Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2008-02-05:
Det er et prisverdig initiativ som nå blir tatt i denne sal gjennom interpellanten. Jeg er litt usikker på om debatten er like prisverdig. Jeg tror det er viktig å slå fast allerede nå at bistand er viktig, og denne debatten burde entydig handle om hvordan man kan gjøre norsk bistand både mer treffsikker og bedre. Derfor er det forunderlig å høre representanten Valle, som sier at det er de rød-grønne partiene som ønsker å forandre verden. Da kan det ikke være noe annet enn et paradoks å se at det er nettopp høyresidens argumenter som vinner igjennom. Det er høyresidens argumenter gjennom markedsøkonomi, gjennom handel og gjennom bl.a. utdanning som henter millioner av mennesker ut av varig fattigdom. Det er også pussig å registrere at det er de rød-grønne som angriper høyresiden for ikke å ta næringsutvikling på alvor. Jeg oppfatter det som å være et bunnløst angrep helt uten rot i virkeligheten. La meg så si at å hente mennesker varig ut av fattigdom, må være vår hovedoppgave når det gjelder bistand. Da bør man stille seg spørsmålet: Blir det lettere gjennom utdanning? Svaret er et entydig ja. Statsråden viser til at det må fred til før man skal kunne satse på utdanning. Vel, snu rundt på det også, og man får som entydig svar at freden trygges og gjøres mer varig gjennom en utdannet befolkning. Med andre ord bør svaret være ja takk, begge deler. I Norge hadde vi for noen år siden en interessant debatt knyttet til hvorvidt man skulle gi norskundervisning i asylmottak og flyktningmottak. Jeg var i hvert fall entydig interessert i å se mer av norske bistandsmidler gå til utdanning i flyktningleire. Det er helt klart at sikkerheten må ivaretas, men vi må få mennesker ut av den passiviteten vi ser i flyktningleire. I en rekke av de flyktningleirene jeg selv har besøkt, inklusive leirer i Darfur, ser man at folk gjør nærmest ingen verdens ting. Den passiviteten driver mennesker også inn i ekstremisme. Alle våre bistandsmål fremmes av utdanning. Kunnskap gjør at vi får et bedre miljø. Kunnskap gjør det lettere å drive fredsbygging og å fremme menneskerettigheter. Kunnskap gir mer ren energi. Kunnskap øker likestillingen, og kunnskap fremmer i aller høyeste grad godt styresett. Derfor er det merkelig at nettopp utdanning forsvinner ut av målsettingene våre. Jeg kan ikke se på det som noe annet enn en forglemmelse, for en nedprioritering av det ville være nærmest umulig å forsvare. Det er som en av talerne i dagens debatt sa: Alt starter med utdanning. Det er en god grunn også til at FN satte seg åtte tusenårsmål. Ett av dem er utdanning til alle barn innen 2015. Jeg er veldig glad for at vi er godt på vei på verdensbasis, med store regionale skiller, til å nå dette målet. Men 70 millioner barn uten utdanning er altfor mange. Jeg er glad for at representanten Trettebergstuen tar opp Afrika, spesielt Afrika sør for Sahara, der dessverre kun 30 pst. av befolkningen i grunnskolealder går i grunnskolen. Det gjør jo at norsk bistand i mye sterkere grad bør brukes innenfor én region og på det svært viktige området utdanning. Da er det igjen problematisk å se at norsk bistand blir brukt på stadig flere områder og i stadig flere regioner. Jeg kan nevne Sør-Amerika som et godt eksempel. Så er det også viktig å minne statsråden på at Høyre ikke har kuttet i bistandsbudsjettet. Vi hadde kun en mindre økning enn det Regjeringen hadde for 2008. La meg også, i de siste sekundene av taletiden, komme med et innstendig ønske om at statsråden tar spørsmålet til interpellanten på alvor: Hvilke konkrete tiltak har statsråden tenkt å implementere for at vi skal satse på utdanning, og for at utdanning skal få en mer sentral rolle i norsk bistand? For jeg er sikker på at statsråden deler Høyres syn, at utdanning er særs viktig.