Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-05:
Det er viktig at Stortinget på bred basis kan få diskutere et så viktig politisk tema som den norske folkehelsa. Dersom sentrale myndigheter klarer å legge til rette for at både samfunnet og den enkelte i større grad kan forebygge sykdom og helseplager, vil det ha betydelige og langsiktige positive konsekvenser. En generell bedring av folkehelsa og større innsats på forebygging ville kunne bety til dels store innsparinger for samfunnet. På den måten er dette god samfunnsøkonomi. Denne positive effekten kommer i tillegg til den aller viktigste, nemlig det at enkeltmennesker kan bli spart for lidelser og på den måten får et kvalitativt bedre liv. Dette er hovedmålsettinga for arbeidet med folkehelsa. Skal vi lykkes med det, er det avgjørende viktig at det settes inn betydelig større midler på det forebyggende området i vid forstand, og at folkehelsa blir satt inn i et helhetlig samfunnsperspektiv. Det er dette som er SVs hovedfokusering i denne saken. Det er mye både nasjonal og internasjonal forskning som entydig peker på svært klare sammenhenger mellom en rekke sosiale faktorer på den ene siden og enkeltmenneskers helse på den andre. Derfor forutsetter en generell bedring av folkehelsa at det settes et kritisk søkelys på samfunnsutviklinga på en rekke områder, at sammenhengen mellom folkehelse og samfunnsutvikling blir tydeliggjort, og at denne sammenhengen også får konsekvenser for de politiske valg Stortinget og andre besluttende organer skal ta, ikke bare i helsepolitikken, men i enda høyere grad på andre politikkområder. Det er noen utviklingstrekk som har store konsekvenser for folkehelsa, som SV er særlig opptatt av. Det gjelder: utviklinga av stadig større sosiale og økonomiske forskjeller i landet vårt et stadig tøffere og mer ekskluderende arbeidsliv et økende press fra sterke økonomiske interesser, rettet særlig mot barn og unge økende miljøproblemer både lokalt og globalt Jeg vil sette hovedfokus på de store ulikhetene i helse som har sammenheng med økonomiske og sosiale ulikheter. La meg være helt konkret. Når norske undersøkelser viser at den gjennomsnittlige levealderen for menn i bydelene i Oslo indre øst er ti år lavere enn den gjennomsnittlige levealder for menn i bydelen Vinderen, er dette dramatiske tall. Forskning viser andre slike systematiske sammenhenger mellom sykelighet og dødelighet knyttet til utdanningsnivå, sosial status og inntekt. Det viser seg f.eks. at i barns første leveår varierer omfanget både av langvarig sykdom og sykehusinnleggelser helt systematisk med hvilken sosial gruppe foreldrene tilhører. Derfor er SVs klare konklusjon følgende: Det største potensialet for en bedret folkehelse i Norge i de kommende åra ligger i å utjevne sosiale og økonomiske levekår. Kampen for en bedre folkehelse er fast og uløselig knyttet til kampen for større utjevning og mer rettferdig fordeling. Derfor er det etter SVs oppfatning en svakhet ved Regjeringas strategi i stortingsmeldinga – som ellers inneholder veldig mye bra – at det ikke varsles noen tiltak for å utjevne disse sosiale og økonomiske forskjellene. Et flertall i komiteen, inkludert regjeringspartiene, sier da også i innstillinga at når de sosioøkonomiske ulikhetene i helse har økt de siste 30 årene, henger dette sammen med at de økonomiske og sosiale forskjellene har økt i den samme perioden. Videre sier det samme flertallet at dette fordrer at det settes i verk tiltak som gjør noe med disse forskjellene, og at det hjelper lite å forsøke å behandle symptomene. Derfor har SV i innstillinga fremmet forslag om at Regjeringa må utarbeide en langsiktig strategi for å utjevne de sosiale og økonomiske forskjellene i Norge, for på den måten å bekjempe ulikhetene i helse. Dette forslaget har fått tilslutning fra Arbeiderpartiet og Senterpartiet, og det er jeg glad for, men regjeringspartiene vil ikke være med. Disse partiene sverger heller til den symptombehandlinga som de sjøl i merknadene sier er nytteløs. Når regjeringspartiene og Fremskrittspartiet i sine merknader under kapitlet om utjamning av de sosiale ulikhetene når det gjelder helse, sier at de tre viktigste byggesteinene på dette området er økt innsats på helseovervåking, styrking av forskningen og å bygge opp kompetansen i forvaltninga på dette området, synes jeg at det er veldig tafatt. Vi har god nok forskning på dette området, og jeg tror at vi også har god kompetanse, men det som mangler, er politisk vilje og handlekraft til å sette inn tiltak som virker. Et annet svært viktig område for SV i denne meldinga er barns og unges psykiske helse, der utviklinga de seinere åra er svært bekymringsfull. Også her er vi nødt til å se på ulike sider ved samfunnsutviklinga for å finne årsaker, og vi må angripe disse årsakene dersom det skal være mulig å snu de tendensene som gjør oss urolige. Et stadig mer konkurransepreget samfunn i skole, arbeidsliv og på andre arenaer bidrar til at stadig flere barn og unge opplever ikke å strekke til og utvikler svært dårlige sjølbilder. Dette er et dårlig utgangspunkt for helse. Når det politiske flertallet i denne salen f.eks. gjennomfører en skolepolitikk som bidrar til å øke konkurransepresset i skolen, er dette med på å forsterke en slik negativ utvikling. Jeg vil også peke på den kraftige økningen av ulike typer spiseforstyrrelser, spesielt hos unge jenter. Her er reklameindustriens massive påvirkning i forhold til et perfekt utseende, kroppsfiksering, slanking og kosmetisk kirurgi sterkt medvirkende. Flertallet i komiteen frykter at dersom ikke reklameindustrien og de kapitalinteressene som ligger bak den, blir pålagt restriksjoner på sin kyniske virksomhet, vil disse negative konsekvensene for barns og unges psykiske helse komme til å øke. Jeg vil derfor be helseministeren følge nøye med i denne utviklinga. Jeg minner i denne sammenheng om et Dokument nr. 8-forslag fra SV om forbud mot reklame for kosmetisk kirurgi, som ble behandlet her i Stortinget for noen måneder siden. Jeg regner også med at helseministeren vil merke seg at Stortinget både i forbindelse med fattigdomsmeldinga og nå i forbindelse med folkehelsemeldinga ønsker en vurdering av om andelen på 20 pst. av psykiatrimidlene til kommunene til barn og unge bør heves, og at Stortinget får mulighet til å komme tilbake til dette på en eller annen måte. For å forebygge og ivareta barns og unges helse, både den psykiske og den somatiske, er skolehelsetjenesten helt sentral. Mange steder er denne tjenesten dessverre altfor dårlig utbygd og tilrettelagt, ikke minst gjelder det i de videregående skolene. I et målrettet arbeid for en bedre folkehelse må det derfor satses betydelig større midler både på skolehelsetjenesten og på helsestasjoner for ungdom, som i mange byer og lokalsamfunn er et godt lavterskeltilbud som spiller en viktig rolle i helseforebyggende arbeid blant barn og unge. De frivillige organisasjonene spiller en viktig rolle i arbeidet for å bedre folkehelsa, både i forhold til kultur og fritidstilbud og mer direkte i helserettet arbeid og virksomhet. Forskning slår fast at kultur og kulturell deltakelse gir bedre livskvalitet og bedre helse. Derfor blir det viktig å legge til rette for at både det frivillige og det mer profesjonelle kulturlivet får gode arbeidsvilkår. Mange frivillige organisasjoner utfører også verdifullt arbeid på helse- og sosialområdet på oppdrag fra kommunene. Men i denne konkurransens tidsalder opplever vi at lov om offentlige anskaffelser og konkurranseutsetting presser de ideelle frivillige organisasjonene ut til fordel for rent kommersielle aktører, der økonomisk profitt er en overordnet målsetting for virksomheten. Dette er så alvorlig at denne loven må endres, slik SV ser det. Vi har dessverre ikke fått flertall for det i forbindelse med behandlinga av denne meldinga, men dette er noe vi vil komme tilbake til. Alle er enige om at kosthold er viktig for helsa. For å legge et godt grunnlag for gode spisevaner i tidlig alder støtter derfor SV Dokument nr. 8-forslaget fra Senterpartiet om gratis frukt og grønt til alle elever i grunnskolen. SV er glad for at kvinnehelse har fått en så brei plass både i stortingsmeldinga og ikke minst i komiteinnstillinga. Jeg vil gjerne gi honnør både til saksordfører og til representanten Gunn Olsen for det viktige bidraget de har gitt til dette området i innstillinga fra komiteen. Jeg tar så opp de forslag som SV alene eller sammen med andre har fremmet i innstillinga. Jeg varsler også at SV subsidiært vil støtte innstillingas forslag til vedtak I og VII dersom våre primærforslag faller.