Vidar Helgesen (Høyre), 2016-04-07:
Interpellanten kan jo glede seg over en sterkt stigende interesse for temaet, gitt hennes utgangskommentar. Kyststatene har en klar plikt etter FNs havrettskonvensjon fra 1982 til å beskytte miljøet i sine havområder. Dette henger nøye sammen med de omfattende rettighetene kyststatene har etter Havrettskonvensjonen til å utnytte de levende marine ressursene og andre ressurser i områder under sin jurisdiksjon. Norge la grunnlaget for en helhetlig havmiljøpolitikk i 2002 gjennom Stortingets behandling av havmiljømeldingen Rent og rikt hav. Et av hovedgrepene i meldingen var å etablere helhetlige forvaltningsplaner for norske havområder. Formålet med forvaltningsplanene er å legge til rette for verdiskaping gjennom bærekraftig bruk av ressurser og økosystemtjenester i havområdene og samtidig opprettholde økosystemenes struktur, virkemåte, produktivitet og naturmangfold. Forvaltningsplanene er derfor et verktøy både for å tilrettelegge for verdiskaping og for å opprettholde miljøverdiene i havområdene. Forvaltningsplanene bidrar til klarhet i overordnede rammer, samordning og prioriteringer i forvaltningen av havområdene. Norge har med dette et politisk verktøy for helhetlig havforvaltning og for legitimitet omkring beslutninger som omhandler balansen mellom næringsinteresser og miljøhensyn i våre havområder. Våre store og ressursrike havområder har i det vesentlige en god miljøstatus. Det gir Norge en unik posisjon for satsing på blå vekst. I tillegg til økt aktivitet i allerede etablerte næringer til havs vil vi få utvikling av nye havbaserte næringer. Jeg tror at vi vil komme til å se en bredere blå sektor i fremtiden. Og i et Norge i omstilling blir dette viktig. Regjeringen legger derfor vekt på dette både i maritim strategi, i arbeidet med bioøkonomi og i arbeidet med å styrke Norges grønne konkurransekraft. En av regjeringens tre store omstillingskonferanser i år vil dreie seg nettopp om potensialet for blå vekst. Og skal vi ha blå vekst, er de marine naturverdiene grunnlaget for den langsiktige bruken og verdiskapingen fra havet. Fremtidig verdiskaping basert på bruk av marine ressurser er avhengig av god miljøtilstand og et rikt naturmangfold i havet. Opprettholdelse av økosystemenes naturmangfold og produktivitet er sentralt for at de marine naturverdiene skal forbli fornybare. Økt bruk av havet setter store krav til en kunnskapsbasert forvaltning. Dette er svært viktig som grunnlag for marine næringer – et solid forvaltet havmiljø gir også et godt ressursgrunnlag for disse næringene. Økt bruk av havet må ikke forringe naturverdiene og grunnlaget for langsiktig ressursutnyttelse og verdiskaping. Forvaltningsplanene er derfor et viktig verktøy for en blå vekst basert på verdier fra havet. En sentral del av forvaltningsplansystemet er det faglige samarbeidet i de rådgivende gruppene Overvåkingsgruppen og Faglig forum, bestående av direktorater og rådgivende institusjoner under berørte departementer. Overvåkingsgruppen under ledelse av Havforskningsinstituttet og Faglig forum under ledelse av Miljødirektoratet arbeider etter mandat fra departementene. Overvåkingsgruppen og Faglig forum utgjør det faglige oppfølgingssystemet under forvaltningsplanene. Innenfor gruppene samarbeides det om jevnlig overvåking, vurdering og rapportering av miljøtilstanden og andre relevante forhold. Faglig forum utfører også ved behov særskilte utredninger og oppdrag, og utvikler nå et arealverktøy for fremstilling og sammenstilling av kartbaserte data. Et fleksibelt, databasert arealverktøy vil kunne bidra til å forenkle arbeidet med oppdatering og revidering av forvaltningsplanene. Norge har nå forvaltningsplaner for alle sine havområder. Dette er et konkret uttrykk for at Norge som kyststat har både evne og vilje til å ta ansvar for de store havområdene vi forvalter. Planene skal jevnlig revideres, og de skal oppdateres ved behov. En full revidering av forvaltningsplanen for det enkelte havområdet skal bygge på en grundig faglig vurdering av næringsutvikling, ny kunnskap, resultater fra overvåking og annen kunnskap om langsiktige endringer i økosystemene. Det har vært lagt opp til at revidering skal foretas for hvert område om lag hvert 15. år. Regjeringen vil, som Stortinget er kjent med, fremme en melding til Stortinget om revidering av forvaltningsplanen for Barentshavet – Lofoten i 2020. Arbeidet med det faglige grunnlaget for revideringen startes opp i inneværende stortingsperiode. Det er også varslet at det tas sikte på å revidere forvaltningsplanen for Norskehavet i 2025 for perioden frem mot 2040. Forvaltningsplanen for Nordsjøen og Skagerrak skal revideres senest i 2030. Regjeringen vil oppdatere forvaltningsplanene ved behov. En oppdatering er en mer begrenset sak enn en revidering og er knyttet til behov for en oppdatering av mer avgrensede problemstillinger, oppdatert kunnskap eller geografiske områder. Oppdateringene bidrar til å sikre hensiktsmessige rammer for forvaltningen også i tiden mellom revideringene av forvaltningsplanene. Forvaltningsplanen for Barentshavet – Lofoten ble lagt frem og behandlet av Stortinget i 2006. Denne planen ble oppdatert første gang i 2010 med særlig vekt på beskrivelse og vurdering av havområdene utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja. Regjeringen gjennomførte en ny oppdatering av denne forvaltningsplanen i 2014 gjennom Meld. St. 20 for 2014–2015, den såkalte iskantmeldingen. I denne oppdateringen var søkelyset rettet mot den nordligste delen av forvaltningsplanområdet, hvor klimaendringene viser seg tidligst. Stortingets flertall vedtok som kjent å sende denne meldingen tilbake til regjeringen. Forvaltningsplanen for Norskehavet ble lagt frem i 2009. Etter en helhetsvurdering ble miljøtilstanden i Norskehavet karakterisert som god. Samtidig ble det pekt på en rekke utfordringer i forvaltningen av Norskehavet, særlig knyttet til effekter av klimaendringer og forsuring av havet, status for enkelte fiskebestander, risiko for akutt forurensning, nedgang i sjøfuglbestandene og behov for bevaring av korallområder. På flere områder ble det vedtatt gjennomføring av tiltak. Det er riktig at det i meldingen og i Stortingets behandling av denne i 2009 ble forutsatt at forvaltningsplanen skulle oppdateres senest i 2014, m.a.o. etter fem år, hvor en ny vurdering av de arealbaserte rammene for petroleumsvirksomhet i Norskehavet ble nevnt særlig. Faggrunnlaget for oppdatering av forvaltningsplanen for Norskehavet ble offentliggjort i en rapport fra Faglig forum i april 2015. Dette faggrunnlaget omfatter oppdatert kunnskap om miljøtilstand og påvirkning, aktivitet og verdiskaping i Norskehavet. Faggrunnlaget viser at hovedtrekkene i miljøtilstand og bruken av Norskehavet ikke har endret seg vesentlig siden 2009. Miljøtilstanden er fortsatt god for havområdet som sådan, samtidig er utfordringene i hovedsak de samme. Aktivitetsnivået har ikke endret seg vesentlig. Det arbeides videre med gjennomføring av de tiltakene som ble vedtatt i forvaltningsplanen for Norskehavet, og som ikke er gjennomført fullt ut. Regjeringen mener, basert på dette faggrunnet, at det ikke er behov for oppdatering av forvaltningsplanen for Norskehavet nå. Regjeringen har med dette ikke vurdert rammene for petroleumsvirksomhet på nytt, men legger til grunn regjeringens politiske plattform for 2013–2017 om at det ikke iverksettes petroleumsvirksomhet ved Jan Mayen, iskanten, Skagerrak eller på Mørefeltene. Regjeringen ser på forvaltningsplanene som et viktig politisk verktøy. Med økt aktivitet i eksisterende og utvikling av nye havbaserte næringer vil forvaltningsplanene være sentrale for å tilrettelegge for blå vekst. Det er gjeldende sektorregelverk som ligger til grunn for reguleringen av aktivitet. Samtidig er forvaltningsplanene et verktøy for å opprettholde naturverdiene og det langsiktige grunnlaget for ressursutnyttelse og verdiskaping. Norge skal være et foregangsland når det gjelder helhetlig og økosystembasert forvaltning av havområdene. Det er et mål å sikre en helhetlig forvaltning som tar vare på naturmangfoldet og gir grunnlag for en bærekraftig utnyttelse av ressursene. Internasjonalt har Norge en ledende rolle i å utvikle kunnskap om og forvaltning av miljøet og ressursene i havet. Forvaltningsplanene har høstet betydelig anerkjennelse internasjonalt. En rekke land har nå etablert en tilsvarende forvaltning av havområdene, bl.a. EU gjennom havstrategidirektivet og direktivet om maritim arealplanlegging. Klimaendringer og økt aktivitet i havområdene skaper stadig nye utfordringer. Havnasjonen Norge har interesse av å opprettholde og videreutvikle rollen som en ansvarlig forvalter av havet. La meg derfor igjen slå fast at regjeringen viderefører systemet med helhetlige forvaltningsplaner for havområdene.