trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-10-13:
Statsråden begynte med et eksempel fra mitt eget fylke, Viking Dekk i Askim, og det som er av betydning for nyskapning og videreutvikling. Et godt spørsmål blir da: Hva skal til for at gründere og industrialister skal skape virksomhet, etablere virksomhet i Norge, utvide den, ansette flere folk og forbli her i landet? Det er en debatt for seg. Men ett element i dette er skjemaveldet og regelverksoppfølgingen som pålegges særlig våre små og mellomstore bedrifter. Vi har ca. 30 lover og 12 000 forskrifter som disse mange bedrifter må forholde seg til. Dette gratisarbeidet er en belastning for dem i størrelsesorden 30 milliarder kr hvert eneste år. Jeg husker at statsråden på vegne av Venstre i valgkampen for stortingsvalget i 1997 utnevnte seg selv som disse bedriftenes forsvarer. Nå skulle det virkelig skje noe. Men hva har skjedd i praksis? Man kan jo spørre disse tusener på tusener av bedriftsledere om det har skjedd noe. Ingen ting! Statistisk sentralbyrå viser at antallet skjemaer i fjor økte fra 600 til 640, og hittil i år er det omtrent status quo, når man skreller av kosmetikken. Nå har Regjeringen startet opp et program for et enklere Norge. Man skal ha en samordning av ligningsinformasjon fra bedriftene, samordning og forenkling på en del andre områder. Men bedriftslederne er skeptiske. Skjemaveldet er et tihodet troll, og kapper man av ett hode, har man ni igjen. Hva vil statsråden kunne garantere eller love disse små bedriftslederne? Vil vi kunne se noen endring som virkelig betyr noe ved utgangen av denne stortingsperioden?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 1999-10-13:
Statsråd Sponheim hadde et par beskrivelser av hva han hørte i går. Han snakket om at det var som musikk i ørene å høre på Jagland. Da kom jeg til å tenke på at jeg tror det er på tide at Sponheim får seg et par nye CDer. Han sa at Jagland er på sitt beste når han er visjonær. Jeg antar at Sponheim da sammenligner med når han ikke er visjonær, og da er jeg selvfølgelig helt enig med Sponheim. Jeg tror det kan bli litt vanskeligere når Sponheim skal til med detaljene sammen med Opseth. Det norske aksjemarkedet og for så vidt hele eiermarkedet for norsk næringsliv er blitt veldig politisert, som det fremgår av Dagbladet i dag. Når tempoet på strømmen av industriledere på vei til Stortinget er blitt så høyt at de kommer i joggesko, så tyder jo det på at det er på tide at det kanskje blir en endring på dette. Den svenske næringsministeren har nok et poeng i det han sa for ikke så veldig lenge siden. Et av de store problemene som Sponheim har pekt på i to år, som jeg er helt enig i, og for så vidt det som ligger i statsbudsjettet fra Regjeringen på dette området, bærer bud om kanskje en holdningsendring i hele Regjeringen når det gjelder verdien av norsk eierskap, fordi det budsjettforslaget som foreligger, har i hvert fall i seg elementer som etter mitt syn peker fremover. Men jeg kunne tenke meg å få Sponheims vurdering av det forhold at Arbeiderpartiet i det fremlagte dokumentet som er grunnlaget for forhandlinger, peker på behovet for 2 milliarder kr i økte skatter, slik at vi vet hvilke områder det er snakk om. Hvis det er det samme alternativet som Arbeiderpartiet hadde i fjor, vet vi eksakt hva det gjelder, for det summerte seg til 2 milliarder kr. Det var økt formueskatt, det var rederiskatten, det var fjerning av taket på delingsmodellen, det var identifikasjonsreglene osv. Tror næringsministeren dette vil øke mulighetene for gründere og norsk eierskap, eller vil det gå andre veien?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-10-13:
Eg har fyrst lyst til å understreka at det er ikkje nokon sosialdemokratisk politikk denne regjeringa fremmar, verken i trontalen eller i det budsjettet vi har lagt fram. Det er sentrumspolitikk. Og når det gjeld familiepolitiske område, er det slett ikkje sosialdemokratane som har vore med og støtta opp under denne regjeringa. Det er høgresida i norsk politikk, for dei har òg vore opptatt av valfridomen. I dag har vi ikkje full valfridom enno, fordi vi ikkje har nok barnehageplassar. Derfor held Regjeringa òg fram med ei offensiv satsing for å få fleire barnehageplassar, og vi har lagt inn stimuleringstilskot i dette budsjettet nettopp for å få fram det. Men når det gjeld den fulle valfridomen, er det sosialdemokratane som bremsar, mens dei andre partia, med unntak av SV, ynskjer å syta for at ein har valfridom. Derfor er det viktig at vi innfører ei kontantstøtte før vi har fullt utbygde barnehageplassar, for at vi ikkje skal få ein overkapasitet. Så sa representanten Bekkemellem Orheim at vi kuttar ut foreldrefrådraget og dermed gjer den økonomiske situasjonen til barnefamiliane vanskeleg. Det er ikkje det vi gjer. Vi gjer eit grep av skatteteknisk art som gjer det enklare i skattesystemet, samtidig som den totale summen, nemleg vel 2 milliardar kr, går tilbake til barnefamiliane gjennom kontantuttak i barnetrygda. Her er det altså ikkje på nokon måte snakk om at vi forverrar situasjonen til barnefamiliane, men dersom vi skal innføra barnetrygd til 18 år utan å bruka meir pengar til barnetrygda i dag enn vi gjorde i fjor, blir det faktisk litt mindre pr. familie fram til borna er 16 år, og så får dei altså full utteljing når borna er 16 år. Eg trur dei aller fleste barnefamiliane i Noreg i dag toler den vesle nedgangen årleg fram til borna er 16 år når dei får barnetrygd i to fulle år når borna deira kostar mest. Når det gjeld dei private barnehagane …
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-10-13:
Nei, Regjeringa har ikkje nokon skjult barnehagestrategi. Vi har ein ganske open strategi når det gjeld barnehagar og vidare utbygging, og det er opplagt at dersom vi skal ha full barnehagedekning her i Noreg, nemleg at alle dei foreldra som ynskjer at borna deira skal ha ein plass i barnehage, skal få det, må ein bygga fleire plassar. Det vi har sett, er at i dei åra det har blitt foreslått og vedtatt stimuleringstilskot til bygging av nye barnehageplassar, har ein fått langt fleire barnehageplassar enn det ein har fått dei åra ein ikkje har hatt slike stimuleringstilskot. Det var det vi frå Regjeringa si side ville prioritera i det budsjettet som vi la fram denne gongen, fordi vi treng nye plassar for å få full dekning. Når det så gjeld dei private barnehagane sin situasjon, er det ikkje fyrst og fremst statstilskotet som er eit problem, men problemet er at kommunane ikkje i like stor grad støttar dei private barnehagane. Det har vi tenkt å ta ein full runde på i barnehagemeldinga som kjem før jul. Det er ikkje frå staten si side berre å gi støtte til dei private. Ein kan gjera det i enkelttilfelle, noko vi foreslo i revidert nasjonalbudsjett, men ein må ikkje legga opp til ein slik politikk der staten tar ansvar for dei private, mens kommunen tar ansvar for dei offentlege. Det er eit signal til kommunen om at ein treng ikkje bygga barnehageplassar, for dersom ikkje vi gjer det, tar staten over alt ansvaret. Derfor må vi sjå på den problemstillinga i ein større samanheng der vi ser på den totale situasjonen, der vi ser på kva kommunen skal ha plikt på seg til å gjera, og der vi òg ser på kva staten skal ha plikt på seg til å gjera. I barnehagemeldinga kjem vi til å koma med konkrete forslag til korleis vi skal styrka dei private barnehagane. Eg må ærleg innrømma at eg er glad for det engasjementet som Arbeidarpartiet òg begynner å visa for dei private barnehagane. Det engasjementet har vore sterkare i denne valkampen enn nokon gong før. Derfor vil eg tru at når barnehagemeldinga kjem, vil det kunne bli ganske stor semje i denne salen om å ha ein felles strategi, felles politikk, både for private og kommunale barnehagar.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-10-13:
Eg må ærleg innrømma at eg er glad for at Per-Kristian Foss ikkje hadde lese Dagsavisen før han tok replikk på statsministeren, slik at statsministeren slapp å svara på eit intervju som var gjort med meg. Det er mykje greiare for meg sjølv å gjera. Eg reagerte òg på ein del av det som stod i Dagsavisen, men eg synest ikkje vi skal legga så mykje vekt på det, for eg kjenner meg ikkje igjen i mykje av det som stod der. Det eg sa til Dagsavisen, var at når Kristeleg Folkeparti no sit i regjering saman med to andre parti, er det ikkje så interessant å diskutera nye parti inn i den Regjeringa. Det står eg for. Når det gjeld framtidige samarbeidskonstellasjonar, er det opplagt at på same måten som landsmøtet til Kristeleg Folkeparti i 1997 vedtok ei samarbeidsutsegn, vil det òg i 2001 leggjast opp til ein diskusjon om kven det er naturleg å samarbeida med i neste stortingsperiode. Men det ville ha vore gale av meg som partileiar å begynna å låsa fast eit mønster i dag når det gjeld den diskusjonen. Det er ikkje alltid det ein kan lesa i avisene, er ei like god attgjeving av det ein har sagt. Det trur eg kanskje Per-Kristian Foss òg har opplevd av og til. Elles har eg lyst til å understreka at blokkuavhengigheita til denne regjeringa faktisk står ved lag. Ved dei to tidlegare budsjettframlegga vi har fått gjennom her i Stortinget, har ein, som eg trur ganske mange har sagt i denne salen både i dag og i går, fyrst gått til Arbeidarpartiet. Dei to førre gongene har Arbeidarpartiet sagt ja før ein har begynt å diskutera innhaldet, denne gongen gjer dei ikkje det. Derfor er det òg naturleg for Regjeringa å starta forhandlingar med Arbeidarpartiet. Så får ein sjå, som eg òg har høyrt andre har sagt her før, kva som skjer. Dersom ein kjem fram til eit resultat som både Arbeidarpartiet og Regjeringa er tilfredse med, har vi ei løysing. Dersom ein ikkje kjem fram til eit resultat, vil ein sjølvsagt gå til den andre blokka for å finna ei løysing saman med dei. Det har noko å gjera med blokkuavhengigheita sin dynamikk, som Regjeringa har sagt ho ynskjer å stå for.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 1999-10-13:
Då sa eg feil.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 1999-10-13:
Trontalen signaliserer et skifte i norsk politikk. Etter to år med høyre- og fremskrittspartipolitikk kan vi nå få et budsjett i retning av en mer sosialdemokratisk politikk, en politikk hvor vi kan se at rettferdig fordeling står sentralt, og ikke minst en bedre politikk for barnefamiliene. Det er positivt at sentrumspartiene har erfart at utviklingen på mange områder bærer galt av sted med Høyre og Fremskrittspartiet. Sentrumsregjeringen har villet gi småbarnsfamiliene mer valgfrihet. Men jeg vil spørre statsråden om det store flertallet av småbarnsforeldrene faktisk har fått det. Valgfrihet har en kun når det fins flere valgmuligheter. Mange småbarnsforeldre opplever ikke at de har noen valgmulighet fordi det ikke fins barnehageplass, eller fordi prisen mange ganger er altfor høy. Også skolefritidsordningen har blitt dyrere. Derfor er det ikke akseptabelt at Regjeringen kutter i forsørgerfradraget – ja, at den bidrar til en forverring av situasjonen for mange småbarnsfamilier. Ifølge departementets egne tall i budsjettet er faktisk 14 pst. av de private barnehagene i en vedvarende økonomisk ubalanse. Det betyr at så mange som 11 000 plasser står i fare for nedleggelse. Jeg har lyst til å utfordre statsråden på dette: Hva vil statsråden konkret gjøre for de private barnehagene? På hvilken måte legger Regjeringen opp til at foreldrebetalingen i barnehagene kan gå ned? Og mener statsråden at valgfriheten for småbarnsfamiliene i dag er reell?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-10-13:
Statsråden skal få en ny mulighet når det gjelder private barnehager. Min replikk går i hovedsak i den retning. Men først får jeg få lov til å si at jeg er også glad for at Regjeringen nå legger fram et forslag om å utvide barnetrygden til 18 år, noe Fremskrittspartiet foreslo for første gang for 15 år siden. Statsråden gir også uttrykk for å være glad for at hun nå følger opp kontantstøtteavtalen med å utvide kontantstøtten til de summene som vi ble enige om i utgangspunktet. Men jeg er litt skuffet over at ikke statsråden også vinkler inn på kontantstøtteavtalen når det gjelder det forholdet vi ble enige om når vi skal rette opp konkurransevilkårene mellom private og offentlige barnehager. Jeg ser at statsråden viser til at det kommer en barnehagemelding. Allikevel synes jeg det er en defensiv holdning i forhold til budsjettet for år 2000. Jeg ser at statsråden viser til at her er det lagt inn økte driftstilskudd til både private og offentlige barnehager, noe som selvsagt ikke gjør forskjellsbehandlingen mindre. Hun viser også til stimuleringstilskuddet som er lagt inn for bygging av nye barnehager, noe som heller ikke reduserer forskjellsbehandlingen, men kanskje forsterker. Jeg ser også at Arbeiderpartiet er veldig opptatt av dette med nye barnehageplasser og samtidig er opptatt av de private barnehagene som nå står i fare for å bli nedlagt. Dette er jo et paradoks. Hvis det er slik at 11 000 barnehageplasser står i fare i private barnehager, er det for meg merkelig at vi skal legge inn nye midler til nye barnehageplasser i den situasjonen. Mitt spørsmål til statsråden er rett og slett: Er det slik at statsråden og Regjeringen har en skjult strategi når det gjelder barnehage- og familiepolitikk som har et innhold som tilsier at nå når en først har fått et flertall sammen med Høyre og Fremskrittspartiet når det gjelder kontantstøtten, skal en vende seg til Arbeiderpartiet for å få til en barnehagepolitikk som går i retning av obligatorisk barnehage, og gå bort fra tidligere positive signaler overfor de private barnehagene?
Inge Lønning (Høyre), 1999-10-13:
Arbeiderpartiet gikk til valg denne gangen på slagordet: «Arbeid og utdanning skal lønne seg.» Riktignok glemte man visst det slagordet i samme øyeblikk som man hadde vedtatt det, for ingen hørte noe mer til det gjennom valgkampen, og det kom i hvert fall ikke noe forsøk på konkretisering av det. Det er ganske misvisende å sette likhetstegn mellom de generelle bevilgninger til kommunesektoren og de utfordringene man står overfor innenfor skolen og alle de andre sektorene. 1 milliard kr fra eller til i generelle bevilgninger til kommunesektoren vil gjøre en mikroskopisk forskjell når det gjelder å sikre en målrettet satsing på f.eks. utdanning. Det er naturligvis ikke slik at man gjennom avsetninger til generell kommuneøkonomi tar høyde for resultatet av lønnsforhandlingene mellom partene i arbeidslivet. Høyres leder sa klart og tydelig hva Høyre har påtatt seg av forpliktelser i den sammenheng i sitt innlegg i går. Han sa at vi har gitt klart uttrykk for hvorledes staten i egenskap av arbeidsgiver bør forholde seg dersom man ønsker å løse statens oppgaver med tanke på fremtiden når det gjelder utdanningspolitikken. Og vi er innstilt på å ta de nødvendige konsekvensene av det når den tid kommer at vi vet hvorledes konsekvensene er. Diskusjonen om hvorvidt Arbeiderpartiet avser 1 milliard kr mer enn andre til kommuneøkonomien, kan muligens være interessant for filatelister som samler på budsjettbeløp, men det er en helt uinteressant diskusjon i forhold til de utfordringene vi her snakker om.
Synnøve Konglevoll (Arbeiderpartiet), 1999-10-13:
Representanten Lønning holdt som vanlig et innlegg med til dels mye retorikk. Han etterlyste at man skal snakke mer om politikk, men jeg hørte ikke så veldig mye om Høyres politikk i innlegget til Lønning. Men han skal få muligheten nå. Jeg vil gjerne utfordre ham når det gjelder skolepolitikk, for Høyre fokuserte sterkt på skole i valgkampen. Det er jo slik at det er kommunene som bevilger penger til skolen, så hvis man skal ha en satsing på skolen, må man bevilge penger til kommunene. Ikke minst må man bevilge penger til kommunene når man så sterkt har tatt til orde for at lærerne bør få økte lønninger, og det har jo Høyre profilert seg på. Ifølge Kommunenes Sentralforbund, som er organisasjonen til kommunene i Norge, var 1999 det året på 1990-tallet da kommunene hadde dårligst økonomi. Derfor er et av Arbeiderpartiets krav i budsjettforhandlingene at vi skal få til ca. 1 milliard kr mer til kommunene. Det samme foreslo vi i fjor, men fikk ikke gjennomslag. Hva gjorde Høyre i fjor? Jo, de foreslo 1 milliard kr mindre til kommunene enn det Regjeringa foreslo. Totalt er det altså en forskjell på om lag 2 milliarder kr til kommunene mellom Høyres politikk og Arbeiderpartiets politikk. Så mitt spørsmål til representanten Lønning må da bli: Vil det bli mer penger eller vil det bli mindre penger til skolen dersom man bevilger mindre penger til kommunene?
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 1999-06-18:
Jeg vil vise til debatten i Odelstinget om denne viktige saken, som går på å gi politiet muligheter til å foreta undersøkelse og ransakelse av personer på en bedre måte enn en kan ut fra det som ligger i lovverket i dag. Grunnen til at Fremskrittspartiet har hatt avvikende forslag i denne saken, er at vi ville følge opp det initiativet som riksadvokaten i sin tid tok overfor justisminister Aure. Men i Odelstinget ble våre forslag forkastet, og på den bakgrunn ser jeg ikke grunn til å ta opp igjen forslagene her i Lagtinget. Vi står selvsagt likevel fremdeles inne for de gode meningene vi hadde i Odelstinget om denne saken.
Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 1999-04-13:
Jeg viser til behandlingen av denne saken i Odelstinget. Der hadde Kristelig Folkeparti og Senterpartiet et forslag til § 9-2, men det ble forkastet. Vi finner det derfor ikke nødvendig å ta det opp igjen her, men jeg vil gjerne vise til debatten angående dette i Odelstinget.
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 1999-04-13:
Også jeg vil vise til debatten i Odelstinget omkring denne viktige saken om barnevernsloven og lov om sosiale tjenester. Fremskrittspartiet hadde en rekke konkrete innspill, og det var også en rekke lovparagrafer som vi stemte imot, men i og med at vi stod alene om dette, ser vi ingen grunn til å fremme disse forslagene på nytt.
Terje Johansen (Venstre), 1999-04-13:
I serien gode innlegg vil også jeg henvise til debatten i Odelstinget og peke på at Venstre stemte imot § 6-10 siste ledd, men siden vi tapte den avstemningen, finner heller ikke jeg noen grunn til å fremme forslag her og nå.
Guro Fjellanger (Venstre), 1999-06-08:
Av de mange oppsiktsvekkende uttalelsene i forrige talers innlegg skal jeg bare kommenterer to, og så kort redegjøre for selve bakgrunnen for tilrådingen fra departementet, som komiteen har fulgt opp. Først må jeg få lov å si at det er første gang noen har sagt at de vil nominere meg til Fredsprisen. Det er hyggelig, men jeg er litt usikker på motivasjonen. Det andre er at fra Stortingets talerstol i dag er tydeligvis Stokmarknes utnevnt som by. Stokmarknes er et tettsted i Vesterålen i Nordland – samme fylke som Bastesen kommer fra, og hvor altså miljøstatsråden er vokst opp. Det er altså ikke bare byfolk som har vært inne i denne saken. Regjeringen har jobbet ganske systematisk for å minske konfliktene mellom sentrale myndigheter og distriktene i miljøforvaltningen. Det har bl.a. ført til at vi har hatt mindre inngripen i kommunale planer enn tidligere. Det har ført til at vi har hatt en utstrakt bruk av betinget fellingstillatelse overfor rovvilt, slik at man fort kan ta et skadedyr, og det har ført til at vi har lagt ut en rekke verneområder og tilbudt kommunene lokal forvaltning, i tillegg til at vi nå kjører prosesser i forkant av vernevedtak på en måte som gjør at både lokalbefolkningen og næringsinteressene trekkes inn langt tidligere enn før. Når det gjelder selve saken, så la meg bare gi noen få korte kommentarer. For det første er ikke oteren i rødlisten klassifisert som utrydningstruet, men som hensynskrevende. Og det betyr at det også innenfor dagens forvaltning er mulighet for å felle et skadedyr. Det har også i utstrakt grad vært gjort der oteren har gjort stor skade. Det syns jeg det er viktig at vi fremdeles har muligheten til, og det har også komiteen lagt vekt på i sin tilråding. Samtidig er det altså sånn at oteren er fraværende eller sterkt desimert i deler av landet, og at Norge i internasjonal sammenheng har et ansvar for å bidra til at vi fremdeles har oter. Og jeg tror at dagens lovverk sammen med å ha oteren listet som hensynskrevende, samtidig som det er mulig i enkelte deler av landet å ta ut skadedyr i relativt stort omfang, er den beste måten å kombinere disse to hensynene på, og jeg er derfor glad for at en samlet komite har gått inn for det.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-06-08:
Denne saken ser og høres veldig enkel ut, men for dem som blir rammet av oterens herjinger, er det ikke så enkelt. Langs Nordlandskysten er det for mange oppdrettsnæringer et stort problem. Årlig dreper skadedyr, oter og skarv, oppdrettsfisk til en verdi av 35 mill. kr, og i tillegg kommer kostnadene ved produksjonstap. Dette utgjør faktisk 800 000 fisk. Disse tallene er det Nordlandsforskning som har framlagt etter en undersøkelse om svinn i næringen forårsaket av skadedyr. Oteren er oppdrettsnæringens største skadedyr. I Nordland har oppdrettsnæringene hatt en fin vekst. Men det betyr at bestanden av oter også får en fin vekst. Undersøkelsene i Nordlandsforskning forteller at 94 pst. av oppdrettsanleggene i Nordland er hjemsøkt av skadedyr, og da i hovedsak oter. Dette skaper stressituasjoner i merdene, og sjansene for sykdommer og rømming blir dermed veldig stor. I et anlegg med kveite mistet man nesten hele populasjonen i løpet av en vinter. Jeg sier ikke at oteren skal bort fra rødlisten, men det er viktig å minne om plagene enkelte steder i landet. Jeg er derfor fornøyd med svaret fra Direktoratet for naturforvaltning og svaret som statsråden, Guro Fjellanger, gav i spørretimen den 28. oktober 1998, der hun sier at de vil holde fast på praksisen om fellingstillatelser. Men det aller viktigste er at hun vil vurdere ytterligere tiltak dersom utviklingen av oterplagene måtte tilsi det. Derfor er det viktig at Dokument nr. 8:21 fra Steinar Bastesen ikke blir avvist, men legges ved protokollen, slik at det kan være en påminnelse om at deler av landet har disse plagene.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
På vegne av representantene Per Roar Bredvold, Siv Jensen, Øystein Hedstrøm og meg selv vil jeg legge fram forslag om gjennomgang av bidragsordningen med sikte på å oppnå en rettferdig byrdefordeling mellom bidragsmottaker og bidragspliktig. Jeg vil også legge fram forslag fra representantene Per Roar Bredvold, Siv Jensen og meg selv om nedsettelse av et offentlig utvalg for å gjennomgå bruken av sakkyndige i barnefordelingssaker.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til landbruksministeren: «I dag er det lov å produsere 80 000 kyllinger pr. år uten konsesjon. Kravet er videre av dyrevernhensyn maksimum 23 kyllinger pr. kvadratmeter(850 gram kylling) (850 gram kylling) Kan statsråden redegjøre for hvorvidt dette er en riktig tolkning?»
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 1999-03-24:
Jeg takker for svaret. Det var i hvert fall klargjørende på det punktet at det ikke skal forskjellsbehandles når det gjelder areal, hvorvidt en befinner seg i Trøndelag, på Sørvestlandet eller Østlandet. Det er akkurat det som har skjedd i landbruksstyrene i Møre og Romsdal og Nord-Trøndelag. Noe annet som også er problematisk for de samme produsentene, er at Prior i 1998 hadde en markedsandel på 85 pst. Det finnes store produsenter, bl.a. en i Nord-Trøndelag som heter Trønderkylling, som har et slakteri som går for 40 pst. drift. Det er klart at dette er ineffektivt og ikke særlig rasjonelt. Kan landbruksministeren love å se på den monopolsituasjonen som Prior har, og eventuelt sørge for at de også understøtter de private produsentene, slik at de får full drift ved sine produksjonsanlegg?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Mitt spørsmål går til finansministeren. I dagens utgave av Dagsavisen sier finansministeren at økt arbeidsledighet kan være et pluss for norsk økonomi. En slik politikk vil i så fall innebære at Regjeringen ønsker å bruke økt ledighet som virkemiddel i økonomien ved at flere ledige vil gjøre det enklere for Regjeringen å stabilisere økonomien. En slik politikk vil jo være et totalt brudd med den samarbeidslinjen som partene og myndighetene gjennom solidaritetsalternativet har bygd på. Mitt spørsmål til Restad er: Kan han nå avklare overfor Stortinget om det er slik at Regjeringen ønsker å bruke økt ledighet som virkemiddel i økonomien? Og i så fall: Hvor mange flere ledige ønsker finansministeren seg?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 1999-03-24:
Når en hører at finansministeren konstaterer at en kan regne med økt ledighet, må en vel si at han er kommet til en slags sannhets erkjennelse, for tidligere har det vært vanskelig å få finansministeren og andre regjeringsmedlemmer til å innrømme at det budsjettopplegget som er lagt for 1999, der ledigheten ikke skal øke, ikke helt samsvarer med virkeligheten. Det er ikke tvil om at finansministeren i går gav signaler som var foranledningen til det oppslaget jeg tok utgangspunkt i i mitt spørsmål. Jeg vil til slutt spørre om ikke finansministeren ser det uheldige i at slike signaler i det hele tatt gis i en situasjon der partene sitter i forhandlinger, og der vi er så avhengig av at nettopp solidaritetsalternativet fungerer gjennom dette lønnsoppgjøret, som også innebærer at myndighetene tar sin del av ansvaret.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Med det nevnte oppslaget i Dagsavisen i dag var dette ikke et uventet spørsmål, og jeg er glad for at det nå gis anledning til å utdype det som faktisk ble sagt på Holmenkollen hotell i går, på konferansen for NHOs Forum for familiebedrifter. La det med en gang være sagt at det aldri vil være denne regjeringens politikk å basere seg på økt ledighet. Min oppfatning er at enhver ledig person er en ubrukt ressurs. Derfor må målet være å ha så lav ledighet som overhodet mulig. Jeg tror nok også at hvis man leste ikke bare overskriften og ingressen i oppslaget i Dagsavisen, ville man bli noe mer beroliget, selv om det som står i overskriften, kan gi et dramatisk inntrykk. Mine opplysninger i går gikk på at vi nok må regne med noe økt ledighet, særlig innen oljerelaterte næringer. Og det i seg selv er kanskje ikke nødvendigvis så negativt, for det er ingen tvil om at aktiviteten der har vært betenkelig høy, særlig i fjor. Vi må nok dessverre også kunne regne med en viss økt ledighet innenfor bygg og anlegg. Så hvis man ser isolert på de to næringene, kan man nok i løpet av året oppleve en viss økt ledighet. Men så står vi i den situasjonen at i andre sektorer, spesielt innenfor helse- og omsorgssektoren, vet vi det blir et sterkt økt behov for arbeidskraft, og det regner jeg med vil oppveie den eventuelt økte ledigheten innenfor de to områdene som jeg har nevnt. Foreløpig har vi heldigvis ikke fått registrert den økte ledigheten som de største pessimistene spådde. Det var mange som spådde at vi allerede tidlig i år skulle få se høyere ledighet enn på tilsvarende tidspunkt i fjor. Hittil – nå når første kvartal snart er over – har det ikke slått til. De siste tallene, som vi fikk 17. mars, viser at vi har en ledighet på ca. 59 000 personer, og det er knapt 5 000 færre ledige enn vi hadde på tilsvarende tidspunkt for et år siden.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Jeg vil avvise at det er gitt et signal om at det er ønskelig med økt ledighet. Tvert imot står det mot slutten av den artikkelen som Hill-Marta Solberg nå viser til, at det kunne vært ønskelig med en lavere ledighet. Jeg hadde gjerne sett at vi kom tilbake til gamle dagers behagelige tilstand, hvor vi hadde en ledighet på under 2 pst. Dessverre viser virkelighetens verden at når man kommer så lavt i ledighetsnivå – vi var jo på i underkant av 3 pst. på slutten av fjoråret – oppstår det et lønns- og kostnadspress. Det blir ikke forenlig med så lave ledighetstall som vi svært gjerne skulle ha sett. Så jeg vil avvise at det er gitt noen signaler om ønsket økt ledighet, men jeg sa at om det skulle bli en noe mindre aktivitet i oljesektoren enn det vi hadde i fjor, ser jeg ikke det isolert sett som noe negativt, fordi vi har behov for flere hender i arbeid i andre viktige sektorer, f.eks. innen helse- og omsorgssektoren.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Jeg skjønner at Djupedal heller foretrekker å tro på det som står i avisen, enn det kilden uttaler. Jeg har nå avvist to ganger at det er gitt noe signal om at Regjeringen ønsker økt ledighet i Norge. Så er det slik at foreløpig har vi heldigvis ikke fått den økte ledigheten heller som store pessimister – og Djupedal har kanskje vært en av de største– spådde. De har ikke fått rett, for etter første kvartal har vi fortsatt betydelig lavere ledighet i år enn i fjor. Det er også slik at Regjeringen mener at det viktigste bidraget – det mener vi fortsatt – for å sørge for at ledigheten ikke øker, er at vi får rentene ned mot europeisk nivå i løpet av året. Og den økonomiske politikken er innrettet deretter. Det er mål nr. 1 for Regjeringen. Så har vi sagt, og det opprettholder vi, at vi vil vurdere situasjonen og ha en beredskap hvis det også via finanspolitikken skulle bli nødvendig å sette inn ytterligere tiltak utover den reduserte renten. Vi hadde for tre-fire ukers tid siden et møte med oljebransjen hvor vi diskuterte og fikk deres syn på bordet. Vi følger nøye med i det som skjer der, og vi vil komme med forslag til tiltak i revidert nasjonalbudsjett.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Nå er det ikke finansministeren som har skrevet verken overskriften eller ingressen i Dagsavisen. Det er journalisten som har skrevet det, eller desken, kanskje, hvis det gjelder overskriften – det vet ikke jeg. Jeg bare forsøker å gjengi hva som er min oppfatning og holdning til spørsmålet om arbeidsledighet. Og av de ting som blir vurdert fram mot revidert nasjonalbudsjett, er selvsagt tiltaksnivået. Vi er klar over at det er lavt for tiden. Det vil være en av de tingene som må vurderes, men det er for tidlig å konkludere, som jeg har sagt nå ved et par anledninger. Hittil har vi heldigvis ikke sett den økte ledigheten som pessimistene har spådd. Fortsatt er det slik at vi har en høyere sysselsetting og en mindre ledighet nå enn for ett år siden. Det eksakte tallet pr. 17. mars i lavere ledighet nå enn for ett år siden er så vidt jeg husker, 4 600 personer, og det har vært stabilt hittil i år.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Innfallsvinkelen på spørsmålet er feil. Det er ikke slik at pengepolitikken er endret, og at den nye sentralbanksjefen fører en annen pengepolitikk enn det som har vært opplegget tidligere. Jeg forsøkte, nær sagt i all beskjedenhet, i desember å peke på den fleksibiliteten som ligger i dagens valutaforskrift. Jeg fikk en del påpakning for det, men jeg er glad for at da den nye sentralbanksjefen i sitt første møte med media, den 4. januar, sa det samme, men kanskje med litt andre ord, ble det veldig positivt mottatt! Det er ingen tvil om at den valutaforskriften vi har i dag, gir mulighet for den fleksibilitet som nå er anvendt av den nye sentralbanksjefen, og det er helt i tråd med det Regjeringen mener bør være politikken. Det er derfor ikke noe behov for å endre valutaforskriften ut fra den praksis som sentralbanksjefen utøver i dag.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Jeg skjønner godt at Siv Jensen på vegne av Fremskrittspartiet gjerne vil tolke praktiseringen av valutaforskriften i retning av et inflasjonsmål, som jo er Fremskrittspartiets modell. Men dette er ikke et inflasjonsmål. Virkemidlene skal innrettes mot etter hvert å bringe kronen tilbake til utgangsleiet når den i perioder må aksepteres å være utenfor, slik som den har vært det siste halvåret. Og i den sammenheng er de vurderingene som sentralbanksjefen har gjort, riktige. Man må også se på andre forhold enn akkurat om kronen er innenfor eller utenfor leiet, når man skal vurdere hvilket rentenivå som er det riktige. Så jeg gjentar at den praktiseringen av valutaforskriften som Gjedrem nå har vist, er helt i tråd med den oppfatning også vi i Finansdepartementet har for hvordan forskriften skal praktiseres.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Det kan kanskje bøte på imagen til denne finansministeren når Hagen nå beskylder meg for løgn, for tidligere har jeg har blitt beskyldt for å ha vært altfor sannferdig i alt jeg har sagt, og at det skulle ha vært et problem. Vi vet ikke hva Storvik ville ha gjort hvis han fortsatt satt i stolen som sentralbanksjef. Derfor blir det hypotetisk hvorvidt vi ville ha hatt de samme rentereduksjonene med Storvik på plass som de vi nå fikk etter at Gjedrem tiltrådte ved årsskiftet. Men det er – jeg får gjenta det – full overensstemmelse mellom det Gjedrem nå utøver, og den valutaforskriften vi har å forholde oss til, og som er fastsatt av myndighetene. Det er derfor ikke noe behov for å gjøre endringer i valutaforskriften og det er ikke noe behov for å endre praksis.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Jeg har skjønt at skattespørsmålet var et viktig tema i forrige spontanspørretime, og at sosialministeren var utsatt for en god del angrep i den forbindelse. La det derfor være sagt at det er viktig for Regjeringen at skattesystemet fortsatt skal bidra til å jevne ut inntektsforskjeller i samfunnet. Regjeringen kommer imidlertid ikke med noen konkrete forslag til endringer i skattereglene i stortingsmeldingen om utjevning av levekår. Meldingen vil derimot bl.a. inneholde en analyse og en drøfting av fordelingsvirkningene av skattereglene. Jeg skal bl.a. i lys av analysene i Stølen-utvalget og i stortingsmeldingen om utjevning av levekår vurdere behovet for endringer i skattereglene, men da i større sammenheng enn utjevningsmeldingen. I den vurderingen vil jeg se nærmere på fordelingsvirkningen av skattereglene, både i forhold til dem med de laveste og dem med de høyeste inntektene. Jeg vil imidlertid også legge betydelig vekt på hensynet til å sikre gode vilkår for investeringer i Norge og på at eventuelle endringer i skattesystemet skal bidra til et enklere og mer effektivt skattesystem.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Hva sosialministeren og Regjeringen mener i forbindelse med utjevningsmeldingen, får Jan Petersen ha tålmodighet nok i noen dager til å vente på. Det er ikke så lenge før den meldingen skal legges fram, og da vil man se hva som står der. Men, som jeg sa, det vil ikke der bli foreslått noen konkrete endringer. Det vil bli gitt en analyse også av fordelingsvirkningene i forhold til skattesystemet. Så vil det i andre, mer egnede sammenhenger bli vurdert hva som eventuelt skal til av endringer, og hvilke endringer som kan være forsvarlig, bl.a. når Stølen-utvalgets utredning har vært på høring og skal til behandling i Regjeringen.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Jeg vil vise til det jeg sa innledningsvis i mitt forrige svar, at det er viktig for Regjeringen at skattesystemet fortsatt skal bidra til å jevne ut inntektsforskjeller. Så der har kanskje Kristin Halvorsen ikke hørt godt nok etter. Jeg sa også at det i utjevningsmeldingen ikke vil bli konkrete forslag til skatteendringer. Det er ikke tid og sted for konkrete forslag til skatteendringer i en utjevningsmelding. Men effektene av skattesystemet også i fordelingshensyn vil bli redegjort for i utjevningsmeldingen. Så får vi finne andre mer hensiktsmessige høve til eventuelt å foreslå endringer. Det vil da etter min oppfatning først og fremst være etter at man har hatt Stølen-utvalgets utredning ute på høring og med en oppfølging av den.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Jeg finner det ikke nødvendig å drive noen polemikk med sosialministeren, særlig så lenge jeg ikke har hørt nøyaktig hva hun sa her i salen. Men skatter og avgifter er fortsatt finansministerens bord, og det er riktig at jeg har hatt en ambisjon om å få til et flatere skattesystem. Hvorvidt det lykkes, vil vi se når høringsrunden er over. Det er nok mulig å få til en kombinasjon av lavere marginalskattesatser på toppen og allikevel beskatte kapital noe hardere enn i dag, hvis det skulle være et ønske, ved å øke tilsvarende i bunnen. Men det vil jeg ikke konkludere i det hele tatt på nå. Det får vi komme tilbake til når utvalgsutredningen har vært på høring, og jeg har sett høringsuttalelsene.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Foreløpig har ikke Regjeringen noen holdning til det spørsmålet. Det jeg luftet i går, var en del egne tanker omkring spørsmålet: Er formuesskatten en egnet skatteform? Jeg passet da på å si klart fra om at det i så fall ikke er min intensjon å gi avkall på ca. 6 milliarder kr vi i dag har som inntekt fra formuesskatten, men eventuelt å sørge for å skaffe de midlene på annen måte, eksempelvis ved å beskatte avkastningen av kapitalen eller formuen hardere mot å avstå fra eller redusere beskatningen av selve formuen. Men det er ikke noe som er ferdigdiskutert i Regjeringen, så det er foreløpig bare en mulighet som man må holde åpen ved oppfølgingen av Stølen-utvalgets utredning.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Jeg er litt usikker på om dette er et nytt hovedspørsmål, eller om det er et oppfølgingsspørsmål til det forrige. For meg fortoner det seg i hvert fall noe tvilsomt om det var samme tema. Men jeg har sett tallene for hva den svarte økonomien skal representere. La meg i hvert fall få lov til å si i løpet av den korte tiden jeg har til rådighet, at de tallene bør vi ta med de nødvendige klyper salt. Det er bortimot umulig å ha noen sikker formening om omfanget av den svarte økonomien. Hvis jeg hadde hatt mer tid, kunne jeg ha utbrodert dette nærmere, men det er klart at Regjeringen er opptatt av det som unndras beskatning. Nå er det nok i de tallene som er presentert fra Skattedirektoratet, en del aktivitet som under ingen omstendighet ville komme til beskatning, f.eks. narkotikasmugling. Det vil vel aldri bli en skattbar virksomhet under noen omstendighet.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Det er riktig at Regjeringen etter at den tiltrådte har arbeidet med momsreformen, men at vi har måttet konkludere med at den er for komplisert til å kunne bli framlagt i vår. Vi ser det da ikke som hensiktsmessig å legge den fram oppi alt budsjettarbeidet til høsten, så derfor vil vi i praksis måtte vente til begynnelsen av neste vårsesjon før vi får lagt fram denne saken. Nå er det ingen nyhet at Regjeringer må bruke tid på momsreformen. Den har ligget til behandling i diverse arbeiderpartiregjeringer, hvor også Dag Terje Andersen har vært medlem, siden begynnelsen av 1990-tallet. Så det er åpenbart at også andre regjeringer har hatt problemer med å trekke konklusjon i denne vanskelige saken. Og som sagt: Det er ikke bare denne regjeringen som har måttet konstatere at denne saken er vanskelig. Så er det riktig at jeg har sagt at i forbindelse med denne momsreformen bør man også vurdere å senke matmomsen i Norge, på samme måte som man har lavere moms på mat enn på andre varer i alle andre land, bortsett fra Danmark. Jeg har også registrert at Arbeiderpartiet er sterkt imot det, i hvert fall i utgangspunktet. Hva som så kommer, får man ha tålmodighet til å vente til neste vårsesjon med å se. Men intensjonen er at vi kan få benytte anledningen om et års tid til også i Norge å få en matmoms på linje med det man har i andre land, bl.a. i Sverige – også for å motvirke grensehandelen over Kjølen.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Arbeiderpartiregjeringer har altså brukt sju år på ikke å klare å konkludere. Denne regjeringen har brukt knapt et og et halvt år på å komme til samme resultat, så jeg tror ikke vi har noe å skamme oss over her. Når det gjelder matmomsen, er ikke den en nødvendig del av momsreformen, for momsreformen består som bekjent i å speilvende systemet. I dag er det slik at man har generell moms på varer, men med visse unntak. Man har generelt ikke moms på tjenester, men med visse unntak. Det er sunt, og antakelig nødvendig, å få en likebehandling av varer og tjenester, særlig fordi forbruket jo retter seg mer og mer mot tjenester og mindre og mindre mot varer. Hvis man får gjort noe med matmomsen, vil det fra min innfallsvinkel først og fremst være av hensyn til forbrukerne. Jeg synes ikke det er rimelig at vi i Norge skal betale mer skatt på mat enn det de gjør i andre land. Og særlig siden det er mange som mener at matvareprisene er høye i Norge, burde det ikke være slik at staten forsyner seg mer enn høyst nødvendig og sørger for at matvareprisene blir unødig høye.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Jeg synes ikke det er nødvendig å si noe utover det som statsråd Sponheim nettopp sa. Han gav uttrykk for at de skatteregler vi har i forhold til omverdenen, vil bli vurdert, for det er selvfølgelig et sterkt ønske om at det skal bli attraktivt å etablere og drive virksomhet i Norge.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
I forbindelse med behandlingen av St.prp. nr. 1 for 1998-99 om skatte-, avgifts- og tollvedtak for 1999 ble det vedtatt et fritak for engangsavgift for ikke salgbare kjøretøy til undervisningsformål. Fritaket er en kodifisering av departementets mangeårige praksis med å gi avgiftsfritak for slike kjøretøy som stilles til disposisjon for undervisningsformål. Jeg viser for øvrig til svar på spørsmål om samme tema fra representanten Erik Dalheim, stilt i spørretimen den 3. februar 1999. Det er i dag ikke regler om fritak for avgift ved gaver. Et generelt avgiftsfritak for kjøretøy som gis i gave til undervisningsformål, vil medføre et press i retning av å innføre fritak også for andre typer avgifter og til andre formål enn undervisning. De provenymessige konsekvenser av slike fritak vil da kunne bli store. Avgiftsfritak for gaver, men ikke for kjøp, vil dessuten kunne motivere til avgiftsspekulasjoner. På denne bakgrunn anser jeg et fritak for gaver å ha uheldige sider. Problemstillingen vil kunne opphøre ved en omlegging av engangsavgiften fra en innførselsavgift til en registreringsavgift. Toll- og avgiftsdirektoratet arbeider med en teknisk tilretteleggelse for en slik omlegging. Det kreves omfattende utredninger før en slik omlegging kan foretas, slik at det er vanskelig å tidfeste når ordningen vil kunne gjennomføres. Arbeidet er imidlertid prioritert.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Jeg er enig i at det er viktig at undervisningen på det aktuelle området er så realistisk som mulig. Jeg er også enig i at den teknologiske utviklingen gjør det nødvendig at bilene ikke er altfor gamle, hvis det skal bli en realistisk undervisning. Jeg mener nok allikevel at det er for betenkelig å gå inn på det som ligger i representantens spørsmål, her og nå – særlig når det kan være forhåpninger om at om ikke altfor lang tid løses dette problemet av seg selv, ved at det blir en registreringsavgift istedenfor som nå en innførselsavgift. Jeg kan, som jeg sa i mitt opprinnelige svar, ikke tidfeste når det vil komme. Men saken er prioritert, så det vil ikke brukes lengre tid på dette spørsmålet enn høyst nødvendig før en eventuell omlegging kan skje.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Ligningsloven § 3-13 nr. 2 bokstav f bestemmer at ligningsmyndighetenes taushetsplikt ikke er til hinder for at opplysninger om overtredelse av bestemmelser innenfor skatteetatens forvaltningsområde gis til politiet eller påtalemyndigheten til bruk i en straffesak. Hvilke forhold som skal anmeldes, beror på ligningsmyndighetenes skjønn. Skattedirektoratet utarbeider retningslinjer for skjønnsutøvelsen. Hvorvidt en lovovertredelse skal anmeldes eller ikke, beror på dens omfang og på ligningsmyndighetenes vurdering av hvor klanderverdig den skattepliktige har opptrådt. I vurderingen vil en altså legge vekt på vedkommendes subjektive forhold. Her vil f.eks. profesjonalitet kunne få betydning. Det er imidlertid grunn til å understreke at det er personens opptreden i forhold til regelverket på ligningsmyndighetenes forvaltningsområde som er til vurdering, og ikke personens posisjon i samfunnet for øvrig. I denne sammenheng er det grunn til å understreke at hensynet til likebehandling må veie tungt. Påtalemyndighetens behandling av anmeldelsene og hvor langt avgjorte saker blir gjort offentlig kjent, kan jeg ikke gå inn på. Justisministeren har det politiske ansvaret for påtalemyndigheten, men bare Kongen i statsråd kan gi instruks til påtalemyndigheten. Som politikere bør vi generelt avholde oss fra å gripe inn i påtalemyndighetens arbeid.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Som jeg understreket i mitt første svar, må det være en førende holdning at man skal ha likhet for loven – likebehandling må veie tungt også i slike spørsmål. Som jeg ellers sa, bør ikke vi som politikere blande oss inn i påtalemyndighetens behandling av anmeldelsene. Jeg er enig i at man på det aktuelle området har andre reaksjonsmidler, som Monsen var inne på i sitt tilleggsspørsmål, men jeg føler ikke at det skal utelukke at enkelte saker likevel blir vurdert som så alvorlige at de bør anmeldes og behandles også som ordinære straffesaker.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Erfaringene har vist at det gjeldende takseringssystem ikke ivaretar behovet for et enhetlig takstgrunnlag. De nåværende ligningstakstene ivaretar heller ikke hensynet til likhet i beskatningen av sammenlignbare eiendommer. Grunnlaget for beskatning har blitt for vilkårlig, og dermed urettferdig. Disse forholdene taler for en fullstendig revisjon av takstsystemet. I juni 1996 fremmet derfor den daværende arbeiderpartiregjeringen en stortingsmelding om boligtaksering og prinsipper for boligbeskatning, jf. St.meld. nr. 45 for 1995-96. Meldingen ble behandlet av Stortinget i april 1997 på grunnlag av Innst. S. nr. 143 for 1996-97 fra finanskomiteen. I Finansdepartementet arbeides det nå med å følge opp komiteflertallets merknader i denne innstillingen, bl.a. med hensyn til å vurdere økonomiske, fordelingsmessige og administrative konsekvenser av omleggingen som er skissert i innstillingen. Det har tidligere ikke foreligget nødvendig datamateriale til å gjennomføre tilfredsstillende analyser på disse punktene. I fjor foregikk det en datainnsamlingsprosess i samarbeid med Statistisk sentralbyrå. Departementet har nå fått et godt grunnlag for å foreta de beregningene og analysene som komiteflertallet bad om i innstillingen. Departementet er i gang med dette arbeidet, og beregningene og analysene vil bli forelagt Stortinget sammen med andre vurderinger av omlegginger i boligbeskatningen. Foreløpig er det ikke mulig å vise til et konkret tidspunkt for framleggelsen. Jeg er på ingen måte tilfreds med det varierende nivået innenfor gjeldende takseringssystem. Det har lenge vært et stort behov for et nytt takseringssystem, og jeg understreker at arbeidet med oppfølgingen av Innst. S. nr. 143 for 1996-97 er prioritert.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 1999-03-24:
Tore Nordtun, som framførte spørsmålet i dag, og jeg selv satt sammen i finanskomiteen da Innst. S. nr. 143 ble avgitt fra komiteen, og jeg tror vi har en felles oppfatning av de urimeligheter som ligger i dagens system, og behovet for snarlige endringer. Det er ikke noen uenighet i det hele tatt mellom Nordtun og meg om dette spørsmålet.(Statsråd Restad) Som jeg sa, har det manglet en god del datagrunnlag for at en kunne arbeide raskere med saken. Denne datainnsamlingsprosessen ble gjennomført i løpet av fjoråret og ble avsluttet ved årsskiftet, så nå er vi i stand til å kunne følge opp saken mer konkret. Saken er prioritert, og jeg oppfattet Nordtuns anmodning om at en skal påskynde denne saken, som en beskjed fra en av dem som var med og utgjorde et flertall i finanskomiteen den gangen vi avgav innstillingen. (Statsråd Restad)