trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
Det var representanten Bent Høie som fikk meg til å tegne meg nok en gang, fordi han sier at Regjeringen ikke tar ansvar – eller kanskje det var kulturministeren som ikke gjorde det – for det vi har ansvaret for. Jo, det er jo ikke noen forskjell på ansvarsfordelingen mellom stat og kommune. Vi har ansvaret for prestelønningene. Vi har flere prester i Den norske kirke nå enn noensinne tidligere. Forskjellen er at vi sørger for at kommunene faktisk har økonomi til å ta det ansvaret de er pålagt. Det er kjerneforskjellen. Og vi har et kutt i tilskuddet til fellesrådene på 24 mill. kr. Det betyr at av 22 milliarder kr er det altså 21 976 000 000 kr igjen. Det brukes bl.a. til helse. Vi er helt i rute i forhold til omsorgsarbeidere. Og det brukes til skolen. Det er helt andre tilstander i skolen i dag enn det var under Bondevik-regjeringen. Det brukes til kultur. Kommunene bruker mer på kultur enn noen gang før, selv om vi har et historisk løft på over milliard kr også til det statlige. Det er den vesentlige forskjellen. Det er direkte feil det som blir sagt. Vi reduserer ikke kommunenes frie inntekter, de øker. Men kommunene har fått lov å beholde ekstra skatteinntekter tidligere. Vi kunne selvsagt dratt inn det, slik det systematisk ble gjort under Bondevik-regjeringen. Men vi har altså den beste kommuneøkonomien noensinne. Det er her forskjellen ligger. Dørum er kritisk til at vi går tilbake i historien, og svarer med å gå tilbake til 1960-tallet, tror jeg det var. Det var omtrent da jeg ble født, at Dørum var tilbake og gravde i sitt dypdykk. Men en må finne seg i å bli målt på hva man faktisk gjør. Jeg husker godt debattene med Dørum om utdanningspolitikk i valgkampen i 2001, hvor jeg som statsråd la fram historiens største økning i forskningsbudsjettet, 1,3 milliarder kr. Det var ikke ett budsjett under Dørum som svarte på det. Tvert imot ble veksten halvert første året etter at Dørum kom inn i regjering. En vekst i studiestipendet på 10 000 kr på ett år ble forsøkt fjernet etter at Dørum kom inn i regjering. Og så skulle man tro at man kom ut igjen av regjering litt mer ydmyk og sa: Vel, vel, det var ikke så enkelt. Men, neida, da er det helt nye, friske Duracell-batterier på plass og samme leksa! Det er dette som jeg tror skaper politikerforakt, at det man står og sier, er helt i strid med det man faktisk gjør i gjerning. I forrige periode stemte Venstre mot Kulturløftet. I opposisjon mener man at det ikke går fort nok. Det er den type manglende sammenheng mellom handling og ord som gjør at folk mister respekten for også en av de viktigste rollene i Norge, nemlig det å være politiker.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
Det må nødvendigvis bli forholdsvis springende når forskning, grunnskole, kirke, næringsrettet forskning og andre spørsmål skal behandles i en og samme debatt. Men til sjuende og sist ligger det noen generelle hovedlinjer til grunn: Skal vi bygge ut velferden videre, skal vi satse på fellesskapet, skal vi sørge for skatteinntekter som gjør at vi tar vare på det vi har felles? Det er her forskjellen fra forrige periode til nåværende periode kommer veldig godt til uttrykk. Det er mulig at Bent Høie har rett i at det ikke ble dratt inn mye skatteinntekter, men poenget var at kommunenes inntektsvekst ikke var slik som nå, altså langt over det som ble forutsatt, og som kommunene har fått beholde. Så vidt jeg husker, var det høsten 2005 i den da avgående regjeringens kommuneopplegg for 2006 en vekst på rundt halvannen milliard kr. Resultatet ble bortimot 11 milliarder kr i økning i kommuneøkonomien. Dette er jo formidabelt. Dette er grunnlaget for kirkeøkonomien, for skolen, for barnehagen, for helse, for kommunale næringsfond – for alt det kommunene skal drive med i lokalsamfunnet. Det jeg savner fra opposisjonen når det gjelder kirkebudsjettet, er: Dersom man mener at fellesrådene bør være en statlig oppgave – det er jo en fair og redelig debatt – da kan man si det, at man går inn og finansierer det. Men dette er altså en kommunal oppgave. Vi laget et statlig tilskudd i 1997 – som den forrige regjeringen også kuttet i – fordi det i bunn og grunn er en kommunal finansieringsoppgave å sørge for fellesrådene. Det er også interessant å høre at man tar æren for utlånsordningen for kirkebygg. Det var ikke Bondevik-regjeringen som foreslo det. Det ble presset på den av Stortinget i et budsjettforlik. Det samme gjelder skolebygglåneordningen. Den ble foreslått av den forrige Stoltenberg-regjeringen, og var på 15 milliarder kr, og Kristin Clemet foreslo stort sett i hvert eneste budsjettforslag kutt i lånerammene fra år til år. Så man bør kanskje ta æren for det man har æren for, og ikke gjøre det for det man faktisk ikke har bidratt til, men tvert imot til dels motarbeidet.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-13:
Vi avventer den dommen som skal foreligge fra ESA, før vi tar stilling til framtiden for disse utdanningene. Vi vet at det er et ganske stort påtrykk, og at flere har kommet på banen når det gjelder slike utdanninger. Og vi er veldig oppmerksomme på de utfordringene som ligger her, og de mulighetene som vi også må være med og legge til rette for. Men det som representanten her sier, er helt riktig: Vi avventer utfallet av denne dommen før vi tar skrittet for endelig å etablere en lignende utdanning.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-13:
Det er en fordel at representanten selv får høre hva jeg sier, og jeg skal nå svare. Selvfølgelig står målet fast. Samtidig ser vi at det er to størrelser i dette målet som vi ikke helt har kontroll over. Det ene er bruttonasjonalproduktet, som på mange måter er avhengig av f.eks. oljeprisen. Det andre er næringslivets innsats. Vi har en veldig stor og krevende utfordring med å få på plass et mål som både handler om en statlig finansiering og en næringslivsfinansiering. Men målet står fast, og jeg jobber kontinuerlig med å få det oppfylt.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-13:
Det er riktig som representanten sier, at vi foretar en løpende vurdering av kategoriplassering for alle høyskolene. Ikke nødvendigvis spesielt for den høyskolen som ble nevnt, men det er et arbeid vi gjør løpende for alle høyskolene. Vi har en utfordring i hele tiden å være oppdatert på de kriteriene som til enhver tid gjelder, og som er viktige utfordringer for de enkelte høyskolene. Men jeg kan forsikre representanten om at dette er en vurdering som vi gjør hele tiden.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-13:
Jeg tror ikke Dørum vil være uenig med meg i at det er viktig å føre en dialog med de aktørene som er helt sentrale, og at det er et mål å ha en felles forståelse. Jeg erkjenner villig at forskningsmålet vårt er krevende, og jeg ser også nødvendigheten av å være mer konkret i de enkelte opptrappingene av forskningen enn hele tiden å måle etter en prosent hvor noen av faktorene bokstavelig talt er bevegelige og ikke helt kan styres. Jeg vil merke meg de elementene som representanten her fremmer. Det er en viktig del av den helhetlige vurderingen som vi til enhver tid gjør for å nå våre viktige mål.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-13:
Det er viktig å være konkret om hva man ønsker å oppnå med forskningsinnsatsen. Jeg nevnte her at jeg har en plan for hvordan man skal nå målet om en opptrapping av forskningen, kombinert med det som skal skje innenfor andre fagområder. Jeg er imidlertid ikke helt rede ennå til å ta det skrittet å være konkret på hva opptrappingsplanens innhold og de enkelte elementene i den skal være, så det er vanskelig for meg å gi noen anbefaling her i dag. Men jeg kan forsikre representanten om at én måte jeg kommer til å konkretisere forskningsinnsatsen på, er ved hjelp av en målrettet plan for innsatsområder innenfor forskning, der hvor det er viktig at vi forsker i forhold til de forpliktelsene vi har, og i forhold til de framtidige utfordringene vi har som krever forskning.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2007-12-13:
Jeg er blitt utfordret av et par av representantene. Jeg vil si til representanten Åse Schmidt følgende: Dette er jo en budsjettdebatt, og det kan hende at kostnadselementet ble litt tydelig i mitt svar i replikkrunden i stad. Det er for så vidt litt svar også på det Elisabeth Aspaker tok opp nå. Det vi gjør, er å avvente ESA-dommen før vi tar en beslutning om mer permanent bruk av de midlene som man så langt har brukt på trafikkflygerutdanningen på Norwegian Aviation College. Men det forhindrer selvsagt ikke at det parallelt arbeides med å finne en løsning på øvrig luftfartsutdanning innenfor andre områder også enn trafikkflygerutdanningen, f.eks. det som nå skjer ved Universitetet i Agder, som er et veldig spennende innspill. Så vi avventer som sagt dommen før vi tar en beslutning om mer permanent bruk av midlene. Samtidig arbeider vi med de tilbudene som er inne på øvrige deler av luftfartsutdanningen. Så til representanten Dørum når det gjelder instituttfinansieringen. Det har vært en lang og omstendelig prosess. Jeg kom inn som statsråd for relativt kort tid siden og merket meg prosessen og det som var kommet fram både i den første og den andre delen av denne prosessen. Jeg vil si til representanten at hovedelementene i finansieringsordningen ligger der, men jeg ser behov for en ekstra kvalitetssikring av enkelte av de elementene som dette finansieringssystemet består av, nettopp for å sikre at alle viktige hensyn er tilstrekkelig vurdert. Jeg vil si det på den måten at den ekstra kvalitetssikringen som jeg vil gjøre, ikke skal være til hinder for den varslede framdriften, nemlig at dette skal kunne gjelde fra 2009 og bli presentert i forbindelse med budsjettet 2009. Det vil være en framdrift som forventet og som varslet, men jeg ser som sagt et behov for en kvalitetssikring av det som ligger av elementer i dette.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
For det første er det riktig at å måle i forhold til bruttonasjonalprodukt er spesielt vanskelig for et land som har en så stor andel av bruttonasjonalproduktet basert på oljepris. Det tror jeg vi kan være enige om. Jeg håper i hvert fall at en saklig, grundig diskusjon om forskningen framover, som representanten legger opp til, må handle om noe mer enn bare – hvis jeg kan si det på den måten – spørsmålet om 3 pst. av BNP. Det må handle om forskningsinnsatsen på de områdene der vi er gode og kan lykkes, og det må også handle om kvalitet og innhold i forskningen. Forsknings- og høyere utdanningsministeren pekte f.eks. på at vi i forhold til antall innbyggere i Norge ligger høyt oppe på statistikken. Vi må i hvert fall kunne ha flere parametere enn bare bruttonasjonalproduktet. Så er spørsmålet: Hva har jeg gjort? Jeg synes maritim strategi er et godt eksempel. Den maritime strategien som nå er framlagt og godt mottatt i hele den maritime clusteren, er utviklet sammen med den maritime næringen. Det er et godt eksempel på at vi setter inn forskningsinnsats på områder der næringslivet selv også setter inn forskningsinnsats. Jeg synes det er en god måte å gjøre det på. Det har vi holdt på med hele tiden, det er ikke noe som vi har begynt med nå.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
Jeg er glad for det spørsmålet, for det er åpenbart at det er en misforståelse når det blir framstilt som at bevilgningene til BIA er redusert. De bevilgningene er økt med 10 mill. kr, men det er altså slik at noe av den utenlandske satsingen føres på en annen måte i budsjettet. Det er en teknisk budsjettendring. Realiteten er at bevilgningen til BIA øker. Forskningsrådet har utlyst nye programmer. De har en ramme på 50 mill. kr for 2008. Søknadsfristen var 28. november, så det er altså ikke riktig at det ikke blir satset på nye programmer. Så må jeg få lov til å kommentere den stadige påstanden om at denne regjeringen trapper ned forskningsinnsatsen generelt og næringsforskningen spesielt. Denne regjeringen har økt den totale forskningsinnsatsen fra vi overtok med 24,4 pst., og når det gjelder den næringsrettede forskningen, som er på Nærings- og handelsdepartementets budsjett, har vi økt forskningsinnsatsen med 37,5 pst. siden vi overtok i 2005. Jeg må få lov til å si det på den måten: Det er bred enighet i Stortinget om at vi trenger å styrke realfagskompetansen. Når de økningene som denne regjeringen har gjennomført, blir framstilt som kutt, er det bevis på at realfagskompetansen bør styrkes.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
Jeg vil ta det i tur og orden og begynne med SkatteFUNN-ordningen: Det blir nå gjennomført en evaluering av Statistisk sentralbyrå. Den legges vel fram den 15. januar. Da får vi faktisk anledning til å ha en kvalitativ gjennomgang av resultatene av SkatteFUNN-ordningen. Jeg heller nok i samme retning som representanten Dørum, at inntrykket før en har fått denne grundige gjennomgangen, er at vi har oppnådd gode resultater med SkatteFUNN-ordningen. Men la oss nå se på analysen og diskutere den på det grunnlaget. Når det gjelder BIA, har jeg allerede svart på det spørsmålet. Det er en budsjetteknisk endring som gjør at et beløp framstår som mindre, men den reelle bevilgningen til BIA er økt. Det vil bestandig være slik at en kunne ønske seg mer økning, ikke minst fagstatsråder kan det. Det kjenner representanten Dørum til fra et tidligere liv. Men dette er altså en økning på noe som vi er enige om er et godt virkemiddel, en brukerstyrt utviklingsmulighet innenfor forskningsområdet. Så til slutt om FoU: Det er en av mine favoritter. Jeg har vært med på statlige utviklingskontrakter helt fra jeg var ordfører tilbake på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet, og vet at de fungerer.(Presidenten klubber.) Der er noe av hovednøkkelen å få industrialisert forskningsresultatene. Det er vi enige om. Vi øker det. Jeg skjønner at noen vil øke det mer. (Presidenten klubber.)
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
Nei, det jeg sa, og vil gjenta, er at vi må vurdere kvaliteten på forskningen i tillegg til bare å snakke om 3 pst. av BNP. Spørsmålet om BNP-målet står fast, det har forsknings- og høyere utdanningsministeren svart på. Jeg har sluttet meg helt til hennes svar. Så prøver jeg å reise en diskusjon: Bør vi ikke også diskutere innholdet i forskningen, og bør vi ikke diskutere andelen av forskningen i forhold til den sysselsettingen vi har? Det faktum f.eks. at Norge har flere bedrifter på mindre enn 10 ansatte enn hva som er gjennomsnittet i Europa, påvirker jo måltallet, for det blir ikke registrert i statistikken. Da må vi kunne løfte blikket utover og i tillegg til 3 pst.-målet gå inn og ha en kvalitativ gjennomgang av hva vi faktisk får for de midlene vi bruker. Jeg tror det er helt nødvendig for å få tross alt begrensede personalressurser, om ikke økonomiske ressurser, til å gi best mulig resultat for forskningen framover. Derfor bør vi kunne ha flere perspektiver i tillegg til den kvantitative målsettingen å måle forskningsresultatene på.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
La meg på slutten av debatten få lov til å peke på en felles utfordring som vi har i forhold til næringslivet og den næringsrettede delen av utdanningssystemet og forskningen, nemlig globaliseringen. Jeg har vært så heldig i løpet av det siste året å få besøke både Kina, India og Sør-Korea og se store økonomier – med milliarder av innbyggere – som er i kraftig vekst, og en utfordring for mange eksisterende produksjonsmiljøer i verden, herunder det norske. Men samtidig åpner den økonomiske veksten i store land også nye muligheter, fordi det er markeder som blir mer kjøpekraftige, og som gjerne kjøper høyt avanserte produkter, f.eks. fra Norge. Og det viser seg jo at vi gjør det godt i den konkurransen, vi gjør det bra i næringslivet i Norge. Noe av grunnen til at vi gjør det bra, ble dokumentert av FN for kort tid tilbake – de sa at vi faktisk har verdens mest produktive arbeidskraft. Vi har ikke lave lønninger, men vi får gjort innmari mye i norsk næringsliv for de lønningene vi betaler. Og hvorfor gjør vi det? Jo, fordi vi bl.a. har veldig kompetente fagarbeidere som et element i hele den verdikjeden som skal være med og utvikle næringslivet i Norge. Så i tillegg til det fokuset som rimeligvis her har vært på forskning og høyere utdanning, må vi klare både å lese utenlandske statistikker på hva som ikke er bra, og samtidig klare å ta vare på det som er bra i den norske modellen, en veldig kompetent arbeidskraft, som bidrar både til nye produksjonsformer og nye produkter som altså klarer seg godt på verdensmarkedet. Jeg mener altså at svaret på globaliseringens utfordring og globaliseringens mulighet er innovasjon, og forskning og utvikling er en viktig del av det. Uansett om vi skulle klare i løpet av kort tid å komme opp på 3 pst. av bruttonasjonalproduktet, vil allikevel 99 pst. av forskningen foregå andre steder enn i Norge. Det setter oss i en spesiell konkurransesituasjon, som gjør at vi må ta vare på de fortrinnene vi har. Derfor må vi satse målrettet, slik som vi har gjort. Jeg har vært inne på maritim sektor tidligere. Vi har altså verdens femte største skipsfart, og skal de bygge båter i Sør-Korea, må de ha utstyr fra Kongsberg for å få verdens beste. Eller som vi har gjort på maritim sektor: Der har vi brukt kunnskapen til fiskerne langs kysten, puttet på forskning og utvikling og frambrakt verdens beste oppdrettssektor. Derfor mener jeg at vi nok må satse noe mer målrettet enn det enkelte har gitt uttrykk for her, hvis vi skal klare oss i forhold til at 99 pst. av forskningen foregår utenfor Norge. Derfor er det for så vidt godt sagt det representanten Dørum sa, at vi skal verne om «det ufødte næringsliv». Men jeg mener altså at det blir for passivt. Vi bør rett og slett delta i befruktningen!
Bent Høie (Høyre), 2007-12-13:
Det var representanten Huitfeldts innlegg som fikk meg til å ta ordet. Hun hadde en lengre utredning om utviklingen i kommuneøkonomien, der hun bl.a. sa at kommuneopplegget for 2005 innebar en reduksjon. Det må basere seg på en åpenbar misforståelse, fordi veksten i de frie inntektene for kommunesektoren i 2005 var på 2,3 pst., som faktisk kun var slått av veksten året før, som var på 3,3 pst. Før det må en tilbake til 1997 for å finne en så positiv utvikling i kommuneøkonomien. Det står i ganske klar kontrast til det kommuneopplegget som gjennomføres nå i 2007, der en har en reduksjon i kommunenes frie inntekter på 0,1 pst., og ikke minst kommuneopplegget for 2008, som innebærer en reduksjon i kommunenes frie inntekter på 0,4 pst. Virkeligheten utenfor denne sal taler egentlig veldig klart for seg selv. Som sektorsjef Hilde Reitan i Vågå sier til gårsdagens Kommunal Rapport: Dette er det vanskeligste budsjettet på seks år. KS sier akkurat det samme. Budsjettet for kommunesektoren for 2008 innebærer et strammere opplegg enn budsjettene til Erna Solberg. Det er helt riktig at årene 2001 og 2002 var tøffe år for kommunesektoren. Men det var tøffe år for alle. Det var tøffe år for staten, det var tøffe år for bedriftene, og det var ikke minst tøffe år for den enkelte av oss, nettopp fordi landet var kjørt inn i et økonomisk uføre av den forrige Stoltenberg-regjeringen. Det rettet Bondevik II-regjeringen opp. I et år da Regjeringen har 130 milliarder kr ekstra til disposisjon, er det ganske utrolig at en klarer å legge fram et kommuneopplegg der en reduserer i kommunens frie inntekter. Det er nå én ting. Men det verste er at statsrådene, og ikke minst statsråden som er til stede nå, Trond Giske, er ekspert på å overføre alt ansvar til kommunesektoren for de områdene der de selv ikke er i stand til å innfri sine egne valgløfter. Det har vi ikke minst sett i replikkordskifter i dag. Bare de siste månedene har ulike statsråder løft på kommunesektoren: økninger til bibliotekene, økninger til kultur, økninger til frivillig arbeid, økninger til kirkebygg, økninger til skolen, økninger til helse- og omsorgssektoren, til russektoren og til rehabiliteringssektoren, og det i en situasjon der de altså reduserer kommunenes frie inntekter. Det skaper forventningskrise i Kommune-Norge, og det eneste som skinner i Kommune-Norge i dag – og på lokalpolitikerne – er lysskjæret fra fakkeltogene i protest mot budsjettene.
Bent Høie (Høyre), 2007-12-13:
Statsråd Solhjell har selvfølgelig helt rett i sin analyse av Høyre-folks forhold til vin. Det har han sikkert god erfaring fra, siden vi delte noen flasker vin sammen i studietiden! Men poenget er at Høyre-folk vet også at på et tidspunkt er det ikke sammenheng mellom pris og kvalitet når det gjelder vin, for på et visst tidspunkt betaler en mer for merket enn for innholdet. Det er en veldig god parallell til diskusjonen om den norske skolen. Før Kristin Clemet grep fatt i den norske skolen, ble den markedsført riktignok som verdens dyreste skole, men den ble også markedsført som den skolen som klarte å utjevne forskjellene i samfunnet. Så viste det seg da en grep fatt i innholdet i skolen, at det var på samme måte som en overpriset vin: Verdens dyreste skole lyktes ikke med å utjevne forskjeller. Det var diskusjonen om kommuneøkonomi som fikk meg til å ta ordet. Det nytter ikke for ordførere i landets kommuner å saldere sine budsjetter med retorikken verken fra statsråd Solhjell eller statsråd Giske. Virkeligheten ute i Kommune-Norge har selv statsråd Solhjell oppdaget, da han dagen før Stortinget vedtok rammene for Kommune-Norge, sendte ut en pressemelding der han var bekymret for nedleggelser av skoler og kutt i lærerstillinger. Hva var årsaken til det? Jo, årsaken til det var selvfølgelig at Kommune-Norge kjenner innholdet i Regjeringens kommuneopplegg for 2008. De nyvalgte lokalpolitikerne sitter ikke rundt omkring i landet og kutter i skole og omsorg fordi de synes det er kjekt, når de har gått til valg på det stikk motsatte. De gjør det fordi Regjeringen bevilger mindre penger enn de oppgavene de har pålagt kommunene, krever. Derfor er det at finansministeren skriver i nasjonalbudsjettet på side 75 og 76 at det er en nedgang i kommunenes frie inntekter i 2007, og det er en nedgang i kommunenes frie inntekter i 2008, nettopp fordi det ikke er samsvar mellom oppgavene en pålegger, og pengene en bevilger, i motsetning til det det var de siste årene under Bondevik II-regjeringen. Så sier statsråd Giske, og det må jeg be om at statsråd Giske fra talerstolen trekker tilbake, at det under Bondevik II-regjeringen var en systematisk tilbaketrekking av de ekstra skatteinntektene som kom til Kommune-Norge. Det skjedde aldri under Bondevik II-regjeringen. Det har heller ikke skjedd i Norge i nyere tid, utenom en gang, og det var under statsminister Gro Harlem Brundtland.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-12-13:
«We must act, now!», var Al Gores inntrengende bønn da han mottok Nobels fredspris 10. desember sammen med FNs klimapanel. For nå er det alvor i miljøsaken, og et rikt land som Norge har et stort ansvar for å vise vei. Kloden er et skjebnefellesskap der alle stater må ta sin del av ansvaret for å redusere klimagassutslipp, og der land som har forutsetninger, må satse for å utvikle ny teknologi i miljøets tjeneste. Med sine landområder i polare strøk har Norge et særlig ansvar for å bidra til ny forskning om klima. Nå vet vi også at global oppvarming, paradoksalt nok, kan komme til å bety et kaldere klima i Norge, dersom Golfstrømmen skifter kurs som følge av temperaturendringer i havet. Regjeringen har utpekt nordområdene som Regjeringens strategiske interesseområde, og statsministeren slo riktig på stortromma da han presenterte strategien i Tromsø 1. desember 2006. Regjeringens sparegris er i dag smekkfull, men nordområdesatsingen går på sparebluss for andre år på rad. Regjeringen sier en vil satse i et generasjonsperspektiv, men for igjen å bruke Al Gores ord: Framtiden banker på døra nå. Problemet er at ungdom nå forlater Nord-Norge i flokk, og det er nå klimaproblemene tårner seg opp på verdensbasis og roper på økt innsats. Regjeringens svar om å satse i et generasjonsperspektiv er derfor helt utilstrekkelig. Derfor foreslår Høyre i sitt alternative budsjett 65 nye millioner til bl.a. utdanning og forskning i nord, med klima- og miljøspørsmål som topp prioritet. Høyre satser der Regjeringen svikter sine egne ambisjoner. Man skal nemlig lete godt for å finne spor av noen satsing på utdanning og forskning i nord. Realiteten er vel snarere den motsatte, at satsingen er blitt til smertefulle kutt. Universitet og høyskoler i Nord-Norge er blitt ribbet for 35 mill. kr. Forskningsinnsatsen er heller ikke i nærheten av å tangere de forventningene Regjeringen selv har skapt. Vi opplever tidenes verste feilskjær i mangel på forskningsinnsats. Regjeringen har selv beskrevet kunnskap som selve navet og drivkraften i nordområdestrategien. Utenriksminister Jonas Gahr Støre fikk for kort tid siden et spørsmål her i Stortinget om hvor det var blitt av dette navet, og om ikke dette hjulet uten nav var et nokså vanskelig framkomstmiddel å betjene seg av. Han henviste til at dette spørsmålet måtte fagstatsråden svare på. Da retter jeg nå i dag spørsmålet til forskningsministeren: Hvor er det blitt av det kunnskapsmessige navet i nordområdesatsingen? Og hvordan rimer kuttet i nord med at Regjeringen satser i nord? Avslutningsvis: Få saker har fått større oppmerksomhet enn NAC-saken og planene om en trafikkflygerutdanning på Bardufoss i samarbeid med Universitetet i Tromsø. Jeg ser til min store forundring nå at regjeringspartiene i det stille prøver å tappe NAC-kontoen for flere millioner. Da er mitt spørsmål til representanten Lena Jensen fra Troms hvorfor det skjer, og hvordan hun kan forklare at Universitetet i Tromsø heller ikke i 2008 skal få startbevilgning til det som skulle bli en offentlig trafikkflygerutdanning, som regjeringspartiene lovet at de skulle fikse bare de vant valget i 2005.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-12-13:
Jeg vil takke saksordføreren for en grei gjennomgang av saken. Ifølge FN er menneskehandel nå i ferd med å passere narkotikahandel og bli verdens nest største illegale økonomi etter våpensalg. Det er i seg selv alarmerende. Menneskehandel er krenking av menneskerettighetene i sin aller groveste form. Det er en kynisk utnyttelse av mennesker som håper på et bedre liv i et vestlig land, men som i stedet blir holdt fanget i prostitusjon eller slavearbeid og utsettes for umenneskelige lidelser. Det er en virksomhet som gir stort økonomisk utbytte til bakmenn, og som setter menneskeliv i fare. De fleste ofrene for menneskehandel i Norge i dag er knyttet til prostitusjonsvirksomhet, men utviklingen i Europa viser at også tvangsarbeid og fjerning av organer er et økende problem. Det krever stor oppmerksomhet og fokus fra myndigheter, organisasjoner og privatpersoner verden over, og vi må ha et stort felles løft skal vi greie å bekjempe denne illegale industrien. Europarådskonvensjonen er utvilsomt en viktig videreføring av arbeidet med å bekjempe menneskehandel internasjonalt. En ratifisering av konvensjonen fra norsk side er viktig. Vi må gjøre vårt aller ytterste for å sørge for at flest mulig andre land gjør det samme, og så snart som mulig. Det er gledelig å registrere at Regjeringen vil videreføre arbeidet mot trafficking og menneskehandel, som ble vesentlig styrket under Bondevik II-regjeringen. Hvis jeg likevel skal tillate meg å være litt kritisk i dag: Det må være grunn til å stille spørsmål om hvorfor det har tatt Regjeringen så lang tid å få fremmet denne saken for Stortinget, all den tid det ikke er nødvendig med lovendringer for å oppfylle konvensjonen. Uansett håper jeg at Regjeringen vil bruke sine kanaler nå til å påvirke andre land til å ratifisere konvensjonen. Kampen mot menneskehandel er en viktig kamp og et stort felles prosjekt, der svært mange av verdens land er berørt som mottaker-, transitt- eller rekrutteringsland.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-12-13:
Komitelederen har på en utmerket måte redegjort for saken. Dette skal ikke bli noen ny budsjettbehandling, men jeg kan likevel ikke unnlate å peke på det faktum at når Regjeringen her sier de skal styrke Oslo-politiet med 4 mill., er det i realiteten et kutt på om lag 5 mill. kr etter at Oslo-politiet har fått inndratt ubrukte midler etter NATOs utenriksministermøte tidligere i år. Det er i grunnen liten tvil om at Oslo-politiet gjør en stor jobb, men sliter med altfor små ressurser. Det er derfor skuffende at statsråden ikke kunne ha tatt på seg julenissefrakken nå rett før jul og latt Oslos politimester beholde de 9,3 mill. kr tilsvarende det mindreforbruket som har vært i forbindelse med vakt ved NATO-møtet. De politimessige utfordringene står i kø i Oslo, og da er det direkte knuslete at departementet inndrar pengene i stedet for å la dem bli i politiet til økt innsats mot kriminalitet. Det er i hvert fall ganske spekulativt nå å fremstille det som om Oslo-politiet får nye penger, når det er det motsatte som er tilfellet. Representanten Bjørnflaten var opptatt av dette med organisert og økonomisk kriminalitet. Det er jo da et tankekors at den samme hovedstaden nå sier til likningskontorene at de ikke må anmelde så mange saker, for de greier ikke å behandle dem – og sakene må dreie seg om mer enn 2 mill. kr for at man i det hele tatt skal se på dem og være villig til å sette inn ressurser for å oppklare dem. Det er klart at dette sender helt gale signaler til samfunnet, så jeg synes jo også regjeringspartiene bør gå i seg selv i forhold til hva slags kritikk man står her på talerstolen og deler ut til andre. Et annet forhold som påkaller oppmerksomhet, er den økte etterspørselen etter og dermed økt tidsforbruk til utstedelse av politiattester. I en situasjon der politiet har en lang rekke andre oppgaver som presser på, er det bekymringsfullt dersom arbeidet med utstedelse av politiattester spiser av tid som burde gått til f.eks. etterforskning og mer synlig politi ute i det offentlige rom. Siden regjeringspartiene ikke ville være med på et forslag fra Høyre og Fremskrittspartiet om å få en redegjørelse i revidert nasjonalbudsjett om omfanget av arbeidet med politiattester, vil jeg gjerne at statsråden her i dag svarer på hvordan han vurderer utviklingen i antall politiattester, og om departementet vil vurdere om dette arbeidet kan løses av andre enn politifolk. Et helt annet spørsmål er hvorvidt kostnadene til politiattester burde dekkes av den enkelte etter et selvkostprinsipp for å slippe å belaste enten politibudsjettet eller andre offentlige budsjetter. Jeg skjønner reaksjonen fra lederen i utdanningskomiteen som setter store spørsmålstegn ved at det overføres penger fra Utdanningsdepartementets budsjett til å dekke kostnader til utstedelse av politiattester for studenter som søker opptak til helsefagutdanningen.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-12-13:
Det denne saken handler om, er endringer og omdisponeringer i inneværende års budsjett. Jeg er klar over at de midlene som var bevilget, var bevilget til ett formål, men jeg er også veldig klar over at hvis man ville, kunne man i denne saken ha omdisponert og brukt de pengene til et annet formål. Det er vel også slik at selv om denne saken behandles i Stortinget nå, noen få uker før jul, har det jo vært kjent en stund at det faktisk stod 9 mill. kr igjen etter det møtet. Da kunne man på et tidligere tidspunkt faktisk ha klarert og gitt tillatelse til at pengene kunne brukes på en annen måte. Så har jeg lyst til å si til representanten Thomas Breen at jeg er helt overbevist om at også politiet har noe å gjøre i forhold til sin drift. Men når Oslos politimester i møte med komiteen sier at han i 2008 må holde 110 stillinger ledige gjennom hele året, og at han har måttet holde mange stillinger ledige gjennom 2007, handler ikke det om at man kan omorganisere seg til lønnsmidler til 110 stillinger. Det tror jeg ikke, slik er det ikke, men det er mulig at noen av de stillingene kunne ha vært effektivisert. Jeg synes regjeringspartiene tar veldig lett på de beskrivelsene som kommer fra politiet ute i forhold til hva slags ressurssituasjon de har, i forhold til hva slags saker de må legge bort, i forhold til hva slags publikumshenvendelser de ikke greier å følge opp. Vi kan bare ta til etterretning at det er den type formuleringer eller den type uttalelser, som falt fra talerstolen her. Til slutt tar jeg opp det forslaget som foreligger i innstillingen.
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-12-13:
Jeg er bare helt nødt til å ta ordet når det er en skoledebatt. For det var to viktige grunner til at jeg i det hele tatt stiftet Karasjok Venstre i sin tid, og den ene grunnen var at jeg ikke ville sitte med hendene i fanget og bare godta det helt uakseptable arbeids- og læringsmiljøet som så vel elever som lærere hadde, og fortsatt har svært mange steder, både i Finnmark og mange andre steder i landet. Våre barn og unge er vår viktigste ressurs, og de fortjener så mye bedre enn den skolen de tilbys i dag. I Finnmark ble som kjent alt brent under krigen, så de fleste skoleanlegg som vi har i fylket den dag i dag, er fra gjenoppbyggingstiden etter krigen, dvs. de er bygd med datidens krav til materialbruk og inneklima, og svært mange skriker etter oppussing, eller – mer riktig – det må bygges nye, friske skolebygg, og de gamle, syke byggene må heller rives. Jeg regner med at det vil lønne seg i det lange løp. På grunn av flere måneder med tøft klima, mørketid og sprengkulde, ned til 30, 40 og 50 kuldegrader, oppholder elever og lærere seg innomhus i disse syke byggene store deler av dagen. Dette fører selvfølgelig til hodepine og uopplagthet. Vi har svært mange store utfordringer i skolen vår, og det gjelder på mange områder, noe den ene undersøkelsen etter den andre bekrefter. Flertallet i mange kommunestyrer rundt omkring har i årevis forsømt seg i forhold til skolen. Derfor var den rentekompensasjonsordningen som den forrige regjeringen innførte, svært velkommen. Derfor er det tragisk når regjeringspartiene nå ikke ønsker å videreføre denne ordningen også i 2008, slik som Venstre ønsker. Det er en ting til som jeg nok en gang vil benytte anledningen til å fokusere på etter at jeg har tatt det opp utallige ganger de siste årene her, både i spørretimen og skriftlig med SVs utdanningsminister, og det er forholdene som det jobbes under i den samiske skolen, i det sentrale bosettingsområdet så vel som lenger sørover i landet. Ved innføring av nye reformer i skoleverket rekker vi aldri i den samiske skolen å komme ordentlig i gang med en ny reform før denne reformen skal skiftes ut med en ny reform. Det er etter min mening helt på sin plass at vi begynner å lære av Finland, hvor de ikke har disse reformene i skolen i tide og utide. Det er f.eks. ennå ikke utarbeidet en eneste lærebok tilpasset det nye Kunnskapsløftet – Samisk. Slik det er i dag, må lærerne selv og hver for seg lage sitt eget undervisningsmateriell. Dette er en helt uholdbar situasjon. Det går ut over så vel lærernes arbeidssituasjon som elevenes krav på en fullverdig undervisning på sitt eget språk. Jeg vil innstendig be den nye utdanningsministeren om å engasjere seg i dette, og jeg vil på det sterkeste beklage at ikke regjeringspartiene har ønsket å støtte Venstre når vi også i år ønsker å bevilge 5 mill. kr mer til dette formålet, for å bedre vilkårene for samiske lærebokforfattere og læremiddelprodusenter og til økt produksjon av samiske lærebøker tilpasset Kunnskapsløftet – Samisk.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2007-12-13:
Korrupsjon har blitt en stadig større utfordring både i Norge og i resten av Europa. En samlet komite ser på korrupsjon som en trussel mot rettsstaten, demokrati og menneskerettigheter og som et hinder for økonomisk utvikling. Når man ser de ofte store konsekvensene korrupsjon får for dem som er berørt – det vil være både enkeltmennesker, bedrifter, stater og organisasjoner – er en samlet komite igjen enige om at dette er et problem som må tas på alvor. I likhet med annen kriminalitet kjenner korrupsjon ingen grenser, og det er derfor meget viktig med internasjonalt samarbeid, der et av virkemidlene er felles tilpasning av det enkelte lands lovgivning. Jeg vil i den sammenheng vise til behandlingen av Ot.prp. nr. 73 for 2006-2007 senere i dag. Der tar en for seg de eventuelle endringer i norsk lov som er nødvendige for å gjennomføre konvensjonen. Det er en samlet komite som bemerker viktigheten av å benytte sivilretten som et bidrag i kampen mot korrupsjon. Et godt eksempel i så måte er lov av 1. desember nr. 64, der det ble foretatt endringer i arbeidsmiljøloven med sikte på å styrke vernet for varslere. En samlet komite ser også positivt på spørsmålene om erstatning som omhandles i konvensjonen. Det er viktig at de som blir skadelidende på grunn av korrupsjon, får en rimelig erstatning. Norge har tidligere ratifisert andre regelverk mot korrupsjon, og en samlet komite mener at denne konvensjonen er et nytt og godt regelverk i bekjempelsen av denne type kriminalitet.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2007-12-13:
Forslagsstillerne i denne saken er bekymret over at barn og unge under den kriminelle lavalder begår til dels alvorlige forbrytelser. Dette er en bekymring som mindretallet deler med forslagsstillerne. I den sammenheng har forslagsstillerne tatt opp åtte punkter som de mener vil være med på å bidra til å bedre det forebyggende arbeidet overfor ungdom som er i risikosonen. Mindretallet i komiteen støtter de forslagene og er med på dem, og ser viktigheten av at det gjøres et godt forebyggende arbeid for barn og unge. Barn og unge har behov for trygghet og voksenkontakt. Det får de gjennom sine foreldre og gjennom skolen. Hvis denne voksenkontakten og tryggheten uteblir, vil ungene og ungdommene komme opp i problemer som kan bli større senere i livet. Mindretallet mener at det bør komme fortgang i arbeidet med bl.a. etablering av politiråd i alle kommuner, og at dette bør skje innen utgangen av 2008. Mindretallet er òg opptatt av at det skal legges til rette for etablering av et forpliktende SLT-sammarbeid i samtlige kommuner, og ber om at arbeidet med å få gjort dette blir intensivert. Det som òg er viktig når det gjelder forebyggende arbeid, og som kanskje er en stor og vanskelig utfordring, er hvordan en måler resultatet innenfor det forebyggende arbeidet. Dette ønsker vi å få på plass. Vi ønsker at det blir utarbeidet målekriterier som gjør at vi kan si at nå har vi gjort en god jobb, nå virker det forebyggende arbeidet. Mindretallet ber òg Regjeringen om å legge til rette for at hver eneste skole har en politikontakt. Mindretallet ser det som utrolig viktig at barn og unge blir kjent med politiet på en positiv måte, at barn og unge kan forholde seg til politiet på en positiv måte, og at den kontakten kan være med på å bidra til at de senere i livet ikke kommer i en uheldig kontakt med politiet. Forslagene som mindretallet legger fram, blir av flertallet kommentert med at her gjøres det en stor satsing. Saksordfører er faktisk enig i at det satses på dette, men som mindretallet påpeker i notatet, synes vi at det kanskje går litt sakte, og at det satses for lite. Mindretallet fremmer sine forslag for å få fortgang i saken, for de ser at dette arbeidet er så viktig at her må noe gjøres – og det må gjøres fort. Det nytter ikke å vente på alle mulige utredninger som tar måneder og år. Det er viktig for ungdommen og for barna at det skjer noe, at det settes i gang forebyggende arbeid som virkelig virker, før det drar ut for lenge i tid. Med det fremmer jeg mindretallets forslag.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
Jeg registrerer at komiteen enstemmig støtter forslaget i proposisjonen om at Stortinget skal samtykke i ratifikasjon av Europarådets sivilrettslige konvensjon om korrupsjon. Det er jeg og Regjeringa meget tilfreds med. Dette er et usedvanlig viktig felt. Vi ser hva slags type utfordringer – ikke bare internasjonalt, men også nasjonalt – vi står overfor for å trenge igjennom og avdekke mer av korrupsjonen. Jeg er enig med komiteen i at korrupsjon er en trussel mot rettsstaten, en trussel mot demokratiet, en trussel mot menneskerettighetene og et alvorlig hinder for økonomisk utvikling. Det er viktig at Norge deltar i et internasjonalt og regionalt arbeid mot korrupsjon. Jeg er derfor glad for at Stortinget i dag gir sitt samtykke til ratifikasjon av en konvensjon som vil gi et godt sivilrettslig bidrag til korrupsjonsbekjempelsen. Altfor ofte kan man ha en tendens til å stirre seg blind på de politiære virkemidler i all type kriminalitetsbekjempelse. Og nettopp på dette området tror jeg de sivilrettslige virkemidler, hvor man taler det språk som mange av aktørene skjønner, nemlig pengenes språk, er et viktig bidrag inn. Et hovedelement i konvensjonen er derfor reguleringen av erstatningsansvaret ved korrupsjon. Videre inneholder konvensjonen bl.a. bestemmelser om hensiktsmessig vern mot uberettigede sanksjoner mot arbeidstakere som har rimelig grunn til å ha mistanke om korrupsjon, og som i god tro melder fra om sin mistanke til ansvarlige personer eller myndigheter, som representanten Dørum også var inne på. Jeg deler representanten Dørums bekymring og for så vidt også spenning i forhold til hvordan de nye reglene vil virke framover. Det er det det handler om. Når det gjelder spørsmålet om varsling, er det helt åpenbart at der må vi følge nøye med. Konvensjonen gjør det nødvendig med visse endringer i norsk rett. Det er allerede vedtatt enkelte endringer i norsk rett som bidrar til å oppfylle konvensjonen. Ved lov av 1. desember 2006 nr. 64 ble arbeidsmiljøloven endret for nettopp å beskytte varslerne. Disse endringene omfatter nye bestemmelser om rett til å varsle, vern mot gjengjeldelse mot den som varsler og plikt til å legge forholdene til rette for varsling. Disse endringene vil også få anvendelse ved varsling om korrupsjon og oppfyller konvensjonens krav. Endringene trådte i kraft 1. januar i år. Jeg mener at representanten Dørum har et viktig poeng Vi må i hvert fall følge lovreglene nøye for å se om de i tilstrekkelig grad ivaretar det vernet som også varslere skal ha. Det må vi gjøre. Departementet har funnet grunn til å foreslå en ny bestemmelse i skadeserstatningsloven om ansvar for skade ved vold ved korrupsjon. Jeg viser til at komiteen samtidig med denne saken har en parallell sak til behandling i Odelstinget, hvor det foreslås en slik ny bestemmelse i skadeserstatningsloven. Jeg er glad for at vi har enstemmighet rundt også dette forslaget. Den nye erstatningsbestemmelsen sikrer gjennomføring av Europarådets sivilrettslige konvensjon i norsk rett.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt at jeg skulle ta ordet i denne debatten, men jeg ble nødt til å gjøre det etter å ha hørt representanten Aspaker. Jeg har bare lyst til å si her fra Stortingets talerstol at vi ikke har tenkt å begi oss inn på å styre politiet på den måten Høyre nå tilsynelatende ønsker å styre politiet på. Da man bevilget 42 mill. kr ekstraordinært til Oslo politidistrikt i april for at de skulle kunne håndtere et utenriksministermøte – vi bevilget det ekstraordinært – forstår Oslo politidistrikt, Politidirektoratet, Justisdepartementet og jeg tror også de fleste i denne salen at de pengene skulle gå til å dekke de nødvendige utgiftene til det utenriksministermøtet. Det var en helt klar forutsetning, og det er det også i budsjettsystemet, at de pengene man ikke brukte opp til utenriksministermøtet, skulle tilbakebetales. Slik er den runden. Så hvis man i Høyre mener at man skal kunne beholde alle penger selv om de ikke er blitt brukt til det formålet de skulle brukes til, og så bare få mer og mer, er vi uenige med Høyre om hvordan man skal styre norsk politi. Jeg tror ikke det er særlig gunstig å begi seg inn på en slik regnemåte som representanten Aspaker begir seg inn på her, hvor hun framstiller påplussinger i politibudsjettet som kutt – uansett så er det kutt. Her kommer det en påplussing til Oslo. Oslo har altså i inneværende år fått noen og tredve millioner kroner til det utenriksministermøtet som ble avholdt – ekstraordinært. Man fikk en betydelig tilleggsbevilgning i revidert nasjonalbudsjett. Så er representanten kjent med hva som lå i neste års budsjett, og så kommer disse midlene nå, på tampen av året – det er igjen noen uker – for bl.a. å kunne fortsette med en god drift fram til årsskiftet. Men vi beveger oss jo på en grense i forhold til hva man faktisk klarer å nyttiggjøre seg. Når det gjelder investeringer, er det heller ikke slik at det står stille ute i politidistriktene. Jeg syns det er viktig at vi også får fram at man i løpet av dette året og neste år har fått investert opp alle politidistriktene i forhold til verneutstyr og våpen. Og mange distrikter er nå i ferd med å ta betydelige grep når det gjelder bilene. Så disse midlene som kommer ekstra, vil bidra til en forsterket innsats, men ikke minst vil det som ligger i budsjettet for neste år, bidra til det.
Hilde Magnusson (Arbeiderpartiet), 2007-12-13:
Arbeiderpartiet viser til at Regjeringen satser på tiltak for å hindre at barn og unge starter en kriminell løpebane. Regjeringen har en bred satsing mot barne- og ungdomskriminalitet som tar opp i seg de åtte forslagene til tiltak som forslagsstillerne kommer med. Jeg vil bl.a. vise til St.meld. nr. 20 for 2005-2006. Som oppfølging av Stortingets behandling av denne meldingen om alternative straffereaksjoner for unge lovbrytere i desember 2006, ble det i mai 2007 nedsatt et offentlig utvalg. Utvalget skal utarbeide en rapport til 1. oktober 2008. De endelige konklusjonene når det gjelder enkelte av forslagene som er framsatt i dette representantforslaget, hører naturlig med i behandlingen av rapporten fra nevnte utvalg. Når rapporten er framlagt fra det offentlige utvalget, vil vi ha et langt bedre grunnlag for vurdering av en del av spørsmålene som nå er reist, enn det vi har i dag. Foruten de områdene utvalget er bedt om å utrede, vil Arbeiderpartiet vise til at St.meld. nr. 20 inneholder en rekke forslag som det ligger til forvaltningen å følge opp. Gruppen skulle bl.a. se på hvordan samfunnet skal eller bør møte barn under 18 år som begår alvorlig kriminalitet og plasseres i fengsel. Gruppens rapport var ferdig april 2007. Jeg kan ikke i dette innlegget komme inn på alle tiltakene som er med i St.meld. nr. 20, men jeg velger å framheve noen. Jeg vil her nevne KrAmi-prosjektet i Årdal, som er et pilotprosjekt. Programmet retter seg mot unge friomsorgsklienter som trenger hjelp til å komme inn på arbeidsmarkedet igjen. Jeg vil også nevne at det skal vurderes å endre barneloven slik at barnevernet kan pålegges en plikt til å oppnevne en mentor for barnet eller ungdommen. Det skal også etableres ansvarsgrupper så raskt som mulig etter innsettelse for å legge til rette for gode og varige tiltak etter løslatelsen. Jeg ser det også som viktig at politiet blir målt på forebyggende arbeid og ikke bare på oppklaringsprosent og saksbehandlingstid. Her kan politiet bl.a. registrere hvor mange førstegangskriminelle mellom 15 og 18 år de har, og hvor mange gjengangere de har i samme aldersgruppe. Vi ønsker også mer bruk av konfliktråd. Jeg er også enig med saksordfører, som nevner politiråd som et viktig tiltak i det forebyggende arbeidet i kommunene. Jeg viser til svarbrev fra statsråd Storberget av 20. november 2007 som grundig går inn på hvert av de enkelte forslagene fra forslagsstillerne. Brevet følger vedlagt denne innstillingen. Arbeiderpartiet støtter det som kommer fram der om Regjeringens arbeid på dette området.