trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Lovreguleringen av et marked på 600 mrd. kr, og det bare i Norge, er viktig. Derfor ber forslagsstillerne her – og jeg er en av dem – om at regjeringen skal vurdere å endre § 4 i lov om offentlige anskaffelser slik at miljø-, sosial- og arbeidsrettslige hensyn likestilles med grunnleggende prinsipper i loven om konkurranse, likebehandling og forutberegnelighet, fordi det er viktig å være tydelig overfor alle offentlige anbydere om at det å ta hensyn til vårt felles miljø og legge til rette for at bedrifter som ivaretar arbeidsfolks rettigheter og forholdene de jobber under, er viktig for at bedriftene skal få sjanse til å konkurrere om kontrakter for det offentlige. Jeg hører at det ikke er noen grunn til å lovfeste at anbydere skal ta hensyn til dette når de skal legge ut sine anbud. Da tror jeg det er grunn til å minne om det mangfoldet av offentlige innkjøpere som er i Norge. Én ting er staten og alle statens selskaper. En annen ting er fylkeskommunene. Så har vi alle landets kommuner og de kommunale foretakene, havner og eiendomsselskaper, som alle skal vite at de skal tilrettelegge for at vi ivaretar det felles miljøet og arbeidsrettslige problemstillinger når de legger ut sine anbud. Jeg vil også hevde at lovfesting av et slikt krav vil kunne styrke konkurransekraften til norske bedrifter der de konkurrerer med utenlandske bedrifter, fordi norske bedrifter er gode på miljøhensyn og gode til å ivareta sine ansatte. Det gjelder om det er et sykehus som skal kjøpe inn noe, eller om det er konkurransekraften til norske verft, norsk bygge- og anleggsnæring og norsk industri. Jeg tenker at norske bedrifter, særlig kanskje i en situasjon der vi har 200 000 arbeidsledige, har rett til å forvente at det offentlige i sine anskaffelser gjør det de kan for å styrke norske bedrifters konkurransekraft. Så til det samfunnsøkonomiske. Hvis lovfesting av kravene vil kunne tilrettelegge bedre for at norske bedrifter vinner konkurransen, er det sånn at hvis man bruker en offentlig milliard på en norsk bedrift, blir veldig mye mer av de pengene igjen i Norge etterpå, enn hvis man gir den samme milliarden til en utenlandsk bedrift for å levere til det offentlige. Da tenker jeg det er viktig at vi som storting gjør det vi kan, og bruker det handlingsrommet som er, til å lovfeste noe som styrker konkurransekraften til norske bedrifter. Jeg tar opp det forslaget som Arbeiderpartiet er en del av.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Den aktuelle saken i EU-domstolen som er bakgrunnen for forslaget, viser et handlingsrom innenfor lov om offentlige anskaffelser til å kunne kreve at offentlige anskaffere skal ivareta miljø-, sosial- og arbeidsrettslige forhold på samme måte som andre grunnleggende prinsipper om likebehandling. På Innlandet produserer Totenprodukter rullatorer, men i veldig mange år valgte Nav å kjøpe inn rullatorer fra Kina istedenfor fra TOPRO, som de også kalles, fordi de rullatorene var litt billigere. Mener statsråden at det er sannsynlig at norske bedrifter vil være mer eller mindre konkurransedyktige i forhold til andre lands bedrifter, hvis oppdragsgivere pålegges å vektlegge miljøavtrykk, arbeidsforhold og sosiale forhold i sine anskaffelser?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Jeg takker for svaret, men jeg vil understreke at ministeren i sitt innlegg på talerstolen sier at innkjøpere kan velge å stille krav til miljø- og arbeidsrettslige forhold. Er det virkelig ønskelig å være i en situasjon der vi er avhengig av at alle de hundrevis av innkjøperne velger det? Jeg er klar over at norske bedrifter må være konkurransedyktige, men jeg gjentar spørsmålet, for jeg synes ikke jeg fikk svar på det: Er statsråden av den oppfatning at norske bedrifter vil være mer eller mindre konkurransedyktige i forhold til andre lands bedrifter hvis oppdragsgivere pålegges å vektlegge miljøavtrykk, arbeidsforhold og sosiale forhold?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Jeg merker meg at ministeren ikke er villig til å bruke sitt handlingsrom, nemlig å bruke lovverket til å pålegge å vektlegge miljø, arbeidsrettslige forhold og sosiale forhold. Det har i flere år vært adgang til å legge vekt på vårt felles miljø i henhold til lov om offentlige anskaffelser, men det gjøres ikke bestandig. Mange kommuner og fylkeskommuner har valgt å legge vekt på skikkelige arbeidsforhold ved anskaffelser, noen ganger kalt Telemarksmodellen, men ikke alle innkjøpere gjør det samme. Da er mitt spørsmål til statsråden: Antar statsråden at en lovfesting av krav ville ført til at alle landets kommuner, fylkeskommuner, havneforetak og andre anskaffere kanskje i større grad ville lagt vekt på miljøhensyn og hensyn til hvordan de som utfører anskaffelsen, blir ivaretatt, når de skal legge ut sine anbud?
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Jeg takker for svaret, som jeg vel opplever at jeg egentlig ikke får. I likhet med statsråden er jeg jurist. Jeg har vært kommuneadvokat i Narvik kommune i mange år og jobbet ut fra dette lovverket, og jeg synes det er trist å se, når også partene i arbeidslivet, Virke og LO, gav skriftlig innspill til dette og sa at det er viktig at vi får en lovfesting fordi det er så vanskelig å få lagt vekt på miljøet i tilstrekkelig grad – arbeidsrettslige forhold. Da lurer jeg på om ministeren faktisk mener at en lovfesting av disse grunnleggende viktige hensynene kan skade.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Jeg må si meg enig med representanten Knag Fylkesnes når han sier at dette handler om å styre samfunnet i den retningen vi ønsker. Det handler om å bruke offentlige anskaffelser som en motor for å skape det framtidssamfunnet vi skal ha. Jeg tror at jeg og representanten Nilsen leser § 5 i lov om offentlige anskaffelser forskjellig, for det står vitterlig i andre ledd der at man kan stille miljøkrav. I maritim melding fra regjeringen, som vi har til behandling i komiteen nå, står det at regjeringen vil vurdere å stille klimakrav fra 2023. Det er jo en skam at det ikke er blitt gjort i statlige anskaffelser for lenge siden – selv om det gjøres i noen. Det kan tas miljøhensyn. Vi mener at vårt felles miljø er så viktig at det skal gjøres. Derfor ønsker vi å lovfeste det. Vi mener også at arbeidsfolks kår, de som faktisk skal produsere denne anskaffelsen, er så viktig at man skal pålegges å legge vekt på det. Jeg tror ministeren undervurderer dem som gjør offentlige innkjøp, når hun sier at med bare litt mer opplæring vil de skjønne sitt handlingsrom. Veldig mange offentlige organer står i en situasjon med dårlig økonomi, men hvis vi sier at de faktisk skal legge vekt på disse hensynene, er det klart at de er i stand til å gjøre det. Denne saken viser en stor forskjell mellom dagens regjeringspartier og opposisjonen i viljen til å bruke politikk til å styre samfunnet. Jeg beklager at man ikke er villig til å lovfeste disse viktige hensynene, også fordi det vil styrke norske bedrifters konkurransekraft. For vi er gode på miljø, vi er gode på arbeidsrettslige forhold, og det er bedre samfunnsøkonomi at vi bruker pengene på å kjøpe noe fra norske bedrifter enn fra utenlandske bedrifter. Det må være merkelig å være en næringsminister som mener at det at norske bedrifter skal være konkurransedyktige, ikke er et hensyn man kan prøve å legge til rette for innenfor et lovverk. Høyrepolitikk er på sitt aller dårligste når den ikke engang vil ta inn over seg samfunnsøkonomiske betraktninger. Jeg tror norske små og mellomstore bedrifter bør legge merke til denne saken og den manglende viljen hos regjeringspartiene til å bruke politikk når de skal gjøre sitt valg til høsten.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Jeg takker for svaret. Jeg så at det ble litt oppmerksomhet rundt interpellasjonen i Finansavisen. De var opptatt av at når det er fire mulige etableringer på gang i Norge, skal vi ikke da være fornøyd? Er vi nødt til å gjøre noe mer som land for å tiltrekke oss slik industri? Det er kanskje opplagt at jeg mener at vi bør gjøre det, fordi vi har naturressursene, og fordi vi har det store behovet for nye arbeidsplasser for framtiden. Jeg er blitt kjent med Invest in Norway, som er den lille delen av Innovasjon Norge som skal drive med å få utenlandske større selskaper til å ha lyst til å etablere seg i Norge – akkvisisjon, som det noen ganger kalles. Det er fire–fem personer, en liten enhet, og jeg tenker vel at en av de tingene vi kunne ha gjort, var å styrke dem for å tiltrekke oss produksjon av denne typen. Jeg er enig i at kompetanse, den brede FoU – forskning og utvikling – som vi er gode på i Norge, infrastrukturen vår og et samfunn med små forskjeller selvfølgelig er viktig. Men jeg tror jeg har vært tydelig i interpellasjonen på at jeg egentlig ønsker meg noe mer, fordi dette er en industri som ikke bare skal få det som alle andre industrier eller næringer har tilgang til, men det er en industri som burde få en særlig oppmerksomhet fra staten. Jeg skulle ønske meg at man kunne sette tydelige mål for Norge, mål for hvor mye vi har lyst til å satse innenfor denne industrien. Når man ikke har deltatt i IPCEI for batteriproduksjonen – og det er veldig usikkert om det blir flere, om det er mulighet til å delta i det – tenker jeg at man får prøve å finne andre måter å kunne gi investeringsstøtte på, for det er utrolig vanskelig for så store industriprosjekter som dette. Ikke engang Grønn plattform kan bidra med investeringsstøtte til så store prosjekter. Jeg oppfatter at der er det gitt mest til tidligfaseprosjekter, FoU-prosjekter. Så hører jeg det gjentatt at skattesystemet som tar ned formuesskatten, skal være næringsfremmende. Det finnes det vel ingen rapporter som har kunnet fastslå at det er, og Finansdepartementet ga vel til og med uttrykk for, i 2016, at det ikke var noen tegn på at det fungerte sånn, siden kapitalmarkedet i Norge fungerer såpass bra. Det er et paradoks at vi i Norge har brukt veldig mye offentlige penger, unnlatt å ta merverdiavgift, unnlatt å ta avgifter fra elbiler, mens det ikke har skapt industri i Norge. Jeg tror det er viktig at vi, når vi skal bruke statlige muskler, finner fram til områder der vi har muligheten til å skape næring og arbeidsplasser i Norge.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Takk til alle som har valgt å delta i denne debatten. Jeg tror det er viktig. Statsråden sa i sitt innlegg at staten ikke skal plukke vinnere. Jeg tror det framgår av interpellasjonen at jeg mener at staten skal plukke vinnere noen ganger, gå inn særlig og satse fordi man vil et sted med en industri, og man ønsker å oppnå både grønn omstilling og mange arbeidsplasser. Det er ikke sånn at når vi plukker vinnere, skal vi gjøre det blindt. Representanten Nævra var inne på det. Jeg tror det antallet jobber som ligger her, er utrolig viktig, for Norge trenger ifølge NHO 250 000 nye arbeidsplasser for å erstatte dem som skal bort fra olje og gass. Husk at da statsministeren vi har i dag, ble statsminister, hadde vi et eksportoverskudd på 250 mrd. kr. Nå er vi nede på 10 mrd. kr. Olje og gass går ned og skal videre ned. Snart handler vi for mer enn det vi selger for, og det går ikke an. Når det gjelder å skape og skatte, tror jeg det er noe av «cluet». Når vi skal bygge nye industrier, må vi lage rammebetingelser som er gode. Vi må bygge oppunder at det skapes verdier, men vi må sørge for at samfunnet får tilbake, sånn at vi kan ha den gode kompetansen, sånn at vi kan ha den gode infrastrukturen, sånn at vi kan ha det gode samfunnet som Norge er. Det er jo faktisk sånn at det er skatten som gir oss muligheter til å skape det gode Norge, det er ikke bare noe vi betaler. Jeg er selvfølgelig enig i at staten ikke må fortrenge privat kapital. Det vil alltid være en blanding av offentlig og privat kapital. Det er ikke sånn at Arbeiderpartiet ikke liker privat kapital, men jeg tenker at statlig eierskap har vist seg formålstjenlig ved flere korsveier i Norges historie, som når vi bestemmer oss for å danne Equinor, som når vi danner Statkraft. Det er heller ikke det som har vært hovedpoenget mitt her, men risikoavlastning i form av hjelp med investering når det er ny teknologi, når det er ukjent. Det er faktisk også sånn at Norge har kobolt på egen jord, og det er ikke sånn at vi skal la andre land med veldig dårlige arbeidsforhold stå for den utvinningen alene. Jeg tror resirkulering blir en utrolig viktig del av strategien. Jeg ønsker meg fortsatt at det settes tydelige strategiske mål for satsing på en batteriverdikjede i Norge.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Det er ingen tvil om at det er viktig at offentlige anskaffelser gjennomføres på en bærekraftig måte. Det grønne skiftet er vår tids største utfordring, og regjeringen vil bruke offentlige anskaffelser aktivt for å stimulere til utslippsreduksjon og grønne løsninger. Anskaffelsesregelverket legger godt til rette for at det kan tas viktige samfunnshensyn som klima- og miljøhensyn, sosiale hensyn og bekjempelse av arbeidslivskriminalitet når det offentlige kjøper inn varer og tjenester. Regelverket ble endret for relativt kort tid siden. I stortingsmeldingen Smartere innkjøp – effektive og profesjonelle offentlige anskaffelser viste regjeringen til at det på flere områder er stilt krav til samfunnshensyn i regelverket. La meg bruke klima- og miljøkrav i offentlige innkjøp som et eksempel. Regjeringen vil at offentlige anskaffelser skal være et effektivt miljøpolitisk virkemiddel. Rammeverket for klima- og miljøvennlige offentlige anskaffelser er på plass. Vi har både lov- og forskriftsbestemmelser i regelverket som stiller krav til at det skal tas klima- og miljøhensyn i offentlige anskaffelser. OECD har gjennomført en evaluering av arbeidet med bærekraftige offentlige anskaffelser i Norge, og deres evaluering viser at Norge har et sterkt grunnlag for bærekraftige anskaffelser, særlig med tanke på det juridiske rammeverket. Med det regelverket vi har i dag, mener regjeringen derfor at offentlige oppdragsgivere har et godt utgangspunkt for å gjøre gode anskaffelser som bidrar til reduserte klimautslipp, og som fremmer klimavennlige løsninger. Så er det opp til oppdragsgiverne å bruke det handlingsrommet som regelverket gir. Dette krever at alle offentlige oppdragsgivere, over 3 000 i tallet, har den nødvendige kompetansen og kapasiteten til å gjennomføre gode og bærekraftige anskaffelser. Her er det mer å gå på, som også stortingsmeldingen fra 2019 viser. Det pågår et kontinuerlig arbeid, bl.a. i Direktoratet for forvaltning og økonomistyring, for å legge til rette for at innkjøpere har tilgang til nødvendig kompetanse. Ivaretakelse av miljøhensyn, sosiale hensyn og arbeidsmarkedshensyn er godt ivaretatt i anskaffelsesregelverket. Jeg mener derfor at de forhold som tas opp i forslaget, er godt dekket i dagens regelverk.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Jeg mener det er helt grunnleggende at vi er en del av det indre markedet i EU, og at vi konkurrerer på lik linje med bedrifter i resten av det markedet. Det betyr at vi må strekke oss for å være gode både på pris, på miljø og på sosiale forhold. Det er totalen her som oppdragsgiverne kan velge å stille krav om i sine oppdrag. Jeg er opptatt av at norske produsenter må konkurrere med europeiske bedrifter, og for så vidt også bedrifter i resten av verden. Det jeg mener at vi har et potensial på, er kompetansen til oppdragsgiver. Her mener vi det er mye å gå på. Jeg er helt enig i at for ofte blir pris satt opp som det viktigste kriteriet, og det mener jeg bestemt ikke skyldes regelverket, men at man ikke har kompetanse til å utnytte det handlingsrommet som er innenfor regelverket.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Jeg mener fortsatt at norske bedrifter er best tjent med å være konkurransedyktige i et europeisk marked. De må hevde seg sammen med konkurrenter i resten av verden. Men jeg har også tillit til at våre kommunestyrerepresentanter, enten de er fra Venstre eller fra Arbeiderpartiet, er opptatt av klima, miljø og sosiale forhold. Som stat er vi også opptatt av det, vi stiller krav i anbud. Her er mulighetene store, handlingsrommet er stort. Derfor mener jeg den jobben som bl.a. DFØ gjør nå med å sette oppdragsgivere i stand til å utnytte det handlingsrommet som er der, er så viktig. Jeg er helt enig i at det er viktig å stille krav om f.eks. klima og miljø i anskaffelser, for det er med på å dra oss framover. Når norske og utenlandske bedrifter må konkurrere om oppdrag som også stiller krav om klima og miljø, er det ikke bare bra for den norske bedriften, det er bra for verden og Europa at vi blir bedre på klima og miljø.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Jeg har nok et litt annet utgangspunkt enn representanten har på dette, for det framgår tydelig av vårt regelverk at dette er hensyn som er mulig å ta inn i et oppdrag når oppdragets natur tilsier at det er naturlig. Så er jeg opptatt av å bruke det handlingsrommet vi har, der jeg mener det vil få størst effekt. Jeg mener at det viktigste vi gjør nå, er å øke kompetansen til dem som faktisk skal bestille. Jeg er selv jurist. Jeg har selv jobbet med dette regelverket. Jeg vet hvor komplisert det er, og der ute har vi tusenvis av offentlige oppdragsgivere. Det er klart at noen har mer erfaring, og noen har en større kompetansebase å trekke på når det gjelder å lage gode anbud innenfor lov om offentlige anskaffelser. Jeg mener at der vi kan få mest effekt ut av de ressursene vi har, er ved å sette flere i stand til å se hva handlingsrommet er, både når det gjelder innovasjon, når det gjelder klima, og når det gjelder sosiale forhold.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Jeg mener at det som gjør det vanskelig for dem å legge vekt på det, er ikke om dette er nevnt i § 4 eller § 5 i loven, for regelverket vårt åpner opp for å ta disse hensynene, og regelverket vårt legger til rette for at oppdragsgivere kan ta disse hensynene. Så når de ikke gjør det, er det ikke fordi regelverket ikke legger til rette for det, det er fordi en velger ikke å gjøre det – og det er kanskje det representanten ønsker å komme til livs. Det kan også være fordi det ikke passer inn i det aktuelle oppdraget som de skal ha ut – det vil selvfølgelig skje fra tid til annen – eller fordi de ikke vet hvordan de kan gjøre det innenfor regelverket uten å risikere å komme skjevt ut. Jeg tror vi har mange oppdragsgivere der ute som kan nyte godt av økt kompetanse og mer veiledning, og det er det også DFØ bruker tiden sin på, for å sette dem bedre i stand til å utnytte det handlingsrommet som regelverket faktisk legger til rette for.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Helt innledningsvis vil jeg understreke at det er behov for å gjennomføre tiltak i Folldal. Samtidig er det viktig å ta hensyn til andre relevante interesser og benytte seg av erfaringer fra andre, lignende prosesser. Det har vist seg å ta tid, men forhåpentligvis kommer det godt med i prosessen videre. Den tidligere gruvevirksomheten i Folldal dekker store områder, og tiltak for å redusere forurensningen vil være komplekse. Direktoratet for mineralforvaltning med Bergmesteren for Svalbard – DMF, som vi ofte kaller dem – har siden 2006 gjennomført kartlegging av forurensningskilder, utredninger og prøveprosjekter for å teste ut aktuelle miljøtiltak. Opprydningsarbeidet har tatt tid, bl.a. som følge av at det har vist seg å være naturfaglig komplisert å løse forurensningsproblemet. Før det eventuelt iverksettes omfattende tiltak, har det vært viktig for DMF å høste erfaringer fra de omfattende miljøtiltakene som er gjennomført på Løkken Verk. Riksantikvaren sendte, som flere har nevnt i debatten så langt, høsten 2018 et varsel om fredning av Folldal Verk. I Folldal pågår det derfor nå to parallelle prosesser, en fredningsprosess etter kulturminneloven og arbeidet med å følge opp pålegg om forurensningsbegrensende tiltak. Miljøundersøkelser viser at det særlig er bergveltene i det øvre gruveområdet som er kjernen til forurensningen. Dette området er imidlertid også omfattet av Riksantikvarens varsel om fredning. Både kommunen og Riksantikvaren har signalisert behov for mer informasjon om hvilke konsekvenser en eventuell tildekning vil ha. DMF initierte derfor en mulighetsstudie i samarbeid med kommunale og statlige aktører, og generelt sett ser vi at de alternativene som gir best miljøeffekt, kan gå på bekostning av kulturminnene. Gruveforurensning er generelt komplekse problemstillinger som krever skreddersydde løsninger med lokale tilpasninger. DMF vil nå i vår starte arbeidet med å lage en helhetlig tiltaksplan. Det er imidlertid ulike hensyn som må avveies mot hverandre i denne saken, og kostnadene ved gjennomføring av aktuelle tiltak er usikre. Det er med andre ord for tidlig å komme med en konklusjon i revidert nasjonalbudsjett 2021. På vegne av regjeringen stiller jeg meg slik sett bak det som er næringskomiteens tilråding.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Jeg opplever ikke at det er noen ulikheter i den forstand at vi begge to ønsker å rydde opp i dette, men jeg er opptatt av å gi Stortinget et realistisk bilde av hva vi snakker om her. Som representanten selv var inne på i sitt innlegg, har dette tatt veldig lang tid. Det er ikke på grunn av manglende vilje. Det er på grunn av at det er en kompleks sak, og så er det to hensyn som til dels er motstridende. De miljøfaglig beste tiltakene, som så vidt jeg forstår er å dekke til disse bergveltene, er det som også kan gå på tvers av de kulturminnefaglige rådene. Derfor er dette noe vi må jobbe videre med, og de setter nå i gang arbeidet med denne tiltaksplanen. Men jeg kan ikke nå stå her på Stortingets talerstol og si når den blir ferdig, og da vil jeg heller ikke kaste blår i øynene på Stortinget.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Representanten tilpasser spørsmålet sitt på en veldig god måte, for som representanten vet, er den største oppryddingen etter gruvevirksomhet nå i gang i Svea – altså ikke på fastlandet, men på Svalbard. Det gjøres ulike ting også på fastlandet, men det er Svea som er den største oppryddingen vi har på gang akkurat nå. Det som er viktig å vite i denne saken, er at det er kompleksiteten som gjør at det tar tid. Det er ikke mangel på vilje eller penger som sådan som gjør at det tar tid. Det er to motstridende hensyn som står mot hverandre. Det er flere aktører som sånn sett må involveres. Der er progresjon i arbeidet, men jeg kan ikke stå her og si når det vil være ferdig, for det er noe jeg per nå ikke vet.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Ja, jeg går ikke av veien for å framstille meg selv som bedre enn f.eks. andre næringsministere som Arbeiderpartiet har hatt, men jeg er mer opptatt av å få gjort noe enn hvordan jeg selv framstår. Jeg er glad for å høre at representanten har så god dialog med Riksantikvaren, at dette skal gå helt greit for seg. Jeg vet også at DMF har god dialog med Riksantikvaren og med kommunen som er planmyndighet, så her er det flere aktører som må finne løsninger sammen. Min opplevelse er i likhet med representantens at det er vilje til å prøve å få til dette, men det er komplekse problemstillinger – både å avgrense miljøproblemet samtidig som man ivaretar kulturminnene. Det jobbes godt, men jeg kan ikke nå si når de er ferdig med den jobben.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Som flere har vært inne på, også representanten Andersen i sitt innlegg, har dette tatt tid. Det har skjedd mye i disse årene, men det føles som det har skjedd lite, fordi det har gått så lang tid. Jeg kan ikke svare nøyaktig på hva som har skjedd under alle andre statsråder før meg, men jeg kan si at i 2020, da jeg var næringsminister, kom den mulighetsstudien på plass som er jobbet fram sammen med Riksantikvaren og lokale myndigheter. Jeg kan si at DMF nå starter opp arbeidet med tiltaksplan, så at det er en progresjon, at det skjer noe i denne saken, det er jeg sikker på, men det er komplekse problemstillinger. Det å skulle stå på Stortingets talerstol og på en måte garantere at nå starter tildekkingen – det er det flere aktører som må være med på. Men at det skjer noe, at det er progresjon i saken, det er viktig for meg.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Så vidt jeg har forstått, er det å tildekke disse veltene det som er det mest effektive tiltaket for å hindre miljøforurensingen, men det står jo litt i motstrid til verneinteressene, så hva som kommer til å stå i denne tiltaksplanen, vet jeg ikke ennå, for det arbeidet skal de starte opp med nå. Stortinget kan stille meg spørsmål om hvilke som helst saker til enhver tid, men Stortinget vedtar i dag ikke dette forslaget fra bl.a. representanten, og sånn sett vil jeg selvfølgelig selv vurdere når jeg finner det egnet å informere et helt storting. Men enhver representant er velkommen til å stille spørsmål hvis de ønsker jevnlige oppdateringer om hvordan arbeidet står.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Jeg synes spørsmålet til representanten egentlig viser hvor kompleks denne saken er. Det er liksom ikke bare én ting, og så er vi ferdig med dette. Det er ulike utfordringer på den miljømessige siden, og det er ulike utfordringer knyttet til vern, så dette er en kompleks problemstilling, og det er det som gjør at det har tatt lang tid. Men jeg er ikke helt enig med representanten, som sier at denne saken har gått i glemmeboken. I hvert fall opplever ikke jeg det, som ansvarlig for Næringsdepartementet og med det også Direktoratet for mineralforvaltning med Bergmesteren for Svalbard. Jeg opplever at dette er en sak som ligger der framme, som det jobbes med, som man er bevisst på, og det mener jeg er viktig, for det er en stor utfordring. Jeg er enig med dem som har sagt at her må det flere på banen, dette tar såpass lang tid, her må det kanskje komme penger på plass på et tidspunkt. Det er riktignok opp til meg å vurdere når jeg synes det er naturlig å informere, men jeg skal vurdere når jeg synes det er naturlig å informere.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Nå tenker jeg at vi først skal vedta denne saken vi har i Stortinget i dag. Så må vi jobbe videre med de tiltakene vi selv har sagt vi skal følge opp, og også med det som Stortinget har lagt inn på toppen av det. Vi er nå i en fase der vi har et dagligvaretilsyn som nå så vidt er oppe og går, og som på en måte skal bygge seg opp og også hjelpe oss i departementet ved å levere saker og faktagrunnlag til oss. Så nøyaktig når vi er i stand til å komme tilbake til de ulike punktene, må jeg komme tilbake til når vi har kommet et stykke lenger med behandlingen. Først og fremst har det jo handlet om å få denne saken gjennom i dag i Stortinget.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Til starten av spørsmålet til representanten vil jeg si at jeg ikke er opptatt bare av å komme raskt tilbake til Stortinget, men av at vi har et kunnskapsgrunnlag å komme tilbake med, for det er jo like viktig for Stortinget at de får gode saker, som at de får saker. Vi må også gjøre en jobb for å klare å levere på det Stortinget ber oss om. Når det gjelder grensehandel, skal vi selvfølgelig også samvittighetsfullt følge opp det som komiteen ber oss om å følge opp, og vi står i en veldig spesiell situasjon. Vi har nå, for alle praktiske formål, stengte grenser. Vi har lagt bak oss et år der mange ser konsekvensene av redusert grensehandel. Ikke bare butikkene som ligger langs grensen, men også de som f.eks. produserer syltetøy på Vestlandet, opplever nå at de får økte salgstall nettopp fordi vi ikke har grensehandel. Dette er selvfølgelig noe vi skal følge opp samvittighetsfullt.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Jeg kan ikke stå her nå og si når vi kan klare å levere på det. Nå må vi følge opp de vedtakene Stortinget gjør i dag, og så får jeg komme tilbake til når vi kan følge opp de ulike aspektene i dette. Det er flere ting Stortinget nå ber oss om å gjøre, og det er flere ting vi selv har sagt at vi ønsker å følge opp i lys av denne stortingsmeldingen. Jeg vil legge til at det med grensehandelsproblematikk også handler om avgifter. Det handler også om hvordan vi legger til rette for at folk handler i Norge, og at arbeidsplassene kommer her. Der har regjeringspartiene og Fremskrittspartiet et budsjettforlik, som kom senest for et par, jeg vil ikke si måneder, men uker siden, der dette er tatt med. Dette er nok en problemstilling som handler om både kunnskap, skatter og avgifter og konkret politikk framover.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Jeg vil ikke bruke ordet fryktkultur, men det er en bransje som er veldig opptatt av konkurranse, som er veldig opptatt av likebehandling, og som er veldig opptatt av å få de samme mulighetene til f.eks. å snakke med meg som statsråd. Jeg har hatt flere møter med bransjen, og jeg har måttet passe på at jeg inkluderer alle. Det er en bransje som er var for den situasjonen de står i, det er jeg enig i, men «fryktkultur» har jeg ikke opplevd som beskrivende for bransjen. Det skal være sagt at dette er et tema som har engasjert veldig sterkt i dagligvarebransjen. Et av de første oppslagene som kom da jeg tok over som næringsminister, var da noen i bransjen var ute og sa at det var en katastrofe, fordi de nok følte at de hadde kommet så godt i gang med dagligvaremeldingen og var usikre på hvordan det skulle bli med en ny statsråd. Men vi har hatt god dialog. Da vi la fram denne meldingen, opplevde jeg at den ble tatt godt imot av dagligvarebransjen, og at vi har funnet en god balanse.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Det er en kurant problemstilling representanten peker på, som heller ikke Stortinget viser til en løsning for, nettopp fordi det er komplisert. Man kan ha en forventning, man kan uttrykke den forventningen, man kan følge med på prisene og se hvordan ting regulerer seg, men det er vanskelig å følge opp, vare for vare, hvordan avgiftsnivået gir seg utslag i den konkrete prisen utad. Det kan vi ikke underslå, for det er kompliserte ting. Når det gjelder den situasjonen vi står i nå, er det riktig, som representanten sier, at så lenge ingen kommer over grensen, er det heller ingen handel. Sånn sett gjennomfører vi nå på mange måter et storstilt eksperiment. Vi får erfaringer vi aldri hadde kunnet iverksette som tester i en normalsituasjon, så vi gjør oss noen viktige erfaringer, også for den politikkutviklingen som skal skje framover, i den situasjonen vi står i nå.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Jeg synes at Finansavisen har et poeng, for det er jo langt å foretrekke at vi får private investorer på banen når vi skal investere i store, viktige og framtidige industriprosjekter i dette landet. Det er selvfølgelig også et dilemma hvis vi fra politisk hold skulle gå inn og si at vi støtter ett prosjekt foran et annet prosjekt. Som representanten også tok opp i sitt innlegg, er det mange spennende prosjekter på gang her, og felles for dem er at de har en del kapital i ryggen. Det er derfor vi har disse brede virkemidlene våre, det er derfor vi har et virkemiddelapparat som kan gjøre konkrete vurderinger for oss, nettopp fordi vi fra politisk hold i så måte ikke kan gå inn og plukke vinnere. Når det gjelder Invest in Norway, er jeg helt enig. Det å tiltrekke seg også utenlandsk kapital for å investere i Norge er et gode. Vi har en annen kapitalstruktur, eller eierstruktur, i dette landet enn mange av de andre landene vi sammenligner oss med, og mange ganger fra denne talerstolen, og ikke minst fra partiet som representanten representerer, blir det med eierskap fra utenlandske aktører sett litt ned på. Jeg mener at det er positivt om vi også kan tiltrekke oss utenlandsk kapital til å være med i store prosjekter som dette, ikke minst fordi det ikke bare har norsk interesse. Det er en felles europeisk interesse, ikke minst i et sikkerhetsperspektiv, å kunne stå for en større del av batteriproduksjonen vår selv. Så nevner representanten formuesskatt. Jeg vil understreke at jeg ikke tok opp formuesskatt. Jeg snakket om det generelle skatte- og avgiftsnivået, som jeg mener er viktig for å legge gode rammer for private bedrifter. Til slutt en kommentar til det som representanten tar opp, dilemmaet med elbilpolitikken vår: Vi er jo blant de landene i verden som har lykkes best med å få elbiler på veiene, og det har vi i stor grad gjort gjennom skatter og avgifter, vi har stimulert til at folk velger det miljøvennlige alternativet. Det er bra, og det er en suksesshistorie. Vi har riktignok ikke store deler av den produksjonen selv, men når vi har instrumenter som f.eks. Nysnø, altså når vi har måter å gå inn med kapital på i spennende framtidige industriprosjekter, så bredder vi ut de mulighetene vi har som stat til også å være inne på eiersiden – ikke direkte, men da gjennom Nysnø. Jeg mener at det totalt sett her skjer veldig mye spennende, og jeg synes det er så kjekt å se at i hele landet legger de nå til rette for ny og framtidig industri.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-02-02:
Vi har en aktiv næringspolitikk i dette landet. Vi legger til rette gjennom gode rammevilkår for betydelige investeringer i industrien vår, ikke minst når det kommer til batteriindustrien. Det syns jeg er bra, det syns jeg er spennende. Vi satser på forskning, vi satser på innovasjon, vi har sentrale virkemidler for å bidra til grønn vekst i industrien og i næringslivet vårt. Vi har et virkemiddelapparat som er en tung medspiller til bedriftenes grønne satsinger, og som er med på å legge grunnlaget for det nyskapende og nye Norge. Nok en gang vil jeg trekke fram Grønn plattform, som er en helt ny måte å jobbe på, som ser hele kjeden under ett, der Forskningsrådet, Innovasjon Norge og Siva er sammen om det. Det ble tatt opp et spørsmål om dette med etikk. Til det er det for det første å si at det ikke går an å svare på det i et sluttinnlegg. Det er et stort og komplekst spørsmål som nesten krever sin egen interpellasjon, for her jobbes det på ulike fronter, og det er mange svar som må inngå i det. Barne- og familiedepartementet jobber videre med det vi har i Granavolden-plattformen knyttet til etikk og menneskerettigheter og egen lovregulering på det. Jeg snakket i mitt innlegg om behovet for gjenbruk, resirkulering av batterier, sirkulærøkonomi og hvordan vi må legge til rette for det. Interpellanten selv tok opp dette med mineralnæringen. Vi har en stor mineralnæring i dette landet, ikke minst i det fylket som interpellanten selv er fra, der det er viktig å legge til rette for en grønn, bærekraftig utvinning av viktige mineraler også i vårt eget land. Det er viktige verdier, og det er viktige arbeidsplasser. Her er det mange ting som må virke sammen for at vi skal få det beste ut av den produksjonen som skjer i Norge, og som kanskje også i større grad kan skje her. Så vil jeg si at regjeringen har en offensiv og grønn næringspolitikk. Jeg vil benytte anledningen til å minne representanten Knag Fylkesnes på at det er Stortinget som har vedtatt den store pakken til petroleum i fjor. Regjeringen la fram noe helt annet enn det som ble vedtatt. Gjennom det regjeringen la fram, viser Venstre hva vi kan få til sammen med Høyre når det gjelder grønn omstilling og balansen mellom petroleum og det grønne skiftet. Vi viste at vi får til mer med Høyre enn det SV klarte å få Arbeiderpartiet med på da den pakken skulle landes.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
Denne saken avslører en politisk latskap på høyresiden – politisk latskap. For hadde det vært sånn som høyresiden påstår at det er, at dette er ivaretatt i loven, at alt er i sin skjønneste orden, hadde det jo ikke vært sånn at mange nå ber oss om å stramme inn loven. Statsråden tar feil når hun sier at dette er godt ivaretatt, for altfor ofte ser vi at pris blir det som avgjør når det offentlige bestiller. Det forteller lokale entreprenører oss, det forteller håndverkerbedriftene oss, og det forteller fagbevegelsen oss. Mye av problemet er at spørsmålet om miljø og arbeidsliv ikke er sidestilt med vanlige konkurranseregler. § 4 beskriver de grunnleggende prinsippene for loven, og der er det understreket konkurransevilkår, men vi mener at sosiale vilkår skal sidestilles med disse. Det er de seriøse bedriftene, arbeidstakerne i disse bedriftene, som ber om at Stortinget og politikerne tar affære. Det er mange folkevalgte rundt omkring som ønsker å ta ansvar, og mange plasser er det vedtatt seriøsitetskrav som bidrar godt, men det er for mye sprik, og en del går ikke langt nok. Derfor vil Arbeiderpartiet, om vi kommer i regjering, jobbe fram en nasjonal seriøsitetsmodell – ikke sveklingen Difi-modellen, men en sterk modell der vi tar det beste fra det beste i de ulike modellene rundt omkring. Jeg tror likevel at det mange steder ikke eksisterer seriøsitetskrav under terskelverdiene. Der er det mye useriøsitet. Oppdrag som kunne og burde gått til de lokale håndverkerbedriftene, går i dag i altfor stor grad til useriøse. Arbeiderpartiet har derfor tatt til orde for at det også må være seriøsitetskrav under terskelverdiene, og at man kan konkurrere på kvalitet framfor pris. Både LO og Virke støtter forslaget som i dag diskuteres. Høyresiden gjør det ikke. Vi mener det kunne ha bidratt til en ytterligere opprydning. Det får vi ikke gjennomslag for, men nå har vi skrevet forslaget. Det ligger klart og venter på den dagen en rød-grønn arbeidsminister kommer på kontoret og kan iverksette ny politikk fra dag én. Da skal det bli arbeidsfolks tur.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-02-02:
I denne saken er jeg skuffet, men dessverre ikke overrasket, verken over Høyres, Fremskrittspartiets, Venstres eller Kristelig Folkepartis avvisning av Arbeiderpartiets forslag om at miljø-, sosial- og arbeidsrettslige forhold skal likestilles med de øvrige grunnleggende prinsippene gjennom en endring i anskaffelsesloven § 4. Høyrepartiene fornekter seg ikke. Ifølge statsråden er tingenes tilstand såre vel – alt er bra med regelverket for offentlige anskaffelser. Det er mulig, det, men som forslagsstillere mener vi at regelverket i så fall bør gjøres enda tydeligere og brukes bedre. For hvis alt er i orden, hvorfor kan vi da på Anbud 365 lese følgende uttalelse fra NITO, datert 1. februar 2021: «Det må gjøres en uavhengig juridisk gjennomgang med sikte på mulighet for å plassere offentlige oppdrag ved norske verft, altså en gjennomgang av handlingsrommet i offentlige anskaffelser. Dette er ett av kravene fra NITO for å komme den maritime næringen til unnsetning i en kritisk pandemi-tid.» Eller hvorfor finner regiondirektør for NHO Viken Oslo samme sted grunn til å uttale at «[p]ris trumfer kvalitet når det offentlige skal gjøre anskaffelser»? Eller hvorfor framhever Økokrim på sine hjemmesider rapporten fra Nasjonalt tverretatlig analyse- og etterretningssenter om arbeidslivskriminalitet fra 2020, der underbetaling av utenlandske arbeidstakere i offentlige prosjekter og offentlige anskaffelser er to av fire områder det er sett nærmere på? Vi kan bl.a. lese at underbetaling av utenlandske arbeidstakere er avdekket i flere offentlige anleggsprosjekter de siste årene. Førstelinjeforsvaret mot a-krim er et organisert arbeidsliv, understøttet av et godt kontrollapparat og etterforskning av de ulovlige forholdene som avdekkes. Dessverre er regjeringa lunken til begge deler. Antall ansatte i Arbeidstilsynet ligger under nivået for 2016. Anmeldelser henlegges altfor ofte. Andrelinja bør være en bevisst holdning hos offentlige innkjøpere, der det bør legges mye større vekt på arbeidsmarkedslovgivningen enn i dag. Det offentlige kjøper for 600 mrd. kr i året, og en stor del av dette skjer i fylker og kommuner. Min egen kommune, Drammen, handler f.eks. alene for 3–3,5 mrd. kr i året. I rapporten om a-krim fra 2020 finner vi at 820 virksomheter som har hatt leveranser til kommunene på over 30 mrd. kr over fire år, kan knyttes til lovbrudd. Hva så med det som ikke er avdekket? Tilbake til NITO: Det trengs en uavhengig vurdering av muligheten for å plassere offentlige oppdrag hos norske seriøse bedrifter. En endring i anskaffelsesloven § 4 kunne være et godt sted å begynne.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2021-02-02:
Jeg er glad for at representanten Aasland stiller det spørsmålet. Regjeringspartiene har et eget forslag i innstillingen, forslag nr. 11, som dekker en del av forslaget som han viser til, nemlig forslag nr. 1, fra Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og SV. Det er viktig for regjeringspartiene, som jeg sa i innlegget mitt, at de forslagene som vedtas i dag, forholder seg til gjeldende regelverk og gjeldende lover, og ikke utløser eventuelle lovendringer. Så jeg har lyst til å svare representanten med et slags spørsmål, hvis han får anledning til å svare på det, enten her nede, eller fra den andre talerstolen: Hvis forutsetningen for forslagsstillerne er at dette forslaget er en innskjerpelse og en marsjordre – vi kan vel kalle det det – til Konkurransetilsynet, men innenfor dagens regelverk, så er det definitivt et forslag som regjeringspartiene i løpet av dagens debatt kan vurdere om man kan stille seg bak.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2021-02-02:
Jeg har lyst til å vise til meldingen, som beskriver utfordringen når det gjelder både lokaler og hvordan enkelte aktører dominerer innenfor eiendomsbransjen også. Slik regjeringspartiene ser det, er beskrivelsen, hvordan meldingen løfter den problemstillingen, nok per i dag. Som jeg sa i hovedinnlegget mitt, er dette en bransje hvor ting flytter seg hele tiden, hvor makt forskyver seg hele tiden, hvor utfordringene flytter på seg hele tiden, så det kan godt hende dette er noe man må komme tilbake til senere. Men det er en ganske omfattende liste med bestillinger til regjeringen i tillegg til de tiltakene som allerede ligger i meldingen. Vi mener at nå er det viktigere å få igangsatt de prosessene og komme i mål med dem, så får man heller komme tilbake til det hvis det ytterligere trengs en skarpere klo også på det området senere.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2021-02-02:
Det er det ganske enkelt å svare på. Vi mener at dette forslaget for det første vil være veldig byråkratiserende, og for det andre har man innenfor de store foretakene i bransjen allerede dette skillet. Jeg tror at hvis representanten Pollestad går tilbake igjen til sitt grunnfjell innenfor landbruket og spør bonden som driver et gårdsutsalg, om han skal ha to regnskap, to foretak for å skille verdikjeden på gården sin, vil svaret være ganske tydelig nei.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2021-02-02:
Tilrådingen til vedtak VI, som representanten viste til i innlegget sitt, lyder: «Stortinget ber regjeringen komme tilbake til Stortinget med egen sak med forslag om hvordan man i dagligvarebransjen kan tilrettelegge for at rabatter som oppnås i forhandlingene mellom leverandører og kjeder, i større grad følger varen.» Spørsmålet er egentlig hvordan representanten ser for seg at dette skal gjøres, for det som er utfordringen her, er at det ikke står at man ber regjeringen utrede eller komme tilbake på egnet måte, men det står altså at man ber regjeringen komme tilbake med en sak om hvordan man kan tilrettelegge for at rabatter følger varen. Det betyr forhåpentligvis at forslagsstiller har en idé om hvordan man skal gjøre det. Dette er grunnen til at regjeringspartiene står utenfor, for vi mener det er svært, svært problematisk, i alle fall uten utredninger, og trolig ikke mulig. Så det hadde vært interessant å høre hva Arbeiderpartiet ser for seg er løsningen.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2021-02-02:
Det er i ferd med å bli en debatt om brød. Det daglige brød refererer til Skriften, som for øvrig nevner «brød» 466 ganger, så dette har vært viktig lenge. Brød er dessuten altfor dyrt, så vi får håpe at vi nå kan få bedre konkurranse i dagligvarebransjen. Men to klargjøringer – jeg synes representanten var tydelig i sitt innlegg, men litt i forlengelsen av replikkvekslingen jeg hadde med Arbeiderpartiets representant: Det gjelder forslag nr. 1, som, slik jeg oppfatter representanten, er innenfor gjeldende regelverk, og innenfor lover som Konkurransetilsynet forholder seg til i dag, men også III, hvor Stortinget ber regjeringen klargjøre overfor Konkurransetilsynet at veiledende virksomhet må styrkes i dagligvaresatsingen. Hvis jeg forsto representanten riktig, er også III å anse som, skal vi si, en vennlig dytt på Konkurransetilsynet for å gjøre mer av det de har anledning til å gjøre som de kanskje ikke har gjort hittil.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2021-02-02:
Dette er litt i forlengelsen av representanten Aaslands spørsmål. For det forslaget som han refererer til, forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, SV og Arbeiderpartiet, ser det ut til ifølge ganske sikre kilder at flere vil tilslutte seg i løpet av debatten her i dag, og da er det kanskje kun Senterpartiet som står igjen utenfor det forslaget. Representanten var selv inne på viktigheten av bred og solid enighet her for at ting skulle kunne stå seg. Forslaget er også snarlikt det som Senterpartiet var for i handelsnæringsmeldingen. Så jeg har lyst til å spørre representanten om de i løpet av debatten kan vurdere om de også skal bli med på det forslaget, slik at det blir enstemmig.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2021-02-02:
Jeg skal starte med et par stemmeforklaringer. Vi har hatt en god debatt i dag – jeg skal komme tilbake til den. Når det gjelder forslag nr. 1, som det har vært litt debatt om, kan jeg meddele at regjeringspartiene går inn i det, og som en følge av det trekker vi forslag nr. 11. Videre kommer regjeringspartiene også til å stemme for I og III. Så har jeg lyst til å takke for en veldig god debatt og en veldig viktig debatt. Jeg synes også forrige taler, representanten Pollestad, var innom mye av det som er viktig, nemlig at dette handler om veldig mange. Det handler om arbeidsplasser. Det handler om produsenter. Som jeg var inne på i hovedinnlegget mitt: Det handler om alt fra bonden og fiskeren til råvareimportøren, til næringsmiddelindustrien, til handlerne og kjøpmennene – tusenvis av folk som har innkommet sitt fra dette, og hele befolkningen som får maten de skal ha på bordet, både trygg mat og etter hvert forhåpentligvis mat til riktig pris. Det er mange begrep, og det er mange faktorer. Det er grensehandel. Det er avgiftspolitikk. Det er landbrukspolitikk. Det er kostnadsnivå. Det er konkurransesituasjon. Det er bransjeglidning. Det er maktkonsentrasjon. Det er vertikal integrasjon. Det er tilgang på lokaler. Det er egne merkevarer. Det er distribusjon. Det er geografi. Det betyr også, som flere har vært inne på, at det er en grunn til at det står i denne meldingen at dette ikke er et punktum. Det er vel snarere et kolon, for dette er et område som kommer til å kreve og fortjener politisk oppmerksomhet og myndighetsoppfølging i mange, mange år fremover. Så vil jeg bare knytte en kort kommentar til representanten fra SVs nærmest automatiske konklusjon om at hvis noen har blitt rike, har det skjedd noe galt. Det er sånn akkurat nå at verdens rikeste mann for øyeblikket heter Elon Musk og driver med bil. Det er ikke manglende konkurranse i bilbransjen som har gjort at han har blitt rik. Det er fordi han er veldig god. Så det går an å bli rik uten at man har gjort noe galt, eller at konkurransen ikke er god nok. Når det er sagt, er vi enige om at i denne bransjen er ikke konkurransen god nok. Derfor er denne meldingen og oppsummeringen når vi voterer over dette på torsdag, et kolon.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2021-02-02:
I motsetning til representanten Sandtrøen har jeg faktisk tro på at norsk landbruk kan være konkurransedyktig også på verdensbasis. Norsk landbruk er et effektivt landbruk, vi er et av de landbrukene i verden som har best innovasjon, og vi er det landbruket i verden som produserer den reneste maten. Hvis ikke dette kan være med og konkurrere med andre aktører, har representanten liten tro på det norske landbruket. Jeg tror at norsk landbruk er fullt på høyde med landbruket andre steder. Men så er jeg også klar over at norske forbrukere er meget kvalitetsbevisste, så om vi skulle få inn utenlandske aktører og i større grad utenlandske produkter, tror jeg den norske forbrukeren vil velge kvalitet framfor pris.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2021-02-02:
Vi er avhengige av brød – jeg er også veldig glad i smør og mjølk, så vi må ta med det i denne sammenheng. Til spørsmålene fra Løvaas: Jeg kan svare bekreftende på begge. Når det gjelder forslag nr. 1, refererer det til § 11 i konkurranseloven, og det er den vi forholder oss til der, men det er da en skjerpelse eller en marsjordre til regjeringen om å be Konkurransetilsynet om å være mer tydelig på lovens intensjon. Når det gjelder III, gjelder selvfølgelig det samme, det refererer til § 9 i konkurranseloven, og det er rett og slett at vi ber regjeringen styrke den muligheten og det grepet som Konkurransetilsynet har gjennom å veilede i dagligvarespørsmål.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2021-02-02:
Nei.