Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-18:
Å binde landet vårt sammen har vært en viktig oppgave til alle tider. Med politikk og teknologi har vi gjennom generasjoner trosset naturkrefter og overvunnet vårt krevende landskap. Det er gjort store løft på samferdselsområdet, men fortsatt står det betydelige utfordringer foran oss. Vi må derfor ta vare på de verdiene som allerede er lagt ned i infrastrukturen for transport. Samtidig er det viktig å investere i ny infrastruktur som bygger opp om verdiskaping og flere arbeidsplasser, og som binder landet enda tettere sammen. I Nasjonal transportplan 2014–2023 satses det på tiltak både i byene og i distriktene, slik at hele landet kan ta del i en positiv samfunnsutvikling. Norge er en hav- og kystnasjon. Havområdene våre er om lag sju ganger større enn Fastlands-Norge, og kystlinjen med viker og fjorder er lengre enn jordens omkrets rundt ekvator. Og de fleste av oss har et forhold til kysten og havet: Havet gir oss mat og energi og er en viktig transportåre. Mange bor og arbeider langs kysten, og enda flere tilbringer fritiden sin der. Vår styrke og posisjon som hav- og kystnasjon skyldes ikke bare naturgitte forhold, men kan også tilskrives vår vilje og innsats for å bygge ut infrastruktur langs kysten. En slik infrastruktur er viktig for petroleumsaktiviteten, for industriarbeidsplasser, for fiskeriene, for sjømatnæringen og ikke minst for turistnæringen. La meg også slå fast at sjøtransport er en viktig og velfungerende del av det norske transportsystemet. Mer enn 40 pst. av det totale godstransportarbeidet innenlands utføres av skip, og i utenrikshandelen er sjøtransporten helt dominerende. Det er likevel sånn at mer gods kan og bør fraktes sjøveien, for sjøtransport er forbundet med lave kostnader til infrastruktur, sjøtransport legger begrenset beslag på areal, og sjøtransport kan avhjelpe kø, trengsel og vedlikeholds- og investeringsbehov på veiene. Sjøtransport er videre en sikker transportform som også bidrar til sikrere veitransport ved å fjerne flere tunge kjøretøy fra landeveien. God infrastruktur er – kombinert med maritime tjenester, som f.eks. los og overvåking av skipstrafikken – viktige sjøsikkerhetstiltak som bidrar til å forhindre skipskollisjoner, grunnstøtinger og uønskede hendelser til sjøs. I tillegg er skip effektive – med lavt energiforbruk og lave klimagassutslipp. Derfor er det gode grunner til at regjeringen vil at mest mulig av veksten i de lange godstransportene kommer på bane og sjø, og at vi vil utøve en politikk som legger til rette for at godstransporter overføres fra vei til sjø. Jeg er derfor veldig godt fornøyd med at det i Nasjonal transportplan 2014–2023 ligger en offensiv satsing på 19,4 mrd. kr rettet mot sjøveien og maritim transport. Det tilsvarer en økning på 55 pst. i forhold til budsjettet for 2013, mens økningen er på 180 pst. om en sammenligner med nivået i 2005. Det vil si at nivået er nesten tre ganger så høyt som det var da den rød-grønne regjeringen tok over i 2005. For sjøtransportsektoren har regjeringen disse hovedprioriteringene i Nasjonal transportplan 2014–2023: tiltak i en egen nærskipsfartstrategi farledsutbedringer – herunder verdens første skipstunnel maritim trafikkovervåking drift, vedlikehold og fornyelse av navigasjonshjelpemidler havneinfrastruktur i Longyearbyen og utvikling av BarentsWatch transportplanlegging og kystforvaltning forsking og utredning om godstransport og kombinerte transportløsninger. Hvert år passerer det en halv million trailere over Svinesund, og vi vet at godstransporten vil øke betydelig i de nærmeste årene. Regjeringen har derfor i Nasjonal transportplan satt av 3 mrd. kr til tiltak for å få mer gods over på sjøveien. For hvert skip som fylles opp, sparer vi veiene – og skjermer dem som ferdes der – for om lag 200 trailere. Innenfor rammen av en nærskipsfartstrategi vil vi utforme tiltak som stimulerer til økt bruk av nærskipsfart, utforme en tilskuddsordning for statlig støtte til investeringer i utpekte havner, og vi vil utforme en tilskuddsordning for havnesamarbeid og godskonsentrasjon. Og vi vil ikke minst styrke forskning og utredning om godstransport på sjø og kombinerte transportløsninger, for som kjent har jo de fleste varene lengre transportbehov enn fra én havn til den neste – man må finne de gode, kombinerte transportløsningene. De tre første punktene som jeg nevnte her, representerer noe helt nytt. Dette er et nytt virksomhetsområde som vil bidra til å tydeliggjøre og synliggjøre Kystverket som etat for havne- og sjøtransport. I disse dager arbeides det med å konkretisere tiltakene så langt det er mulig innenfor retningslinjene til regelverket for statsstøtte. Planen er at strategien skal legges fram i august. Når tiltakene vil bli endelig utformet og satt i verk, vil avhenge av behandlingen i ESA. I tillegg skal vi, i samarbeid med transportører og vareeiere, kartlegge godsstrømmer, logistikktrender og samspillet mellom sentrale aktører i godsmarkedet. Hensikten er å få et best mulig grunnlag for å vurdere potensialet for effektiv overføring av godstransport fra land til sjø. Oppsummert mener vi at vi har levert en transportplan for kysten som det er grunn til å være svært godt fornøyd med. Det er også tilbakemeldingene vi får fra de ulike aktørene. Samtidig er det helt klart at vi ikke kan stå her i denne salen og vedta mer gods på sjø. Vi er helt avhengig av at næringsaktørene bidrar til å nå målet, og at transportnæringen samtidig finner fram til løsninger som er attraktive for transportkjøperne. Transportplanen som behandles her i dag, vil bety mye for den maritime sektoren, og den bygger i tillegg opp om miljøpolitikken og næringsutviklingen rundt om i hele landet. Med den politikken som regjeringen nå har trukket opp i Nasjonal transportplan, blir det lagt til rette for at transportører og vareeiere kan vurdere sjøtransport med nye øyne.