Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-11-24:
Et par dager før statsbudsjettet ble lagt frem, holdt statsminister Stoltenberg en tordentale til Arbeiderpartiets landsstyre. Han sa: «Det vil komme protester i høst, og det vil komme høylytte krav.» Og videre: «Vi skal styre unna alle feller som er fristende på kort sikt. Vi skal gjøre nei til en dyd.» Talen ga en god analyse av de mange utfordringene Norge står overfor som nasjon. Vi er i en situasjon hvor mange europeiske land er i krise, hvor vi må regne med usikkerhet og lav vekst i mange år. Det betyr også fallende etterspørsel etter norske varer og dermed usikkerhet for mange arbeidsfolk ved våre eksportbedrifter. Budskapet fra statsministeren var nok at vi må prioritere dersom vi skal skape trygghet og velferd. Budskapet var så klart at det nesten ga hornmusikk i brystet, ikke fordi det er spesielt morsomt å si nei, men fordi det er helt nødvendig for å kunne si ja til noe bedre. Skal vi bygge Norge som kunnskapsnasjon og skal vi styrke konkurransekraften til jobbene og til bedriftene, ja så må vi også være villig til å si nei til noe som ikke er fullt så viktig. Da statsbudsjettet ble lagt frem, ble det ganske stille – det var få protester, få høylytte krav, men mange skuldertrekk. Det var kanskje ikke så rart, for de aller fleste av oss har det bra i Norge. Vi har god lønnsutvikling, vi har lav arbeidsledighet, og vi har sterke statsfinanser. Men den viktigste grunnen til at det ble stille, er at prioriteringene mangler. Regjeringen gledet seg i stedet over å kunne bruke flere titalls milliarder mer i 2012 enn i 2011, og smurte pengene tynt utover. Det er ikke regjeringens analyse det er noe galt med, men gode analyser hjelper ikke dem som mister jobben. Jeg tviler også på at fremtidige generasjoner vil takke dagens politikere for en god analyse dersom de ikke lykkes med å bygge Norge som kunnskapsnasjon. Den krisen som nå herjer flere europeiske land, har primært sin forklaring i at bl.a. greske og italienske politikere har lånt mer enn de kan betale tilbake, og har brukt mer enn det de skaper. De har ganske enkelt ikke holdt orden i økonomien. I går varslet finansministeren at budsjettets vekstanslag er for optimistiske. Det er et signal om at den europeiske krisen også får konsekvenser for Norge og norske arbeidsplasser. Utfordringen for mange bedrifter som lever av eksport, er at de nå møter et fallende marked med en norsk krone som har styrket seg, og med en tung ryggsekk med særnorsk høyt kostnadsnivå og særnorske skatter. Problemet er at våre bedrifter har tapt konkurranseevne hvert år under rød-grønt styre. Fra 2000 til 2005 økte verdiskapingen per timeverk i industrien med 25 pst. Det ga grunnlag for at man kunne ta ut høyere lønn, mer velferd eller styrke konkurranseevnen. Siden den gang har produktivitetsveksten falt, samtidig som lønnsutviklingen har vært høyere enn hos våre handelspartnere. Resultatet er tapt konkurranseevne, og det kan føre til tap av arbeidsplasser. Dette er egentlig ikke mine ord, men dette er noe man kan lese rett ut av nasjonalbudsjettet. Når vi konfronterer Arbeiderpartiet med disse utfordringene, er svaret den sterke veksten i antall arbeidsplasser fra 2004 til 2008, og så unnlater man å snakke om at Norge de tre siste årene har tapt mange arbeidsplasser i private bedrifter. Hva er så Høyres svar? Jo, Høyre vil skape trygghet gjennom kunnskap og konkurransekraft. Vi fremmer en serie forslag i vårt alternative budsjett som har som formål å bygge Norge som kunnskapsnasjon og styrke konkurransekraften til våre bedrifter og våre arbeidsplasser. Vi har en stor satsing på etter- og videreutdanning for lærere, ganske enkelt fordi en god lærer trumfer alt. Mens den rød-grønne regjeringen i år har senket ambisjonene for antall lærere som skal få etterutdanning, så mer enn dobler vi innsatsen for etter- og videreutdanning for våre lærere. Vi sørger for at de minste barna fremfor å få leksehjelp av assistenter, skal få flere undervisningstimer med skolerte lærere. Mens regjeringen har satt bremsene på i bevilgningene til forskning, har lagt ned forskningsfondet og avviklet gaveforsterkningsordningen, vil Høyre satse mer på forskning, opprettholde forskningsfondet og gaveforsterkningsordningen, fordi vi trenger å skape mer fordi vi må ha mer informasjon for å legge til rette for de nye arbeidsplassene. Høyre vil styrke konkurransekraften. Vi bruker like mye oljepenger som regjeringen, men vi flytter veksten i budsjettet fra direkte næringsoverføringer fra statlig administrasjon og drift og over til investeringer i kunnskap, infrastruktur og vekstfremmende skattelettelser. Ja, det er moderne og riktig å senke skatter som bidrar til at det blir mer lønnsomt å jobbe og mer lønnsomt å investere i norske arbeidsplasser. Høyres viktigste skatteprioriteringer er å senke skatten for dem med de lave og vanlige lønnsinntektene og å redusere en særnorsk skatt på sparing og investeringer i norske jobber. Det er helt nødvendig i den situasjonen som vi er i nå. I løpet av de rød-grønne årene er det blitt flere fattige. Det er blitt flere fattige barn, det er blitt flere bostedsløse, og rusmisbrukere som ønsker å komme ut av rushelvetet, møter lengre køer og lengre ventetid. Høyre er opptatt av at vi skal ha gode velferdsordninger i Norge, men vi mener også at det er på tide å diskutere hvordan vi kan få velferdspolitikken til å virke bedre. Vi er opptatt av at arbeid er veien til velferd. Derfor satser vi mer på målrettede arbeidsmarkedstiltak som skal gjøre veien inn i arbeidsmarkedet tettere, og som skal gi mer trening i arbeidslivet. Derfor foreslår vi målrettede tiltak som innebærer støtte til fritidsaktiviteter, språkopplæring, og vi foreslår lavere barnehagepris for dem som har de aller laveste inntektene. Høyre åpner også for samarbeid med private for å løse flere av våre velferdsutfordringer. Dette er en omlegging for å bidra til at vi fortsatt skal styrke velferden, men også for å få en velferdspolitikk som virker. Så vil jeg til slutt også understreke gleden av at de borgerlige partiene har funnet sammen på viktige områder. Det er ikke noe nytt eller noe særegent for de borgerlige partiene i opposisjonen å legge frem sine alternative budsjetter og markedsføre egen politikk. Det gjorde også de rød-grønne partiene. Man kan av og til få inntrykk av at også den rød-grønne regjeringen legger frem forskjellige budsjetter, men det er jo en annen historie. Men jeg er glad for at de borgerlige partiene har funnet sammen på viktige punkter. De borgerlige partiene står sammen om en viktig satsing på forskning, som er en viktig investering for fremtiden. De borgerlige partiene står sammen om et løft for frivilligheten. Der regjeringen har sviktet sitt eget løfte til frivilligheten, øker vi momskompensasjonsordningen med 200 mill. kr, vi bedrer gaveforsterkningsordningen, og vi bidrar også til å fjerne en del byråkratiske ordninger for de frivillige organisasjonene. Vi bedrer spareordningene. For ungdom som nå vil møte en høyere barriere inn i boligmarkedet, bedrer vi Boligspareordningen for ungdom. Vi sørger for vesentlige forbedringer i pensjonssparing – privat pensjonssparing – slik at vi skal motivere flere til å spare til egen alderdom. I tillegg foreslår også de borgerlige partiene å innføre såkalt nøytral moms i staten. Hva er det? Jo, under den borgerlige regjeringen innførte vi nøytral moms for kommunesektoren. Det innebar at det for kommunene ble like billig å kjøpe varer i markedet som å produsere varene selv. Det samme ønsker vi nå å gjøre i statlig sektor. Så fremfor at helseforetak skal bygge egne vaskerier fordi de møter en momsbarriere i møte med private bedrifter, ønsker vi å gjøre dette nøytralt. Det innebærer at det blir mer konkurranse om å levere varer til offentlig sektor, og det vil redusere offentlig sektors utgifter til innkjøp. Med dette tar jeg opp de forslag som Høyre fremmer alene eller sammen med andre partier.