Børge Brende (Høyre), 2000-10-19:
Finanskomiteens innstilling til ny lov om innskuddspensjon er et viktig bidrag til å bygge ned klasseskillet mellom dem som har pensjonsordninger i arbeidsforhold, og de nærmere en million arbeidstakere som i dag bare har ytelsene fra folketrygden å falle tilbake på når de blir pensjonister. Mange små og mellomstore bedrifter som tidligere har funnet tradisjonelle ytelsesordninger for dyre, vil nå vurdere innskuddsordningene som mer økonomisk overkommelige og forutsigbare. Det er på høy tid at innskuddsordningene også blir innført i Norge. Dette er jo pensjonsordninger som internasjonalt har vist seg å fungere like bra for arbeidstakere som ytelsesordninger, samtidig som innskuddsordningene har vist seg å være mindre økonomisk risikofylt for den enkelte bedrift. Innskuddspensjon kjennetegnes ved at arbeidsgiver innbetaler et bestemt årlig beløp til en innskuddskonto. Utbetalt alderspensjon består av innbetalte innskudd og avkastning på disse. I dagens arbeidsmarked er det et sterkt behov for større fleksibilitet og valgfrihet i utformingen av pensjonsordningene i arbeidslivet. Mens alle arbeidstakere i offentlig sektor har gode og garanterte tjenestepensjonsordninger, er det kun hver tredje arbeidstaker i privat sektor som har tjenestepensjonsordninger i tillegg til folketrygden. Svekkelsen av folketrygden de siste par tiårene, tilleggspensjonsbiten, har skapt et behov og ønske om nye tjenestepensjonsordninger. Det kan illustreres ved følgende regneeksempel: Hvis man har tjent 300 000 kr i gjennomsnitt gjennom yrkeskarrieren, som er noen tusen kroner under gjennomsnittlig arbeidsinntekt i Norge i henhold til nasjonalbudsjettet, så får man en folketrygdpensjon på 145 000 kr. Tjener man 300 000 kr, får man altså en folketrygdpensjon på 145 000 kr. Hvis man har en tjenestepensjon gjennom det offentlige som gir en kompensasjonsgrad på 66 pst. og har tjent 300 000 kr gjennom hele karrieren, så vil man sitte igjen med en årlig pensjon på ca. 197 000 kr. Så de millioner av arbeidstakere som er uten tjenestepensjon, vil få en pensjon på 145 000 kr, og de som har en tjenestepensjon, vil få en årlig pensjon på nærmere 200 000 kr. Dette skaper et klasseskille mellom pensjonister som ikke har stått nok i fokus, og som vi mener at det er større mulighet til å rette opp når man nå også får etablert innskuddsordningene, for det er mange bedrifter som synes at de tradisjonelle ytelsesordningene er for kostbare, og ikke minst for uforutsigbare. Man vil forplikte seg til en årlig innbetaling, men ikke noe utover det. Denne erkjennelsen har faktisk også trengt inn i LO, som nå har snudd i denne saken. LO har vært en av dem som har støttet etableringen av innskuddsordninger fordi det kan gi et tilbud til mange av dem som ikke har tilbud om tjenestepensjon. En spørreundersøkelse nylig viste at 4000 bedrifter som ikke har pensjonsordning, har planer om å etablere innskuddsordninger, og det er jo en lovende start, selv om det er langt frem til den millionen uten pensjonsordning i arbeidsforhold. Jeg synes også at når man sammenligner f.eks. lønnsnivået i privat sektor med offentlig sektor, hører det med at man i offentlig sektor ikke bare har nettopensjonsordninger, man har bruttopensjonsordninger, og alle har det. Som sagt er det bare en tredjedel i privat sektor som har det. Regjeringen anslår faktisk i nasjonalbudsjettet at opptil 40 000 arbeidstakere til neste år får tjenestepensjonsordninger som en følge av etableringen av innskuddsbaserte ordninger. Gjennom behandlingen av lov om foretakspensjon i vår og nå ved etableringen av innskuddsordningen har det skjedd store fremskritt i forbedringene av regelverket for tjenestepensjonsordninger i Norge. Stortinget har ved behandlingen av begge lovene foretatt endringer i lovutkastet som etter min mening vil øke utbredelsen av tjenestepensjon i privat sektor, gi større fleksibilitet og avtalefrihet, og øke folks bevissthet om pensjonssparing. Finanskomiteen har, som jeg har nevnt, gått inn for en rekke endringer i Regjeringens lovforslag. Blant annet åpner man for parallelle ordninger, hvilket gir mulighet for innskuddspensjon og foretakspensjon i samme bedrift. Regjeringen forutsettes å gjennomgå virksomhetsreglene med sikte på å forenkle og modernisere rammebetingelsene snarest mulig. En slik gjennomgang vil forhåpentligvis gi forsikringsselskapene anledning til å tilby enklere og lettere forståelige pensjonsprodukter også i konkurranse med utenlandske aktører, og det blir også mer like rammebetingelser for livselskapene i konkurranse med andre som kan levere den type spareprodukter. Finanskomiteen gir også uttrykk for en positiv holdning til kombinerte ordninger, hvilket gir mulighet for å ha innskuddsbasert pensjonsordning på toppen av foretakspensjon. Det vil si at mange bedrifter i privat sektor ikke har den samme kompensasjonsgraden som man har i offentlig sektor. Flere av de store bedriftene har en kompensasjongrad på 60 pst. Man kan tenke seg å gi noe i tillegg, men da tar man ikke sjansen på den risikoen som ligger i en kompensasjonsgrad på 66 eller 70 pst.; man legger en innskuddsordning på toppen av det. Det synes jeg man bør ha mulighet til, og håper at den gjennomgangen som Regjeringen er bedt om å foreta på det punktet, også vil konkludere i så måte. Komiteen har gått inn for høyere maksimale innskuddssatser enn det Regjeringen la opp til, og en oppmykning av reglene for kollektivt investeringsvalg. Forslaget om obligatorisk årlig nullprosentsgaranti bortfaller. Hadde forslaget fra Regjeringen om en obligatorisk årlig nullprosentsgaranti blitt stående – i strid med Kredittilsynets klare anbefaling – ville det ha vært meget uheldig. Det ville ha lagt en kraftig demper på mulighetene til å ta risiko og i neste omgang mulighetene for høyere avkastning, som igjen ville ha ført til et rimeligere pensjonsprodukt, slik at flere bedrifter hadde sett seg i stand til å levere et produkt til den millionen som er uten tjenestepensjoner i dag. Komiteens flertall sier nei til forslaget om skatteinnstramning på premiefond og innskuddsfond, og jeg håper også at det blir flertall for det samme når statsbudsjettet skal behandles. Det var nemlig i sistnevnte dokument Regjeringen foreslo innstramninger. På den ene siden ønsker Regjeringen at flere skal få tjenestepensjon, mens de samtidig skjerper beskatningen som en følge av dette. Hvor er logikken? Muligheten for å lukke eksisterende ytelsesordninger har også komiteen åpnet for, slik at de som i dag er inne i en ytelsesordning, får rett til å stå i ordningen frem til pensjonsalder. Samboerdefinisjon skal samordnes med øvrig regelverk innenfor forsikring, som er et vesentlig krav fra komiteen. Regjeringens forslag i forbindelse med statsbudsjettet om skatteinnstramninger har komiteen avvist, og håper, som jeg har nevnt tidligere, at dette også blir fulgt opp nå i de forhandlingene som vil skje i Stortinget i tiden fremover om budsjettet. Man har også foretatt regelverksendringer for bruk av underleverandører, slik at man kan få en mer fleksibel produktutforming. Det er faktisk fra komiteen foretatt en del endringer underveis. En del foretas direkte i loven nå, og vil få virkning når loven trer i kraft. Men samtidig er det også en del konstitusjonelt bindende vedtak som nå foreligger i innstillingen, som Regjeringen bes om å gjennomgå og komme tilbake til Stortinget med, for det kreves en skikkelig gjennomgang. Jeg håper at Regjeringen vil gjøre det raskest mulig, og forhåpentligvis i forbindelse med den proposisjonen som er varslet i høst om en gjennomgang av foretakspensjon og investeringsvalg i de pensjonsordningene. Hvis man ikke har tid til det, håper jeg at det ikke lar vente på seg for lenge, og at man kommer med tilbakemeldinger på det som komiteen nå har bedt om.