Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-10-20:
St.meld. nr. 40 tar for seg en del forbrukerpolitiske temaer og forslag til en ny organisering av forbrukerapparatet. Etter Fremskrittspartiets oppfatning kommer meldingen med få konkrete løsninger, men den kommer med en del vyer som kan gi et visst innblikk i fremtidens politikk på dette området. Det er lenge siden Stortinget hadde en overordnet diskusjon om disse temaene, og det siste dokumentet som har gitt grunnlag for å diskutere dem, var St.prp. nr. 80 for 1982-93. Mange er av den oppfatning at det nå er på tide å ta en større debatt om de overordnede prinsippene i forbrukerpolitikken, og man ser store utfordringer på følgende områder: miljø- og fordelingsspørsmål knyttet til forbruk, utviklingen i forbrukernes kjøpekraft, forutsetninger og holdninger, endringer i vare- og tjenestetilbudet, konkurransen og strukturen i markedet, den teknologiske utviklingen og internasjonalisering. Fremskrittspartiet mener at den type forbrukerpolitikk som er omhandlet i meldingen, bare er en del av forbrukerpolitikken. Forbrukernes beste beskyttelse ligger i effektiv konkurranse på markedet. Konkurransen kan enten begrenses av de næringsdrivende selv eller av myndighetene, slik som f.eks. i helsesektoren og undervisningssektoren. Fremskrittspartiet ser det derfor som den viktigste forbrukerpolitiske oppgave å sørge for at private og offentlige monopoler avskaffes slik at forbrukerne har en valgfrihet når de skal skaffe seg varer eller tjenester. En annen viktig form for beskyttelse ligger på det sivilrettslige plan, der den enkelte kan benytte seg av domstolene med sikte på bl.a. heving og erstatning. Dette forutsetter bl.a. at domstolene ikke krever urimelig store rettsgebyrer, slik som i dag. Den form for forbrukerpolitikk som behandles i meldingen, anser Fremskrittspartiet som subsidiær, dvs. at den først og fremst er aktuell der konkurransen er svak og rettsapparatet ikke velegnet. Fremskrittspartiet er ikke enig i det som hevdes på s. 14 i meldingen: «De sanksjoner den enkelte forbruker kan utøve ved å la være å kjøpe et produkt om igjen, er lite nyansert som markedssignal, …» Tvert imot – Fremskrittspartiet mener at dette er det viktigste av alle markedssignaler. Meldingen inneholder også en rekke funderinger av generell karakter. Meldingen peker på statistikk som bl.a. viser at forbruket er langt høyere i fattige land enn i rike land og hevder at dette har sammenheng med fordelingen av ressurser. Denne formuleringen leder oppmerksomheten bort fra hovedpoenget, nemlig at de rike land har maktet å organisere sitt samfunns- og produksjonsapparat på en slik måte at ressursene utnyttes effektivt slik at de gir stor avkastning. Det dreier seg ikke først og fremst om et fordelingsspørsmål, men om et effektiviseringsspørsmål. Fremskrittspartiet mener at det er nødvendig å stille opp noen generelle prinsipper for det offentliges rolle i forbrukerpolitikken. Dette vil bl.a. være følgende: Det offentlige skal ikke blande seg inn i den enkelte forbrukers valg og ønsker. Forbruk er grunnleggende for vekst i samfunnet og for sikring av arbeidsplasser for fremtiden . Det offentlige skal ha en kontrollerende rolle/tilsynsrolle på forbrukernes vegne. I tilsynsrollen skal det offentlige sikre at forbrukerne og samfunnet vernes mot skadelige produkter og feil informasjon via reklame. Det offentlige skal sørge for at nødvendig informasjon om forbrukeres rettigheter og plikter og om skadelige produkter tilflyter forbrukerne. Det offentlige skal sørge for at det finnes et hensiktsmessig apparat for tvisteløsning som er lett tilgjengelig for den enkelte forbruker. Det offentlige skal sørge for at det til enhver tid er tilstrekkelig med konkurranse på forbrukermarkedet og at spilleregler blir fulgt. Fremskrittspartiet registrer at forbrukervernet også blir godt ivaretatt informasjonsmessig av mange private aktører. Mange tidsskrifter, aviser og fjernsynsprogrammer tar opp aktuelt forbrukerstoff på en god måte. Dette ivaretar mye av det informasjonsbehovet som forbrukerne har. Det er god grunn til å tro at disse kommersielle aktørene fortsatt vil bringe denne typen stoff, nettopp fordi det er godt stoff som selger bra. Dagens forbrukerapparat består av en rekke enheter. Det norske organisasjonsmønsteret skiller seg fra det som er i de andre nordiske land, som gjennomgående har færre enheter og en dominerende ytre etat av direktoratskarakter. Det ble tidligere foreslått å slå sammen alle de daværende forbrukerinstitusjonene. Rimberg-utvalget falt ned på den såkalte uavhengighetsmodellen, som går ut på at de fleste forbrukerrelaterte etatene samles i et selvstendig forvaltningsorgan. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at det må gjøres betydelige endringer i organiseringen av forbrukerapparatet. Fremskrittspartiet foreslår derfor følgende: «Det etableres et forbrukerinteressetilsyn. Dette organiseres som et selvstendig forvaltningsorgan, med et eget styre som er ansvarlig for å følge opp forbrukertilsynets drift.» I tillegg ønsker Fremskrittspartiet å fremme følgende forslag: «Det etableres en ordning der Markedsrådet er klageinstans også når det gjelder Konkurransetilsynets avgjørelser.»