Kristin Clemet (Høyre), 2003-11-05:
Representanten Lena Jensen legger til grunn at inntaksordningen i videregående opplæring i Oslo har ført til sterk segregering. Videre ligger det implisitt i spørsmålet at skolens høye andel minoritetsspråklige elever er årsaken til at «skolen sliter med læringsmiljø, språkutvikling og fallende karakternivå». Inntaksordningen for videregående opplæring er skoleeiers ansvar, i dette tilfellet Oslo kommune. Forskjellen mellom de skoleeierne som har vedtatt fritt skolevalg, og de som ikke har det, ligger i inntaksprosessen. Fylker som har fritt skolevalg, tar hensyn til elevenes ønsker både om skole og om studieretning. I fylkeskommuner uten fritt skolevalg tas det bare hensyn til ønsket om studieretning. Men også ved inntak til en populær studieretning i fylker uten fritt skolevalg vil det i siste instans være karakterer som bestemmer hvem som blir tatt inn, slik det for øvrig var i Oslo tidligere. Spørsmålet om fritt skolevalg har i tillegg sterk sammenheng med skolestrukturen. Fylkeskommunene har ansvar for å tilrettelegge sine tilbud i videregående opplæring slik at det er en god spredning mellom skolene når det gjelder hvilke studieretninger, fag og satsingsområder de ulike skolene tilbyr. Kort oppsummert kan inntaksprosessen ta hensyn til både karakterer og bosted, eller bare karakterer. Vi vet at Oslo kjennetegnes av sterk bostedssegregering, og dette fører til at det ikke er gitt at inntak basert på bosted vil gi større heterogenitet. I grunnskolen er inntakssystemet basert på bosted. Vi vet at mange grunnskoler har en like høy andel minoritetsspråklige elever. Svakheter ved ett inntakssystem må således veies mot svakheter ved andre inntakssystemer før man trekker bastante konklusjoner. Oslo-skolen er i dag en flerkulturell skole som skal tilby kvalitativt god opplæring for alle elevene. Bedre læringsresultater og et godt læringsmiljø er en utfordring for alle skoler, og formidling av holdninger og forventninger til elevene er nødvendig både for minoritets- og majoritetsspråklige elever. En god skole legger til rette for en undervisning som er tilpasset hver enkelt elev og setter i verk nødvendige tiltak for å stimulere til et godt læringsmiljø. Tidligere i år har vi sett at barnetrinnet i Oslo-skolen i løpet av ett år oppnådde en svært god forbedring i leseferdigheter blant elever med minoritetsbakgrunn. Nyere undersøkelser fra NIFU viser at det fra 1994 frem til 2002 har funnet sted en betydelig forbedring i gjennomføringen blant minoritetsspråklige elever i videregående opplæring, spesielt på allmennfag. Høsten 2002 ble gjennomføringen målt i forhold til elever som begynte i videregående opplæring som 16-åringer i 2000. Det var om lag like mange som fulgte normal progresjon blant majoritets- og minoritetsungdom. Utdannings- og forskningsdepartementet er imidlertid oppmerksom på at det er behov for en særlig innsats overfor språklige minoriteter og vil i nær fremtid legge frem en strategiplan med flere tiltak som tar sikte på å bedre opplæringen for minoritetsspråklige elever. Jeg synes det er synd om elever med minoritetsbakgrunn skal beskyldes for å forringe læringsmiljøet ved en skole og vil påpeke at alle skoler må satse på kvalitetsutvikling uavhengig av andel minoritetsspråklige elever. Oslo har flere eksempler på skoler som har slitt med svak søking og dårlig gjennomføringsgrad i videregående opplæring, men som har snudd utviklingen og oppnådd svært gode resultater i forhold til både læringsutbytte og -miljø. Kvalitetsheving i skolen må være et felles løft for skole, skoleeier og statlige myndigheter.