Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-05-07:
Det er svært bekymringsfullt at det i løpet av de to-tre siste årene er blitt konstatert at det samlede risikonivået på norsk sokkel er i ferd med å øke. Dette har skjedd selv om det har vært en klar reduksjon av risikonivået, dersom vi ser dette over en lengre periode på 15-30 år. Årsaken til denne negative trenden innen HMS i petroleumsvirksomheten de siste årene er ifølge stortingsmeldingen bl.a. de mange og omfattende endringsprosesser som er blitt gjennomført på 1990-tallet. I meldingen vises det til at både organisatoriske, teknologiske og operasjonelle effektiviseringstiltak ble iverksatt uten at det samtidig ble fokusert tilstrekkelig på hvilke konsekvenser disse effektiviseringstiltakene kunne få for helse, miljø og sikkerhet. I tillegg til dette er det indikasjoner på at manglende ivaretakelse av krav i gjeldende HMS-regelverk er en medvirkende faktor til det reduserte sikkerhetsnivået. Fremskrittspartiet er på denne bakgrunn meget positiv til at det er fremmet en egen stortingsmelding som drøfter dette viktige temaet. Norsk petroleumsvirksomhet fremstod på 1980-tallet som en foregangsnæring innen helse, miljø og sikkerhet. Dette skjedde etter at norsk petroleumsnæring hadde tapt stor tillit, først ved Bravo-utblåsingen på Ekofisk i 1977, der 15 000 tonn olje forurenset Nordsjøen, og deretter i 1980 da den hittil alvorligste ulykken som har rammet petroleumsvirksomheten på norsk sokkel, skjedde, da «Alexander L. Kielland» havarerte og 123 mennesker omkom. Disse dramatiske hendelsene bidrog til at det ble fokusert sterkt på sikkerhet og arbeidsmiljø i Nordsjøen på 1980-tallet. Resultatet av dette intense arbeidet for økt sikkerhet i Nordsjøen ble oppbygging av en høy kompetanse på HMS-området – en HMS-kompetanse som trolig er betydelig større i petroleumsindustrien enn den er i annen norsk industri i dag. Den negative trenden ble den gang snudd etter disse alvorlige hendelsene, og sikkerhetsresultatene på norsk sokkel de siste 20 årene har derfor vært positive, på tross av at virksomheten i Nordsjøen ofte er en farefull og tøff arbeidsplass. Men denne positive HMS-utviklingen sett over de siste 20 årene kan også ha blitt en sovepute. På slutten av 1990-tallet ble det som kjent fra stadig flere hold hevdet at sikkerheten ikke lenger ble like høyt prioritert som tidligere. Det ble meldt fra om stadig flere nestenulykker og uønskede situasjoner. Det hele toppet seg sommeren 2000 da fagforeningene erfarte at sikkerheten ikke lenger var så god som den hadde vært tidligere. Dette brakte Oljedirektoratet sterkt på banen, og det ble lagt grunnlag for en positiv dialog mellom partene, noe som igjen har lagt grunnlag for at det nå er grunn til å se lysere på sikkerhetsarbeidet innen petroleumsvirksomheten framover. Det er i denne sammenheng positivt at Regjeringen og Stortinget gjennom denne meldingen klargjør målene for den videre utviklingen på helse-, miljø- og sikkerhetsområdet for petroleumsvirksomheten på norsk sokkel. Alle partier er enige om at målet må være at petroleumsnæringen skal være en foregangsnæring innenfor HMS-arbeidet, og dette er selvsagt både gledelig og positivt. Det er også prisverdig at departementet gjennom nært samarbeid med arbeidsgiver- og arbeidstakersiden samt med enkeltaktører etter beste evne har søkt å identifisere problemene som er oppstått, for å kunne sette inn de rette tiltakene for å bringe HMS-arbeidet tilbake i den rollen det fortjener. Det er også fornuftig å satse på fornyet og forsterket partssamarbeid og arbeidstakermedvirkning for å sikre og utvikle tilsyns- og regelverksmodeller som er à jour med den teknologiske og operasjonelle utviklingen. Det er absolutt fornuftig å legge opp til at kunnskapsutvikling og satsing på HMS-området må følge den teknologiske utviklingen, slik at HMS-innsatsen makter å holde tritt med det kontinuerlige omstillingsarbeidet som en til enhver tid må forvente vil finne sted i oljebransjen. De alvorlige menneskelige og samfunnsmessige konsekvenser av storulykker gjør det helt nødvendig med en sterk og vedvarende HMS-fokusering på alle områder og i alle faser av virksomheten i Nordsjøen. At hovedansvaret for HMS er plassert hos arbeidsgiver og operatørselskaper, er selvsagt helt riktig, men også den enkelte arbeidstaker må ansvarliggjøres dersom man skal lykkes fullt ut med å snu de siste årenes negative HMS-trend. Et sanksjonssystem med en variert virkemiddelstruktur er derfor avgjørende. Vedvarende brudd på gjeldende HMS-regelverk skal og må derfor få konsekvenser for både operatører og arbeidstakere. Streng bruk av sanksjonsmidler er et effektivt virkemiddel for å ansvarliggjøre aktørene og ha en forebyggende effekt. Fremskrittspartiet er opptatt av at det etableres et høyt sikkerhetsnivå i norsk petroleumsvirksomhet – dette både sett i forhold til den økonomiske betydningen for landet, i forhold til det risikobildet petroleumsvirksomheten representerer og ikke minst i forhold til sikkerheten for den enkelte arbeidstaker. Fremskrittspartiet mener at det å opprettholde en meget høy grad av sikkerhet i petroleumsvirksomheten bidrar til å forebygge risikoen for storulykker samt redusere risikoen for skader og dødsulykker blant ansatte og andre som arbeider ute på norsk sokkel. Når det gjelder lisenskomiteene og arbeidstakermedvirkning der, vil jeg kort få legge til at jeg for så vidt prinsipielt ikke nødvendigvis er imot det, men vi har tatt den stilling at en arbeidsgruppe først må se nærmere på dette. Så får vi se hva den kommer fram til og ta endelig stilling da. Fremskrittspartiet vil iallfall, av de grunner som jeg har redegjort for, gi sin tilslutning til og anbefale innholdet i denne stortingsmeldingen om sikkerhet i norsk petroleumsvirksomhet i Nordsjøen.