Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2019-11-27:
I en tid preget av økende økonomisk usikkerhet og lav vekst både i våre naboland i Europa og globalt er norsk økonomi fortsatt i svært god utvikling over hele landet og i de fleste bransjer. Vi er inne i det tredje året med konjunkturoppgang, og den positive utviklingen er forventet å fortsette med vekst over trenden også neste år. For regjeringens politikk virker godt. Sysselsettingen er høy, ledigheten er rekordlav, på rundt 2 pst. – det laveste nivået på ti år. Investeringsgraden i bedriftene er oppe på nivået før finanskrisen. Den lave kronekursen har gitt eksportbedriftene et konkurransefortrinn, og oljeprisen har holdt seg oppe, med de positive ringvirkningene det gir. Enkelte bedrifter og bransjer har nå problemer med å skaffe kvalifisert arbeidskraft. Så mange som 50 000 flere har kommet i jobb det siste året – fire av fem i private bedrifter. Hvorfor er det så viktig at jobbveksten kommer akkurat i private bedrifter? Jo, fordi det er disse jobbene som betaler for velferden. Vår største rikdom er verdien av arbeidet fra alle dem som går på jobb hver dag. Da blir det feil å stramme inn overfor bedriftene og true de jobbene folk er avhengige av for hus og hjem, slik det gjøres fra opposisjonen i varierende grad gjennom kraftige skatte- og avgiftsskjerpelser. Vi må konstatere at det er full sprik på rød-grønn side. Det eneste som forener, er en skatteiver som overgår det meste, på en skala fra 40 mrd. kr og nedover. Også Senterpartiet, som vi hørte i sted, og som ifølge representanten Gjelsvik er opptatt av å styrke næringslivet i Norge, vil øke skattetrykket på jobbene og favorisere utenlandsk eierskap framfor norskeide familiebedrifter. Når den økonomiske utviklingen er så god, skyldes det en ansvarlig økonomisk politikk og gode, målrettede rammevilkår. Det handler om å holde igjen i finanspolitikken og motvirke at presset i økonomien blir for høyt, og om å ivareta vekstevnen og konkurransekraften i næringslivet. I budsjettet reduseres bruken av oljepenger til 2,6 pst. av SPU, i tråd med handlingsregelen. Det handler også om å satse på samferdsel, på forskning og utdanning, på teknologiutvikling og på vekstfremmende skattelettelser, som nå er oppsummert til 25,5 mrd. kr siden 2013. Det er en skattereform som er støttet av OECD og IMF. Mens det er gode tider og vekst, må vi bruke mulighetene til å inkludere flere og la bedriftene få være med på den dugnaden. Vi må legge ytterligere til rette for nødvendig omstilling, slik at norsk økonomi får flere bein å stå på. Det må vi lykkes med skal vi sikre bærekraft for velferden framover. Den demografiske utviklingen med flere eldre per yrkesaktiv i kombinasjon med avtakende oljeinntekter utfordrer oss. Derfor prioriterer regjeringen tiltak for at flere unge skal lykkes i skole og utdanning, og for at at flere får fornyet og økt sin kompetanse. Flere må over fra passive tiltak til aktivitet, flere må inkluderes og integreres i arbeidslivet, og flere må stå lenger i jobb enn i dag. Da må det lønne seg å jobbe. En sårbarhetsfaktor er den bekymringsfullt høye gjeldsgraden i husholdningene. Det gjør folks private økonomi mer sårbar for endring, noe som kan påvirke etterspørselen og den økonomiske aktiviteten. Forventningsbarometeret for fjerde kvartal indikerer nå at det er flere enn i dag som ønsker å spare og nedbetale lån. Det er bra – det vil virke stabiliserende. Så er det også forhold utenfor vår kontroll som påvirker vår åpne økonomi. Særlig knytter det seg til økte handelsbarrierer. Økt proteksjonisme, mindre tro på multilaterale løsninger og redusert åpenhet svekker de drivkreftene som over tid leder til omstilling og produktivitetsvekst i verdensøkonomien. Ikke minst knytter uroen seg til effekten av brexit i vårt største enkeltmarked i EU, Storbritannia. Det er betryggende at regjeringen følger utviklingen tett, og at vi er forberedt på alle scenarioer, deal eller no deal. Så langt tyder beregningene på at den negative effekten av brexit vil bli størst for britene selv, ikke for handelspartnerne. Så er det klimautfordringene, som må løses innenfor en ramme som ikke gir røde tall på bunnlinjen for bedriftene. Vi skal redusere utslippene, men ikke veksten. Med dette bakteppet ser vi betydningen av å investere framtidsrettet, føre en ansvarlig økonomisk politikk hjemme og stå ved våre forpliktelser ute på arenaer og i områder som har betydning for vår egen sikkerhet. Budsjettet for 2020 er en resept på et grønnere, mer moderne og tryggere Norge.