Kristin Krohn Devold (Høyre), 2000-02-01:
Det blir jevnt og trutt fremført kritikk mot politiet, og noe av det er sikkert berettiget. Mange problemer skyldes imidlertid en kombinasjon av tungvint organisering tilpasset tidligere tider og befolkningsstrukturer, sammen med mangelfulle bevilgninger i forhold til en økende kriminalitet og mer profesjonelle og voldelige kriminelle miljøer. Begge deler må det løses opp i hvis vi skal få de resultatene vi etterspør, senest i justisinnstillingen knyttet til årets budsjett. Justiskomiteen bad om en gjennomsnittlig saksbehandlingstid for straffesaker hos politiet ned mot 90 dager. I dag er det 200 dager. Videre bad vi om en årlig resultatmåling av så vel saksbehandlingstid som oppklaringsprosent for ulike kriminalitetsformer i det enkelte distrikt. Dette er nødvendig for å avdekke flaskehalser, slik at vi kan bringe alle landets politidistrikt opp på nivå med de beste. Men som folkevalgte må vi gjøre vår del av jobben, legge til rette for tidsmessig organisering og bevilge tilstrekkelig med midler. Denne loven er et første skritt på veien. Lovforslaget skiller mellom behovet for faglig og effektiv politistyring og behovet for god politisk og parlamentarisk styring. Begge deler skal tilfredsstilles, men rollene må bli klarere. Politiets organisasjoner er klare i sine ønsker om å få en faglig sentralledelse, de ønsker gode rapporteringsrutiner, en politidirektør med stor innflytelse, og det understrekes fra alle hold at selve personen til denne stillingen er like viktig som valget av organisasjonsmodell. Videre sier organisasjonene i klartekst at politidirektoratet må bli en ny og moderne organisasjon, og ikke kopiere tradisjonelle arbeidsformer fra departementet. Jeg er enig i alt dette. Jeg er også godt fornøyd med at Norges Lensmannslag, som tidligere har vært noe skeptisk til opprettelsen av et direktorat, nå klart støtter det og sier at behovet for demokratisk kontroll er godt ivaretatt i loven. Justisdepartementet er et stort departement, og Politi-Norge er mangfoldig, komplisert og har behov for raske avklaringer i akutte situasjoner. Alle politiinstanser som har uttalt seg i denne saken, fastholder at det er et presserende behov for et ledd mellom politimestrene og justisministeren. Når svært mange politisaker må innom departementet, hindrer det nødvendig dynamikk i politiet. Det er i dag rett og slett for vanskelig å være leder i politiet, fordi dagens etatsstyring i departementet ikke er effektiv. Når altfor mange beslutninger presses oppover, og mannen på toppen ikke har tid fordi han er statsråd også for en rekke andre ting enn politiet, da stopper ting opp. For å sitere en uttalelse fra høringsrunden: «De som skal lese brevene får aldri sett dem, bare de som skriver dem.» Fordi man med dagens modell ikke har klart å skille det politifaglige fra det politiske, tar svarene for lang tid, og svarene blir, som en annen politimann sa det: ulne og politiske. Vi kan ikke ha et politi som står i kø i departementskontorene, istedenfor å få operative svar fra en sentral politiledelse. Dette er det mulig å rette på. Erkjennelsen av problemet er tverrpolitisk, og signalene fra de siste justisstatsrådene fra Arbeiderpartiet går i samme retning, nemlig støtte til å opprette et politidirektorat med en politidirektør. Noen har vært redd for å miste politisk kontroll gjennom opprettelsen av et direktorat. Jeg vil minne om at det slett ikke er slik at man har mer kontroll jo flere detaljer som tårner seg opp på en statsråds pult. Å dynge den politiske ledelse ned i detaljer gir en høyst illusorisk demokratisk kontroll. Erfaringene det siste tiåret tilsier snarere det motsatte, at en ved å drukne i detaljer lett mister helhetsperspektiv og unnlater å utforme viktige politiske hovedretningslinjer, og kanskje unnlater å fremme viktige politiske saker for å nå politiske mål. Justisdepartementet har ikke maktet å fungere som sentral leder av Politi-Norge med dagens modell. Dette skyldes strukturproblemer, ikke mangel på god vilje verken hos statsråden eller departementets ansatte. Istedenfor en aktiv politiledelse i forkant av problemene har vi sett uklare retningslinjer og brannslukking i etterkant i form av en slags dag til dag-ledelse. Med politidirektoratet kan vi rendyrke ledelse av politiet, og politisk ledelse kan rendyrke politikk, lovutforming og viktige sekretariatsfunksjoner for statsråden. Ved å gjøre mer i forkant og drive mer planlegging kan vi få bedre resultater. Vi kan få plassert ansvar tydeligere, og istedenfor å fokusere på nok kontroll med politiet kan vi fokusere på riktig kontroll med politiet, dvs. konsentrasjon om de store og viktige spørsmål. Det er gledelig at også Riksadvokaten støtter opp om den nye organiseringen, til tross for at en politidirektør i noen grad vil overta en del av den rollen i den offentlige debatt som Riksadvokaten har i dag. Riksadvokaten understreker at hans støtte forutsetter at det tosporede systemet fortsetter, dvs. med atskilte enheter for etterforskning og påtale. Riksadvokatens syn har bred politisk støtte, og den nye politidirektøren har derfor ikke påtalemyndighet. Derimot vil den nye direktøren få ansvar for oppfølging av bl.a. Riksadvokatens retningslinjer til politiet. En slik oppfølging er meget viktig, både knyttet til bruken av nye politimetoder, utnyttelse av skjerpede krav til straffeutmåling og de skritt i riktig retning som domstolene har foretatt, iverksettelse av tiltak mot gjengangerkriminalitet og innsats mot voldtektskriminalitet og vold i hjemmet. Jeg tror at vi med den organiseringen som i dag blir vedtatt, får to viktige aktører i kampen mot kriminalitetsbekjempelse, nemlig både Riksadvokaten og politidirektøren. Riksadvokatens tumleplass blir ikke mindre av at vi også får andre og sterke aktører på banen. En forutsetning for å lykkes med politidirektoratet er å rekruttere «de beste» folkene til jobben. Det må ikke bare foretas en flytting av folk fra departementet til direktoratet. Personlige egenskaper koblet med praktisk erfaring er viktigst, og rekrutteringen må skje på fritt grunnlag uten å tappe Politi-Norge for stillinger eller inndra lønnsmidler som i dag brukes til operativt politiarbeid. Dette betyr i klartekst at opprettelsen av direktoratet vil ha klare budsjettmessige konsekvenser i form av bevilgningsøkninger til politiet totalt. Jeg innledet med å si at politiets mulighet til å innfri våre resultatforventninger avhenger av summen av praktisk organisering og tilstrekkelige midler. Å tegne organisasjonskart koster ikke så mye, stillinger og ressurser gjør det, og her gjenstår en del. Variable lønnsmidler, de som kan brukes til ekstra politiinnsats ved ulike politikamre, er presset, det har statsråden selv offentlig innrømmet. Høyre hadde derfor ønsket, og foreslo, at disse bevilgningene lå minst 150 mill. kr høyere for inneværende år. Vi vet at Bemanningsutvalget konkluderte med at det trengs langt flere politifolk, og at det trengs midler til å finansiere disse. Dette haster, og jeg forventer at vi får anledning til å behandle ressursspørsmålet både i den varslede politimeldingen og i forbindelse med neste høsts statsbudsjett. En viktig neste utfordring – organisasjonsmessig – blir å få skikk på strukturen rundt omkring i Politi-Norge. Historiske grenser mellom politidistriktene er ikke lenger rasjonelle. Det må ikke være slik at distriktsstrukturen gjenspeiler bosettingen i Norge for 50 år siden, strukturen må tvert imot tilpasses dagens og morgendagens bo- og arbeidsregioner. Også her ligger en stor utfordring for justisministeren om å våge de nødvendige skritt, slik at vi er i forkant av utviklingen og ikke slepes etter på overtid. Mens både Kripos, Økokrim og politidistriktene skal rapportere til direktoratet, holdes overvåkingspolitiet, POT, utenfor. POT skal fortsatt rapportere direkte til Justisdepartementet, og begrunnelsen som gis for dette, er behovet for en mer politisk oppfølging av POT. Den siste tids mediebegivenhet kan kanskje vitne om nødvendigheten av det. Ulike spørsmål knyttet til POT vil få en bred gjennomgang i inneværende år, både i en varslet stortingsmelding og i en egen lovproposisjon. POT er derfor ikke behandlet spesielt i denne innstillingen. Fordi Holme-utvalget, om opprettelsen av en sentral politienhet mot organisert kriminalitet, kalt ROK, avgav sin innstilling før justiskomiteens avgivelse av politiloven, og fordi vi kort har berørt denne i innstillingen, vil jeg si litt om dette. Komiteen har fått innspill om at norsk politi samarbeider for dårlig, både over distriktsgrensene og internasjonalt. Det er ønskelig med en bedre analyse av internasjonal etterretning og en tettere kontakt mellom etterretningsinformasjon og politireaksjon. Derfor er det behov for en framtidig organisasjon som er bedre enn i dag. Forsøket på å få alle enheter som er i kontakt med internasjonale og organiserte kriminelle miljøer til å samarbeide bedre, er derfor viktig. Fordi bare innlednings- og sammendragskapitlene i Holme-utvalget er offentlig, og fordi saken foreløpig er ute på høring i Politi-Norge, avventer komiteen en sak om dette så snart som mulig etter at høringsfristen 1. mars utløper. Innstillingen kan kort oppsummeres slik: Det opprettes et direktorat med en direktør for mer effektiv styring og bedre resultatoppnåelse i Politi-Norge. Politidistriktsutvalget og Bemanningsutvalget, trinn 2 i omorganiseringen av Politi-Norge, fremlegges høsten 2000 i en egen melding. Det sies også eksplisitt i innstillingen: «Det er viktig å sikre at det rekrutteres kompetente mennesker fra ulike miljøer, og at det nye direktoratet ikke bare viderefører dagens politiavdeling under nytt navn.» Landsdelsordningen med fem landsdelsdistrikt nedlegges i sin nåværende form, og dens oppgaver og ressurser overføres til direktoratet. Oppbyggingen av direktoratet vil kreve ressurser, men midlene skal ikke tas fra operativt politiarbeid i politidistriktene. For å få en bedre koordinering av internasjonalt politiarbeid skal ett organ koordinere samarbeidet med Europol, Interpol og Schengen, og Politidirektoratet gis en sentral rolle ved at både Kripos, Økokrim og Oslo politidistrikt rapporterer dit. Komiteen ber videre om en sak om ROK, enheten for bekjempelse av organisert kriminalitet, så snart som mulig etter endt høringsfrist 1. mars. POT, som fortsatt skal rapportere direkte til Justisdepartementet, undergis en bred gjennomgang, bl.a. som følge av Danielsen-utvalgets innstilling, i en varslet stortingsmelding og lovproposisjon til høsten. Til slutt: UP er delt i en sentralenhet med 30 ansatte og 293 lokalt beordrede polititjenestemenn. Sentralenheten planlegges samlokalisert med direktoratet, men lokalenhetene opprettholdes fortsatt atskilt fra det øvrige politiarbeid i distriktene. Dette punktet er i strid med Politidistriktsutvalgets innstilling, som i dag bare støttes av Høyre og Fremskrittspartiet. Det står i loven at dens ikrafttredelse er fra den tid Kongen bestemmer. Justiskomiteen har jobbet raskt med denne saken. Nå er det opp til ministeren å få iverksettelsen på plass like raskt. Det er en viktig utfordring, slik at vi kan høste resultatene av arbeidet allerede i år.