Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2013-12-04:
Vi lever i en folkevandringstid. Både innvandringspolitikken og integreringspolitikken er fulle av vanskelige valg og dilemmaer. I Norge har det de siste årene vært omfattende debatt om disse politikkområdene. Det har likevel endt med en ganske bred enighet om hovedtrekkene i innvandrings- og asylpolitikken, med unntak av Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiets bidrag til stort sett de fleste av de debattene vi har hatt på dette området, har vært å tegne et svært negativt bilde av innvandring, å ha et ensidig fokus på de negative sidene av det flerkulturelle samfunnet, og ikke minst å sette spørsmålstegn ved velferdsstatens bærekraft som følge av innvandringen. I forrige uke registrerte jeg at justisministeren var på besøk på Trandum. Da sa han at det er viktig for ham å lære hvordan virkeligheten er. Vi kan i dag slå fast at både han og andre representanter for Fremskrittspartiet allerede har lært så mye at de er inne i folden også i innvandringspolitikken. Jeg vil si at det er både historisk og gledelig. Det er veldig bra at Fremskrittspartiet både i regjeringsplattformen og i dagens innstilling slutter seg til at innvandring er et gode for Norge, og at partiet også slutter seg til den tverrpolitiske enigheten om hovedtrekkene i norsk innvandringspolitikk, noe også representanten Keshvari ga uttrykk for tidligere i debatten. Det er altså en helt annen tone vi hører fra Fremskrittspartiet i dag enn det vi har hørt tidligere i denne salen, og det er veldig bra. Et konkret uttrykk for det er at mens Fremskrittspartiet før valget og i årene før det har vært svært så konkrete på å tallfeste redusert antall innvandrere og godkjente asylsøknader, vil Fremskrittspartiet i regjering motta flere asylsøkere til neste år. Og en av de aller største satsingene i tilleggsproposisjonen og i den budsjettavtalen som flertallet har inngått, er jo nettopp den vel halve milliarden som skal brukes på å ta imot og integrere asylsøkere til neste år. Det er for øvrig et forslag som vi slutter oss til. Når det gjelder tiltak for å begrense asylankomster, har jeg registrert at både justisministeren og andre representanter for Fremskrittspartiet har snakket mye om det, men det har ikke vært så lett å få øye på hva som er de nye, konkrete innstrammende grepene. Det regner jeg med at justisministeren konkretiserer i sitt innlegg senere i debatten. Fremskrittspartiets nestleder Ketil Solvik-Olsen sa for noen dager siden at Fremskrittspartiet i regjering ikke har forandret politikk, men retorikk. Det er vel strengt tatt motsatt, i hvert fall oppfatter jeg at det er sånn i innvandringspolitikken. På ett område peker den nye regjeringen ut en annen kurs enn det vi har stått for i regjering, og det er det som handler om kvoteflyktninger. Jeg tenkte at jeg ikke skulle snakke om det som mange andre har snakket om før i dag, nemlig at man kutter antall kvoteflyktninger med 500 i forhold til det forslaget som lå fra Stoltenberg II-regjeringen, men heller om det som står i regjeringsplattformen, at man skal legge om og ta imot de kvoteflyktningene som er enklest å integrere. Det er altså ikke beskyttelsesbehovet som skal være avgjørende for hvem vi tar imot, og med det grepet man varsler her, forlater man en lang norsk tradisjon der vi prioriterer kvinner, eldre, funksjonshemmede og flyktninger som det er vanskelig å få bosatt i andre land. Jeg liker ikke det bildet. Jeg liker ikke den nye politikken når man samtidig vet at den aller største prioriteten i budsjettet fra budsjettpartnerne er skattekutt til de rikeste menneskene i Norge. Når det gjelder integreringspolitikken, legger Arbeiderpartiet til grunn at det å gjøre sin plikt og kreve sin rett skal gjelde innvandrerbefolkningen som for alle andre. Vi skal legge til rette, men også stille krav, ikke minst krav til deltakelse i arbeidslivet. Det er ikke stigmatiserende, det er en forutsetning for god integrering og for velferdsstatens bærekraft. Og her fronter Fremskrittspartiet to ulike budskap som ikke henger sammen. På den ene siden sier man: Dere skal lære norsk og komme dere i jobb. På den andre siden sier man: Vi gir dere penger for å være hjemme, og vi gjør det dyrere å sende barna i barnehagen. Man trenger ikke å ha språkproblemer for å ha problemer med å forstå det budskapet.