trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-02-15:
Jeg tar ordet på nytt fordi det alminnelige bak hele diskusjonen er ytringsfrihetens vilkår, med dens rettigheter og plikter. Det handler altså med andre ord om en moralsk kontrakt som eksisterer innenfor Grunnlovens bestemmelse og i forslag til ny bestemmelse. Dette tema inviterte Norsk Redaktørforening meg til å snakke om, og det snakket jeg om og stavet på følgende måte: Hvis man vil unngå rettsregler, hvordan de nå måtte se ut, må man ta ytringsfriheten – ikke bare rettigheter, men også plikter – på alvor. Da må man ikke bare diskutere ting i faglige organer i media, da må man også i media kunne ha en selvkritisk gjennomgang av det som skjer i saker, samtidig som man har en nyhetsdekning. Dette er en moralsk plikt som faktisk er viktig, og den må framføres med det trykk som hører ytringsfriheten til, at det skal være slik. Det må ikke være slik, jeg må tillate meg å si det, at man nærmest må bruke pisk, at man må si til media at hvis dere ikke gjør det, så gjør vi det og det. Det må jo være slik at når redaktørene inviterer til en debatt for å sikre frie ytringer, sikre mulighet til å drive oppsøkende reportasje, må de også ta de moralske forpliktelsene man har overfor sakesløse personer. Det går ikke an å legge noe større trykk på det i Norge enn å si det i denne salen og på den måten som det er sagt i denne debatten. Jeg skal gjerne gjenta det: Med ytringsfrihet og med rett til å være kritisk oppsøkende mot maktmennesker ligger det også et moralsk ansvar til å være beskyttende overfor sakesløse personer som ikke lett kan vite hvordan landskapet arter seg. Det ligger en slik forpliktelse, og jeg understreker det på nytt, for uten det forutsetter vi at de som ber om rettighetene, beveger seg i et moralsk tomrom, og det forutsetter ikke jeg. Jeg forutsetter at de føler seg forpliktet av de moralske rettighetene og pliktene som Ytringsfrihetskommisjonen la til grunn, som Francis Sejersted presenterte, og som man liker å høre bli presentert på seminarer og møter. Når dette flytter seg fra fagforeningsmøter blant journalister og debattmøter i Redaktørforeningen til å være en del av refleksjonen i avisspaltene fast og jamt, på samme måten som vi får ettertenksomme kommentarer om hvordan statsråder tenker, partiledere tenker, utenlandske statsledere tenker, da har vi nådd det trinnet som også vil virke beskyttende for mange av de situasjonene som forslagsstillerne har vært opptatt av.
Jan Petter Rasmussen (Arbeiderpartiet), 2000-02-15:
Jeg tror ikke representanten Jan Simonsen kan mene det alvorlig når han sier – eller gir oss det inntrykk – at resten av komiteen ikke er opptatt av å redusere den kriminaliteten, i dette tilfellet gjengangerkriminaliteten, som vi snakker om som et samfunnsproblem, noe som helt klart også er flertallets oppfatning. Jeg synes at vi i komiteen samlet sett har godt drag på dette med å få de såkalte gjengangerkriminelle ut av sirkulasjon. Det ønsker vi alle sammen. Men de rettsprinsippene som vi forlot i 1901 – jeg var inne på det i mitt første innlegg, og Kristin Krohn Devold har gjentatt det etterpå – vil vi ikke ha tilbake. Jeg synes også at det å doble eller tredoble straffen er litt spesielt – Kristin Krohn Devold var inne på matematikk: Så lenge en adderer – det lå inne i det forslaget Fremskrittspartiet hadde sist gang – har en i alle fall noenlunde kontroll over det som blir resultatet, men når en begynner å gange med tall som er større eller lik 2, kan en fort komme ut på viddene. Hvis en har litt greie på matematikk, forstår en svært fort den sammenhengen. Så synes jeg representanten Jan Simonsen tok veldig lett på spørsmålet om den straffen som skal utmåles for den aktuelle forbrytelsen når man har begått forbrytelser tidligere. Det er riktig at en tar utgangspunkt i den siste handlingen, men hvis en kommer i en situasjon der en skal gange med to, tre, fire eller fem når forbrytelsen kanskje lå på et helt bagatellmessig nivå, blir det selvfølgelig helt galt. Og det eksemplet jeg brukte i stad, kan jeg gjenta nå. Vi har nå til behandling personopplysningsloven, som legger inn en strafferamme på tre år. Hvis en har forbrutt seg mot den, kan en få inntil tre års fengsel. Hvis en ved fjerde gangs forbrytelse da vil kunne få tolv år, vil det rimelig nok være langt vekk fra det som er den vanlige mann og kvinnes rettsoppfatning. Det vil bli helt galt. Så til straffenivået. Innenfor gjeldende strafferammer er det helt klart at det kan gjøres noe. Vi kan få høyere straffeutmåling, det er vi alle enige om. Men jeg synes statsråden tok litt lett på dette med en og en halv ganger strafferammen. Jeg er glad for at statsråden lovte en nøye gjennomgang, men jeg synes at statsråden foregriper litt i forhold til at det nærmest er konkludert. Vi ønsker en grundig gjennomgang for å se om det er tilstrekkelig det som ligger der. Det må være klinkende klart at det er et klart ønske fra flertallet i justiskomiteen.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2000-02-15:
Da får jeg sørge for å være kort. Nå brukte representanten Kristin Krohn Devold ganske søkte eksempler. Når strafferammen er tre år for enkelte typer kriminalitet, er det den øvre straffen man kan få. Man får vanligvis ikke tre års fengsel for en litt snusket regnskapsførsel, som hun uttrykte det, men man kan få en straff for det. Og hvis man da vet at man får en enda strengere straff neste gang man driver med litt snusket regnskapsførsel, vil man kanskje ta seg sammen og begynne å føre regnskap slik regnskap skal føres. Så enkelt vil dette systemet fungere. Hensikten med minstestraff er nettopp å forhindre at domstolene på veldig mange områder, spesielt når det gjelder den alminnelige kriminaliteten – volds- og vinningskriminalitet – idømmer så lave straffer at det virker helt urimelig for folk flest. Og den eneste måten å få skikkelige straffer på, i overensstemmelse med folks rettsoppfatning, er å sette en minstestraff som er vesentlig høyere enn den gjennomsnittlige straffeutmålingen som domstolene bruker i dag.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2000-02-15:
Jeg kunne for så vidt bare sagt ja og amen til det som komiteens leder sa i sitt siste innlegg, men jeg har bare ganske enkelt lyst til å replisere på representanten Simonsens utsagn om at man må velge hvem man skal synes synd på, og hvem man skal hjelpe. I dette tilfellet kan jeg ikke se noen grunn til at ikke Ole Brumms holdning skulle kunne være den rette – jo takk, begge deler – for vi skal selvfølgelig beskytte samfunnet. Det er ingen som noen gang har gitt uttrykk for noe annet, og det er heller ikke noen som har tanker som går i en slik retning. Det er nettopp det som er poenget med justisen; vi skal beskytte samfunnet mot mennesker som begår overgrep. Men vi må også hjelpe disse menneskene, slik at de blir alminnelige, gode samfunnsborgere, som utfører kriminalitetsfrie handlinger, lever et kriminalitetsfritt liv – til beste for oss alle. Men i saker som dette er det vanskelig å få noen reell kommunikasjon med representanten Simonsen, og Stortingets talerstol er vel kanskje heller ikke det rette stedet til å få en slik dialog. Kjenner jeg Simonsen rett, vil han – for å gå tilbake til mitt forrige bilde – raskt være tilbake i tårnet for å hoppe neste omgang. Kanskje har han skiftet skimerke – les saksoverskrift – men mannen oppå skiene vil være den samme, sannsynligvis også stilen.
Gunnar Skaug (Arbeiderpartiet), 2000-10-02:
Hvis ingen har noe å innvende, vil jeg etterkomme anmodningen.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2000-10-02:
Jeg foreslår Gunnar Skaug.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2000-10-02:
Jeg foreslår Eirin Faldet.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2000-10-02:
Jeg foreslår Sigvald Oppebøen Hansen.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-10-02:
Jeg foreslår Jorunn Ringstad.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2000-10-02:
Jeg foreslår Morten Lund.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2000-10-02:
Jeg foreslår Anita Apelthun Sæle.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-10-02:
Jeg tillater meg å foreslå Olav Gunnar Ballo.
Terje Knudsen (Fremskrittspartiet), 2000-06-15:
På vegne av representantene Øystein Hedstrøm, Vidar Kleppe, Jørn L. Stang, Lodve Solholm, Harald T. Nesvik og meg selv vil jeg fremme forslag om å be Regjeringen omgående oppheve Norges selvpålagte eksportforbud av vågehvalprodukter.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-06-15:
På vegne av Christopher Stensaker, Ulf Erik Knudsen og meg selv vil jeg få lov til å legge fram et Dokument nr. 8-forslag om å øke fartsgrensene på motorveier klasse A fra 90 km/t til 110 km/t. Så har jeg et forslag til. Det er et Dokument nr. 8-forslag på vegne av Kenneth Svendsen, Christopher Stensaker, Ulf Erik Knudsen og meg selv om avvikling av systemet med produktavgift på kullsyreholdige alkoholfrie drikkevarer – den såkalte kullsyreavgiften.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-06-15:
På vegner av representantane Marit Tingelstad, Gudmund Restad og meg sjølv skal eg få levera eit Dokument nr. 8-forslag om deling av pensjonspoeng for ektefellar i felles verksemd.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-06-15:
Høgre gjev i dag arbeidarpartiregjeringa støtte på avgjerande punkt i det høgst førebelse opplegget for kommuneøkonomien for 2001: ramma på 3,5-4 milliardar kr i høve til revidert nasjonalbudsjett, signal om omlegging av inntektssystemet med dramatiske reduksjonar for dei mindre kommunane, ein overstimulans til kommunesamanslåing og eit opplegg for sentralisering og for reduksjon av offentleg sektor. Dei gjev òg støtte til avvikling av svært verdifulle kultur- og miljøtiltak. No har Høgre rett nok fått Arbeidarpartiet med på innlemming av mobile bibliotektilbod i staden for avvikling. Reaksjonane på det tilseier likevel at ei avvikling kan bli resultatet. Eg har to spørsmål til Erna Solberg. For det første: Er ho overraska over at saksordføraren i si framstilling seier at Arbeidarpartiet søkjer støtte hjå Høgre på eitt punkt, nemleg for avvikling av tapskompensasjonsordninga, når Høgre vitterleg gjev støtte på svært så sentrale punkt elles i opplegget? Og spørsmål nr. 2: Erna Solberg var ute i diverse medium med krav om at brevet av 19. mai om eldreplanen måtte trekkjast tilbake. Ho er noko meir uklar i dag, sjølv om ho no forskoterer eit resultat av St. meld. nr. 34 som inneber fleire einingar og fleire år. Er ikkje den praktiske konsekvensen av den fleirtalsmerknaden ho allereie står inne i, som gjev tilslutnad til søknader som fyller eksisterande krav inntil Stortingets behandling, nettopp eit signal om at kvotane må trekkjast tilbake?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-06-15:
Det er nødvendig med eit lite tilbakeblikk, spesielt til hausten 1998, då budsjettet for 1999 skulle leggjast. Korleis var då situasjonen i norsk økonomi og i internasjonal økonomi? Det var eitt som var nødvendig, og det var å gjera det vi kunne frå regjeringa si side for å bidra til stabilitet. Då var ikkje spørsmålet, verken i kommunesektoren eller på noko anna område, å auka utgiftene vesentleg, men faktisk korleis vi skulle få til eit kutt på 9 milliardar kr. Det var situasjonen for 1999. Når det så gjeld budsjettet for 2000, går det fram både at budsjettet vart auka og at her vart lagt viktige føringar framover. Lat meg når det gjeld distrikta, peika på ein offensiv og aktiv distrikts- og regionalpolitikk, som faktisk allereie gir resultat. Flyttestraumen vart bremsa under sentrumsregjeringa, det vart teke initiativ til ei konsultasjonsordning med KS for å få brakt fram korleis den reelle situasjonen i Kommune-Noreg er – altså korleis vi her kan få til ein felles røyndom å snakka ut ifrå. Det går fram av proposisjonen at i 1999 var underskotet rekna til 3,6 milliardar kr frå regjeringa si side, året etter til 3,4 milliardar kr. Så blir altså underskotet 11 milliardar kr og ser ut til å bli det same i år. Då er det nødvendig å drøfta både korleis vi kan bidra til frie midlar, og korleis vi kan bidra til å sanera gjeld.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-06-15:
Eg er overraska over at representanten Torbjørn Andersen, og kanskje òg dei andre i Framstegspartiet, ikkje har fått med seg det denne vinteren som no ligg bak oss, har ført til av ekstra kostnader for kommunar som ligg i Nord-Noreg. Det er sjølvsagt andre element i tillegg som ligg til grunn for Nord-Noreg-tilskotet. Eg vil rå Torbjørn Andersen til å ta ei lita reis, anten med hurtigruta eller på anna vis, så vil han forstå det sjølv. Elles er Senterpartiet sitt hovudpoeng at det er nivået for kommunesektoren som er for lågt. Vi er djupt ueinige i det som no skjer både frå Arbeidarpartiet, Høgre og Framstegspartiet si side, nemleg at kommunar av ulik type blir sette opp mot kvarandre. Alle har sine utfordringar. Storbyane har sine utfordringar, vekstkommunane har sine utfordringar, og dei små kommunane har sine utfordringar. Difor er det eit viktig poeng å syta for auka rammer, slik at alle kan få sin del i det. Og det er viktig å syta for at noko av den gjelda som faktisk er skapt fordi storting og regjering har pålagt kommunane nye reformer, blir sanert, slik at kommunane har større handlefridom. Så føreslår vi ei viktig endring i inntektssystemet, som eg vil anbefala overfor Framstegspartiet. Det er å la innbyggjartilskotet gjelda frå 1. oktober året før i staden for frå 1. januar. Vi veit at det har direkte innverknad på vekstkommunane.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-06-15:
Eg tek til orientering at det faktisk er Sverre Hoddevik, som sjølv kjenner Distrikts-Noreg, som tek opp problemstillinga om kommunesamanslåing. Eg synest det er interessant, ikkje minst fordi geografien i dette landet tilseier at ein del, særleg mindre kommunar, har funne si naturlege form på grunn av den. Det er veldig lite å tena på ei samanslåing, anten det gjeld geografi eller på annan måte. Senterpartiet sin reelle vilje står nedfelt i innstillinga. Vi ynskjer ikkje den overkompensasjonen som ligg i Regjeringa sitt opplegg, men vi er einige i at ein skal kunna behalda eit basistilskot. Vi føreslår at eit inndelingstilskot skal kunna gjevast i fem år, ikkje i ti år, slik fleirtalet vil. Når det gjeld forslaget om gjeldssanering, snakkar eg gjerne både høgt og mykje om det. Eg hadde ein gjennomgang i innlegget mitt. Lat meg gjenta at vi ber Regjeringa koma tilbake med ei vurdering av ei gjeldssanering, fordi vi ser at det er ein måte å skaffa fleire midlar til kommunane på utan at det fører til press i norsk økonomi. Kanskje kan dei begynna med eldreplanen, med grunnskulereformene, sjå på dei ulike eigendelane som kommunane måtte yta der. Kanskje er kriterium i inntektssystemet det mest rettferdige. Det treng vi eit større apparat til å utgreia, men at det er ein god idé, er vi ikkje i tvil om. Vi synest det er flott at det skapar engasjement og interesse òg hos fleire parti.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-06-15:
SV og sentrumspartia står ofte saman, i tema som gjeld både fordeling, miljø og nasjonal og internasjonal solidaritet. Frå Senterpartiets side vil eg rosa Karin Andersen si evne til å få fram kvardagen for mange av dei som har det vanskeleg i dette landet. Og det er rett som ho framstiller det, det er i kommunane dei bur. Ho har på vegner av SV fremja eit forslag, som ho òg omtala i innlegget sitt, og som gjeld ressurskrevjande klientar. Eg vil seia, både på vegner av Senterpartiet og Kristeleg Folkeparti, at vi føreset at Regjeringa arbeider vidare for å finna betre ordningar enn i dag. Vi har òg bede om at ulike toppfinansieringsordningar blir vurderte. Så er det to tema i innstillinga som overraskar meg i forhold til SV sine haldningar. Det eine gjeld avvikling av tapskompensasjonen, ei ordning som, dersom ho blir avvikla, openbert vil innebera dramatiske endringar for mange av dei mindre kommunane. Eg vil gje Karin Andersen høve til å forklara kva som gjer at ho ikkje i det minste der kunne vera med på Senterpartiet sitt signal og gje klarare beskjed til Regjeringa. Når det gjeld spørsmålet om ei gjeldssanering, ser eg at ho er inne på det i forhold til fylkeskommunane. Kvifor ikkje følgja Senterpartiet sitt forslag om ei utgreiing og på den måten ha høve til å få litt fleire midlar til kommunesektoren?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-06-15:
Denne våren ser vi eit utstrekt samarbeid mellom Arbeidarpartiet og Høgre på svære, tunge politiske område – oljepolitikken, revidert nasjonalbudsjett, jordbruksoppgjeret er berre nokre av fleire eksempel på det. Så var det òg Høgre som innsette arbeidarpartiregjeringa. I fjor då kommuneøkonomiproposisjonen vart handsama, sa dåverande stortingsrepresentant Sylvia Brustad: «… et samarbeid med Høyre og Fremskrittspartiet, et samarbeid som ikke vil bety en bedre situasjon for kommunene, og som på ingen måte vil bety et bedre tjenestetilbud, spesielt for barn og unge.» Dersom Arbeidarpartiet skulle ha inngått eit samarbeid med sentrum, måtte dei, i tråd med det som sentrumsregjeringa hadde varsla før dei gjekk av, sytt for å auka rammene. Vi hadde varsla 5 milliardar kr, og vi står ved det. Det var i lys av det felles grunnlaget som regjeringa og KS har vist at det er behov for. Dei måtte ha sytt for å greia ut andre kriterium før dei tok vekk tapskompensasjonen, noko KS og andre òg har bede om. Vi har altså teke på alvor at det er i distrikta ein stor del av verdiskapinga går føre seg, anten det gjeld fisk, olje, skog eller andre ressursar, og gjeve dei høve til framleis å ha eit godt tenestetilbod. I lys av dette sitatet frå i fjor må ein forstå opplegget som eit signal om at Arbeidarpartiet no har reduserte ambisjonar for kommunesektoren. Eg gjentek: Det vil «ikke bety en bedre situasjon for kommunene», og «på ingen måte bety et bedre tjenestetilbud, spesielt for barn og unge».
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-06-15:
Når Senterpartiet reagerte på det som skjedde den 19. mai, er det fordi det her er en kombinasjon av to grep frå Regjeringa si side. Det eine er at det blir lagt fram ei stortingsmelding som gjer ryddig greie for status pr. i dag, men som varslar ei vag tilbakemelding i forhold til situasjonen etter 2001. Det andre er at det blir sendt ut brev som gir utvitydige signal i forhold til situasjonen etter 2001, og oppstart i 2002 blir oppfatta i forhold til det, fyrst eit brev til fylkesmenn med kvotar, og så brev frå nokre fylkesmenn – ikkje frå alle, dei følgjer ikkje dette likt opp – ut til kommunane, med veldig kort varsel. Kommunar som føler at dei sjølve er komne altfor langt i si planlegging og godkjenning, blir der bedne om å vurdera situasjonen på nytt. Det har aldri frå vår side vore usemje – heller ikkje hos andre slik eg oppfattar det – om kva som skal skje i 2000 og 2001 når det gjeld omfang. Det er spørsmål om å ta kommunane sine planar på alvor i forhold til utviding og forlenging. Eg oppfattar no situasjonen i Stortinget slik at det forslaget som er fremja frå sentrum og Framstegspartiet, og som eg trur SV har vore inne på, vil i praksis få tilslutnad frå alle. Erna Solberg har sagt at det er det som ligg i hennar merknad, og sosialministeren har sjølv no sagt at ho kjem til å førebu utviding og forlenging utover 2001.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-06-15:
Eg føler behov for å kommentera nokre få punkt. For det fyrste: I høve til alternativ når det gjeld innretninga av vårt forslag om gjeldsutgreiing, brukte eg eit feil uttrykk. Eg skulle brukt uttrykket «kriterium i inntektssystemet» i staden for «busetjingskriterium», og eg ber om at det blir retta opp i protokollen. Så gjev eg mi støtte til det som er sagt frå både Kristeleg Folkeparti, Høgre og Framstegspartiet når det gjeld Ølen. Frå Senterpartiet si side vil vi òg be om at denne saka blir lagd fram for Stortinget, og vi er overraska over måten dette har blitt handtert på av statsråden. Erna Solberg reagerte på måten Høgre hadde blitt framstilt på som samarbeidspartnar. Det var eit sitat frå Sylvia Brustad som vart brukt i den samanhengen. Det var måten ho karakteriserte Høgre på, og det var eit angrep på Odd Roger Enoksen og Senterpartiet fordi vi hadde sagt at det ikkje var kven vi samarbeidde med, men kva vi samarbeidde om, som var poenget. Slik er det framleis for vår del. Så er eg glad for den forståinga som det no er på tvers av partia og mellom regjering og storting når det gjeld handteringa av eldreplanen, fyrst det som står att av planperioden, men òg det som Regjeringa no har lova i neste års budsjett i høve til komande år. Det er ikkje den skriftlege orienteringa frå Regjeringa som har skapt problem i høve til Stortinget, det er nok meir at det ikkje vart signalisert at dette var ei sak som burde ha vore behandla i vår – altså St.meld. nr. 34. Det ville ha vore ein fordel både for Regjeringa og for Stortinget, men ikkje minst for kommunane, i høve til den uroa som det brevet som vart sendt den 19. mai, har skapt. Så kan vi gjerne framleis dvela ved fortida. Eg finn nok ein gong behov for å minna om situasjonen i norsk økonomi i 1998. Eg registrerer noko besynderleg her. Det er faktisk ein forskjell i skildringa av sentrumspartia sitt opplegg frå ein pluss på 57 mill. kr frå Hill-Marta Solberg til 2,5 milliardar kr etter Odd Roger Enoksen og hans reknestykke. Eg vel å halda meg til det siste og til vårt forslag slik det går fram av innstillinga.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2000-06-15:
Når kommunalministeren ikkje vil leva med usanningar, tar eg det for gitt at ho òg neste gong ho framstiller forskjellen mellom sentrum og Arbeidarpartiet, ikkje brukar gongetabellen så lettvint som ho gjorde, då ho gonga opp fire gonger Arbeidarpartiets opplegg. Så forstår eg godt Hill-Marta Solberg som har behov for å fokusera på kommunanes situasjon i år i staden for neste år. No er vi altså i den situasjonen at vi har fått påvist at underskotet i kommunesektoren korkje var 3,4 milliardar kr eller 3,6 milliardar kr, men 11 milliardar kr i fjor og tilsvarande i år. Det krev ei spesiell innleving i og forståing av situasjonen ute. Det er ikkje nok å retta opp det som er skeivt mellom kommunane. Det er auka rammer og forståing for kommunanes gjeld som no er viktig.
Annelise Høegh (Høyre), 2000-06-15:
Jeg vil på vegne av Sonja Sjøli og meg selv få fremsette et forslag om å sette inn tiltak for å øke behandlingskapasiteten for mennesker med spiseforstyrrelser.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2000-06-15:
På vegne av representantene Thore Aksel Nistad, Christopher Stensaker og meg selv vil jeg sette fram forslag om å stoppe prosjektet E6 gjennom Steinkjer i Nord-Trøndelag og å ta folkekravet om at ny E6 blir bygd utenom Steinkjer sentrum, på alvor.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2000-06-15:
På vegner av meg sjølv vil eg setja fram eit forslag om å vurdera ei utviding av prinsippet i lov om fritaking for militærteneste, slik at det blir gjeve høve til å overføra skatt til fredsskapande arbeid.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
Fremskrittspartiets representant Andersen sier at Arbeiderpartiet vil påtvinge det norske folk økte skatter og byrder. Når jeg går ute på gata, ser jeg vel at folk går kuet og med bøyd nakke på grunn av at Arbeiderpartiet har innført større skatter og økte byrder. Nei, det er ikke sånn. Hvis vi skulle legge Fremskrittspartiets program til grunn for vår satsing på offentlig sektor, ville det ikke være 5 øre igjen. Av Fremskrittspartiets program fremgår det at deres ønske om å redusere skatter og avgifter har en størrelsesorden på ca. 100 milliarder kr, altså en fjerdedel av statens inntekter. Hvor mye penger har vi da igjen til å satse på tjenester og velferdsordninger til det norske folk? Vi sier heller ikke i innstillingen at vi skal påtvinge kommunene å innføre eiendomsskatt, men vi sier at de kommunene som velger å se bort fra et inntektspotensial, også har valgt å ha noe mindre å rutte med for å bygge ut de tjenestene som kommunene står ansvarlig for. Vi tar til orde for å se på mulige incitamenter for å gjøre det mer attraktivt for kommunene å utnytte det inntektspotensialet som ligger i innføring av eiendomsskatt. Det er fornuftig, og det tror jeg det er riktig å se nærmere på.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
La meg først få si at vi er veldig glad for det initiativ den forrige regjeringen tok når det gjaldt å innføre konsultasjonsordningen. Vi syns den er bra, og det er den tilbakemeldingen vi har fått fra Kommunenes Sentralforbund også. Av innstillingen går det fram at vi må se på denne konsultasjonsordningen underveis. Vi må se på om det er mulig å bygge den ut, ikke slik at den nærmest blir et forhandlingsforum, men slik at den tilfredsstiller de behov som partene måtte ha. Så stiller representanten Østberg spørsmål om hva slags oppgaver som må tas fra kommunene, forutsatt at de ikke makter dem basert på de økonomiske rammene de får. Det har jeg ikke noe svar på, men det er jo et av de elementene som dette konsultasjonsforumet må se på, nemlig om oppgavene som kommunene får, står i forhold til de økonomiske rammene de blir stilt overfor. La meg også si at når sentrumspartiene i innstillingen foreslår å øke kommunesektorens inntekter med ca. 1 milliard kr utover det som er Regjeringens forslag, er det ikke det som er det avgjørende for hvorvidt kommunene vil være i stand til å bære de oppgavene som de i dag ikke synes klare å løse basert på de økonomiske rammene som er til stede. Det vil nok være en kombinasjon av muligheter når det gjelder å effektivisere offentlig sektor, også kommunesektoren – altså å fornye offentlig sektor på en slik måte at det frigjøres ressurser til tjenesteproduksjon – og en rekke andre elementer som også vil være av avgjørende betydning for hvorvidt kommunene vil være i stand til å utføre de oppgavene som statlige myndigheter pålegger dem.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
Jeg hører hva representanten Solberg sier i forhold til hva komiteen måtte ha sagt om eldresatsingen eller eldreomsorgen. Jeg sa ikke noe annet enn det representanten Solberg her framstilte det som, men vi bruker ulike ord. Mitt poeng var at flertallet i innstillingen og i forslaget til vedtak ikke tar stilling til endringer i den vedtatte plan. Det er det viktig for meg å få fram. De vurderingene får vi ta når Stortinget til høsten skal behandle stortingsmeldingen som ligger til behandling i sosialkomiteen. Regjeringen har aldri foreslått kvoter, som representanten fra Høyre her søker å framstille det som. Men det er viktig å erkjenne at det er et avvik mellom kommunenes planer for antall enheter og de planene som Stortinget har lagt til grunn for sitt vedtak, og man er nødt til å forholde seg til dette avviket. Det er også viktig for meg å understreke at når kommunesektoren skal etablere en bedre og mer omfattende eldreomsorg, må man ta utgangspunkt i omsorgen og ikke la dette bli en byggereform, en boligreform. For Arbeiderpartiet har det vært viktig å fokusere på omsorgen for eldre, som må være drivkraften i utviklingen og utbyggingen av eldreomsorgen. Det er nok slik at vi må ha en balanse mellom sykehjemsplasser på den ene siden og omsorgsboliger på den andre, og det er denne balansen jeg føler det er tatt hensyn til i brevet til fylkesmennene. Bare veldig kort til dette med eiendomsskatten: Jeg ser ikke for meg hva som eventuelt kan gjøres, men jeg vil påpeke at det må være mulig å se på mulighetene og eventuelt komme tilbake til hvordan man kan skape de incitamentene.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
President! Kan jeg få ordet til en åpenbar misforståelse?
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
Takk. Jeg bad om ordet til en åpenbar misforståelse fordi representanten Solholm viste til en setning i innstillingen som komiteen var enig om skulle utgå, men som ved en feil fortsatt står der. Som følge av dette er en ny, beriktiget innstilling under trykking. Dette er ikke bare en åpenbar misforståelse, dette er en utidig og lite redelig måte å bruke interne drøftelser i komiteen på.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2000-06-15:
Det er ganske sikkert at vi kan slå hverandre i hodet med tallene til vi blir helt blå. Men det har aldri fra Arbeiderpartiets side vært hevdet at en ekstra milliard vil være det som skal redde Kommune-Norge, og det vil heller ikke være tilfellet med den ekstra milliarden som sentrumspartiene nå foreslår lagt inn. Når jeg tar ordet, er det fordi sentrumspartiene har hatt en voldsomt høy sigarføring om kommunesektorens økonomi og Bondevik-regjeringens satsing på kommunesektoren. La meg bare minne om at det fra KS og kommunesektorens side har blitt hevdet at kommunesektorens økonomi aldri har vært vanskeligere enn de siste to-tre årene, dvs. under Bondevik-regjeringen, og dvs. også i en periode hvor Senterpartiet flyttet hele sin partiledelse inn i Kommunal- og regionaldepartementet. Det er et faktum som det ikke går an å bestride. I kommuneøkonomiproposisjonen som ble lagt fram våren 1998, la Bondevik-regjeringen opp til en reell vekst i kommunesektorens samlede inntekter på 1 og 1¼ pst. Arbeiderpartiet foreslo da ytterligere styrking av kommuneøkonomien med om lag 1 milliard kr. Vi påstod aldri at det var det som skulle redde kommunesektoren. Vi stod alene om å stemme for forslag som ville gitt mer penger til kommunesektoren i forhold til det som ble vedtatt av sentrum, Høyre og Fremskrittspartiet i fellesskap. På tross av sentrums generøse løfter om styrking av sektoren stemte de altså imot forslag som ville gitt en viss styrking. Våren 1999 la Bondevik-regjeringen opp til en reell vekst på om lag 1¼ pst. i kommunesektorens økonomi. Vi viste da under behandlingen til at proposisjonen bar bud om fortsatt stramme tider for mange kommuner, og at forslagene fra sentrum var langt fra sentrums valgløfter om mer penger til kommunene. Vi varslet da en økning av kommunesektorens inntekter utover Bondevik-regjeringens forslag, noe vi fikk gjennomslag for høsten 1999. Da Stoltenberg-regjeringen la fram kommuneøkonomiproposisjonen i vår, la en opp til en reell vekst i samlede inntekter på om lag 4 milliarder kr , som jeg viste til tidligere. Nå er signalene fra sentrum at dette langt fra er nok. De mener etter å ha vært to måneder ute av regjeringskontorene at kommunesektorens økonomi er faretruende dårlig, og vil plusse på enda mer. Og da kan man jo spørre om hvor ansvarlige de var da de satt i posisjon. Et uttrykk som er blitt brukt tidligere, gjelder fortsatt, nemlig at sentrum er løsslupne og uansvarlige, og at det er bedre for Kommune-Norge når de er i opposisjon, enn når de er i posisjon. Så har representanten Meltveit Kleppa og representanten Bondevik sagt at arbeiderpartiregjeringen viderefører sentrumsregjeringens arbeid med å innlemme øremerkede tilskudd i rammeoverføringene og med å forenkle regelverket. Nei, det er ikke helt korrekt, for omfanget av øremerkede tilskudd økte kontinuerlig under sentrumsregjeringen. Sentrumsregjeringen foreslo ikke et eneste øremerket tilskudd innlemmet i rammeoverføringene – det er den faktiske sannheten. Det er mulig at man hadde visse planer da man satt i regjeringskontorene, men de kom aldri fram til Stortinget!
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-06-15:
Det bør komme helt klart fram i denne debatten at Arbeiderpartiet nok en gang vil påtvinge det norske folk økte skatter og avgiftsbyrder. I proposisjonen om kommuneøkonomien for 2001 sier Arbeiderpartiet i realiteten at de vil tvinge kommunene til å innføre eiendomsskatt. Nettopp eiendomsskatt, som er en av de mest upopulære, urettferdige, usosiale former for skattlegging av det norske folk som finnes, vil altså Arbeiderpartiet presse kommunene til å innføre. Hvorfor kan ikke Arbeiderpartiet for én gangs skyld se på hvordan ting kan gjøres billigere, enklere, mer effektivt og mer rasjonelt i offentlig sektor, f.eks. ved hjelp av mer marked, mer konkurranse, fremfor ensidig alltid å skulle øke skatter og avgifter hver gang det offentlige trenger mer penger til å fortsette sin ineffektive drift? Hvorfor må alltid økte skatter og avgifter være den eneste løsningen for Arbeiderpartiet? Og hva slags modernisering og fornyelse ligger det i disse tradisjonelle grepene? Statsministeren har tidligere uttalt at Arbeiderpartiet skal vinne det neste valget på oppnådde politiske resultater. Er det slik at ett av disse politiske resultatene er at man har påtvunget flest mulig av landets innbyggere eiendomsskatt, må jeg si jeg begynner å lure. Er det tvangsinnføring av eiendomsskatt som skal gjøre Arbeiderpartiet til landets neste vinner?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-06-15:
Senterpartiet vil gjerne fremstille seg selv som klippen i forsvaret av kommunene, og da særlig de små kommunene. Senterpartiet har da også medvirket til at vi har fått et inntektssystem som stort sett i hele sin innretning er skapt for å favorisere småkommuner og de distriktsmessige strøk av dette landet. Men kommuner av en annen kategori blir en slags tapere. Hadde f.eks. Grimstad kommune i Aust-Agder ligget i Finnmark, hadde kommunen fått nær 100 mill. kr ekstra gjennom inntektssystemet via Nord-Norge-tilskuddet. Generelt synes det å være slik at spesielt mellomstore og litt større vekstkommuner blir tapere i dagens inntektssystem. Spørsmålet er: Skal vi fortsette å ha det slik at flere kommuner overøses med regionaltilskudd, Nord-Norge-tilskudd, skjønnsmidler, inntektsutjevning, utgiftsutjevning og i tillegg blir tilgodesett med differensiert arbeidsgiveravgift, SND-midler og flere andre ting, mens altså andre kommuner sliter tungt i motbakke uten å ha noen av disse generøse fordelene? Jeg vil derfor spørre om Senterpartiet har forståelse for at flere av innbyggerne i nettopp vekstkommuner, som er mellomstore kommuner, føler at de taper i dagens inntektssystem. Representanten viste i sitt innlegg til at noe er gjort på dette området, men mener Senterpartiet at dagens inntektssystem godt nok ivaretar vekstkommunene og de mellomstore kommunene? Og før tiden er ute: Gjeldssanering. Jeg vil gjerne høre noen ord om det også, hvis tiden tillater.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-06-15:
SV har jo tradisjon for å tviholde på de gamle tiders løsninger, og betegnende nok er det nok en del av oss som husker at partiet en gang kjempet energisk mot utvidede åpningstider i butikkene. For SV er det altså, så vidt jeg skjønte, et hovedmål med en stor offentlig sektor, der mest mulig skal styres gjennom byråkrater og politikere, og lite skal overlates til det enkelte menneske. Samtidig vil altså SV øke skatter og avgifter – de vil innføre grønne skatter, ble det sagt – vanlige folks inntekt og formue skal beskattes, SV vil øke skattene for næringslivet, og de vil selvsagt tvangsinnføre eiendomsskatt sammen med Arbeiderpartiet. De vil også øke lønnsnivået i offentlig sektor, men de sier ingenting om at de antakeligvis i neste omgang vil skatte bort hele lønnsøkningen. Og selvsagt vil de beholde fylkeskommunen – for å nevne noe. Derfor vil altså SV – og skryter av det – bevilge 4 milliarder kr mer enn alle andre til kommunesektoren. Men SV sier aldri, så vidt jeg har hørt, et eneste ord om effektivisering av den offentlige sektor. De vil alltid bare pøse mer penger inn og skatte folk deretter. Betyr dette at SV mener at kommunesektoren i dag drives meget effektivt? Er det etter SVs syn ikke noe å hente ut på økt effektivisering i kommunesektoren? Mener SV at offentlig sektor i en grad er optimalt effektiv, siden de aldri snakker om effektivisering, men bare snakker om å pøse inn mer penger? Det vil jeg gjerne høre noe om. Og kom gjerne med noen eksempler på hvordan det går an å effektivisere kommunal sektor for å spare penger.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-06-15:
Landsstyret i Kommunenes Sentralforbund har store forventninger til konsultasjonsordningen. I en uttalelse av 30. mai i år, heter det: «I denne sammenheng vil det være av stor betydning å oppnå felles forståelse mellom Regjeringen og kommunesektoren om hvilke tjenestetilbud som kan realiseres innenfor fastsatte inntektsrammer.» KS har samtidig sagt at et minimum må være en økning på 5 –7 milliarder kr. Regjeringen og en samlet komite understreker at det er en underbalanse i kommunesektorens finansiering. Hvilke oppgaver er det Arbeiderpartiet ser for seg, med de inntektsrammer som nå er foreslått, at kommunesektoren ikke lenger kan makte å gjennomføre? Det er viktig at vi ikke bare gir signaler om alt det kommunesektoren skal gjøre, kommunesektoren ber i stadig større grad om å få beskjed om hva de ikke skal gjøre. Med de rammer som Arbeiderpartiet og flertallet har lagt opp til, vil det være umulig for en rekke kommuner å unngå en nedbygging av viktige velferdstjenester, ifølge uttalelsen fra landsstyret i Kommunenes Sentralforbund av 30. mai.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-06-15:
Jeg skal ikke fortelle røverhistorier, men stille spørsmål. Jeg har forstått det slik at Fremskrittspartiet er enig med alle oss andre i at vi skal ha mest mulig ut av de offentlige kronene. Jeg har nemlig ikke opplevd at noe parti ikke ønsker det. Men jeg har ofte hørt kritikk av at det i Norge skal være likt tilbud til alle, at vi ikke skal tåle noen forskjeller, ja, noen har kritisert dem som sitter med makten, for å lage et A4-tilbud. Det forundrer meg derfor at Fremskrittspartiet skal ha et likt tilbud til alle, uansett hvor de bor, uansett kommuneøkonomi. Samtidig sier representanten Solholm i sitt innlegg at Fremskrittspartiet vil ha et system hvor man skal straffe de dårligst styrte kommunene, og så skal enkeltmennesket ha frihet til å velge akkurat slik det vil. Og så taler man for lokaldemokratiet, og så foreslår man fjernet regionaltilskuddet og Nord-Norge-tilskuddet, som nettopp har en distriktspolitisk begrunnelse. Man skal ha helse overalt hvor man måtte bo, men man legger opp til en politikk hvor Kyst-Norge risikerer en sterk desimering av befolkningen. Hvordan henger disse tingene på greip? Det er en rekke selvmotsigelser, slik jeg opplever fremstillingen av Fremskrittspartiets politikk.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-06-15:
Det er ingen tvil om at Kristelig Folkeparti ser på eldrereformen som en positiv reform. Det var debatt i forkant av denne reformen. Partiene hadde forskjellige forslag for hvordan man skulle styrke eldreomsorgen, og man klarte ikke å komme til enighet før man sa at nå får vi slutte å krangle. Vi fikk da lagt fram forslaget om reformen, og det var enstemmig tilslutning til denne. Reformen er udelt positiv. At vi tidligere har foreslått at man skulle kunne bruke lengre tid, er kjent. Det er også de signalene som kommer fra kommunene om at de kunne trenge lengre tid. Nei – Kristelig Folkeparti ønsker ikke at «den som kommer først til mølla, får først male». Kristelig Folkeparti foreslår derfor at man allerede nå ber Regjeringen å komme fram med et opplegg som ikke bare forlenger, men utvider reformen. Det hersker ingen tvil hos meg om at det både i representanten Arnesens og mitt hjemfylke, Troms, er behov for flere av de planer som nå foreligger, og som i henhold til brevet av 19. mai ikke kan gjennomføres. Kommunene Tromsø og Harstad, de to tettest befolkede områdene, har planer om sykehjemsutbygging, men har allerede fått beskjed om at de i henhold til brev av 19. mai ikke kan gjennomføre disse planene. Det er ikke eldrereformen verdig. Hvor mye den skal utvides, får både debatten omkring St.meld. nr. 34 og Regjeringens senere framlegg, og debatten om det, avgjøre.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-06-15:
Representanten Solholm har bekjent at han ikke var med på selve avgivelsesmøtet. Men han har vært med i prosessen, og hadde han fulgt med i hva Kristelig Folkeparti står for, hadde han visst at han ikke snakker sant når han sier at vi vil pålegge kommunene å innføre eiendomsskatt. Kristelig Folkeparti har understreket at dette er en frivillig sak, samtidig som vi er helt enig i at det er lite lurt av kommuner som ikke innfører eiendomsskatt, å syte over dårlig råd. Om vi er avgiftskåte – de øynene som ser, får vel vurdere det. Jeg vet ikke riktig om det er den type kåtskap eller annen kåtskap vi har. Vi er imidlertid enig med Fremskrittspartiet i at forurenser f.eks. bør betale for forurensningen, og da må vi av og til legge på noen avgifter for å få til det. Jeg lurer jo da på om Fremskrittspartiet har gått vekk fra det prinsippet. Så sier representanten Solholm at verdiene skal bli der de blir skapt. Det er jo nettopp det som bl.a. ligger i Nord-Norge-tilskuddet, å tilbakeføre noen av verdiene. I Kvænangen kommune, med sine ca. 1 500 innbyggere, produserer de pr. hode for mellom 150 000 og 200 000 kr i eksportinntekter til landet. Jeg skulle like å se om noen av de sentrale strøk som Fremskrittspartiet gjerne skulle styrke, produserer for like stor eksportverdi.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-06-15:
Når Fremskrittspartiet beskylder oss for å være avgiftskåte og SV beskylder oss for ikke å legge på skatter, så regner jeg med at vi har funnet en god balanse mellom ytterpunkter. Der hører Kristelig Folkeparti hjemme. Vi står for det vi har sagt i innstillingen. Når det gjelder de ressurskrevende brukere, så er Kristelig Folkeparti opptatt av den ordningen. Vi er glad for at ordningen ble innført, og vi er bekymret for at ordningen ikke skal bli så god og målrettet som den bør være, hvis vi er avhengig av et tilfeldig skjønn. Det forslaget som Fremskrittspartiet og SV har fremmet, forutsetter en 100 pst. statlig toppfinansiering. Det tror ikke vi er et riktig prinsipp. Vi tror at det også over 600 000 kr, slik som SV og Fremskrittspartiet har foreslått, burde være en kommunal egenandel. Representanten Karin Andersen vet at det har vi diskutert, men det klarte vi ikke å bli enige om i denne omgang. Men jeg ser ikke bort fra at vi må over på en ordning hvor dette blir en form for stykkprisfinansiering, hvor vi gjør oss fri fra et skjønn.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-06-15:
I kommuneøkonomiproposisjonen sier Regjeringen: «Regjeringen tar forbehold om at det økonomiske opplegget for kommunesektoren kan bli strammere dersom den økonomiske situasjonen tilsier det når forslaget til statsbudsjettet legges fram til høsten.» Det samme står både på side 6 og side 13, altså to ganger. Hva er det Regjeringen ser for seg, siden det er nødvendig å varsle dette? Er det oljeprisfall til 10 dollar fatet? Er det børskrakk? Eller er det et varsel om at her har man ikke tenkt å følge opp det stortingsgruppen til Arbeiderpartiet fikk til, nemlig å øke med en milliard? Statsråden gav uttrykk for at det er god vekst i økonomien, og vi har hørt fremhevet noen ganger at i fjor klarte Arbeiderpartiet – og det skjer i dialog når man gir og tar – å få plusset på en milliard. Vi hadde ønske om det i år, fordi situasjonen for kommunene er annerledes, men Arbeiderpartiet hadde ikke dette å gi. Er dette et varsel om strammere politikk overfor kommunesektoren? Arbeiderpartiet vil også fjerne en del små øremerkede tilskudd, og i Budsjett-innst. S. nr. 2 ber familie-, kultur- og administrasjonskomiteen Regjeringen om å orientere Stortinget på egnet måte om de erfaringer som er gjort med ny forvaltningsmodell før eventuelle endringer i tilskuddssystemet blir foretatt. Synes statsråden at denne måten å informere om det øremerkede tilskudd til familievernkontoret på er tilfredsstillende?
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-06-15:
Jeg er enig med sosialministeren i at eldrereformen er en god reform, og at kommunene har gjort en god jobb. Derfor oppleves det helt urimelig når Regjeringen samme dag som den legger fram St.meld. nr. 34, Handlingsplanen for eldreomsorgen etter 2 år, sender et brev til fylkeskommunene, hvor man ikke drøfter innføring av kvoter, men hvor man innfører kvoter eller fylkesvise rammer. Dette var på en fredag, og brevet kom uken etter, den 23. mai, til Troms. Jeg reagerte ganske spontant, fordi det som skjer i Troms fylke, er jo at mange av planene blir stoppet. Penger er blitt brukt unødvendig når man går frem slik. Jeg er glad for at statsråden sier at «departementet tar til etterretning» det flertallet nå kommer til å vedta i løpet av kvelden. Det skulle jo også bare mangle! Men finner statsråden en slik fremgangsmåte rimelig, at man samme dag som man legger en sak fram for Stortinget, sender et slikt brev? Er det en reell måte å behandle Stortinget på, ikke å la Stortinget få lov til å drøfte disse sakene før departementet fatter et vedtak?
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-06-15:
Jeg ble litt forvirret nå da representanten Lund fortsatte innlegget etter at han kom ned i salen, og ble litt usikker på hva det var han etter hvert mente. Jeg vil avkrefte påstanden om at sentrum ikke har vært villig til å forhandle. Sentrum har ikke maktet å få noen bevegelse i retning av det sentrum ønsket. Det er det korrekte.
Erna Solberg (Høyre), 2000-06-15:
Jeg har lyst til å si at jeg syns saksordføreren foretok en litt spesiell vurdering av hva som ligger i vårt forslag knyttet til eldreomsorgen. Det som faktisk ligger der, er at vi ikke tar stilling til endringer når det gjelder eldreomsorgen, før Stortinget har behandlet selve handlingsplanen. Det er det vi sier. Når vi samtidig sier at vi går inn for det opplegget som allerede ligger der, om 5 800 plasser i år, er det en naturlig konsekvens av at vi ikke vil gå inn for endringer før vi eventuelt får saken til behandling til høsten. Men det vi har sagt klart fra om, er de endringene som Regjeringen har gitt beskjed om at fylkesmennene skal innføre i forbindelse med hvordan man behandler søknadene, nemlig å etablere kvoter som baserer seg på at man fortsatt skal ha 24 400 plasser. Det ønsker vi ikke skal være en retningslinje. Vi ønsker at det skal være en vanlig behandling av søknadene på samme måte som i tidligere år, vi ønsker en godkjenning av de søknadene som holder et faglig forsvarlig nivå, og så vil vi ta stilling til rammene til høsten når det gjelder antallet plasser på dette området. Dette er også i tråd med det Høyre sier når det gjelder de øremerkede ordningene. Vi må ta stilling til nivået på dem i forbindelse med behandlingen til høsten. Regjeringen har jo heller ikke sagt hvor mye penger de vil legge inn når det gjelder psykiatriplanen eller andre ting i det kommuneopplegget vi har til behandling, så Arbeiderpartiet må ikke nå forsøke seg på å late som om de signalene som er gitt til media om de søknadene som foreligger og som skal behandles, faktisk er det flertallet mener. Det Regjeringen har gjort i form av å etablere noen kvoter, har ikke Stortinget støttet. Og det skal ikke videreføres. Jeg har et konkret spørsmål til Arbeiderpartiet: Hvorfor mener de nå at det skal innføres spesielle stimulanser i kommunesektoren for å innføre eiendomsskatt? Det er et klart brudd med det statsråden i et svar på en interpellasjon den 30. mai begrunnet Arbeiderpartiets standpunkt til eiendomsskatt med. Hva er det som plutselig gjør det så viktig å stimulere kommunene? Skal de kommunene som innfører eiendomsskatt, i fremtiden få en ekstra bonus for det? Da er bruddet med frivillighetsprinsippet meget stort. Jeg syns Arbeiderpartiet bør begrunne sitt syn nærmere når de på andre områder har forsøkt å holde igjen, f.eks. på aktivitetsnivået. Det er klart at økt eiendomsskatt gir økt aktivitet.