Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-12-05:
Universelle velferdsordninger må videreutvikles og fornyes løpende, uavhengig av deltakelse i inntektsbringende arbeidsliv. Det er svært viktig for Senterpartiet. Det er utrolig krevende, og det blir stadig mer krevende. Da er det viktig at vi har fokus på det forebyggende arbeidet, ikke minst blant ungdom. Det krever at kommunene – både administrasjonen og folkevalgte – prioriterer det og har fokus på det. Jeg oppfordrer alle til – når en reiser rundt i kommunene – å få større fokus på det forebyggende arbeidet blant ungdom når det gjelder de spørsmål jeg tar opp her. Det er altfor lite fokus på det i forhold til de tunge, døde tingene som en mange ganger diskuterer. Arbeidslivet er det som skaper verdier, og det er det som medvirker til å skape myndige mennesker. Økt bruk av innleid arbeidskraft og stadig mer uoversiktlige arbeidsforhold gjør det vanskeligere og vanskeligere å kontrollere om relevante lov- og regelverk og lønns- og avtaleforhold følges. Dette gjelder for lønnsmottakere, men det gjelder ikke minst også for selvstendige næringsdrivende. Det er altfor lite fokus i det norske samfunnet på de selvstendige næringsdrivendes virksomhet. Selvstendige næringsdrivende er generelt dårligere organisert enn mange fagorganiserte grupper, og vi ser innenfor både transport, bygg og landbruk at det utvikler seg økonomiske forhold som for lønnsmottakere ville vært svært, svært å beklage. Derfor er jeg glad for at regjeringa også har fokus på de sjølstendige næringsdrivende, og håper at det fokuset kan bli sterkere. Når det gjelder lønnsmottakerne, er en helt avhengige av en sterk fagbevegelse og av myndigheter som sikrer at reglene respekteres. Derfor er det sjølsagt for Senterpartiet at vi støtter nye virkemidler som gjør at myndigheter og fagbevegelse får muligheter til å gjennomføre tiltakspakker for mer likebehandling av innleid arbeidskraft. Dette er utrolig vesentlig med tanke på arbeidet for å forhindre sosial dumping. Den historisk høye arbeidsinnvandringa i dag medvirker til et press på lønns- og arbeidsvilkår i flere bransjer, bl.a. – sjølsagt – i de bransjer hvor det er mange ufaglærte, og hvor andelen med utdanning på høgskole- og universitetsnivå er lav. I Norge har vi – på tross av det som er gjort – fått en reallønnsvekst som er ulikt fordelt. Reallønnsveksten er klart svakere i en god del grupper, og det er bevist gjennom SSBs lønnsutviklingsstatistikk for perioden 2000–2010. Dette må ha større fokus enn det har hatt hittil. Lønnsforskjellene er større i privat sektor enn i offentlig sektor. Det er viktig at vi følger opp med bl.a. Arbeidstilsynet og sikrer at en her får verdige forhold i arbeidslivet. Det er viktig å påpeke at regjeringspartiene fremmer en rekke forslag – som ikke har fått støtte fra Høyre og Fremskrittspartiet – for nettopp å sikre at vi får mer effektive virkemidler i kampen mot sosial dumping. På samme måte gjelder det Petroleumstilsynet. Der er det behov for å endre finansieringssystemet og dermed ivareta prinsippet om at næringa skal betale for tilsyn og utgifter, og ellers oppfølging som gjelder overfor næringa. Det er et system regjeringspartiene går for. Fremskrittspartiet går klart mot at næringa skal belastes på den måten og prioriterer altså annerledes, mens Høyre og Kristelig Folkeparti har uklare formuleringer på punktet. Til slutt to områder innenfor vårt utgiftsbudsjett: Arbeidsavklaringspenger er en reform fra 1. mars 2010 som omfatter 37 mrd. kr og 171 000 mennesker. Alle som er inne i systemet har en fireårsfrist for å få en avklaring. Det er viktig at Nav sikrer at brukerne får den oppfølging de har behov for, og at dette blir en prioritert oppgave for Nav, slik at ikke mennesker kan risikere – etter den fireårsperioden – å stå i en situasjon hvor en har helt usikre inntektsforhold. Det samme gjelder innenfor det varig tilrettelagte arbeidet. Det er heldigvis nå blitt egen post i statsbudsjettet, og bevilgningene har økt betydelig, men likevel er bevilgningsrammen klart for lav. Det er kjent fra skolen hvor mange som har behov for varig tilrettelagt arbeid. Det bør dermed være en automatikk i overgangen fra skole til varig tilrettelagt arbeid, slik at de ungdommene dette gjelder, får en trygg og god overgang. Det er viktig at uansett om det er i ordinær eller skjermet virksomhet, er det behov for tett faglig oppfølging. Det svikter i mange tilfeller i dag.