André Oktay Dahl (Høyre), 2010-03-04:
Jeg tror statsråden står opp om morgenen og går sent til sengs, så jeg regner med at saken kommer før sommeren. Den er også varslet i april, så vidt jeg har fått med meg. Jeg har lyst til å berømme statsråden og flertallet for å komme Høyre og opposisjonen i møte, da dette er et felt hvor vi tverrpolitisk har stått sammen. Jeg har også lyst til å berømme statsråden for den innsatsen i det offentlige rom som han personlig har gjort i forhold til å rette fokus mot overgrep mot barn, som kampsak for ham selv og Regjeringen. Det er jo en forutsetning for at domstolene skal kunne utvikle den rettspraksis som vi alle sammen ønsker, hvor det er større samsvar mellom de straffene som utmåles for denne type kriminalitet, enn ved annen type kriminalitet. Selv om det strafferettslig kan sies å bli mer rettferdighet, er imidlertid ikke straff fra samfunnets side overfor en gjerningsperson nødvendigvis det som en utsatt blir bedre av. Altfor ofte stopper debattene der, og medieskinnet stopper. Traumene og skammen hos den utsatte blir ikke borte med et trylleslag ved at gjerningspersonen tas og straffes, og fordommene blant folk flest og ellers også i hjelpeapparatet blir heller ikke borte. Det har noen ganger vært litt rart å være vitne til hvordan veldig mange mennesker blir forferdelig provosert og sinte når det skjer en voldtekt, men så begrenses engasjementet til å kreve strengere straffer, mens de samme menneskene samtidig vender seg borte fra den utsattes historie. Det kan sikkert være mange grunner til det, f.eks. at det føles for privat og for ille å ta inn over seg. Men i hjelpeapparatet møtes mange jenter og gutter fortsatt med fordommer hvis de ikke inntar den offerrollen som man forventer at de skal innta. Ei tilsynelatende sterk og tøff jente har noen ganger vanskeligere for å kreve sin rett enn den jenta som ligger i fosterstilling og gråter, sånn som en del forventer at et «skikkelig» offer skal oppføre seg. Dessverre har vi ikke kommet lenger enn at jenter med korte skjørt, og som kanskje heller ikke engang er jomfruer, på en måte forventes å takke seg selv hvis de blir utsatt for et overgrep. Det er kanskje grunnen til at det blir såpass mye overfokus på overfallsvoldtekter, som er 20 pst. av voldtektene, mens de 80 pst. som skjer via bekjente eller familie, ikke får samme oppmerksomhet, eller også straffes mildere. En overfallsvoldtekt regnes dessverre som en «skikkelig» voldtekt, mens man i en del andre situasjoner har en tendens til å lempe ansvaret over på den utsatte, i form av at det legges for stor vekt på den fysiske voldsbruken, fremfor på totaltbildet. Man trenger rett og slett ikke å bruke så mye makt mot et barn for å få det til å gjøre som en voksen vil, det holder å manipulere. Jenter og gutter i en sårbar livsfase kan også manipuleres ganske lett. Jeg håper at statsråden og flertallet sammen med opposisjonen blir enige om å støtte et annet Dokument nr. 8-forslag som nå ligger til behandling i komiteen, nemlig forslaget om å etablere et eget tverretatlig senter à la CEOP-senteret i England, for å koordinere arbeidet mot overgrep mot barn og ungdom bedre. Det er behov for kompetanseheving, kunnskap, bedre holdninger og at hvert enkelt voldtektsoffer eller barn som har blitt utsatt for overgrep, behandles som et individ med større grad av forståelse for at alle har sin egen historie, reagerer ulikt og kanskje stikk i strid med hva en del ville trodd var en såkalt naturlig reaksjon på det de ble utsatt for. Å få fortgang i arbeidet med heving av straffene er bra, men jeg vil igjen si at Høyre er glad for at statsråden og flertallet støtter vårt forslag og fremlegger sak i pakt med det i vår. Jeg håper også at han kan bekrefte at han vil medvirke til at vi parallelt får opprettet et senter à la CEOP. Jeg vil avslutningsvis stille et konkret spørsmål som ligger i gaten for dette som handler om overgrep mot barn, incest og voldtekt, og det er et konkret spørsmål knyttet til tiltak som ikke handler om straff, men om hjelp til utsatte, som man hadde store forhåpninger til, nemlig den såkalte Landsdekkende telefon for Incest- og seksuelt misbrukte, som ble åpnet i 2006, og som driftes av Incestsenteret i Vestfold. Jeg har fått med meg at det råder en del bekymring knyttet til driften av denne, statistikk, tilgjengelighet og hvorvidt denne nå kan sies å være reelt sett landsdekkene, samt kvalitetssikringen av denne såkalte landsdekkende telefonen. På Høyres vegne var det nødvendig å si noen av disse tingene, for jeg synes at i den offentlige debatt blir det en tendens til å fokusere på plakater og den type ting og ikke like mye på ofrene og hva de opplever etter at kameraene er slått av, og de faktisk ikke får den hjelpen de trenger. Jeg synes det er viktig å straffe strengere, i pakt med annen type alvorlig kriminalitet. Jeg synes det er desto viktigere at man fokuserer på offeret, for det er offeret som har det verst, ikke samfunnet som står og ser på.