Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2013-03-21:
Når vi nå nettopp har hatt en lang og god debatt om viktigheten av en målrettet og helhetlig integreringspolitikk, med hovedvekt på mangfold, muligheter og fellesskap, synes jeg at den saken vi nå skal behandle, står i ganske grell kontrast til det. Vi skal nå ta stilling til et representantforslag som går i stikk motsatt retning. Forslaget er framsatt av representantene Ørsal Johansen, Hagesæter og Starheim, alle fra Fremskrittspartiet, og det gjelder innstramming av kravene til permanent oppholdstillatelse i Norge. Noen vil antakelig mene at kravene er for strenge som de er. Stortingsflertallet mener at kravene bør ligge der de ligger og ser ikke behov for å endre regelverket, i hvert fall ikke med utgangspunkt i dette forslaget. Komiteen har heller ikke ment at det var nødvendig å avholde høring i denne saken. Forslagsstillerne fremmer hele ti forslag som stort sett skal gjøre det vanskeligere for folk å få permanent opphold. Samtidig sier de samme forslagsstillerne at det er et siktemål at de som flytter til Norge, raskest mulig skal bli i stand til å forsørge seg selv. Det siste er vel alle enig i, men ingen av de andre partiene her på Stortinget støtter et syn som går ut på at det å gjøre det vanskeligere å få permanent opphold, er et godt og fornuftig bidrag til å nå det målet. Forslagene som fremmes fra Fremskrittspartiet i denne saken, kan deles i tre grupper. Seks av forslagene handler om ulike måter å forlenge perioden på som trengs for å få permanent opphold. To av forslagene skjerper kravene utover det, mens to forslag er å regne som en form for belønning for såkalt god oppførsel. Perioden før permanent opphold kan gis, skal fordobles fra dagens krav om tre års botid til et krav om seks år, jf. forslag nr. l. Oppå der kommer dessuten forslag nr. 4 med et krav om at vedkommende skal ha hatt arbeid på heltid i to og et halvt av de siste tre årene og ikke kan ha mottatt dagpenger eller sosial stønad i mer enn seks måneder de siste tre årene. Forslag nr. 6 innebærer at alle må ha bestått prøve i norsk før permanent opphold kan gis. Forslagene nr. 9 og 10 betyr en betydelig innstramming i mulighetene for familiegjenforening ved at referansepersonen må ha permanent opphold først, og at familiegjenforente aldri skal kunne innrømmes rett til ytterligere familiegjenforening. I tillegg kommer forslag nr. 5 om at alle må avlegge en erklæring om integrering og aktivt medborgerskap før permanent opphold kan innvilges. Alle de andre partiene går imot disse forslagene. En botid på tre år bør være mer enn nok. Vi støtter heller ikke kravet om arbeid i en bestemt periode. Det finnes krav til forsørgelse når det gjelder familieinnvandring, og flertallet mener det er nok. Når det gjelder spørsmålet om bestått prøve i norsk for å få permanent opphold, viser flertallet til at det er en diskusjon om dette når det gjelder statsborgerskap, og at diskusjonen om krav til språk bør begrenses til det. Forslagene om ytterligere begrensninger i mulighetene for familieinnvandring er dels i strid med den europeiske menneskerettighetskonvensjonen og vil dels bety en kraftig begrensning i barns muligheter til å gjenforenes med en forelder i Norge. Det er etter flertallets mening helt urimelige krav. I tillegg ønsker Fremskrittspartiet å stramme ytterligere inn på reglene vi allerede har om å kunne nekte opphold og utvise personer som begår kriminelle handlinger. Flertallet mener gjeldende regelverk er bra nok. Å nekte opphold for alle personer som er avhengig av en eller annen form for økonomisk stønad, er heller ikke rimelig, slik flertallet ser det. Til slutt fremmes et par forslag som kan sies å være en form for premiering av det Fremskrittspartiet anser som god oppførsel. Kravet til botid kan reduseres ved aktivitet i frivillig virksomhet. Flertallet er enig i at slike aktiviteter i seg selv er positive og kan bidra til god integrering, men kan vanskelig se at det tjener verken organisasjoner eller enkeltmedlemmer å innføre et element av tvang i det som i utgangspunktet er frivillig aktivitet. Til slutt: Flertallet støtter heller ikke et system der tiden det tar for å få permanent opphold, gjøres avhengig av hvor raskt den enkelte klarer å gjennomføre introduksjonsprogrammet. Det kan fort bli en form for urettferdig sortering. Flertallet stemmer mot alle de ti forslagene, som Fremskrittspartiet forutsetningsvis selv kommer til å ta opp.