Ingunn Foss (Høyre), 2018-06-14:
Stortinget skal i dag behandle jordbruksoppgjøret for 2018, og jeg vil starte med å takke komiteen for samarbeidet og ikke minst komitésekretæren vår, Marit Halleraker, og de andre i administrasjonen. Regjeringens mål for landbrukspolitikken er å gi bønder muligheter til å utnytte potensialet på eiendommen sin og skape et levedyktig landbruk gjennom å legge til rette for økt matproduksjon og lønnsom drift i hele landet. Jordbruket er viktig for matproduksjon, næringsmiddelindustri, beredskap, bosetting og ivaretakelse av kulturlandskapet. Jordbrukets krav ble lagt fram 26. april og statens tilbud 4. mai. Den 7. mai meddelte jordbrukets forhandlingsutvalg at de ville gå i forhandlinger. Kravet fra jordbruket var på 1 830 mill. kr. I kravet prioriterte de bl.a. produksjoner med muligheter for produksjonsøkning, driftsvansker, små og mellomstore melkebruk samt styrking av velferdsordningene. Staten viste i sitt tilbud til at jordbrukspolitikken har en omfattende målmatrise, hvor kryssende hensyn må avveies mot hverandre. Jordbruket ligger an til å få 6 pst. høyere inntektsvekst i perioden 2014–2018 enn vanlige lønnsmottakere, til tross for inntektssvikt de to siste årene. Resultatsvikten skyldes i stor grad overproduksjon av svin, sau/lam og egg. I statens tilbud ble det særlig lagt vekt på å prioritere inntektsmuligheter i produksjoner med markedsmuligheter samt å styrke grunnlaget for den geografiske produksjonsfordelingen, styrke miljø- og klimaarbeidet, prioritere områder med driftsvansker og styrke velferdsordningene. Det er også tatt hensyn til at de som nå får størst kostnadsøkning, er de som henter en vesentlig del av inntektene sine fra markedet. Den 16. mai inngikk partene avtale med en ramme på 1 100 mill. kr. Jeg vil berømme jordbruksorganisasjonene og staten for enigheten, som er oppnådd i en svært krevende situasjon med overproduksjon. I avtalen erkjenner jordbruket at de har ansvaret for overproduksjonen og inntektstapet som følge av dette. Avtalen styrker norsk matproduksjon og vil bidra til et aktivt landbruk over hele landet. Strukturgrepene som ble foretatt i 2014, ligger fast, og det blir ikke innført nye produksjonstak og begrensninger. For ikke å stimulere til ytterligere overproduksjon prioriterer avtalen områder med markedsmuligheter. Den prioriterer kornproduksjon i gode kornområder og beiting og grasproduksjon i distriktene. Melkebruk på mellom 15 og 30 kyr blir prioritert, og innenfor eksisterende ordninger prioriteres driftsvansker for å sørge for at mindre areal går ut av drift. Jordbrukspolitikken legges om i en mer klimavennlig retning gjennom en sterk satsing på klima- og miljøvirkemidler. Velferdsordningene i jordbruket blir styrket, og partene er enige om å sette i gang et arbeid i svinenæringen for bedre markedsbalanse og dyrevelferd. Jeg er veldig glad for at alle partene ble enige, noe som bare har skjedd 6 ganger i løpet av de siste 14 årene. I den åpne høringen i komiteen uttalte Norges Bondelag at de er fornøyd med at det var mulig å komme fram til enighet om en jordbruksavtale. Norsk Bonde- og Småbrukarlag uttalte at de er tilfreds med at en i år lyktes med å finne fram til en enighet med hensyn til både rammens størrelse og ikke minst fordelingen av rammen. Gartnerhallen uttalte at de er fornøyd med at planteproduksjon og spesielt frukt og grønt er prioritert i årets jordbruksoppgjør. Og bringebærprodusent Karl Petter Vintland, naboen min, som jeg besøkte i helga, var også strålende fornøyd med oppgjøret. Det er også et historisk godt oppgjør – det beste på flere tiår. Helt til slutt i mitt hovedinnlegg vil jeg gjøre oppmerksom på at regjeringspartiene ved en feiltakelse er med på to merknader som vi ikke skulle vært med på. Det gjelder side 13, andre spalte, setningen som starter med «Inntektssvikt på grunn av markedsubalanse» og første avsnitt under overskriften «15–30-kyrs bruk» på side 15 i innstillingen. Da ser jeg fram til en god debatt.