Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-06-08:
«Samfunnsutvikling krever helhetssyn» er overskriften på et av kapitlene i regionmeldingen. Det er jeg aldeles enig i, men jeg så fort at det er vesentlig forskjell på det regjeringen mener med helhetssyn, og det Senterpartiet mener med helhetssyn. Regjeringen og beklageligvis også stortingsflertallets helhetssyn på samfunnsutvikling er at færre fylker, sentralisering og lengre avstand mellom folk og folkevalgte er tidens svar på god samfunnsutvikling. Jeg og Senterpartiet har et annet syn. Vi mener antall fylker, i likhet med antall kommuner, må bestemmes ut fra den store variasjonen dette landet er preget av. Det største fylket i landet, Finnmark, er minst i folketall. Det minste, Oslo, har flest innbyggere. Finnmark og Oslo utvikler seg begge best om politikkutformingen skjer ut fra de lokale forholdene som preger disse fylkene. Det er vanskelig å se for seg at samfunnsutviklingen i Finnmark blir bedre om de regionale oppgavene knyttet til samferdsel, videregående skoler, regionale kulturtiltak og planlegging blir løst av politikere som dekker store deler av Nord-Norge. Folk i Finnmark mener det ikke er slik, men det mener tydeligvis regjeringen og stortingsflertallet. De vil ikke ta hensyn til det lokale. Målet om ti fylkeskommuner er viktigere enn hva innbyggerne mener. Senterpartiet ønsker å styrke det folkevalgte regionale nivået. Det vil vi gjøre ved å tilføre fylkeskommunene oppgaver som i dag er tillagt statlig forvaltning, som fylkesmennene, direktoratene og annen statlig sektorforvaltning. Senterpartiet fremmer i innstillingen til regionmeldingen et forslag som inneholder 14 forslag til konkrete oppgaveoverføringer til fylkeskommunene. Våre forslag er ikke knyttet til en forutsetning om endringer i fylkesstrukturen. Vi har 19 fylkeskommuner, som alle er fullt ut i stand til å ta på seg nye og større oppgaver. Det bør det iallfall ikke være noen tvil om. Regionmeldingen bærer preg av at den ikke er regjeringen Solbergs ektefødte barn. Den er ikke båret fram av entusiasme for de folkestyrte fylkeskommunene. Som jeg nevnte i en replikk, sa statsministeren i Adresseavisen den 9. april: «Regionreformen er ikke vårt prosjekt. Den er noe vi har lagt frem fordi Venstre, KrF og resten av stortinget har bedt oss om det.» Det var altså alle partier, unntatt regjeringspartiene, som i innstillingen om kommuneproposisjonen for 2015 klart ga uttrykk for at det er behov for folkevalgt styring på regionalt nivå, og at dette må være et grunnleggende prinsipp for arbeidet med endringer i kommunestrukturen. Flertallet sa også at eventuelle endringer i fylkesstrukturen må, på samme måte som endringer i kommunestrukturen, bygge på lokale ønsker. Jeg tror jeg har alle fra dette flertallet med meg når jeg mener at regjeringen ikke følger opp denne flertallsmerknaden på en særlig offensiv måte. Vi forutsatte at regjeringen skulle presentere en regionmelding der det ble fremmet konkrete forslag til overføring av oppgaver fra statlig sektor til folkevalgte fylker. I stedet velger regjeringen å diskutere antall fylker uten konkrete forslag til oppgaveoverføring. Igjen begynner disse reformene i feil ende. Fylkesinndelingen her i landet er styrt av regional identitet – og også styrt av det som vurderes å være en hensiktsmessig struktur med tanke på oppgaver som skal løses, og med tanke på samarbeid med kommunene. Vi har de siste årene hatt to vurderinger av endret fylkesstruktur, i Agder-fylkene og i Trøndelags-fylkene. I Agder endte det med status quo, for Trøndelags-fylkene vil vi i dag vedta sammenslåing. Den regionale inndelingen av statlig forvaltning er først og fremst styrt av sektorspesifikke interesser. Koordinering med fylker og kommuner blir lite vektlagt, og det har ført til en svært ulik geografisk inndeling. Vi er enige om at grensene i statlig regionforvaltning må tilpasses bedre til fylkesgrensene. Jeg er imidlertid ikke enig med dem som mener at større fylker er en forutsetning for at disse tilpasningene skal komme på plass. Vi trenger ikke å skru sentraliseringsskruen ytterligere til. Jeg merker meg at regjeringspartiene og Venstre viser til sin inngåtte avtale om det kommunale inntektssystemet der de sier at kommunereformen må legge til rette for større kompetansemiljøer i hele landet. Det står at arbeidet med å lokalisere nye og eksisterende arbeidsplasser utenfor Oslo skal forsterkes. Da er spørsmålet mitt: Hva har de gjort? Det er jo ikke noe nytt i disse målformuleringene. Til slutt ønsker jeg å ta opp Senterpartiets forslag i innstillingen.