Peter Frølich (Høyre), 2018-05-22:
Noen ganger blir det en litt rituell høflighet å takke komiteen for et godt samarbeid osv. Denne gangen er det rett og slett virkelig på sin plass å takke fra bunnen av hjertet for den forståelsen og velviljen som komiteens medlemmer har vist i behandlingen av en veldig stor og kompleks sak på ganske kort tid. Norge har vært en pådriver i EFTA-samarbeidet for å få på plass dette regelverket så fort som mulig. Det klarer vi nå. Det reduserer risikoen for ytterligere forsinkelser i implementeringen av dette regelverket, og det reduserer risikoen for et gap mellom norsk rett og EU-retten, som i ytterste konsekvens kunne vært skadelig for norske borgere og norske aktører og skadet norske interesser. Som saksordfører skal jeg være den første til å innrømme at det ikke er optimalt med en såpass hurtig saksbehandling som det det har vært lagt opp til her. Proposisjonen kunne nok med fordel vært lagt fram noe tidligere enn det den ble, men når den først kom på vårt bord da den gjorde det, mener jeg at situasjonen er håndtert godt og forsvarlig av komiteen. Jeg både tror og håper at komiteens medlemmer har fått den assistansen og de avklaringene som har vært nødvendige i behandlingen av sakene. Når det gjelder det politiske innholdet, er vi i den lykkelige situasjonen at det ikke har vært noen stor uenighet. Faktisk har det vært en ganske stor konsensus om at politikken som det her legges opp til, er veldig, veldig god. Det er slik at alle borgere i både EU og Norge nå får et styrket personvern. Myndigheter og aktører som håndterer personopplysninger, får nå strengere krav til seg for å håndtere dette med varsomhet. Det er helt nødvendig i den tiden som vi nå befinner oss i. Det at personopplysninger blir voktet som gull, er på mange måter et tegn på sivilisasjon, og det er et kvalitetstegn ved en rettsstat. EU og Norge har nå anlagt en gullstandard som jeg tror resten av verden kommer til å følge i sin personvernlovgivning. EUs personvernforordning og dagens lovendringer er ikke noen fasit eller en – skal vi si – endestasjon. Men det er et rammeverk, og det er en begynnelse. Det er nå vi skal gi dette regelverket et nærmere innhold. Veien videre er derfor ganske umulig å forutsi 100 pst. Veien må bli til mens vi går. Dette kommer til å skje i nært samarbeid med EUs organer. Regjeringen vil sikkert ha behov for å lage forskrifter og justere loven underveis. Det påhviler også Datatilsynet et ganske stort ansvar i tiden framover, ikke bare i rollen som kontrollmyndighet, men også gjennom informasjon og veiledning for dem som måtte behøve det. Datatilsynet må rett og slett finne balansen mellom en effektiv håndhevelse av regelverket og å passe på at den norske praksisen ikke blir for firkantet og rigid. Vi trenger ikke å bli mer katolske enn paven. Vi skal ha respekt for at regelverket kan oppleves som komplekst, særlig i en innledende fase. Særlig gjelder dette aktører som gjerne har mindre ressurser til å sette seg inn i detaljene. Hvis den norske praksisen havner i utakt med resten av omverdenen, risikerer vi i ytterste konsekvens at det blir en konkurranseulempe for norske aktører. Det må vi unngå. Jeg er sikker på at denne balansen klarer det norske datatilsynet å finne på en god måte.