Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-06-16:
Trygg, sunn og næringsrik mat er utgangspunktet for at vi fungerer som mennesker. Norske bønder leverer hver dag slik mat og drikke til de fleste av oss. For det fortjener de en stor takk. De fortjener at vi som forbrukere verdsetter det og sender dem en tanke i ny og ne. Det tror jeg de aller fleste av oss gjør. Selv om vi er uenige i denne saken om hvor stor budsjettstøtten skal være, hvilke målpriser vi skal ha, hva som skal inkluderes i jordbruksfradraget og ikke, og hvor stor inntektsveksten faktisk er eller ikke, setter vi alle pris på den jobben bøndene gjør hver eneste dag. Da jordbrukets organisasjoner valgte å bryte forhandlingene før de i det hele tatt var i reelle forhandlinger, tok de en kalkulert risiko. De visste at utgangspunktet for Stortinget er statens tilbud. Slik var det også i 2012, da de brøt etter tre dager – én dag mer enn de brukte i år. Dette har vært tradisjon ved alle brudd, bortsett fra da Kristelig Folkeparti satt i opposisjon til Høyre- og Fremskrittsparti-regjeringen. Nå er Kristelig Folkeparti veldig opptatt av at Stortinget må følge sedvanen og vedta statens tilbud. Det skal bli spennende å se hva Kristelig Folkeparti gjør ved neste korsvei, når de sitter på vippen eller i opposisjon igjen. Det er aldri godt å si hvilken vei den høna sparker. Fremskrittspartiet mener at statens tilbud på 962 mill. kr skal ligge til grunn for det Stortinget foretar seg i dag. Men vi mener at Stortinget bør gjøre noen klare prioriteringer før vi sender tilbake tilbudet til fordelingsforhandling mellom partene i oppgjøret. For oss handler det bl.a. om å forsterke kanaliseringspolitikken. I de aller beste kornområdene bør det dyrkes korn. Det er ikke så mange prosent av landets areal som ligger til rette for kornproduksjon. Derfor bør det prioriteres. Vi foreslår at partene halverer beitetilskuddet i sonene 1 og 2, og at man prioriterer utmarksbeitetilskudd i øvrige områder i større grad. Vi mener også det er viktig å gjøre oss mindre avhengige av import til fôr, særlig med tanke på de ressursene vi har tilgjengelig. Vi foreslår derfor at grovfôrets relative konkurransekraft bør styrkes gjennom å redusere prisnedskrivningen fra korn til kraftfôr. Det vil også føre til mer beite og pleie av kulturlandskapet i utmarksstrøk. Stortinget kommer sannsynligvis til å takke nei til titalls nye distriktsarbeidsplasser i både Tolga og Namsos i dag. Konkurranse i meierimarkedet har vært viktig for de fleste partier i rundt 25 år, helt siden Arbeiderpartiets Gunhild Øyangen åpnet for konkurranse. Men fortsatt er det slik at Tine har mellom 70 og 100 pst. markedsandel for de ulike produktene. Dessverre svikter Arbeiderpartiet og regjeringspartiene distriktene når de sier nei til vårt forslag om å slå sammen distribusjonstilskuddet og det generelle tilskuddet, slik at Synnøve Finden kan utløse store investeringer i Innlandet og i Trøndelag. De sier også nei til at denne produsenten kan ta igjen produksjon av yoghurt. Ikke nok med at regjeringspartiene sier nei til dette i dag – Landbruksdirektoratet varsler at de ønsker å fjerne distribusjonstilskuddet i PU-ordningen. Jeg skjønner at direktorat og departement er to forskjellige ting, men faktum er jo at Bollestad og den borgerlige regjeringen med vidåpne øyne sitter og ser på at eget direktorat sender ut et varsel som i praksis vil torpedere hele melkeforliket fra 2007. Det vil ødelegge den lille fliken vi har av konkurranse i dag. Noen har sagt at regjeringen har blitt en slags administrasjonsregjering uten visjoner og vyer for hvor samfunnet skal, en slags Bondevik III-regjering. På dette området har de kritikerne rett. Vi trenger mer konkurranse, ikke mindre, hvis målet er at folk skal drikke mer melk og spise flere meieriprodukter, og slik vil også innovasjonen øke. En stor del av debatten de siste månedene har sirklet rundt det såkalte bondeopprøret og diskusjonen om at disse ikke kjenner seg igjen i tallene i det som heter totalkalkylen. Det er ikke så veldig rart. Den viktigste grunnen er at norsk jordbruk er veldig mangfoldig. 32 pst. av bøndene hadde i 2019 ingen skattbar næringsinntekt fra jordbruket. Mer enn halvparten, 56 pst. av brukerne, hadde en næringsinntekt fra jordbruket på under 100 000 kr. Det gir liten mening å sammenligne lønn med næringsinntekt. Lønn eller arbeidsinntekt er i stor grad en objektiv størrelse. Det er ikke næringsinntekt. Den er avhengig av muligheter, trusler og valg den enkelte næringsaktør foretar seg. Derfor vil det alltid være noen eller mange som ikke kjenner seg igjen i tallene. Med det tar jeg opp våre forslag.