Heidi Greni (Senterpartiet), 2011-12-05:
De siste årene har vi fått et økende problem med asylsøkere og utlendinger uten lovlig opphold som begår kriminalitet. Det gjelder særlig vinningskriminalitet og besittelse og salg av narkotika. Det at mange misbruker asylsystemet ved å begå kriminalitet, er ikke bare et stort samfunnsproblem, men det kan også bidra til å svekke oppslutningen om hele asylinstituttet. Bruk av tvangsmidler bidrar til å gjøre det vanskeligere å utnytte asylsystemet, og det vil effektivisere gjennomføringen av avslagsvedtak. Utlendingsloven har i dag ikke egne regler om adgang til bruk av tvang overfor utlendinger som begår kriminalitet av mindre alvorlighetsgrad, f.eks. besittelse av mindre kvanta narkotika. Det er i seg selv uheldig at norske politimyndigheter har dårligere virkemidler i sitt arbeid med å håndheve en effektiv utlendingskontroll enn det de har i mange av våre naboland. Jeg er derfor glad for at vi nå vedtar en endring i § 105, som gir adgang til å pålegge utlendinger meldeplikt eller bestemt bosted hvis «utlendingen er asylsøker eller har ulovlig opphold og er ilagt straff for et straffbart forhold eller treffes på fersk gjerning ved utøvelse av et straffbart forhold» som kan gi fengselsstraff i seks måneder eller mer. Det har vært framstilt som om kriminelle asylsøkere i Oslo nå skulle sendes ut i vilkårlig valgte kommuner i distriktene. Selvsagt er det ikke slik. I mange tilfeller pågriper politiet i en kommune asylsøkere som har bostedsadresse i en annen kommune. Vedkommende vil nå kunne bli pålagt å oppholde seg i den kommunen der vedkommende er bostedsregistrert. Normalt vil det si ved et bestemt asylmottak der han har fått tildelt mottaksplass. Vedkommende vil da få meldeplikt. Et pålegg om bestemt oppholdssted vil både kunne motvirke at vedkommende oppsøker kriminelle miljøer i andre kommuner, og det vil kunne motvirke muligheten for å drive omreisende kriminell virksomhet. I dag er det f.eks. et omfattende problem at asylsøkere plassert på mottak utenfor Oslo bedriver narkotikasalg i hovedstaden. Pålegg om oppholdssted vil frata dem muligheten til å reise inn til Oslo. Jeg og Senterpartiet vil understreke at denne hjemmelen ikke på noe vis kan brukes til å etablere en praksis der man f.eks. plasserer kriminelle personer i andre kommuner eller boområder enn der de allerede er bosatt, eller er gitt mottaksplass. Det handler kun om et pålegg. Vedkommende må oppholde seg der han er bostedsregistrert. Det forutsettes ikke noen inngående kontroll med at utlendingen ikke beveger seg fritt utenfor det pålagte området, men det sentrale her vil være at politiet vil ha mulighet til å vurdere fengsling hvis vedkommende påtreffes utenfor området, eller ikke overholder meldeplikten. § 106 slår fast at en utlending kan pågripes og fengsles dersom vedkommende ikke samarbeider om å klarlegge sin identitet, dersom det er konkrete holdepunkter for å anta at vedkommende vil unndra seg iverksettelse av utsendelse, eller dersom vedkommende ikke overholder meldeplikt eller pålegg om oppholdssted. Det er selvfølgelig alltid domstolen som skal vurdere om det er grunnlag for fengsling. Barnekonvensjonen artikkel 12 fastsetter at et barn har rett til fritt å gi uttrykk for sine synspunkter. Derfor er jeg glad for at det nå åpnes for at det kan gjennomføres samtaler med barn selv om foreldrene ikke samtykker til det, og at barnet også har rett til å uttale seg uten at foreldrene er til stede.