Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2002-12-19:
Kredittmeldinga 2001 gjev ei vurdering av kredittmarknaden og kreditt- og finansinstitusjonane si verksemd her i landet. Frå og med førre kredittmeldinga har ein også gjeve plass til ein rapport om arbeidet i IMF. Også verksemda til Norges Bank, Kredittilsynet, Statens Banksikringsfond, Statens Bankinvesteringsfond og Folketrygdfondet er omtala i meldinga. Ikkje utan grunn vert noko av hovudfokuseringa i denne kredittmeldinga lagd på dei utfordringane me står overfor etter finansskandalane i USA. Oslo Børs peikar på at den norske næringsstrukturen er ein dempar for at slike saker skal få same omfanget her i landet. Likevel har me også i vårt land sett eksempel på liknande saker. Derfor må denne utingen takast på alvor. Tillit er nok det viktigaste stikkordet i denne samanhengen. Skal marknaden fungera godt, må informasjonen vera truverdig og uhilda. Dersom ikkje desse kvalitetane pregar informasjonen som vert gjeven om selskapa si finansielle stilling, kan dette på sikt m.a. føra til at viktig kapitaltilgang vert hindra. Eg registrerer at det internasjonale arbeidet på dette området har vorte forsterka som følgje av finansskandalane. Vår regjering er aktiv i dette arbeidet, m.a. gjennom deltaking i komitear under EU-kommisjonen og i nordisk samarbeid. Her prøver Regjeringa å medverka til reglar og føresegner som kan fylla dei behova som har dukka opp gjennom finansskandalane i USA. Eit interessant aspekt er at det no i større grad vert lagt vekt på etiske refleksjonar. Innføring av revisjonskomitear er eit døme på det. Det er kanskje ein litt ny, men etter mitt skjøn viktig måte å tenkja på i slike spørsmål. For uansett kor detaljerte slike reglar og standardar er, vil det alltid koma situasjonar der det til sjuande og sist må gjerast etiske og moralske vurderingar. Ein hovudkonklusjon er at finansskandalane i USA har ført med seg at det no er ei klår forståing av at det er naudsynt å ha rammer som i størst mogleg grad kan sikra god og etterretteleg rekneskapsinformasjon. Det trengst klåre standardar, gode kontrollmekanismar og strenge reaksjonar i tilfelle der rekneskapar vert manipulerte. I Kredittmeldinga 2001 uttrykkjer Regjeringa at den er bestemt innstilt på å medverka til dette, særleg gjennom effektive tiltak for å hindra at uetisk praksis skal få utvikla seg, slik me har sett det i USA. Den 29. november møtte finansministeren til høyring om IMF i finanskomiteen. Synet på IMF si rolle er delt, men det synest likevel å vera rimeleg semje om at den seinare tidas utvikling for IMF, både som institusjon og som aktør, har vore positiv. IMF har m.a. lagt til rette for større innsyn i vurderingar, vedtak og organisasjonsmessige forhold. Dette medverkar til å redusera mistydingar og til å skapa større tillit. Det gjer òg at IMF sine åtgjerder i større grad kan etterprøvast og drøftast. Vidare er det viktig å sjå det arbeidet som IMF gjer, i samanheng med Verdsbankens funksjon. Samarbeidet mellom desse institusjonane har blitt betre og er under stadig utvikling, ikkje minst er dette arbeidet viktig i kampen mot fattigdom. Gjeldsletteinitiativet som kom i 1996, er eit døme på dette. Redusert gjeld fører til at større ressursar kan gå til m.a. helse og utdanning. Det er vidare viktig å huska på at både IMF og Verdsbanken har skrive under på FNs tusenårserklæring. Der har dei forplikta seg til å innretta sin politikk for å nå måla i denne erklæringa. Ei anna viktig oppgåve for IMF er å hindra at økonomiske kriser i eitt land eller éin region spreier seg og blir eit trugsmål mot andre land og regionar. At ikkje krisa i Argentina og Brasil har spreidd seg i noko vidare omfang, syner, etter mange si oppfatning, at IMF har spelt ei viktig rolle. Det bør også nemnast at i den seinare tida har IMF forsterka overvakinga av institusjonelle forhold, med vekt på styresettet i landa og på kampen mot kvitvasking av pengar og finansiering av terrorisme. IMF har stor påverknadskraft, og det er difor viktig at det som blir gjort, til kvar tid kjem fram og kan vera til diskusjon. IMF er inne i ei viktig og spennande utvikling. Difor er kredittmeldinga sin rapport om IMF viktig, både som informasjon og som grunnlag for debatt om IMF si rolle og utvikling.