Irene Johansen (Arbeiderpartiet), 2012-05-15:
Jeg vil først takke utenriksministeren for en god redegjørelse. Jeg vil ta utgangspunkt i innledningen til utenriksministerens redegjørelse, der han omtalte at fjorårets debatt viser et sterkt engasjement i forhold til EØS-avtalen i Stortinget. Det er positivt at utenriksministeren oppfatter det slik. Jeg vil imidlertid også peke på at veldig mange saker som gjelder innlemming av direktiver i EØS-avtalen, blir vedtatt uten så veldig mye debatt, verken her i salen eller andre steder, noe også andre har vært inne på her i dag. Datalagringsdirektivet, postdirektivet og vikarbyrådirektivet har skapt debatt og engasjement, men de aller fleste direktiver gjør ikke det. Hva sier det oss? Det skal man være forsiktig med å tyde, men jeg oppfatter at det er ganske tilfeldig hvilke saker som blir gjenstand for debatt. Det bekymringsfulle er imidlertid en tiltagende EØS-debatt med utgangspunkt i at vi i større grad bør bruke reservasjonsretten. Noen tar endog til orde for å avvikle EØS-avtalen til fordel for bilaterale avtaler eller andre ordninger. Det kan tyde på at det har vært for lite debatt og oppmerksomhet omkring EØS-avtalen og dens betydning for norsk økonomi og samfunnsliv. Her gir jo NOU-en om Norges avtaleverk med EU et bredt og godt grunnlag for en informert debatt. EØS-avtalen kom i stand for snart 20 år siden. Som dokumentert i denne NOU-en har avtalen tjent Norge godt gjennom disse årene. Den har bl.a. gitt gode og trygge rammer for forbindelsene med vår viktigste partner, redusert behov for utflagging av norsk næringsliv, fordi vi har lik adgang til det indre marked, og bidratt til en enestående periode med høy sysselsetting, vekst og økt velferd i Norge. Den har også bidratt sterkt til en klar kvalitetsheving av norsk regelverk for å ivareta viktige hensyn som helse, miljø, sikkerhet og forbrukerinteresser på mange områder. I tillegg har den gitt oss et innpass i faglig internasjonalt samarbeid som er nesten uunnværlig. EØS er mye mer enn et økonomisk og handelsmessig spørsmål. Det indre marked omfatter en rekke rettigheter for alle borgere og bedrifter. EØS-avtalen gir norske borgere muligheter og rettigheter som mange nok tar for gitt. Det gjelder muligheten til å studere, arbeide og forske i hele EØS-området. Det europeiske helsekortet, f.eks., som vi har med oss på reise, gir oss helsebehandling i hele EØS-området uten kostnader for den enkelte. Det er utviklet et omfattende samarbeid på en rekke områder under EØS-avtalen, som på forskningsområdet, miljø, utdanning, ungdomsarbeid, sysselsetting, næringsutvikling, kultur, energi, osv. Likeledes er vi også medlem av drøyt 20 av EUs mange byråer innenfor ulike områder. Det som kjennetegner dette omfattende samarbeidet, er at det i hovedsak er utviklet etter norsk ønske og norsk initiativ, og det baserer seg også på et bredt politisk flertall her i denne sal. Det er ikke noe som er påtvunget oss, som man ofte kan få inntrykk av når noen uttaler seg om at EØS har blitt så mye mer enn forespeilet da avtalen ble inngått. De alternativene til dagens EØS-avtale som skisseres av dem som tar til orde for det, kan ikke jeg se vil ivareta norske interesser og behov, sånn som EØS-avtalen gjør. De framstår også som lite realistiske, for det er ikke Norge alene som definerer innholdet i avtalen. Det skal det eventuelt forhandles om. Det tas til orde for at regjeringen må utnytte handlingsrommet i EØS-samarbeidet bedre. Økt utnyttelse av handlingsrommet er også noe Sejersted-rapporten peker på, og som jeg oppfatter at også regjeringen er opptatt av. Norge har forsøkt å bruke handlingsrommet så godt man kan siden EØS-samarbeidet startet, og utenriksministerens understreking av å sikre norske interesser også gjennom å bli mer bevisst på avtaleverkets handlingsrom innenfor avtalerammene er således viktig og støttes. EØS-avtalen har tjent oss godt de 20 årene den har eksistert. Norge har et betydelig handlingsrom, som utnyttes, og som også kan utnyttes enda bedre. EØS-avtalen er viktig for Norge. Alternativet er ikke andre avtaler, men fullt medlemskap i EU. Som jeg innledet med å si, er ikke engasjementet i forhold til EU det aller største, verken her eller ute i befolkningen – med noen unntak. Det er derfor viktig å understreke at det ikke bare er regjeringen som bør være aktiv i forhold til EU for å fremme norske interesser. Også Stortinget bør være det. Det er flere som har vært inne på det her i dag. Mulighetene Stortinget har, er blitt vesentlig bedre. Vi har nå fått eget kontor i Brussel, med en ansatt som kan bistå med å bedre kontakten mellom EU-parlamentet og Stortinget i viktige saker for Norge. Vi får også informasjon i alle saker som er fremmet til behandling, samtidig med de nasjonale parlamentene i medlemsstatene. Så vi må selv ta initiativ og være aktive i forhold til våre partier i parlamentet og melde oss på høringer osv.