trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lena Jensen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-17:
Kristelig Folkeparti ved Dagrun Eriksen er et av opposisjonspartiene som har kommet med en felles merknad i innstillingen om at man ønsker at man skal oppnå 1 pst. av BNP til forskning innen 2013. Vi har vært inne på temaet tidligere, og sannsynligvis vil dette målet nås innen 2010. For det første: Er ikke det å komme med en sånn målsetting mindre ambisiøst enn det som Regjeringen legger opp til? For det andre: Viser ikke det at å fokusere ensidig på et prosentmål ikke nødvendigvis gir mer penger til forskning, og at det ikke er en god måte å sette seg mål for forskningen på? Regjeringen sier at den viktigste langsiktigheten er at man har satt seg klare forskningspolitiske mål. Er ikke dette en bedre målsetting?
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
NIFU STEP la for en ukes tid siden fram en rapport som viser at vi ligger godt an til å nå målet om 1 pst. av BNP til forskning innen 2010. Allikevel har ikke opposisjonen forandret merknadene sine, men mener fortsatt at vi skal ha som mål å nå 1 pst. av BNP i 2013 – altså et mindre ambisiøst mål enn det denne regjeringen har. Etter å ha hørt innlegget til Åse Michaelsen lurer jeg på om representanten fra Fremskrittspartiet blir skuffet hvis vi når målet om 1 pst. innen 2010.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
Nordområdene har vært et av de viktigste satsingsområdene for denne regjeringen. Regjeringen satser på nordområdene fordi det gir Norge enorme muligheter til å ta ledelsen i en region som i årene framover vil bli gjenstand for et sterkt internasjonalt fokus fordi vi her forvalter et av verdens mest ressursrike områder. Kunnskap og forskning er grunnlaget for forståelse av hva som skjer i arktiske strøk. Norge har internasjonalt ledende forskningsmiljøer innenfor petroleumsvirksomhet, maritim transport, utnyttelse og forvaltning av ressursene i havet. Det har blitt satset sterkt på forskning innenfor miljøvern, klima og polarforskning de siste årene. Kunnskap om nordområdene forteller oss hvordan vi best forvalter klimaet i Arktis, hvordan vi best utnytter ressursene og hvordan vi skaper verdier. Svalbards beliggenhet i et lett tilgjengelig høyarktisk område gir unike muligheter for naturvitenskapelig forskning, herunder forskning på klimaendringer og overvåking av det marine og atmosfæriske miljø. Forskning er en av de viktigste virksomhetene på Svalbard, og inngår som et viktig bidrag til bosetting på og forvaltning av øygruppen. Det har vært en massiv satsing på Svalbard. I Det internasjonale polaråret ble hele 320 mill. kr bevilget over fire år. På Polarårets hjemmeside kan vi lese: «Innsatsen fra minst 50 000 forskere og teknikere fra vel 60 land gjør Polaråret 2007–2008 til det største internasjonale forskningsprogrammet noensinne. Norge og norske forskere vil komme til å yte vesentlige bidrag.» I statsbudsjettet for inneværende år ble det bevilget 8 mill. kr til et nytt isgående forskningsfartøy. Dette skal betjenes av Norsk Polarinstitutt, Havforskningsinstituttet og Universitetet i Tromsø. Skipet vil kunne dekke alle forskningsdisipliner innenfor biologi, oseanografi, klima og geologi ved hjelp av en rekke forskjellige typer vitenskapelig utstyr og et stort antall laboratorier om bord. Det er i denne sammenheng også verd å nevne at i statsbudsjettet for 2008 fikk Norsk Polarinstitutt 22 mill. kr til Senter for klima, is og økosystemer. Senteret skal bidra til forsterket forskning på klima- og isavhengige arter. Videre ble det inneværende år bevilget 35 mill. kr til forskningsrettet infrastruktur og 15 mill. kr til samarbeid om forskning og utvikling i næringslivet. – Dette er forskningstiltak på tvers av fylkesgrensene i Finnmark, Troms og Nordland. Det er ingen tvil om at denne regjeringen følger opp nordområdesatsingen, og at forskning er en viktig del av det. Det er verdt å merke seg spesielt i denne debatten – det har jeg også sett i innstillingen – at opposisjonen ikke ønsker en ny forskningsmelding. Ved å fremme en ny melding har Regjeringen fått belyst nye satsingsområder og gjennomgått hvor Norge står forskningsmessig. Vi er den første regjeringen som når prosentmålet innenfor kultur, bistand og sannsynligvis forskning!
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
Tallenes tale er ganske klar. Hvis en sammenligner med Bondevik-regjeringens budsjetter – kanskje med unntak av det siste, som var et avskjedsbudsjett – har veksten i forskningsbevilgningene vært betydelig høyere under denne regjeringen. Jeg merker meg at representanten veldig ofte bruker ordet «ambisjoner». Det får meg til å stille følgende spørsmål: Er det slik at Høyres ambisjoner vokser jo lenger bort fra regjeringskvartalet man kommer? Det kan virke slik for oss.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
Studentaktiv forskning vil kunne bety at en må studere mer, og vi vet jo alle at da er en avhengig av en god studiefinansiering. Jeg registrerer at den forrige regjeringen reduserte studiestøtten betraktelig, noe tidligere statsråd Clemet har angret på. En prisjusterte ikke studiestøtten. Mitt spørsmål til representanten er følgende: Angrer hun på at hun var med på å redusere studiestøtten i forrige periode? Og spørsmål nummer 2: Mener hun at det å redusere studiestøtten er et godt virkemiddel for å styrke den studentaktive forskningen?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-17:
I 2007 utredet Norges forskningsråd forslag til rammer for organisering og forvaltning av regionale forskningsfond, der de regionale styrene skulle disponere avkastningen i fondet ut fra regionens prioriteringer, og det skulle være et forpliktende samarbeid med Forskningsrådet. Regjeringen har fulgt opp Forskningsrådets anbefaling. Det er opprettet regionale forskningsfond, med en fondskapital på 6 milliarder kr. Målsettingen med fondene er å møte fylkenes forsknings- og utviklingsbehov. Det skal settes av midler til å utvikle gode og konkurransedyktige forskningsmiljøer i alle fylkene. Høyre – og Fremskrittspartiet – visste imidlertid bedre enn Forskningsrådet og skrev i innstillingen som gjaldt gjennomføring av forvaltningsreformen: «Det er disse medlemmers oppfatning at man ikke styrker de regionale miljøene ved å minske krav til prosjektenes kvalitet eller konkurransekraft.» Høyre gikk altså imot. De regionale forskningsfondene er blitt veldig godt mottatt landet rundt – i næringslivet, i fagbevegelsen, i forskningsmiljøene, i kommuner og i fylker. Mitt spørsmål til Ine Marie Eriksen Søreide er: Hvorfor vil ikke Høyre være med på å bidra til kompetanseutvikling, regional utvikling, arbeidsplasser og nyskaping i hele landet, gjennom de regionale forskningsfondene?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-17:
I forrige periode deltok Venstre i en mindretallsregjering som aksepterte kutt i forskning på klima og miljø i budsjettforliket med Fremskrittspartiet. Blant annet kuttet man 60 mill. kr i 2003-budsjettet. I denne perioden har vi hatt høyere vekst i forskningsinnsatsen enn da Venstre satt i regjering, vi har styrket forskningen, vi har styrket studentvelferden, og vi har styrket klimaforskningen. Det blir da vanskelig å forstå hvorfor Venstre som erklært miljøparti vil erstatte en rød-grønn, klimavennlig og kunnskapsrik kunnskapspolitikk med et regjeringsalternativ som historisk sett leder til kutt i miljø- og klimaforskningen. Så spørsmålet blir: Kan Dørum utdype hvorfor Venstre – med de erfaringene de har gjort seg – vender seg mot Høyre og Fremskrittspartiet når de skal finne alliansepartnere i forskningspolitikken?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-17:
Jeg vokter meg vanligvis vel for å bruke begrep som «sjokkert», men jeg ble nesten sjokkert over innlegget til Lena Jensen. Hun kan umulig ha lest den innstillingen vi behandler, når hun sier at opposisjonen spriker i alle retninger. Det er altså en realitet at en samlet opposisjonen i denne saken står sammen om 31 konkrete forslag! Det er relativt mange, og det viser en helt klar retning. Jeg trodde Lena Jensen hadde fått med seg det. Så feilinformerer Lena Jensen når hun sier at opposisjonens forslag om 1 pst. innen 2013 er lite ambisiøst. I forslaget står det altså «minst 1 prosent» innen 2013. Fremskrittspartiet har i tillegg forslag om at den offentlige andelen skal økes til 1,4 pst. innen 2015, og at den samlede forskningsandel skal være på 3 pst. av BNP. Hvorfor er ikke SV – som nå fra denne talerstol hevder å være en ledende spydspiss i forskningspolitikken – med på disse ambisiøse målene?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-17:
Det var et interessant resonnement at Regjeringen ikke vil sette seg konkrete målsettinger, for det kunne jo hende at den nådde målene tidligere. Jeg merker meg det utsagnet! Jeg har også merket meg at statsråden i dagens Dagbladet mener at hun sliter med en tiltaksløs opposisjon. Denne tiltaksløse opposisjonen har altså fremmet 43 mindretallsforslag, 31 forslag står en samlet opposisjon bak. Når statsråden i det samme innlegget kritiserer opposisjonen for å fokusere på prosentmål, sier hun at vi jo snart har nådd 1 pst.-målet. Hun sier ikke at det er veldig langt igjen før en når 3 pst.-målet. Hvis vi hadde hatt en statsråd som var ambisiøs på forskningens vegne og den offentlige forskningsandelen, ville hun jo støttet forskningsmiljøer i dag som ønsker at en skal ha den offentlige forskningsandelen opp på 1,4 pst., sånn som Fremskrittspartiet foreslår i innstillingen. Jeg kunne tenke meg å spørre statsråden om to ting – nei, jeg stiller ett spørsmål: Hvorfor vil ikke statsråden bidra til at den offentlige forskningsandelen øker til 1,4 pst. innen 2015?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-06-17:
Jeg ser at det vil få noen konsekvenser for en del av de skolene som er ute i distriktene, nemlig at de må tilføres mer forskningsmidler. Jeg har fått følge en høyskole som var en liten institusjon, på vei til universitet, og den måten de har blitt tatt imot på når det gjelder å få anerkjennelse og få oppløfting i forhold til den forskningskompetansen som de faktisk innehar, har vært sørgelig å oppleve. Jeg tror at det er viktig å få fastsatt et prinsipp om at for forskere handler det både om undervisning og forskning, i tillegg til formidling. Da må man også lage systemer som gjør at dette blir fulgt opp. Jeg vil også gjerne få lov til å henvise til komiteens tur til Roma hvor vi fikk se hvordan formidling av forskning på en folkelig måte faktisk kunne gjøres. Jeg tror at det prinsippet vil komme studenter til gode, folket til gode og ikke minst forskerne.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-06-17:
Jeg har hørt argumentasjonen om ikke å målfeste, og jeg har lyttet nøye til hva de rød-grønne har sagt også i denne salen om det i dag. Det har vel aldri vært snakket så mye om prosentmålet som den gangen Regjeringen avlyste dette prosentmålet. Hele høringen til forskningskomiteen ble virkelig fylt opp av prosentmåldiskusjon. Jeg har lyst til å understreke at det står «minst». Det er underlig at da NIFU STEPs rapport kom med et Hurra! og vi kan nå dette uten å gjøre noe ekstra, ble dette målet varmt og inderlig omfavnet av regjeringspartiene. Jeg vil minne om at det ligger en ambisiøs målsetting om 3 pst.-målet fra hele opposisjonen, og en enda mer ambisiøs målsetting fra Kristelig Folkeparti og Venstre. Hvis vi ser tilbake på historien til forskningen, var det da Lilletun klarte å få forskningen relatert til de årlige budsjettene og å få den diskusjonen i gang, at vi fikk fart på forskningsbevilgningene her i landet. Derfor må vi ikke legge de målene på hylla.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-06-17:
Jeg lytter veldig nøye til sektoren som sier at de ikke vil ha flere studieplasser før de får fullfinansiering. Prioritering nr. én har vært basisbevilgning for sektoren. Der har Kristelig Folkeparti levert, og vi kommer til å levere. Men med forskningsbevilgningen som vi har klart å fylle opp fra fondet, ville det vært tilflytt mye mer til forskning enn det som skjer under den sittende regjering. Jeg har lyst til å si, for nå har jeg flere ganger hørt at det i forrige periode bare ble bevilget så og så mye, at planen ikke kom i begynnelsen av forrige periode, men midt i perioden. Denne regjeringen har hatt 180 milliarder kr mer til fordeling enn det vi hadde i forrige periode. Så det er ikke så rart at man har klart å følge opp. Man skal ha honnør for at man har klart å få noen flere stillinger til forskning enn det vi trodde vi kunne klare. Men med kuttet i basisbevilgningene tror jeg ettermælet til denne regjeringen vil stå som et svart kapittel når det gjelder høyere utdanning.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-06-17:
Uten forpliktende mål er det vanskelig å få til ressurstilgangen. Hvis det er slik at 1 pst.-målet nå er like rundt hjørnet, hvorfor så vi ikke da en innsats fra regjeringspartiene her i Stortinget i forhold til hvordan vi skal klare å nå hele 3 pst.-målet og dra med oss næringslivet og få dette på plass? Hvorfor var det først da NIFU STEP kom at man omfavnet 1 pst.-målet? Nå er det tolv år siden jeg stod i denne salen for første gang. Det er to debatter jeg tror vanskelig klarer å nå igjennom forbi barnehageplasser og eldre som trenger sykehjemsplasser, og det handler om bistand og forskning. Ser ikke statsråden at nettopp det å ha en slik forpliktende plan med seg når hun skal sitte ved bordet – hvis hun får lov til det – og forhandle budsjett en gang til, hadde vært en hjelp?
Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
Siden representanten fikk så liten tid, skal jeg være litt snill og gi mulighet til å komme inn på et mer dypt tema som du ikke fikk tid til å snakke så mye om. Det er tid til forskning. Dere er med på en merknad, sammen med andre, der dere skriver at dere er bekymret for manglende mulighet til sammenhengende tid til forskning. Dere har et forslag hvor dere ber Regjeringen stadfeste 50/50-prinsippet når det gjelder fordeling av tid mellom forskning og undervisning. Jeg vil da spørre: Hvordan vil Kristelig Folkeparti rent praktisk foreslå å få dette til? Da tenker jeg spesielt på de små høyskolene ute i distriktene. Ser du at det kan få noen konsekvenser, og kanskje noen som er negative?
Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
Unnskyld, president.
Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
Jeg har et spørsmål til representanten fra Venstre om en merknad. De skriver at det er påpekt av OECD at det er en svakhet at Norge i dag har «en lite langsiktig finansiering av forskning.» Jeg tror vi er enige om at langsiktighet og forutsigbarhet på de fleste sektorer som vi har med å gjøre, er viktig for dem som holder på med forskning. Men når jeg leser dette, reagerte jeg på det, for jeg kunne ikke huske at OECD hadde sagt noe om dette, og så begynte jeg å lete etter hvor de kunne ha sagt det. Nå har jeg lett lenge og vel og har ikke funnet det, så jeg vil spørre representanten fra Venstre om han kan hjelpe meg og si hvor jeg kan finne det som er påpekt fra OECD.
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-06-17:
Jeg er enig, og nå syns jeg det passer å ha to tanker i hodet samtidig. Sjøl om vi skal være opptatt av det regionale i Norge, må vi også se utover. Vi bidrar mye når det gjelder medlemsavgifter, f.eks. i EU, og derfor er det viktig at vi også får noe tilbake. Vi fikk meget god uttelling i EUs 6. rammeprogram. Jeg mener faktisk at det er viktig at vi deltar i dette programmet, og så sier vel meldinga at vi skal evaluere dette på sikt. Men at vi haler det beste ut av EU-systemet, syns jeg er helt riktig.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-17:
Det representanten sa om 3 pst.-målet, illustrerer jo meget godt hvor vanskelig et slikt mål er å forholde seg til. Derfor vil vi ha målt forskningen på andre måter. Når det gjelder regionale forskningsfond, kan jeg ikke forstå annet enn at også Fremskrittspartiet må se mulighetene i å kunne styrke forskning innenfor de regionale systemene som bygges opp. Vi har jo forankret det faglige ansvaret for forskningsfondene i fagmiljøene i både Forskningsrådet og i Kunnskapsdepartementet. Jeg er veldig sikker på at dette kommer til å være en god stimulans for regional utvikling og for regionalt næringsliv, og at det vil være en god sak for nettopp næringsliv og f.eks. den forvaltningsmessige virksomheten i regionene. De trenger også forskning, og det behøver ikke være forskning som bare eksisterer innenfor den enkelte region. Det kan godt gå over grensene både til andre regioner og til andre land.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-17:
Den viktigste forpliktelsen i forhold til forskningsinnsatsen ligger i to forhold: Å følge de forskningspolitiske målene på de fem viktige tematiske områdene og de fire tverrgående målene som handler om å styrke forskningsevnen. Dette har vi vist at vi leverer på, og vi sier helt klart i forskningsmeldingen at veksten skal videreføres. Den veksten vi har hatt, har ganske riktig vært på 5 pst., og det er jo en historisk god vekst. Det er i denne trenden vi vil fortsette å øke veksten i forskningsbudsjettene framover.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-17:
Vi er jo akkurat der hvor bistandsmålet er. Det er heller ikke årstallsfestet. Vi har en visjon – prosentmålet er der som en visjon som nettopp er noe å strekke seg etter. Men vi ønsker ikke å knytte det til et årstall. Vi har bevist nå på mange måter at det blir en nokså uferdig og mangelfull måte å måle forskningen på. Derfor er vårt forslag – som vi beklager at ikke opposisjonen er med på – å lage målbildet på de forskningspolitiske målene: fem tematiske og fire tverrgående mål. Dette bildet er det vi skal måle forskningen etter. Da vil vi få en debatt som handler om forskningens innhold, hva vi skal forske på, og forskningens kvalitet, altså vår evne til forskning gjennom f.eks. rekruttering og utstyr.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-17:
For denne statsråd er det viktig å følge opp både det vi har levert, og de ambisjonene vi har. Derfor er målet viktig for meg. Jeg vil ikke årstallsfeste det, fordi det vil være mye bedre for meg om vi når det tidligere enn om vi må vente lenge for å nå det. Jeg vil være ambisiøs og utålmodig i forhold til å nå målet, men det jeg vil ha debatten til å handle om, er: På hvilke områder er det vi skal lage langsiktighet? Det er klima, det er velferdsstatens utvikling og det er næringslivets utvikling. Derfor må vi ha mål både for det som er den offentlige innsatsen, og for det som er næringslivets innsats. Så sånn sett fungerer et mål meget bra. Men for måten å vurdere forskning på og måle forskning på mer kortsiktig, trenger vi å ha et mer fullstendig målbilde. Så da supplerer vi det å ha viktige ambisjoner og visjoner med et forskningspolitisk målbilde som handler om både tema og styrking av forskningsdelen. Jeg har ambisjoner om at dette skal følges opp på samme gode måte som Regjeringen har gjort fram til nå.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-17:
Denne statsråden ønsker ikke å binde seg til noen prosent i et visst år. Denne statsråden ønsker å fortsette den ambisiøse satsingen på forskning som vi i denne regjeringen har hatt – og vi har levert. Det spørsmålet Anundsen kanskje ikke stilte, får meg til å utfylle litt mer det andre også har vært inne på. Det er klart det også er viktig å motivere næringslivet til å gjøre sin del av forskningen, og det vil fortsatt være viktig. Uansett om vi måler i prosent av BNP eller hva vi gjør, må næringslivet forske, og særlig da i krisetider. Det gjør vi ved å styrke virkemidler som har med næringslivets forskning å gjøre, både næringsdoktorgrader og SkatteFUNN. Jeg nevner bare to av de ordningene som vi har, men vi gjør det vi kan, både for å øke den offentlige innsatsen i forskningen, som er viktig, og som vi absolutt har ambisjoner for, og også for å motivere næringslivet til å forske.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-17:
Jeg synes det er underlig hvordan opposisjonspartiene hele tiden skal svekke verdien av det klare utsagn fra Regjeringen om at vi skal fortsette en historisk vekst i forsknings- og utviklingsbevilgningene. Det er jo analytikermiljøet som selv har kalt veksten historisk. Den har vært formidabel fra år til år i denne regjeringens tid. Den veksten skal fortsette og skal selvfølgelig være med på å finansiere både viktig satsing i nordområdet, viktig samspill mellom akademia og næringsliv i f.eks. innovasjon og andre viktige tiltak som stimulerer næringslivet til å forske, og en hel rekke andre mål som er satt i denne forskningsmeldingen. Jeg har forståelse for at det er vanskelig å omstille tenkningen fra utelukkende å være opptatt av dette prosentmålet, som også er blitt en stor del av diskusjonen her i dag, med mange ulike og litt forvirrende innfallsvinkler, og til også å handle om at vi skal måle forskningen på det vi virkelig gjør, og på kvaliteten av forskning. Vi kommer ikke bort fra å bli målt på prosent. Det kommer til å skje i framtiden også, men de aller fleste land har gjort akkurat som vi har gjort: opprettholdt ambisjonen, men ikke årstallsfestet prosenten. Så blir det opp til enhver ambisiøs forskningsminister og regjering å følge opp med midler hvert eneste budsjettår til forskningssatsing som er nødvendig. Pengene er der, og forpliktelsen fra Regjeringen ligger i de forskningspolitiske målene og i det klare utsagnet i meldingen om at den veksten som har vært, den skal fortsette. Gundersen kan ikke ha hørt godt etter da han hørte meg, inklusive replikkordskiftet, for jeg sa faktisk en god del om næringslivsforskning, og mener at det selvfølgelig er en meget viktig del av vår totale forskningsinnsats. Det skal det fortsatt være. Når det gjelder utfordringen fra Dørum, er det riktig at vi har sett litt på det ene forslaget, nr. 25, som handler om et styrket rettsvern for gründere og investorer i oppstartsselskap. Egentlig hadde vel det vært en sak for diskusjon i forbindelse med en innovasjonsmelding, men jeg synes det er helt greit at vi har det med også i en diskusjon om forskning, også fordi vi ser forskning og innovasjon som to viktige sider av den samme helheten. Jeg vil minne om at vi faktisk for kort tid siden tok initiativ til å nedsette et lovutvalg som skal vurdere en forenklet aksjelov eller regnskapslov for mikroaksjeselskaper. Det kan være en del av dette, og jeg vil også minne om at vi ønsker fleksibilitet og ikke nødvendigvis å ha unødvendige begrensninger i forhold til aksjelovgivningen og virksomheten der. Men jeg vil anmode om at opposisjonen omgjør dette forslaget til et oversendelsesforslag, og jeg ser gjerne at vi får en mulighet i Regjeringen til å vurdere dette noe nærmere. For øvrig vil jeg takke for debatten, som selvfølgelig har vært preget av at man har noe ulike syn. Men jeg er ganske rolig for at man står sammen om innholdet i forskningen og det viktige innholdet i de forskningspolitiske målene, og det skal i hvert fall denne regjeringen sørge for at vi følger opp, også med penger.
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2009-06-17:
3 pst.-målet er blitt et tema i denne debatten, naturlig nok. Det er jo en årsak til det, det er nettopp fordi Regjeringen selv varsler i meldingen at de skyver det ut på sikt. Så opplever vi at det kommer en finanskrise som faktisk langt på vei redder Regjeringen, og kanskje blir målet likevel oppnådd noe tidligere. Hadde vi fått en redusert olje- og gassutvinning, slik SV har tatt til orde for, hadde vi kanskje overoppfylt målet. Men det er ikke det som er grunnlaget for spørsmålet mitt. Spørsmålet mitt går på de regionale forskningsfondene som Regjeringen tar til orde for. Når vi har få midler, velger altså Regjeringen å spre dem utover. Ser ikke statsråden at det kan være et poeng det opposisjonen sier, at dette vil fragmentere forskningspolitikken og at vi kan få fokuset bort fra kvalitet, at det blir distriktspolitiske hensyn som veier tyngst, og at det også vil kunne gi oss utfordringer i forhold til habiliteten?
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
I usikre tider som dei me no er inne i, er det å ha nyskapande bedrifter viktigare enn nokon gong. Da er det viktig at me har ei regjering som legg til rette for å oppnå innovasjon og nyskaping i samfunnet. For det er bedriftene og den verdiskapinga dei står for, som er grunnlaget for velferda vår. Tidlegare i vinter behandla me Regjeringa si innovasjonsmelding, og no er det forskingsmeldinga. Og som meldinga viser, er det openberre samanhengar mellom desse to sakene. Denne regjeringa har satsa på forsking. På næringsretta forsking vert det i år brukt over 2,1 milliardar kr. Til samanlikning brukte Bondevik II-regjeringa i sitt siste budsjett 1,3 milliardar kr, altså 800 mill. kr mindre. Regjeringa har gjennom dei mange tiltaka for å døyva verknadene av den internasjonale finanskrisa, sett i gang tiltak som gjer at me m.a. kan bruka krisa til å skapa framtidas arbeidsplassar. Det næringspolitiske verkemiddelapparatet, som no opplever stor etterspørsel, er styrkt. Nærings-ph.d. er eit døme på eit godt tiltak som denne regjeringa har satsa på, og i Dagens Næringsliv i dag kan me lesa om Geir Birkedal som no tek doktorgraden sin på jobben, noko som er mogleg sidan Forskingsrådet bidreg med finansiering. Han er nøgd, og bedrifta er nøgd med ordninga, og det fører til at bedrifta får tilskot til å halda på kompetansen i tider med nedbemanningar og permitteringar. Som det står i innstillinga: «ordninga(…) bygger opp næringslivets langsiktige forskingsevne og styrker samarbeidet mellom næringslivet og akademia.» (…) Dette er svært viktig i dagens kunnskapsøkonomi. SkatteFUNN er ei anna ordning som er veldig god, og som gjev resultat. Ordninga er målretta, effektiv og ubyråkratisk. Det beste av alt er at det syner at òg bedrifter som ikkje tradisjonelt har drive med forsking og utvikling, no satsar meir på det. Eg vil nemna at beløpsgrensene for SkatteFUNN er auka til 5,5 mill. kr for eigendefinert FoU, og til 11 mill. for innkjøpt FoU. Innovasjon, forsking og nyskaping i tradisjonell industri ser eg som veldig viktig. I mange lokalsamfunn er det høg industrikompetanse og viktige miljø for forsking og innovasjon. Denne kompetansen må nyttast til å skapa nye prosessar og nye produkt. Eit døme på dette ser me i Årdal, der dei ved Hydro jobbar kvar dag med å betra prosessane sine. Å produsera aluminium med mindre straumforbruk og mindre forureining er eit foregangsprosjekt her i Noreg. Dette er døme på korleis industrien gjennom forsking, utvikling og innovasjon utviklar seg i retning av ein meir berekraftig produksjon.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
For å styrkje norsk næringsliv og leggje grunnlaget for næringsutvikling og nye verksemder, er det svært viktig at både næringslivet og offentleg sektor prioriterer forsking og utvikling. Både næringslivet og offentleg sektor treng ny kunnskap. Derfor er det viktig å prioritere tiltak som stimulerer til auka FoU i næringslivet, m.a. gjennom det offentlege verkemiddelapparatet. Ei styrking av næringsretta verkemiddel som brukarstyrte forskingsprogram er viktig i så måte, og da tenkjer eg ikkje minst på Brukarstyrt innovasjonsarena – BIA – som har eit mål om å stimulere til forskingsbasert innovasjon i næringslivet, t.d. på område som bioteknologi, IKT og miljøteknologi. Det er heilt feil når representanten Gunnar Gundersen hevdar at Regjeringa har gløymt næringsretta forsking. Der har det vore ei god utvikling i denne perioden. IFU- og OFU-kontraktar er òg viktige verkemiddel som støttar innovative prosjekt mellom kundar og leverandørar over heile landet. SkatteFUNN-ordninga er eit anna godt og populært verkemiddel som medverkar til auka forskingsinnsats i næringslivet, og eg er derfor nøgd med at Regjeringa slår fast at denne ordninga skal vidareførast. Det er eit faktum at 99 pst. av forskinga i verda skjer i utlandet, og at størstedelen av nye produkt og prosessar har eit internasjonalt opphav. Det er derfor viktig at me frå norsk side deltek aktiv på internasjonale arenaer for kunnskap, utdaning og forsking. Eg er oppteken av at staten gjennom det offentlege verkemiddelapparatet bidreg til at forskingsresultat frå norske forskingsmiljø kan føre til næringsverksemd her i landet. Nye verkemiddel som kan føre til dette, bør vurderast, eventuelt ei ytterlegare styrking av dei verkemidla som finst, slik at forskinga kan føre til auka verdiskaping og nye arbeidsplassar. Eg deler Regjeringa sitt syn på at forsking er viktig for å vidareutvikle gode og effektive offentlege tenester og sikre at offentleg sektor gjer seg nytte av sine eigne, men òg av andre sine erfaringar, spesialt brukarane sine. Eg har merka meg at Regjeringa vil vurdere auka bruk av brukarstyrt forsking og pilotprosjekt med forskarmedverking i offentlege verksemder, og eg er glad for det. Det er eit stort verdiskapingspotensial i det som ligg i innanfor innovasjon og produktutvikling i helse- og omsorgssektoren. Derfor er eg nøgd med at Regjeringa vil prioritere medisinsk forsking. Då vil eg trekkje fram det norske selskapet PhotoCure, som blei stifta i 1993 av Radiumhospitalet, for å vidareføre forsking som var utvikla ved sjukehuset. PhotoCure har brukt ulike offentlege ordningar som m.a. offentlege forskings- og utviklingskontraktar til å byggje opp selskapet. Dette er i dag ei verksemd som konkurrerer på den internasjonale marknaden. Eg ser det som viktig at det blir lagt til rette for denne typen knoppskyting, og at det offentlege verkemiddelapparatet kan medverke til det. Eg er òg kjend med at finansieringsordningane for kommersialisering blir oppfatta som mangelfulle, og at det blir etterlyst betre ordningar for å kunne føre produkt frå medisinsk forsking ut på marknaden. Her har me ein jobb å gjere.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2009-06-17:
Forskning er investering i framtidig velferd, enten det er for å skape grobunn for vekst og nye arbeidsplasser, eller det er for å oppnå bedre helse når vi forsker oss fram til nye medisiner og ny kunnskap om hvordan vi kan kurere og forebygge sykdom. Regjeringens fagre ord om nordområdene settes med forskningsmeldingen på en hard prøve. Store visjoner lar seg ikke oppfylle av små kroner. SVs hamskifte og rolle i forskningsdebatten er særlig bemerkelsesverdig. I opposisjon var partiet pådriver for mer til forskning. I flertallsposisjon opptrer finansminister og SV-leder Kristin Halvorsen mer knipen og påholden enn den gjerrige Onkel Skrue. Ole Brumm har tydeligvis SV forlatt ute i skogen et sted. Forskningsmeldingen ble imøtesett med de største forventninger, og skuffelsen var desto større da innholdet ble kjent. Diffus, uambisiøs og uforpliktende er karakteristikker som går igjen i akademiske miljøer. Kunnskap skal være navet i nordområdepolitikken. Det er et av Regjeringens mantra, som på nytt ble understreket da «Nye byggesteiner i nord» ble presentert i vinter. Poenget er at en slik visjon blir verdiløs med Regjeringens hvileskjær og kutt i budsjettene til universitets- og høgskolesektoren i Nord-Norge. Etter at vi har fått forskningsmeldingen, er det mest nærliggende spørsmålet: Hvordan kan en så lite ambisiøs forskningsmelding gi et løft for forskning i nord? I stedet for å bygge opp har Regjeringen holdt igjen og bygd ned. Og når Regjeringen distanserer seg fra 3 pst.-målet, er det all grunn til å frykte at mange enkeltforskere og institusjoner i stedet for å få forventet budsjettvekst må legge planlagte forskningsprosjekter på is. Nå er valgkampen tydeligvis i gang. Statsministeren har vært i Finnmark og delt ut 175 mill. kr til forskning i nord. Regjeringens rykk-og-napp-politikk vitner om manglende forståelse for behovet for forutsigbarhet og langsiktighet på forskningsfeltet. I Nord-Norge finnes det en rekke høykompetente forskningsmiljøer, og Tromsø rommer miljøer i den fremste verdensklasse. Høyre mener Norge har en klar global forpliktelse til å bidra til å skaffe verdens befolkning mer mat – jeg tenker på marin sektor – og nye medisiner. Det krever forskningsinnsats i en helt annen størrelsesorden enn den Regjeringen legger opp til, og det har Norge råd til. Høyre vil snu nedtur til opptur for norsk forskning, fordi det skal sikre framtidige generasjoner arbeid og den høye levestandarden vi i dag nyter godt av. Med sin enorme oljeformue har Norge bedre forutsetninger enn de fleste andre land til å løfte forskningssektoren. I lys av dette er det gåtefullt hvorfor Regjeringen ikke tar sats i forskningsmeldingen. Høyre er opptatt av at mer forskning om nord skal skje i nord. Høyre har forskning som et av sine høyest prioriterte saksområder, simpelthen fordi det er uansvarlig å la være. Det samme kan dessverre ikke sies om dagens regjering.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2009-06-17:
Jeg har bare noen korte kommentarer. Representanten Jacobsen kritiserte framdriften i behandlingen av denne saken, til tross for at hans parti stod bak da komiteen vedtok framdriftsplanen, og også står bak den enstemmige innstillingen vi i dag behandler. Så jeg synes det var en smule rart at man skulle få kritikk fra det holdet, all den tid man står bak innstillingen og prosedyrene. Også representanten Woie Duesund fra Kristelig Folkeparti var kritisk til framdriften, og sa at hun heller kunne tenkt seg å skyve på saken til høstsesjonen. Til tross for dette foreligger det verken i innstillingen eller i salen i dag noe forslag om utsettelse. Burde ikke disse partier, som har en protokolltilførsel i innstillingen, fremmet et forslag om utsettelse, dersom man egentlig hadde ment noe med dette?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2009-06-17:
Kort til to punkter – det ene på grunn av representanten Woie Duesunds innlegg. La meg understreke at jeg er helt enig i alt det representanten sa om våpeneksport, kontroll av forsvarsmateriell, åpenhet – alt det faglige hun tok opp. Men hun nevnte også at Kristelig Folkeparti hadde ønsket en utsettelse. Jeg vil vise til det som saksordføreren sa i sitt innlegg, at utenrikskomiteen enstemmig vedtok en framdriftsplan, og vi gav, som vi pleier, saksordførerskapet til Vaksdal – med god erfaring – men dagen før avgivelse kom det opp en situasjon hvor Kristelig Folkeparti ønsket en utsettelse for å få til høringer. Jeg vil gjerne understreke at alle partiene i utenrikskomiteen er veldig opptatt av den kontakten vi har, har hatt og kommer til å ha med det sivile samfunn om disse sakene. For et halvt år siden hadde vi en omfattende høring. I tillegg kom de samme organisasjonene inn under behandlingen av meldingen om utenrikspolitikken, men også i forbindelse med bedrifters samfunnsansvar – vi har fått skriftlige innspill, og veldig mange har jo uformell kontakt med de samme organisasjonene. Så dette mener jeg er ivaretatt, og det kommer en ny melding neste år. Vi legger også forrige innstilling til grunn for denne innstillingen, så jeg tror ikke dette er noe problematisk. Men igjen: Jeg vil også understreke betydningen av at vi har denne kontakten med det sivile samfunn, som er veldig verdifull. Så vil jeg ta opp noe som Bjørn Jacobsen nevnte, og det gjelder spørsmålet om parlamentarisk kontroll. Vi har hatt merknader i et par–tre av disse innstillingene. Merknadene har variert noe, men dette er til syvende og sist en sak som Presidentskapet i Stortinget må avgjøre. Vi har vel i en tidligere fase diskutert om Utenriksdepartementet, den kommende utenriks- og forsvarskomiteen og Presidentskapet bør se på dette. Jeg er ikke sikker på om den svenske modellen fungerer spesielt bra. Så vidt jeg vet, har eksporten av forsvarsmateriell fra Sverige økt i den perioden hvor man har hatt dette kontrollrådet i Riksdagen. Det er vel slik at veldig mange parlamentarikere har vanskeligheter med å si nei hvis det er industri i deres eget fylke det er snakk om. Men det kan sikkert gjøres på en bedre måte – en eller annen form for parlamentarisk kontroll eller økt parlamentarisk medvirkning. Men det får vi se på i neste periode.
Bent Høie (Høyre), 2009-03-17:
Hvis det var det eneste forslaget Høyre hadde på dette området, hadde det gjerne vært grunn til representanten Hagebakkens bekymring. Men det er grunn til å vise til at Høyre også har en rekke forslag som innebærer bruk av uavhengig kontroll i avgrensede tilfeller. Vi har også et forslag om å etablere Byggekostnadsprogrammet som et permanent kompetansesenter for byggenæringen, og vi har forslag om å innføre en ordning med en type servicehefter knyttet til bygninger som i større grad dokumenterer utviklingen av kvaliteten på bygningene underveis. Det som er vår bekymring med regjeringspartienes forslag om obligatorisk uavhengig kontroll ved alle tiltak, er jo at dette kommer til å få et voldsomt omfang. Det viser ikke minst brevet fra kommunalministeren til Kristelig Folkepartis gruppe, der en trekker fram våtrom som eksempel på tiltak som skal kontrolleres. En kan da selv tenke seg hvilke kostnader og hvilket byråkrati det vil innebære at alle nye våtrom i Norge skal kontrolleres underveis i byggeprosessen.
Bent Høie (Høyre), 2009-03-17:
Høyre ser en verdi av uavhengig kontroll som det siste tiltaket for å motarbeide feil. Det første tiltaket for å hindre feil er kompetansen i næringen. Vi kommer ikke til å klare å komme utenom feil i byggenæringen uten at den generelle kompetansen internt i selskapene økes. Hvis fokuset blir på å kontrollere feilene etter at feilene er oppstått, tror vi at vi kommer til å bruke ressursene, og veldig store ressurser, i feil ende av tiltakskjeden. Det er også bakgrunnen for vårt forslag. Dessuten må en også være klar over at i Høyre og Fremskrittspartiets forslag ligger det full frihet for kommunene til å kreve uavhengig kontroll i de tilfellene en f.eks. har erfaring med at et selskap ikke har gjort en god nok jobb i et tidligere tilfelle. Det vil være en veldig sterk pisk å kunne bruke på selskaper som ikke oppfører seg skikkelig og ikke har kontroll på sine systemer, som vi mener ville være et bedre virkemiddel.
Bent Høie (Høyre), 2009-03-17:
Jeg oppfatter at det som Brustad Moe her refererte til, var knyttet til eksisterende bygg, mens bygningslovens hensikt jo ikke er å regulere energibruken i eksisterende bygg, men i nye bygg. Det innebærer at f.eks. de kravene som nå vil bli lagt som oppfølging av Odelstingets vedtak om ny energilov, vil innebære at Regjeringen med Høyres opplegg kunne ha lagt et høyt krav på kvalitet og innhold i forhold til levert energi, som f.eks. ville innebåret at man i realiteten hadde et forbud mot bruk av oljefyr i nye bygg, som en oppfølging av klimaforliket. Problemet med den tilnærmingen som flertallet i dag velger, er at en velger å regulere og gi forskriftshjemmel med bakgrunn i energikilde. Det betyr at en kan forby f.eks. fossilt brensel, en kan forby elektrisitet. Det er en måte i tilnærmingen til dette som vil hindre en teknologisk fornuftig utvikling.
Bent Høie (Høyre), 2009-03-17:
Rundt begrepet «forsvarlig energibruk» har det vært mye diskusjon i forbindelse med denne loven. Med rette har en del av dem som opererer i dette markedet, vært bekymret for den tilnærmingen som ligger i loven når det gjelder å regulere energikilder. I proposisjonen står det: «Kravet til forsvarlig energibruk gir derfor hjemmel for regulering av bruk av bestemte energikilder, herunder bruk av olje og strøm som hovedenergikilde.» Mitt spørsmål er om Regjeringen kommer til å forby f.eks. generell bruk av fossil brensel som hovedenergikilde for bygg, dvs. f.eks. naturgass, eller vil en forholde seg til klimaforlikets enighet om å forby oljefyr i bygg?
Bent Høie (Høyre), 2009-03-17:
Regjeringspartiene stemmer i dag for å fjerne kommunenes mulighet til å gi midlertidig brukstillatelse, og innfører en treukersfrist for å gi ferdigstillelsesattest. Dette vil jo i praksis innebære, som KS har uttalt i høringen til komiteen, at alle norske utbyggere i realiteten blir lovbrytere, fordi det vil være umulig å forholde seg til at et bygg står ferdig i tre uker, uten at de som eier bygget, kan ta det i bruk. Representanten kan vel selv sette seg inn i situasjonen til et ungt nyetablert par som lever med boutgifter der de bor, samtidig som de har et betydelig, høyt bygningslån. Det er jo helt åpenbart at det er en uholdbar situasjon. Hvordan vil en forsvare at en legger denne kostnaden på nyetablerte?
Bent Høie (Høyre), 2009-03-17:
Det har vært umulig for Stortinget å få et reelt bilde av hvilket omfang av uavhengig kontroll Regjeringen har tenkt seg. En ser imidlertid at regjeringspartiene i innstillingen har en rekke avgrensinger, men de knytter det fortsatt til begrepet obligatorisk uavhengig kontroll. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil det være aktuelt å tenke seg at noen tiltak som som hovedregel omfattes av uavhengig kontroll, allikevel blir unntatt, f.eks. der selskaper har vist at de kontrollerer området skikkelig, at det ikke er feil? Kan kommunen vurdere det sånn at tiltaket ikke nødvendigvis trenger å omfattes av uavhengig kontroll, selv om det f.eks. har kommet en forskrift fra Kommunaldepartementet som sier at alle nye våtrom – som medfører søknadsplikt – skal være omfattet av uavhengig kontroll?
Bent Høie (Høyre), 2009-03-17:
Jeg har bedt om ordet for å prøve å rette opp noen feil i innstillingen. Jeg viser til merknaden på side 6 i innstillingen, der det kort er gjort rede for lovtekniske endringer i proposisjonens forslag til vedtak som følge av at enkelte av bestemmelsene i forslaget i proposisjonen overlapper bestemmelser som ble vedtatt under behandlingen av plandelen av loven, jf. lov av 27. juni 2008 nr. 71. For ordens skyld vil jeg her nevne de aktuelle bestemmelsene dette gjelder: Det er overskriften i kapittel 34, som er endret til: Kapittel 34 Ikrafttreden og overgangsbestemmelser. Videre er det overskriften i lovforslaget § 34-1, som er endret til: § 34-3 Ikrafttreden – byggesaksdelen. Det er overskriften i lovforslaget § 34-2, som er endret til: § 34-4 Overgangsbestemmelser til byggesaksdelen. Og det er satt inn en ny kapitteloverskrift: Kapittel 35 Endringer i annet lovverk. Dessuten er overskriften i § 34-3 endret til: § 35-2 Endringer i andre lover – del II. Disse endringene framgår også av Kommunal- og regionaldepartementets brev av 16. mai 2008, som er inntatt som vedlegg i innstillingen. Som komiteen nevner på side 6 i innstillingen, må lovvedtaket anses som en endringslov på grunn av at lov om plan- og byggesaksbehandling ble vedtatt under behandlingen av Ot.prp. nr. 32 for 2007–2008, som omhandlet plandelen av loven. Dette har komiteen tatt hensyn til ved utformingen av lovvedtakets innledende formuleringer. Jeg vil også gjøre oppmerksom på at komiteen foreslår en liten rettelse i den vedtatte lovs § 34-2 femte ledd, hvor det ved en inkurie er vist til § 1-9 andre ledd andre punktum. Riktig henvisning skal være § 1-9 andre ledd første punktum. Denne endringen foretas i forståelse med Miljøverndepartementet. I forståelse med Kommunal- og regionaldepartementet vil jeg rette en feil i forslagets lovvedtak § 16-3 tredje ledd som skyldes en trykkfeil i proposisjonen. Der er det en henvisning til § 31-9. Riktig henvisning skal være § 31-8.
Bent Høie (Høyre), 2009-03-17:
President! Jeg tror det ble gjort feil under avstemningen av forslag nr. 8.
Bent Høie (Høyre), 2009-03-17:
Jeg tror det ble gjort en feil under avstemningen av forslag nr. 8, som Høyre også står bak. Det ble bare referert at Kristelig Folkeparti og Venstre stod bak.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2009-03-17:
Somsaksordfører Høie redegjorde for, er det særlig kontrollsystemet vi ser forskjellig på. Derfor er det naturlig å rette mitt spørsmål til Høie på det punktet. Høyre mener at revisjonsplikt for alle foretak er en bedre vei å gå enn mer utstrakt bruk av uavhengig kontroll, også bruk av obligatorisk uavhengig kontroll. Mener Høyre virkelig at dette er nok for å få opp kvaliteten på norske bygg framover? Og er ikke Høyre bekymret for at deres løsning vil innbære veldig mye byråkrati og høye kostnader?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2009-03-17:
For det første vil jeg gjenta hva jeg sa i innlegget mitt, at vi ikke vil stenge for den teknologiske utviklingen på energi- og miljøområdet. Det er vi sterkt opptatt av. Så vil jeg si til representanten Høie at vi har et felles ansvar når det gjelder å finne svar på det spørsmålet som Høie stilte, fordi vi har felles målsettinger i klimaforliket, der vi har sagt at vi skal ha en handlingsplan, hvor vi da skal trappe ned bruk av fossile brensler, og at vi skal ha fornybar energi. Denne handlingsplanen var det egentlig en målsetting om skulle vært ferdig i 2008. Den er ikke ferdig ennå. Her er det slik at Regjeringa ganske så sikkert vil ha god dialog med våre partnere i forliket for å finne fram til gode, framtidsrettede svar.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2009-03-17:
Vi nøler ikke, men vi går fram på en fornuftig måte, vil jeg si. Vi er opptatt av forenkling og styrking av kommunens rolle i saksbehandlingen. Før vi eventuelt vil gå for en slik løsning må vi være helt sikre på at det blir en bedre løsning. Det vil handle om å overføre en oppgave som i dag ligger på åtte statlige regionkontorer, til 430 kommuner. Vi må også være sikre på at dette blir en bedre løsning for dem som er parter i en byggesak. Vi må ikke minst også se på kostnadsbildet rundt dette. Derfor er det at vi ikke er med på dette forslaget nå, men vi har ikke stengt igjen døra for at dette kan bli en god framtidig løsning.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2009-03-17:
Jeg vil benytte anledningen til å takke også Kristelig Folkeparti og Bjørg Tørresdal for godt samarbeid om denne saken i komiteen. Men det er noe som forundrer meg litt her, og det er at Kristelig Folkeparti på den ene siden sier at de støtter argumentasjonen knyttet til uavhengig kontroll, men de går altså ikke inn for det. Både i et samfunnsøkonomisk perspektiv og i et forbrukerperspektiv er det mye å oppnå gjennom god og effektiv kontroll utført av kontrollører med kompetanse innen flere fagområder. Dessuten skal kontrollen settes inn på sikkerhetsmessige forhold, hvor kostnadene ved feil er alvorlige. Jeg vil be Kristelig Folkepartis representant om å utdype hvorfor partiet ikke helhjertet slutter opp om innføringen av en slik obligatorisk uavhengig kontroll.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2009-03-17:
Jeg hører Venstres representant prate om at han er opptatt av forbrukernes interesser. Samtidig nøler altså Venstre, i likhet med Kristelig Folkeparti, med å være med på å innføre uavhengig kontroll fordi en ikke vet nok om konsekvensene. Så mitt spørsmål til Venstre er: Er det fortsatt slik at Venstres hovedsvar på de store utfordringene vi ser i denne bransjen når det gjelder byggefeil – som altså koster samfunnet 12–15 milliarder kr pr. år – er å satse på egenkontroll fordi en ikke i tilstrekkelig grad har fått utredet et nytt og mye mer effektivt system?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-17:
Jeg ønsker å følge opp dette med uavhengig kontroll. Mitt spørsmål til representanten Høie er: Ser Høyre verdien av å ha en uavhengig kontroll? Den interne kontrollen er selvfølgelig viktig, men for å sikre at ting blir som man har tenkt, og at det heller ikke blir konkurransevridning i forhold til omgåelse av regelverket, ser ikke Høyre at det er en verdi å ha en uavhengig kontroll?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-17:
Jeg ser naturligvis behovet for å sikre bygninger for alle grupper, men jeg ber om forståelse for at jeg møter som vararepresentant og ikke er fast medlem av komiteen og derfor ikke kjenner diskusjonen som ligger forut for denne debatten. Så jeg vil oppfordre representanten til å rette spørsmålet til statsråden.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2009-03-17:
Vi skulle naturligvis gjerne sett at utviklingen gikk raskere. At vi i SV er utålmodige når det gjelder disse spørsmålene, kommer neppe som noen overraskelse på noen. Men jeg må få si at vi er veldig fornøyd med at vi i dag skal vedta en ny plan- og bygningslov som vil være et viktig skritt i riktig retning, og da tenker jeg spesielt på tilknytningskravet når det gjelder fjernvarme. Så dette er et viktig skritt mot en bedre utvikling. Men som jeg sa, SV er utålmodig, og vi skulle selvfølgelig ønske at skrittene var lengre.