trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-03-07:
Det er spesielt at ein statsråd svarar opp ein riksrevisjonsrapport med å visa til statleggjering av eldreomsorga, som det ikkje er fleirtal for i Stortinget. At ansvarleg statsråd viser til det, er ganske spesielt i ei så alvorleg sak. Eg har eit spørsmål til når det gjeld det som vert vist til om pasienttryggleik, at ein vil utvida varslarordninga. Det er vel og bra. Men i 2015 kom ein NOU om tiltak for å kunna førebyggja uheldige hendingar i helse- og omsorgstenesta. Den NOU-en vart aldri følgd opp med ei stortingsmelding frå denne regjeringa. Pasientsikkerhetsprogrammet, som er vist til her, vart sett i gang av den raud-grøne regjeringa, men vart avslutta i 2018. Det vart òg vist til her. Det bekymrar meg at det no vert avslutta. Meldeordninga etter § 3-3 i spesialisthelsetenestelova vert òg avslutta, den aller mest brukte meldeordninga – 10 000 meldingar i året om førebygging, om ting som nesten heldt på å skje. Korleis kan statsråden forsvara desse grepa?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-03-07:
Det er ein viktig rapport, og det er alvorleg det som kjem fram der. Det eg synest er ganske oppsiktsvekkjande, er at det er dokumentert at kommunane ikkje har undersøkt behova før tildeling av tenester. Det står i rapporten at i éi av fire saker har ikkje kommunen vore i kontakt med brukaren før vedtaket vart gjort. Det synest eg er ganske oppsiktsvekkjande. Ein ting som få har omtalt i dag, er det som gjeld samtykkjekompetanse. Med bakgrunn i saka om Tolga-brørne og psykisk utviklingshemma, trur eg problemet er stort òg i eldreomsorga på dette området, og eg ventar at regjeringa òg tar det på alvor. Det står i rapporten at i ca. 20 pst. av sakene burde samtykkjekompetanse vore omtalt, noko det knapt er, og at det er stor mangel på kunnskap i tenestene om dette med samtykkje og vurdering av samtykkjekompetanse. Dette har med rettssikkerheita å gjera for dei mange som har begynnande demens. Noko anna som eg òg saknar i rapporten, er fokus på dei pårørande. Det er òg ein del av kvalitetsomgrepet. Når vi veit at i eitt av fire tilfelle har ikkje brukaren sjølv vorte høyrd, har i alle fall ikkje dei pårørande vorte høyrde i veldig mange av – og kanskje alle– sakene. Det trur eg ein må ta med om ein skal sjå på eit heilskapleg kvalitetsomgrep i kommunehelsetenesta. Høgt sjukefråvære og mange deltidsstillingar er klart noko som må betrast for at ein skal kunna ha grunnlag for å skapa god kvalitet i tenestene. Til merknaden frå SV, som representanten har tatt opp, vil eg seia at for Senterpartiets del har vi stort sett støtta alle forslaga frå SV – i alle fall det om brot på menneskerettar, og vi stod saman om det som gjeld ernæring. Ei tilskotsordning for kjøkken på sjukeheim hadde vi òg i vårt alternative budsjett. Vi har òg stått saman i opposisjon om tiltak for å få fleire heiltidsstillingar i helsevesenet og er veldig einig i at dette er konkrete tiltak som gjer at ein faktisk kan få verkemiddel der ute for å sørgja for kvalitet. Eg viste i min replikk til NOU 2015:11, Med opne kort – Forebygging og oppfølging av alvorlige hendelser i helse- og omsorgetjenestene. Eg er veldig skuffa over at ein ikkje følgjer opp den klare tilrådinga om å utvida meldeordninga til kommunane. I staden avviklar ein. NOU-en åtvarar mot å oppretta ein slik havarikommisjon, men regjeringa har innført det. Da får ein ikkje råd til fleire tilsyn, for alle midlane går til ein undersøkingkommisjon som har veldig få saker.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-03-07:
Det var mange replikkar eg kunne ha tatt ut frå det som står her, men eg vel å spørja om det som står om at styra i heleføretaka ikkje er gode nok på å fokusera på kvalitet og risikostyring. Dei arbeider ikkje med og får ikkje informasjon om dei sakene som har betydning for kvalitet og pasientsikkerheit, og brukar ikkje uønskte hendingar som eit ledd i forbetringsarbeidet. Eg synest dette er veldig oppsiktsvekkjande, med alt det fokuset som har vore på pasientsikkerheit og kvalitet. Det verkar som styra i helseføretaka framleis styrer etter og har fokus på økonomi, ventetid og fristbrot. Og sånn er det. Eg høyrer kva statsråden seier skal skje, men mange påbod har jo vore der allereie. Kan vi stola på at regjeringa no sørgjer for at styra i helseføretaka vil fokusera på meldekultur og pasientsikkerheitsarbeid?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-03-07:
Då må eg ha eit oppfølgingsspørsmål som gjeld det at regjeringa vil avvikla meldeordninga, som er den mest brukte meldeordninga i sjukehusa, og som har som føremål at ein skal læra av desse feila, og at ein skal læra av nesten-hendingar. Grunngivinga frå regjeringa er at ordninga ikkje har nokon verdi, men denne saka viser at det kanskje er styra sjølve som burde ha tatt tak i meldeordninga og brukt det i læringsarbeidet. Eg vil spørja statsråden om han ikkje angrar på at meldeordninga skal avviklast, når han ser kva Riksrevisjonen seier om styrearbeidet og manglande fokus på uønskte hendingar.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2019-03-07:
Riksrevisjonens kontroll med forvaltninga 2017 er veldig interessant lesing, òg når ein sit i helse- og omsorgskomiteen. Eg vil koma med ein del kommentarar til desse sakene. Når det gjeld det som står om bruken av legeressursar i helseføretaka, er det aller viktigaste i helsepolitikken etter mitt syn å leggja til rette for møtet mellom pasient og behandlar. Helsepersonell er den aller knappaste ressursen i helsevesenet, altså det vi må prioritera høgast. Difor er det ei stor bekymring at legar berre bruker 60 pst. av arbeidstida si på direkte pasientrelatert arbeid. Den tida ein bruker på dokumentasjon, journalar, epikrisar og slikt, aukar da opp mot 40 pst. Slik kan vi ikkje ha det, og slik har vi ikkje råd til å ha det. Det er feil bruk av helseressursar, og det er òg dårleg pasientbehandling. Dette må vi gjera noko med. Så til punktet om å få meir effektive poliklinikkar. Eg er heilt einig i at det er veldig mykje som skal skje poliklinisk på grunn av den medisinske utviklinga, som vil betra pasientbehandlinga, men vi må ikkje gå i den fella – viss vi no endrar finansieringssystemet for at det skal løna seg – å gjera innleggingar ulønsame. Det er eit stort press på døgnkapasiteten i norske sjukehus, særleg i psykiatrien, og eg vil åtvara mot å gå i den fella. Så til saka om radiologiprogrammet i Sjukehuset Innlandet. Dette er ei sak som vi no får til behandling i helse- og omsorgskomiteen, og som vi vil koma tilbake til. Det eg synest er uforståeleg, er at når det står rett ut at ein hadde fått gjentatte åtvaringar tidleg i programperioden frå både interne fagpersonar, eksterne kvalitetssikrarar og prosjektleiarar, at prosjektstyret likevel ikkje greidde ut denne informasjonen. Det er fleire tilsvarande saker i helsevesenet om akkurat det same: Kritikk vert ikkje høyrt. Vi har no eit nytt, stort IKT-prosjekt i Helseplattformen i Midt-Norge. Kan vi stola på at ikkje det same skjer der? Kan vi stola på at kritikk som kjem opp, vert høyrt? Kan vi avslutta den store bruken av eksterne konsulentar som mogleggjer slik ansvarsfråskriving? Eg vil så kommentera det eg hadde replikk om – kvalitet og pasientsikkerheit. Det er veldig nedslåande, og eg håpar verkeleg vi kan få eit styre som kan setja kvalitet på dagsordenen og ikkje berre fokusera på økonomi. Eg vil heilt til slutt seia at eg synest det var ei veldig god innstilling og veldig gode merknader – skryt til dei som har skrive dei.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-07:
I juni i fjor kunne vi lese om Vibeke Sætherskar, som måtte kjempe i 11 år før hun fikk erstatning for den alvorlige skaden hun ble påført under fødsel. I hennes tilfelle konkluderte tingretten til slutt med at skaden kunne vært unngått ved et annet inngrep. Hun kvalifiserte derfor til slutt til pasientskadeerstatning. Men ikke alle fødselsskader skyldes feilbehandling. Å føde er i seg selv en risiko, og det vet vi. Derfor sto jeg her i går og spurte statsråden hva han ville gjøre for å sikre en god nok fødselsomsorg. En god fødselsomsorg ville tilsi at det er én-til-én-oppfølging på fødestuene. Det mangler vi i flere tilfeller i dag. Det vi har i dag, er tilfeller som Helse Bergen, der bemanningen på Kvinneklinikken er så lav at ansatte sender bekymringsmelding til fylkeslegen. Våre dyktige jordmødre redder liv hver dag og reduserer skade. Da må vi lytte når de er så bekymret som vi hører at de er nå. En god fødselsomsorg ville tilsi at fødende har kort reisevei til fødestuer. Det ville minimere risiko. Da er det bekymringsverdig at regjeringen planlegger å legge ned ytterligere fire fødestuer og øke avstanden til sykehus ytterligere. Det er ikke skremselspropaganda når opposisjonen nevner det, eller når kvinneorganisasjoner for øvrig gjør det. En god fødselsomsorg ville tilsi at fødende som må transporteres i ambulanse, blir fulgt av jordmor. Det har vi ikke i dag. Det er med andre ord et stykke til vi har det nivået på fødselsomsorgen som vi kunne ha hatt. Jeg får det inntrykket at regjeringspartiene og statsråden mener at fødselsomsorgen er god nok, men jeg vet at vi kan gjøre bedre. Uansett: Å føde vil alltid være en risiko, og denne risikoen mener altså regjeringspartiene at det er rimelig at kvinnen skal bære alene. Det mener ikke opposisjonen. Derfor fremmer vi i dag, sammen med Senterpartiet og Arbeiderpartiet, forslag om å sikre retten til erstatning ved omfattende fødselsskader, og det skulle bare mangle.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-03-07:
Kvaliteten i eldreomsorgen varierer fra kommune til kommune, og utfordringene knyttet til aktivitetstilbud, helsetjenester og koordinasjon av helsetjenester, tannhelse og mat til de eldre er store. I Leve hele livet var det mange gode ideer. Vi gledet oss til en reform. Vi ble skuffet fordi vi så mangelen på forpliktelse og finansiering, og derfor har jeg tidligere også sagt at det ikke kan kalles en reform. Derfor ser jeg hvorfor andre partier ser et behov for å fremme forslag for å heve kvaliteten i eldreomsorgen. Det er mange dyktige mennesker som jobber i eldreomsorgen. Samtidig er det store variasjoner i den omsorgen som de eldre får. Jeg vil derfor si at jeg støtter intensjonen i forslagene fra Arbeiderpartiet om å sikre likeverdighet og heve kvaliteten i eldreomsorgen, særlig når vi vet at i årene som kommer, vil vi få en enda større eldrebølge, og behovet for gode og trygge tjenester vil øke. Men vi mener samtidig, i likhet med Senterpartiet, at det i dag finnes gode kvalitetsindikatorer, og at en erstatning av disse med kvalitetskrav kan føre til at vi risikerer at kvaliteten nedprioriteres på viktige faglige områder som ikke måles. Vi må øke tilliten, og vi må stole på at de ansatte kan gjøre jobben sin. Derfor vil SV jobbe for en tillitsreform. Vi er også enig med Senterpartiet når det gjelder arbeidet med god og stedlig ledelse i alle kommunale helse- og omsorgstjenester, og vi mener verdibasert ledelse må stå i fokus. Til slutt, når jeg tar opp forslaget fra SV, vil jeg si at de store utfordringene knyttet til kvalitet i dagens eldreomsorg er sterkt tilknyttet bemanning. Det er en utfordring at bemanningen generelt er for lav til å møte behovene, og at det er mangel på faste og hele stillinger. Dette gjelder sykepleiere, annet nødvendig helsepersonell og merkantile støttefunksjoner. Når bemanningen er lav, er det ikke mulig å få til den nødvendige kvaliteten, selv med god ledelse eller med flere krav. Vi må sikre nok fagpersoner og nok ansatte fordi det til syvende og sist er de menneskelige og faglige ressursene som er i direkte kontakt med de eldre i hverdagen, og det er de som sørger for å sikre den nødvendige omsorgen. Derfor fremmer SV forslag om en utredning av kvalitets- og kompetansebaserte bemanningsnormer i eldreomsorgen.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-07:
Det er viktig at samfunnet følger opp pasienter som får skade, på en god måte. Det gjelder også kvinner som blir alvorlig skadet under fødsel. Jeg tror vi alle sammen blir berørt når vi hører kvinnene fortelle sine historier om at det som skulle være en fødsel som de fleste ser på som noe som bare skal bringe godt med seg, får så alvorlige og langvarige konsekvenser for kvinnen. Samtidig er det også viktig å opprettholde de rammene som Stortinget har fastsatt for rett til erstatning etter pasientskadeloven. Pasienter har rett til erstatning for skade som skyldes behandlingen. Den retten gjelder selvfølgelig også kvinner som har født. Men dette gjelder først og fremst når det har skjedd en svikt. Dersom denne forutsetningen fjernes, vil i ytterste konsekvens alle som får en alvorlig skade eller sykdom, ha rett til pasientskadeerstatning. En sånn løsning er noe helt annet enn det som er formålet bak pasientskadeloven, og vil innebære helt uante økonomiske konsekvenser og at vi bruker pengene på utbetalinger av store erstatningssummer istedenfor f.eks. å forbedre pasienttilbudet. Det kan synes som om forslagsstillerne mener at et sånt unntak likevel bør kunne innføres for fødende kvinner, i og med at «det alltid vil være risikoer ved en fødsel». En løsning hvor skader etter fødselshjelp alltid skal gi rett til erstatning, vil etter min vurdering ikke være rimelig, sett opp mot andre pasientgrupper. Det er mange mennesker som av ulike grunner blir syke eller pådrar seg skade. Pasientskadeordningen kan ikke utvides til å dekke all risiko for skade. I likhet med komiteen vil jeg understreke at vi har en god offentlig helsetjeneste og gode velferdsordninger som skal sikre at de som trenger hjelp, får det. Totalruptur under fødsel er en alvorlig tilstand som kan gi omfattende plager. Heldigvis har antallet fødende som opplever dette, gått ned de siste årene, takket være dyktige jordmødre og leger som har innført nye metoder i fødselshjelpen. Ifølge spesialister på fødselshjelp er det ikke mulig å unngå all skade, selv om fødselshjelpen er bedre. Mange får også tilbake god funksjon gjennom operasjoner eller annen behandling. Sykehusene har ansvar for at alle kvinner som trenger det, skal få tilbud om den type hjelp. Etter min vurdering vil ikke en utvidelse av pasientskadeloven være veien å gå for å ta vare på kvinner som blir sterkt skadet under fødsel. Det viktigste er å fortsette å styrke tilbudet, både før og under fødsel og eventuelt ved skade etter fødsel.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-07:
Når en ikke får erstatning, skyldes det i all hovedsak at årsaken til skaden ikke er pasientbehandlingen. Unntaksordningen er også veldig tydelig på at skaden, selv om den ikke direkte kan relateres til pasientbehandlingen, skal være både alvorlig og uventet – ikke alvorlig eller  uventet, men alvorlig og uventet. Det er det Stortinget har sagt. Så er det pasientskadeerstatningsordningen og domstolen som i siste instans gjør lovtolkningen i den enkelte sak, som representanten Bjørnebekk-Waagen er klar over. Fjerner en «uventet», vil det, som jeg sa i mitt innlegg, også være veldig mange andre pasienter som får en alvorlig sykdom som ikke skyldes pasientbehandlingen, og det får store konsekvenser, som da kan få erstatning.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-07:
Nei, loven skiller ikke mellom menn og kvinner. Det som loven skiller mellom, det viktigste skillet, som også representanten er klar over, er om skaden skyldes forhold ved pasientbehandlingen eller ikke. Vi har en unntaksordning, men unntaksordningen har også to veldig tydelige vilkår. Det ene er at skaden er alvorlig, og det er det ingen tvil om at er tilfellet i veldig mange av disse sakene. Det andre vilkåret er at skaden er uventet. I de tilfellene hvor en ikke får erstatning, er det f.eks. fordi skaden ikke er uventet. Det er noe som veldig mange – både mannlige og kvinnelige pasienter – opplever i dag, og også opplever som urimelig fordi de har fått en behandling som gir en risiko for skade, og de får den skaden. De opplever det da som urimelig at de ikke får erstatning. Det gjelder både menn og kvinner.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-07:
Det er helt riktig at pasienter i Norge har lov til å velge å si nei til behandling, men får man en alvorlig hjertelidelse eller kreftsykdom som man med stor sannsynlighet dør av, er det selvfølgelig sånn at den valgmuligheten framstår som relativt teoretisk. Så vet representanten like godt som meg at en del av de behandlingene som vi f.eks. tilbyr hjertepasienter i Norge, innebærer en viss prosentvis risiko for at behandlingen gir pasienten en skade, uavhengig av om pasienten er kvinne eller mann. Lider pasienten skade som følge av behandlingen, men der det er en påregnet risiko ved behandlingen, får ikke pasienten erstatning. Veldig mange pasienter opplever det som helt urimelig, fordi også noen av de skadene er alvorlige. Representanten vet også like godt som meg at pasienter som ønsker å bli gravide, noen ganger også får klar informasjon om økt risiko ved deres graviditet, for den er også individuell.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-07:
Nei, det er jo det som blir vurdert i hvert enkelt tilfelle. Derfor er det helt tydelig at fødselsskader ikke er definert ut av verken lovens hovedformål eller unntaksordningen. Så fødselsskader kan også vurderes ut fra unntaksordningen, men fødselsskader må på lik linje med andre skader tilfredsstille de samme kriteriene. Da vet også representanten godt at det vil være store individuelle forskjeller, så det må vurderes i hver enkelt sak.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-07:
Dette rapporteres det på, selv om en, som representanten er inne på, ikke har et tall. Siden dette er et krav fra meg, at en skal jobbe for å nå dette målet, rapporteres det på det. Det som er tilfellet, er at hvis vi ser på resultatene av det som har skjedd de siste årene, blir kvaliteten på norsk fødselsomsorg stadig bedre. Når vi spør kvinnene, har vi sett at de har blitt stadig mer fornøyd med tilbudet. Hvis vi ser på jordmordekningen, ikke minst i kommunene, har vi siden jeg overtok ansvaret for helsetjenesten i Norge, sett en kraftig økning i jordmorårsverk i kommunene. Når vi samtidig også har hatt en ganske stor nedgang i antallet fødsler, har jordmordekningen per 10 000 fødsler hatt en økning på rundt 70 pst. Så det er all grunn til å si at tilbudet år for år har blitt bedre til fødende kvinner.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-07:
Dette er et tema som går igjen i min oppfølging av styrene i de regionale helseforetakene og når jeg deltar på seminarer med styrene i de lokale helseforetakene. Jeg har ansvar for å oppnevne styrene i helseregionen, mens det er helseregionene som har ansvar for å oppnevne styrene i helseforetakene og oppfølgingen av disse. Men dette er også tema når jeg møter disse styremedlemmene og styrelederne. Jeg har i foredragsmøte bedt helseregionene om å følge opp også denne undersøkelsen, bl.a. ved å påse at helseforetakene informerer sine styrer om ansvaret de har for oppfølging av kvalitet og pasientsikkerhet. Jeg har i møtene også understreket nettopp betydningen av at de konkret diskuterer disse utfordringene, og at dette ikke – som jeg har et visst inntrykk av har vært litt av tradisjonen – ligger ved som orienteringssaker fra ledelsen, og at styrene ikke egentlig går direkte inn i de enkelte forhold.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-07:
Nei, jeg angrer ikke på at vi avvikler den nasjonale rapporteringen av de anonyme, ustrukturerte meldingene, for det som kom ut av det, var et læringsnotat, som vi ikke har sett noen dokumentert effekt av. Men meldingene internt i virksomheten blir ikke avviklet. Den kunnskapen vil fortsatt være tilgjengelig. Jeg oppfatter at hovedproblemstillingen ikke er at styrene ikke har nok kunnskap, ikke får nok kunnskap eller ikke har tilgjengelig data knyttet til kvalitet og pasientsikkerhet, men at den ikke blir brukt. Det har også vært et gjentagende tema i mine taler i forbindelse med de årlige oppdragene, at utfordringen i helsetjenesten nå ikke er mangel på data, men manglende bruk av data. Det er også årsaken til at jeg har innført en ny kvalitetsforskrift som pålegger ledelsen på alle nivåer å gå igjennom all tilgjengelig data fra sin virksomhet minst én gang i året og sette i gang forbedringsarbeid på bakgrunn av det.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-07:
Jeg opplever at representanten Dag Terje Andersen og jeg er dus, så det går helt fint. Det er riktig, som representanten Andersen sier, at Folkehelseinstituttet ligger under statsråd Michaelsens ansvarsområde, men jeg opplever at jeg har et ansvar for å sørge for at underliggende etater og virksomheter ikke blir lønnsledende når det gjelder lederlønninger. Det er også derfor jeg gir oppdrag om å følge opp de føringene som egentlig forankres her i Stortinget gjennom eierskapsmeldingen, som statsråd Røe Isaksen også snakket om i sin replikkordveksling. Det er de samme føringene jeg gir til våre underliggende virksomheter. Så er det alltid spesielle forhold som gjør at en får enkelte endringer i lederlønninger fra ett år til et annet, men da er en mer inne på den enkelte leder.
Bent Høie (Høyre), 2019-03-07:
Det kan f.eks. være at en leder får beskjed om at en ikke kan ha så mange verv eller posisjoner ved siden av lederjobben. Som en konsekvens av en slik innstramming vil det i noen tilfeller være naturlig at det kompenseres med en lønnsøkning. Det kan gi enkelte utslag. Det er slike eksempler som kan innebære en økning. Men jeg sier ikke at en generelt skal akseptere en høyere lønnsvekst – tvert imot. Vi skal ikke være lønnsledende på disse områdene.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å holde innlegg i denne debatten, men jeg reagerte på beskrivelsen om å «skremme» kvinner. Det synes jeg var en underlig språkbruk i denne saken. Mange kvinner frykter nok det å føde i utgangspunktet. Det er ofte det man går og gruer seg for når det nærmer seg – hva som kan skje, hva som kan oppstå under fødselen – og jeg synes ingen politikere her driver og skremmer kvinner ved å ta opp dette forslaget. Det som tvert imot er skremmende, er at man bagatelliserer det og ikke ser at det her er et hull i lovverket og i rettighetene til kvinner, som vi bør rette opp i. Den «skremmingen» synes jeg hører hjemme et annet sted.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, vil det bli dobbelt så mange eldre i Norge de neste 20 årene. Mange av dem kommer til å være friske og raske, men mange kommer også til å trenge hjelp. Hvordan vi rigger oss i dag, vil være avgjørende for om vi klarer oppgaven. Arbeiderpartiet mener at en styrket kommuneøkonomi er en del av denne løsningen. I vårt alternative budsjett hadde vi 3,5 mrd. kr mer til kommunene enn det regjeringen hadde. Mitt spørsmål til statsråden er om hun mener at dagens kommuneøkonomi gir rom for nok ansatte i eldreomsorgen, slik det er i dag.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Statsråden var i sitt innlegg inne på at kommuner som omstiller seg i tråd med Leve hele livet, vil bli premiert, og da kan man jo anta at det er de flinke kommunene, de som er frampå i skoa, som også vil omstille seg i tråd med reformen. Hvordan vil statsråden følge opp kommuner som ikke omstiller seg i tråd med reformen, og sikre at innbyggerne i de kommunene også får likeverdige tjenester?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Men man skal jo allerede premiere de kommunene som omstiller seg i tråd med reformen, og jeg lurer på konkret hvilken oppfølging eller hvilke sanksjoner de kommunene som ikke omstiller seg i tråd med reformen, vil få.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Hovedfunnene i rapporten er allerede referert fra talerstolen. Oppsummeringen er alvorlig. Det sier noe om den formidable oppgaven vi står overfor når det blir dobbelt så mange eldre i Norge de neste 20 årene. Hvordan vi rigger oss i dag, er avgjørende for om vi klarer å løse den oppgaven. For Arbeiderpartiet er det en rød tråd i eldrepolitikken: Eldre skal være sjef i eget liv. Det skal man fortsatt være om man mottar omfattende tjenester fra kommunen, eller om man bor i institusjon. I helse- og omsorgstjenestene har det over flere år vært en kampanje: Spørsmålet «Hva er viktig for deg?» skal være sentralt i tjenestenes møte med brukerne. Derfor er det forstemmende at eldre tildeles helse- og omsorgstjenester uten at behovene og ønskene deres er godt nok utredet. Riksrevisjonens rapport peker på behovet for bedre mål for kvalitet og flere statlige virkemidler. Arbeiderpartiet har fremmet et forslag om kvalitetskrav i eldreomsorgen som er blitt behandlet tidligere i dag. Vi mener dette kunne ha svart ut en del av kritikken i rapporten vi nå behandler. Dette forslaget får ikke flertall, men vi er glade for at flere partier på rød-grønn side sier at de støtter intensjonen i forslaget, og vi ser fram til et felles rød-grønt løft for eldreomsorgen og håper på tett samarbeid med SV og Senterpartiet om det.
Astrid Nøklebye Heiberg (Høyre), 2019-03-07:
Det er ikke lenge siden sist vi i denne sal debatterte kvalitet i eldreomsorgen, for i høst vedtok vi reformen Leve hele livet, som jo nettopp er en kvalitetsreform for eldre. Den skal sikre at vi gamle får god omsorg og en verdig alderdom, uavhengig av hvor vi bor. For de aller fleste er Norge et svært godt land å bli gammel i. Velferdstilbudene er trygge og gode, eldre mennesker får hjelp og støtte til å mestre både sykdommer og aldersrelaterte utfordringer som dukker opp – for det gjør de. Men dessverre kan vi også se det motsatte enkelte steder. Det svikter for ofte på grunnleggende elementer som mat, aktivitet og fellesskap, riktig helsehjelp og sammenheng i tjeneste, og nettopp disse områdene er det Leve hele livet tar tak i. Nå er det opp til kommunene å lage planer for hvordan de skal kunne følge opp dette med Leve hele livet. Vi har satt av midler i statsbudsjettet for 2019 for å bistå med både utvikling, gjennomføring og evaluering av planene. Alle kommunene blir invitert til å delta i et læringsnettverk, slik at de kan dele erfaringer og lære av hverandre. Derfor er det gledelig at enda flere partier nå har lyst til å være med på å diskutere kvaliteten i eldreomsorgen, og det er særlig gledelig – synes mange av oss, i hvert fall – at forslaget stort sett foreslår arbeid som regjeringen allerede er i gang med. Ja, faktisk er jeg ganske stolt av at også opposisjonen er så fornøyd med kvalitetsarbeidet som allerede gjøres, at de i dag ønsker at vi skal vedta ganske mye av det enda en gang. For eksempel: Det er allerede plikt til legemiddelgjennomgang i sykehjem. Det innførte vi i 2017. Vi har allerede sendt på høring et forslag om lovfestet plikt til dagaktivitetstilbud for hjemmeboende personer med demens. Ernæring er siden 2016 en del av pasientsikkerhetsprogrammet i sykehus, sykehjem og hjemmetjenester. Et av hovedområdene i Leve hele livet er nettopp mat og ernæring. For å forbedre eldreomsorgen må vi kunne dokumentere både det som fungerer bra, og det som fungerer dårligere, og når vi vet hvor skoen trykker, har vi langt bedre muligheter til å kunne heve standardene. Da må vi også ha åpenhet om resultatene. Det synliggjør kvaliteten og gjør det enda enklere for kommunene å lære av hverandre. På den måten kan vi få god kvalitet på tvers av kommunegrensene. Jeg håper derfor at denne debatten markerer overgangen til en tid hvor det er kvaliteten i eldreomsorgen som er det viktigste av alt. Det er viktigere enn eierform, enn helgefri og eventuelt økonomisk overskudd. Det er det vi nå skal fokusere på.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Ja, det mener jeg det er rom for. Ser vi på antall kommuner som har vært på ROBEK-listen, og dem som vi nå står overfor, som nå er nede i 17 kommuner – hvis jeg husker rett – er jo det en tydelig indikator på at vi har lyktes med å bedre økonomien. I tillegg har kommunene aldri hatt så god råd som nå, men vi ser også at rike kommuner, kommuner som har overskudd, kommuner som legger midler på bordet osv., ikke nødvendigvis leverer bedre pleie- og omsorgstjenester.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Jeg synes det er et relevant og godt spørsmål fra representanten Moflag. Nå er det sånn at reformen skal virke i fem år, først og fremst. Vi håper at den omstillingen som denne reformen skal klare å få til, vil gi oss nettopp god kunnskap om hvem det er som er gode, og hvem som ikke klarer ting. Det er jo også en del av de 48 millionene som er på inneværende år, hvor vi i samarbeid med KS og fylkesmennene skal lage nettverk hvor vi skal gjøre det mulig for de kommunene som per i dag enten ikke har god nok kunnskap om sine innbyggere eller ikke har kompetanse nok til å ta de rette valgene, å få hjelp til i fellesskap å finne ut av: Hvem er det som bor i kommunen? Hvem er de eldre hos oss? Hva er det vi er gode på, og hva er vi dårlige på? Vi har stor tro på at sånne nettverk vil hjelpe til med å løfte også de kommuner som per i dag ikke er gode nok.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Det er det for tidlig for meg å si. Jeg håper – det er mitt mål – at alle kommuner skal klare å løfte seg i et sånt nettverk, det at man hjelper hverandre i de ulike kommunegruppene, bl.a., med å se på utfordringer som den enkelte kommune sliter med, og finne løsninger på det. Så jeg vil jo følge den reformen så lenge jeg sitter på den plassen jeg sitter på nå, og se at dette fungerer bra. Når det gjelder øremerkede midler, vil jeg påstå at det at vi skal få prioritert øremerkede midler i reformen, er nøkkelen – det tror jeg – det at det går direkte til det vi ønsker oss innenfor Leve hele livet-reformen, istedenfor at pengene, som vi ser i noen kommuner, kanskje forsvinner til andre ting som en ikke ønsker seg.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Nå skal vi jo ha den debatten i neste runde, men det gjøres mye. Jeg kan f.eks. ta dette med meldeordning, som representanten nevnte. Vi har opprettet en plikt og en rett når det gjelder varsling. Det har jo ikke vært sånn før ute i kommunene – det har vært sånn på sykehusene, men ikke ute i kommunene – men pårørende har nå fått en rett til å kunne varsle direkte til Helsetilsynet, og de som jobber i kommunene, i sektoren, har tilsvarende fått en plikt til å varsle. Ellers er det jo sånn at pasientsikkerheten er sterkt knyttet til kunnskap, og det er sterkt knyttet til det som representanten selv tok opp i sitt innlegg, ledelse, og dette er jo områder som vi også er svært opptatt av. Vi har Kompetanseløft 2020, og der ligger det 1,5 mrd. kr som brukes på dette området. Men jeg tenker også at vi gjennom Leve hele livet vil få enda større kunnskap om hvor viktig ledelse er for å sikre pasientsikkerhet. Vi må også være klar over at den kunnskapen som finnes på statlig hold, om hva som er bra, og hva som ikke er så bra, må ut, og der må også kommunene ta dette til seg.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Vi har gjort mye, og mer skal komme. Det jeg tenker også er viktig, er å ansvarliggjøre kommunepolitikere. Jeg har selv vært kommunepolitiker i 16 år. Det er viktig å bevisstgjøres om det ansvaret man har, for det er ute i kommunene ansvaret for pleie- og omsorgssektoren ligger. Midlene som går til denne sektoren, kommer fra Kommunal- og moderniseringsdepartementet, som frigir midlene, stort sett. Der ligger det også at en er bevisst på det ansvaret en har for å følge opp eldre mennesker som bor i kommunen. Vi var inne på juss i forrige spørsmål, når det gjaldt ledelse, men også det at vi fra sentralt hold ser på at Helsetilsynet kan føre tilsyn. Da er det viktig at det ikke bare er planlagte tilsyn, men at en også kan dukke opp uplanlagt og ta den kontrollen som skal til. Og der vil jeg tro at representanten og jeg er svært enige om at det er ulike måter å gjøre dette på, men ansvaret ligger i all hovedsak hos kommunene. Vi har laget masse planer, masse handling og masse strategier, men kommunene må sette i gang og gjøre dette.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Vi har jo kvalitetsindikatorene, som har gått fra 11 til 24, som vi nå er oppe på, som gir oss grunnlag for å kunne se hvordan det står til der ute. Går man inn på helsenorge.no, vil man kunne bryte ned helt til den enkelte kommune på disse ulike indikatorene for å se hvordan stoda er der ute, hva det er som ikke er godt nok, og hva som fungerer sånn som det skal. Når det gjelder tilskudd, nye virkemidler fra staten, ser vi i Leve hele livet på hvordan vi, i læringsøyemed, vil kunne gå mer målrettet inn. Dette gjelder også de øremerkede midlene som må til.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Det meste av denne rapporten er basert på 2017 og kanskje 2016. Noe av det første jeg tok fatt i, var nettopp det høye antall fallulykker som vi har i hjemmet. Derfor har vi nå lagt fram en nullvisjon for fallulykker, hvor vi har satt av midler, og hvor vi jobber godt sammen med Trygge lokalsamfunn og med andre organer, for å sikre at vi kommer ned fra den pallplassen vi ikke vil ha, på verdenstoppen i antall fallulykker. Vi ser viktigheten av trening, både ordinær trening i samarbeid med ulike sentre og hvordan vi kan gå inn med kunnskap og forebyggende hjemmebesøk for å hjelpe, slik at vi ikke har en så høy andel av mennesker som brekker lårhalsen, som den vi ser på statistikken.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Det er viktig å se de ulike sakene i sammenheng. Reformen Leve hele livet bygger på bortimot 15 ulike både planer og strategier. Så har vi sydd dette sammen og har lagt fram Leve hele livet. Nettopp den kartleggingen som skal til, som foregår nå, i 2019, som vi har bevilget 48 mill. kr til, er at kommunene skal bli kjent med sine egne innbyggere, bli kjent med hvor det svikter, hva de ikke er gode nok på, og hvordan det lokale selvstyret, lokaldemokratiet, bruker midlene de har – om de bruker dem riktig, eller om de kanskje ikke bruker dem riktig. Mye av svaret på det som kommer fram, også fra representanten Toppe, er statlig finansiert eldreomsorg, den erfaringen vi har med SIO-prosjektet vårt. Jeg kan jo sitere fra det som kom fram i den siste rapporten, for det svarer faktisk ut mye av det vi sier her: «Økt kompetanse og samhandling», «Nyttige verktøy i tildelingsprosessen», «bedre brukermedvirkning», «større profesjonalitet i tildelingspraksisen» osv. – jeg kunne ha lest masse. Så det er viktig å se på de tiltakene vi har satt i gang, og høste av dem.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
For det første har vi pasient- og brukerombud i hvert fylke. Vi lager nå en nasjonal ordning i tillegg til det. Vi har et helsetilsyn som har det overordnede ansvaret for å gå inn med både ordinært tilsyn og uanmeldte tilsyn. Men kommunene må være seg bevisst å lære av det som er. Og hvem er det som styrer kommunene i dag? Bortimot 70 pst. styres av Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Og det er fremdeles slik at uansett hva vi diskuterer her, er det kommunene som sitter med hovedansvaret. Så skal vi fra statens side legge til rette for at det er muligheter både for økonomi og for å kunne kjenne sin kommune. Jeg hører at representanten sier at jeg ikke skal gi som tilsvar – for det er det ikke flertall for i denne sal – statlig finansiert eldreomsorg. Det er faktisk flertall i denne regjeringen for statlig finansiert eldreomsorg. Denne regjeringen har fått vedtatt at forsøket skal utvides. Det er altså flertall for å utvide det forsøket vi har.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Akkurat det spørsmålet har en annen SV-representant stilt i denne salen tidligere, så jeg kan jo lese opp svaret mitt på det igjen: Utgangspunktet er at norsk rett anses å være i overensstemmelse med internasjonale forpliktelser. Vi har allerede gode systemer for å avdekke og følge opp svikt i helse- og omsorgstjenesten. Helsetilsynet foretar en vurdering av om tjenestene som ytes, er av forsvarlig karakter og i samsvar med gjeldende regelverk, herunder også i samsvar med menneskerettighetene. Så kommer det som jeg tenker er veldig viktig: Hvis en virksomhet innenfor helse- og omsorgstjenesten drives på en måte som kan ha skadelige følger for pasienter eller andre, eller på annen måte er uforsvarlig, kan Statens helsetilsyn gi pålegg om å rette opp forholdene. Regjeringen vil inkludere forholdene ved norske sykehjem og den eldre andelen av befolkningen ved rapporteringer til internasjonale menneskerettighetsorganer så langt dette er naturlig. Vi ser også at gjennom rapporteringen til internasjonale organer vil Norge motta tilbakemeldinger dersom norsk rett og dagens praksis ikke anses å være i tråd med våre internasjonale forpliktelser.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Der kommer forrige debatt inn igjen – jeg tror ikke representanten Knag Fylkesnes var i salen da – og dette med kvalitetsindikatorene som vi har. Vi har 24 gode indikatorer som viser hvordan det står til i kommunene. Hvis representanten går inn på helsenorge.no, kan han gå helt ned til den enkelte kommune, også til den han selv kommer fra, og se hvordan kommunene leverer på de ulike indikatorene. For eksempel: Hvordan står det til når det gjelder legevurdering de siste tolv månedene? Hvordan ser det ut med tanke på tannhelseproblematikk? Hvordan ser det ut for de ansatte med tanke på arbeid og utdanning? Hvordan ivaretar den enkelte kommune dagaktivitetstilbudet for personer med demens som bor hjemme? Hvordan er dagaktivitetstilbudet for personer som bor på institusjon? Jeg kunne fortsatt og fortsatt, så dette ligger der. Men det er ikke alltid godt nok. Derfor er det viktig å følge med på om det er endringer som må gjøres. Vi har jo hatt et par grufulle eksempler de siste dagene som viser at det ikke er godt nok. Men det betyr også at vi må ansvarliggjøre kommunene i mye større grad når det gjelder å kunne levere på dette området.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-03-07:
Jeg er veldig glad for at vi har Riksrevisjonen som går igjennom så tydelig som de har gjort på alle disse områdene. Det er det som driver politikken videre, at vi kan både komme fram til nye løsninger og se hvor skoen trykker. Derfor har det også vært viktig for meg å ta av mine egne sko og putte på andres sko når jeg har reist rundt i forbindelse med Leve hele livet. Det er også viktig at vi nå legger til rette for at kommunene skal kunne løse de utfordringen som er. Derfor har vi satt i gang en rekke ting i løpet av 2018 og 2019. Jeg tenkte jeg skulle nevne et par av dem. Blant annet har vi innført plikt og rett til varsling. Jeg var innom det i mitt innlegg. Det nasjonale eldreombudet kommer. Statlig finansiert eldreomsorg kommer som prøveprosjekt. Jeg jobber også med en pårørendestrategi – litt med tanke på siste innlegg fra representanten Toppe. Vi har økt tilskuddet til dagaktivitet for mennesker med demens som bor hjemme. Vi gir inntil 70 pst. tilskudd til bygging av flere heldøgns omsorgsplasser. Vi var innom indikatorene som har økt fra 11–12 til opp i 24, som kan brytes ned og ses på i hver kommune. For de som ikke har gjort det, er det kjempeinteressant lesning. Gå inn og se på den enkelte kommune og se på hvordan de leverer – eller ikke leverer. Vi har fått igjennom legemiddelgjennomgang – som det var spørsmål om fra en av Arbeiderpartiets representanter tidligere – hvor det nå skal gjennomføres minst én gang i året. Jeg ser på om vi kanskje bør utvide dette, og i forhold til fastlegene er vi tydelige på hva vi forventer der. Vi har fått i gang det med politiattest i eldreomsorgen. Vi har fått på plass en undersøkelseskommisjon for helse- og omsorgstjenestene. Vi har, i samarbeid med BI, etablert en egen lederutdanning for dem som jobber i sektoren. Vi ser på ernæring som en viktig nøkkel i Leve hele livet, men også på andre områder for å sikre ernæringsstatusen hos de eldre. Vi har etablert Råd for et aldersvennlig Norge, som er viktig for å se helheten. Hvordan skal vi bo i framtiden? Hvordan skal vi ivareta eldre mennesker i et samfunn med mer og mer bruk av teknologi? Og når vi er inne på velferdsteknologi, har vi nå velferdsteknologiprogrammer der nesten 300 kommuner er med, og vi har brukt godt og vel 100 mill. kr på dette. Kompetanse var vi innom – 1,5 mrd. kr bruker vi bare på det. Og saksordføreren var inne på 5 000 nye årsverk i helse- og omsorgssektoren. Ja, det skjer mye. Til slutt må jeg arrestere representanten Bjørke. Påstanden om at vi kutter tilskuddene til sykehjem, er feil. Og så til SV, som sier at det ikke er noe nytt at vi ikke har midler til kjøkken og ikke vurderer dette før langt fram i tid: Dette vurderer vi sterkt, og midlene for å få kjøkken tilbake på sykehjem er prioritert fra min side.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Jeg viser til saksordførerens innledning, som er en god gjennomgang av komiteens behandling av en veldig alvorlig rapport fra Riksrevisjonen. Jeg vil bare knytte noen få kommentarer til det, nettopp med utgangspunkt i de funnene som saksordføreren viste til, altså at eldre blir tildelt helse- og omsorgstjenester uten at behovene og ønskene deres er godt nok utredet, at det mangler nødvendig kunnskap om kvaliteten i eldreomsorgen, og at det er store utfordringer med pasientsikkerheten i eldreomsorgen. Som pårørende til en av dem som blir omtalt som ikke fullt ut i stand til å ivareta egne interesser, må jeg si at det er med stor bekymring jeg leser rapporten fra Riksrevisjonen, for jeg tenker på dem som ikke har pårørende som kan hjelpe til med å få ivaretatt interessene. Da er de funnene som Riksrevisjonen har gjort, slik at man kan bli skremt og tenke på dem som ikke kan ta vare på egne interesser, og kanskje er alene uten pårørende. Hvilken sikkerhet har vi for at de får en trygg og god behandling i våre institusjoner, i vårt hjelpeapparat? Derfor er det god grunn til å understreke det saksordføreren var inne på, at her er det viktig at statsråden følger opp, og at vi får bedre systemer for kvalitetssikring, men ikke minst at kunnskapen fra de mange eksemplene på at ting kan gjøres på en god måte, blir overført fra kommune til kommune. I den sammenheng skal jeg avslutningsvis si – og jeg blir ikke noe mindre skremt av det – noe som er omtalt i en merknad som dessverre bare Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti står bak. Der sier vi at vi mener det er «kritikkverdig at regjeringen ikke har kommet lengre når det gjelder legemiddelhåndtering og forebygging av fallulykker i og med at det har vært politisk fokus på dette i flere år». Det er kommunene som er tjenesteyter, men nå har vi fått en statsråd som skal ha dette som spesialområde. Da forutsetter jeg at det blir satt inn tiltak som gjør at vi også kan være trygge på vegne av dem som ikke har pårørende som kan passe på det tilbudet som de eldre får i våre institusjoner.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Statsråden nevnte eldreombud som et av tiltakene som settes inn. Jeg skal absolutt ikke si noe galt om å ha eldreombud, men mitt inntrykk er at mange av de menneskene jeg har gleden av å møte når jeg ganske ofte er innom sykehjemmet, vil nok ikke være i stand til å benytte seg av eldreombudet i stor grad. Vi må ha systemer som ivaretar folk, i tillegg til det å kunne hevde rettighetene sine via et ombud. Spørsmålet mitt går egentlig på det jeg nevnte kort fra talerstolen, den komitèmerknaden som Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV står bak, som gjelder legemiddelhåndtering og forebygging av fallulykker, der det kritiseres at det er gjort for lite. Spørsmålet er: Hva har statsråden gjort for å styrke sikkerheten knyttet til legemidler og tiltak mot fallulykker?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Jeg synes statsråden begynte bra når det gjelder behovet for moderasjon i utviklingen i lederlønninger og godtgjørelser til styrer. Men så kom det noen «men», og med de «men»-ene hørtes det ut som om det var så vanskelig – det var krevende, det var nødvendig å skaffe seg de beste folkene – de kjente argumentene. Da blir jeg nødt til å spørre statsråden: Med de tallene som han delvis og bl.a. jeg har referert til, som faktisk står i Riksrevisjonens rapport, mener statsråden selv at det som står i Riksrevisjonens rapport, er akseptabelt innenfor formuleringen om at en ikke skal være ledende, men konkurransedyktig? Eller mener statsråden som oss, at det vi har oppfattet er en felles holdning til eierskapspolitikken, er brutt gjennom det Riksrevisjonen har avslørt?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Jeg velger å tolke det som at statsråden sier han er enig i at dette er for galt. Jeg snakker ikke om det enkelte selskap – jeg snakker om den totale summen vi ser, og de gjennomsnittene vi ser, når det gjelder økning. Etter min oppfatning er det ikke noen tvil om at det strider mot intensjonen i den formuleringen i eierskapsmeldingen. Så da blir oppfølgingsspørsmålet mitt: Hva har statsråden tenkt å gjøre med det?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Det hjelper ikke med noen ny eierskapsmelding hvis vi i den nye eierskapsmeldingen skal vedta – etter forslag fra statsråden – det samme som står nå, og vi ser de resultatene vi ser. Jeg la fram den første eierskapsmeldingen, det var første gang vi brukte den formuleringen, og etter min oppfatning er resultatene vi ser for de statlige selskapene nå, langt utenfor det som var intensjonen. Det er formulert slik – og det er riktig som statsråden sier – fordi det finnes enkeltselskaper i enkeltsituasjoner som ikke nødvendigvis skal ligge på akkurat 2,5 pst. Det er ikke det jeg sier. Men vi ser altså økninger på langt over det, ikke bare én gang, men år etter år. Så ved at departementet er i generalforsamlingen – og i de heleide selskapene er i mange tilfeller Nærings- og fiskeridepartementet generalforsamlingen – og at en i tillegg har innflytelse, delvis gjennom styredialog, men også delvis gjennom valgkomiteer, over hvem som faktisk sitter i styret: Er statsråden innstilt på å bytte ut folk som lar denne lønnsgaloppen fortsette?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Folkehelseinstituttet har blitt nevnt som et eksempel på at det har tatt av når det gjelder lederlønninger og antallet med høye lederlønninger. Nå ligger vel det konstitusjonelt sett til hans kollega i samme departement, men la meg spørre statsråden: På hvilken måte vil du som statsråd bidra i dine underliggende etater, helseregioner osv., og er du enig i at du har et ansvar for å sørge for at lønningene ikke tar av i de yrkene, eller er du enig med statsråd Michaelsen, som uttalte at hun ikke ville blande seg borti slikt?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2019-03-07:
Jeg er enig med statsråden i at en ikke skal diskutere enkeltlønninger her, men statsråden sier at det noen ganger er spesielle forhold. Er statsråden enig i at det er litt spesielt at spesielle forhold bestandig fører til at lønningene må økes mer enn for andre folk? Det hender vel at noen gjør en dårlig jobb f.eks., eller får mindre ansvar?