Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Det var for så vidt interessant å høre at finansministeren og partilederen i SV nok en gang kommer med en dato for når hun skal gå av. Det har hun gjort tidligere også, men denne gangen velger jeg faktisk å tro på henne, for å si det sånn.(Munterhet i salen) Grunnen til at jeg tegnet meg på talerlisten, var det innlegget finansministeren hadde her i stad. Det er selvfølgelig ikke slik at når Fremskrittspartiet deltar i disse debattene, prøver vi å beskrive Norge som et Bangladesh eller et u-land hvor alt er fullstendig galt. Selvfølgelig er det mange områder i Norge hvor vi opplever god velferd. Selvfølgelig er det mange i Norge som har det bra. Vårt utgangspunkt i slike debatter er nettopp å påpeke at det er noen utfordringer vi kan løse hvis vi vil. Noe jeg har tatt opp mange ganger i debatt med finansministeren, er bl.a. bekjempelse av fattigdom, som finansministeren har fokusert på. Man har hatt et klart fokus på det. Det ble sagt før valget at man skulle ha fokus på det. Man sa det i begynnelsen av denne stortingsperioden, men det fokuset har altså blitt borte, slik jeg opplever det. Jeg opplever det absolutt som at det fokuset har blitt borte. Det er bare å se på det reviderte statsbudsjettet vi skal behandle i denne salen neste fredag. (Munterhet i salen) Det er selvfølgelig bra at det er lav arbeidsledighet i Norge, det er kjempebra. Men hvis vi sammenligner vår arbeidsledighet med den i andre europeiske land, har vi faktisk en ganske stor gruppe mennesker som er helt utenfor arbeidslivet, som verken er arbeidsledige eller arbeidsføre, men som altså er uføre, som er utenfor og ikke kommer inn i arbeidslivet. Vi har en stor gruppe mennesker som lever på velferdsordninger, og mange av disse ønsker helt sikkert å kunne ta del i arbeidslivet. Men også der gjør Regjeringen lite. Jeg ser at når vi har den oljerikdommen vi faktisk har, kunne vi brukt noe av den til investeringer for å løse de problemene finansministeren selv har sagt hun er opptatt av. Det velger man altså ikke å gjøre. Det er ikke slik at Fremskrittspartiet har tenkt å gå «bananas» med bruk av oljepenger. Hvis man hadde lest Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett, ville man sett at Fremskrittspartiet er det partiet som kutter mest av alle partier i denne sal i offentlig forbruk. Men vi sørger for å vri en del av dagens driftsutgifter i staten over til investeringer, noe som vil skape ytterligere vekst på sikt. Det må være poenget, for vi kan ikke leve av et fond alene. Vi må iallfall legge grunnlag for økt vekst i årene framover. Vi diskuterer nå faktisk statsregnskapet, selv om denne årlige debatten ofte blir mer enn bare en debatt om statsregnskapet. Jeg har likevel lyst til å komme inn på det som var utgangspunktet for denne saken. Saksordføreren sa at det på mange måter er en revisorrapport, og finansministeren bekreftet det. Den revisorrapporten er veldig interessant når man ser på det konkrete regnskapet i forhold til hvor lite oljepenger man nå faktisk bruker. Jeg hørte finansministeren si at nei, det er jo ikke slik at man bare bruker 1,3 pst., man bruker mye mer, for vi har andre innretninger når det gjelder hvordan vi håndterer statsøkonomien, statsbudsjettet osv. Vel, jeg konstaterer at når denne revisorrapporten går i Regjeringens favør, er det veldig greit å forholde seg til den. Når den tydeligvis ikke går i Regjeringens favør, kommer man med unnskyldninger. Det er helt tydelig at tre år på finansministerkontoret har satt sitt preg på finansministeren når jeg hører hennes innlegg. Noe av problemet med debatten er at da vi hadde en stor diskusjon her for halvannet år siden om det statsbudsjettet som dette er statsregnskapet for, var det helt tydelig hva som skulle være den eksakte pengebruken, og det norsk økonomi tålte. Det var finansministeren klinkende klar på: ikke en krone mer, for da ble det økt rente. Det fikk vi allikevel. Men da ville altså renten øke, og det var ikke måte på hvor ille det skulle gå med norsk økonomi. Så har vi altså fått uante skatteinntekter, man bruker mindre oljepenger enn forutsatt. Allikevel er det akkurat det man endte opp med, som er den store fasiten. Vi kunne altså ha gjort alt det Fremskrittspartiet sa, både av skattelettelser og investeringer, og allikevel kommet lavere enn det Regjeringen selv la opp til. Men det er altså uansvarlig. Jeg synes det blir fullstendig feil i en debatt å påstå at det er nøyaktig på den krona Regjeringen legger opp til, som er fasiten. Nå må Regjeringen bestemme seg. Enten er det det man sa da man la fram statsbudsjettet, som er fasiten på hva man kan bruke i norsk økonomi, eller så må det være det statsregnskapet som er lagt fram, som man faktisk brukte, som er fasiten. Problemet til Regjeringen er at når budsjettet ikke stemmer med regnskapet slik som man forutsa, eller omvendt, bruker man nå begge deler som argumentasjon for at det var akkurat den pengebruken som var fornuftig. Vel, min påstand er at det statsregnskapet vi behandler i dag, nettopp beviser at den oljepengebruken som Regjeringen argumenterte kraftig for for halvannet år siden, faktisk var et bomskudd. Det synes jeg Regjeringen bør ta inn over seg. Det er ikke mulig å treffe akkurat på krona, selv om jeg er helt bombesikker på at når vi kommer til høsten, vil vi igjen få et statsbudsjett fra finansminister Kristin Halvorsen hvor hun kommer til å argumentere for at det er akkurat det Regjeringen legger opp til, som er akkurat den hårfine grensen for hva man kan bruke. Fremskrittspartiet kommer sikkert til å argumentere for det motsatte. Så vil vi altså få fasiten et år etterpå, men Regjeringen må bestemme seg for hva man skal forholde seg til: Er det den oljepengebruken man legger i budsjettet, eller er det det man får i statsregnskapet, som man mener er en fornuftig oljepengebruk?