Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-03-04:
På vegne av saksordføreren – og for så vidt flertallet i komiteen – vil jeg kort framlegge denne saken. Aller først syns jeg det er grunn til å hilse denne type forslag og denne type initiativ som representanten Simonsen har fremmet i Stortinget, hjertelig velkommen, først og fremst fordi vi har hatt et økende fokus på situasjonen til ofre for kriminelle handlinger, ikke bare i utlandet, men også her i landet. Det er grunn til å si at for framtida vil nok også mange av oss politikere se at behovet for å bedre situasjonen til de fornærmede er stort. Dette er likevel en debatt som Stortinget vil kunne ta i hele sin bredde når en gang Justisdepartementet og de myndigheter som skal håndtere Fornærmedeutvalgets innstilling, kommer med sine forslag når det gjelder situasjonen til ofre for kriminelle handlinger, og hvordan man skal faktisk styrke disses rettssikkerhet. Jeg har lyst til bare kort å si at det kanskje er tre forhold der bistandsadvokaten kan spille en viktig rolle for dem som blir utsatt for kriminalitet, ikke bare i utlandet, men også her i Norge. Det er først og fremst når det gjelder behovet for informasjon. Det er også spørsmål om å få kommunikasjon med dem som er aktører i straffesaken, og ikke minst helt generelt å få støtte av en offentlig aktør utover det man måtte få av støtte andre steder. Jeg sier dette fordi det faktisk også kan bidra til at man ikke nødvendigvis går inn i en situasjon hvor man gir de fornærmede kanskje større byrde ved bl.a. å gi dem mer ansvar for prosessen. Så er det i hvert fall vår oppfatning at det er viktig at nettopp bistandsadvokaters rolle blir ivaretatt. Det er kanskje der veksten i satsingen i forhold til ofre for kriminelle handlinger bør komme, at man ikke nødvendigvis gir ofre for kriminelle handlinger rene partsinteresser, som kanskje vil gjøre prosessen enda tøffere. Jeg sier dette og er såpass inngående i forhold til hva en bistandsadvokat faktisk kan gjøre, fordi vi står overfor en strafferett som bare er blitt mer og mer krevende også for de fornærmede. Man har fått flere trinn å prøve sakene i. Vi vet at media presser hardere på også i forhold til de fornærmede. Så vet vi også at det er utstrakt krav fra mange om at de fornærmede skal delta mer aktivt nærmest som parter i straffesaker, noe som ikke bestandig er den enkleste løsningen for dem som har blitt utsatt for en alvorlig kriminell handling. Jeg oppfatter det slik at flertallet i komiteen på denne bakgrunn mener at dette er såpass viktige forhold at det bør ses i en bredere sammenheng enn det dette forslaget faktisk legger opp til. Man bør kanskje også se dette i lys av spørsmålet om ikke bare den rene bistandsadvokatordningen, men også hva slags erstatningsmulighet man faktisk har når man blir utsatt for kriminelle handlinger i utlandet. Man bør også se på dette i sammenheng med de problemer som reises i forhold til de ekstrautgifter ofre for kriminelle handlinger og pårørende har ved at den kriminelle handling faktisk har skjedd i utlandet, og som vil innebære at dette vil dreie seg om statlig og offentlig støtte og innsats utover den rene bistandsadvokatordningen. Derfor er det etter flertallets oppfatning viktig at dette ses i sammenheng, og at man ikke nå vedtar en anmodning som faktisk begrenser spørsmålet om bistand og bistandsadvokat til det nasjonale, slik forslagsstilleren gjør. Det er mulig at man bør gå lenger, det er i hvert fall en utfordring vi fra Arbeiderpartiet mener er åpenbar. Det er bakgrunnen for at vi så langt mener at dette bør vedlegges protokollen.