Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 1999-12-15:
Regjeringa sitt framlegg til budsjett var eit vonbrot sett på bakgrunn av at valkampen i haust blei ein konkurranse om kva parti som ville satse mest på utdanning og kompetanse. Det er ingen grunn til å seie seg fornøgd med neste års statsbudsjett, slik representanten Lønning prøvde å framstille det tidlegare i debatten, men forliket mellom sentrum og Arbeidarpartiet var eit steg i rett retning. Her i stortingssalen kan skulekvardagen virke fjern og lite konkret for oss som politikarar. Men me veit at i desse dagar legg kommunar og fylkeskommunar siste hand på sine budsjett for neste år. Det er ikkje eit lysteleg arbeid for våre lokalpolitikarar. Aldri før har eg fått så mange meldingar tilbake om store kutt i kommunale og fylkeskommunale budsjett. Og me veit nå at skule og utdanning må lide. Fleire fylkeskommunar nærmar seg faretruande 300 pst. i sitt utdanningsomfang på vidaregåande opplæring. Dette er ei verkeleg krise, ikkje minst for våre vaksne utdanningssøkjande. Handsaminga av St.meld. nr. 32 for 1998-99 synte oss at me treng å fokusere ekstra nett på denne gruppa. Og ikkje nok med det, gjennom vedtak i dag blir også reisetilskotet til vaksne lærlingar og praksiskandidatar avvikla. Dette er ikkje Arbeidarpartiet glad for. Vedtaket vil i første rekke gå ut over dei som bur i grisgrendte strok, og dei som ønskjer å ta fagbrev i det me kallar små fag. Det vil òg innebere ei endring av premissane for dei som allereie har teikna kontrakt og er i lære. Eg er lei meg for at det ikkje har lukkast å kome fram til ei avtale med regjeringspartia på dette området. For å bøte litt på fjerninga av reisetilskotet er det viktig å innføre avgrensa eksamensrett i ein overgangsperiode for kursarrangørar som driv opplæring på vidaregåande skule sitt nivå. Eg vil understreke kor viktig det er å gje dei unge eit leirskuletilbod i grunnskuletida. Mitt håp er at vertskommunane nå oppfattar Stortinget sitt signal som eit positivt handslag og ein vilje til å halde oppe dette tilbodet på eit akseptabelt nivå, slik at kommunane ikkje dreg inn lærarstillingar, og at leirskulesystemet på den måten raknar for alvor. Leirskuleverksemda har ei lang historie, og tilskotssatsen har stått stille sidan 1993. Stortinget har ved fleire høve vedteke at det er Stortinget sitt mål at alle grunnskuleelevar skal få oppleve å kome på leirskule minst ein gong i grunnskuletida, men ordninga er nå i ferd med å havarere på grunn av manglande justering av statstilskot og dårleg sikring i styringsdokumenta. Derfor er det så viktig å gjennomgå dette grundig i løpet av våren neste år. Det skulle ikkje vere naudsynt å ta opp dette spørsmålet to til tre gonger i året dersom me meiner noko med det me tidlegare har vedteke. At kommunane slit med økonomien, har si årsak i mangel på statlege overføringar i høve til statlege pålegg. Når det t.d. gjeld tilskot til leirskuleundervisning, som eg nemnde, kultur- og musikkskular, utdanning knytt til flyktningar og innvandrarar og fengselsundervisning – for å nemne nokre område – kan det tyde på at det er eit stort gap mellom det staten overfører, og det som er den reelle utgifta for kommunane. Det er viktig at desse områda nå blir gjennomgått og vurderte av representative utval i løpet av den næraste framtida, slik at Stortinget har eit betre grunnlag for å gjere nye vurderingar av tilskota sin storleik. For tre dagar sidan kunne me gle oss over store idrettsprestasjonar på handballbanen. I tillegg har me sett gode resultat både i skisporet og i alpinbakkane. Det er registrert stor interesse for å etablere toppidrettstilbod i kombinasjon med vidaregåande opplæring. I fremste rekke er det eit stort engasjement for å starte opp slike tilbod i Tromsø og i Bergen. Til dels har det nok vore ulike økonomiske rammevilkår for dei private toppidrettsgymnasa og dei tilsvarande tilboda i det offentlege. Eg er glad for at det i dag vil bli vedteke at me nå får ein gjennomgang av dei ulike sidene ved framtida for toppidrett i vidaregåande skule, at ein m.a. vil sjå nærare på finansiering og kvalitetssikring, og at me får ei vurdering av behovet for elevplassar basert på Norges Idrettsforbund og Olympiatoppen sin plan.