Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2012-12-14:
Veteraner fra utenlandsoperasjoner er vår tids helter. De er 2000-tallets krigshelter. Siden annen verdenskrig har ca. 120 000 tjenestegjort i utenlandsoperasjoner – fra Tysklandsbrigaden via Korea, Kongo, Libanon, Balkan og andre steder til Afghanistan. Hvordan har disse hedersmenn og -kvinner hatt det i utlandet og etter at de kom hjem? De aller fleste ser tilbake på tida i utenlandstjeneste som en berikende og utviklende tid, noe som har gitt dem mye. De kan og bør være stolte av innsatsen de har lagt ned. Jeg føler innledningsvis behov for å si at vi nå må passe oss så vi ikke framstiller det slik at det å være veteran fra utenlandstjeneste automatisk er problematisk. Men en del har slitt, særlig etter at de har kommet hjem fra tjeneste. Storsamfunnet tok ikke dette på alvor i tiår etter tiår. Jeg har hørt eksempler på soldater som omkom i utenlandsoperasjoner, og der det ikke fantes noe støtteapparat i Forsvaret og ingen hjelp til dem som satt igjen hjemme. Det var skammelig hvordan storsamfunnet opptrådte i disse sakene. Heldigvis har det skjedd mye de siste årene. Fra 2005 ble det et taktskifte i veteranpolitikken. Jeg nøler ikke med å kalle Anne-Grete Strøm-Erichsen for veteranminister fra hennes første periode som forsvarsminister. Jeg synes kanskje Høyre og interpellanten i dag kunne kostet på seg ett takkens ord til forsvarsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen for den innsatsen hun har lagt ned for å bedre veteranenes situasjon. For å si det på en svært pen måte: Før 2005 skjedde det svært lite i veteranpolitikken. Veteranorganisasjonene har spilt og spiller en helt avgjørende rolle i det arbeidet som er gjort, og som skal gjøres. Organisasjonene gjør et svært viktig arbeid både ved å ta vare på veteranene og også ved å jobbe overfor politiske myndigheter, Forsvaret og andre for å finne ordninger og systemer som ivaretar veteranene på en bedre måte. Hva tok så veteranene og deres organisasjoner opp med oss tidligere for å få endringer i veteranpolitikken? Jo, det var ønskelig å få på plass bedre erstatningsordninger fordi ordningene som fantes, var for dårlige. Det ble tatt på alvor, og det kom en ny erstatningsordning for dem som tjenestegjør i utenlandsoperasjoner fra 2010, en ny erstatningsordning for fysiske og psykiske skader. Tilbakemeldingen jeg har fått, er at – jeg tror nesten jeg kan si samstemt – det er en meget god ordning, som alle er fornøyd med. Så ble det stilt spørsmål om hva vi gjør med dem som har vært ute før? Veldig ofte dreide dette seg om folk som fikk psykiske lidelser i ettertid – etter at de kom hjem. Da ble det også innført en særskilt kompensasjonsordning for dem med psykiske skader, og som hadde tjenestegjort mellom 1978 og 2009 – fordi organisasjonene og veteranene tok det opp. Det gjorde sterkt inntrykk – det var vel sommeren 2010 – da veteraner og veteranorganisasjoner demonstrerte og tok opp nettopp dette utenfor Stortinget. Den særskilte kompensasjonsordningen var i utgangspunktet på 35 G. Det ble tatt opp at det var for dårlig, det burde være 65 G. Så ble det rettet på, slik at det er mulig å få 65 G også innenfor den ordningen. Vi er ikke fornøyd med tingenes tilstand. Mye er gjort, og mer må gjøres. Vi er ikke i mål. Forsvaret har gjort svært mye. Nå gjenstår det at det sivile hjelpeapparatet tar veteransakene like alvorlig som Forsvaret har gjort: Nav, helsevesenet, Statens pensjonskasse og andre.