Torfinn Opheim (Arbeiderpartiet), 2008-12-05:
Dette er en gledens dag. Når komiteen kan legge fram en enstemmig innstilling til Stortinget om en ny formålsparagraf i skolen, var ikke det helt åpenbart for kort tid siden. Jeg kunne lese i avisene for en tid tilbake at jeg som rød-grønn politiker tilsynelatende var med i et prosjekt som hadde som mål å avkristne Norge, og at det neste målet i dette prosjektet var å fjerne korset i det norske flagg. Dette var det tillitsvalgte i Kristelig Folkeparti som hadde skrevet i leserbrev. Det er jo skivebom. Av og til må en legge slike utfall bak seg, men jeg må innrømme at det ikke alltid er like enkelt å gå i forhandlinger når slike antydninger ligger til grunn. Men det er spesielt gledelig at alle de politiske partiene klarte å komme til enighet i en så viktig sak som nettopp formålsparagrafen er. Komiteens leder og sakens ordfører har for så vidt vært inne på de elementer som omfattes av formålsparagrafen. Jeg vil dessuten henvise til selve innstillingen, som er velformulert og gir en veldig god beskrivelse av hva komiteen vektlegger i denne saken. Utgangspunktet for komiteens behandling av saken var særdeles godt. Vi var alle enige om at paragrafen burde endres, vi hadde et solid forslag fra Bostad-utvalget på bordet, og forslaget fra Regjeringen hadde vært på bred høring. I tillegg gjennomførte også komiteen en høring. Vi erkjenner alle at det er på høy tid at vi endrer eller fornyer formålsparagrafen, særlig fordi det som gikk på å gi elevene en kristen og moralsk oppseding, på mange måter var gått ut på dato. I tillegg synes jeg på generelt grunnlag at den gamle paragrafen hadde et mer tilbakeskuende preg enn den vi har til behandling i dag. Den nye paragrafen er mer framtidsrettet i form og har nye elementer som i stor grad bekrefter dette. La meg ta et par eksempler. Den kanskje aller viktigste grunnen til at vi nå var kommet til et punkt i historien der vi måtte endre formålsparagrafen, er at det samfunnet vi er en del av, i vesentlig grad er blitt endret ved at vi nå er blitt et såkalt pluralistisk samfunn – flerkulturelt, flerreligiøst og spennende. Dette måtte vi gi plass til i den nye paragrafen. Med den – jeg hadde nær sagt – naturlige fokuseringen miljøspørsmål har fått i dag, der vi daglig blir minnet på hvor viktig det er å ta var på naturen, er det bra at også dette har fått sin plass i paragrafen. Vi må ikke frata framtidige generasjoner kjennskap til den kristne kulturarven, heter det, og det er sant. Den er innvevd i historien, i litteraturen, i kunsten og i filosofien. Dette er vanskelig å unngå og noe vi ikke bør gi slipp på. Kristen kulturarv lærer vi om i fag som norsk, historie og, ikke minst, samfunnsfag og kanskje også i språkfag og til og med i naturfag. Og det er disse fagene som behandler den vide kulturen i historisk lys. Jeg håper at ikke minst barna eller elevene setter pris på at det er bred enighet om de grunnleggende mål og verdier som skolen skal bygge sin virksomhet på. La meg minne om at denne paragrafen egner seg veldig godt som diskusjonstema i skolen. Etter min mening bidrar paragrafen i seg selv til muligheter for refleksjon. Vi må ha en formålsparagraf som inkluderer alle elevene, og som er i takt med det samfunnet vi lever i. Det har vi nå fått. Skole–hjem-samarbeidet har hatt en sentral plass i den gamle paragrafen. Dette ønsker vi å videreføre i den nye, men poengterer samtidig at vi ønsker at skolen må skaffe seg mer kunnskap om den ressursen som foreldrene er, og selvsagt benytte seg av denne. Dette er til alles beste. La meg så slutte der jeg begynte, med å uttrykke glede over den enighet vi har klart å oppnå i denne saken. Det viser seg gang etter gang at vi klarer å få brede forlik i denne sal. Eksempler er miljøpolitikk, eldreforliket, stat og kirke og nå: skolens fundament. Dette viser godt politisk håndverk, men det viser også at regjeringspartiene til tross for det flertallet som er i Stortinget, ønsker å få til brede forlik, slik at sakene er godt fundamentert og signaliserer ro og stabilitet.