Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 1998-11-03:
Stortinget vedtok før sommerferien at inntektene fra selskapsskatten i fremtiden skal tilfalle staten og ikke kommunene. Dette vedtaket vil få betydelige økonomiske konsekvenser for flere kommuner i Rogaland. Sola kommune vil eksempelvis tape ca. 9 mill. kr årlig. I fremtiden vil tapet kunne bli enda større fordi inntektene fra selskapsskatten fra kommunene på Nord-Jæren forventes å vokse, bl.a. fordi næringslivet i dette distriktet har gode konjunkturer. For Solas vedkommende er situasjonen den at flere store bedrifter nylig har flyttet sine hovedkontorer til kommunen, og store bedrifter i kommunen har de siste årene gjennomført betydelige investeringer. Om noen år – når disse investeringene er skattemessig avskrevet – vil bedriftene få større skattemessig overskudd og betale mer skatt enn i dag. Stavanger kommune har de siste årene fått fra 5 til 10 pst. av sine skatteinntekter fra selskapsskatten. Kommunene kan selvsagt få tapet av skatteinntekter fra selskapsskatten kompensert gjennom økte overføringer og endringer i skattøre. Men det betyr at kommunenes inntekter i mindre grad enn tidligere vil være avhengig av kommunenes egen innsats, eksempelvis i form av tilrettelegging for nyetableringer og betjening av eksisterende næringsliv gjennom tilrettelegging av tomter, utbygging og forbedringer av vegnett og annen infrastruktur. Kommunenes avhengighet av staten vil bli forsterket, stikk i strid med eksempelvis Senterpartiets program, hvor det heter: «Senterpartiet mener at kommunene bør gjøres mindre avhengige av staten.» Samtidig vil selvsagt kommunene bli mindre interessert i å etablere og utvikle næringsvirksomhet. Det vil være mer lønnsomt å prioritere bruk av arealer til boligformål fremfor næringsformål og heller satse på at omkringliggende kommuner føler et større ansvar for å skaffe til veie arbeidsplassene. En slik utvikling vil ikke fremme ønsket om full sysselsetting, men på sikt resultere i økt arbeidsledighet. For Stavanger kommune er bortfallet av selskapsskatten spesielt uheldig, fordi det faller sammen med at Miljøverndepartementet har nektet kommunen å bygge et tilstrekkelig antall boliger til byens innbyggere. Etter anbefaling fra Landbruksdepartementet har Miljøverndepartementet brukt plan- og bygningslovens muligheter til å endre Stavanger bystyres vedtak fra 29. september 1997 om kommuneplanens arealdel, slik at det ikke blir noe av de nye boligfeltene på Madla og utvidelsen av Forus industriområde. Miljøverndepartementet setter med andre ord ned foten for den planlagte omdisponeringen av 425 dekar landbruksområde til byggeområde. Dette skjer til tross for at Stavanger allerede har sikret 95 pst. av landbruksområdene innenfor bygrensen med faste grenser på arealplankartet. Det finnes innenfor Stavanger kommunes grense i dag over 100 bondegårder. Stavanger er i dag Norges tettest befolkede by med 2,7 personer pr. 1 000 m2 tetthetsareal og den eneste norske byen som har økt tettheten de siste årene. Stavanger har planlagt etter en moderat vekst på 1 pst. årlig fremover. Miljøverndepartementet mener at veksten kan reduseres til 0,7 pst. pr. år, noe som er totalt urealistisk så lenge veksten i regionen er dobbelt så stor. Et annet alternativ for Stavanger vil selvsagt være å tette igjen luftehullene for befolkningen ytterligere ved å bygge ned grønne lunger og store hager. Det vil selvsagt gjøre Stavanger til en mindre trivelig by å bo i. Konsekvensene av at Stavanger kommune tvinges til å redusere boligbyggingen til langt under det reelle behovet, vil åpenbart bli høyere boligpriser, med de konsekvensene vi alle vet det medfører for folks private økonomi, utflytting av ungdom og sosiale problemer, i tillegg til dårligere kommuneøkonomi og dermed dårligere tilbud til byens befolkning. Miljøverndepartementets inngripen er med andre ord ødeleggende for Stavanger og for trivselen til byens innbyggere. Men det er kanskje ikke hovedpoenget. Hovedpoenget er den maktarrogansen og den totale mangel på respekt for lokaldemokratiet som det selvsagt er når et vedtak i et bystyre som ble gjort med 66 mot 11 stemmer, så vidt jeg husker, settes til side gjennom et diktat fra høyere myndigheter. Det var Venstre, Senterpartiet og SV som utgjorde det lille mindretallet i Stavanger bystyre. Nå har det tydeligvis vært hensiktsmessig for noen av disse partiene å ta revansj gjennom et regjeringsdekret etter beste tradisjon fra de gamle kommuniststatene. Detaljstyringen fra Miljøverndepartementet er nærmest ubegrenset. La meg eksempelvis for kuriositetens skyld sitere hva departementet skriver om det planlagte boligområdet på Tasta i Stavanger, som departementet godtar: «Hovedutfordringen er å finne fram til løsninger som gir høy arealutnyttelse og samtidig sikrer gode fellesarealer. I tillegg kan det være interessant å fokusere på miljøvennlig materialbruk, redusert energibruk, minimering av parkeringsarealer m.m.» Hva skal Stavanger kommune med egne byråkrater og egne politikere så lenge Miljøverndepartementets ekspedisjonssjef og miljøvernminister Guro Fjellanger detaljstyrer byen? Jeg har tatt meg den frihet å bla litt i valgprogrammene til regjeringspartiene for å se hva disse partiene forteller velgerne om hva de mener om lokalt selvstyre. Senterpartiet slår fast følgende: «Lokale folkevalgte organer må gis økt myndighet og ansvar.» Og videre: «Større reell makt til folkevalgte organer, ikke minst i kommuner og fylkeskommuner, er en forutsetning for at folk skal finne det meningsfylt å engasjere seg i politisk arbeid og ta ansvar for samfunnsutviklingen.» Både Senterpartiet og miljøvernministerens parti, Venstre, har programfestet at det lokale selvstyret må grunnlovfestes. Med så mange sentralistiske politikere i den norske regjeringen som vi i dag har, kunne det faktisk kanskje være en god ide, så slapp vi å bli sentralstyrt fra Oslo.