Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2014-03-04:
Jeg synes ofte det er et perspektiv som mangler i slike debatter som dette, og det er de reisendes perspektiv. For hele hensikten med det vi foretar oss, og de endringer som vi foretar oss, må jo være å få et bedre jernbanetilbud. Hvordan få en bedre jernbane? Hvordan få flere passasjerer? Hvordan få mer gods på jernbanen? Jeg er ikke motstander av å gjøre endringer, heller ikke innenfor jernbanesektoren. Faktisk var jeg – ved den store omorganiseringen av jernbanesektoren i 1996 – midt oppe i det som politisk rådgiver i Samferdselsdepartementet. Jeg tror det var riktig å dele opp NSB i det nye NSB og Jernbaneverket. Men vi må jo også innrømme at det har heller ikke har vært smertefritt, det vi har gjort. Det er opprettet en hel rekke selskaper og enheter. Før var alt NSB. Én ledelse, én sjef, ett styre hadde det overordnede, totale ansvaret. Nå har vi: NSB, NSB Anbud, Jernbaneverket, Baneservice, Jernbanetilsynet, Flytoget, Rom Eiendom, CargoNet, Cargolink, Nettbuss og Mantena, og jeg tror det er enda flere selskaper underlagt NSB og Jernbaneverket. Det sier seg selv at det er vanskelig å ha helhetlig oversikt når jernbanevirksomheten er så oppsplittet. Så alle organisasjonsmodeller har fordeler, og alle organisasjonsmodeller har ulemper. Og så må jo vi stille oss spørsmålet: Hva er den beste modellen å organisere jernbanen etter for å få bedre jernbanetrafikk? Jeg har inntrykk av at veldig mange – i den debatten som nå går om EUs fjerde jernbanepakke – har en ideologisk tilnærming til problemstillingen, hvor en ønsker konkurranseutsetting og privatisering av ideologiske årsaker og mindre fordi en tror det tjener jernbanetilbudet. Et eksempel jeg kan nevne, er forholdene rundt omkring Norges jernbanestasjoner. Hvem har ansvaret for bygging av innfartsparkeringsplasser? Området er undervurdert i norsk samferdselssammenheng, og ansvaret er pulverisert. NSB har ikke ansvaret. De har ansvaret for å kjøre tog. Rom Eiendom har ikke ansvaret. De har ansvaret for eiendomsutvikling. Jernbaneverket har ansvaret for skinnegangen og infrastrukturen. Flytoget har ansvaret for å frakte passasjerer til og fra Gardermoen – punktum. Statens vegvesen bygger innfartsparkeringsplasser, men kanskje ikke akkurat der det trengs ved jernbanestasjonene. Har kommunene ansvar? Har fylkeskommunene ansvar? Og hva med de fylkeskommunale administrasjonsselskapene og trafikkselskapene og busselskapene, som forhåpentligvis korresponderer med toget? Ingen har det overordnede ansvaret, og det er en av grunnene til at innfartsparkeringsplasser ikke er blitt bygget ut i tilstrekkelig grad. Det er en ulempe med å organisere i forskjellige enheter og selskaper. Så vil jeg si at EUs fjerde jernbanepakke, etter min oppfatning, ikke er et riktig skritt. Den inneholder elementer som absolutt er positive, men jeg tror det er dumt om vi kommer i den situasjonen at vi må konkurranseutsette jernbanetrafikken i hele Norge. Blir det et bedre rutetilbud på Nordlandsbanen – som har et relativt beskjedent passasjergrunnlag, la oss innrømme det – ved å konkurranseutsette jernbanetrafikken? Mange er skeptiske til EUs jernbanepakke – ikke bare i Norge, men i EU. Statsråden var jo inne på behandlingen i EU-parlamentet i forrige uke, og der stemte faktisk EU-parlamentet ned kommisjonens forslag. De var ikke enig i at all jernbanetrafikk skal konkurranseutsettes. De mente at nasjonale jernbanemonopoler skal kunne fortsette med visse modifikasjoner. Og dette er et forståelig vedtak for dem av oss som har fulgt denne debatten gjennom lengre tid. Det er stor motstand i EUs medlemsland om innholdet i EUs fjerde jernbanepakke. Så hører det også med til situasjonen, slik systemet jo er i EU, at denne saken ikke er avgjort. Nå blir det forhandlinger mellom EU-parlamentet, rådet og kommisjonen, og så får vi se hva det innebærer. Det er skjedd veldig mye bra med jernbanen de siste åra. Det er mange flere tog, et mye bedre rutetilbud og mange flere passasjerer. Godstrafikken viste positiv økning gjennom flere år, men har dessverre gått tilbake nå den siste tida. Vi må fortsette, slik at vi får flere passasjerer og mer godstrafikk, og da må vi gjøre de organisatoriske endringene som er riktige for det, og legge bort de ideologiske overbygningene.