Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-14:
Jeg vil takke for en god debatt i forlengelsen av redegjørelsene. For omtrent ett år siden var jeg i Niger. Jeg besøkte der en flyktningleir der flyktninger fra Mali fortalte meg om sin situasjon, om betydningen av at de var fordrevet, og om usikkerheten knyttet opp mot resten av familien. De holdt jevnlig kontakt med dem hjemme rett og slett fordi de hadde mobiltelefon og ringte hjem og prøvde å finne ut hvordan situasjonen var for egen familie, for kveg, for buskap og for andre. Jeg synes det er viktig at det står i sentrum når vi diskuterer vårt engasjement i FN-regi – både det sivile og det militære – som vi nå gjør. Vi må huske at grunnen til at vi er til stede og bidrar i Mali, er menneskene i Mali. Jeg tenker på Fremskrittspartiets innlegg, der det ble fokusert på betydningen av sikkerheten for våre styrker. Det er jeg helt enig i, og forsvarsministeren vil helt sikkert besvare noen av de spørsmålene som Jan Arild Ellingsen tok opp. Jeg vil også invitere alle til å være med på å understreke betydningen for menneskene i Mali – hvordan det er når 400 000 mennesker drives på flukt, og betydningen av at sikkerhet er helt avgjørende for at de skal kunne vende tilbake, og for at de ikke skal få ødelagt og revet opp den hverdagen de har fått revet opp på grunn av manglende sikkerhet. Derfor er det viktig at FN kan være med på å bidra til den sikkerheten, derfor er det viktig at vi er med og støtter opp om det. Forsvaret for demokrati og forsvaret for grunnleggende menneskerettigheter forutsetter at man har mulighet for å håndheve rettssamfunn, og at man har muligheten til å håndheve de grunnleggende prinsipper for hvordan et land skal styres. Det er, som flere av talerne har vært inne på, mange komplikasjoner og mange skjær i sjøen. For eksempel skal det nå være et valg, og fra norsk side understreker vi betydningen av, som også flere har vært inne på, at valgoppslutningen blir så høy som mulig, og at den blir så bred som mulig – i alle deler av landet. Derfor skal det nå først være presidentvalg, og det skal senere være et bredere valg. Det er viktig at man har nok tid til å klare å mobilisere nettopp den deltakelsen som er nødvendig, og at man klarer å mobilisere den bredden av lister og kandidater som er nødvendig for å sikre legitimitet. Hvis man får valg der oppslutningen er stor i sør og lav i nord, har man problemer med styrets legitimitet. Demokrati fungerer på den måten at man ikke vet hvem som blir valgt. Man er ikke sikret at de som blir valgt til å styre, har et ønske om reell forsoning. Derfor var jeg innom det, og utenriksministeren var også innom det. Vi følger utviklingen nøye, og vi er opptatt av å sørge for bredest mulig oppslutning om valg og bredest mulig oppslutning om forsoningsprosessen. Det følger vi med argusøyne. Det er ikke er mulig å løse situasjonen i Mali militært. Man er nødt til å ha en sivil utvikling i nord. Et av de spørsmålene som ble tatt opp, var om matvaresikkerhet og utvikling. Det er ingen tvil om at Sahel-regionen er den som har vært hardest rammet av tørke de siste årene. Det skaper grobunn for konflikter på grunn av at man får knapphet på ressurser. Presidenten i Niger uttrykte seg på følgende måte: Han sa at tidligere var det tørke hvert tiende år, så ble det tørke hvert femte år, og nå har de hatt tre tørkeperioder i løpet av syv år. Det er klart at muligheten for befolkningen til å klare seg gjennom denne typen kriser, er mye, mye vanskeligere. Vi merker effektene av klimaendringene, og vi er nødt for å forholde oss til det, sa presidenten. Han vant valget på et program som handlet nettopp om matvaresikkerhet og muligheten for befolkningen til å skaffe seg sin egen mat – matvaresikkerhet i kjernen av sikkerhet. Jeg tenker at dette viser den kompleksiteten som flere har vært inne på i debatten. Man klarer ikke å skape en positiv utvikling hvis man ikke har sikkerhet. Man klarer overhodet ikke å få til varig sikkerhet i området hvis man ikke har et inkluderende demokrati, der alle føler at de får mulighet til å være med og bidra, og hvis man ikke klarer å skape utvikling i de mest marginaliserte områdene. Til det trengs det politisk vilje og langvarig innsats fra det internasjonale samfunnet. Der er det viktig at Norge også er med. Det oppfatter jeg at det er bred oppslutning om fra Stortinget i dag.