Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-12-14:
Regjeringen legger med bakgrunn i to forskjellige argumenter opp til at familiegjenforente som har opphold på humanitært grunnlag, ikke lenger skal få introduksjonsstønad, og til at kommunene hvor de er bosatt, ikke lenger skal få integreringstilskudd. Det ene argumentet er: «Hvis herboende er integrert på arbeidsmarkedet før gjenforeningen, vil det være lettere for ham/henne å hjelpe familien med tilpasningen til et liv i Norge.» Det andre argumentet er: «Familiegjenforente til personer med en slik oppholds- eller arbeidstillatelse anses ikke lenger for å være en gruppe som den norske stat kan sies å ha et særskilt ansvar for.» Videre sier Regjeringen: «En konsekvens av at familiemedlemmer til personer med oppholds- eller arbeidstillatelse gitt i medhold av utlendingsloven § 8 annet ledd ikke lenger unntas fra underholdskravet etter utlendingslovgivningen, bør være at de ikke lenger omfattes av introduksjonsordningen.» Fremskrittspartiet deler disse argumentene og disse synspunktene. Det er jo dette som er grunnleggende viktig i den saken som vi har til behandling. De foreslåtte endringene i introduksjonsloven vil resultere i at introduksjonsprogrammet ikke vil dekke kostnadene for dem som selv kommer inn på familiegjenforening, og som i utgangspunktet er forventet – og det bør forventes av alle – å bli forsørget av dem som står bak familiegjenforeningen. Dette mener Fremskrittspartiet er viktige premisser. Det er også i tråd med den intensjonen som utlendingsloven er bygd opp rundt, akkurat dette med at den som henter inn familiemedlemmer på gjenforening, har et selvstendig forsørgeransvar. Fremskrittspartiet har en rekke ganger fokusert på at forsørgerkravet er altfor beskjedent. Sett i lys av den foreslåtte endringen understreker dette behovet for strengere krav til forsørgelsesevne, da de som hentes inn på familiegjenforening, også har et stort behov for å integreres. Hvis disse to momentene ikke ses i sammenheng, vil en kunne risikere at disse menneskene nedprioriterer integreringsprosessen og derfor i større grad faller utenfor samfunnet. Derfor er det viktig et en retter fokus mot underholdskravet, og sannsynligvis også forsterker kravet. Derfor er jeg fornøyd med at Høyre, Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet står sammen om å vurdere hvorvidt dette kravet skal forsterkes. Jeg vil ikke legge skjul på at vi i den sammenheng også vil ha inn krav om egen bolig, det er veldig viktig. Når det gjelder det som saksordføreren sa om integreringsprosess og kvinner, deler jeg de synspunktene. Men her vil jeg vise til behandlingen av Ot.prp. nr. 50 for 2003-2004, hvor komiteen i særdeleshet la vekt på at det skulle rettes fokus mot kvinner. For jeg tror også, i likhet med saksordføreren, at det er viktig at vi fokuserer på at integreringsprosessen må starte fra den siden. Men det betyr ikke at Fremskrittspartiet vil følge Sosialistisk Venstreparti når det gjelder å yte enda mer bistand i forhold til at disse ikke kan bli integrert som selvstendige i det norske samfunnet. Vi i Fremskrittspartiet er også, som det blir sagt her, litt skeptiske til hvorvidt dette vil resultere i større utfordringer for kommunesektoren. Derfor er vi våkne for det, og vil allerede nå signalisere – og det tror jeg heller ikke Kristelig Folkeparti og Høyre er motstandere av – at vi fortsatt skal fokusere på hvordan dette vil slå ut for kommunesektoren, og eventuelt komme tilbake og foreta evalueringer og justeringer som er mer treffsikre, hvis det skulle vise seg at dette ikke vil fungere i forhold til integrering i kommunene.