Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-11-15:
Helt siden EØS-avtalen trådte i kraft, har Norge og de andre EFTA-landene bidratt til sosial og økonomisk utjevning i Europa, gjennom ulike finansieringsordninger. Gjennom disse årene har vi bidratt med mer enn 3,2 mrd. euro eller om lag 25 mrd. kr. Siden utvidelsen i 2004 har vi hatt en todelt ordning – en EFTA-ordning og en egen norsk ordning. Dette noe spesielle arrangementet kom i stand fordi det var forventninger om en betydelig økning i bidragene fra EUs side, siden det kom til ti nye land som virkelig hadde behov for en håndsrekning etter 50 år bak jernteppet, som hadde delt Europa i to, ikke bare politisk og demokratisk, men også økonomisk og sosialt. Våre to EFTA-partnere, Island og Liechtenstein, fant det for krevende å stille opp på en slik økning. Disse midlene er ikke en kontingent. Det er vårt bidrag til en økonomisk og sosial utvikling i Europa – på samme måte som EU-landene bidrar seg imellom. Utjevning av forskjeller er en viktig del av prosjektet det indre marked. Komiteen understreker dette i sin innstilling, fordi disse bidragene gjerne betegnes som en kontingent i den offentlige debatten. Men ingen land betaler noen kontingent for å være en del av det indre marked. Der bidrar alle de 30 landene med sine markeder, hvor den økonomiske aktiviteten skjer innenfor et felles regelverk, og hvor både bedrifter og personer er beskyttet av dette regelverket. Erfaringene fra de tidligere periodene med EØS-midler er gode. De har bidratt til bedre økonomi i mottakerlandene, innenfor de områder som er avtalt. Komiteen er tilfreds med at bidragene i perioden vi nå er inne i, også har som siktemål å styrke forbindelsen mellom bidragsland og mottakerland. Det er bra og må føre til at det blir synliggjort i mottakerlandet, hvor midlene kommer fra. Når man reiser rundt i mange av EUs medlemsland som har fått bidrag fra fellesskapet, er dette synliggjort gjennom EUs logo. På samme måte må vi plassere små, norske flagg, om ikke fysisk, så mentalt, i disse landene gjennom våre bidrag. Europautredningen foreslo at vi burde bli enige med EU om et fast beløp, f.eks. en andel av BNP, for å unngå disse fireårige forhandlingene. Komiteen avviser dette. Dette er et bidrag som er frivillig, og som en gang, når de store økonomiske og sosiale forskjellene i det indre marked er borte, skal være overflødig. Bindes dette opp til en fast størrelse, blir det mer krevende å avvikle ordningen en gang der framme. Men komiteen gjentar hva den sa da Stortinget godkjente regjeringens avtale for fire år siden: EU kan ikke forvente at disse bidragene skal gjøre kraftige hopp hvert fjerde år. Størrelsen kan ikke bare vurderes i lys av hva det måtte være behov for der ute. Det må også vurderes i lys av at det er et frivillig bidrag, og at EFTA-landene bidrar til et effektivt og vekstfremmende indre marked rett og slett ved at vi er en del av dette markedet. De økonomiske bidragene dekker flere viktige sektorer, og de er koplet opp mot EUs egne programmer for å skape ny økonomisk vekst. Jeg går ikke inn i de ulike programområdene eller landene, men vil bare peke på ett område som komiteen framhever i sin innstilling, nemlig at 10 pst. av de relevante programmene i Romania og Bulgaria skal bedre situasjonen for romfolket. Det understøtter EU-kommisjonens integreringsstrategi for romfolket, som peker ut fire viktige områder: tilgang til utdanning, tilgang til jobb, tilgang til helse og tilgang til bolig. Det er i hovedsak en enstemmig komité som står bak innstillingen. Fremskrittspartiet har en tilleggsmerknad som jeg går ut fra at partiet selv begrunner. Den går på behovet for god kontroll med midlene. Det er vi alle enige om, men det er ikke noe som tyder på at så ikke er tilfelle. Samtidig peker partiet på behovet for at minst mulig av slike midler skal brukes på administrative kostnader og mest mulig på tiltak. Det er neppe uenighet om dette heller, men det ligger i Fremskrittspartiets merknader en underliggende kritikk, som vi ikke finner grunnlag for, når det gjelder hvordan EØS-midlene forvaltes og brukes, og som er årsak til at partiet står alene om disse merknadene.