trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Børge Brende (Høyre), 2002-05-29:
Regjeringens mål er å redusere vesentlig utslippene av bromerte flammehemmere innen 2010. Jeg er opptatt av at dette målet skal nås, og Statens forurensningstilsyn har nå foreslått en handlingsplan for reduksjon av utslipp av bromerte flammehemmere. Der foreslås det mange tiltak, både forbud og bruksbegrensninger, økt internasjonalt arbeid, tiltak innen offentlig innkjøpspolitikk, informasjonstiltak og tiltak rettet mot avfall som inneholder bromerte flammehemmere. Dette er en oppfølging av spørsmål som tidligere er tatt opp i spørretimen. Eksport av brukte produkter, som f.eks. biler og brukte elektroniske og elektriske produkter, til videre bruk i andre land er i dag tillatt, også om eksporten går til den tredje verden. Slik handel er i prinsippet ikke regulert annerledes enn eksport av nye produkter. Brukte produkter kan komme til nytte i andre land, f.eks. utviklingsland, selv om de ikke lenger tilfredsstiller de krav norske brukere har, og det er viktig å ikke legge unødvendige hindringer i veien for slik handel. Det er likevel viktig at dette ikke blir et skalkeskjul for eksport av avfall og spesialavfall. Når produktene er å betrakte som avfall i Norge, legger vi derfor vårt avfallsregelverk til grunn. Dette regelverket går lenger enn våre forpliktelser etter Basel-konvensjonen. Vi har både forbud mot all eksport av spesialavfall til land utenfor OECD og forbud mot eksport av alt avfall til sluttbehandling til land utenfor OECD. Bakgrunnen for dette er at vi ikke skal kunne løse våre avfallsproblemer ved å eksportere dem til fattigere land. I takt med økende kunnskap om farlige stoffer og økende kunnskap om innholdet av slike stoffer pågår det et kontinuerlig arbeid for å utvide listene over hvilke typer avfall som betraktes som spesialavfall. Det er nødvendig å sørge for at kasserte produkter med høyt innhold av farlige, bromerte flammehemmere defineres som spesialavfall. En endring av spesialavfallsregelverket som planlegges sendt på høring før sommeren, vil klargjøre at kasserte elektriske og elektroniske produkter og bilvrak vil bli definert som spesialavfall dersom de inneholder skadelige stoffer. Både nasjonalt og internasjonalt vil vi arbeide for at alle produkter med høyt innhold av farlige, bromerte flammehemmere blir omfattet av regelverket. I denne diskusjonen om avfallsproblematikken er det viktig å huske at det beste ville vært om produktene var fri for bromerte flammehemmere og andre miljøgifter. Det er derfor avgjørende å få til direkte bruksreguleringer og forbud mot omsetning – og eksport – av de farligste bromerte flammehemmerne i faste, bearbeidede produkter, enten disse produktene er nye eller brukte. I SFTs forslag til handlingsplan markeres det at Norge ønsker å gå lenger, og er villig til å gå foran på dette området.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-29:
Jeg synes det er viktig det representanten Sørensen påpekte, at det aller vesentligste er at man nå ikke produserer produkter som inneholder bromerte flammehemmere, som har – en del av dem i hvert fall – svært negative virkninger på miljøet, som tas opp i ulike organismer, og som over tid kanskje kan bli den nye tids PCB. Så det skal vi jobbe med.(En mobiltelefon ringer gjentatte ganger.) Så vil vi før sommeren sende ut på høring et forslag som vil definere de produktene – elektroniske produkter, PC-er og utrangerte biler – som spesialavfall hvis de inneholder farlige, bromerte flammehemmere, og da vil de ikke kunne eksporteres. (En mobiltelefon ringer gjentatte ganger.)
Børge Brende (Høyre), 2002-05-29:
Jeg synes at det er et godt innspill fra representanten Sørensen. I forbindelse med Johannesburg-konferansen jobber vi nå for at POP-konvensjonen, som er Stockholmskonvensjonen, skal utvides til også å gjelde tungmetaller, og dette bør vi forsøke å få internasjonal forståelse og gjennomslag for. Det er også slik at EU jobber for å stramme opp sitt regelverk i forhold til bromerte flammehemmere, og at det kan bli lovgivning der, som kommer i et direktiv, som definerer også de typer produkter som representanten Sørensen tok opp, som spesialavfall, slik at det ikke blir lovlig å eksportere disse til land utenfor OECD. Men vi går allerede foran, og sender dette som er knyttet til de produktene som ble tatt opp, ut på høring allerede nå før sommeren. Jeg synes at det er en god idé på et eller annet tidspunkt å gi en litt mer samlet gjennomgang av kjemikaliepolitikken, og skal ta opp det til vurdering. Uten at jeg lover det, kunne f.eks. en egnet mulighet til det være ved fremleggelsen av «rikets miljøtilstand» til høsten.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-29:
Saken gjelder en søknad fra Veitastrond Bygdalag om et helikopterløft for turister fra Veitastrond og opp på fjellet Kalda-Kari innenfor Jostedalsbreen nasjonalpark. Det skal også etableres et spisested på toppen. Miljøverndepartementet sa i april i år nei til å gi dispensasjon fra nasjonalparkbestemmelsene for å realisere prosjektet. En liknende søknad ble behandlet allerede i 1999. Den gangen gjaldt søknaden også grenseendring for å trekke Kalda-Kari-området ut av nasjonalparken samt dispensasjon fra de generelle motorferdselsbestemmelsene. Søknaden om grenseendring ble den gangen avslått. Med den dispensasjonspraksis som er lagt til grunn i vår nasjonalparkforvaltning, åpner ikke bestemmelsene for nasjonalparken for at det kan gis dispensasjon for slike tiltak, selv om de har en midlertidig karakter. En endring av denne praksisen vil kunne få store konsekvenser i form av økt press på bruken av nasjonalparkene – i strid med forutsetningene for opprettelsen av dem. Jeg vil minne representanten om at Stortinget senest ved behandlingen av nasjonalparkmeldingen i 1993 uttalte at man «anbefaler at det legges opp til en forholdsvis restriktiv linje for tillatte aktiviteter når det gjelder de områdene som får nasjonalparkstatus». Slik prosjektet er beskrevet i søknaden, er det ingen tvil om at nasjonalparken vil være til hinder for gjennomføring av tiltaket. Jeg er således ikke enig med representanten Korsberg når han beskriver prosjektet som et miljøtilpasset prosjekt. Et prosjekt som bl.a. omfatter frekvent, støyende helikoptertrafikk, tilhører klart gruppen av tiltak som man gjennom vernevedtaket tok sikte på ikke skulle kunne gjennomføres innenfor en nasjonalpark. Jeg vil også minne om at et slikt prosjekt heller ikke ville kunne gjennomføres utenfor nasjonalparken på grunn av motorferdsellovens bestemmelser. Jeg finner derfor ikke grunnlag for å gå videre med saken.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-29:
Først må jeg si at representanten Korsberg her nevnte mange fornuftige institusjoner og ikke minst politikere. Problemet når det gjelder dette Kalda-Kari-prosjektet, er at man tenker seg en helikoptertransport og etablering av et spisested innenfor Jostedalsbreens nasjonalpark. Med de føringene Stortinget har lagt, synes ikke jeg det er grunnlag for å kunne gi en dispensasjon her. Da måtte man eventuelt ha trukket tilbake nasjonalparkens grenser, noe jeg ikke synes er fornuftig. I tillegg er det slik at motorferdsellovens bestemmelser må gjennomgås hvis man skulle åpne for den type helikoptertransport.
Børge Brende (Høyre), 2002-05-29:
Det er ikke noen tvil om at når man sitter i en samarbeidsregjering, er det snakk om å gi og ta. I Høyre har vi bl.a. fått gjennomslag for 30 milliarder kr i skatte- og avgiftslettelser, og på miljøsiden har vi forpliktet oss til å føre en offensiv miljøpolitikk. Det tror jeg er bra. Når det gjelder dette prosjektet, har det ikke vært manglende vilje fra min side, eller fra de nevnte representantenes side, til å få til en skikkelig verdiskaping lokalt. Når vi har gått nærmere gjennom det som har vært, og også påstander som er blitt presentert for oss, har det vist seg at det ikke er så enkelt når man oppretter en nasjonalpark, å anlegge en helikopterlandingsplass og bygge et spisested. Dette spisestedet – selv om det ikke skulle være permanent – måtte reises innenfor nasjonalparken. Det var faktisk ikke meningen da man etablerte denne nasjonalparken, Jostedalsbreen, at man der skulle ha helikopterlanding og i tillegg etablere et spisested. Det er faktisk brudd med det som er utgangspunktet for den type nasjonalparker.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Mitt spørsmål går til miljøvernministeren: «Et distrikts- og reiselivsprosjekt for å starte helikopterløft av turister til fjelltoppen Kalda-Kari ved Jostedalsbreen nasjonalpark er stoppet av Miljøverndepartementet med streng henvisning til forskrifter. Daværende statsråd Siri Bjerke har gitt dispensasjon fra forskriftene for liknende harmløse tiltak i verneområder. Høyres Jan Tore Sanner og mange lokale grupper har stilt seg veldig positive til prosjektet. Hva vil statsråden gjøre for at dette miljøtilpassede prosjektet skal kunne realiseres?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Det lokalsamfunnet her opplever, er vel en overkjørsel fra storsamfunnets side. Det er mange stortingsrepresentanter som har jobbet aktivt for å få gjennomført dette prosjektet. Sverre J. Hoddevik, Jan Petersen og Jan Tore Sanner har alle i valgkampen lovet at denne saken skulle løses. Det samme har tidligere statssekretær i Miljøverndepartementet, Stein Lier-Hansen, sagt. Kjell Opseth, i Arbeiderpartiet, har sagt akkurat det samme. Det har vært behandlet i kommunestyret i Luster, som har gitt sin tilslutning. Sogn og Fjordane fylkesutvalg og fylkesting har vært positive til prosjektet – det samme har Sogn og Fjordane Arbeidarparti, Sogn og Fjordane Bondelag, reiselivsråd, handikapforbund osv. Jeg kunne ha fortsatt ganske lenge med akkurat denne argumentasjonen. Hvorfor vil ikke statsråden her legge vekt på lokaldemokratiets ønske og foreta den endring av regelverket som er nødvendig for å tillate dette prosjektet?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2002-05-29:
Statsråden sa at jeg nevnte mange fornuftige stortingsrepresentanter. Jeg viser bare til deres argumentasjon i denne saken. Jeg skal ikke argumentere for statsrådens syn, som kanskje ikke er helt i tråd med disse fornuftige stortingsrepresentantenes syn. Men her har altså partiet Høyre i valgkampen gått inn for å gjennomføre dette prosjektet. Jeg kan love statsråden at iallfall Fremskrittspartiet vil sørge for å prøve å gjennomføre Høyres løfter i valgkampen, løfter som tydeligvis har gått ut på dato. Mener statsråden at det er naturfaglige argument mot en slik prøveordning? Er dette inngrep i naturen? Det er nevnt et spisested på toppen. Men det går jo fram av søknaden at det er et midlertidig spisested, som kan fjernes dersom man ønsker å legge ned denne aktiviteten når prøveperioden går ut.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2002-02-19:
Jeg vil foreslå Kjell Engebretsen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2002-02-19:
La meg innledningsvis si at det er prisverdig at Alvheim tar opp denne saken i en interpellasjon. Det er vesentlig at vi holder i fokus alle sider knyttet til eldreomsorgen, fordi det er en svært viktig sak. Vi vil få flere interpellasjonsdebatter om sider ved eldreomsorgen utover våren, bl.a. har jeg selv levert inn en interpellasjon om kvalitetssituasjonen i eldresektoren. Jeg tror også det er viktig at vi understreker at eldrereformen har vært bra, at den har vært viktig og nødvendig. Vi har gjennom eldrereformen foretatt en nødvendig opprustning av en rekke boliger og institusjonsplasser, og vi må ikke beskrive det som et problem at vi faktisk har gjort det. Vi har kommet langt på vei. Det er også veldig bra at vi gjennom eldrereformen har fått ansatt en rekke nye personer i eldreomsorgen. Samfunnet har økt innsatsen i eldresektoren med et beløp på nærmere 30 milliarder kr, og det har ført oss et godt stykke på vei. Allikevel er det også viktig å understreke at eldrereformen av 1997 ikke har ført oss i mål. Vi har en situasjon i eldresektoren der vi fortsatt ser at vi har uløste oppgaver på boligsiden, kanskje særlig på sykehjemssiden, men ikke minst – og det skal vi, som sagt, berøre mer senere – i forhold til innholdssiden. Derfor blir denne våren en svært viktig vår. Komiteen har jo bedt om – og Regjeringen har sagt seg villig til det – at den i løpet av vårsesjonen vil komme til Stortinget med en egen stortingsmelding om status i eldreomsorgen. Det er viktig, og det er bra. Der har Regjeringen en krevende utfordring, ikke minst i forhold til å gå gjennom status: Hvor var vi i 1997 da vi startet opp? Hvor er vi i dag? Og ikke minst: Hva vil veien videre være? Skal vi gå videre med en eldrereform, eller skal vi nå finne en mer varig ordning, som vil ligge der for å møte de til enhver tid skiftende behov og utfordringer i eldresektoren? Det er altså svært viktig at vi som er opptatt av eldresektoren, ikke nå nærmest lanserer en avslutning på arbeidet med eldreomsorgen i Norge, for vi skal i løpet av denne våren gjennom en stortingsbehandling som skal skissere fremtiden, der vi fortsatt har mange store utfordringer å gripe fatt i.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2002-02-19:
Jeg har gleden av å overlevere et forslag om at norske kommuner ikke skal pålegges å motta asylsøkere.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-02-19:
Stoltenberg-regjeringen la i budsjettproposisjonen for 2002 fram forslag til organisering av Statnett. Komiteens flertall ønsket likevel å behandle saken som egen sak. Hvis man nå ser på innstillingen som foreligger, må det være tillatt å si at her har nok komiteen overreagert i forhold til behovet. Slik innstillingen fra komiteen nå er formulert, innebærer den at Statnett som systemansvarlig nettselskap får en særdeles viktig rolle og derfor også må gis en robusthet som er tilpasset nettopp det. Stortingsflertallet gir Statnett tilslutning til målet om å eie hele sentralnettet, og at også transformatorene skal omfattes i dette. Foretaket kan i tillegg ha et visst eierskap i regionalnettet dersom det oppstår flaskehalser. Det er nå enda viktigere enn før at det systemansvarlige nettselskap gis virkemidler til å fylle sin rolle, fordi kraftbalansen stadig blir svakere. Statnett skal koordinere driften og utviklingen av hele kraftsystemet. Dette blir stadig mer utfordrende etter som forbruket av elektrisk kraft øker, mens produksjonskapasiteten stort sett er uforandret. Disse utfordringene kan bli enda større nå, når det stadig skapes uklarhet om om og når det kan komme ny kraftproduksjon i Norge. Alle de ulike signalene som har kommet når det gjelder gasskraft, er et eksempel på dette. Hvis dagens situasjon får fortsette, vil vi få en situasjon der ikke alle behov for kraft kan dekkes. En slik situasjon vil sette det systemansvarlige nettselskapet på prøve, bl.a. fordi det eventuelt vil måtte administrere omstridte tiltak som tvangsutkoblinger, rasjonering o.l. Det er derfor viktig å påpeke at hvis vi kommer i en slik situasjon, så vil det være Regjeringen som har det politiske ansvar for at vi har kommet dit. Statsråden har i et brev til komiteen i forbindelse med behandling av Snøhvit-prosjektet skrevet følgende: «Norge har i dag underskudd i kraftbalansen på omkring 6–7 TWh i år med normale temperaturer og nedbør. Etter mange år med lite utbygging er forsyningssikkerheten i tørre år betydelig svekket. Det er heller ikke utsikter til særlig økt innenlands produksjonskapasitet eller vesentlig ny importkapasitet de nærmeste årene.» De virkelig store utfordringene på energimarkedet fremover vil være å skaffe nok elektrisk kraft og samtidig ha et nett som kan ta hånd om effekten. La meg til slutt si: Stortinget gir i dag Statnett en etterlengtet avklaring og et godt grunnlag for utvikling av selskapet fram mot en spennende tid som systemansvarlig. Til det er det bare å si: Lykke til!
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2002-02-19:
Først til tariffspørsmålet. Det er et ønske fra flertallet i komiteen at det skal være en totaltariff gjeldende også for underliggende nett utenom sentralnettet. Norge har i et normalår en underbalanse i forhold til elektrisk kraft på 6–7 TWh. I vinter har flere industribedrifter mottatt varsel om utkobling dersom kraftforbruket blir for stort. Grunnen til dette er at effekten overgår nettets kapasitet. Prognosene tilsier at situasjonen vil forverre seg med akselererende fart dersom noe ikke gjøres snart. Situasjonen kan bedres gjennom utbygging av ny kapasitet innenlands og/eller med kabler til utlandet. For å få i gang investeringer trengs det imidlertid økonomiske incitamenter. Når det gjelder Snøhvit-prosjektet, som vi skal behandle om en ukes tid, skriver statsråden i brev til komiteen at kraftimporten i Norge vil medføre økt forurensning globalt. Grunnen til dette er at marginalproduksjonen i det nordeuropeiske kraftmarkedet i hovedsak er kullkraft. Mitt spørsmål er: Hva vil statsråden foreta seg for å avhjelpe en situasjon der utkobling og rasjonering blir tilfellet, og samtidig avverge en situasjon som vil skade miljøet globalt?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2002-02-19:
Statnett fremstår i dag som en betydelig netteier og eier i dag ca. 87 pst. av sentralnettet. Vi ser det som positivt at andelen har økt i det siste, samtidig som Statnett etter vår mening i større grad går ut av regionale nett, slik at vi får en mer helhetlig struktur i nettet. Statnett er i tillegg til eierskap i sentralnettet tillagt oppgaven som systemansvarlig i det norske kraftsystemet, har oppgaven som sentralnettoperatør og har også ansvaret for kraftsystemplanlegging i sentralnettet. Det er av avgjørende betydning at Statnett opptrer på en ryddig måte i forhold til rollene som systemansvarlig og netteier. Jeg vil i tillegg understreke at produkter som blir benyttet til balanseregulering og systemtjenester, også i fremtiden skal være markedsbaserte. Hensynet til et lavest mulig kostnadsnivå for sluttbruker i tillegg til sikker kraftforsyning, vedlikehold og samfunnsøkonomi tilsier at det må vurderes om det vil være mest hensiktsmessig med ett nettnivå i tillegg til sentralnettet. Jeg er tilfreds med at komiteen i alle fall i merknadsform er positiv til å få utredet dette. Det er viktig at vi hele tiden fokuserer på kostnadene til forbruker, selv om sentralnettkostnadene utgjør en forholdsvis liten del av de totale kostnader for sluttbruker. Jeg ser imidlertid svært positivt på at en enstemmig komite denne gang står bak forslaget om å be Regjeringen utrede og fremme sak for Stortinget om ulike modeller for nett-tariffering. Jeg fremmet et nesten likelydende forslag på vegne av Fremskrittspartiet for to år siden ved behandlingen av energimeldingen, men da stod vi dessverre helt alene. Så verden går åpenbart fremover. Så til brukerrådet. For å sikre brukerne et reelt innsyn i Statnetts virksomhet er det opprettet et brukerråd med deltakelse fra de viktigste brukergruppene i sentralnettet, og det er presisert at også sluttbrukere, og ikke bare energiverk, skal delta i brukerrådet. Det er viktig å understreke at saker av konkurransestrategisk karakter og saker som angår Statnetts indre anliggender, ikke skal inngå som en del av brukerrådets arbeidsfelt. Brukerrådets rolle skal først og fremst være en viktig kontaktflate mellom Statnett og brukerne og bidra til en konstruktiv dialog mellom partene. I tillegg skal brukerrådet selvfølgelig være et viktig supplement til myndighetenes monopolkontroll. Brukerrådet skal være rådgivende for Statnett, men dersom Statnett fatter avgjørelser i strid med brukerrådets anbefaling, kan brukerrådets flertall bringe saken inn for departementet. Departementet foreslår å utvide brukerrådet, noe komiteen slutter seg til. Jeg vil til slutt uttrykke tilfredshet med at en enstemmig komite også støtter at Forum for strategisk nettutvikling, FSN, skal delta i brukerrådet. Jeg vil med dette fremme mindretallsforslaget i innstillingen på vegne av Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-19:
Eg trur det er to ting olje- og energiministeren må ha heilt klårt for seg. Nå veit ikkje eg, sidan representanten Halleraker var litt utydeleg, om det gjeld for Samarbeidsregjeringa sin del, men for fleirtalet i energi- og miljøkomiteen er det to ting som har vore viktig. Det eine er at når det gjeld utgreiing av ulike modellar for nett-tariffering, så gjeld det heile nettet. Det er fleirtalet veldig tydeleg på. Det konsulterte me på nå. Arbeidarpartiet, Framstegspartiet og SV har òg vore veldig tydelege når det gjeld dette. Det er det eine punktet. Så synest eg også at statsråden var litt utydeleg når det gjaldt transformatorane. Det står veldig tydeleg følgjande i ein fleirtalsmerknad: «Fleirtalet i komiteen, medlemene frå Arbeidarpartiet, Framstegspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, meiner at transformatorane bør vere ein viktig del av sentralnettet.» Altså: Det er ønskeleg. Det betyr jo ein direkte invitasjon til at ein kan overta fleire av transformatorane. Det var to presiseringar frå fleirtalet. Eg vil gjerne utfordra statsråden her. Eg er litt usikker, men eg meiner at statsråd Steensnæs òg var statsråd i 1991, men då undervisningsminister, då liberaliseringa av energilova blei vedteken. Det var vel Senterpartiet som dreiv gjennom dette, men med statsråd Steensnæs si hjelp. Mitt spørsmål går på det grepet ein då gjorde, i forhold til det ein nå står framfor, i forhold til at statsråden vel å vera utydeleg når det gjeld privatisering av Statkraft, når ein ser at ein er tydeleg når det gjeld Statnett. Eg lurer litt på kvifor ein skil dei to når eit samrøystes storting seier at det ikkje er nødvendig å sjå på Statnetts eigarskap.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-19:
Nå trur eg me nærmar oss det som skal vera ein konklusjon frå Stortinget i denne saka. La meg først for så vidt gje olje- og energiministeren, og òg Halleraker, rett i at det går an å misforstå dette med nett-tariffering, slik som det står i saka. Men slik eg har forstått olje- og energiministeren, er det ikkje til å misforstå lenger, og då er me einige. Men det er òg viktig å seia at me i Stortinget ikkje er ute etter å få ein brote med detaljar som me ikkje har greie på, det veit òg olje- og energiministeren, han har jo sjølv vore stortingsrepresentant. Me er ikkje interesserte i å få informasjon som forvirrar oss. Me er interesserte i å få den informasjonen me treng for å vurdera ulike modellar for nett-tariffering på alle nett. Det er det me er ute etter. Så utfordringa til olje- og energiministeren er: Når kan me få ei slik sak, ikkje ein brote med tall og krusedullar som me ikkje forstår, men ei sak som dreiar seg om dei politiske prinsippa?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2002-02-19:
I løpet av debatten har statsråden klargjort at han vil føreta den utgreiinga som dette mindretalet ber om. Eg ber derfor om at forslaget blir oversendt.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2002-02-19:
Jeg vil komme litt inn på dette med nettnivåer. Forslaget om å vurdere om det er tjenlig med ett nettnivå i tillegg til sentralnettet, kom opp, som statsråden var inne på, under arbeidet med selve saken, og Senterpartiet sluttet seg til at dette skulle vurderes. Men vi mener, i likhet med flere i komiteen, at det er viktig med en brei vurdering hvor en tar for seg alle sider ved eventuelt å redusere fra tre til to nettnivåer. Nettleieprisene varierer for mye. Jeg gjentar at Røros energiverk og Hålogaland Kraft har 19 øre i nettleie, mens Trønder Energi er oppe på 42 øre. Det er kanskje overraskende for mange at det nødvendigvis ikke er mindre nettselskap i distriktene som er de dyreste og minst effektive. Jeg syns dette viser at denne saken er komplisert og har veldig mange sider. Derfor er det nødvendig at man ser nøye på den. Jeg vil spørre statsråden om han på denne bakgrunn ser behov for en brei utredning hvor en belyser alle sider ved det å endre dette fra tre til to nettnivåer.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-02-19:
Jeg vil overlate til presidenten å avgjøre om jeg skal svare på spørsmål som ligger utenfor det temaet som er til behandling i Stortinget i dag, som er nett-tariffen. Men la meg bare ganske kort si, siden utbyggingen av Snøhvit-feltet kommer til behandling i begynnelsen av mars, nærmere bestemt 7. mars, og jeg i brev til komiteen har svart på de spørsmålene komiteen stilte i forbindelse med behandling av saken: For å sikre kraftbalansen, som er meget viktig, må det satses på mer enn én ting. Det må satses på enøk, på nye fornybare energikilder, som biobrensel og vind – og der er Enova meget viktig – på opprustning av eksisterende vannkraftanlegg, både rørgater, turbiner, generatorer og nett, og endelig også på kraft gjennom CO2-frie gasskraftverk. Her har vi tid til det. Når det gjelder Snøhvit, er tidsmarginene ganske annerledes. Denne saken vil jeg komme tilbake til. Så inn på hovedsporet igjen, behandlingen av Statnett: Til det vil jeg bare si at når det gjelder tariffering, har jeg for min del oppfattet komiteens merknader slik at det gjelder sentralnettet, slik det framkommer av sammenhengen, knyttet til Statnetts virksomhet. Hvis det er slik at Stortinget ønsker en bredere gjennomgang av de enkelte selskapenes tariffering og valg, er det en større og mer omfattende sak. Og jeg vil minne om at sentralnett-tariffen fastsettes i tråd med energiloven og forskriftene. Regelverket gjør at sentralnett-tariffen kan klages inn for NVE og departementet. Også klagesaker fra PIL, den kraftkrevende industrien – som Rolf Terje Klungland og Øyvind Halleraker bl.a. var inne på i innleggene sine – vil bli del av den gjennomgangen jeg antar at Stortinget er interessert i. Hvis det ønskes en gjennomgang også av de underliggende nett, skal jeg ta det til etterretning.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-02-19:
Når det gjelder spørsmålet om tariffering, merket jeg meg de presiseringer som nå kom. Jeg forholder meg til det som Stortinget ønsker å få utredet. Men i forhold til komiteinnstillingen og også saksordførerens merknad kunne det forstås på en annen måte. Så hvis dette blir bekreftet, vil jeg selvfølgelig forholde meg til det. Når det gjelder spørsmålet om Statkraft og Statnett, minner jeg igjen om at det er saken om Statnett som er til behandling i dag. Når det gjelder Statkraft, vil Regjeringen legge fram en eierskapsmelding, hvor bl.a. eierskap i ulike statlige bedrifter vil bli behandlet, derunder naturligvis Statkraft. Jeg minner også om at eierskapsdepartementet, Nærings- og handelsdepartementet, med ansvarlig minister, er de som fører den saken på vegne av Regjeringen. Når det gjelder transformatorene, mener jeg at jeg ikke var utydelig. Jeg var tvert imot svært tydelig. Jeg har merket meg at et flertall mener at transformatorene skal inngå i sentralnettet. Det vil jeg forholde meg til. Så snart det er praktisk mulig, vil jeg gjennomføre den endringen. Det vil bety en endring på tariffsiden siden kostnadene ved å drive dem og koblingsstasjonene vil bli en del av sentralnett-tariffene.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-02-19:
Når det gjelder spørsmålet som representanten Konglevoll nå tok opp, om hvilken virkning sentralnett-tarifferingen har for distriktspolitiske hensyn, er det et sentralt og viktig tema, som jeg ser at også komiteen har en hovedvekt på når de ber departementet utrede dette nærmere og komme tilbake til Stortinget med en sak. Denne sentralnett-tariffen er i hovedsak en ordning som gir en felles tariffering for alle kunder, uansett hvor de bor i landet. Likevel er det et energiledd i sentralnett-tariffen som gir fordeler for forbruk som skjer i produksjonsnære strøk, dvs. at det blir tatt positive distriktshensyn når uttaket bidrar til redusert tap i sentralnettet. Med andre ord: De steder i landet som har elektrisitetsproduksjon, vil bli tilgodesett i sentralnett-tariffen gjennom energileddet. Disse forholdene og andre forhold vil det bli anledning til å gå nærmere inn på og detaljere for Stortinget, slik at en får se i detalj hvordan dette fungerer, og eventuelt ha meninger om hvordan man kan fokusere ytterligere på dette. Når det så gjelder representanten Konglevolls spørsmål om hvorfor ikke Kristelig Folkeparti kunne være med på den merknaden som flertallet har, så viser jeg til det arbeiderpartiregjeringen, Stoltenberg-regjeringen, som opprinnelig la fram tillegg IV i statsbudsjettet, selv uttrykte, nemlig følgende: «Det er imidlertid etter departementets oppfatning ingen entydig og åpenbar konklusjon hvorvidt transformatorene bør inngå i sentralnettet eller i underliggende nett.» Det vil si at Arbeiderpartiet selv har hatt et forholdsvis avslappet, tilbakelent syn på den saken.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-02-19:
Nettavgiftene har stor interesse i Stortinget, det har jeg klart registrert. Jeg vil forsøke å legge opp til en presentasjon for Stortinget hvor bredden i denne problemstillingen blir presentert, slik det nå fremgår av de merknader som er kommet fram i debatten. Det var ikke uten videre klart i innstillingen, men jeg skjønner nå Stortinget slik at de ønsker en bred tilnærming til dette. Jeg vil bare for min del understreke at en må ikke nå begynne å detaljregulere på nivåer hvor det ikke vil være naturlig for landets nasjonalforsamling å engasjere seg. Det må være prinsippene og tilnærmingen til dette, som også representanten Enger var inne på, en må ta for seg. En må se på hvordan en gjennom prinsipielle tilnærminger til utformingen av nettavgiftene kan sørge for at det blir en innretning på nettavgiften i tråd med de distriktspolitiske og energipolitiske målsettinger som Stortinget ønsker å få fram. Den saken ønsker jeg å belyse på en slik måte, men det må bli en prinsipiell tilnærming til det. Jeg går ut fra at Stortinget ikke ønsker å gå ned i de tekniske utformingene, det er ikke Stortingets naturlige arbeidsområde. Det vil også komplisere saksbehandlingen. Så med respekt for en ryddig saksbehandling håper jeg at vi har en felles forståelse for hvordan dette skal gjennomføres. Når det så gjelder overgangen fra tre til to nettnivåer, vil jeg bare for min del si at den utviklingen allerede er positivt i gang. Det er i grunnen avgrensede virkemidler departementet har i sin hånd for å gjennomføre denne strukturendringen. Jeg tror det er en positiv endring. Det er en endring som virker rasjonaliserende og er kostnadseffektiv, og jeg tror egentlig at nettselskapene selv skal få lov til å gå den prosessen uten at Stortinget svinger svøpen over dem. Den utviklingen tvinger seg nemlig fram av seg selv på grunn av økt konkurranse i nettet.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2002-02-19:
Det vil være så snart som mulig. Men akkurat denne problemstillingen er vel ikke tidskritisk i den forstand at en ikke har tid til å vente på en grundig behandling i departementet før en legger det fram. Jeg ser det også som viktig at en får sortert ut de politisk viktige og interessante områdene når en presenterer dette. Tariffering er et veldig komplekst, sammensatt, saksområde, og jeg vil forsøke å komme med en sak til Stortinget som tilrettelegger for en god debatt i Stortinget, slik at prinsippene, slik Stortinget nå har gitt uttrykk for, kommer fram i dokumentet og skaper grunnlag for en god debatt.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 2002-02-19:
«Nordnytt» hadde tidlig i januar i år et oppslag som illustrerer en av sidene ved denne saken på en enkel måte: Samtidig som vi opplever at Regjeringa kutter fraktutjevning for bensin og fraktutjevning for frukt og grønnsaker, er det til en viss grad det motsatte som er tilfellet når det gjelder nettleie. Her er det nemlig sånn at det fremdeles er en slags «fraktutjevning», som i hovedsak går motsatt vei og kommer forbrukerene i de sentrale strøk til gode. Sjøl om det ikke hører hjemme i denne saken, må jeg understreke at det ikke er noen tvil om at Arbeiderpartiet var mot fjerning av fraktutjevning på drivstoff, og vi var mot å fjerne fraktutjevning på frukt og grønnsaker. Men skal vi opprettholde bosettingsmønsteret, må mer av de ressursene som skapes i Distrikts-Norge, også komme befolkninga her til gode. Når det konkret gjelder nettleie, er det for den enkelte forbruker kanskje ikke snakk om så veldig mange kroner og øre, men det er likevel et viktig prisnipp. Hva kan vi så gjøre med dette? I forbindelse av behandlinga av denne saken kom det fra flere hold et helt konkret forslag om et tiltak, nemlig det som statsråden allerede har vært inne på, at transformatorene igjen skal legges inn i sentralnettet, slik tilfellet var fram til 1998. Men etter endringa i 1998 er det i dag flere plasser sånn at utgiftene til å drifte transformatoren belastes den regionale nettleia, og fordeles dermed på ganske få brukere. Det å legge transformatorene inn i sentralnettet kan innebære en utjevning for alle, som statsråden var inne på, samtidig som det i enkelte regioner kan bety en relativt betydelig reduksjon. Jeg er derfor glad for at et flertall, bestående av Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet, mener at transformatorene bør være en viktig del av sentralnettet. Jeg er også glad for at statsråden var klar på, særlig i det siste svarinnlegget, at han skal følge dette opp. Mitt spørsmål blir likevel: Hvorfor kunne ikke Kristelig Folkeparti i utgangspunkt være med på denne formuleringen?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-02-19:
Jeg er ikke helt fornøyd med innlegget fra sosialministeren. Det sies her at når eldreplanen er sluttført, vil det være full sykehjemsdekning i henhold til økningen i antall eldre. Det kan sosialministeren si, men jeg har ikke sett et eneste tall som dokumenterer en slik påstand frem til dags dato, hvis det ikke skal fremlegges nå i etterkant, eller til våren når vi får eldrepakken til ny behandling i Stortinget. Jeg tror sosialministeren i likhet med John I. Alvheim skal lete lenge etter å finne en kommune hvor kompensasjonstilskuddet er brukt til å subsidiere husleien for de eldre, snarere tvert om. Særlig der hvor man bruker private utbyggere, selges eller leies leilighetene ut til markedspris, og det gjøres også av kommunene. Altså: De eldre må betale fulle renteutgifter, samtidig som staten har innbetalt tilskudd til kommunen som kompensasjon for renteutgiftene. På toppen av det hele kommer staten inn med bostøtte til dem som ikke makter dette – altså en dobbelt subsidiering av boligene i kommunene. Det må da være en grunn til at kommunene til de grader har satset på omsorgsboliger i stedet for på sykehjemsplasser! Hvis det er slik som sosialministeren her påstår, at omsorgsboliger skal ha tilgang til omsorg og pleie i 24 timer i døgnet, vil det være like dyrt som å ha en sykehjemsplass. Det er helt tydelig at vi har hundrevis av eldre, syke mennesker i vårt land i omsorgsboliger som ikke får et forsvarlig tilsyn og oppfølging fra omsorgsetatens side. Og da er mitt spørsmål til sosialministeren: Vil sosialministeren nå – og denne regjeringen kan gjøre noe hvis den vil – prøve å snu denne trenden vi nå har hatt frem til dags dato, og sørge for at man i hvert fall får tatt vare på de svakeste av de svake, altså prioritere sykehjemsplasser, og da på en slik måte at man også øker oppstartingstilskuddet og kompensasjonstillegget til kommunene hvis de bygger sykehjemsplasser?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-02-19:
La meg begynne med å vise til representanten Bjarne Håkon Hanssens innlegg: Vi må bort fra oppbevaring og over til omsorg. Jeg ser med spenning frem til den debatten som vi skal ha siden om den interpellasjonen han har levert inn. Jeg går ut fra at alle i denne salen må ha tenkt over: Hvorfor har kommunene bygd dobbelt så mange omsorgsboliger som de har bygd sykehjemsplasser hvis ikke det har vært økonomisk motivert? Det er en total misforståelse av representanten Britt Hildeng å påstå at det er Oslo kommune jeg spesielt har hatt i tankene når det gjelder private utbyggere. Dette gjelder hele landet! Og det gjelder forsyne meg også kommunene! Du får ikke kjøpt noe billigere omsorgsboliger hos en kommune enn hos en privat utbygger i Oslo. Du får heller ikke leie en omsorgsbolig noe billigere i en kommune enn hos private i Oslo, fordi det er markedsleie begge steder. Og i markedsleie ligger også renteutgiftene, som staten allerede har betalt inn til kommunene. Da blir det jo enda verre at kommunene sitter på disse pengene. Så til representanten Gløtvold. Det er en myte igjen å påstå at Fremskrittspartiet gjennom de senere statsbudsjett har bevilget mindre til kommunene enn de øvrige partiene. Dette er rett og slett galt. Og så til Regjeringen og sosialministeren. Vil sosialministeren nå vurdere å gå kommunene etter i sømmene for å få på bordet hva man har brukt kompensasjonstillegget til? Er det brukt til eldreomsorg? Er det brukt til billigere husleie? Svaret på det skulle jeg ha meget stor interesse av å få, for jeg tror nemlig ikke det er det som har skjedd i de fleste kommunene. Og til slutt, også til sosialministeren og hele Regjeringen: Vil de nå vurdere en annen finansieringsform for eldreomsorgen, hvor vi får inn prinsippet om at pengene skal følge pasienten, som da gir valgmuligheter for den enkelte eldre syke også, slik vi har fått det når det gjelder fritt sykehusvalg? Det lar seg gjøre, og det skulle heller ikke være særlig komplisert å få det til.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-02-19:
Representanten Alvheim peker på noe av det som er mest grunnleggende viktig: de eldre og de sykeste av de eldre. Ja, vi er opptatt av at eldre og de sykeste og svakeste av de eldre skal ha et heldøgnstilbud. Som jeg også understreket i mitt innlegg, er vi nå opptatt av å vri det slik at tildelingen i sterkere grad går til sykehjem enn det som var tilfellet i første del av oppstartingen av eldreplanen. Ambisjonen slik Stortinget har lagt den, og som Regjeringen vil følge opp, er å ha 25 pst. dekning i forhold til personer over 80 år, og at vi skal ha en sykehjemsdekning og et heldøgnstilbud som ivaretar denne gruppen. Jeg tror at representanten Alvheim, Regjeringen og jeg selv har den samme ambisjon og intensjon om nettopp å gjøre eldreomsorgen god nok, og at tilbudet skal være preget av verdighet. Når det gjelder tilsyn, er de rapporter som vi senest så omtalt i dagspressen i går, nettopp rapporter vi har ønsket, fordi vi ønsker å følge opp kvaliteten og sjekke ut hvordan stoda er i forhold til eldreomsorgen i dagens Norge. Det er mange glansbilder, men det er altfor mange eksempler på at tilbudet ikke er godt nok. Derfor er det også viktig at tilsynet fungerer etter intensjonen og gir oss de eksempler som vi har sett de seneste dagene. Så vil jeg også kommentere det som går på kompensasjonstilskuddet og husleieproblematikken. Kompensasjonstilskuddet kan brukes både til drift og investeringer i kommunenes helse- og sosialsektor. Tilskuddsordningene åpner for både private og kommunale eierformer. Husleie skal ta hensyn til statlig subsidiering, og kommunene må ha et opplegg for å ivareta dette når det er private som eier. Det er også klare vilkår for tildeling av tilskudd, bl.a. er det kommunene som tildeler plass i boligene. Dersom boligene brukes til andre formål, kan altså Husbanken kreve tilbakebetalt tilskudd. Det har skjedd. Vi vil heller ikke i fortsettelsen nøle med å gripe inn i forhold til dette. Det er altså husleieloven som regulerer dette, og da er det hensynet til individet og den vurderingen, og ikke selve boligen, som er utgangspunkt for husleiedelen.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-02-19:
La meg først få si at jeg er veldig glad for at det er et så stort og bredt engasjement i Stortinget for å gjøre eldreomsorgen god og bra i dette landet. Vi kommer denne våren med en sak til Stortinget som, med utgangspunkt i det Stortinget sa da man startet med eldreplanen, tar sikte på å fullføre eldreplanen og samtidig drøfte hvordan den skal videreføres. – Hvor var det vi startet, hva var utgangspunktet, hva har vi fått, og hva gjenstår? Det er utfordringen for den saken, og jeg ser frem til samtalen med Stortinget og det engasjementet som ligger her. Den 8. mars kommer det en interpellasjon om kvalitetsreform. Mange har berørt at det nå er snakk om innhold og ikke bare kapasitet. Jeg ser også der frem til å samtale med Stortinget og høre de synspunktene man har her. Vi har også tenkt en del i forhold til kvalitet, og jeg er opptatt av å få tilbakemelding på det. Penger alene borger altså ikke for kvalitet – penger til bygg borger heller ikke alene for kvalitet – det handler om bemanning, det handler om kompetanse, det handler først og fremst – og ikke minst – om ledelse og om organisering. Jeg tror de fleste her i salen har hatt det akkurat som meg i forhold til eldreomsorgen – både som pårørende og som politiker – og vet at skoen trykker mange steder. Det var flere representanter som var opptatt av det som går på tilsyn. Der har jeg lyst til å si at Helsetilsynet er en viktig instans, samt det forholdet som gjelder tilsyn hos fylkeslegene. Vi ser også i disse dager at det fungerer, fordi man avdekker at forhold ikke er gode nok. Men et viktig prinsipp er at tilsynet skal følge tjenestene og være uavhengig av arena. Vi vil også styrke de tjenestene og tydeliggjøre krav til kvalitet i eldreomsorgen. I dag er det forskrifter for sykehjem, det er retningslinjer for omsorgsboliger, og i tillegg er det en veileder for hvordan dette skal utformes. Disse skal totalt sett gjøres om til forskrifter, slik at kommunene må, og ikke bare bør, se på kvaliteten i forhold til sine tjenester. Det er i dette landet mange gode eksempler på at kommuner på politisk nivå har satt krav til hvordan eldreomsorgen i kommunene skal være på administrativt nivå og tilsvarende også på det faglige nivå, slik at man, når eldre i Norge kommer i omsorgsbolig eller på sykehjem, kan stille krav til tjenesten og skal få vite om man får hjelp til sitt personlige hygienebehov, om man får mat, ernæring, eller hva det måtte være. Det skal være helt konkret på det. Tilsynsmyndigheten ligger formelt sett under Helsedepartementet, og Helsedepartementet ser også på muligheten for å styrke tilsynets sanksjonsmuligheter, slik at vi kan få håndhevet en god og verdig eldreomsorg.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2002-02-19:
Intensjonen hos oss alle er å få en eldreomsorg som evner å gi eldre en så god livskvalitet som mulig. Det har vært tatt et løft: 30 milliarder kr har gitt og gir resultater. Men det er langt igjen til vi kan si at vi har en verdig eldreomsorg. Så lenge vi registrerer en omfattende underernæring av eldre, så lenge vi har store mørketall om vold mot eldre, både i deres eget hjem og på institusjon, så lenge vi har overskrifter som forteller om grove brudd i pleie av demente eller at eldre i psykiatrien faller mellom to stoler, så lenge vi får meldinger om at eldre ikke får stå opp eller legge seg når de vil, så lenge står det fortsatt store uløste oppgaver innen eldreomsorgen. Eldre omsorgstrengende trenger tid og stabilitet i sin tilværelse. Begge disse tingene er en mangelvare i dagens eldreomsorg og vil forsterkes dersom vi ikke greier å skaffe tilstrekkelig pleiepersonell med arbeidsforhold som gjør det mulig å ivareta deres omsorgsoppgaver. Representanten Alvheim tar opp en side ved Oslo kommunes storstilte privatiseringsprosjekt, som viser hvor kortsiktig privatiseringstenkningen egentlig er dersom en ønsker en eldreomsorg også i framtiden. Lån til private utbyggere sikrer verken dagens eldre rimelige boliger eller gir sikkerhet for bolig til morgendagens eldre. Også andre sider av Oslo kommunes privatiseringspolitikk begynner nå å vise seg. Konkurranseutsetting med jevnlig bytte av omsorgsselskaper har skapt utrygghet for pasienter og personellflukt fra institusjonene. Tidligere anbydere blir byttet ut med nye eller sier opp sine avtaler, fordi de ikke makter å tilby omsorgstjenester til sterkt pleietrengende til den pris de har lovet. Jeg håper at representanten Alvheims oppgjør med deler av Oslos privatisering også vil føre til tilsvarende oppgjør med prinsippet om konkurranseutsetting, som er et lite egnet virkemiddel i en eldreomsorg som søker å sikre kvalitet og stabilitet for de eldre.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2002-02-19:
Da Handlingsplan for eldreomsorgen, St. meld. nr. 50 for 1996-97, ble behandlet i Stortinget, var intensjonen med planen at flest mulig skulle kunne bo i egen bolig lengst mulig. Det var bred enighet i Stortinget om å gi kommunene mulighet til å tilpasse omsorgstilbudet lokalt. Det betyr at kommunene skulle stå fritt til å velge mellom omsorgsboliger, bokollektiv og sykehjem i oppbyggingen av et heldøgns pleie- og omsorgstilbud. Utbygging av omsorgsboliger og en styrking av den hjemmebaserte omsorgen skulle samtidig bidra til å gi den enkelte eldre trygghet og bedre livskvalitet i eget hjem. Dette var for å unngå en for tidlig henvisning til sykehjem. Personellveksten i løpet av handlingsplanperioden har vært raskere enn veksten i antall eldre, og mer enn halvparten av de nye stillingene har kommet i den hjemmebaserte omsorgen. Det igjen betyr at utbyggingen og styrkingen av den hjemmebaserte tjenesten i kommunene langt på vei er i tråd med planen, og at kommunene har bygd opp et bo- og omsorgstilbud som er individuelt tilpasset den enkelte bruker. Dersom ikke kommunene hadde styrket den hjemmebaserte omsorgen, frykter jeg at presset på dagens sykehjem hadde vært langt større enn det er i dag. Sosialministeren avsluttet sitt svar til interpellanten med å slå fast at omsorgsboliger finansiert gjennom handlingsplan for eldreomsorgen ikke skal være et tilbud for friske 60-åringer. Statsråden viste også til at kommuner som ønsker å disponere omsorgsboliger til andre formål enn det retningslinjene i eldrereformen legger opp til, må tilbakebetale tilskuddet til Husbanken. En slik beslutning er helt på sin plass. En bør derfor kunne be kommunene om en oversikt over hvem som disponerer boligene som det er blitt gitt tilskudd til, for så å kunne rydde opp i eventuelle misbruk. Når den hjemmebaserte omsorgen nå er utbygd og styrket, føler jeg meg trygg på at Regjeringa i tråd med Sem-erklæringen vil følge opp kommuner som søkte innen fristen i oktober. Jeg føler meg også trygg på at kommunene i det videre arbeidet gis mulighet til å etablere et godt heldøgns pleie- og omsorgstilbud for sine eldre, og at Regjeringa nå i innspurten av reformen vil prioritere sterkt kapasiteten innenfor heldøgns pleie og omsorg. Det er viktig at en i den videre tildeling vokter seg vel for at fokuseringen som interpellanten nå har satt på bygging av omsorgsboliger kontra sykehjemsplasser, ikke bidrar til å skape et feil bilde av heldøgns pleie- og omsorg kontra sykehjemsplasser. En må ikke i den videre debatten tape helheten i planen av syne.(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2002-02-19:
Er taletiden slutt?