trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2012-06-14:
Omstilling, restrukturering og endring er nødvendig, og det vil fremdeles være nødvendig. Men en rekke historiske eksempler viser at Forsvaret har brukt altfor mye ressurser på flytting, avvikling og nedleggelser som har vært dårlig utredet og dårlig forankret, og som har måttet reverseres i løpet av kort tid. Det å nå stoppe opp, det å få belyst, det å ha et godt beslutningsgrunnlag handler ikke om beslutningsvegring, men det handler om fornuft, og jeg tror konsekvensene av feil valg bare vil bli større. La meg ta noen eksempler på dårlig beslutningsgrunnlag og flytteprosesser tidligere: Vedtaket om å legge ned Madla i 2008, noe opposisjonen advarte sterkt imot, er nå heldigvis omgjort. FOH: Bodø–Kolsås og så flyttet til Jåttå for snart ti år siden, før regjeringen i 2008 fikk flytting til Reitan. Det kostet over en halv milliard kroner. Generalinspektørene inn som en del av integrert strategisk ledelse i 2006 – ble vedtatt flyttet ut igjen to år senere. 335-skvadronen om taktiske transportfly ble vedtatt flyttet fra Gardermoen til Rygge i 2004 – ble omgjort i 2008. 717-skvadronen ble flyttet til Rygge fra Gardermoen i 1995 fordi driften var uforenlig med sivil hovedflyplass – er nå tilbake. Denne listen kunne ha vært gjort betydelig lengre. Det er i dag en samlet opposisjon som mener at beslutningsgrunnlaget på en rekke viktige punkter er for dårlig, og vi ber om at det utredes. Regjeringen svarer tilbake at Stortinget har et godt nok beslutningsgrunnlag. Ja, da er det for meg uforståelig at en samlet opposisjon mener noe annet, og dét må være et sterkt signal å sende til regjeringen. Høyre støtter forslaget om hovedbase for kampfly på Ørland. Høyre vil i tillegg ha en fremskutt base lenger nord, og Høyre mener at den skal ligge i Bodø. Det vil bidra til å opprettholde et høykompetent flyfaglig miljø, og det vil være den beste løsningen i et helhetlig perspektiv. Regjeringens forutsetninger for å kunne forlate Bodø kostnadsfritt – eller kanskje med fortjeneste – holder dessuten ikke. Dagens debatt viser også at det synes å være en regjering på vandring, ved at man nå skal ta større deler av kostnadene ved en «opprydding». Jeg vil si til statsråden at det å selge «as is» kan være gunstig, men du kan legge til grunn, statsråd, at du ikke vil ha noen kjøper som er interessert i miljøgifter i grunnen – ei heller muligheter for sprenglegemer i grunnen. Det betyr at det må skje en opprydding i forhold til dagens tilstand. Så er det for meg uforståelig at man fremdeles tviholder på at en Bodø-løsning skal ha alt av kostnader ved flytting av rullebanen over på Forsvaret. Jeg er overbevist om at her er det muligheter til å se dette i et samfunnsmessig perspektiv, noe som vil føre til helt andre kostnader for Forsvaret enn det regjeringen presenterer for Stortinget.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Som representanten Syversen sa i sitt innlegg, og skriver i innstillingen – sammen med de andre opposisjonspartiene – stoler de ikke på økonomien i planen, og så er de redd for at innfasingen av kampflyene vil gå for mye ut over andre materiellinvesteringer – selv om vi altså i dag også skal bevilge 10 mrd. kr til disse kjøretøyene. Samtidig som Kristelig Folkeparti altså er bekymret for økonomien, vil de øke investeringene med 3 mrd. kr når de ønsker Bodø som framskutt base. De går imot, fordi de mener det ikke er godt nok grunnlag for de effektiviseringstiltakene som foreslås. Men, som representanten sa i sitt innlegg: Kristelig Folkeparti støtter regjeringens økonomiske ramme for planperioden. Dette kan jo ikke henge helt sammen, i hvert fall ikke for en som sitter i finanskomiteen. Er årsaken at man her ser mer hen til sin egen valgkampplan enn til Forsvarets langtidsplan?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Tolkning av ord og skrift kan jo lede til så mangt, men Line Henriette Hjemdals tolkning av mitt innlegg krever en kommentar. Det er riktig at vi fra Østfold – også innad i regjeringskoalisjonen – har arbeidet for at Luftforsvaret fortsatt skulle beholde Rygge flystasjon i sitt eie, og altså fortsatt drive flyplassen, som Irene Johansen redegjorde for. Det ble altså ikke slik. Men nå må vi heller ikke uttrykke oss som om Rygge legges ned. Det skal bli en kompaktbase for Luftforsvaret, hvor beredskapshelikopterne skal være, sammen med redningshelikoptre, og hvor HV fortsatt skal være. HV var foreslått flyttet fra forsvarssjefens side. Slik ble det ikke. Det er faktisk også viktig, ikke bare for Rygge, men for beredskapen i Østfold, også opp mot sivile hendelser. Så har forsvarssjefen – gjennom forsvarsministeren – svart at han ikke er bekymret for muligheten til å kunne bruke flystripa på Rygge i situasjoner hvor det måtte være nødvendig, f.eks. som da Obama var her og tok imot fredsprisen, og F-16 sto på Rygge. Det vil fortsatt kunne skje. Det kan sikres gjennom avtale med Rygge sivile lufthavn, som jeg antar blir den som overtar. Jeg kan ikke tenke meg at en sivil driver av Rygge sier nei til å ta imot inntekter fordi om det er jagerfly som lander istedenfor passasjerfly. I tillegg finnes det altså en flyplass på den andre siden av fjorden, og det finnes en flyplass nord for Østfold. Så det er flyplasser som kan benyttes også av Forsvaret i situasjoner hvor det må være nødvendig. Representanten Ingjerd Schou peker på Rygges strategiske plassering. Ja, Rygge har en strategisk plassering, det har også Torp og Gardermoen. Når forsvarssjefen ikke er bekymret for å overlate flyplassdriften på Rygge til sivile, er det krevende for politikere å være det. Det som er uklart, er om det blir omkamp om noe, eller hva det blir omkamp om. Line Henriette Hjemdal sa at Generalinspektøren for Luftforsvaret og inspektoratene skal forbli på Rygge hvis de ønsker det, inntil endelig vedtak om kampflybase er fattet. Det vedtaket fatter vi altså senere i kveld – det gjør vi. Så sa Ingjerd Schou at det å beholde hånd om driften av flyplassen på Rygge ikke er en utsettelse fra Høyres side. Men Ine M. Eriksen Søreide sa altså på talerstolen her at det ikke er naturlig å ta dette opp igjen og foreslå endringer. Det synes jeg også de andre representantene fra Høyre og regjeringspartiene burde forholde seg til, for det er den usikkerheten man forsøker å spille på videre.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-06-14:
Først vil jeg takke for rosen. Så vil jeg si at vi støtter Ørland som hovedbase – det er vi alle enige om. Vi mener det ikke er grundig nok utredet. Vi vil ha en mer militærfaglig og økonomisk vurdering. I tillegg har vi fått opplyst at dette ikke haster veldig. Vi vil ha en bedre analyse av hvilken base som egner seg best som en QRA. Og igjen: Vi oppfatter det sånn at det ikke haster.
Borghild Tenden (Venstre), 2012-06-14:
Regjeringen planlegger en fremskutt operasjonsbase på Evenes, og flere i Venstre er usikre på størrelsen av denne basen. Til komiteen sa statsråden: «det vil være minst tre kampfly permanent stasjonert på Evenes». Til NRK Troms sa imidlertid statsråden 22. april at «brevet til Stortinget er blitt misforstått fordi QRA er blitt oppfattet som en normalsituasjon». Og videre sa han: «De nye kampflyene vil få en balansert fordeling mellom Ørlandet og Evenes.» «Balansert fordeling» er noe ganske annet enn tre fly. Selvsagt skal ikke – og kan ikke – Stortinget treffe beslutninger om hvor kampflyene til enhver tid skal befinne seg, men Stortinget kan fatte beslutninger om en normalsituasjon. Spørsmålet til statsråden blir da: Hva tenker han seg som normalsituasjon på Evenes?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Jeg føler meg veldig trygg på at både justisministeren og samferdselsministeren er mer enn beredt til å besvare det spørsmålet, men jeg vil kanskje anbefale representanten Ellingsen å stille det spørsmålet når de er til stede. Jeg har mitt hovedansvar i forsvarssektoren, og der skal det iallfall være slik at vi heller vil ha flere fly i lufta enn mer betong på bakken.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Jeg takker for spørsmålet fra representanten Korsberg. Først vil jeg si at anbefalingen om å legge ned Mågerø er en fagmilitær anbefaling som ikke har vært fremmet én gang, men flere ganger, og som vi nå følger. Argumentet fra både forrige forsvarssjef og nåværende forsvarssjef er at man nettopp bør samle CRC-funksjonene ett sted. Så har forsvarssjefen anbefalt at det skulle skje i Bodø. Vi har gått inn for å gjøre det på Sørreisa, bl.a. fordi vi mener at Sørreisa er et svært moderne anlegg som egner seg godt til dette. Når det gjelder arbeidsplasser fra Mågerø, vil noen av dem gå til Bodø, Reitan, hvor de vil bidra til å bygge det nye luftoperasjonssenteret, som er noe annet enn CRC, hvor man skal lede og planlegge komplekse luftoperasjoner og samvirke med FOH om å koble luftmakt til landmakt og sjømakt. Så vil andre stillinger gå til Sørreisa, avhengig av de funksjoner som skal fylles. Jeg driver ikke og disponerer enkeltstillinger. Jeg er opptatt av å fortelle Forsvaret hvilke funksjoner som skal fylles hvor.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Jeg har for det første lyst til å takke for spørsmålet. Jeg deler representanten Eriksen Søreides interesse for økonomien i Forsvaret og er glad for en anledning til å si litt om den. I den perioden vi snakker om, fra nå til kampflyinvesteringenes slutt, skal forsvarsbudsjettet akkumulert være på 550 mrd. kr. 9,5 mrd. kr av dem er altså 1,7 pst. av dette. Vi styrker samtidig driftsrammen i den samme perioden med 7 mrd. kr. Den forskjellen er relativt liten. I vår plan vil 10,9 pst. av forsvarsbudsjettet gå til kampflyinvestering, og 38 pst. av investeringsbudsjettet vil gå til kampflyinvestering. Det synes ikke jeg er urimelig. Det kan jo ikke være helsebudsjettet og Kunnskapsdepartementets budsjett som skal betale kampfly. Det må nesten skje på Forsvarsdepartementets budsjett, og det styrker vi altså med inntil 28 mrd. kr. Jeg mener at alle de andre tiltakene som ligger i denne planen, blir finansiert, f.eks. Hærens største anskaffelse noensinne av 146 stormpanservogner.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
La meg først si at det ikke er slik at forsvarssjefen kom med et selvstendig forslag. Forsvarssjefen refererte vår egen plan – og den kjenner jeg ganske godt, fordi jeg var med og skrev den som statssekretær i 2008 – for hvordan en rask innfasing av kampfly i perioden 2016–2020 skulle skje. Det var med svært store topper, så store topper at den regjering som vil sitte i f.eks. 2019, ikke vil ha råd til å bevilge penger til noen andre ting utover å videreføre fjorårets budsjett på noen områder enn til kampfly. Jeg kjenner ikke den regjering som vil legge alle pengene i den kurven. Derfor valgte vi å strekke investeringene over flere år. Konsekvensene av det, selv med 28 mrd. kr i stedet for 37,5 mrd. kr, er at den årlige belastningen på Forsvarets vanlige investeringsbudsjett ikke blir spesielt mye større. Dette styrer vi gjennom noe som heter perspektivplanmateriell. Derfor sier jeg igjen: Det er ingen foreslåtte tiltak i denne planen som ikke kan finansieres innenfor denne rammen. Derfor er det altså ikke noen konkrete ting jeg har tenkt å ta ut, men jeg vil passe på at det er stram og tydelig styring, at vi kjøper hyllevare der det er mulig, at vi samarbeider med andre land under konseptet «Smart Defence» og klarer å reprodusere strukturen slik vi har lagt opp til.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Dette er et veldig viktig spørsmål. Det er egentlig en av hovedoppgavene til en forsvarsminister å identifisere dem, og det er noe som man gjør både i det lange løp og fra år til år, og prøver å møte med kloke grep. Ny teknologi koster penger, ny teknologi skaper også løsninger som gjør at gammel teknologi blir overflødig. Det gjelder å ha mest mulig fornuftig og optimal innfasing av utstyr, slik at man øker Forsvarets operative evne. Forsvarssjefen sier i sin årsberetning for 2011 at nivået er betydelig høyere i 2011 enn i 2010, og at trenden er positiv. Det er jeg veldig glad for, og det er fordi vi gjør disse tingene. Men rent umiddelbart tror jeg min fremste utfordring er å hindre at folk nå i denne sal bruker anledningen til å bruke forsvarsbudsjettet på å bygge rullebaner Forsvaret ikke har bedt om – og ikke har bruk for – eller å opprettholde struktur som Forsvarets ledelse er enstemmig om at man ikke lenger trenger, for det er i hvert fall en god grunn til å skape bekymring for økonomien.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Jeg takker for spørsmålet. Jeg har egentlig svart på det i langtidsplanen for Forsvaret, som Stortinget har fått oversendt. Der står det at det skal være en permanent QRA, 24 timer i døgnet, året rundt. Det er to pluss ett fly, altså tre. Så vil det i perioder legges store øvelser til Evenes. Vi anslår at 10 pst. av styrkeproduksjonen skal skje derfra, ikke sammenhengende, men altså i perioder. I en krigssituasjon derimot ser jeg for meg at en betydelig del av flåten blir flyttet opp fordi Evenes egner seg godt som utgangspunkt for mer skarpe operasjoner når det gjelder både beliggenhet og robusthet i den basen. Jeg har bare lyst til å bruke anledningen til å si at vi har ikke kampfly for fredstid. Vi har kampfly i fred for å bruke dem hvis det blir krig. Derfor er det altså litt forskjell på hva man bruker en base til i en krigssituasjon, og hva man bruker en base til i styrkeproduksjon, hvor det gjelder å trene og vedlikeholde kompetanse.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Jeg føler behov for å knytte noen kommentarer spesielt til det som har vært sagt fra Anundsen og andre om Mågerø. Det er selvfølgelig ikke slik at vi på noe tidspunkt skal være blinde når det gjelder luftovervåkning i Norge, og det er selvfølgelig heller ikke slik at dette er et produkt av et såkalt politisk spill, hvor noen har sittet i politisk ledelse og funnet på at vi klarer oss med kun én kontroll- og varslingsstasjon. Det har forsvarssjefen gjort, det gjorde forrige forsvarssjef, og det støtter Generalinspektøren for Luftforsvaret. Så foreslo forsvarssjefen at vi skal etablere et luftoperasjonssenter på Reitan. Det er ikke en kontroll- og varslingsstasjon, men det vil ha anledning til å overta mange av kontroll- og varslingsstasjonens muligheter i en krisesituasjon, så der får man altså like mye redundans som man nå har hatt. Dessuten er vi allierte i NATO, vi deler luftbildet med andre land allerede, og en av de helt klare trendene – jeg snakket senest i går med min belgiske kollega – er at europeiske land deler på å overvåke luftbildet i Europa. Vi har et stort område, vi skal selvsagt gjøre det i Norge, men teknologien utvikler seg slik at det er ikke hvor man sitter, men hvor radaren står, som avgjør hvilken kvalitet man har. Representanten Myraune hadde et viktig poeng, som jeg vil understreke spesielt her, og det er at det må være en sammenheng mellom en eventuell slik beslutning, slik jeg skjønner representanten Myraune, og sikrede linjer. Da kan jeg minne om at vi i høringen også informerte om at det nå gjøres omfattende investeringer i militære digitale fibernett som ytterligere øker redundansen i linjene i Norge. Derfor er denne forestillingen om at det er et bestemt punkt, et sted tilfeldigvis i Midt-Norge, som man kan klippe over med tang, helt grunnleggende gal. Godt er det. Vi har jo et svært stort fokus nå på informasjonssikkerhet, også på sikkerheten i systemet. Jeg skjønner bekymringen for dem som jobber der, det er et flott miljø, det er en flott arbeidsplass, jeg kjenner den, men det er altså slik at man av og til må ta noen slike valg. Så vil jeg understreke til Eirik Sivertsens innlegg at det selvfølgelig er slik at vi skal sørge for en god dialog med Bodø kommune og menneskene som bor der, om avviklingen av flystasjonen, slik Forsvaret har gjort mange andre steder. Det er alltid trist å miste et forsvarsanlegg. Min erfaring er at det stort sett går bra, og både arealer, bygninger og infrastruktur kan brukes til andre samfunnsnyttige formål, herunder kanskje også museumsdrift. Uten at jeg vil stå her og love noe, har jeg i hvert fall lyst til å si at jeg har hatt det første møtet med styreleder i Isfronten for å se på i hvilken grad man kan utnytte noe av dette til den historiske interesse det definitivt vil kunne ha.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Først føler jeg at jeg skylder representanten Korsberg svar som jeg ikke rakk i forrige omgang. Det var en direkte utfordring som jeg vil ta. Det var spørsmål om jeg gjennom uttalelser i Aftenposten hadde sagt at jeg skulle bryte kontrakten om NH90, og ikke hadde snakket med Stortinget om det på forhånd. Jeg opplever at mine uttalelser var veldig klare – at jeg ikke hadde til intensjon å bryte kontrakten, og at jeg ønsket å kjøpe NH90, som er et fantastisk bra helikopter. Problemet er at leverandøren ikke har holdt kontrakten, fordi de ikke har levert i henhold til kontrakt. Det er etter mitt syn å snu saken litt på hodet. En annen representant fra samme parti, nemlig representanten Ellingsen, var derimot umiddelbart ute og sa at vi skulle bryte kontrakten, omtrent nå. Jeg står da midt imellom disse to posisjonene i Fremskrittspartiet – om at man ikke bør røre noe som en gang er inngått, eller at man må øyeblikkelig gå til handling. Jeg har på Stortingets vegne – som har bedt meg som forsvarsminister gjennomføre en inngått avtale – sagt at det er grenser for norsk tålmodighet. Men det er et stykke fra å si grenser for tålmodighet til det å bryte en kontrakt. Så jeg lover at Stortinget vil bli informert i god tid før en slik eventuell kontraktendring eller kontraktbrudd vil komme. Jeg tror på NH90, jeg er bare litt lei av å vente på NH90. Så noen ord om Bodø til representanten Eriksen Søreide. Jeg blir mer og mer overbevist om at representanten Myrli har et poeng når han sier at det stadig vises til at det er stilt 291 spørsmål, og at det skal være bevis på at saken er for dårlig opplyst. Så finnes det i hvert fall metodisk sett én mulig forklaring til, nemlig at den som mottar svaret, ikke liker svaret og derfor spør om igjen i håp om å få et annet svar. Det er altså ikke slik – jeg gjentar: ikke slik – at vi har sagt at kritisk masse, bygningene, i Bodø skal selges «as is». Vi har derimot opplyst ganske grundig i mange omganger at den normale beregningsmåten til institusjonen Skifte Eiendom er slik at for å sammenligne kostnader setter man opp et regnestykke som om man skulle selge «as is». Så ser man i prosessen om det er det man gjør. Hvis det f.eks. er slik at Forsvaret skal selge en bygning, vil man ikke begynne med å rive den, pløye opp jorda og dyrke skog dersom noen har lyst til å kjøpe den bygningen. Man vil først finne ut om noen vil ha bygningen. Hvis ingen vil ha den, gjør man noe annet. Da får man et standardisert uttrykk for kostnaden. Det er «as is». For å si det forsiktig: Det vet jeg vi har opplyst om. Da er spørsmålet om man ønsket å høre svaret. Så har jeg til slutt lyst til å si at jeg senere kommer tilbake til litt om økonomien, som flere vil snakke om. Men det er påfallende at de partiene som hver gang de tar ordet, uttrykker bekymring for økonomien, tilfører kostnader. Da blir jeg bekymret for økonomien.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Jeg må få knytte noen flere kommentarer til Bodø, siden representanter fra Høyre bruker det meste av tiden på det, og der er det viktige spørsmål. Jeg vil for det første si til både representantene Skovholt Gitmark og Kristiansen at det selvfølgelig ikke er slik at man ikke skal rydde opp miljømessig etter forurensning og etter ammunisjon. Selvfølgelig skal man gjøre det, slik man alltid gjør når man forlater et sted. Da vet man ikke på forhånd hvor mye det koster. Det er dette Skifte Eiendom og Forsvaret driver med i stor skala når vi avvikler. Vi avvikler mange hundre steder, og man har gjort det før. Så har det vært slik at dette er et regnskap som går ut på at hvis man f.eks. forlater et skytefelt ute i skogen, og det skal tilbakeføres til skogen, er det ikke nødvendigvis noen som kjøper den. Da er det et tapsprosjekt – man gjør det likevel. Selger man et kontor inne i sentrum av en by, tjener man penger. Disse tingene kan over tid gå opp i opp. Så «as is» er en teknisk beregning, ikke et utsagn om hvordan vi ønsker at dette skal gjøres. Vi vet jo heller ikke hva som skal avhendes. Jeg tror ikke noen i denne salen mener at det ikke skal være flyplass i Bodø. Da er det et spørsmål om overdragelsen til Avinor, og hva som faktisk skal beholdes, og hva som skal ryddes opp. En god del skal ryddes opp, og en god del kan brukes til andre ting. Noe annet som er viktig: Flere har referert til det som om vi har inntektsført 1,3 mrd. kr noe sted i budsjettet. Det har vi ikke. Ivar Kristiansen har sagt her og andre steder at vi bruker dem på Ørland. Nei, vi bruker dem ikke noe sted, for vi vet ikke om vi får dem. Det er en antakelse om en mulig, framtidig inntekt. Den kan være 0 kr eller 1,3 mrd. kr eller mer. Når vi får den, vil den bli tilført budsjettet gjennom f.eks. et revidert nasjonalbudsjett, slik det pleier å være når vi får en inntekt vi ikke kjenner på forhånd. Her sies det en god del ting – og jeg vil igjen henvise både til langtidsplanen, underlagsmaterialet og mange gode spørsmål, som også har fått gode svar, som beskriver det jeg nå nettopp sa. Så vil jeg også få lov til å si til Ingjerd Schou – jeg oppfattet at representanten Schou oppfattet at jeg ikke svarte på hennes spørsmål: Basen for redningshelikopteret på Rygge videreføres, basen for Bell 412-helikopteret videreføres på Rygge, HV-01 videreføres på Rygge, og redningshelikoptrene gis en økt operativ beredskap fordi de nå også skal få evne til håndhevelsesbistand til politiet. Det er en helt ny beslutning. Det er veldig bra. Så de tjenestene på Rygge som faktisk yter operativ evne, består, med unntak av selv flystasjonsdriften. Det går ikke an å si at man legger Østlandet åpent, for det er andre flyplasser, og man kan bruke sivile flyplasser. Så har vi flystasjonen på Gardermoen, som sist jeg sjekket, også var på Østlandet.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Komitélederen introduserte problemstillingen at om det er fint et sted, er det et argument for at det kan bli en base der. Da vil jeg erklære hvor jeg står: Jeg synes det er veldig fint på Ørland, jeg synes det er veldig fint i Bodø, og jeg synes det er veldig fint i Evenes. Sånn sett har dette en nøytral effekt på mitt syn på hvor vi skal ha kampflybase. Men det jeg ikke er nøytral på, er at jeg synes det er veldig fint at vi finner en løsning. Jeg synes det er veldig bra at Stortinget er i stand til å fatte en beslutning, slik at vi kan fortelle Generalinspektøren for Luftforsvaret og forsvarssjefen og alle de som jobber hos dem, hvor vi skal plassere disse kampflyene som vi nå er i ferd med å vedta å kjøpe, men som ingen har snakket spesielt mye om. Jeg er veldig glad for dem som har sagt at det er bra, for det er veldig bra – det er den største beslutningen – men da må vi også vite hvor de skal stå, og det trengs på et tidspunkt en avklaring, og det er det godt at vi får. Så var Korsberg kort inne på Mågerø igjen. Jeg vil ikke på noen måte bagatellisere at det alltid er vondt og vanskelig å miste et fagmiljø. De som jobber der, gjør en veldig god jobb, og de gjør en god jobb hver dag. Men så er det altså ikke slik at man bare lar ting være som de er; at man stenger en stasjon, og så gjør man ikke noe annet. I mitt tidligere innlegg om dette nevnte jeg altså investering i langt mer moderne nett – redundante nett – som går gjennom både luft, fibernett og annet og et økt samarbeid med utlandet – det er svaret. Det er derfor vi ikke blir liggende i radarblinde på grunn av nedleggelsen av Mågerø. Man må selvfølgelig ha gode radarer, men det er noe annet enn hvor de står. Så vil jeg si at det har vært en god del diskusjoner om økonomi. Hvis noen av mine kollegaer i NATO hadde vært her og hørt på, hadde de lurt på hva som skjedde. Det er altså slik at Norge er det landet i Europa som bruker mest penger per innbygger på forsvar. Vi er nr. 2 i Nato og nr. 7 i verden. Vi skal øke det budsjettet. Ine M. Eriksen Søreide påpekte at Høyre i forrige periode foreslo å øke budsjettet med 2,65 mrd. kr. Høyre er et solid forsvarsparti, og det er bra. De har riktignok alltid kommet med en kostnadsside som ofte har vært enda høyere, men de har i hvert fall foreslått en økning. Da regner jeg med at representanten Ine M. Eriksen Søreide bestemt er glad for at vi nå øker med 4,335 mrd. kr i denne perioden, som jo er tidenes økning – i hvert fall i moderne tid – nettopp for både å anskaffe kampfly og for å øke driftsrammen, slik at hvert eneste av de forslagene vi har lagt oppå forsvarssjefens plan, faktisk blir finansiert ut fra samme regnemodell som enhver regjering alltid har brukt for teknisk justering av kostnader fra et år til et annet, og som det er bred faglig enighet om. Jeg takker for en god debatt om et veldig viktig tema og vil avslutte med å understreke at det er godt å være forsvarsminister i et land hvor det er så stor enighet. Det er også rimelig i et demokrati at vi diskuterer mest de tingene vi er uenige om.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Anundsen tar igjen opp forholdet rundt Mågerø. Jeg må bare si at begge spørsmålene egentlig er spørsmål som kan besvares med hvordan dette alltid gjøres. Å gjøre en endring der en base, en stasjon, et fort eller en kontroll- og varslingsstasjon nedlegges, får alltid en del konsekvenser, som man selvfølgelig tar høyde for og er klar over. Det vil ha noen kostnader i nær tid, og så gir det en driftsinnsparing på lengre sikt. Mitt utgangspunkt er at to forsvarssjefer etter hverandre og Generalinspektøren for Luftforsvaret anbefaler å konsentrere CRC-virksomheten på ett sted. Så anbefaler de å opprette noe annet – som vi ikke har i dag, og som vi ikke har hatt på mange år – som vi kaller NAOC, Nasjonalt luftoperasjonssenter, og at det legges til Reitan, på grunn av nærheten til Forsvarets operative hovedkvarter, som ligger trygt og godt på Reitan. De opplyser også om at det gir en redundans, fordi det vil føre til at man har en teknisk funksjonalitet der som i en krisesituasjon kan overta for det man til daglig vil gjøre på taktisk nivå på Sørreisa. Dette er opplysninger som vi har sjekket mange, mange ganger. På toppen av dette kommer at dette er et av områdene for «Smart Defence», for et tettere samarbeid på tvers av NATO. Det sies at det er mange land som fortsatt har flere. Vel, vent og se, det er ikke så lenge til det kommer flere konsentrasjoner når det gjelder luftkontroll og varsling. Jeg tror at for enkelte land på kontinentet kan det være at man ikke blir sittende med noen selv, men at man deler dem med andre. Poenget er å følge med på himmelen, ikke hvor man sitter og gjør det fra. Jeg har altså understreket at det allerede, uavhengig av dette, foregår en omfattende investering i informasjonsinfrastrukturen i Forsvaret, bl.a. i fibernett. Vi skal selvfølgelig sørge for at denne svært viktige funksjonen, som må utøves hver dag og hver natt, alltid er oppe i det systemet vi til slutt leverer. Dette er viktige spørsmål, men det er også veldig viktig at de har vært grundig gjennomtenkt. Dette er ikke et politisk påfunn, det er noe vi tar videre fra en anbefaling vi har fått fra de øverste militære lederne, som mener at dette er riktig og rasjonelt å gjøre.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
La meg først knytte en kommentar til spørsmålet om kvinneandel og igjen bekrefte, som også ble diskutert under interpellasjonen sist, at det er svært viktig at vi på en effektiv måte nå klarer å ta tak i dette. Det faktum, som er helt riktig beskrevet av representanten Nybakk, om at vi har en relativt lav kvinneandel i Forsvaret i Norge, er selvsagt noe vi er svært misfornøyd med. Men det må også ses i lys av at vi er et land som har verneplikt, og at vi har vernplikt bare for menn. Det er, som jeg tidligere har sagt i denne salen, en radikal kjønnskvotering til fordel for menn. Det gjør at vi får en særlig seleksjon av ett kjønn, som man ikke har på samme måte hvis man har verneplikt for begge kjønn, eller ikke har verneplikt i det hele tatt. Nå tror jeg at omtrent alle her er enige om at vi skal ha verneplikt. Det er en av grunnene til at jeg har satt på dagsordenen at vi trenger diskusjonen om ikke verneplikten skal bli lik for begge kjønn, akkurat som sesjonen nå er lik for begge kjønn. Grunnlovens ord er: «Enhver Statens Borger er i Almindelighed lige forpligtet, i en vis Tid at værne om sit Fædreland». Det står ikke spesifisert at det bare gjelder menn, men i 1814 mente man jo menn. I vår tid har det gått 200 år, og vi har kanskje en bredere forståelse av dette. Når det gjelder ruteklarering, deler jeg representanten Anundsens bekymring for det. Her har vi lagt stor vekt på at det skal etableres både god kompetanse og kapasitet gjennom bl.a. Dingo. De er levert. I hvilken grad de brukes i Afghanistan, må jeg komme tilbake til, men til dette: Nå skal vi også snart ut av det området hvor disse har en særlig viktig funksjon, altså i Faryab. Men i forbindelse med hjemreisen vil det også være behov for å ha en slik kapasitet. Det kan jeg bare si vi har høyt trykk på, også på mineklareringskapasiteter, som ligger inne i den beslutningen som skal tas senere i dag om større anskaffelser til Hæren.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
La meg begynne med å si at som medlem av regjeringen har jeg ikke tenkt å mene noe som helst om hva Stortinget ber Riksrevisjonen om å revidere. Jeg tok ordet for å kommentere noe annet. Det kom en påstand tidligere i dag om, og det står også som en kommentar i innstillingen, at det er vanlig med store overskridelser i Forsvaret. Sannheten er – og det kan jeg egentlig nå si for første gang på denne måten – at det var vanlig, det er ikke vanlig lenger. Etter at vi innførte ekstern kvalitetssikring i år 2000 når det gjelder alle store prosjekter, såkalte kategori 1-prosjekter, som har blitt vedtatt her i Stortinget – det betyr at de prosjektene skal hit, det er 40 stykker – har det ikke vært prissprekk på noen av dem – ikke på noen av dem! I fem av dem har det vært en utvidelse av rammen etter et selvstendig vedtak i Stortinget, der man tilfører en kapasitet, f.eks. når man setter et nytt missil på en fregatt som ikke opprinnelig var tiltenkt det. I tre av dem har man innskrenket rammen. Men det har ikke vært en eneste prisoverskridelse. Det mener jeg er et ganske godt tegn på at regimet med ekstern kvalitetssikring faktisk var en god idé. Vi ser også at prisoverslagene blir mer presise – de blir naturligvis høyere, for de tar høyde for en helt annen type usikkerhet. Men det betyr også at Stortinget forholder seg mer reelt til det som faktisk kommer til å skje. Jeg kan presentere fasit for de siste ti årene, og det er at det er galt at det er vanlig at det skjer store overskridelser – det har ikke skjedd på over ti år.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2012-06-14:
Jeg skal stille statsråden et spørsmål han muligens kan svare på. Siden jeg kom inn på Stortinget i 1997, har jeg vært med på å behandle mange meldinger og mange proposisjoner. Det man har sett i ettertid, er at det har vært en voldsom intern drakamp internt i Forsvaret for å tolke de vedtakene som er gjort. Regjeringen ønsker å legge ned Mågerø. Det er et vedtak vi er uenig i. Å ha en strategi der man samler alle egg i én kurv – eller for å si det slik, å ha ett egg i én kurv – er ikke en god strategi når det gjelder Forsvaret. Men i debatten om nedleggelsen av Mågerø har det blitt reist en debatt om hvordan arbeidsplassene som forsvinner, skal fordeles mellom Sørreisa og Reitan. Jeg vil gjerne ha et klart svar fra statsråden: Hvordan skal fordelingen av de ca. 100 arbeidsplassene være?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-14:
Jeg overvar forsvarsministerens litt spede forsvar for å legge ned Mågerø, når han viste til at forsvarssjefen hadde jo foreslått dette. Vi har jo sett i proposisjonen, og også hørt fra representanten Eriksen Søreide, alle de forslagene fra forsvarssjefen som arbeiderpartiregjeringen ikke ønsket å følge opp. Det kan umulig være slik at noen forslag fra forsvarssjefens side er viktigere å følge opp enn andre. Men det viser at argumentasjonen for å legge ned Mågerø er ekstremt svak. Men så kom forsvarsministeren i skade for å si noe som jeg merket meg, som jeg faktisk skrev ned, for jeg tror han garanterte at det ikke var slik at vi skulle ligge i radarblinde her på Østlandet. Det er en viktig informasjon til Stortinget. For virkeligheten i dag er jo ikke slik. Hvis man legger ned Mågerø i dag, er risikoen for at vi blir liggende radarblinde, ekstremt stor. For det er ikke slik, selv om vi deler radarbilder med andre i NATO, at bare man har en radar, så er det i orden. Signalene fra radaren må jo til en CRC, hvis ikke er de ubrukelige. Hele poenget med mitt innlegg når det gjaldt Mågerø, var jo at linjene fra disse radarene til CRC-en på Mågerø er for dårlige. Dette er ikke noe jeg finner på. Det sto f.eks. å lese i Tønsbergs Blad 16. mai at man mistet luftbildet over Sør-Norge. I de to første ukene i mai var det tre alvorlige hendelser som følge av at man mistet kontrollen over luftbildet over Sør-Norge, på grunn av bl.a. for svake linjer. I de tre hendelsene mistet man forbindelsen med den militære radaren, men man hadde Mågerø der til å ta over. Det var en teknisk svikt med det militære overvåkningsflyet i regi av NATO. Mågerø måtte overta hele operasjonen. Det var brannevakuering ved Forsvarets operative hovedkvarter. Mågerø måtte ta over for å sikre situasjonen. Det betyr at vi er i en situasjon som er svært alvorlig med tanke på å ha kontroll over luftbildet over Sør-Norge. I denne situasjonen sier forsvarsministeren at vi ikke skal ligge i radarblinde. Jeg er veldig glad for at forsvarsministeren – når han gir informasjon til Stortinget – må være sannferdig. Det betyr at vi må følge nøye med på – etter at Mågerø er nedlagt – om det på noe tidspunkt er slik at Sør-Norge blir liggende i radarblinde. For hvis vi gjør det, har forsvarsministeren et alvorlig problem. Jeg regner med at han i sitt neste innlegg – for jeg har registrert at han har tegnet seg på nytt – gjør grundig rede for hvilke tiltak han mener må gjennomføres for å sikre at man i østlandsområdet, på Vestlandet og i deler av Midt-Norge ikke havner i radarblinde når Mågerø legges ned – etter forslag fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-14:
Jeg er redd presidenten er nødt til å tåle litt volum i en debatt som er såpass viktig og engasjerende som denne. Statsråden sa fra talerstolen at det alltid er vanskelig og vondt å miste ansatte, fagmiljø osv. Ja, men vi vet jo ikke hvor vondt og vanskelig det er, for regjeringen har avvist å gjennomføre en samfunnsøkonomisk analyse av hva det faktisk vil medføre. Selv når representanter fra Arbeiderpartiet har bedt om det, avviser Forsvarsdepartementet å gå inn i den diskusjonen. Så vi vet egentlig ikke hvor ille det vil være. Det kan altså påføre Forsvaret ytterligere store kostnader – jeg ser forsvarsministeren så vidt nikker her. Det kunne kanskje vært en idé å få vite det i forkant. Så er det en ny ting som jeg vil få forsvarsministerens helt klare garanti for. Han var her oppe og sa at vi skal ikke bare legge ned Mågerø, vi skal også forsikre oss om at vi har en linjekapasitet som er moderne og god nok til å sikre at vi ikke blir liggende i radarblinde. Det må bare tolkes på én måte, at Mågerø ikke kan legges ned før linjene er på plass, for å sikre at den ikke blir liggende i radarblinde i overskuelig fremtid. Jeg vil gjerne at forsvarsministeren kommer opp og forteller om det er dette han mener, eller om han mener noe helt annet. For det er slik man må tolke den uttalelsen – en kan ikke legge ned Mågerø før linjene er på plass.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-14:
Temperaturen i denne debatten er en del lavere enn i forrige debatt, hvor vi diskuterte Forsvarets langtidsmelding, men det betyr ikke at denne saken er uviktig, selv om jeg ser at hele forsvarsledelsen forsvant så fort vi var ferdige med forrige sak. Det burde de rett og slett ikke gjort, de burde vært her og overvært denne diskusjonen knyttet til årsmeldingen fra Ombudsmannsnemnda for Forsvaret. Som saksordføreren redegjorde for, er innstillingen enstemmig, og jeg slutter meg i all hovedsak til det saksordføreren sa i sitt innlegg. Jeg vil også takke saksordføreren for et godt stykke arbeid. Når jeg likevel tar ordet, er det for å knytte noen kommentarer til en av de sakene som Ombudsmannsnemnda for Forsvaret tar opp i sin årsmelding, og som jeg ønsker å utfordre forsvarsministeren på i denne debatten. Sommeren 2010 skjedde den tragedie at fire norske soldater ble drept av en kraftig veibombe da Iveco-kjøretøyet de satt i, ble rammet under en militær aksjon i nordre deler av Afghanistan. Som følge av den hendelsen ble det besluttet at en skulle hurtiganskaffe 24 Dingo 2-kjøretøy, hvorav ni skulle klargjøres som ruteklareringskjøretøy. Anskaffelsen av Dingo 2 som patruljekjøretøy er gjennomført, og Dingo 2 brukes som det i Afghanistan. Derimot er det, så vidt jeg forstår, ikke endelig bestemt at Forsvaret skal bruke Dingo 2 som ruteklareringskjøretøy, selv om det er et prekært behov for slike kjøretøy i Afghanistan, og at det er gått nærmere to år siden denne tragiske hendelsen synliggjorde behovet for disse ruteklareringskjøretøyene. Så vidt jeg skjønner, gjennomføres ruteklarering i dag gjennom at man søker nær sagt manuelt langs veien med metalldetektorer og utegående personell. Selv om de bærer beskyttelsesutstyr, er det utstyret ikke i stand til å møte skadevirkningene av en kraftig veibombe. Minerydderne som gjennomfører dette arbeidet, er også utsatt for fiendtlig beskytning, både fordi de går ute, og fordi de blir sett på som såkalt høyverdige mål. Denne formen for ruteklarering er for det første veldig tidkrevende, og den sliter også veldig sterkt både fysisk og psykisk på personellet. Ruteklareringskjøretøy er spesielle kjøretøy som er utstyrt for å finne eller detonere miner som de kjører over. Kjøretøyet er designet for å motstå eventuelle eksplosjoner. Dersom min versjon av dette er riktig, fremstår det som uforståelig at Norge bruker så lang tid på å anskaffe eller utvikle egnede ruteklareringskjøretøy. Dette er altså omtalt i meldingen fra Ombudsmannsnemnda. Jeg har lyst til å utfordre statsråden til å gi en kommentar til status og fremdriftsplan for anskaffelse og bruk av ruteklareringskjøretøy i Afghanistan.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-14:
Jeg synes det var mange kloke ord fra siste taler, og jeg tror han har helt rett i sin spådom om at dette ikke er siste gang vi behandler denne saken. Det er vel heller ikke lagt opp til at det skal være siste gang – det blir mange ganger til. Det som fikk meg til å ta ordet, var egentlig det at det ikke så ut til at flere skulle ta ordet, og da måtte jeg presisere et par ting som representanten Nybakk sa i sitt innlegg. Hun mente det var «oppsiktsvekkende» argumentasjon fra min side. Det kan godt være, men den oppsiktsvekkende informasjonen, eller disse oppsiktsvekkende påstandene, har altså versert i media i årevis. Det har vært et sterkt press mot den norske beslutningsprosessen på veien mot valg av ny flytype. Så understreket jeg, og jeg tror faktisk jeg gjorde det to ganger i mitt innlegg, at dette ikke var noen omkamp om valg av flytype. Det vil jo dokumenteres ved at vi kommer til – som dere vet – å stemme for innstillingen på det punktet i dag. Så det er ikke en omkamp om valg av flytype. Men det er viktig i en slik situasjon som vi befinner oss i, med det største offentlige innkjøpet noen sinne, at vi er trygge på at disse prosessene fungerer bra. Vi pleier alltid å være opptatt av det i denne sal. Selv om representanten Foss aldri har opplevd noe liknende i sine 31 år på Stortinget – hvilket vi stadig hører – betyr jo ikke nødvendigvis det det samme som at det er uklokt eller uriktig å gjennomføre det. Vi har heller aldri gjennomført et så stort offentlig innkjøp, så kanskje det er nødvendig med litt ekstraordinære tiltak for å sikre oss at ting har vært riktig – at vi ikke gjør de samme feilene igjen, hvis noe har vært galt. Så er jeg grunnleggende uenig i påstanden fra representanten Foss om at det kunne resultere i at Riksrevisjonen på en eller annen måte skulle bli inhabil, hvis de nå gikk inn og reviderte dette. Hvis en trekker den parallellen for langt, vil det bety at på områder hvor Riksrevisjonen gjennomfører forvaltningskontroller eller forvaltningsrevisjoner og kommer med anbefalinger til forvaltningen om forbedringer, vil de være inhabil med hensyn til å gjennomføre en ny forvaltningsrevisjon på det samme området senere. Det kan det jo ikke være, det fremstår som en litt underlig konklusjon. Fremskrittspartiet har altså ikke mistillit knyttet til denne prosessen i det hele tatt, men vi ønsker en objektiv gjennomgang av denne prosessen. Så jeg må innrømme at jeg synes dette forslaget er særdeles lite dramatisk, langt mindre dramatisk enn det enkelte forsøker å fremstille det som.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-14:
Som saksordføreren redegjorde for, er innstillingen enstemmig, og jeg slutter meg i all hovedsak til alt det saksordføreren sa i sitt innlegg. Sivilombudsmannen er en svært viktig institusjon og gjør en veldig viktig jobb. Han er ganske effektiv også, det må jeg si, og han er en viktig siste skanse for folk flest. Det er imidlertid ett forhold som jeg ønsker å kommentere litt nærmere, som også Sivilombudsmannen tar opp i sin årsmelding. Det er de sakene hvor forvaltningen ikke følger opp ombudsmannens uttalelse. Det er sånn, heldigvis, at forvaltningen i all hovedsak følger Sivilombudsmannens råd og anbefalinger og retter opp sakene i tråd med Sivilombudsmannens anbefalinger. I ny og ne forekommer det allikevel at forvaltningen ikke bøyer seg for ombudsmannens syn. Sivilombudsmannen har i sin årsmelding redegjort nøye for noen av de konkrete sakene hvor dette har skjedd, så jeg skal ikke gå konkret inn i det, men i stedet si litt generelt. Dagens ordning, hvor Sivilombudsmannen kommer med en uttalelse, og ikke et nytt vedtak, som egentlig er vanlig for andre klageinstanser, har som en grunnleggende forutsetning at Sivilombudsmannens uttalelser blir fulgt og respektert av forvaltningen. Dersom forvaltningen ikke følger ombudsmannens uttalelser, kan det være egnet til å svekke tilliten både til forvaltningen og til hele sivilombudsmannsordningen. Dersom Sivilombudsmannens uttalelse ikke følges opp, har Sivilombudsmannen en slags siste mulighet til å anbefale klager å reise søksmål. En slik anbefaling innebærer at saksøker får dekket sine egne saksomkostninger, men ordningen har den svakhet at man ikke får dekket motpartens saksomkostninger hvis en skulle tape saken, til tross for at Sivilombudsmannen har anbefalt søksmål. Det har den konsekvens at det er mange som kvier seg for å gå til sak mot staten, fordi den økonomiske risikoen ved prosessen likevel er for stor. De sakene som Sivilombudsmannen har anbefalt klager å gå til søksmål i, er ofte saker av prinsipiell karakter. Hvis tendensen fremover er slik at forvaltningen i større grad velger å se bort fra Sivilombudsmannens uttalelser, legger jeg og Fremskrittspartiet til grunn at Sivilombudsmannen er grundig og tar det opp i sine fremtidige årsmeldinger, og eventuelt kommer med forslag til hvordan en kan gjennomføre tiltak som kan rette opp en slik utvikling.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2012-06-14:
La meg først få takke saksordføreren for en grundig og god gjennomgang og bekrefte at saken har vært veldig grundig behandlet i komiteen over lang tid. Det har vært mye politisk fotarbeid underveis i denne prosessen. Det har vært viktig, og det har vært veldig bra. Jeg vil også si at jeg i hovedsak er enig i saksordførerens fremstilling og også i representanten Kolbergs fremstilling nå nettopp. Utgangspunktet er jo at alle er enige om at velgerne bør ha større innflytelse på hvem som skal velges til folkets fremste tillitsvalgte. Samtidig må det være en balanse mellom slik påvirkning og den interessen partiene har av å sikre at de som er toppkandidater, og som velges til slike fremtredende verv, har de nødvendige forutsetninger for å tre inn i et slikt krevende verv. Likevel har man endt opp med en litt underlig konstellasjon, hvor Fremskrittspartiet har tatt oppstilling sammen med regjeringspartiene. Det skal ikke bli noen vane! Fremskrittspartiet mener altså at det er et vektig motargument mot å lande på forslaget fra Høyre, som egentlig tilsvarer den gamle svenske valgordningen. Svenskene har nå gått bort fra den, fordi det viste seg at den i realiteten ikke økte velgerinnflytelsen. Vårt utgangspunkt har derfor vært at det vil være feil å foreslå innført en valgordning som tilsynelatende skal gi velgerne innflytelse, men som vi samtidig vet, basert på svenskenes erfaring, i realiteten ikke vil ha det som konsekvens. Derfor mener vi det er bedre å gjennomføre den skisserte prosessen og heller lande på endelig valg av modell i neste omgang. Så er det naturligvis slik at det burde vi ha kommet til som konklusjon for lenge siden, slik at det hadde vært mulig å gjennomføre dette arbeidet så det kunne gjelde fra valget i 2013. Sånn ble det dessverre ikke. Men det er likevel gledelig at et enstemmig storting, etter det jeg forstår, vil støtte innstillingen, noen primært og andre subsidiært. Det betyr at vi nå sammen går inn for å øke velgernes innflytelse på hvem som skal velges til denne sal. Det er et vesentlig fremskritt og borger godt for fremtidig velgermakt.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Jeg er opptatt av nordisk samarbeid, og jeg har i mange år fått anledning til å være med i Nordisk råd. Jeg er glad for at det skjer en god utvikling også når det gjelder nordisk forsvarssamarbeid. Det er interessant at dette initiativet ble tatt av den norske og den svenske forsvarssjefen så tidlig som i 2007, og senere ble fulgt opp av den finske forsvarssjefen. Dette var både framtidsrettet og nytenkende. Dette ble fulgt opp av den såkalte Stoltenberg-rapporten, som tidligere statsråd Thorvald Stoltenberg utarbeidet på oppdrag av de fem nordiske forsvarsministrene i 2009 – et godt og viktig dokument. Etter dette har nordisk forsvarssamarbeid blitt stadig viktigere, og interessen er stor. Ved å samarbeide kan små land lettere få råd til å opprettholde et tidsmessig og moderne forsvar. Det er allerede kommet i gang et praktisk samarbeid om øvelser og anskaffelser. Forsvarssamarbeidet i Norden er ikke bare av praktisk og konkret art. Dette har også fått en politisk side. I fjor ble de nordiske land enige om en nordisk solidaritetserklæring der de forpliktet seg til å stå sammen i kriser. Det er også svært interessant å registrere at Thorvald Stoltenbergs forslag om nordisk luftovervåking over Island nå diskuteres i Sverige og Finland. Norge og Danmark deltar allerede i luftovervåking over Island i regi av NATO. Skulle det bli enighet om en nordisk luftovervåking over Island, tror jeg vi kan se begynnelsen på et enda tettere nordisk forsvarssamarbeid. La meg presisere at et slikt nordisk samarbeid ikke vil kunne erstatte NATO-samarbeidet for oss. Men nordisk samarbeid kan supplere NATO-samarbeidet, og vi kan gjennom nordisk forsvarssamarbeid bygge bru mellom nordiske NATO-land og nordiske land som står utenfor NATO. På denne måten kan vi legge grunnlaget for helt nye forsvarsstrukturer. Dette tror jeg vil tjene hele Norden på en god måte.