Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2007-12-18:
De aller fleste kommuner, rådmenn, ordførere og lokalpolitikere rundt i det ganske land har nok mer enn én gang vært meget frustrert når fylkesmannen har grepet inn med innsigelse overfor kommunens vedtak og planer. Svært mange kommunestyremedlemmer oppfatter i dag fylkesmannens bruk av innsigelse som en utidig og helt unødvendig innblanding og uthuling av det lokale selvstyret. Etter Fremskrittspartiets syn er det derfor på høy tid med en grundig debatt om fylkesmannens framtidige rolle og funksjon i det norske forvaltningssystemet. Primært mener Fremskrittspartiet at fylkesmannen har utspilt sin rolle på lik linje med fylkeskommunen, og at begge deler bør avskaffes og erstattes av helt andre myndighetsorganer. Et viktig element i en reform av vårt framtidige styringssystem bør dreie seg om å overføre mer politisk beslutningsmyndighet fra staten til lokale folkevalgte beslutningsorganer, i første rekke kommunestyrene. Mye av dagens norske politiske og offentlige styringsstruktur har sitt utspring i Grunnloven fra 1814 og er basert på flere hundre år gamle samfunnsforhold og lite oppdaterte samfunnsmessige og politiske idealer. Fremskrittspartiet mener at vi nå bør drøfte å innføre mer moderne styringsmodeller som dagens og morgendagens samfunn krever. Vi må avskaffe disse flere hundre år gamle offentlige styringssystemene som vi mener hører fortiden til. Fremskrittspartiet vil at mer av makten i samfunnet ikke bare skal komme ovenfra og ned, fra staten og pålegges kommunen, men komme nedenfra – og opp til kommunene selv. Om det skulle være tvil om lovligheten av kommunale vedtak, mener Fremskrittspartiet at den lovmessige kontrollen så vel som enkeltpersoners klageadgang, langt bedre kan ivaretas av et eget uavhengig domstollignende organ, f.eks. en forvaltningsdomstol, som er plassert utenfor fylkesmannens myndighetsområde – dette selvsagt for å øke rettssikkerheten. I forarbeidet til plan- og bygningsloven i 1985 framgår det klart at det ved bruk av innsigelser fra fylkesmannen alltid skal vises stor varsomhet ved overprøvelse av det lokalpolitiske skjønn. Problemet er at varsomheten ikke er så stor lenger fra fylkesmannens side. Ved Riksrevisjonens undersøkelse av klagesaksbehandlingen ved fylkesmannsembetene uttalte en enstemmig kontroll- og konstitusjonskomite i Innst. S. nr. 82 for 2001-2002, når det gjelder behandling av saker etter plan- og bygningsloven: «(…) det fremkommer av undersøkelsen at det er store forskjeller mellom embetene når det gjelder utfallet av klagesakene. Det er også forskjeller mellom embetene i hvilket omfang sakene ble opphevet eller omgjort. Komiteen finner dette alarmerende og ber Regjeringen undersøke om det er stort avvik i praksis i tilnærmet like saker hos de forskjellige fylkesmennene. Komiteen finner det uheldig dersom lovverket blir praktisert ulikt i kommunene eller ved fylkesmannsembetene.» (…) Kontroll- og konstitusjonskomiteens merknader indikerer klare svakheter ved fylkesmannsembetets sakshåndtering. Også rettssikkerheten er på gyngende grunn når fylkesmennene behandler like saker ulikt. Fremskrittspartiet vil øke det kommunale selvstyret og bl.a. gi kommunene fri beskatningsrett. Vi vil gi dem retten til å bestemme over egen arealdisponering i strandsonen, eller hyttebygging på fjellet. Også når det gjelder rovdyrpolitikk eller håndtering av motorisert ferdsel i utmark, bør lokalpolitikerne selv få bestemme dette uten innblanding fra fylkesmannens side. Fremskrittspartiet vil altså derfor frata fylkesmannen, og også fylkeskommunen, dagens rett til å reise innsigelse på eget grunnlag overfor kommuner i en del av disse sakene som jeg viste til. Da er tiden ute, så jeg får bare med dette ta opp Fremskrittspartiets forslag.