Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2017-01-31:
Jeg tror at vi, uavhengig av hvilke regjeringer vi har hatt, kan slå fast at Norge har arbeidet aktivt for å styrke gjennomføringen av menneskerettighetene både nasjonalt og internasjonalt – et arbeid som er godt forankret innenfor FN-systemet, i den europeiske menneskerettskonvensjonen og i flere andre menneskerettskonvensjoner. Fem sentrale menneskerettskonvensjoner er også gjort til norsk lov gjennom menneskerettsloven, blant dem finner vi den europeiske menneskerettskonvensjonen, FN-konvensjonen om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter og barnekonvensjonen. Det er også verdt å presisere at Norge, i motsetning til en rekke andre land, har gjort sentrale menneskerettskonvensjoner til intern rett med forrang foran annen lovgivning. Det betyr at norske domstoler på selvstendig grunnlag kan anvende disse på konkrete saksforhold. Det er også verdt å poengtere at sentrale menneskerettskonvensjoner anvendes som rettskilder i domstolene på denne måten – bare det understreker det sterke menneskerettighetsvernet som er i Norge. Det er viktig å få fram at Norge allerede er part i FN-konvensjonene om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter, om barns rettigheter og om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne. Det får også være inngangen til denne debatten om hvorvidt Norge skal gi sin tilslutning til de tre valgfrie protokollene om individklageordninger, som denne meldingen omhandler. Det har vært to åpne høringer i forbindelse med behandlingen av denne meldingen, og komiteen har med respekt lyttet til de merknadene mange organisasjoner og Utenriksdepartementet har fremmet i tilknytning til denne saken. Både i meldingen og gjennom høringene framkom det argumenter som taler for å slutte seg til de nye individklageordningene med den begrunnelsen at de vil styrke individenes rettsstilling og gjennomføringen av konvensjonene i Norge ytterligere. Ett eksempel er hensynet til barnets beste, men også om dette hensynet er godt nok ivaretatt, noe som gjenspeiler seg i forslag nr. 6, fra Venstre. Når flertallet i komiteen ikke fremmer forslag om norsk tilslutning til disse tre individklageordningene nå, er det fordi det knytter seg betydelig usikkerhet til konsekvensene av norsk tilslutning. Felles for de tre nye individklageordningene er at selv om konvensjonsorganenes generelle kommentarer og anbefalinger i forbindelse med statenes periodiske rapporter gir en viss pekepinn om hvordan de tolker konvensjonene, har man etter flertallets oppfatning ikke kunnet danne seg en klar oppfatning av hvordan de vil tolke konvensjonene i individklagesaker. Denne oppfatningen forsterkes når flertallet også er kjent med at barnekomiteen foreløpig ikke har realitetsbehandlet en eneste individklagesak og de to andre konvensjonsorganene bare har behandlet noen få saker. Det er bl.a. uklart i hvilken grad statene vil tilkjennes en skjønnsmargin når det gjelder realiseringen av økonomiske og sosiale rettigheter. I tillegg har flertallet vektlagt at en eventuell uttalelse fra FN-komiteen om brudd på forpliktelsene vil kunne gripe inn i grunnleggende politiske spørsmål som kan medføre krav om vesentlige lov- og budsjettendringer. Flertallet i komiteen stiller seg derfor bak regjeringens beslutning om ikke å fremme forslag om norsk tilslutning til individklageordningen til konvensjonen om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter. Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, SV og Kristelig Folkeparti legger fram et forslag der de ber regjeringen komme med en ny utredning av hvorvidt Norge bør ratifisere tilleggsprotokollen av barnekonvensjonen så snart komiteen har behandlet et antall saker som gjør det mulig å vurdere deres praksis. Hele komiteen er videre kjent med at konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne er en ikke-diskrimineringskonvensjon, og støtter derfor regjeringens vurdering av at bestemmelsene i denne konvensjonen i utgangspunktet er bedre egnet for internasjonal individbehandling. Komiteens flertall vil derfor ikke på det nåværende tidspunkt gi sin tilslutning til individklageordningene for barnekonvensjonen og konvensjonen om rettighetene til mennesker med nedsatt funksjonsevne. Komiteen har også merket seg at regjeringen vil fortsette arbeidet for å styrke gjennomføringen av disse konvensjonene nasjonalt og internasjonalt, og vil understreke betydningen av at dette arbeidet gis høy prioritet. Så forutsetter jeg at representanter fra de andre partiene vil argumentere for sine forslag i tilknytning til denne innstillingen.