Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2000-05-24:
Jeg ser problemene med den arbeidsfordeling vi nå har ved to systemer for å regulere lønningene. Det er ingen ny problemstilling. Den er kjent i Forsvaret over lengre tid. Vi er i tillegg inne i en forhandlingssituasjon knyttet til statsoppgjøret som har betydning, og hvor disse problemstillingene igjen kommer opp. Vi har en hovedtariffavtale på den ene side som regulerer lønningene for de aller fleste i Forsvaret. Samtidig har vi overenskomster med lønn etter verkstedsoverenskomsten for Forsvaret. Det er også riktig, som representanten Bredvold signaliserer, at det over tid har utviklet seg en lønnsforskjell mellom disse to tariffområdene, og at overenskomstlønte i Forsvaret er høyere avlønnet enn tilsvarende regulativlønte mekanikere. Det er imidlertid ikke riktig hvis spørsmålsstilleren med første del av spørsmålet mener at det ved de navngitte tekniske verkstedene er ulike hovedtariffavtaler. Alle arbeidstakerne ved de verksteder som er nevnt i spørsmålet, lønnes i henhold til Hovedtariffavtalen i staten, i likhet med den alt overveiende del av Forsvarets sivile og militære personell for øvrig. Det som er vel verdt å merke seg her, er at overenskomstavlønning etter mønster fra privat sektor har en lang tradisjon i Forsvaret. Verkstedoverenskomsten for Forsvaret har røtter tilbake til 1922. Mens andre grupper i Forsvaret og staten generelt er overført til Hovedtariffavtalen i staten, har de ansatte i Forsvaret som primært er sysselsatt med verksteddrift, forblitt overenskomstlønte. Vi har rundt 1 800 på den kontoen. Vi nedsatte på statlig basis i 1988 – eller før – en lønnskomite som skulle gå nærmere inn i det statlige avlønningssystemet. Staten ønsket gjennom den utredningen og oppfølgingen av den å samle alle arbeidstakergrupper under samme regelverk, dvs. Hovedtariffavtalen i staten. Med bakgrunn i de verkstedene som er nevnt i spørsmålet, er spørsmålet om utlikning av lønnsforskjeller reist, og en partssammensatt gruppe utredet denne problemstillingen foran tariffoppgjøret i 1998. En lyktes dessverre ikke i å komme fram til omforente anbefalinger. Verken Hovedtariffavtalen eller departementets generelle fullmakter som part i Verkstedoverenskomsten for Forsvaret gir adgang til å føre forhandlinger lokalt med sikte på å overføre grupper av arbeidstakere mellom de ulike tariffområdene. Dette reguleres av avtaleverket og forholdet mellom partene i et slikt historisk perspektiv. Derimot har det vært gjort forsøk på å heve dem som lå dårligst an, og i forbindelse med oppgjør som ligger bak oss, har vi tatt noen skritt på det området. Men det er fortsatt en god del som gjenstår. Forsvaret står nå midt oppe i to hovedtariffoppgjør. Som kjent pågår det mekling i hovedtariffoppgjøret mellom staten og hovedsammenslutningene og Norsk Lærerlag om ny hovedtariffavtale fra 1. mai 2000. For noen dager siden brøt forhandlingene om en ny verkstedoverenskomst sammen, og vi står foran mekling for å få på plass en revidert verkstedsoverenskomst fra 1. april i år. Den problemstillingen representanten Bredvold med rette reiser, er blitt tatt opp også i forbindelse med disse forhandlingene. Utover det jeg nå har sagt, tilsier ikke situasjonen at jeg kan komme nærmere inn på disse problemstillingene utover det jeg har gjort. Det er partene i oppgjøret som nå håndterer saken.