Trine Skei Grande (Venstre), 2002-01-31:
Statsrådens redegjørelse var som musikk i Venstres ører. Jeg har registrert at det også i enkelte andres ører er positivt, og jo flere, jo bedre. Arbeiderpartiet har åpenbart falt tilbake til gamle konservative posisjoner. Det er underlig, og det er faktisk litt skuffende etter all den prestisjen som har vært lagt ned på dette feltet av regjeringen Stoltenberg. Så endte jo heller ikke det så bra. Det jeg var veldig glad for i dag, var innlegget til Karin Andersen. Hun sa at SVs visjon muligens er en annen enn Regjeringens, og jeg synes ikke forskjellen er så stor. SV angir egentlig mer konstruktive og radikale toner enn hva Arbeiderpartiet gjør her, selv om vi fikk et lite tilbakeslag ved representanten Holmås. Det er også mye propaganda og mange symboler i denne politiske debatten. De som påstår det er ren Høyre-politikk i betydningen svekkelse av staten og svekkelse av fellesskapet, har ikke hørt godt nok etter, eller så har de kanskje en annen agenda. Vi i Venstre deler idégrunnlaget i denne redegjørelsen. Det er en grunnleggende god sosialliberal politikk der mennesket, ikke systemet, settes i sentrum. Det er en fundamentalt annen tilnærming enn den tradisjonelle sosialdemokratiske. Venstre er også glad for fokuseringen på desentralisert effektivisering. Senterpartiet ved Meltveit Kleppa har derimot tatt et ideologisk sjumilssteg bort fra troen på lokaldemokratiet til en sosialistisk likhetstankegang langt til venstre for det SV har stått for. Venstres grunnsyn på samfunnet handler om frihet og ansvar. Staten er til for borgeren, ikke omvendt. Redegjørelsen og Regjeringas planer er gjennomsyret av denne holdningen, og det er Venstre veldig glad for. Borgerne skal føle at «du er sjefen» når de møter staten, som også var Venstres slagord denne valgkampen. Vi ønsker en sterkere, effektiv og aktiv stat. Uten reformer og fornyelse vil velferdsstaten forvitre i et stadig større pengesluk, og det blir stadig vanskeligere å tilfredsstille borgerenes forventninger. I sentrumsregjeringa tok Venstre initiativ til prosjektet «Et enklere Norge». Det arbeidet videreføres og utvikles nå i den nye regjeringa. Poenget er at hverdagen skal bli enklere for enkeltmennesker og for næringslivet. I dag er det offentliges hjelp så innviklet at man må være frisk for å være syk, og man må være ressurssterk for å være ressurssvak. Et enklere Norge er faktisk sosialt utjevnende. Også på enkelte andre områder gjenkjenner vi gode Venstre-forslag, som f.eks. solnedgangslovgivning, skille mellom statens rolle som eier og kontrollør og en samordning av service knyttet til arbeid, trygd og sosiale tjenester. Vi håper selvfølgelig at dette blir forløperen til vår visjon om borgerlønn – en garantert minsteinntekt som folk kan få uten å bli klientifisert eller omfattet av kontrollerende byråkrati. Det er sagt en del om konkurranseutsetting og såkalt privatisering. Begrepene blandes, muligens i et bevisst forsøk på å få til forvirring. Redegjørelsen er klar når det gjelder det offentliges ansvar. Ut fra det er Venstre overhodet ikke redd for at frivillige organisasjoner og private bedrifter slipper til i offentlig tjenesteyting. Poenget er at det offentlige skal styre, det må være en profesjonell kjøper, en profesjonell anbyder som lar tjenestene utføres så effektivt som mulig, og man får da den kvaliteten man forventer. Så må man selvsagt diskutere grenser for hva man er villig til å la andre gjøre, og i Venstre syns vi at grensen klart går ved å konkurranseutsette myndighetsutøvelse. Frihet er grunnbegrepet i et sosialliberalt grunnsyn, fordi vi tror frihet fører til ansvar og engasjement. Denne friheten må også mennesker i forvaltningen føle. Venstre vil slippe byråkratene fri. Inngjerding av offentlig ansatte til detaljbestemmelse av alle slag hindrer sunn fornuft og fører til at ingen ting blir gjort i frykt for å gjøre noe galt. La oss heller ta sjanser. La det være ankemuligheter for brukere som eventuelt blir utsatt for urimelige avgjørelser. Delegering, desentralisering, lokal frihet og lokalt ansvar skal være hovedprinsipper for effektivisering, sa statsråden. Det er Venstre hjertens enig i. Det samme gjelder nødvendigheten av at de ansatte medvirker i prosessen. Offentlig ansatte blir oftest urettmessig utsatt for kritikk fra dem som møter byråkratene, kritikk som oftest skyldes systemet og nettopp mangel på frihet og ansvar. Slipp byråkratene fri! Et eksempel på effektivisering når det gjelder offentlige ressurser, er innkjøpspolitikken. Det er viktig at konkurransepolitikken skjerpes, og at det offentliges innkjøp bli mer kostnadseffektivt. En statlig innkjøpsportal for elektronisk handel kan gi store effektiviseringsgevinster. I Askim sparte man 3,5 mill. kr bare på fakturabehandling. Det er penger som kan komme godt med til andre formål. Men Venstre er også opptatt av småbedriftenes muligheter ved offentlige innkjøp og vil komme tilbake til denne saken. Mangel på arbeidskraft er et problem i Norge, og det vil bli større om relativt få år. Det offentlige må i stigende grad konkurrere om knapp arbeidskraft, og vi vil også måtte rekruttere fra utlandet i større grad. Venstre og Regjeringa vil ha et nytt regime for arbeidsinnvandring, der rekruttering og integrering blir et større ansvar for arbeidsgiverne. Jeg syns denne debatten har vært politisk avklarende. Den viser hvor vi har de radikale og hvor vi har de systembevarende krefter i denne saken. Venstre befinner seg i en radikal, nytenkende politikk basert på at enkeltmenneskenes frihet og vår felles velferd skal stå i sentrum.