Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2011-04-05:
La meg også få takke representanten Stokkan-Grande for å ta denne alvorlige og vanskelige saken opp i Stortinget i dag. Konfliktmineraler er mineraler som er utvunnet i en situasjon som er preget av væpnet konflikt og menneskerettighetsbrudd, og i dette tilfellet dreier det seg om den såkalte demokratiske republikken Kongo, som jeg heretter nøyer meg med å kalle Kongo. Mineralene utvinnes delvis under beskyttelse av styrker tilhørende den kongolesiske hæren, men også i ly av eller av en rekke opprørsgrupper som til dels er i kamp mot hverandre. Dette bidrar til å opprettholde konflikten i landet og lidelsene for lokalbefolkningen. Mange steder benytter de væpnede gruppene seg av utpressing, tvangsrekruttering og vold for å kontrollere omsetningen av mineraler. I Kongo er det enorme naturressurser. Det er anslått at omtrent 80 pst. av forekomstene av coltan finnes i Kongo, og 49 pst. av koboltressursene i verden og 10 pst. av verdens forekomster av kobber er å finne i Kongo. I tillegg har landet store forekomster av gull og diamanter, og kampen om disse ressursene er nådeløs. I et verdenshistorisk perspektiv overgås krigen i Kongo bare av de to verdenskrigene. Det er anslått at over 5,4 millioner mennesker har omkommet i konflikten siden 1996, enten som en direkte konsekvens av væpnede handlinger, eller som følge av voldtekt, overgrep, sykdommer og hungersnød. Omkring 1 million mennesker er blitt flyktninger i denne konflikten. Men det gjøres noe internasjonalt for å finne måter å redusere voldsbruken rundt mineralutvinningen på. Det finnes både juridisk bindende lovgivning og frivillige mekanismer som regulerer handel med og omsetning av konfliktmineraler. Internasjonalt er det, som statsråden også var inne på, USAs Dodd-Frank Act om konfliktmineraler som er retningsgivende. Denne omfatter alle selskaper som rapporterer til The United States Securities and Exchange Commission. Loven ble signert av president Obama den 21. juli i fjor, og det er ventet at de endelige reguleringene vil være på plass i løpet av april – altså denne måned – i år. Dette omfatter mineraler som stammer fra, eller som påstås å stamme fra, Kongo og ni land i nærheten, og innbefatter innrapporteringsplikt for selskaper som omsetter slike mineraler. Andre bindende retningslinjer på området er FNs Sikkerhetsråds resolusjon 1952 fra den 29. november i fjor, som utvider bl.a. våpenembargoen mot Kongo. Det gjelder OECD Due Diligence Guidance samt initiativet til Åpenhet i utvinningsindustrien – EITI – som også interpellanten var inne på, som er frivillige mekanismer som skal sørge for etiske retningslinjer for næringen. Kongo er faktisk søkerland til EITI, og styret i EITI uttalte i desember i fjor at Kongo er nær ved å oppfylle kravene til medlemskap. Den britiske regjeringen arbeider sammen med internasjonale partnere for å bidra til at Kongos naturressurser bringes under legitim demokratisk kontroll, slik at ressursene kan bidra til skatteinntekter til den kongolesiske stat. EU vurderer muligheten for å innføre de samme kravene og retningslinjene som USA, under den såkalte Dodd-Frank-lovgivningen. Jeg hadde håpet at statsråden her i dag kunne si at Norge velger å slå følge med EU i denne prosessen. Her må utvinningsselskaper som er listeført på amerikanske børser, offentliggjøre hva de betaler til de aktuelle landene for utvinning og omsetning av mineraler. Utvinningen av konfliktmineraler i Kongo er vanskelig å kontrollere. En annen utfordring er at tiltak ikke bare må omfatte Kongo, men også nabolandene. I Kimberley-prosessen som omfatter konfliktdiamanter er det mulig å spore den kjemiske strukturen til individuelle diamanter. Dette er dessverre ikke så lett for andre materialer, men det gjøres et arbeid, ikke minst i Tysklands føderale institutt for geovitenskap og naturressurser for å finne teknikker for å lage såkalte fingeravtrykksystemer for å gjenkjenne mineraler. Men dette er tid- og kostnadskrevende. Derfor er representanten Stokkan-Grandes spørsmål svært relevant. Det skjer mye på dette feltet i verden, men det er en lang vei igjen.