Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-01-29:
Det Venstre oppfatter at interpellanten stiller spørsmål om både på parlamentarisk og folkelig norsk, er om Regjeringen egentlig er i ferd med å skaffe seg en plan innenfor planen fordi det har vært skrint med penger. Jeg oppfatter at statsråden sier at planen, altså forskningsmeldingen, ligger fast, slik at spørsmålet om det er en reserveplan, om det er en plan B, oppfatter jeg som gravlagt, i den forstand at plan A, forskningsmeldingen, ligger der. Jeg er også enig med statsråden i at forskningsmeldingen, med alle sine virkemidler, selvfølgelig ikke forhindrer at de satsingsområdene som er der, spisses både mot fornybar energi og mot klimautfordringene. Tvert imot kan man si at klimaforliket som er inngått, gjør at man på noen punkter kan komme i nærheten av noen av ambisjonene i forskningsmeldingen. Så er det slik på det området - og jeg har lyst til å si det - at den forskningsmeldingen vi har, skal strekke seg mot 2010. Når det gjelder klimaet, vet vi at et møte i København i 2009 er en viktig milepæl - da er man helt nødt til å se på hvordan det står til med den kunnskap man har, i forhold til de målene man har satt seg. Jeg synes det er grunn til å si det. Det som virkelig bekymrer Venstre, er hva slags langsiktighet, hva slags forutsigbarhet man har når det gjelder forskning - for jeg oppfatter at det er det som er statsrådens hensikt. Uavhengig av den debatten vi har om rammer - jeg skal la den debatten ligge nå - er hva som skjer med det som er helt avgjørende for forutsigbarheten og langsiktigheten, nemlig frihetsmarginene du har innenfor de økonomiske rammene. La oss ta dem i tur og orden og starte i næringslivet. Vi starter med SkatteFUNN-ordningen, som den sittende regjering - riktignok før statsråden tiltrådte den, men hun er medlem av Regjeringen - strammer inn, byråkratiserer. Så har vi heldigvis ganske nylig fått en gjennomgang av SSB, som sier at ordningen med SkatteFUNN er svært bra, den fungerer, den gir gode resultater. Da er Venstres budskap i denne salen at man får ta konsekvensen av det. Og i valget mellom det å lage en tilskuddsordning uten noe tak, som på finansdepartementalt norsk også er en måte å skape en binding på over lang sikt, sier man at alternativet er å bygge på skatteincentiver, skattestimulanser. Venstres råd er å gå tilbake til det når vi har fått en så tung og skikkelig evaluering som vi har fått fra SSB. Det er en måte å gjenskape forutsigbarhet og langsiktighet på i innsatsen for viktige deler av næringslivet, spesielt de små og mellomstore bedriftene. Når det så gjelder Regjeringens egne virkemidler, var jo fondet i og for seg et stortingsforsøk, et politisk forsøk på å skape en langsiktig binding i økonomien. Det er klart at når man på indre bane i Regjeringen opplever at avkastningen av fondet rett og slett brukes til løpende utgifter, betyr det at den langsiktige bindingen for å skape frihetsmarginer, for å tenke nytt og tenke strategisk, innsnevres vesentlig. Det å gjenerobre handlefrihet for avkastning av fondet er ganske viktig for å skape langsiktighet og forutsigbarhet i forskningen. Når det gjelder Forskningsrådet, skal det være rådgivende for Regjeringen, og Forskningsrådets råd er i inneværende budsjett - som statsråden har arvet, men likevel er forpliktet av - stort sett ikke fulgt. I tillegg er Forskningsrådet satt under nitid detaljadministrasjon ved at det er utsatt for detaljerte instrukser. Da er det jo ingen frihetsmarginer igjen. Når Forskningsrådets budsjett på toppen av det er krympet, er man til de grader satt under detaljstyring av en administrasjon som bryter med ethvert forsøk på å tenke langsiktig - langsiktighet er noe som jeg oppfatter er interpellantens hensikt - og jeg oppfatter at statsråden har vilje, men så er det evnen og leveringsmuligheten som er det neste punktet. På samme måte er det slik at kutt i basisbevilgningene til norske universiteter og høyskoler også rammer langsiktigheten i den forstand at man får pinefulle diskusjoner om hvorvidt man skal kutte på kvaliteten i undervisningen - vi har en svær sak nå om kvalitetsreformen i høyere utdanning - og forskningen. Tar vi så en visitt til det nabolandet vi besøkte, Sverige, er det mulig at det er en «gysare» i noen sammenhenger å vite at svenskene faktisk har en fireårig budsjettproposisjon - en proposisjon - og i mitt språk betyr en proposisjon noe som er mer enn en melding. De har altså en proposisjon som går på noen viktige satsingsområder i svensk politikk, som ligger der som en kjerne, og som absolutt alle som driver med forskning, kan forholde seg til. Jeg vil si det slik at det å gjenerobre handlefrihet for Forskningsrådet, for avkastning av Forskningsfondet, gjeninnføre SkatteFUNN og styrke basis, er å gjøre noe av det som jeg også oppfatter er interpellantens hensikt, nemlig å skape langsiktighet og forutsigbarhet innenfor områdene. Det er dette som er de formidable utfordringene som statsråden står overfor. Venstre er sterkt for at disse frihetsmarginene skal være der, og vi mener også at vi skal ta lærdom av dem som på utvalgte områder skjønner at budsjetter må strekke seg over mer enn ett år, være flerårige, slik som også Fremskrittspartiets representant tok opp her i dag.