Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2013-06-04:
Jeg tror saksordføreren har helt rett: Det er en svært viktig sak, og det er ganske bred enighet om at vi skal ha solide banker i Norge. Bankene er jo selve navet i økonomien. Det er de som sørger for kredittilgang, og det er av hensyn til økonomien, og den totale aktiviteten i økonomien, at man regulerer bankene, ikke av hensyn til bankene selv. Jeg vil også gi finansinstitusjonene ros på mange måter. De har respondert på forventede økte krav helt siden finanskrisen inntrådte i 2008. Derfor har vi banker som er ganske godt forberedt på en del av kravene. Det er også stor enighet om at erfaringene fra 20 år siden lærte oss ganske mye, og at vi har «husholdert» bra. Det har vært god regulering av norske finansinstitusjoner, og det har vel noe å si både for at vi har en finanssektor som er av rimelig størrelse i forhold til økonomien totalt sett, og for at vi har solide banker. Så jeg vil slutte meg til saksordføreren om at det er bred enighet om de overordnede målene, at solide banker er viktig, og at finansinstitusjoner har evnen til å rive hele økonomien over ende hvis det går riktig galt, sånn som vi har sett ute. Dette står en samlet komité bak. Samtidig må det være grunn til å påpeke at målet er bevegelig, på den måten at det ikke er enkelt å definere hva som er det optimale nivået. Det gjenspeiler også departementets egne henvisninger til utredninger rundt hva som er det riktige kapitalnivået i bankene. For det er klart at kredittregulering har en motvekt mot dette med vekstevne og finansiering av utvikling ute i økonomien. For dem som har registrert det, har vi akkurat hatt besøk av en ganske velrennomert professor fra utlandet, Stiglitz, og han har vært rimelig kritisk til en del av de tiltakene som Europa har satt i gang i etterkant, og måten det er gjort på, både i form av at man har hatt lite fokus på innstrammingseffektene som mange av tiltakene har hatt, og også at man har hatt lite fokus på konkurransen. Det gjelder både i USA og i Europa, og det er en del av det vi påpeker i vår merknad, at det er sider ved dette som er ekstremt dårlig utredet i regjeringens proposisjon. Det er noe helt annet enn å rette kritikk mot at man faktisk går i en retning, for det er vi enige om. Men det er en del faktorer her som det er uhyre vanskelig å finne riktig nivå på. Derfor har vi bedt om at man også følger ganske nøye med. For hvis man lytter til Stiglitz og dette med konkurranse, når det gjelder «too big to fail», som kanskje ikke er en særlig problemstilling i Norge, rett og slett fordi vi ikke har så store finansinstitusjoner, sier han at tiltakene etter finanskrisen har gjort situasjonen enda verre fordi man ikke har hatt fokus på konkurransen i markedet. Når det gjelder det å samle overskudd, bør ikke saksordføreren og komitelederen være overrasket over at kursene går opp i banker og finansinstitusjoner, når myndighetene pålegger dem at de skal samle opp mye mer kapital. Det burde jo være av det mest selvfølgelige her i verden at når vi pålegger bankene å samle mye mer kapital, vil også kursene gå opp, for noen må jo eie den kapitalen, og det er faktisk aksjonærene. Da er det et poeng å ha fokus på konkurransen, sånn at man sikrer at konsumentene ikke skal betale altfor mye av det. Vi savner en diskusjon om hvordan man faktisk kunne gjøre det enklere med nyetableringer av banker, og hvordan man kanskje kunne skille mellom små banker som ikke er systemkritiske, og som ikke vil kunne velte en hel økonomi, og de store. Her er det mange ting som kunne diskuteres. Motsykliske buffere har noen sider ved seg som avgjort bør kunne diskuteres. Til tidsfrister og vekting: Det eneste vi har sagt der, er at vi ønsker en harmonisering med Norden for øvrig, sånn at vi ikke stiller norske finansinstitusjoner i ytterligere konkurranseulempe med utlånet. Det mener vi er ganske fornuftig å følge med på. Vi har også i ettertid registrert signaler som ikke kommer veldig sterkt fram i proposisjonen, der man har lagt en aktivitetsskatt på finanssektoren død. Det mener vi er veldig fornuftig, for det ville vært en ytterligere avgift som konsumentene og forbrukerne hadde måttet betale.