trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2003-10-22:
Jeg takker statsråden for svaret. Bakgrunnen for at jeg har stilt dette spørsmålet, er at jeg får en rekke henvendelser fra fagforeningene i Forsvaret. Og det er vel ikke til å legge skjul på, og heller ikke så rart ut fra den debatten vi hadde tidligere her i dag – hvor LO liksom hadde en klam hånd om Arbeiderpartiet – at de henvender seg til oss. Det som i hvert fall har skjedd, er at jeg har mottatt en pressemelding fra NTL i dag, hvor de sier at Forsvarsdepartementet fratar de ansatte medbestemmelse og samtidig begrenser Stortingets mulighet til å bestemme i lokaliseringsspørsmål. De sier i denne pressemeldingen at Forsvarsdepartementet vil legge fram denne proposisjonen som statsråden viser til, «uten at arbeidsmiljømessige, personellmessige eller økonomiske konsekvenser blir utredet». Det var bakgrunnen for spørsmålet mitt. At statsråden ikke skal gå inn på dette i detalj, er jeg for så vidt enig i, men jeg håper da at det følges opp, det som hun sier her.
Leif Lund (Arbeiderpartiet), 2003-10-22:
Jeg håper at vi da også kan få avklart den ulike virkelighetsoppfatningen som er mellom organisasjonene og departementet, og også hos oss politikere. For det er en annen virkelighet som fortelles til meg når jeg snakker med fagforeningene, enn den jeg får i svar fra statsråden. Så jeg håper at vi klarer å rydde opp i dette nå, slik at alle blir fornøyd med omleggingen av Forsvaret, en omlegging som jeg er helt enig i, og som vi har støttet hele veien.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-10-22:
I St.prp. nr. 53 for 2002-2003 orienterte Regjeringen i vårsesjonen Stortinget om forberedelsene til omstillingen av FLO fase 3. I innstillingen fra komiteen, Innst. S. nr. 232 for 2002-2003, merket komiteen seg at departementet hadde iverksatt forberedelsen av en rekke tiltak, herunder overgang til divisjonsstruktur med virkning fra 1. januar 2004. Komiteen uttrykte også at den var tilfreds med at omstillingen av FLO lå foran tidligere presentert tidsskjema. Det ble videre påpekt som viktig å opprettholde progresjonen i omstillingen av Forsvarets logistikkorganisasjon for å nå omstillingsmålene for Forsvaret som helhet. Disse målene er som kjent en kostnadsreduksjon på 2 milliarder kr sammenlignet med et alternativ uten omlegging og en personellreduksjon på 5 000 årsverk i planperioden 2002–2005. Jeg vurderer det som kritisk viktig at tempoet i omstillingen av FLO opprettholdes for at Forsvaret skal kunne realisere innsparingsmålene. En overgang til en prosessbasert støttevirksomhet har representert en stor organisatorisk utfordring med en betydelig utredningsvirksomhet. Det er avgjørende at tiltak blir iverksatt løpende. Regjeringen vil derfor om kort tid legge fram en proposisjon for å sikre framdriften av divisjonaliseringen, akkurat slik det ble beskrevet i Stortinget i vår, og som Stortinget gav sin tilslutning til. Den kommende proposisjonen vil dreie seg om overordnede organisatoriske endringer for å kunne iverksette enkelte tiltak tidligst mulig i 2004. Jeg håper på forståelse for at jeg ikke kan gå i detalj inn på en proposisjon som ennå ikke er framlagt. Men det jeg gjerne vil si, er at den organisasjonsutviklingsprosessen som skal innledes fra 1. januar 2004, vil bli gjennomført etter hovedavtalens og tilpasningsavtalens bestemmelser om medbestemmelse. Det tas sikte på å sette av over åtte måneder fra eventuelle beslutninger tas av Stortinget, til den nye prosessbaserte divisjonsstrukturen i FLO fullt ut er iverksatt. Forsvarssjefens innspill til proposisjonen ble drøftet med arbeidstakerorganisasjonene den 11. september, og de sentrale tillitsvalgte fikk anledning til å uttale seg i henhold til Hovedavtalen i staten. Departementet har så langt avholdt to orienteringsmøter med organisasjonene, ett av disse som et resultat av tilbakemeldinger på utkast til den proposisjonen Regjeringen tar sikte på å legge fram. Igjen, uten å gå inn på detaljene i proposisjonen, kan jeg opplyse at implementeringen av en prosessbasert internstruktur i FLO skal gjøres til gjenstand for medbestemmelse i henhold til hovedavtalene og tilpasningsavtalen. Og perioden på mer enn åtte måneder vil, etter min mening, muliggjøre en fullstendig lokal behandling av fase 3 i FLO.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-10-22:
Jeg tror det er viktig å skille mellom to forskjellige proposisjoner her. Den ene er den som vi planlegger å legge fram i slutten av denne måneden, som rett og slett handler om overgang til divisjonsstruktur som vi ønsker å kunne iverksette fra 1. januar Den andre, som kommer til våren, gjelder øvrige spørsmål knyttet til FLO, f.eks. dette med framtidig tilknytningsform, hensynet til iverksetting og gjennomføring av integrert strategisk ledelse, totalreduksjon i driftsutgifter osv. for neste fireårsperiode. Jeg vil gjerne benytte anledningen til å gi Arbeiderpartiet ros for det samarbeidet vi har hatt, med hurtig tempo i de organisasjonstrinn som er viktige for å kunne realisere innsparingsmål senere. Og jeg kan berolige spørreren her med at det som kommer i slutten av oktober, rett og slett er et forslag som vi ber om å få tilslutning til, nemlig forslaget om overgang til divisjonsstruktur, slik komiteen gav full tilslutning til da det ble informert om dette, allerede i fjor vår.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-10-22:
Jeg vil også gjerne benytte anledningen til å si at jeg både håper og føler meg trygg på at vi her skal finne fram til en felles forståelse. Jeg mener personlig at det er viktig at organisasjonene selvfølgelig blir hørt i henhold til hovedavtale og tilleggsavtale, og at opplysningene fra Forsvaret om at det nå settes av over åtte måneder til gjennomgang med organisasjonene fra vi får vedtatt adgangen til å divisjonalisere, er et ærlig ment forslag fra Forsvarets side, nettopp for å imøtekomme de behov som Leif Lund tar opp.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-10-22:
Forsvaret foretar årlig investeringer for nærmere 10 milliarder kr. Jeg forstår at det på denne bakgrunn kan oppfattes problematisk hvis tidligere ansatte i innkjøpsprosjekter i Forsvaret trer direkte inn i stilling hos potensielle leverandører til de samme prosjekter. Spørsmålsstilleren har særlig vist til spørsmålet om karantenetid eller karenstid for tidligere ansatte i innkjøpsfunksjoner. Dette spørsmålet har vært behandlet i St.meld. nr. 11 for 2000–2001, Om forholdet mellom embetsverket, departementenes politiske ledelse og andre samfunnsaktører. Det framgår her at karenstid som innebærer at arbeidsgiveren nedlegger et tidsbestemt forbud mot at arbeidstakeren tar ansettelse hos ny arbeidsgiver eller driver virksomhet innenfor nærmere angitte arbeidsområder, kan være et mulig virkemiddel til å trekke opp klarere grenser i forholdet mellom statens ansatte og tunge samfunnsaktører. Familie-, kultur- og administrasjonskomiteen uttalte den gang at personellovergang kan være problematisk «ved at private interesser får tilgang til sensitiv eller strategisk viktig offentlig informasjon». Arbeids- og administrasjonsdepartementet har ansvaret for oppfølgingen av denne stortingsmeldingen når det gjelder regler for alle statsansatte, og arbeider med utformingen av retningslinjer ved nettopp personellovergang. I motsetning til i en rekke andre land er det i Norge i liten grad fastsatt generelle regler i forhold til personellovergang. Jeg mener at bruk av karenstid kan være et aktuelt virkemiddel for å trekke opp klarere grenser ved personellovergang. Utveksling av personell mellom offentlig og privat sektor har samtidig mange positive sider, og det er derfor viktig at det ikke bygges unødige barrierer mot personellovergang. I tillegg til utforming av regelverk og retningslinjer vil det også være et spørsmål om moral og integritet hos den enkelte ansatte. I Forsvaret har vi etiske retningslinjer for Forsvarets anskaffelsesrelaterte virksomhet, nedfelt i det vi kaller BAF, Bestemmelser vedrørende anskaffelser i Forsvaret. I dette regelverket er det fastsatt at «det skal utvises særlig aktsomhet overfor leverandører som i løpet av den senere tid har tilsatt personell som i løpet av de siste to år har vært ansatt i Forsvaret». Dette kommer i tillegg til regler som gjelder taushetsplikt, habilitet og lignende. Spørsmålet om personellovergang er likevel en problemstilling jeg ønsker å se nærmere på. I Forsvarsdepartementet arbeides det med fastsettelsen av et nytt anskaffelsesregelverk, kalt ARF. I dette arbeidet vil jeg særlig påse at de etiske retningslinjene i regelverket ivaretar behovet for kontroll av relasjoner mellom Forsvarets ansatte og leverandører, herunder spørsmålet om innføring av karenstid, som vil bli vurdert. Dette arbeidet vil også skje i nært samarbeid med Arbeids- og administrasjonsdepartementet.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-10-22:
Jeg føler meg trygg på at Forsvaret er i stand til å sikre seg nettopp den kompetansen. Den måten vi nå divisjonaliserer FLO på, gir oss f.eks. en egen investeringsenhet, der en viktig investeringskompetanse samles i én enhetlig divisjon. Samtidig har vi også omorganisert departementet. Vi har fått både sivil og militær kompetanse samlet i de enkelte avdelingene, slik at folk som har betydelig teknisk innsikt fra brukersiden, også medvirker til at departementets samlede kompetanse stiger. Jeg vil likevel si at det spørreren her har pekt på, at folk som tidligere har hatt stillinger i Forsvaret eller i departementet, plutselig møter en potensiell leverandør i en kjøp- og salgsituasjon, er en fare; det har jeg blitt gjort oppmerksom på har skjedd. Det er situasjoner vi så godt vi kan, skal forsøke å unngå for framtiden.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-10-22:
Et tilleggsmoment kan kort være at utover det å skaffe kompetansen selv til Forsvarets organisasjoner og til Forsvarsdepartementet, er også internasjonalt samarbeid veldig viktig. Det at vi har fått et mye tettere integrert NATO, der flere land som opererer sammen, også samarbeider om innkjøpsfunksjonen, er også med på å styrke kvaliteten i innkjøpsleddet. Det gjør oss til mer profesjonelle aktører, og det vil også være en ytterligere styrking overfor de problemstillinger som spørreren tar opp.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-10-22:
Forsvaret arbeider systematisk for å bedre sikkerheten til de vernepliktige og annet personell for å unngå alvorlige ulykker. Noen ganger skjer det likevel ulykker med dramatisk utfall. Representanten Halvorsens spørsmål er dessverre blitt aktualisert etter den tragiske dødsulykken ved garnisonen i Sør-Varanger sist torsdag. Når en ulykke inntreffer, tar troppsledelsen og lagkameratene seg av den umiddelbare førstehjelp og varsling. Alle enheter i Forsvaret har personell med sanitetsfaglig ansvar og kompetanse, varierende fra sanitetssoldat til lege, avhengig av enhetens størrelse og organisering. Ved en ulykke vil den skadede få kvalifisert militær eller sivil medisinsk hjelp så raskt som mulig, og deretter blir den skadede overført til det sivile helsevesenet. Det er utarbeidet egne handlingsplaner i Forsvaret i forbindelse med alvorlig personskade. I handlingsplanene inngår varslingsrutiner, orientering til den skadede og de pårørende om rettigheter og tilbud om oppfølging. Ved internasjonale operasjoner er det egne handlingsplaner og medisinsk beredskap ved ulykker. Her har vi også et omfattende samarbeid med andre lands styrker. Den skadedes familie blir varslet så raskt som mulig ved alle alvorlige ulykker, og militær eller sivil prest bidrar til varslingen ved dødsfall. Ved sykehusinnleggelse som omfatter alvorlig skade, blir det opprettet et senter for pårørende med både praktisk og psykologisk hjelp til de pårørende. Videre oppfølging av de pårørende skjer i forhold til deres behov og ønsker, som kan variere. En alvorlig fysisk skade medfører ofte en stor psykisk belastning. Forsvarets mentalhygienelag vil kunne tilby hjelp til den skadede og de pårørende fra psykolog eller psykiater om ønskelig. Ved ulykker nedsetter Forsvaret dessuten en undersøkelseskommisjon som bl.a. skal kartlegge ulykkesforløpet og påpeke hva som kan gjøres for å avverge liknende ulykker i framtiden. Det er også alminnelig at det iverksettes politietterforskning i tillegg til Forsvarets egen undersøkelseskommisjon. Det føres også en elektronisk legejournal med automatisk overføring av data til Forsvarets helseregister, slik at Forsvaret over tid skal få god oversikt over skadeomfang og risiko knyttet til ulike virksomheter. Forsvaret har nylig innskjerpet kravene til forsiktighetshensyn ved spesielt risikobetonte øvelser. Det gjorde vi i sommer. I Forsvaret er tiltak for å unngå ulykker under kontinuerlig revisjon. Vi lærer av hvert eneste enkelttilfelle, og vi foretar tilpasninger etter slike. Én ulykke er én ulykke for mye. Jeg vil likevel avslutningsvis minne om at den relative dødeligheten blant norsk mannlig ungdom utenfor Forsvaret er dobbelt så høy som for dem som avtjener verneplikten.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-10-22:
Jeg vil takke for spørsmålet og si at dersom regelverk blir brutt, er det klart at det bør få en eller annen konsekvens. Et av de virkemidlene vi har tatt i bruk, er faktisk å øke alderen på befalet ved visse typer funksjoner der en har med vernepliktige å gjøre. Erfaring kan være veldig viktig for å unngå at man gjør feil og opptrer i strid med regelverket. Det kan også være slik at vi oppdager at regelverket ikke er tydelig nok eller strengt nok. Derav den revisjonen vi hadde i sommer.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-10-22:
Jeg synes igjen spørreren fokuserer på to viktige spørsmål, statusen til de vernepliktige er ett av dem. Jeg har i statsbudsjettet signalisert at vi kommer til å heve sluttvederlaget for dem som er inne til et fullt års tjeneste, for å markere at dette er en innsats som samfunnet virkelig setter pris på og vil belønne. Neste år får alle som gjennomfører ett års tjeneste, 1 000 kr i ekstra dimmegodtgjørelse, men det er altså for å markere vilje til en ytterligere opptrapping. Når det gjelder andre tiltak for å redusere ulykker, tror jeg at de tiltakene jeg har pekt på, særlig når det gjelder mer fokusering på erfarent personell, stadig revisjon av sikkerhetsbestemmelser og det at vi lærer av hver eneste ulykke, ved at det settes ned en ulykkeskommisjon hver gang, er de beste tiltakene vi kan iverksette. Så vil jeg igjen få minne om at det faktisk er slik at det er flere ulykker blant ungdom utenfor Forsvaret enn innenfor.
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-10-22:
«Forsvaret bruker årlig betydelige midler til innkjøp av materiell og utstyr. Store innkjøp foretas i visse tilfeller av få personer. Tidligere ansatte i innkjøpsfunksjoner kan bli/er blitt vervet til sentrale posisjoner hos leverandører av forsvarsutstyr. Disse personene vil ha innsiktsfulle relasjoner i, og mye kunnskap om, Forsvaret. Hva kan statsråden gjøre for å bedre innkjøpsrutinene mht. rullering av personell, og vil statsråden vurdere å innføre karantenebestemmelser for tidligere ansatte i innkjøpsfunksjoner?»
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-10-22:
Jeg takker for svaret fra statsråden. Forsvaret står fremover overfor betydelige investeringer i teknisk svært avansert utstyr. Summen for 2004 er på nærmere 10 milliarder kr, ca. 7,5 milliarder kr til materiell og utstyr og resten til EBA-investeringer. Både i videreføringen av helikopteranskaffelser og i forbindelse med fremtidige kampflykjøp kreves det ikke minst omfattende teknisk kompetanse i utvelgelsesprosessen av det best tenkelige utstyret. Ofte er innkjøpene fra én enkelt leverandør svært store. Innkjøpene Forsvaret gjør, vil noen ganger være særdeles viktige for fremtiden til produsentene av utstyret. Om nøkkelpersonell blir rekruttert av disse produsentene som salgspersoner overfor Forsvaret, vil dette skape uheldige spekulasjoner om habilitet. Hvordan kan statsråden påse at Forsvaret har tilstrekkelig kompetanse til ikke å la produsentene styre Forsvarets innkjøp, men å la Forsvaret selv styre innkjøpene?
Carsten Dybevig (Høyre), 2003-10-22:
Jeg takker statsråden for svaret og vurderingene. Statsråden har tilkjennegitt et syn som vil være forebyggende og en forutsetning for å unngå uheldige etiske og habilitetsmessige spekulasjoner i forhold til en sammenblanding av roller. Det foregår store omkalfatringer av personell i Forsvaret, samtidig som Forsvaret står overfor den største økonomiske og teknologiske investeringssatsingen noensinne. Jeg er derfor tilfreds med statsrådens fokusering på både kompetanse og – ikke minst – habilitetsvurderinger.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-10-22:
Jeg har følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Vi har den siste tiden hatt flere ulykker i Forsvaret der vernepliktige og andre er drept eller skadet. Hvordan følger Forsvaret opp de skadede og de berørtes nærmeste pårørende?»
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-10-22:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at vi deler målsettingen om at ulykker i Forsvaret ikke bør forekomme, og at dødsulykker – som vi dessverre har hatt i 2003 – er helt uakseptabelt. Sikkerhetsbestemmelser finnes. Problemet er at de ikke følges. På hvilken måte vil statsråden sørge for at sikkerheten settes i høysetet? Kan f.eks. brudd på sikkerhetsbestemmelser få karrieremessige konsekvenser for befalet? Jeg er også opptatt av de etterlatte og de skadede som ikke blir fullt rehabilitert. Jeg lurer derfor på om statsråden vil vurdere å innføre en personlig forsikringsordning som kan komme de skadede og etterlatte til gode dersom ulykker skjer under førstegangstjenesten?
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-10-22:
Jeg takker igjen for svaret. Vi får mange henvendelser om Forsvarets håndtering av de ulykkene som dessverre skjer. Vi må ikke glemme at disse guttene som avtjener verneplikten, som er både fysisk og psykisk hard, gjør det etter pålegg fra samfunnet. Statsråden deler min oppfatning av at dødsfall under verneplikten selvfølgelig er en tragedie for den som rammes, men slike dødsfall er også tragisk for Forsvaret. De rammer nemlig også den støtte og legitimitet som verneplikten har i vårt samfunn. Hvilke tiltak og virkemidler vil statsråden fremme forslag om for å redusere antall ulykker og heve statusen til den verneplikten som vi har i dette landet?
Oddvard Nilsen (Høyre), 2003-11-04:
Jeg foreslår Elisabeth Røbekk Nørve.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2003-11-04:
Til behandling foreligger Dokument nr. 8:103 for 2002-2003, der representanter fra SV ber Regjeringa legge fram en stortingsmelding om elevvurdering i grunnskolen og videregående opplæring med sikte på å fornye dagens eksamensordning. En samlet komite mener at dagens eksamensordninger bør vurderes, og en samlet komite er enig i at dette skal gjøres når stortingsmeldingen om Kvalitetsutvalgets innstilling behandles. Spørsmålet knyttet til vurderingsformer og eksamensordninger i grunnskolen og i den videregående opplæringen er viktig fordi det på avgjørende vis styrer hvordan man legger opp undervisningen. Arbeiderpartiet mener at dagens system for avgangseksamen med ekstern sensur i grunnskolen er kostnadskrevende og lite egnet. Vi mener derfor at man bør vurdere å videreutvikle karaktersettingssystemene og se på ulike måter å vurdere elevenes læring på for å gi elevene mer utfyllende tilbakemelding og rettledning i skolen. En av de største utfordringene i grunnskolen i dag, og da særlig i ungdomsskolen, er at mange elever sliter med manglende motivasjon. Alternative former for evaluering og karaktersetting må derfor ha som overordnet hensikt å virke stimulerende på den enkelte elevs ønske om større læringsutbytte og personlig vekst, heller enn å fungere stigmatiserende. Dagens system for elevevaluering og karaktersetting ivaretar nødvendigvis ikke på en tilstrekkelig måte formålet om å støtte elevenes læring og utvikling. Arbeiderpartiet er derfor enig i at det er behov for å vurdere dagens system med sikte på å få en ordning der man i større grad enn nå evner å vurdere elevenes totale innsats gjennom hele utdanningen. Det er viktig at elevene også deltar aktivt i egenevalueringen, og vi mener derfor at Regjeringa bør vurdere om elevorganisasjonen skal gis ekstra midler for å ivareta og sikre arbeidet med å informere og aktivisere elevene med elevvurdering. I tråd med at formålet med elevvurderinger av ulik karakter alltid bør være å fremme læring og utvikling, mener Arbeiderpartiet at den løpende evalueringen bør styrkes. En skikkelig gjennomgang er det derimot mest naturlig å ta i forbindelse med behandlingen av innstillingen fra Kvalitetsutvalget. Vi er derfor enig med komiteens flertall, som går inn for å utsette realitetsbehandlingen av forslaget til behandlingen av meldingen fra Regjeringa.
Raymond Robertsen (Høyre), 2003-11-04:
Debatten rundt hva som er de beste læringsstrategiene i skolen, er omfattende og har mange forskjellige tilnærminger. Underveisevaluering og eksamen er noen av de læringsstrategiene man bruker i den norske skolen, men disse strategiene har endret seg fortløpende med utviklingen innenfor skoleverket. Debatten rundt temaet i dokumentet vi behandler, er interessant, men den kommer på feil tidspunkt. Kvalitetsutvalget har levert sin rapport, og høringsrunden er akkurat avsluttet. Rapporten tar også for seg forslag til nye læringsstrategier, og Kvalitetsutvalget foreslår andre metoder innenfor underveis- og sluttevaluering. Regjeringen har varslet en stortingsmelding om kvalitet i grunnopplæringen, der dette temaet etter all sannsynlighet vil bli berørt. Med bakgrunn i dette ønsker Høyre ikke å konkludere fra Stortingets side på det nåværende tidspunkt. Stortinget bør vise respekt for det arbeidet Kvalitetsutvalget har gjort, og for alle dem som har gitt sin høringsuttalelse til utvalgets forslag. Departementet vil behandle alle innspill på en god måte og presentere en konklusjon for Stortinget. Høyre har også av nevnte grunn ikke gått inn på merknader anført av mindretallet i komiteen. Ikke fordi man er uenig i alt som sies, men man ønsker å vente med å legge føringer fra Stortingets side. Det håper vi mindretallet tar til orientering. Når stortingsmeldingen om kvalitet i grunnopplæringen forelegges Stortinget, er det duket for en god og bred debatt om utdanningen i Norge. Høyre gleder seg til dette, og da vil også debatten rundt evaluering og eksamensordninger bli sett i et bredere perspektiv.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2003-11-04:
Fremskrittspartiet slutter seg til konklusjonen, nemlig at dokumentet vedlegges protokollen. Jeg har to synspunkt med på veien. Det ene er å presisere på vegne av Fremskrittspartiet at vi er glad i karakterer, og vi er opptatt av å bruke karakterer og vil være det fremover, slik at når også den siden av Kvalitetsutvalgets rapport skal behandles, vil vi vektlegge at vi fortsatt skal bruke karakterer i skolen. Vi vil sågar gjerne ha karakterene inn igjen fra og med 5. klasse. Det andre synspunktet gjelder NOU 2003:16 «I første rekke». Den inneholder en rekke viktige saksområder, alt fra finansiering til måling og evaluering, som behandles i dette dokumentet. Vi har når det gjelder eksamen, valgt å avvente behandlingen av utvalgets rapport på det punktet. Samtidig vil vi understreke at denne NOU-en og rapporten ikke må bli en sekkepost som skal fange opp nærmest all politisk debatt og en rekke av de temaer som er berørt av utvalget. Da tenker vi i Fremskrittspartiet spesifikt på finansiering, på struktur, på lover og forskrifter, som vi vil vurdere å ta stilling til og se nærmere på også i tiden før vi har ferdigbehandlet Kvalitetsutvalgets rapport.
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-04:
Sv har lagt fram et forslag om å fornye dagens eksamensordning og vurderingsformer i skolen. Valg av metoder for vurdering og eksaminering har stor betydning for undervisningsformer og for innholdet i skolen. Kravene elevene møter ved den avsluttende vurderingen, påvirker valg av lærestoff og arbeidsformer gjennom hele skoleåret. Det er derfor viktig at det er samsvar mellom målene for opplæringen og elevvurderingen underveis og til slutt i skoleløpet. En utvikling av skolens vurderingsformer kan etter SVs mening bidra til kvalitetsheving og fornying av læringsprosesser. SV er opptatt av kvalitet og innhold i grunnskolen. I vårt forslag ligger at vi ønsker å se det trettenårige løpet mer i helhet. Vi vet at om lag 97 pst. av elevene fortsetter videre fra grunnskole til videregående opplæring, vi vet at over 90 pst. av elevene kommer inn på sitt førstevalg. SV mener at dagens avgangsprøver i grunnskolen både er unødvendige og ressurskrevende. Midlene som i dag brukes på eksamen i grunnopplæringen, burde kanaliseres inn i underveisevaluering. SV ønsker å sette eleven i sentrum. SV mener at dagens eksamensordning vanskeliggjør dette. Elever får ikke den tilpassede og tilrettelagte undervisningen som de har behov for, det viser både evalueringen av Reform 97 og PISA-rapporten som statsråden har henvist til mange ganger. Læreplanene både for grunnskole og videregående opplæring legger vekt på individuell opplæring. Pr. i dag vet vi at det foregår minst 65 forsøk med alternative eksamens- og vurderingsformer i grunnskole og videregående opplæring. Jeg vil henvise til et godt eksempel fra Namsos kommune, der man har et forsøksprosjekt ved Otterøy skole, Høknes ungdomsskole og Olav Duun videregående skole, der man samarbeider om et trettenårig helhetlig skoleløp, og der man har fjernet eksamen i grunnskolen. Jeg vil også henvise til at Kvalitetsutvalget i sin innstilling foreslår å fjerne eksamen i grunnskolen. I Læringssenterets rapport fra 2001 heter det at ressursene til elevvurderingen kunne benyttes på en bedre måte ved å erstatte avgangsprøvene med karakter- og læringsstøttende prøver. SV er som sagt opptatt av innholdet i skolen, og vi er opptatt av at både evalueringen av Reform 97 og PISA-rapporten, som jeg har nevnt tidligere, viser at man i norsk skole i dag ikke klarer å følge opp hver enkelt elev. Det er de svakeste som taper. Jeg vil komme med en utfordring til statsråd Kristin Clemet om at man i forbindelse med arbeidet i Kvalitetsutvalget som er godt i gang nå, ser på elevvurdering og sammenhengen i det trettenårige skoleløpet som en av de viktige sakene i dette arbeidet. Til slutt vil jeg presisere at SV ikke tar sitt forslag opp til votering, men vil se dette i sammenheng når vi går gjennom Regjeringens melding på bakgrunn av innstillingen fra Kvalitetsutvalget. Vi ønsker en endring av dagens evalueringssystem og eksamenssystem i både grunnskolen og i den videregående opplæringen der man setter eleven i sentrum, og der man får det beste fram i eleven og får en skole som er basert på hver enkelt elevs behov.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2003-11-04:
Endelig er vi kommet dit at utbyggingen av E18 kan fortsette i Vestfold, og det er vel derfor flere av oss Vestfold-representanter kommer her på rekke og rad. Kristelig Folkeparti er fornøyd med de 33 km som er utbygd i Vestfold fram til Kopstad, og vi ser fram til å fortsette med utbyggingen av firefeltsvei til Gulli. Men utbyggingen kan ikke stoppe der. «E18 i Vestfold må betraktes som et helhetlig transportsystem,» står det i proposisjonen. Og standarden i sørlige del av fylket er ikke tilpasset trafikkmengdene i dag. Det oppstår derfor mange alvorlige ulykker hvert år, og miljøulempene for lokalbefolkningen er store. Særlig gjelder dette Langåker–Bommestad. Jeg er glad for at flertallet støtter Regjeringens forslag, og det har merket seg at det tas sikte på at hele E18 gjennom Vestfold skal bygges ut til firefelts motorvei. Dette må prioriteres i Nasjonal transportplan, både for lokalbefolkningens og for næringslivets skyld. Stortinget har jo vedtatt en nullvisjon for drepte eller hardt skadde i trafikken. Utbygging av E18 til firefelts motorvei vil bidra til dette. Det beviser den ferdige strekningen i nordfylket, der det ikke har vært noen drepte siste år. Det forventes at den nye veien vil redusere antall drepte og skadde med mellom 70 og 90 pst. i forhold til i dag. Og det er mye, særlig når vi vet hvor mange det er som er blitt drept eller skadd på den strekningen de siste årene. Vi må gjøre alt vi kan for å redusere dette. Kristelig Folkeparti ønsker å sette trafikksikkerhet i høysetet. SV snakker om konkurransefortrinn og jernbane og viser til at passasjertallet på Vestfoldbanen sank i 2002. Jeg er enig i at dette er beklagelig, for det er svært miljøvennlig og også behagelig å ta toget i Vestfold. Derfor må det bl.a. bevilges penger til dobbeltspor på Barkåker–Tønsberg-strekningen, så vi slipper å stå og vente på motgående tog og dermed bli forsinket, slik som jeg opplevde senest i går. For når dette gjentas, er det kort vei å gå fra tog til bil. Men jeg vil minne om at Regjeringen foreslår milliardbevilgning til Asker–Skøyen-utbyggingen, som nå er viktig, slik at også Vestfoldbanen kommer helt greit fram helt til Oslo. Det er særlig viktig for pendlere, som det er mange av hver dag. Å satse på jernbane i Vestfold er viktig, men vi kan likevel ikke la dette stå som et argument for ikke å bygge ut E18. Med så mange drepte og skadde hvert eneste år må vi foreta denne utbyggingen for å få tallene ned. Trefeltsvei med midtdeler er ikke framtidsrettet. Det er jo bare å telle biler pr. i dag, så skjønner man det. Dessuten har vi erfaring med det på visse strekninger i dag. Det er en midlertidig løsning. Kristelig Folkeparti er glad for at vi nå vil føre E18 videre framover til firefelts motorvei i Vestfold.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-11-04:
I komiteen er det enighet om to ting når det gjelder dagens eksamens- og evalueringsformer, nemlig at de bør vurderes, og at denne vurderingen bør skje når den varslede stortingsmeldingen basert på Kvalitetsutvalgets innstilling behandles i Stortinget til våren. Det er en realitet at eksamens- og vurderingsformer i norsk skole i dag er styrende for undervisningen. Valg av evalueringsmetoder og eksamen påvirker både lærestoff og arbeidsformer i skolen. Det må derfor være samsvar mellom målene for opplæringen og den evalueringen som skjer underveis, og sluttevalueringen. Senterpartiet mener hovedhensikten med elevevalueringen må være å fremme læring og hjelpe eleven til å utvikle seg og slik kunne nå realistiske mål. Tilpasset opplæring forutsetter en kontinuerlig underveisevaluering. I forslaget som vi har til behandling, viser representantene Reikvam, Jensen og Holmås til forsøk der alternative eksamens- og vurderingsformer blir brukt. Jeg deler forslagsstillernes syn, at resultatene av disse forsøkene bør systematiseres og vurderes, slik at de kan brukes når det skal utvikles nye evaluerings- og eksamensordninger for hele Skole-Norge. Senterpartiet deler resten av komiteens syn med hensyn til at evaluerings- og eksamensformer skal vurderes når den varslede meldingen basert på Kvalitetsutvalgets innstilling skal til bred behandling til våren.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-11-04:
Bakgrunnen for forslaget fra Åslaug Haga, Magnhild Meltveit Kleppa og meg selv er at rådgivningstjenesten i grunnskole og videregående skole ikke er god nok. Det har gjennom flere år vært reist kritikk mot hvordan rådgivningstjenesten fungerer i dagens skole. Mange elever og foreldre opplever at rådgiver har for liten tid til hver enkelt elev, og at rådgiver ikke har tilstrekkelig oversikt over og kunnskap om de valgmuligheter og opptakskrav som elevene stilles overfor. På samme måte føler mange rådgivere at det ikke er tilstrekkelig tid til hver enkelt elev eller mulighet til å holde seg oppdatert innenfor de forskjellige ansvarsfeltene. Det er flere forhold som gjør yrkes- og utdanningsveiledningen i skolen mer sentral og krevende i dag enn tidligere. Innføringen av Reform 94 har bl.a. ført til at elevene tidligere enn før må foreta valg om framtidige studier og yrke, fordi retten til omvalg er begrenset. Samtidig er valgmuligheten når det gjelder antall grunnkurs i den videregående skolen, så stor at det kan være vanskelig for den enkelte å vurdere de ulike tilbudene og hva de gir av kompetanse. Ikke minst har de fleste elever behov for veiledning for å bli seg bevisst hvordan egne evner og interesser best bør kanaliseres inn i et utdanningsløp. Kravene til effektivitet i studieløpet, slik intensjonen er med Kvalitetsreformen, fører også til et press på de elevene som skal foreta valg av høyere utdanning etter endt grunnutdanning. På de fleste skoler er det bare én lærer i stilling som rådgiver, med ansvar både for utdannings- og yrkesveiledning samt sosialpedagogisk veiledning. Ofte må dette arbeidet kombineres med ordinær undervisning og faglæreransvar. Med en stadig mer sammensatt elevgruppe i den videregående skolen og et sterkere press når det gjelder karakterer og krav til gjennomstrømming, øker også behovet for sosialpedagogisk veiledning i skolen. Rådgiverne har følgelig et bredt arbeidsområde, der arbeidstoppene faktisk har en tendens til å falle sammen i tid. I sum er derfor skolens rådgivningstjeneste under et sterkt press. Det er lite rom for individuell veiledning og hjelp til personlig refleksjon for den enkelte elev. Noe av årsaken er at det er avsatt for lav tidsressurs til rådgivningstjenesten, og at det sosialpedagogiske arbeidet ofte beslaglegger en stor del av tiden. For å styrke både yrkes- og utdanningsveiledningen og den sosialpedagogiske veiledningen, bør derfor disse funksjoner deles og kompetansen i rådgivningstjenesten styrkes. Jeg synes saksordfører Vidar Bjørnstad har redegjort greit for komiteens innstilling, som konkluderer med å be departementet vurdere forslagene som ligger i Dokument nr. 8:113 for 2002-2003, med sikte på å styrke rådgivningstjenesten når Regjeringen, på bakgrunn av Kvalitetsutvalgets innstilling, våren 2004 kommer med en melding til Stortinget. Som forslagstillere er vi tilfredse med at en samlet komite uttaler at rådgivningstjenesten bør styrkes.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-04:
Først en liten kommentar til Raymond Robertsens innlegg. Han mener at det er en viktig sak vi behandler, men at den kommer på galt tidspunkt. Vi tok opp denne saken allerede i april, og det var ganske mange måneder før vi fikk Kvalitetsutvalgets innstilling, så da vi tok opp saken, var det riktig tidspunkt. Vi aksepterer nå at den ses i sammenheng med Kvalitetsutvalgets innstilling, og at vi ikke tar noen omfattende realitetsbehandling her og nå. Likevel er det noe som overrasker meg litt i et par av innleggene, nemlig at en ikke tar innover seg den kunnskap en har, for en har ganske mye kunnskap om eksamen, evaluering og karakterer. For noen år siden fikk vi en forskningsbasert evaluering av Reform 94. Den var entydig og klar. Vi lyktes ikke med innholdsreformen, men strukturene har vi fått på plass. I evalueringen ble det pekt på et par områder som var problematiske. Det ene var den sterke vektleggingen av eksamen og karakterer, fordi det virket så styrende på undervisningen. Derfor klarte en ikke å få til disse nye læringsarenaene. Altså: Eksamen er veldig styrende for aktiviteten. Nå har vi en evaluering av L97. Vi skal snakke mer om det senere i dag, men der er også konklusjonen rimelig klar. Vi lyktes ikke med innholdsendringene. Vi får ikke helt til dette med individuell tilpasning. Vi får ikke til det vi ønsker i forhold til nye læringsformer og ny pedagogikk, som er viktig. Der pekes det også på at den sterke vektleggingen av eksamen og karakterer virker veldig styrende, og at en opprettholder en tradisjonell pedagogikk. Vi vet derfor ganske mye om dette. Spørsmålet er å ta dette innover seg, slik at vi kan endre de rammene rundt som hindrer oss i å lykkes med innholdsreformene, som vi har bedt om i både Reform 94 og L97. Det er viktig å ta fatt i rammene, og kanskje er den aller viktigste rammen rundt dette eksamens- og evalueringssystemet. Så en liten kommentar helt til slutt til Elsa Skarbøvik: Det er klart at vi også vil ha evaluering og vurdering, men det skal skje underveis, i læringsprosessen. For oss blir det helt avgjørende at all evaluering, all vurdering, har ett mål, ikke segregering, ikke et system som fordeler elevene videre i systemet, men det skal være læringsstøttende, det skal bygge opp om læringsarbeidet, og da må vi velge evalueringsformer, eksamensformer, som gjør nettopp det.
Vidar Bjørnstad (Arbeiderpartiet), 2003-11-04:
Isaac Newton skal visstnok ha sagt at mennesker bygger for mange murer og for få bruer. Innstillingen her må jo representere bruene. Dette er en god og balansert innstilling, der komiteen står samlet på alle punkter. Vi understreker klart behovet for en gjennomgang med sikte på en styrking av rådgivningstjenesten i grunnopplæringen, og vi mener at de fleste begrunnelsene gitt i dokumentforslaget er relevante når en skal vurdere hvordan. Vi har ikke tatt stilling helt konkret verken når det gjelder spørsmål om virkemidler eller ressurser, men vil avvente oppfølgingen av Kvalitetsutvalgets innstilling til våren, fordi Kvalitetsutvalget behandler dette spørsmålet i et eget kapittel. På ett punkt har vi likevel merket oss en del foreløpig positive erfaringer, og det gjelder delt rådgivningstjeneste, som kom i gang som et prøveprosjekt etter oppfordring fra Stortinget. Konklusjonen er at vi ber departementet vurdere de ulike begrunnelsene og forslagene i dette dokumentforslaget når de kommer tilbake med oppfølgingen av Kvalitetsutvalgets innstilling våren 2004.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-11-04:
I Innst. S. nr. 15 står det: «Ved å erstatte dagens tofelts veg med firefelts veg forventes det 70–90 pst. nedgang i personskadeulykkene, med størst reduksjon for de alvorlige ulykkene.» Dette omtalte også statsråden. All tidligere erfaring viser at bygger man nye, moderne veier, går ulykkesstatistikken kraftig ned. Da har jeg spørsmålet: Hvorfor vil ikke statsråden satse mer på veibygging for å få ned antall ulykker? I tillegg er det i dag flere tusen arbeidsledige som kunne ha vært satt inn i veibygging. Disse går på 66 pst. lønn for å gjøre ingenting. I tillegg har entreprenørene en maskinpark til flere hundre millioner kr som står der og ruster bort, så vi har et stort tap der. Summerer man alt dette, er det nær sagt nesten gratis å bygge nye, moderne veier. Statsråden var også inne på at det her ville bli en veldig reduksjon i antallet ulykker. Ser ikke statsråden sammenhengen mellom investeringer i nye veier og de tap som i dag er fordi man ikke gjør noen ting?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-11-04:
Når ikke flere vil ha replikker på statsråden, tar jeg en til, for jeg var ikke helt fornøyd med det statsråden svarte. Statsråden sa at hun var avhengig av å se et samlet budsjett som landet er tjent med. Det var jo akkurat det jeg spurte om. Jeg ser på investeringene hos entreprenørene og alle de hundre millioner kr som står der i maskiner som ikke blir brukt. Jeg ser på arbeidsledigheten som er i dag, som er på 100 000. De får 66 pst. av lønnen sin. Jeg ser på kostnadene ved ulykkene. Til og med Trygg Trafikk har nå gått ut og erkjent at det er dette man må se på. Og jeg ser også på alle lidelsene ved ulykkene. Statsråden kommer og sier at hun har mange måter å få antallet ulykker ned på. Og så snakker hun om holdningsendringer. Jeg er helt enig i det med holdningsendringer, men på hvilke måter er det statsråden spesifikt tenker seg man skal få en reduksjon i disse ulykkene?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2003-11-04:
Saksordføreren er forbauset over at Fremskrittspartiet har lagt fram det forslaget vi behandler i dag. Han mente det skulle være enighet om å se dette i sammenheng. Men det er akkurat det Fremskrittspartiet har gjort. Vi har sett E6 i sammenheng, og vi har sett den sammenhengen helt fra svenskegrensen opp til Kirkenes. Vi har lagt fram et Dokument nr. 8-forslag om strekningen Oslo–Svinesund. Vi la fram et annet Dokument nr. 8-forslag om E6 Oslo–Trondheim. Og nå har vi lagt fram et om E6 Trondheim–Kirkenes. Det vil jeg kalle å se dette i sammenheng og være lite grann framtidsrettet. Dette forslaget, og de to foregående forslagene, går jo ut på at vi skal bygge en E6 som har en bra og sammenhengende veistandard. Den biten som ligger til behandling i dokumentet i dag, har en del rette og bra strekninger, med brede tofeltsveier som er brukbare, men den har også smale, svingete gamle veistrekninger, hvor en blander tungtransport, gående, syklende og vanlige bilister. Veien har også en svært dårlig regularitet vinterstid. Vi mener det er et statlig ansvar å sørge for at veinettet i Norge er tilpasset transportbehovet. Vi mener at dette absolutt er å se vår viktigste stamvei i sammenheng, og derfor er dette det tredje Dokument nr. 8-forslaget når det gjelder E6. I tillegg må vi dessverre slå fast at Norge har Vest-Europas dårligste veinett. Og sammenlikner vi oss med flere østeuropeiske land, kommer vi jammen også dårlig ut. Til og med u-land satser på bedre veier. Jeg har akkurat kommet tilbake fra Sør-Afrika, et land vi pøser inn u-hjelp til. Der bygger man nye, moderne ikke firefelts-, men seks- til åttefeltsveier tvers gjennom landet helt opptil Mosambiks grenser. Så selv om vi er et av verdens rikeste land og i tillegg tar inn, som jeg tidligere har sagt, 44 milliarder kr fra bilistene, er det bare fattige 12 milliarder kr som går ut igjen til veinettet. I tillegg driver vi og bomlegger alt som er. Vi er ikke engang i nærheten av å bruke en halvpart av det vi tar inn fra bilistene, på veinettet. Til slutt vil jeg ta opp det forslaget som er tatt inn på side 2 i innstillingen.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2003-11-04:
I dag skal vi igjen behandle et Dokument nr. 8-forslag fra Fremskrittspartiet. Det er, som Nistad sa, ikke det første. I løpet av kort tid har vi fått forslag fra Fremskrittspartiet om fire felt Oslo–Trondheim, Oslo–Kristiansand, Sveriges grense–Oslo, Lista-pakken i Vest-Agder – alle disse kun med statlige midler. I den saken vi har til behandling i dag, E6 Trondheim–Kirkenes, er det foreslått fire felt til Steinkjer og to felt med motorveistandard videre. Ser en bare på vanlig tofeltsvei fra Steinkjer til Kirkenes, er det anslått en pris på 30–35 milliarder kr. Tallene er svært usikre, men det er det som foreligger. Skal en utvide tofeltsveien til motorveistandard, vet vi at den bredden vil øke kostnadene betydelig. Samtidig som Fremskrittspartiet har kommet med alle disse Dokument nr. 8-forslagene, vil de redusere bensinavgiften, dieselavgiften, importavgiften, årsavgiften, osv. osv. For meg blir dette som Ole Brumm sier det: Ja takk, begge deler. Dette blir for meg urealistisk, og spesielt når det kommer som et Dokument nr. 8-forslag, helt uten at det er sett i sammenheng med andre tiltak innen samferdselssektoren. Jeg er derfor svært glad for at det store flertallet i Stortinget ønsker å se dette i sammenheng med budsjettene eller med behandlingen av Nasjonal transportplan.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-04:
Jeg har to spørsmål til statsråden. Det første: Da man bygget firefelts motorvei i nordfylket i Vestfold, ble den faktiske trafikkøkningen 7 pst. det påfølgende året. Det var langt mer enn man hadde trodd. Hva tror statsråden at trafikkøkningen vil bli som følge av denne parsellen? Det var det første spørsmålet. Det andre spørsmålet er i forhold til de vurderingene som partiet Venstre gjorde i forbindelse med behandlingen av Nasjonal transportplan for inneværende periode, som gikk på at rekkefølgen på jernbaneinvesteringer og veiinvesteringer i dette området burde gjøres på en slik måte at man økte jernbanens konkurransefortrinn. Hvilke tiltak ser nå samferdselsministeren for seg må til for å få opp konkurransekraften på Vestfoldbanen?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-04:
Jeg er glad for at statsråden maner til edruelighet når det gjelder trafikksikkerhetsspørsmål. Jeg synes det i denne sammenhengen også er grunn til å huske på at et av de land i verden som har flest drepte i trafikken, er USA, og det er vel vanskelig for Fremskrittspartiet å påstå at de står veldig langt tilbake når det gjelder veibygging. Så det er også andre ting som skal til. Men jeg har et spørsmål til statsråden. Jeg blir litt forferdet hvis det er slik at mer bompenger på E18 er det eneste tiltaket som skal til for å øke konkurransekraften på Vestfoldbanen. Sist man gjorde det, da man bygde E18 i nordfylket, gikk jernbanetrafikken dramatisk ned, og veitrafikken vokste. Hvilke tiltak vil statsråden sette i verk for å få opp konkurransekraften på Vestfoldbanen?
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-11-04:
Det er heldigvis ikke hver dag Stortinget bruker tid på å behandle forslag av den karakter som det forslaget vi har til behandling nå i dag. Dokument nr. 8-forslaget fra Fremskrittspartiet har selvsagt ingen realisme i seg, og det vet antakelig forslagsstillerne meget godt. Jeg anser dette for å være en markering, et forsøk på å få oppmerksomhet, men jeg stiller meg svært kritisk til at Stortinget skal bruke tid og ressurser på å behandle forslag som umulig kan være alvorlig ment. Representanten Nistad uttalte at dette Dokument nr. 8-forslaget er å se E6 i sammenheng, fra Svinesund til Kirkenes, men hvor er realismen likevel i dette forslaget? I vår behandlet Stortinget et lignende forslag fra Fremskrittspartiet om å utbygge E6 fra Oslo til Trondheim. Det forslaget hadde en ramme på om lag 20 milliarder kr. Denne gangen foreslår Fremskrittspartiet gjennom et Dokument nr. 8-forslag å legge bindinger på kommende budsjetter og Nasjonal transportplan på 30–35 milliarder kr. Dersom disse forslagene hadde blitt vedtatt, hadde det ikke vært ei krone igjen til prosjekter på andre stamveistrekninger eller riksveier. Men det trenger jo ikke Fremskrittspartiet å tenke på, for de har vel antakelig kalkulert med at forslagene ikke får flertall. Derimot er forslagene gode å vise til når partiets representanter reiser land og strand rundt i valgkamper og forteller hvor lite villige andre partier er til å prioritere samferdselstiltak. Det er populisme i sin mest rendyrkede form. Jeg er glad for at Stortinget ikke vil ta stilling til realitetene i forslaget fra Fremskrittspartiet. At det er utfordringer langs E6 på strekningen Trondheim– Kirkenes, er vi alle enige om, men dette får Stortinget god anledning til å komme tilbake til når Nasjonal transportplan skal rulleres til våren. Da kan vi sette oss ned sammen og se hva vi kan få til for denne strekningen i praktisk politikk. I mellomtiden bør alle skrivebordsforslag fra Fremskrittspartiet vedlegges protokollen.