Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-04-25:
Først en alminnelig refleksjon: Jeg har tidligere sagt at det er i budsjettsammenheng man svarer på økonomiske spørsmål. Det er også vanlig i Stortinget at revidert nasjonalbudsjett har en mindre tyngde enn et vanlig budsjett. Men selvfølgelig er det som skjer der, også viktig. Når det så gjelder kommentarene som er kommet, var det ikke min hensikt å polemisere omkring Vardåsen. Men jeg oppfattet at justiskomiteen har vært krystallklar på at man ønsker soningsplasser, og ikke noe som trekker fra på det. Ethvert forsøk som reduserer de praktiske mulighetene vi har, øker altså ikke soningskapasiteten. Hvis man ønsker økt soningskapasitet, enten det gjelder lukkede eller åpne plasser, bør man etter min mening også fokusere på det. Hvis man skal løse alle gode forslag man kan tenke seg å ha, på ett sted samtidig, går det ut over ett eller annet. Og jeg har i den forstand oppfattet marsjordren fra en samlet komite, at man ønsker å øke soningskapasiteten både når det gjelder lukkede og åpne plasser. Det oppfatter jeg som krystallklart. Så har jeg også, som representanten Ellingsen tok opp, oppfattet at vi skal sørge for anbud innenfor politiets virksomhet. Det har Politidirektoratet fått i oppdrag å iverksette, og det vil selvfølgelig bli fulgt opp fra min side, både når det gjelder fangetransport og eventuelt også ved transport av asylanter ut av landet. Vi har også blitt bedt om å vurdere om private kan bygge fengsler som Kriminalomsorgen kan drive. Dette inngår i en del av de planene som jeg arbeider med, og som jeg vil komme tilbake til på egnet tidspunkt. Flere av talerne har gang på gang sagt at vi må være opptatt av mer enn fengsel. Ja, men da er vi opptatt av noe så praktisk – som ikke koster penger – som forvaltningssamarbeid. Det betyr at det er et tett samarbeid mellom det Kriminalomsorgen driver med, det sosialkontoret driver med, det Aetat driver med, og det skolen driver med. Og da kan vi oppsummere følgende: Skolen er tungt inne i fengslet – og det er kjempepositivt – sosialkontorene er der av og til, og Aetat sjelden. Så dette forvaltningssamarbeidet, som altså handler om å bygge kontakt mellom de virksomhetene vi har i samfunnet, slik at en person som sitter inne, ikke skal komme tilbake som en gjenganger, er også en måte å forsøke å gjøre soningskøen mindre. Jeg antar at vi helt ut er enige om dette, og i hvert fall er det forhold som jeg legger veldig trykk på for å få gjort noe med. Så har man markert veldig tungt at man ikke ønsker at unge skal komme i den situasjonen at de skal sone, og det er vi også helt enige om. Derfor kommer Regjeringen med en plan når det gjelder hvordan vi kan forebygge barne- og ungdomskriminalitet. Jeg tror ingen har noen primitive løsninger på det vi står overfor. Jeg tror alle her i salen er enige om én vesentlig ting: Gjør du noe galt, skal du ha en reaksjon. Er du ung, skal du ha en reaksjon som ikke skal være en straff, men som skal sette en fornuftig grense, slik at den er oppdragende. Er du over den kriminelle lavalder, skal du ha en reaksjon som står i forhold til det du har gjort, og du skal ha det raskt. Vi skal både ha samfunnsstraff og nok soningskapasitet.