Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2008-05-29:
La meg først takke representanten Høybråten for å ha tatt opp et svært aktuelt tema. Jeg vil også samtidig takke representanten Vallersnes for å ha tatt opp nesten samme tema i en interpellasjon 8. mai. Det gjør at vi nå får en mulighet til virkelig å diskutere dette temaet på en grundig måte, og en viktig sak kan ikke debatteres for ofte. Dette dreier seg om mangel på mat. Det dreier seg om økte matvarepriser som har ført til opprør og demonstrasjoner i flere verdensdeler, og som mange nå mener truer tusenårsmålene om bl.a. halvering av fattigdommen innen 2015. Tusenårsmålene ligger i dag til grunn for hele vårt utviklingsarbeid, og jeg viser også til forrige debatt. La meg foreta en lett omskriving av noe som statsråden sa i en tidligere redegjørelse: Det har alltid vært fattigdom - vår generasjon er den første som har midler til å gjøre noe med den, men det er viljen det står på. Så vil jeg gjerne si at økningen av matvarepriser er et sammensatt problem, og det mener jeg kom veldig tydelig fram i interpellasjonen til Vallersnes. Når produksjonen av biodrivstoff bare bidrar til 10 pst. av prisøkningen, og kun legger beslag på 1 pst. av verdens dyrkbare jord, kan dette neppe være hovedårsaken til denne matvarekrisen. La meg også vise til statsrådens svar, om vekst i forbruk, endring av forbruk, klima - ikke minst - og selvfølgelig for lav matvareproduksjon og for lav produktivitet. Debatten er viktig, og la oss håpe den kan bidra til et mer systematisk utviklingsarbeid for å sikre økt matvareproduksjon og produktivitet og bedre selvforsyningen i fattige land, bl.a. i Afrika. Det vil nødvendiggjøre reformer for fattigdomsrettet landbruksutvikling, matsikkerhet, styrking av kvinners rettigheter og fattiges bruks- og eiendomsrett til jord og vann. Det skal være et FAO-møte den 3. juni der statsråden skal være til stede. Jeg tror det er viktig at man jobber for å finne en felles plan for hvordan vi håndterer kriser, særlig i sårbare stater. Det vil være å se på matforsyning, konflikt, fred og forsoning, bl.a. Så må vi, som statsråden sa, øke produktiviteten først og fremst i Afrika og sette oss som mål å få til en grønn revolusjon. Så er det riktig, som også ble understreket i forrige debatt, at afrikanske bønder er blitt utkonkurrert på hjemmemarkedet fordi billige og subsidierte matvarer fra Europa og USA er blitt dumpet. Som om ikke det var nok - misforstått matvarebistand har ført til at lokale bønder ikke har fått solgt produktene sine. Jeg nevnte i mitt innlegg 8. mai Niger, der internasjonale medier proklamerte en matvarekrise som vel heller ikke var der, men det førte til at en rekke hjelpeorganisasjoner pøste inn matvarer i landet. Det fikk igjen som konsekvens at de lokale bøndene ikke fikk avsetning for sine matvarer på markedene og rett og slett la ned produksjonen. Det må bare være helt unntaksvis og i helt akutte krisesituasjoner at det tas i bruk matvarebistand. Jeg er helt enig med statsråden: Han brukte ordet «cash», og kontanter, penger, er mye bedre å gi som bistand i slike situasjoner for at de nødlidende selv skal kunne kjøpe den maten som trengs. Vi må også få en politikk for global matvaresikkerhet der det må stimuleres til lokal matvareproduksjon samt en styrking av matvaresikkerheten i sårbare regioner. Så er det slik at selv om matvarepriser som øker, kanskje kommer en del på landsbygda til gode, fordi det er veldig mange som lever av landbruk, er likevel problemet, ifølge FN UNHabitat, at flertallet av befolkningen i utviklingsland i løpet av 20 år vil bo i byer. En utviklingspolitikk må da også ta høyde for urban fattigdom. Slumbefolkningen i byer er svært sårbar for økte matvarepriser, og det finnes allerede land som faktisk subsidierer matvarer i urbane områder. Jeg tror Høybråten nevnte bruken av robuste matvarelagre for å møte krisesituasjoner. Det er for øvrig noe som også vi inntil relativt nylig hadde som en del av vår sivile beredskap. Til syvende og sist handler dette om politikk, om varige strukturelle endringer som sikrer utvikling, og som fører til at vi når FNs tusenårsmål.