Iselin Nybø (Venstre), 2016-03-14:
Jeg vil også starte med å gi honnør til interpellanten for å løfte et viktig og aktuelt tema til debatt. Det er ikke mange uker siden vi hadde en tilsvarende debatt, som gjaldt likestilling i næringslivet. Da var det en annen statsråd som satt på første benk, men temaet og problemstillingene er de samme innenfor politiet. Siden vi hadde den forrige interpellasjonen, om likestilling i næringslivet, har statsråden utnevnt en ny høyesterettsjustitiarius, og jeg er veldig glad for at vi nå fikk vår første kvinnelige høyesterettsjustitiarius. Jeg er helt sikker på at statsråden ikke valgte Øie på bakgrunn av hennes «maskuline egenskaper», som Dagens Næringsliv ser ut til å tro, men rett og slett på bakgrunn av at vettet er jevnt fordelt. Vi har veldig mange flinke kvinnelige jurister i dette landet. Øie er en av dem og slik sett meget kompetent til å lede vår øverste domstol. For å snakke litt mer om Dagens Næringsliv: De hadde en artikkel i mai i fjor som er ganske interessant i dette perspektivet, der overskriften var: «Kvinner har feil, menn har potensial». Den artikkelen illustrerer litt av de utfordringene som kvinner står overfor, men som ikke er så synlige. I en ansettelsesprosess og i en intervjusituasjon er det ofte slik at kvinner som mangler den aktuelle bransjeerfaringen, blir sett på som å ha feil og derfor ikke være kompetent til jobben, og at det er ganske endelig, mens menn som har tilsvarende manglende erfaring, blir sett på som å ha potensial: Dette er noe du kan ordne, en må bare legge til rette for det. Så menn blir oftere valgt på tross av manglende bransjeerfaring enn det kvinner gjør. Det står også i den artikkelen at kvinner blir oppfattet som mindre seriøse enn menn hvis de ler. Det betyr i sin ytterste konsekvens at kvinner blir forbigått av dårligere menn hvis de ler mer enn fire ganger i løpet av et intervju. Det går ikke an! Vi er i 2016, og det er fullstendig uakseptabelt at kvinner og menn blir behandlet så forskjellig i en intervjusetting. Jeg vil anta at det er det samme i politiet som det er i næringslivet – det er ingen grunn til å tro at de er bedre eller mer kompetente til å foreta intervjuer i politiet enn de er i næringslivet for øvrig. Jeg vil også kommentere litt det som har vært sagt, og som statsråden også sier, at det er et ganske godt nivå med hensyn til kvinnelige juriststillinger. Det er positivt, det er bra, det skal vi være glad for. Samtidig kan vi ikke stoppe der, vi kan ikke være fornøyd med bare at andelen av kvinnelige jurister i politiet nå er ca. 50 pst. For det handler ikke bare om juriststillinger, det handler også om lederstillinger, det handler om hvem som har makt i politiet, og hvem som bestemmer til syvende og sist, og der har vi en utfordring. Det er bra at det er et godt rekrutteringsgrunnlag, at det er mange kvinnelige jurister, men det holder ikke. Kvinnelige jusstudenter har vært i flertall lenge, kvinnelige studenter har vært i flertall på universitetene siden jeg gikk der, og det begynner – dessverre, må jeg bare si – å bli en del år siden. Det er ti år siden jeg gikk ut fra universitetet, så det har vært slik en stund, og vi kommer ikke lenger. Statsråden har selv utdannelse som jurist. Jeg vet ikke om han noen gang har jobbet i advokatbransjen, men det har jeg, og jeg kan si at selv om kvinnelige jusstudenter nå er i flertall, vises det ikke igjen på partnernivå i advokatfirma. Det har sikkert mange grunner, men det viser at vi har en jobb å gjøre. Vi kan ikke bare lene oss tilbake og si: Dette ordner seg av seg selv om noen år. Nei, vi må være på offensiven, vi må hele veien kjøre de prosessene, hele veien snakke om det, og hele veien ha fokus på at vi ønsker kvinner opp og fram – ikke bare inn i politiet, men opp i politiet, i alle ledd. Så – til statsråden – der har vi en jobb som er en kontinuerlig jobb, og som er en viktig jobb, for politiet er i enda større grad enn næringslivet nødt til å representere hele bredden av befolkningen. Da kan det ikke være slik at politietaten blir styrt av flere menn enn av kvinner. I en ideell verden burde det vært femti-femti, og det er det vi er nødt til å jobbe opp mot. Vi har de beste forutsetningene med det rekrutteringsgrunnlaget som ligger der, men vi har en jobb å gjøre, og det må være en langsiktig jobb, og det må være en fokusert jobb. Det å løfte kvinner er en jobb som tar tid, og det kommer ikke av seg selv. Så jeg vil ønske statsråden lykke til med det videre arbeidet for likestilling i politiet.