Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2005-04-12:
Det er litt skuffende å registrere at Fremskrittspartiet i stedet for å ta fatt i de viktige problemstillingene som reises, bruker dette til et angrep på fylkeskommunen. Det kan de godt gjøre. Men dette er en altfor viktig sak til å bli brukt til et angrep på fylkeskommunen. Dessuten reagerer jeg litt også på Høyre, som gjør dette til et metodisk problem. Dette er ikke et metodisk problem. Det er ikke det vi snakker om her. Her snakker vi om en måte å organisere videregående opplæring på, om alternative organisasjonsformer. Det er det vi snakker om, ikke et metodeopplegg for de ulike undervisningene. Vi har i den siste rapporten fra NIFU STEP fått nye tall som gjelder bortvalg i videregående skole. NIFU STEP har fulgt ca. 10 000 elever fra høsten 2002 og sett på hvor disse elevene var høsten 2004, dvs. to og et halvt år etter at de startet utdanningen. De sier at det er grunn til bekymring. For mange velger videregående skole bort. Dette gjelder spesielt mekaniske fag, hotell- og næringsmiddelfag – nesten hver tredje elev i hotell- og næringsmiddelfag velger dette bort to og et halvt år etter at de har startet på opplæringen – byggfagene og trearbeidsfagene, som merker spesielt dette med bortvalg. Vi ser også at ved overgangen fra VK I – etter to år på skole – og til elevene skal tegne lærekontrakt, er det veldig mange som faller ut eller velger dette bort. Det er grunn til å tro at dette skyldes vanskene med å få lærekontrakt. Vi har altså en utfordring i å skaffe nok læreplasser til elever som er ferdig med VK I. En kunne kanskje vurdere å lovfeste retten til læreplass, på samme måte som en har lovfestet retten til skoleplass. For dem som velger bort skolen underveis – og altså ikke ved overgangen til VK I/VK II/VK I i lære – er svaret alternative opplæringsløp. Stortinget har vedtatt 2+2-modellen – det er vi som har sagt at hovedmodellen er 2+2. Vi har dessuten sagt at det skal være enklere å velge alternative løp. Også jeg vil gi ros til statsråden for at hun fremmet forslag om dette – etter at SV hadde lagt fram sitt Dokument nr. 8-forslag og pålagt statsråden å komme tilbake med et forslag om å endre loven. Det er bra. Stortinget har også vedtatt at det skal være noe vi kaller lærekandidat, et nivå under fullført fagbrev. Alt dette har Stortinget vedtatt – Stortinget har sagt at dette skal være et tilbud, dette skal være løp. Dermed kan vi også si noe om «Skole på arbeidsplass». Vi har muligheten til å gi føringer hvis vi ønsker. På samme måte som vi vedtar hovedmodell, alternative løp, lærekandidat osv., kan vi også være med og gi sterke og tydelige føringer overfor resten av skoleverket. Vi er veldig gode til å evaluere her i landet. Vi evaluerer opp ad stolper og ned ad vegger – det finnes evalueringsrapporter overalt. Men vår vilje og evne til å lære av evalueringsrapportene er veldig begrenset. Det foreligger en evalueringsrapport om prosjektet «Skole på arbeidsplass». SINTEF har avgitt den, og deres føringer og anbefalinger er klare: De sier at dette er en modell, en måte å organisere opplæringen på som ikke bare bør omfatte dem som er arbeidsledige – som den er utviklet for – dette er noe en bør prøve å innføre i resten av skoleverket. Jeg erkjenner at det å lovfeste dette kan være problematisk – det har vi sagt at det tar vi til oss. Men det å gi sterke og tydelige føringer overfor fylkeskommunene om at dette er en modell, dette er en måte å organisere opplæringen på, som sannsynligvis vil gjøre flere i stand til å fullføre utdanningen, det kan bidra til å redusere bortvalget. Og det er jo det som er målet vårt. Hensikten med å ha ulike alternative løp er jo nettopp at flest mulig skal lykkes, at flest mulig skal komme igjennom. Når vi har et problem med et så stort bortvalg, burde vi være klare og tydelige på å gi sterke føringer overfor fylkeskommunene om at dette er en måte å organisere på. Dette er et godt tilbud. Erfaringene er gode. SINTEF, som har evaluert det, anbefaler det og sier at dette også bør gjelde dem som skal ha et ordinært opplæringsløp – ikke bare, som nå, dem som er arbeidsledige – i samarbeid mellom Aetat, skole og arbeidsplass. Det var dette vi ønsket, og jeg skulle ønske at vi kunne være enda tydeligere på å gi disse føringene.