trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Når det gjelder det siste, taler nå Stoltenberg mot den faktiske situasjonen, og jeg ber ham oppdatere seg på det. Det er det ikke-sosialistiske byrådet som har måttet overprøve bl.a. Arbeiderpartiets forslag til bevilgninger, som førte til høye priser på skolefritidsordningen. Jeg står inne for det budsjettforliket vi ble enige om i fjor høst. Men vi kunne ikke stå inne for det næringslivsfiendtlige forslaget Stoltenberg stilte seg i spissen for. Det er forskjellen. Så til en annen sak. I stadig flere saker ser vi nå sprikende signaler fra Regjeringen. Statsrådene Horn og Giske går inn for å forby naziorganisasjoner, statsministeren og justisministeren går imot. Miljøvernministeren vil regulere størrelsen på hytter, Regjeringen vil tydeligvis ikke. I dag behandles det såkalte patentdirektivet i EU-domstolen, der Nederland har anlagt sak. Norge har støttet den, men utenriksministeren har sagt at hvis ikke Nederland vinner fram, vil vi godta direktivet. Dette har svekket saken og Norges posisjon. Har virkelig Regjeringen allerede gjort seg opp den mening at den passivt vil følge utfallet i EUs domstol? Har ikke Regjeringen en egen oppfatning i denne prinsipielt viktige saken?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Den regjering vi ønsker å sitte i og komme tilbake i – hvis ikke det blir en flertallsregjering, og det innser vi kan bli vanskelig – vil, som den forrige sentrumsregjering, og som for øvrig også Arbeiderpartiets regjering gjør nå, måtte basere seg på støtte fra sak til sak i Stortinget fra ulike partier. Det gjør også Arbeiderpartiet. I noen saker henter de støtten faktisk også hos Høyre og Fremskrittspartiet, i andre saker hos sentrumspartiene. Tilsvarende opptrådte sentrumsregjeringen. Slik vil det måtte være når vi har en mindretallsregjering. Spørsmålet er om vi har partier som viser evne og vilje til fleksibilitet og samarbeid i Stortinget, spesielt til å bygge bro over motsetninger og sammen finne gode løsninger i de store, viktige sakene for landet. Der har Kristelig Folkeparti og sentrum vist seg konstruktive. Arbeiderpartiet viste seg ikke konstruktiv de to første år i opposisjon. De kan trenge mer voksenopplæring i opposisjon.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Situasjonen er prinsipielt ikke noe annerledes for en sentrumsregjering enn for Arbeiderpartiet. Hvis ikke Arbeiderpartiet får støtte hos sentrumspartiene, må de gå til ett eller begge høyrepartiene. Det gjør faktisk arbeiderpartiregjeringen fra tid til annen. Det gjorde også sentrumsregjeringen. Jeg tror faktisk sentrum på mange måter har den fordelen, fordi vi er slik politisk plassert i sentrum som vi er, at vi lettere kan samarbeide til begge sider. Dette fungerte godt i to og et halvt år. Når vi måtte gå, var det jo fordi Arbeiderpartiet vil bygge forurensende gasskraftverk, som viser et klart skille i politikken i en viktig miljøsak. Dermed har jeg også svart på spørsmålet om sidevalg. Når vi vil ha en ny sentrumsregjering, gav jeg mange grunner for det. Vi vil ha en bedre miljøpolitikk, vi vil ha en bedre distriktspolitikk, vi vil ha en bedre familiepolitikk, og vi vil ha en mer aktiv politikk for menneskerettigheter i Norge og i utlandet, noe vi skal ta opp i Stortingets spørretime i morgen. Så valgene står ikke mellom de alternativene Hill-Marta Solberg fremstilte. Hun er tilbake i den gamle blokktenkningen – den er for lengst over.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Jeg trodde faktisk at også Arbeiderpartiet med litt større alvor ser på det problemet vi nå har med den automatiske, kraftige utgiftsveksten i folketrygden som gjør at vi ikke lenger greier, i den grad vi skulle, å prioritere andre velferdsreformer. Sandman-utvalget har lagt fram et balansert forslag, hvor alle, arbeidsgivere, staten og arbeidstakere, bidrar. Dette gikk den tidligere arbeiderpartistatsråden Matz Sandman inn for. Av høringsuttalelser i departementene ser det ut til at flere statsråder i den nåværende regjering har gått inn for det. Jeg konstaterer at statsministeren melder et annet standpunkt. Men på denne måten kan arbeiderpartiregjeringen påføre fremtidige regjeringer, enten det skulle bli en arbeiderpartiregjering eller andre, store problemer med å rydde plass for andre velferdsreformer. Det tror jeg ikke er klokt. Vi vil selvsagt arbeide for det som vi programfester på dette området. Det er ikke en ensidig innsnevring av arbeidstakernes rettigheter. Det er en balansert løsning hvor alle parter deltar.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Vi har ikke droppet målsettingen om å kunne få det til, men vi sier åpent og ærlig at vi tror denne reformen først og fremst er viktig for barn under tre år. Det er da de fleste foreldre har størst ønske om å ha mer tid sammen med barna, enten å være hjemme på heltid eller finne fleksible ordninger. Derfor har vi konsentrert innsatsen om dem, og vi har ikke sett oss i stand økonomisk til å love at vi kan komme lenger i de kommende år. Vi vil selvsagt se etter muligheter for å få det til. Men for å være økonomisk realistiske og ikke love altfor mye på alle mulige områder har vi valgt å prioritere dem under tre år. Det er en prioritering vi vedstår oss. Når det gjelder satsene for kontantstøtten, har jo Fremskrittspartiet vært med i to budsjettforlik med sentrumspartiene om disse, så det står vi i stor grad ansvarlig for. Det er ønskelig å trappe dem opp i tråd med en opptrapping av støtten pr. barnehageplass. Men dette må konkret vurderes fra budsjett til budsjett.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Først når det gjelder likestilling med hensyn til støtten til private og kommunale barnehager: Ja, det er noe Kristelig Folkeparti og sentrumspartiene står for, og vi har også fremmet det syn at private barnehager som inngår i kommunenes planer, skulle tilpliktes å få den samme støtte som de kommunale. Når det gjelder bruk av penger innenlands og utenlands, er vi åpne for å vurdere konkrete forslag ut fra hvilken virkning det har på norsk økonomi. Det var også grunnen til at vi gikk inn for denne ekstra milliarden når det gjelder operasjoner i utlandet, og vi kan selvsagt også være åpne for å se på andre områder hvor en kan gjøre tilsvarende. Men det må ikke bli slik at vi reduserer det ansvaret norske myndigheter har for sine egne borgere og for å gi dem de grunnleggende velferdstjenestene, så langt som mulig, i vårt eget land. Når det gjelder dette med bruk av penger utenlands og virkningen på norsk økonomi, kunne kanskje Fremskrittspartiet tenke litt på det når de foreslår kraftige kutt i bevilgningene til verdens fattige folk, u-hjelpen. Det virker ikke så mye inn på presset i norsk økonomi, hvis det bekymrer Hagen.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Når det gjelder Kristelig Folkepartis tilblivelse, tror jeg faktisk at jeg har lest mer om det og partiets første programmer enn Carl I. Hagen åpenbart har gjort. Og der vil han se at spørsmål som internasjonal solidaritet, forvaltning og dermed miljøpolitikk – for å bruke et mer moderne begrep – sosial rettferd og respekt for liv, som er aktualisert gjennom bio- og genspørsmål, var viktige spørsmål for Kristelig Folkeparti helt fra starten av og er det den dag i dag. På disse områder må vi konstatere at Fremskrittspartiet står langt fra oss. Dette er for meg faktisk verdispørsmål. Så det er ikke slik at Kristelig Folkeparti i verdispørsmål har veldig mye felles med Fremskrittspartiet, og så i mer økonomisk-praktiske spørsmål står vi langt fra hverandre. Nei, det dreier seg faktisk om viktige verdispørsmål som går på sosial rettferd, internasjonal solidaritet, bio- og genspørsmål, forvalteransvar og miljøpolitikk. En flertallsregjering har sine fordeler, men den har også sine ulemper, og jeg ser i dag ikke at noe annet er aktuelt enn ulike mindretallsalternativer. Det er ikke den eneste grunnen til at denne regjeringen er svakere enn den kunne ha vært. Den opptrer mer som et administrasjonsstyre.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
En av de viktige forandringene sentrumsregjeringen gjorde i forhold til tidligere arbeiderpartiregjeringers politikk, var innenfor familiepolitikken. Vi står for valgfrihet. Vi står for en politikk som skal gi bedre mulighet for samvær mellom barn og foreldre. Arbeiderpartiet står for en ensidig familiepolitikk hvor de gir svaret på vegne av foreldrene, nemlig barnehage. Det synes vi foreldrene selv skal få lov til å velge. Det er mange småbarnsforeldre som nå er usikre på om kontantstøtten vil bli stående i de kommende år, fordi vi stadig får varsel fra Arbeiderpartiet om at de vil fjerne den. Ordningen er populær. Den brukes av et flertall av de aktuelle barn. To av tre barn som mottar kontantstøtten, blir passet av sine egne foreldre – bare 15 pst. av dagmamma eller praktikant. Så varslene om at dette ville føre til en voldsom økning i bruk av dagmammaer, har slått feil. Mitt spørsmål til Hill-Marta Solberg er: Vil Arbeiderpartiet gå inn for å fjerne kontantstøtten hvis partiet får makt til det etter valget?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
For det første er jo ikke Hill-Marta Solbergs situasjonsbeskrivelse riktig. Det var ingen bråstopp i barnehageutbyggingen. Budsjettene var ikke preget av det, og den barnehagemeldingen som vår regjering la fram, la opp til en opptrapping med sikte på full behovsdekning. Den nåværende barne- og familieminister gikk høyt ut mens hun var i opposisjon, og kritiserte vår regjering for ambisjonene. Da hun selv ble statsråd, la hun seg stort sett på de samme ambisjonene. Det viser forskjellen på Arbeiderpartiet i opposisjon og i regjering innenfor barnehage- og familiepolitikken. Mitt spørsmål var: Vil Arbeiderpartiet gå til valg på at partiet ønsker å fjerne kontantstøtteordningen – vi snakker ikke om evalueringen og de eventuelle justeringer som skal finne sted ut fra erfaringer, men vil Arbeiderpartiet rett og slett gå inn for å oppheve ordningen, frata støtten til de småbarnsforeldre som har den, og de som forventer å få den? Det var spørsmålet, og da kan ikke Arbeiderpartiet bare skjule seg bak et mulig flertall på Stortinget. Partiet må selv gi klar beskjed, for dette kan bety mye også for mange velgere.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Jeg synes det er grunn til å følge opp dette temaet, fordi den siste tids grufulle voldshendelser og drap har vist hvor viktig det er med respekt og likeverd for ulike etniske grupper, og hvor viktig det er å bekjempe rasismen – hvor viktig det er at vi alle er oss bevisst en språkbruk som formidler likeverd. Og der har dessverre Frp-ere utmerket seg med en språkbruk som til tider ikke gjør det. Det er i så måte bra at partileder Carl I. Hagen på fylkesårsmøtet i Oppland har beklaget det. Nå har han ikke villet ta selvkritikk på noen av de sitater som Hill-Marta Solberg nevnte. Hvilke uttalelser fra partifeller som han har beklaget har kommet, er det så han sikter til, og som han tar avstand fra? Er det f. eks. Vidar Kleppe, som i VG 29. juli 1999 sa: «Det som truer det norske, er den kriminelle virksomheten til innvandrerne»? Eller er det Hedstrøm, som i Dagsavisen 27. juni samme år sa: «Der kristne og muslimer, jøder og arabere og andre forskjellige kulturer lever sammen, preges tilværelsen av drap, narkotika og annen type kriminalitet»? Tar Hagen avstand fra slike uttalelser?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Statsministeren snakket nå i kveld ikke i det hele tatt om pris- og kostnadsveksten, ei heller renteutviklingen i Norge. Det forstår jeg godt, for mens andre land nå setter ned rentene, har vi fortsatt et pris- og kostnadsproblem. I motsetning til andre land har imidlertid vi et enormt overskudd i statsbudsjettet. Jeg vil gjerne igjen spørre om ikke Regjeringen gjennom de råd den har innhentet fra en del økonomer, nå etter hvert er kommet til at den kan gjøre noe for å få ned prisstigningen, bl.a. ved å redusere en del av de høye norske avgiftene. Regjeringen og sentrum har nettopp sørget for en høy prisstigning, en høy inflasjon, og derved et høyt rentenivå, ved helt unødvendig å holde et veldig høyt avgiftsnivå og til og med å ha økt merverdisatsen. Hvorfor vil ikke Regjeringen at det norske folk – folk flest – nå også skal få nyte godt av statens gode økonomi i form av en nedsettelse av særlig avgiftene, men også av skatter, slik at folk flest får nyte godt av de inntektene de nå har?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
La meg da først få spørre statsministeren om hvem i Regjeringen vi nå skal lytte til. Er det Regjeringens politikk å gjøre noe med sykelønnsordningen, som enkelte departementer foreslår? Og vil man følge opp noe fra Sandman-utvalget? Eller er det fortsatt slik at ingen endringer skal skje? For øvrig tar statsministeren feil når han snakker om virkningene av skattelettelser, eller særlig avgiftslettelser. Statistisk sentralbyrås vurdering av Fremskrittspartiets budsjettopplegg er at det ville gi en nedgang i prisene på 2 pst., mens Regjeringens egen politikk sammen med sentrum medførte en prisvekst på 3 pst., altså en forskjell på fem prosentenheter, som nettopp river i småbiter en del av statsministerens forklaringer når det gjelder kommuneøkonomi og andre ting. Men statsministeren var også inne på sykehusene. Vil Regjeringen snart endre innsatsbasert finansiering, fjerne kryptaket, slik at vi ikke har tomme operasjonsstuer på dagtid og ikke får utnyttet kapasiteten i norske sykehus? Og vil han også være med på etter hvert å ettergi sykehusenes gjeld, slik at det ikke er penger som er grunnen til at vi ikke får behandlet flere pasienter ved sykehusene?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Det skyldes at jeg prøver å forholde meg til de normale spilleregler for replikker, nemlig at det er replikanten som stiller spørsmålene, og den som har holdt et innlegg, som prøver å svare. Jeg har lagt merke til at statsministeren i stedet for å svare på spørsmål går til angrep på en feilaktig måte overfor det parti og den representant som tillater seg å stille et spørsmål. Vi får bare ta til etterretning at det er en enkel taktikk når man ikke kan svare på de spørsmål som stilles. Men jeg vil prøve meg en gang til: Landsorganisasjonen i Norge har flere ganger ved Yngve Hågensen tatt til orde for å få en fondsbasering av folketrygdens pensjonsordninger, særlig tilleggspensjonsordninger, noe Fremskrittspartiet har prøvd å foreslå en del ganger. Hvorledes stiller Regjeringen seg til denne tanke, og kan vi forvente at Regjeringen snart kommer til Stortinget med forslag om omorganisering av folketrygden? Eller er det slik at den skal puttes i skuffen til valget er over gjennom å oppnevne enda nye utvalg?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Jeg vil gjerne spørre Kjell Magne Bondevik om hvilke planer Kristelig Folkeparti har for videreutbyggingen av kontantstøtteordningen. Ved budsjettbehandlingen i fjor høst fremmet Fremskrittspartiet forslag om å utvide ordningen med én årsklasse til, noe Kristelig Folkeparti ikke gjorde. Opprinnelig har det vel hele tiden vært planen å sikre økonomisk likebehandling av alle familier med barn under skolepliktig alder, ut fra prinsippet om at man selv velger omsorgsform og at staten skal sikre økonomisk likebehandling av disse. Det var meget skuffende for veldig mange som hadde håpet at ordningen skulle utvides til å gjelde eldre aldersgrupper. Jeg tillater meg å spørre Kjell Magne Bondevik om det er slik at Kristelig Folkeparti nå har droppet planer om videreutvikling av kontantstøtteordningen opp til fylte fem år.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Da vil jeg følge opp det siste Bondevik nå sa. Det har også vært en del av kontantstøtteavtalen at vi får en likebehandling av private og kommunale barnehager også når det gjelder kommunal støtte, slik at det blir identiske vilkår. Kan vi forvente at også Kristelig Folkeparti fortsetter å arbeide for det, og at vi får gjennomført den delen av avtalen? Så sa Bondevik at man ikke har sett seg økonomisk i stand til å gjøre mer. Jeg går ut fra at Bondevik da tenker på at det etter hans vurdering er begrenset hva man kan bruke av de meget betydelige statlige økonomiske ressurser til formål innenlands, av hensyn til eventuell virkning for etterspørselspresset i norsk innenriksøkonomi. Kan Bondevik tenke seg å være med på andre ordninger, som kan være velferdsordninger, som ikke belaster innenriksøkonomien, fordi man kan kjøpe tjenester fra andre land, slik man aksepterte når det gjaldt sykehustjenester? Vil Bondevik og Kristelig Folkeparti være med på å vurdere nye former, på lik linje med det?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Nei, vi er mindre bekymret enn de andre partier når det gjelder dette med presset i norsk økonomi. Vi tror ikke dette kan finstyres i detalj, sånn som andre gjør. Men i sin replikk til statsministeren minnet Kjell Magne Bondevik Stoltenberg på hva Stoltenberg sa for ett år siden, at det var en meget lite handlekraftig Bondevik-regjering, og så sa Bondevik at det var en lite handlekraftig Stoltenberg-regjering. Og da vil jeg spørre: Er Bondevik enig i at det skyldes at man har en mindretallsregjering, og at det etter hvert kanskje begynner å bli et selvstendig ønske om å få til en flertallsregjering? Hvis det er en valgsituasjon, hva er det da Kristelig Folkeparti vil prioritere høyest? Er det hensynet til familiepolitikken, private skoler og selvstendighet når det gjelder Kirken – altså de tradisjonelle Kristelig Folkeparti-sakene – eller vil man prioritere distriktspolitikk, miljøpolitikk og helt andre typer saker som egentlig ikke hadde noe å gjøre med det som var grunnlaget for Kristelig Folkepartis tilblivelse?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Ja, når det gjelder oljepengene, synes jeg faktisk det er et moralsk anliggende at man bare skal spare dem til Hill-Marta Solbergs og min generasjon og de som kommer etter oss, blir pensjonister, når vi faktisk kan gjøre noe som ikke lager press i økonomien, for dem som i dag er 70, 75, kanskje 80 år, som er friske, men som har dårlig råd fordi de ikke har tjent opp tilleggspensjoner. Det synes jeg er et moralsk anliggende, og det vil jeg stå fast på. Til det andre spørsmålet: Ja, det kan Hill-Marta Solberg og andre regne med. Hvis det er noen i Fremskrittspartiet i den kommende valgkamp som uttrykker seg på en måte som kan oppfattes nedverdigende, diskriminerende og negativt overfor enkeltgrupper, det være seg innvandrere eller andre, kommer jeg på vegne av partiet til å arrestere slikt. Vi skal ikke ha noe av den type ytringer. Men vi kommer ikke til å endre vår innvandrings- og flyktningpolitikk av den grunn.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Den første uttalelsen er et ordrett sitat fra en bok Jo Benkow har skrevet, som han kalte «Benkows lov». Så jeg tror at Hill-Marta Solberg bør gå tilbake og sjekke opprinnelsen til det hun relativt lettvint kaller negative uttalelser. Dette står i boken til Jo Benkow. Det er kalt «Benkows lov» og slår etter det Jo Benkow selv sier i sin bok, fast et faktisk forhold. Når det gjelder den andre uttalelsen, er den selvsagt tatt ut av sin sammenheng, men også i den vil man kunne si at det er et element som beskriver de faktiske forhold. Det som er litt av problemet av og til, er at man ikke ønsker å se også uheldige konsekvenser av en lettsindig innvandringspolitikk. Vi har påpekt tidligere at det er store utfordringer, at man ikke har tatt utfordringene som integreringspolitikken har medført, alvorlig. Og vi er glad for at Regjeringen i realiteten har innrømmet at integreringspolitikken har vært feilslått.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Når det gjelder disse uttalelsene som her ble referert, er altså en fra Jo Benkow og ikke fra meg, jeg tror ikke Hill-Marta Solberg fikk det helt med seg. Den andre uttalelsen kan ikke på noen måte oppfattes som verken diskriminerende, rasistisk eller noe i den retning. Vi i Fremskrittspartiet skal gjøre så godt vi kan alle sammen for å stå fast på vår asyl-, innvandrings- og flyktningpolitikk, som er fornuftig og konsekvent. Vi skal gjøre det vi kan for at det ikke skal fremkomme uttalelser som kan oppfattes nedverdigende, som kan oppfattes på en gal måte, men da forutsetter man at man hører etter det som blir sagt, og ikke velger å oppfatte noe som galt og feilaktig og nedverdigende bare fordi det er en fremskrittspartirepresentant som har åpnet munnen. Vi kommer til å stå fast på vår politikk. Vi skal gjøre hva vi kan for å være ryddige, ordentlige og skikkelige, slik at ingen skal føle seg noe som helst nedverdiget av det vi sier.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
La meg først si at jeg er enig med representanten Bondevik i at å arbeide for respekt og likeverd er viktig. Derfor har vi med beklagelse konstatert at når Fremskrittspartiet har fremmet forslag om at vår innvandrings-, flyktning- og integreringspolitikk i Norge skal baseres på at vi skal behandle alle likt uavhengig av etnisk opprinnelse, nasjonalitet og hudfarge, så har vi bare fått Fremskrittspartiets egne stemmer. Andre har gått inn for en forskjellsbehandling av mennesker basert på opprinnelse, såkalt positiv diskriminering, som for oss er prinsipielt forkastelig. Når det gjelder uttalelser, er det vanskelig å ta dem ut av sin sammenheng. Men akkurat de to uttalelsene var meget upassende og meget uheldige, og de skulle ikke ha falt slik som de falt.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Det er en lang, lang rekke temaer som jeg er opptatt av, som jeg ikke snakket om i dag i et 5-minnuttersinnlegg. Jeg valgte å ta utgangspunkt i ett forhold i mitt innlegg nå nettopp. Det er selvsagt fullt mulig for Kristin Halvorsen å latterliggjøre det, le av det, men hvis hun undersøkte hos mennesker i dette land som er friske, som er 75 år gamle, 70 år gamle, 80 år gamle, som har dårlig råd, og som synes det er dårlig vær om vinteren og høsten, så tror jeg hun ville finne at veldig mange faktisk ville synes at det var en god idé å kunne gjøre noe med det, uten at man skal begynne å latterliggjøre noen som vil bruke de enorme merinntektene og ekstrainntektene til staten til noe annet enn bare å kjøpe aksjer i Philip Morris, Coca-Cola og internasjonale selskaper, til beste for den generasjonen som jeg tilhører, og som Kristin Halvorsen tilhører. Jeg har ingen problemer med å snakke om kriminalitet og lov og orden og rettssikkerhet når som helst og hvor som helst med Kristin Halvorsen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Jeg tror at hvis Kristin Halvorsen hadde sett de redegjørelser som vi har sendt ut, så ville hun vært litt mer ydmyk i forhold til de påstander hun her fremsetter. Vi har vært i alvorlige dilemmaer, men vi har faktisk – jeg vet at Kristin Halvorsen ikke kommer til å tro det – valgt å legge vekt på de ønsker som de berørte jenter direkte og via familier har gitt uttrykk for overfor oss. Det er sikkert nesten umulig for Kristin Halvorsen å forstå det, men det er det som er det faktiske forhold. Vi har gjort akkurat det vi er blitt anmodet om å gjøre, og vi har avstått fra å gjøre det som Kristin Halvorsen med sin etterpåklokskap og fullstendige mangel på kunnskap synes vi burde ha gjort. Vi har nettopp tatt de hensynene som ofrene – eller det som fremstår som ofrene – har anmodet oss om. Vi har prøvd å gjøre det som har vært riktig. Det er intet som er så lett som å være den beste fotballspilleren når man sitter på tilskuerbenken og ikke deltar i spillet.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-02-13:
Jeg har ingen problemer med å være hjertens enig i hovedinnholdet i det Lars Sponheim nå fremfører. Lederansvar er tøft, det skal være det, og man skal prøve å være – skal vi si – forbilder. Det er helt klart at den hendelsen som nå er fremkommet, er forkastelig, er uakseptabel og viser en svikt i dømmekraft som ikke kan aksepteres. I veldig mange sammenhenger tror man da at svaret er enkelt og greit. Det er ikke nødvendigvis alltid slik – når man får beskjed om at man ikke ønsker at det skal gjøres noe med det, at det ikke skal gjøres kjent, og at det ikke skal settes søkelys på de involverte. Vi har prøvd å ta hensyn til ønsket om at søkelyset ikke blir satt på den unge jenta og familien. Det skjedde allikevel, på tross av det vi forsøkte. Vi tok hensyn til disse anmodningene. Men når det gjelder selve handlingen, er jeg hjertens enig med Lars Sponheim, og det har vi gitt uttrykk for lenge.
Jan Petersen (Høyre), 2001-02-13:
Det var mye polemikk i statsministerens innlegg som kom til fortrengsel for det han ønsker å gjøre. Ett av de områdene som var forbausende fraværende i statsministerens redegjørelse, var de utfordringene som norsk skole, utdannelse og forskning står overfor. Skal Norge være på topp i verden, er vi også nødt til å være på topp når det gjelder skole og utdannelse, men den veien går det ikke. Arbeiderpartiet skapte innholdet i Reform 97-skolen. Vi har nå fått klare forskningsresultater som viser at unger på samme alder leser dårligere nå enn de gjorde før Reform 97, på tross av at de har ett år ekstra i skolen. Dette er dramatisk for unger som skal starte livet. Erkjenner statsministeren og tar han ansvaret for at Arbeiderpartiets skole skaper tapere i Norge? Og hva vil han gjøre med det?
Jan Petersen (Høyre), 2001-02-13:
Det står dessverre fast at intet av dette var av de ting statsministeren prioriterte i sin innledning, og han forholdt seg ikke til det ansvar Arbeiderpartiet har for innholdet i den skolen som ble skapt. Jeg må fastholde at her er resultatene alarmerende dårlige, og det kreves en helt annen, offensiv holdning fra statsministerens side enn det han nå viser. Nå gikk det jo tydelig frem av statsministerens innlegg at Arbeiderpartiet er et høyskatteparti, men de ønsker altså ikke å fortelle oss før valget hva slags skattereformer de nå ønsker å gjennomføre. Høyre har krevd at Arbeiderpartiet legger kortene på bordet før valget, så folk kan få velge. Arbeiderpartiet sier at de vil legge dem på bordet etter valget. Betyr det at statsministeren ønsker å gjemme alle godbitene til budsjettbehandlingen?
Jan Petersen (Høyre), 2001-02-13:
Dette er av de omtrentligheter som statsministeren utmerket godt vet ikke er riktig. Blant annet har Høyre klart reagert mot de kraftige økningene i boligbeskatningen og elavgiftene – ting som rammer alminnelige mennesker helt uavhengig av inntekt. Vårt mål er at folk skal kunne leve av sin egen inntekt, og derfor ønsker vi å heve i bunnen. Statsministerens poeng på dette området er rett og slett ikke riktig. Men han unngikk også poenget mitt, nemlig: Hvorfor ønsker han ikke å legge frem sin skattepolitikk før valget? Jo, det er selvfølgelig fordi hver gang Arbeiderpartiet gir noe på et område, tar de igjen på andre områder, og det ønsker ikke Arbeiderpartiet å vise frem. Det er realiteten i det hele. Men for å holde meg til forholdene for alminnelige mennesker, som jeg er helt enig med statsministeren i er viktig: Hva vil han nå gjøre med de kraftige økningene i f.eks. elavgiftene, hvor 50–70 pst. av det man betaler i strøm, nå går til det offentlige? Det er blitt en ny melkeku. Eller hva vil han gjøre med den kraftige økningen i boligbeskatningen folk har vært utsatt for? Vil han på de områdene gi folk lettelser?
Jan Petersen (Høyre), 2001-02-13:
Statsministeren unngikk jo i god skolemøtestil å svare på de fleste av spørsmålene. Han snakket i stedet om andre ting. Når man hørte ham, skulle man tro at vi hadde hatt skattelettelser i Norge i det siste, men vi har altså hatt de høyeste økningene i manns minne. Men mitt spørsmål nå dreier seg om næringslivet, for det er på det rene at det er problemer i konkurranseutsatt næringsliv – markedsandelene går ned, sysselsettingen går ned, og investeringene går ned. Og det å ha et vibrerende næringsliv der ute er forutsetningen for å ha noe mer enn oljeinntektene å gå på. Da er mitt spørsmål: Forstår ikke Hill-Marta Solberg, i motsetning til statsministeren, at dette næringslivet gjerne vil vite før valget hva deres betingelser er? Hvorfor ønsker Arbeiderpartiet å holde disse viktige spørsmålene skjult? Det dreier seg tross alt om fremtiden for verdiskapingen i Norge.
Jan Petersen (Høyre), 2001-02-13:
Det er helt på det rene at vi her har et demokratiproblem, for det er fort gjort at man kommer inn i løsninger som folk ikke får gitt innvirkning på, eller får regnet på før beslutning er fattet, og da kan vi få nye typer konjunkturavgiftsvedtak som gjør at de som har vedtatt dem, løper fra dem med en gang det viser seg at de virker. En av de viktigste grunnene til at vi bør modernisere det norske samfunn, er at vi må frigjøre ressurser for de høyest prioriterte formål. På de områdene faller Arbeiderpartiet bakover simpelthen fordi de tillater at det skjer en byråkratisering av det norske samfunn. Og de legger jo stadig på ordninger. I budsjettet la de på noe, og vi får nyordninger i form av Brustad-buer, Bjerke-buer og båtregister og alle disse tingene. Samtidig ønsker ikke Arbeiderpartiet å gjøre noe med fylkeskommunen, og mitt spørsmål er: Kan vi i hvert fall som et minimum håpe på at Arbeiderpartiet nå vil motsette seg at fylkeskommunen tilføres flere oppgaver slik at vi ikke får noen effektiviseringsgevinst når vi har ført sykehusene over til staten, men at det er mulig å «skale» ned i stedet for å bruke enda mer penger på å administrere oss selv?
Jan Petersen (Høyre), 2001-02-13:
Dette er da altså begrunnelsen for at Arbeiderpartiet ikke kommer til å spare inn de penger de burde spare, og derfor må kalle inn høye skatter. For øvrig tar Hill-Marta Solberg feil i det meste av det hun sa om Høyres politikk. Ikke minst tar jo vår økonomiske politikk sikte på en bedre satsing på de aller viktigste oppgavene. Husk på at vi gjør for lite når det gjelder skole, når det gjelder utdanning, i kampen mot kriminalitet, vegbygging og Forsvaret – og våre budsjetter har i alle år balansert på det punktet, så jeg vil anbefale Hill-Marta Solberg ikke å anvende statsministerens skolemøtetaktikk. Men så til mitt siste spørsmål. En av de store omorganiseringene vil gjelde Forsvaret. Og det er meget dramatisk det vi nå hører vil komme. Det vil ikke bli et bedre forsvar. Mitt spørsmål er derfor – med en aldri så liten bønn i spørsmålet: Jeg håper det ikke er slik at disse 25 milliardene er en tvangstrøye Arbeiderpartiet har tenkt å legge seg inn i? Høyre har i alle år hatt et forsvarsbudsjett som har vært høyere enn Arbeiderpartiets. Vårt budsjett hadde ikke skapt de frustrasjoner som Arbeiderpartiets stadige nedskjæringer har ført til. Jeg håper at Arbeiderpartiet nå vil benytte anledningen til å snu.
Jan Petersen (Høyre), 2001-02-13:
Det er en misforståelse hvis man tror at det er en overføring til dem med høyere inntekter. Jeg har gjort det tydelig flere ganger i dag at de lettelsene vi ønsker oss, går over hele inntektsskalaen, og ikke minst vil det som dreier seg om f.eks. elavgifter, bolig, det å løfte i bunnen, i aller høyeste grad gjelde alminnelige mennesker. Poenget er rett og slett at nok er nok på disse områdene. Når det gjelder det at vi vil ha en litt mindre generøs ordning enn verdens aller mest generøse sykelønnsordning, må jeg nesten henvise svaret til de svenske sosialdemokrater, som altså må ha følt at det har vært viktig å foreta visse endringer av hensyn til Sverige. Og Hill-Marta Solberg er sikkert klar over at våre endringer ikke er dramatiske hvis man ser dem i forhold til hva svenskene gjør. Neste gang Arbeiderpartiet deltar i et nordisk samråd, ja, så be om begrunnelsen derfra. Da vil man se at også på dette området vil det være rimelig med egenandeler. Det spørsmålet som reises, er imidlertid om Arbeiderpartiet nå virkelig er så handlingslammet på dette området som dagens debatt tyder på.
Jan Petersen (Høyre), 2001-02-13:
Jeg vil fastholde for det første at det ikke er riktig når Hill-Marta Solberg gir inntrykk av at våre skattelettelser er spesielt gunstige overfor høyinntektene. Dette er noe som alle mennesker vil ha glede av, og ikke minst det som gjøres på avgiftssiden, vil være særlig viktig for dem som har lite å leve av. Jeg tror Hill-Marta Solberg må akseptere at vårt opplegg er bedre for alle grupper. Det som er det foruroligende i Hill-Marta Solbergs svar, er at hun overhodet ikke forholder seg til den problemstillingen at det er umulig for Norge å føre en skattepolitikk som er annerledes enn skattepolitikken i resten av Europa, uten at vi taper skattegrunnlag. Svenskenes beregning var at uten å endre en eneste regel eller sats ville de tape 10 pst. av skatteinntektene. Og vi har jo erfart, f.eks. gjennom grensehandel, at det ikke er mulig å ha et eget skatteregime her i Norge uten at noe av skattegrunnlaget går ut. Den erkjennelsen tar vi innover oss. Når det gjelder vår forklaring på sykelønnsordningen, gjelder det samme overfor alle aldersgrupper(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-02-13:
Jeg vil over til et område som statsministeren overhodet ikke berørte i sin redegjørelse, et område som jeg tror statsministeren og jeg kan bli enige om vil komme til å være helt avgjørende for rikets framtidige tilstand, nemlig Norges forhold til EU. Når jeg tar det opp, er det spesielt på bakgrunn av statsministerens besøk i Brussel i går. Statsministeren har satt seg fore å skulle informere og skolere det norske folk om Europa, og har sagt bl.a. i årstalen til NHO at de som ønsker en EU-debatt, ikke vil finne Arbeiderpartiet på den arenaen. Utenriksministeren derimot har senest i en debatt med Johan J. Jakobsen i Dagsnytt Atten den 10. januar på nytt bekreftet at det er høyst sannsynlig og aktuelt at det kan komme til å bli fremmet en ny EU-søknad i løpet av neste stortingsperiode. Kan vi nå få avklart hva som er Regjeringens politikk på området?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-02-13:
Da oppfatter jeg at statsministeren bekrefter at det kan være aktuelt å fremme en EU-søknad i neste periode. Men jeg lurer på en annen sak som har tilknytning til EU, og det er: Hvorfor ønsker Regjeringen i så liten grad å utnytte det handlingsrom som vi tross alt pr. i dag har som ikke-EU-medlem i en del sentrale spørsmål for Norge? Det gjelder tilnærmingen til patentdirektivet – Kjell Magne Bondevik har tidligere i debatten spurt om Regjeringens håndtering av det. Det gjelder ikke minst matsikkerhet, i forhold til de muligheter som vi har for å si nei til import av dyr fra land som har påvist smitte av kugalskap. Det gjelder matsminkedirektivet, som vi vet vil kunne framkalle allergi og astmareaksjoner hos barn, og det gjelder f.eks. i forhold til gassmarkedsdirektivet. På en rekke områder hvor vi fortsatt har handlefrihet, utnyttes den ikke. Er dette også et ledd i Regjeringens strategi for å få det norske folk til å forstå at vi er best tjent med å være EU-medlem?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-02-13:
Både statsministeren og Arbeiderpartiets parlamentariske leder har vært opptatt av at sentrumspartiene må velge side, og jeg vil gjerne litt tilbake til det. For det er jo ikke slik at det er bare noen partier som må velge side. Hva er viktigst for Arbeiderpartiet? Er det å sikre seg støtte fra høyresiden til å legge opp en større og sterkere stat, f.eks. i form av statlig overtakelse av sykehus? Er det å sikre eierkonsentrasjoner innenfor oppdrettsnæring og fiskerinæring gjennom å legge til rette for en slik politikk sammen med høyresiden i norsk politikk? Er det å sikre EU-medlemskap med støtte fra de samme politiske partiene? Er det å foreta en kraftig omlegging av landbrukspolitikken med større og færre enheter med støtte av høyresiden? Eller: Er man opptatt av å sikre mer rettferdig fordeling i en sterk offentlig sektor som ivaretar fellesskapet, og å bygge opp en bedre offentlig skole sammen med sentrumspartiene? Hva er viktigst for Arbeiderpartiet? Hvilken side har Arbeiderpartiet tenkt å velge i norsk politikk?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-02-13:
Jeg hadde i utgangspunktet faktisk ikke tenkt å bruke min siste replikk på Arbeiderpartiet. Men: Jeg er ikke først og fremst opptatt av å skape avstand til Arbeiderpartiet; tvert imot – som jeg har sagt uttallige ganger – tror jeg at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og de øvrige sentrumspartiene har veldig mye å samarbeide om. Jeg registrerer at Hill-Marta Solberg ikke svarer på spørsmålet mitt. Det er nemlig ikke bare statsbudsjettet som legger fast politikken. I aller høyeste grad er det ikke minst de strukturelle spørsmål, som går på hvorvidt vi skal få færre og større enheter – f.eks. færre fylkeskommuner og færre og større kommuner – om vi skal få større avstand til folk, eller om vi skal bygge ut nærhetsprinsippet, slik som Senterpartiet ønsker. Jeg har faktisk ennå til gode å få svar på mine spørsmål. Hva ønsker Arbeiderpartiet? Hva slags utvikling ønsker Arbeiderpartiet? Ser man det som viktigst å samarbeide med høyrepartiene i viktige strukturspørsmål som går på f.eks. større og færre enheter, som går på EU-medlemskap, landbrukspolitikk, distriktspolitikk, eierkonsentrasjoner og på en større stat, f.eks. i forhold til statlige sykehus?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-02-13:
Det var selvsagt et problem for Senterpartiet at vi hadde et stortingsflertall som var like ivrig i sin EU-tilpasning mens vi satt i regjering, som når EU-tilhengerne selv sitter i regjering. Det var ikke alltid like enkelt å forholde seg til, det skal jeg ærlig innrømme. Men jeg tror det er vel kjent for representanten Hill-Marta Solberg at omstridte direktiv, som matsminkedirektivet, direktivet om patent på liv og barnematdirektivet, ville ha fått en helt annen behandling i sentrumsregjeringen enn den regjeringen Stoltenberg har gitt disse direktivene. Jeg tror også jeg kan love representanten Solberg at problemet med kugalskap ville ha blitt håndtert på en annen måte. Arbeiderpartiets landbruksminister har blitt drevet fra skanse til skanse i spørsmålet om å iverksette tiltak, f.eks. i forhold til forbud mot import av fôr. Jeg registrerte også i redegjørelsen som ble holdt tidligere i dag, at den samme landbruksministeren nå også skaffer seg det nødvendige handlingsrom for å iverksette forbud mot import av levende dyr. La oss håpe at landbruksministeren har mot til å iverksette de tiltak som er nødvendige, for å hindre smitte av denne type sykdom i Norge.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-13:
SV er veldig godt fornøyd med at statsministeren flagger sykelønnsordningen så høyt. Det tar vi som en garanti for at det ikke kommer noe forslag fra Arbeiderpartiet om at det skal kuttes i sykelønnsordningen i neste fireårsperiode. Og dette er en veldig viktig sak for velgerne, som kommer til å være avgjørende for mange i valget, fordi vi har Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti på den ene siden, som vil kutte i rettighetene, mens Arbeiderpartiet, hvis de står fast, og Senterpartiet, hvis de står fast, og SV, som helt sikkert står fast, kan stå for et helt annet regime og et helt annet syn. Det som forundrer SV, er at statsministeren ikke har høyere ambisjoner når det gjelder å bekjempe fattigdom. I dag har Regjeringen kommet med noen veiledende normer for sosialhjelp, men uten penger og uten bindinger for kommunene betyr dette at sosialhjelpsklienter fremdeles må slåss med skolefritidsordninger, med barnehagesatser og med eldreomsorg om hvem som skal få mest penger. Hvorfor i all verden har ikke en sosialdemokratisk statsminister i år 2001 som visjon å avskaffe fattigdommen i Norge?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-13:
Statsministeren startet sin redegjørelse i dag med å snakke om Morten Skogmus og Klatremus. Og der tror jeg faktisk han tok noe av den norske folkesjelens dilemma på kornet. Men det som slo meg, var at uansett hva statsministeren snakker om, så er det museskritt. Det blir litt her og litt der og litt mer på alle områder av det vi har hørt så mange ganger før fra statsministerens side. Og det som forundrer meg mest med denne regjeringen, er at man ikke klarer å mobilisere folk for en visjon, for noen store, visjonære mål om hvor vi skal være om fire år, hvorfor folk ikke mobiliseres for at vi skal ha verdens beste skole. Statsministeren og jeg tilhører den generasjon i Norge som har hatt større muligheter enn noen generasjon før oss. Vi bor i verdens aller rikeste land, og det statsministeren presenterer, er noen museskritt – litt her og litt der.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-13:
Da jeg hørte på Carl I. Hagen her i dag, lød det for meg som om han ønsket å føre norske pensjonister til det forjettede land, der sangria, sol og varme råder. Og det er vel ikke så rart om Carl I. Hagen drømmer seg til Spania akkurat i disse dager. Men det jeg synes var påfallende, var at Carl I. Hagen, Fremskrittspartiets leder, i dag – akkurat i dag – ikke var det fnugg opptatt av bekjempelse av kriminalitet, av lov og orden, av ofre for kriminalitet og deres situasjon, av hvordan man skal ta vare på dem som utsettes for overgrep. Hva er grunnen til at Carl I. Hagen akkurat i dag ikke er opptatt av å bekjempe kriminalitet?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-13:
Jeg tror at Carl I. Hagen frykter at det ville singlet i glass i dag hvis han hadde gjort nettopp den saken til sitt hovedtema. For de siste dagene har jo for Fremskrittspartiet vært preget av èn ting: at en ung dame ved navn Rustøen plutselig sa at keiseren har ikke noen klær på seg, og at det Carl I. Hagen i månedsvis har visst om om forhold i sitt eget parti, ikke tålte dagens lys og folks kjennskap. På hvilken måte kan Fremskrittspartiet med troverdighet snakke om lov og orden og respekt for dem som utsettes for overgrep, når de selv er villig til å se gjennom fingrene med forhold som ikke tåler dagens lys?
Lars Sponheim (Venstre), 2001-02-13:
Det var en selvtilfreds statsminister med en lang skryteliste vi hørte i innlegget, men nå begynner vi å kjenne igjen litt av den gode retoriker Stoltenberg i hans siste replikksvar. Min problemstilling overfor statsministeren går på hans store prosjekt om modernisering av offentlig sektor, hvilket er et viktig prosjekt, og hvilket har gått over mange regjeringer – også tidligere regjeringer som Stoltenberg har vært en del av – men for hans regjering har dette blitt et prosjekt til erstatning for den forrige regjerings prosjekt om et enklere Norge. Jeg mener å se at det ligger en ideologisk forskjell her. Der Arbeiderpartiet vil bytte et system med et mer strømlinjeformet og effektivt system, der var sentrumsregjeringen opptatt av hvordan den enkelte borger – enten den enkelte borger sitter i en liten bedrift eller er trygdemottaker – skal oppleve en enklere hverdag. Og da statsministeren overtok regjerings-kontorene, lå det en meny av forenklingsprosjekter for det enkelte menneske og den enkelte borger der ute. Vi hører nå at veldig mye av dette er skrinlagt av brukerne. Og Stoltenberg har lovt i Stortinget at prosjektet vil bli videreført. Hva har han å si til det?
Lars Sponheim (Venstre), 2001-02-13:
Hadde vi hatt en noe mer ydmyk statsminister i dag, ville han nok med en gang ha sagt at det nettopp var i den forrige regjeringen, under justisminister Dørum, at de viktige grepene rundt forenkling og modernisering av politietaten ble tatt. Men jeg vil anbefale statsministeren å snu papirene med alle de gode forslagene om et enklere Norge og lese på den rette siden, og ikke på den blanke siden, for da vil han se følgende, som nå er lagt fram i en NHO-rapport i forrige uke: Av 45 store forenklingsprosjekter er ni gjennomført, sju var gjennomført da Bondeviks regjering gikk av, to var lette å skumme ned kort tid etterpå, 36 er forsinket eller skrinlagt. Av de 36 er 26 skrinlagt, 24 var i rute da Bondeviks regjering gikk av. NHO sier at prosjektet er skrinlagt. Kan ikke statsministeren se at han bør snu papirene og lese på den rette siden med alle de gode forslagene? Da kan han oppfylle det han har sagt i Stortinget om å gjennomføre et enklere prosjekt for det enkelte menneske, og ikke bare denne systemtenkningen som sosialdemokrater står for.
Lars Sponheim (Venstre), 2001-02-13:
Jeg skal bruke min replikk på utelukkende å invitere til samarbeid. Rasistdrapet vi så for kort tid siden, har sjokkert oss alle. Det er viktig at vi i kampen mot rasismen hever oss over den partipolitiske kiving. Statsministeren oppfordret oss alle i dag til å bekjempe rasismen overalt. Her bør sosialdemokrater og sanne liberalere i denne salen finne hverandre. Det overrasker meg derfor litt når jeg i dag ser at mens statsministeren har sittet og skrevet sitt innlegg og oppfordret til at rasisme må bekjempes overalt, så avviser hans sosialminister et forslag fra den borgerlige byråd i Oslo om å bruke også skjenkebestemmelsene til å bekjempe rasismen der hvor rasismen faktisk finnes i hverdagen. Vi vet den finnes hver helg. Nå er det slik at det allerede ligger et forslag fra Venstre til behandling i Stortinget om å gjøre slike endringer i våre skjenkebestemmelser at det blir mulig å bekjempe hverdagsrasismen der hvor vi vet den finnes. Vil Arbeiderpartiets parlamentariske leder skjære igjennom, følge statsministerens råd og være med på et slikt samarbeid i Stortinget mot rasisme i hverdagen?
Lars Sponheim (Venstre), 2001-02-13:
Jeg hører at representanten Hagen hever stemmen veldig. Jeg ville nok ha tilnærmet meg denne situasjonen noe mer ydmykt, og jeg tror at det skal vi alle gjøre. Jeg synes det er vanskelig å forholde seg til dette uvirkelige som vi nå har hørt de siste timer og de siste døgn om en del forhold i Fremskrittspartiet. Og som politiker er det vanskelig å forholde seg til det. Jeg kjenner at jeg som far til to jenter, en på 16 og en på 17 år, har fått en aggresjon i meg, fordi det er så viktig at vi har ungdomsmiljøer med ledere som forvalter den vanskelige grenseoppgangen det er å bidra til at ungdom kommer inn i politisk arbeid og demokratisk opplæring. Jeg har ikke tenkt og har ikke noe ønske om å moralisere spesielt overfor Fremskrittspartiet eller Hagen, men jeg vil utfordre Hagen til å bruke denne anledning til å si noe om det særlige lederansvaret vi som politiske ledere har, når vi tar på oss et ansvar for å oppdra ungdom til politisk arbeid.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Representanten Bondevik brukte sitt innlegg til å konstatere at vi trenger en ny regjering og etter hans oppfatning en ny sentrumsregjering. Han sier også at det trenger vi etter valget. Det som har preget denne vinteren, har vært Fremskrittspartiets forsøk på å ikle seg noen nye klær, bl.a. for å gjøre seg lekker nettopp for sentrum og Kjell Magne Bondevik. Nå konstaterer Bondevik i sitt innlegg at det ikke er aktuelt å sitte i regjering sammen med Fremskrittspartiet, men mitt spørsmål blir: Kan representanten Bondevik tenke seg en sentrumsregjering som baserer sin politikk på Fremskrittspartiets støtte her i Stortinget?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Enkel voksenopplæring forteller også at situasjonen for Arbeiderpartiet i mindretallsregjeringsposisjon og sentrumsregjeringen var ganske forskjellig, i og med at Arbeiderpartiet har veldig mange andre ulike flertall å bygge på i Stortinget enn det som vil være tilfellet for en sentrumsregjering slik vi så den sist. Sammen med Arbeiderpartiet har sentrumspartiene de to siste årene valgt å prioritere fordeling. Det har vi gjort gjennom de to budsjettavtalene som er kommet på plass i Stortinget. Det vil også være slik etter valget, hvis Bondeviks drømmer om en ny sentrumsregjering går i oppfyllelse, at den må stå overfor et sidevalg. Da er mitt spørsmål: Hva vil være den viktigste profilen for den regjeringen – vil det være å bygge videre på viktige velferdsordninger, distriktspolitikk, internasjonal solidaritet, eller vil det være de områdene der sentrum kan finne fellesskap med høyrepartiene, som private skoler, deler av næringspolitikken eksempelvis? Hva vil være den viktigste profilen for en slik regjering?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
På ett punkt er det iallfall helt klart at det utkrystalliserer seg et tydelig flertall dersom Kristelig Folkeparti, Høyre og Fremskrittspartiet sammen skulle dele makt etter valget. Det er de tre partiene på Stortinget som er enige om at det er behov for innstramminger i sykelønnsordningen. Der har de et klart fellesskap gjennom sine politiske programmer. Da er mitt spørsmål: Vil representanten Bondevik nå bekrefte at et slikt flertall her i Stortinget vil resultere i innstramminger i sykelønnsordningen, slik disse tre partiene faktisk har programfestet?