Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-10-10:
Det er sant, som finansministeren sa i en TV-debatt, at Kristin Halvorsen er ganske god som kommentator og først og fremst det, og særlig når det gjelder å kommentere andre politikeres gjøren og laden, opptreden og kroppsspråk. Jeg synes ikke det er det viktigste. Jeg synes faktisk at jeg med rak rygg i dag har forsvart et statsbudsjett. Det har jeg gjort, og det kommer jeg til å gjøre. Det gjør jeg fordi jeg ikke ønsker at folk, kommuner og bedrifter skal få økt rente. Det hjelper ikke med de millionene som Kristin Halvorsen vil dele ut til ulike grupper, hvis disse får en langt større regning enn hennes økte påplussingsforslag. Og så er det interessant at når opposisjonslederne Stoltenberg, Hagen, Enoksen og Halvorsen skal tegne bilder av den politiske parlamentariske situasjonen, blir disse bildene veldig taktisk preget, og det viser seg at bildene er innbyrdes motstridende og ikke henger i hop. Enoksen mener at Regjeringen allerede er ensidig avhengig av Fremskrittspartiet. Kristin Halvorsens budskap er at nei, dere må gjøre dere avhengige av Fremskrittspartiet, slik at vi får klare ansvarsforhold. Det henger ikke i hop. Regjeringen har vist at vi kan samarbeide med ulike parti. Når det gjaldt de store sakene i vår, gjorde vi opp revidert og kommuneøkonomien med Fremskrittspartiet, vi gjorde opp forsvarsplanen, trygdeoppgjøret og jordbruksoppgjøret med Arbeiderpartiet, og vi gjorde opp klimapolitikken og bio- og genpolitikken med SV. Men det er jo dette som er opposisjonens problem, fordi de vil gjerne ha en fast blokk av Regjeringen og Fremskrittspartiet. Man får ikke skikkelig tak på Regjeringen fordi vi ikke er slik. Jeg beklager, men Enoksen vil ikke få det bildet han er ute etter. Så sier Kristin Halvorsen at jeg har visst glemt at jeg ikke leder en sentrumsregjering. Jo, jeg er fullstendig klar over hvilken regjering jeg leder. Jeg har vært med både i sentrum-Høyre-regjering tidligere og i sentrumsregjering. Men det er også et faktum at denne regjeringen har opposisjon på begge sider, av Fremskrittspartiet og av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, skjønt det er jo ikke noen enhetlig opposisjon, for de tre spriker jo i alle mulige retninger. Dermed er det også, som det var for sentrumsregjeringen, mulig å finne løsninger begge veier. Det har vi også gjort, og jeg skammer meg overhodet ikke over det. Summen av det kan bli en god politikk. Og så til slutt alle løftene. Jeg kan være enig med partikollega Jon Lilletun i at det av og til kan bli mye. Men en må også når en ser på realiseringen av løftene, ta hensyn til at en er i et samarbeid og inngå kompromiss. Det avgjørende for oss er at det går klart i riktig retning: skoleopprustingen er i gang, barnehageplasser og priser. Det er et historisk stort løft vi nå tar i dette budsjettforslaget. Det går i den retning vi er enige om. Kollektivsatsingen har vi påbegynt. Men det er jo lett for SV å kritisere, som aldri har vært i et forpliktende samarbeid. Og hvis SV skal inn i regjering med Arbeiderpartiet en gang, skal de sannelig få oppleve at alle de løftene Kristin Halvorsen har kastet ut på Karl Johan og andre steder – her tror jeg hun går oss alle en høy gang –vil hun selvsagt ikke i et kompromiss med Arbeiderpartiet, som har til dels andre prioriteringer, kunne innfri 100 pst. Dette er et fireårsprogram. Vi er foreløpig ett år ut i perioden. Det må en også tenke litt på.