Trond Helleland (Høyre), 1999-05-10:
Jeg vil i innlegget mitt fokusere på de positive signalene som ble gitt i redegjørelsen vedrørende konkurranseutsetting, bestillerrollen/utførerrollen og brukerorientering. Jeg var litt inne på det også i replikken, og jeg synes det er et framskritt at statsråden i det hele tatt bruker slike begreper. Så kan vi håpe at dette vil manifestere seg i Regjeringens politikk framover. Det er imidlertid det jeg dessverre må trekke i tvil – i hvert fall så langt. Jeg skal gjennom noen eksempler påvise Regjeringens dobbeltkommunikasjon i forhold til dette. I redegjørelsen sies det, under overskriften «La staten konkurrere med seg selv og andre»: «I offentlig tjenesteproduksjon kan det være hensiktsmessig å skille mellom bestillerrollen og produsentrollen. Som bestiller har det offentlige først og fremst ansvaret for å definere innholdet og sette krav til kvalitet på tjenesten, og kontrollere at kravet etterleves.»Og videre:«Selv om bestilleransvaret for en tjeneste er offentlig, trenger ikke nødvendigvis stat og kommune å ha ansvaret for å produsere tjenesten.» Dette er veldig bra – på papiret. Spørsmålet er om Regjeringen vil følge opp i handling. På hvilke områder vil dette bli fulgt opp i praksis? Vil f.eks. Regjeringen legge til rette for at private eller organisasjoner kan eie og drive sykehus for det offentlige etter anbud? Statsråden sier klart i sin redegjørelse at det offentlige har et ansvar for sykehus, eller for helse, sosiale tjenester og undervisning. Dette er vi skjønt enige om. Høyre har heller aldri vært uenig i det. Men spørsmålet er om dette vil manifestere seg i at staten virkelig kan ta ansvaret, og la andre utføre jobben. Mange kommuner har gått foran når det gjelder konkurranseutsetting av pleie- og omsorgstjenester. Det er nok å nevne Asker, Moss, Oslo og Trondheim – dette fordi de ser at det gir mer kostnadseffektive tjenester, men også tjenester av bedre kvalitet. Så snart kommunene har satt en tjeneste ut på anbud, begynner de å interessere seg for hvordan beboerne eller brukerne har det. Om anbudsprosessen sier Lars Nygård ved Ressurssenter for Omsorgstjenester i Stjørdal: «I den prosessen kommer det ofte fram at kravet til institusjoner som kommunene driver selv nærmest er «gjør det beste ut av det». Når noe skal ut på anbud må kravene tydeligere på bordet. For kommunene hadde det vært mer fruktbart å stille mer spesifiserte krav også til egen organisasjon, uavhengig om den skal utsettes for konkurranse eller ikke.» FAFO, fagforeningens forskningsinstitutt, skriver om Moss kommune:«Kommunen har, i stor grad som resultat av utsettingen av pleie- og omsorgsvirksomheter til en privat virksomhet, blitt mer opptatt av å dokumentere den kvaliteten som ytes på dette området, både i kommunenes egne institusjoner og i den privat drevne.» Dette er jo åpenbart i tråd med de signaler ministeren gir i sin redegjørelse. Derfor er det da, som jeg nevnte i stad, beklagelig at sosialministeren har vært så skeptisk. På spørsmål fra Britt Hildeng, Arbeiderpartiet, svarte sosialministeren i spørretimen i februar: «Eg ynskjer at kommunane aktivt drøftar alternativ til privatisering/konkurranseutsetjing. I Voksenåserklæringa har vi lagt vekt på modernisering og fornying av offentleg sektor. Den store satsinga på pleie- og omsorgssektoren i samband med handlingsplanen for eldreomsorga vil gje eit godt grunnlag for eit offentleg tenestetilbod også i tida som kjem.» Videre varslet sosialministeren en redegjørelse om Regjeringens syn på konkurranseutsetting i kommuneøkonomiproposisjonen, som jeg fikk i dag, og som jeg ikke har hatt sjanse til å sjekke. Men hovedpoenget for sosialministeren har hele tiden vært å uttrykke skepsis overfor konkurranseutsetting, og å legge vekt på forvaltningsprinsipp og at det er det offentlige som både skal produsere og bestille. Hvem er det som representerer Regjeringens syn? Er det Dåvøy, eller er det Meltveit Kleppa? Eller er det slik at helse og omsorg skal være unntatt fra konkurranseutsetting, på samme måte som Dåvøy ikke vil la vikarbyrå formidle arbeidskraft til helsevesenet? Nå ser jeg at administrasjonsministeren benytter begrepet konkurranseeksponering, men budskapet er klart nok. Jeg registrerer med tilfredshet signaler om at det offentlige skal være brukerorientert, ta ansvaret for sentrale velferdsgoder som helse, omsorg og undervisning, og påpekingen av at stat og kommune tar bestilleransvaret, men ikke produksjonsansvaret. Dette er et område som stadig flere av våre naboland og mange av våre kommuner har kommet godt i gang med. Jeg ber nå om at utredningsarbeidet ikke trekker ut i tid, at det blir gitt klare signaler fra hele Regjeringen om at dette er en ønsket utvikling, og at regelverk, inkludert momsregler som forhindrer en slik utvikling, blir endret. Til slutt vil jeg uttrykke tilfredshet med Regjeringens retoriske taktskifte og linjevalg i denne redegjørelsen. Jeg er imidlertid i tvil om dette vil nedfelle seg i Regjeringens praktiske politikk, jf. tidligere uttalelser fra Senterpartiet generelt og statsråd Meltveit Kleppa spesielt.