Justisdepartementet arbeider med å forberede en lovproposisjon for oppfølging av utredningen. Arbeidet involverer flere andre departementer, og det vil også være kontakt med Finnmark fylkesting og Sametinget med sikte på å gi et best mulig grunnlag for Regjeringens beslutninger og deretter forslag for Stortinget i saken. Både Sametinget og Finnmark fylkesting har vært orientert uformelt om fremdriftsplanene. Det er uten tvil ønskelig å få sluttført behandlingen av rettsforhold og forvaltning i Finnmark så raskt som det kan skje på en forsvarlig måte. Saken er omfattende og vanskelig, og nettopp fordi den er så viktig både for de samiske interessene og for hele Finnmarks befolkning, må Regjeringens behandling være grundig. Det er derfor for tidlig i dag å angi tidspunkt for når lovproposisjon om saken kan fremmes for Stortinget.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Dette er et omfattende, stort og vanskelig arbeid, det viser også den tidsperioden som Samerettsutvalget selv brukte på å utrede dette, og for så vidt den tiden man regner med at det nye Samerettsutvalget, som skal se på resten av Norge, kommer til å måtte bruke. Dette sier noe om hvor vanskelige disse spørsmålene er. Det er ikke mangel på ønske om å holde fremdrift, det er rett og slett snakk om at dette er vanskelige spørsmål. Det er ikke alltid slik at det å hoppe til en konklusjon er den beste måten å få til de beste løsningene på. Vi jobber kontinuerlig, det er folk i Justisdepartementet som hele tiden jobber med denne saken. Det er ikke et spørsmål om nedprioritering, det er et spørsmål om å klare å få dette fram på en forsvarlig måte. Og jeg kan verken bekrefte eller avkrefte de tidshorisontene som representanten Ballo har fått høre. Men jeg kan for så vidt bekrefte at gjennomgangen av høringsuttalelsene antakelig vil være klar rundt nyttår, og at vi deretter tar en kontakt med Finnmark fylkesting og Sametinget på basis av det for videre fremdrift.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
I 1998 viste oversikten at 3 780 polititjenestemenn av en operativt trent styrke på 4 800 avgis til mobilisering, dvs. 80 pst. av den operative trente styrke. Totalt antall polititjenestemenn var den gang ca. 7 700. Dette innebærer en sterk svekkelse av politiets evne til å løse sine oppgaver ved en mobilisering. Både sivile og militære elementer bygger sine beredskapsplaner på at politiet skal makte sine oppgaver og derved legge forholdene til rette for at disse ledds bidrag i totalforsvaret kan gi optimal effekt. Etter dagens ordning skal politiet avgi mannskaper til Forsvaret ved mobilisering i et slikt omfang at politiet tappes for de mannskapsressurser som er påkrevd for å løse denne oppgaven i totalforsvaret. Blant annet på bakgrunn av dette er det etter avtale mellom Justisdepartementet og Forsvarsdepartementet besluttet at fast ansatte polititjenestemenn uten militær befalsgrad fritas for fremmøte ved mobilisering fra og med mobiliseringstermin år 2001. Polititjenestemenn med militær befalsgrad fritas også i hovedsak for fremmøte fra og med mobiliseringstermin 2001, men det er gjort unntak for tjenestemenn i viktige nøkkelposisjoner. Forsvarsdepartementet har i samråd med Justisdepartementet fastsatt at ca. 150 polititjenestemenn fortsatt skal mobiliseringsdisponeres. Denne rammen er fastsatt ut fra en vurdering av politiets oppgaver og behov for personellressurser ved en eventuell mobilisering, og er sammenholdt med Forsvarets fremtidige behov for polititjenestemenn med befalsutdanning. På denne bakgrunn er det etter min vurdering ikke behov for å revurdere avtalen med Forsvarsdepartementet om mobiliseringsfritak for polititjenestemenn.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Det er selvfølgelig ikke akseptabelt at saker rotes bort, eller at tidsfrister ikke overholdes av politi og påtalemyndighet. Likevel vil jeg innledningsvis få si at jeg ikke har noen grunn til å tro at påtalemyndighetens behandling av straffesaker gjennomgående ikke er betryggende. Likevel hender det unntaksvis at feil blir begått. Derfor er det innarbeidet ordninger med klageadgang og mulighet for omgjøring av beslutninger. Kan en feil føres tilbake til klanderverdige forhold hos den enkelte ansvarlige saksbehandler, tilligger det den enkelte foresatte eller institusjonsleder i påtalemyndigheten å sørge for adekvate personalpolitiske tiltak, om nødvendig med disiplinære forføyninger. Spørsmålet fra representanten Stang berører den påtalemessige behandling av klager over avgjørelser tatt av påtalemyndigheten i konkrete straffesaker. Dette er et område som hører inn under påtalemyndigheten ledet av Riksadvokaten. Jeg har vært i kontakt med Riksadvokaten, som bl.a. har opplyst at riksadvokatembetet har lagt til grunn at det etter straffeprosessloven gjelder en absolutt frist på tre måneder for omgjøring av et påtalevedtak til ugunst for siktede. Fristen regnes fra den dag beslutningen ble tatt. Denne forståelsen er kommet til uttrykk allerede i et rundskriv som Riksadvokaten sendte ut i 1996. Videre har Riksadvokaten uttalt overfor meg: «Riksadvokaten beklager at svikt hos påtalemyndigheten flere ganger har medført at klageretten er blitt illusorisk ved at overordnet påtalemyndighet har mottatt saken etter at omgjøringsfristen er utløpt. Ved brev av 23. oktober til alle politimestre og statsadvokater har riksadvokaten innskjerpet fristregelen. Betydningen av å ha gode rutiner i disse sakene har også tidligere vært understreket herfra.» Etter at spørsmålet kom opp i media, er forståelsen av straffeprosessloven på dette punkt også blitt vurdert av Justisdepartementets lovavdeling. Lovavdelingen antar for sin del at gjeldende lovgivning ikke er til hinder for å realitetsbehandle en klage som er fremsatt innen tremånedersfristen, selv om klagen først kommer frem til overordnet påtalemyndighet etter utløpet av denne fristen. Også professor Johs. Andenæs gir i siste utgave av «Norsk Straffeprosess», som nettopp er utkommet, uttrykk for at omgjøring i klageinstansen kan skje etter utløpet av tremånedersfristen. På denne bakgrunn vil jeg ta initiativ til en avklaring. Jeg vil med det første sende på høring forslag til en mulig lovendring. Gjennom høringen vil vi få belyst de kryssende interesser som ligger bak klageordningen og regelen om vern for siktede mot omgjøring av henleggelser. Med dette opplegget kan et forslag til lovendring bli satt frem tidsnok til at Stortinget kan få behandlet det i vårsesjonen.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Det var ikke min mening å bagatellisere at saker rotes bort eller ikke behandles på den måten de skal. En sak som behandles slik, er en sak for mye. Det er det ingen tvil om. Det er nettopp fordi jeg har sett de negative konsekvensene av den praksis som er ført, kombinasjonen av feil og regel, som gjør at jeg mener at vi bør legge fram forslag til en lovendring som vi sender på høring så snart det er praktisk mulig.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Svaret er for så vidt ja på begge spørsmål, men jeg skal begrunne det nærmere. Justisdepartementet godkjente høsten 1993 laser fartsmåler, laser LTI 20.20, til bruk ved fartskontroll i politiet etter utredning fra en arbeidsgruppe nedsatt av Justisdepartementet. Arbeidsgruppen la særlig vekt på rapporter og godkjenningsbevis fra forskningsinstitusjoner både i Tyskland, Sverige og Norge. I tillegg ble det gjennomført praktisk metodeutprøving av laser LTI 20.20 foretatt av norsk politi. Sammen med godkjenning av laser LTI 20.20 ble det også utarbeidet en instruks for bruken av laserfartsmåler og en brukerveiledning. Domstolene har godkjent måling ved laser som bevismiddel i saker hvor måling har vært gjort ved bruk av laser LTI 20.20. For å sikre ekstern kontroll er det inngått en intensjonsavtale med Justervesenet som overordnet kontrollorgan for måleteknisk materiell i politi- og lensmannsetaten. Denne avtalen gjelder for laserfartsmåler. Etter avtalen skal Justervesenet bl.a. typegodkjenne slike apparater. Det samme gjelder kontroll første gang og årlige periodiske kontroller. Dessuten kan saker, der dette apparatet har vært brukt, legges fram for Justervesenet for sakkyndig uttalelse. Påtalemyndigheten har alt benyttet Justervesenet i denne anledning. Kvalitetssikring har vært et overordnet mål for departementet ved gjennomgang av laserfartsmåler når det gjelder opplæring, bruk og instruksverk samt kvalitetssikring. Antall instruktører i politiet er av den grunn redusert fra ca. 50 til 11. Dette er gjort for å høyne kvaliteten på opplæringen. Dessuten er undervisningsmateriell endret, og det er utarbeidet egen brukerveiledning. Brukerne skal således være kjent med mulige brukerfeil som kan påvirke måleresultatet. Sist, men ikke minst har departementet bedt om at antall brukere av laserfartsmåler skal avgrenses ved politidistriktene. Dette også for å sikre stor sikkerhet i bruken av laserfartsmåler. På bakgrunn av dette mener jeg laser fartsmåler fyller de krav man kan stille til bruk av denne som måleinstrument i hastighetssaker, og jeg ser ingen grunn til å stanse bruken. Ut fra brukerveiledning og instruksverk skal det ikke være grunn til ulik praksis i bruken av laserfartsmåler. For ordens skyld kan jeg opplyse at UP i Agder igjen benytter laserfartsmåler ved fartskontroller.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2000-11-15:
Det fremgår av mitt første svar at jeg for det første er opptatt av å kvalitetssikre lasermålingene, men at jeg samtidig mener at de tiltak som er iverksatt, er med på å sikre kvaliteten godt nok til at det fortsatt kan brukes som et godt hastighetsmålingsverktøy i norsk politi. Vi har også domstolene, generelt sett, som en kontrollinstans av om dette er tilstrekkelig.
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg vil gjerne stille justisministeren følgende spørsmål: «Man har registrert fra flere medieoppslag at påklagde saker rundt påståtte seksuelle overgrep er blitt rotet bort, eller at tidsfrister for klager ikke er blitt overholdt av politiet og politijurister. Sakene henlegges av Riksadvokaten som følge av dette. Synes statsråden denne type saker blir tilstrekkelig korrekt behandlet, og hva vil hun gjøre overfor de tjenestemenn som ikke følger «rettssikkerhetsrutinene»?»
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg må si at det siste var jeg veldig fornøyd med, at hun signaliserte at hun vil komme tilbake med en egen sak på området – det trengs. Innledningsvis hadde jeg på følelsen at statsråden bagatelliserte lite grann rundt dette. Det er ikke unntaksvis at slike saker dukker opp. Det er for mange av dem etter min mening. Slurv eller rot hos påtalemyndigheten kan ikke medføre at en klage på en henlagt straffesak ikke kan behandles. Det virker etter mitt syn urimelig at feil begått av en statsadvokat fører til at fornærmede ikke får behandlet en klage når klagen er fremsatt i rett tid. Regelverket er nok ikke helt klart når man avviser en klage ved å bruke straffeprosessloven § 75, som setter en absolutt sperre mot omgjøring. Derimot åpner man i § 59 a i samme lov for at henleggelsen kan omgjøres. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil statsråden rydde opp i disse motsetningene slik at loven tar mer hensyn til den fornærmede part?
Jørn L. Stang (Fremskrittspartiet), 2000-11-15:
Jeg har nok et spørsmål til justisministeren: «Nylig har Agder lagmannsrett i en dom slått fast at laserpistolen som måleinstrument ikke holder mål. UP i Agder synes at det nå er uforsvarlig å bruke laser. Men politiet i blant annet Fredrikstad vil fortsette å bruke laserpistolen i fartsmålinger. Mener derimot statsråden det er forsvarlig at laserpistol brukes av politiet i fremtiden, og ønsker hun en lik praksis for hele landet?»