trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Jeg tror det er viktig når vi flytter slike stolper som vi faktisk gjør, ved å gjøre forberedende handlinger straffbare i tilfeller av alvorlig kriminalitet, at vi følger nøye med. Jeg synes faktisk representanten Werp selv beskrev dette på en svært god måte, og at vi derfor følger med og også om nødvendig gjør tiltak for å endre de reglene vi vedtar i dag, holder jeg ikke for usannsynlig. Spørsmålet om likevel allerede nå å beslutte en evaluering støtter jeg ikke, for jeg ser at dette er noe man løpende hele tiden står fritt til å gjøre. Ser vi en praksis utvikle seg i en retning vi ikke synes er heldig, er det en beslutning vi kan gjøre der og da. Ser vi behov for en evaluering, bør vi gjøre det.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Dette er viktige forslag. De dreier seg om hvordan vi skal bekjempe svært alvorlig kriminalitet. Nettopp fordi det er inngripende forslag, har jeg ønsket den demokratiske debatten velkommen, og arbeidet her i Stortinget rundt disse spørsmålene er tillagt stor vekt. Vi sendte ut forslagene fra PST med helt klar angivelse av at det var deres forslag, uten at vi tok stilling. Det er ikke riktig at disse spørsmålene ikke har vært utredet i ulike sammenhenger. Vi har hatt Metodekontrollutvalget i arbeid og følger opp også den utvalgsinnstillingen. Når vi etter en grundig vurdering også av høringsinstansenes uttalelser har valgt å legge fram et noe endret forslag i forhold til høringsforslagene som gikk ut, speiler det at dette har vært underlagt en svært grundig saksbehandling.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Man kan stille spørsmål om det er mulig å bruke formuleringen «saklig, forsvarlig vurdering» om et forslag som fremmes over bordet slik det er gjort i dag, men la nå det ligge. Jeg merker meg med glede den tilliten til regjeringen som uttrykkes i at opposisjonen ber oss vurdere å innføre en provisorisk anordning som vil være i strid med gjeldende straffelov på dette området. Det er først og fremst spørsmålet om medvirkning, spørsmålet om forsøk, og også spørsmålet knyttet til unge lovbrytere som må vurderes grundig. Jeg har tidligere uttalt meg positivt til det gledelig store engasjementet som har vært rundt ambisjonen regjeringen har om å oppheve foreldelsesfristen knyttet til seksuelle overgrep mot barn. Men det er likevel ingen tvil om at sider ved dette forslaget også oppfattes kontroversielt hos flere av høringsinstansene. Da skylder vi høringsinstansene å gjøre grundig rede for både deres syn og våre vurderinger av disse. Det er bakgrunnen for at jeg dessverre må tilrå at vi gjør en grundig vurdering av dette spørsmålet og kommer tilbake til Stortinget så fort vi kan. Jeg registrerer også med glede den positive reaksjonen som har kommet fra mange som har stått i en situasjon hvor foreldelsesfristen har avskåret dem fra å få sitt forhold belyst i domstolene.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Jo, jeg skjønner at det kan være ulike syn på dette, og at dette er virkemidler som skal brukes med den aller største forsiktighet og innenfor lovmessige rammer. Man må ikke glemme at dette kun kan brukes i tilfeller hvor det er mistanke om alvorlig kriminalitet. Når jeg tok dette opp, var det egentlig fordi jeg synes det er viktig å være seg bevisst at folk kan oppfatte dette ulikt, og at telefonkontroll eller skjult ransaking kan oppfattes ulikt når det gjelder grad av integritetskrenkelse. Når vi dag ser at den skjulte ransakingen faktisk ikke har de strenge rammene som kommunikasjonskontrollen har, er det også vel verdt å merke seg.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Det første spørsmålet var egentlig knyttet til hva som rammer uskyldige tredjemenn eller ikke, og at en husransakelse like gjerne kan treffe uskyldige tredjemenn – bokstavelig talt – hjemme i et hus hvor det er mistanke om alvorlig kriminalitet. Når det gjelder spørsmålet om muligheten for f.eks. PST til å bruke virkemidler i forebyggende øyemed, kan det bare brukes som bevis for terrorhandlinger, slik det i dag er regulert i politiloven § 17f. I proposisjonen skriver vi uttrykkelig at vi ikke går inn for endringer i denne bestemmelsen. Departementets forslag om overskuddsinformasjon gjelder altså bare overskuddsinformasjon fra etterforskning etter at det er brukt metoder på grunnlag av mistanke om alvorlig kriminalitet.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Jeg mener representanten Skei Grande skal ha ros for å delta så iherdig i debatten. Det er nettopp disse debattene vi må ha rundt disse krevende spørsmålene. Vi må også ta den på saklig grunnlag, og som representanten Bøhler var inne på, kan kommunikasjonskontroll kun iverksettes i saker med mistanke om alvorlig kriminalitet. Når vi nå diskuterer bruken av overskuddsinformasjon – og er enige om at det må kunne tas i bruk – gjelder det i tilfeller der statsadvokaten må ta ut tiltale om forhold som skal belyses med overskuddsinformasjon. Det er statsadvokaten som i oversendelsen til retten uttrykkelig må si fra om hvilke bevis som er overskuddsinformasjon, og argumentere med at det er forholdsmessig å bruke dette, og at bevis for det straffbare forholdet ikke enkelt kunne vært tilveiebrakt på annet vis. Forsvarer får kopi av oversendelsen og vil kunne ta til motmæle. Det er retten som endelig beslutter om overskuddsinformasjonen skal kunne brukes. Jeg har full tillit til at statsadvokatembetene og domstolene til sammen foretar forsvarlige og nøytrale vurderinger av om overskuddsinformasjonen bør føres som bevis.
André Oktay Dahl (Høyre), 2013-06-13:
Det viktigste med politianalysen er at vi får flere politifolk som gjør færre oppgaver bedre. Vi prater mye mer om beredskap nå enn før 22. juli, men samtidig prater de færreste om hva god beredskap er, og ikke minst hva det egentlig koster. Det er grunnen til at det nå råder ganske stor bekymring knyttet til f.eks. fremdriften av det nye beredskapssenteret, og hvor operativt politihelikopteret kommer til å være fremover. Jeg har tenkt å stille to konkrete spørsmål om noen av de konkrete tiltakene som man sier er på plass. Kan statsråden garantere at et nytt beredskapssenter er på plass i 2018, i tråd med de operative anbefalingene som statsråden har fått, at det ikke krympes? Spørsmål 2: Kan statsråden også garantere for at vi i sommer har et politihelikopter som er fullt ut operativt på lik linje med resten av landet, og si litt om leasingavtalen med England, og om hvordan hun ser for seg at den skal kunne forlenges etter 2015?
André Oktay Dahl (Høyre), 2013-06-13:
Statsråden er midt inne i krevende prosesser knyttet til etablering av beredskapssenter, å sikre politihelikoptre og IKT-utfordringer. Når det gjelder det siste, IKT, har jeg lyst til å berømme stortingsflertallet og statsråden for på overtid å erkjenne hvor ille det egentlig har stått til. Det er kraftig på etterskudd, og det er store ubetalte regninger til en ny regjering, uansett hvilken farge den måtte få. Men inntil videre får vi håpe og tro at nye POD, i den grad vi kan kalle det det, evner å lære seg alt det Difi påpekte at de ikke kunne for kort tid siden. For å si det sånn: Seks års erfaring i denne stortingssalen, og den rapporten er et ganske godt eksempel på hvordan man ikke bygger beredskap i politiet, og ikke minst på hvordan man ikke bør underinformere Stortinget. I min replikk i sted stilte jeg egentlig to og et halvt ganske konkrete spørsmål. Det ene gjaldt beredskapssenter. Spørsmålet var om det vil bli etablert innen 2018, med de operative behovene som er meldt inn. Det er et ganske konkret spørsmål som jeg ikke fikk svar på. Det andre gjelder politihelikopterberedskapen i sommer. Vil den være like god som den er ellers i året? Så er det en debatt som jeg følte sistnevnte taler var i ferd med å ta opp her, som vi bør diskutere fremover, og det er at Norge er unntaket i verden på mange plan. Vi har ikke de store økonomiske utfordringene ennå som verden rundt oss har. Når vi begynner å titte litt på hva som skjer i en del land som er ganske nær oss, når det gjelder ekstreme holdninger eller når det gjelder respekt eller mangel på respekt for minoriteter, enten det er det ene eller det andre, er det ganske ille. Det er utrolig viktig at vi har en verdidebatt parallelt med debatten om alle virkemidlene, helikoptrene og alt det andre som vi kan vedta her i Stortinget, for den verdidebatten som vi alle er nødt til å stå sammen om for å vinne mot ekstreme holdninger, mot mangel på respekt for at folk er annerledes, er en utrolig vanskelig og krevende debatt. Det er antageligvis en debatt som det ikke kommer til å være så mye fokus på i valgkampen som kampen mellom regjeringsalternativene. Men den kampen vi sammen må føre for å bekjempe alt av ondskap som står bak en terrorhandling, er det vi er nødt til å samarbeide om, parallelt med at vi skal kjempe mot hverandre som regjeringsalternativer. En debatt jeg ønsker meg fremover også, er debatt om bruk av droneteknologi. Jeg ser for meg at andre enn Dominos Pizza i USA bør kunne bruke den type teknologi, slik som de er i ferd med å gjøre, og bruke det som observasjonsplattform, alternativ til store politihelikoptre. Vi trenger det, og vi trenger lovregulering for personvern, slik at vi er i forkant av den utviklingen som vi vet vil komme, før privatpersoner begynner å bruke droner på naboen. Det ville vært litt trist om man gjorde det før man fikk brukt det til observasjonsplattform for å bekjempe kriminalitet eller for å sørge for bedre kontroll ved grenseovergangene våre.
André Oktay Dahl (Høyre), 2013-06-13:
Komiteen har behandlet et forslag fra Fremskrittspartiet om en ny måte å utnevne høyesterettsdommere på. Ifølge forslagsstillerne vil det bidra til bedre maktfordeling. Ifølge forslagsstillerne er det også nødvendig, selv om de påpeker at man som et resultat av Domstolkommisjonens arbeid tidligere har valgt å opprette en selvstendig, uavhengig domstolsadministrasjon, et uavhengig innstillingsråd for dommere og et uavhengig disiplinærorgan for dommere. Mye makt ble overført fra Justisdepartementet, men mye makt er ifølge forslagsstillerne igjen i departementet. Komiteens flertall, dvs. alle partier minus Fremskrittspartiet, slutter seg til vurderingen som er blitt gjort i svaret fra statsråden. Faren for at dommerutnevnelser blir partipolitisk motivert eller gir et inntrykk av at de er partipolitisk motivert, er ikke fra flertallets side ønskelig. I tillegg mener flertallet at den etablerte parlamentariske kontrollen med regjeringen, herunder embetsutnevnelser, innebærer at man har tilstrekkelig med både kontrollmuligheter og reaksjonsmuligheter fra Stortingets side. Flertallet foreslår derfor at forslagene ikke bifalles, og overlater selvfølgelig til Fremskrittspartiet å begrunne sine egne forslag. På vegne av mindretallet, Høyre og Fremskrittspartiet, tar jeg imidlertid opp et felles mindretallsforslag, hvor vi ber regjeringen utrede modeller som på sikt kan gjøre at Høyesterett selv skal kunne velge sin egen høyesterettsjustitiarius. Det mener vi er et fornuftig forslag, uten at det derved er sagt at Fremskrittspartiets mindretallsforslag, som de står alene om, er totalt ufornuftig. Det kan godt tenkes at det kan bli vurdert på et senere tidspunkt, men det tidspunktet er altså ikke i dag – og flertallet anbefaler at forslaget vedlegges protokollen.
André Oktay Dahl (Høyre), 2013-06-13:
Jeg har lyst til å gi honnør til Fremskrittspartiet for å presse frem en avklaring. Det er en tverrpolitisk enighet i Stortinget, slik jeg oppfatter det, om å fjerne foreldelsesfristen også i sedelighetssaker. Det er det gode grunner til. Jeg skal ikke dra et langt innlegg om de gode grunnene, men de er mange. Ikke minst skal det ikke være en automatisk henleggelse av saker, ikke minst kan man få en større grad av respekt for ofrene og de pårørende, og man skal i større grad kunne forebygge fremtidige overgrep av personer som fortsatt er ute, og som man kunne ha tatt hvis man ikke hadde hatt denne foreldelsesfristen. Jeg imøteser også statsrådens svar på hva som vil være forskjellen mellom regjeringens forslag og det fremlagte forslag. Vi skal gjøre dette på en saklig, forsvarlig måte, men det er – som det er blitt påpekt – ikke første gang man har diskutert dette. Det er ikke slik at det er tomrom av analyser og vurderinger av spørsmålet. Det ligger grundige, prinsipielle avveininger når det gjelder andre typer saker. Her handler det om hvorvidt man skal inkludere eller ikke en ny kriminalitetstype, som man har inkludert i enkelte andre land som det ikke er helt unaturlig å sammenligne seg med. Jeg håper at statsråden kan klargjøre disse forskjellene kanskje litt bedre enn det som ble gjort da vi diskuterte tiggerlovgivningen her om dagen, hvor man vedtok en ganske tom rammelov. Her ligger det et forslag på bordet som så vidt jeg kan se, er vesentlig mer stringent og klart, så de forskjellene gleder vi oss å høre statsråden redegjøre for.
André Oktay Dahl (Høyre), 2013-06-13:
Jeg vil bare understreke enigheten i representanten Ropstads innlegg og mitt. Vi tok faktisk opp akkurat de samme tingene, selv om det ikke helt ble forstått av enkelte andre her. Det er alle de begrensningene som ligger i lovforslaget, før man eventuelt skal kunne bruke det som bevis i en straffesak etterpå, dette handler om – ikke nye metoder, som man kunne få inntrykk av at det var snakk om. Her er det snakk om eksisterende informasjon man har fått i forbindelse med etterforskning, etter at tiltale er tatt ut og man har en straffesak. Jeg synes absolutt representanten Ropstads innlegg sto veldig godt i stil med mitt, og det er vel også grunnen til at både Høyre og Kristelig Folkeparti stemmer for regjeringens forslag. Når det gjelder dette med integritetskrenkelse, er det vel ikke sånn at hemmelig ransaking føles veldig godt av en uskyldig tredjeperson som tilfeldigvis også – i kortere eller lengre tid – har tilhørighet på det stedet. Jeg synes det er et sentralt poeng faktisk å påpeke at det ikke er en logikk i regelverket når man har skilt mellom telefonavlytting på den ene siden og hemmelig ransaking på den andre. Det er jo en del av oss som har både den ene og den andre på besøk, bor sammen med mange mennesker, deler leilighet. Naturlig nok kan en tredje-, fjerde-, femteperson bli krenket av den hemmelige ransakingen, akkurat på samme måte som man kan bli det av en telefonavlytting, men da er det jo et sentralt poeng at det også ligger inne en begrensende faktor i lovforslaget med endringer i domstolloven, som nettopp skal sørge for at de hensynene ivaretas bl.a. ved lukkede forhandlinger. Jeg tror vi noen ganger skal tenke på det som var lovgivers intensjon i 1999–2000. Det er ikke sikkert at den subjektive følelsen som hver enkelt har, som utsettes for en av disse metodene, alltid korresponderer helt med lovgivers intensjon. Det er faktisk ganske personlig, som også statsråden var inne på og var forholdsvis klar på i sitt tilsvar.
André Oktay Dahl (Høyre), 2013-06-13:
Først må jeg få klarhet i om det er justisministeren som skal holde innlegget her. Vi er varslet om at utenriksministeren er den det sorterer under, og da har vi en utfordring ved at utenriksministeren ikke er til stede.
André Oktay Dahl (Høyre), 2013-06-13:
Komiteen har behandlet et forslag fra Venstre som omhandler at FNs generalforsamling siden 1993 har anbefalt statene å ha en nasjonal institusjon for menneskerettigheter i henhold til de såkalte Paris-prinsippene. Disse inneholder anbefalinger om nasjonale institusjoner, bl.a. for å sikre deres uavhengighet. Norges nasjonale institusjon, Norsk senter for menneskerettigheter, ble i 2006 gitt såkalt A-status og dermed vurdert til fullt ut å være i samsvar med Paris-prinsippene. I en rapport fra mars 2011 – den såkalte Sveaas-rapporten – ble det imidlertid konkludert med at tilknytningen til Universitetet i Oslo har begrenset den nasjonale institusjonens mulighet til å ivareta rollen som overvåker og pådriver i menneskerettighetsspørsmål. I november 2012 kom anbefalingen om nedgradering til B-status. Komiteen er opptatt av at Norge fortsatt skal være en pådriver i menneskerettighetsspørsmål – både nasjonalt og internasjonalt – og forutsetter at regjeringen tar dette på alvor. Komiteen har merket seg at regjeringen i 2012 besluttet å opprette en arbeidsgruppe for å vurdere om dagens ordning bør endres og om det bør etableres en ny nasjonal institusjon. Arbeidsgruppen har avsluttet sitt arbeid, og komiteen har merket seg at rapporten vil bli sendt ut på alminnelig høring. Komiteen viser til at finansieringen må avklares som en del oppfølgingen av dette arbeidet. En enstemmig komité forutsetter at regjeringen sikrer den nødvendige fremdrift og at statsråden, eller den som føler seg kallet, i sitt innlegg klargjør når dette kan være på plass. Det er litt av grunnen til at jeg gjerne skulle hatt en statsråd her som hadde mulighet til å gi …(Utenriksminister Espen Barth Eide kommer inn i stortingssalen og tar plass.) Det er veldig bra! Da kan komiteen få klarhet i når dette kan være på plass, for det er bakgrunnen for at komiteen ellers foreslår å vedlegge forslaget protokollen, hvis statsråden eventuelt ikke er offensiv nok i sitt svar. (Utenriksminister Espen Barth Eide kommer inn i stortingssalen og tar plass.)
André Oktay Dahl (Høyre), 2013-06-13:
Spørsmålet er rett og slett: Når mener statsråden at det er realistisk at vi i det hele tatt kan få en institusjon på plass?
Tom Staahle (Fremskrittspartiet), 2013-06-13:
Stortingets utenriks- og forsvarskomité har behandlet endringer i statsbudsjettet kapittel 1733 post 1 om å avsette midler til å etablere en militær helikopterberedskap i Nord-Norge. Denne beredskapen er i form av etter anmodning å bistå politiet med transportkapasitet i henhold til bistandsinstruksen. Det legges opp til samme reaksjonstid som man har med dagens beredskap på Rygge, og lokalisering for dette beredskapstiltaket vil være Bardufoss. Komiteen er opptatt av at beredskapen i Nord-Norge styrkes, og er derfor samstemt i å stille seg positiv til dette tiltaket. I krisesituasjoner er det avgjørende at ulike etater evner å samhandle, slik at man kan handle effektivt for å redusere trusler og kriser. Derfor må også bistandsanmodninger foretas, og det må handles når situasjonen tilsier det. Komiteen vil samtidig påpeke at det er en utfordring at denne helikopterberedskapen kan bli redusert i perioder som følge av andre prioriterte oppdrag eller aktivisering i NATOs reaksjonsstyrker. I en slik situasjon mener komiteen at det må vurderes om avhjelpende tiltak må gjennomføres for å opprettholde den beredskap denne bevilgningen er ment å gi. Når vi tenker beredskap, må vi tenke beredskap over hele landet.
Tom Staahle (Fremskrittspartiet), 2013-06-13:
Utviklingsministeren sier hele tiden at det er en utfordring for Kristelig Folkeparti å samarbeide med et parti som Fremskrittspartiet, som vil kutte i bistanden. Og det er helt rett: Vi ønsker en annen innretning på bistanden, vi ønsker å prioritere de viktigste tingene, det som bidrar til å løfte folk ut av fattigdom. Det står i grell kontrast til den politikken som dagens regjering fører. Nå er det en realitet at tallene viser at andelen bistandsmidler som går til utdanning, har vært synkende i løpet av de årene SV har sittet i regjering. Ser statsråden at utdanning er en særdeles viktig faktor for å løfte folk ut av fattigdom? Er statsråden i så tilfelle stolt av at det er en negativ trend i utviklingsbistanden over år?
Tom Staahle (Fremskrittspartiet), 2013-06-13:
Jeg registrerer at statsråden ikke svarer på spørsmålet. Jeg registrerer også at statsråden som vanlig går til angrep istedenfor å ta inn over seg det faktum at andelen til utdanningsbistand har sunket i løpet av hans regjeringstid. Det er helt klart slik at Fremskrittspartiet ønsker en utviklingspolitikk og en bistandspolitikk som bidrar til å løfte folk ut av fattigdom. Jeg registrerer at dagens regjering er veldig opptatt av likestilling og energi, og vi ser at en av de største bidragsmottakerne er Brasil, mens vi ser at antall barn i de fattigste av de fattige landene ikke får den utdanningen de har krav på. Hvordan står det i stil med de tusenårsmålene som nasjonen er veldig opptatt av å ivareta?
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-13:
Sikkerhet og beredskap har fått en ny aktualitet og betydning etter 22. juli 2011. Når det gjelder å forebygge radikalisering og voldelig ekstremisme, er det viktig at alle bidrar til å opprettholde felles holdninger og verdier, og avviser vold som politisk våpen. Skolen har gjennom formålsparagrafen og Læringsplakatens elleve punkter ansvar for å gi elevene både dannelse og utdannelse. I ett av punktene i Læringsplakaten står det følgende: «Opplæringen i skolen skal bygge på grunnleggende verdier i kristen og humanistisk arv og tradisjon, slik som respekt for menneskeverdet og naturen, på åndsfrihet, nestekjærlighet, tilgivelse, likeverd og solidaritet, verdier som også kommer til uttrykk i ulike religioner og livssyn, og som er forankret i menneskerettighetene.» For Fremskrittspartiet er det viktig at dette tydelig blir praktisert som en integrert del av skolehverdagen for å motarbeide radikalisering og ekstremisme. Vi trenger mer kunnskap om hvilke idémessige, psykologiske og historiske forutsetninger som ligger til grunn for terrorisme, og om hvordan terrorisme kan forhindres. Dette fordrer at man har god utdanning på området, og i saken påpekes nødvendigheten av at personell med beredskapsansvar i størst mulig grad har relevant utdanning innenfor samfunnssikkerhet og beredskap. Dette fordrer at vi har en god utdanning på områdene, og er effektive når det gjelder kompetanseutvikling. Fremskrittspartiet mener det er viktig at det etableres et nasjonalt kompetansesenter for samfunnssikkerhet og beredskap. Et slikt senter skal styrke samspillet og koordineringen mellom de ulike utdanningsinstitusjonene som har eller er i ferd med å utvikle fagmiljøer og utdanningstilbud på området. Med hensyn til etablering av et slikt beredskapssenter vil jeg spesielt trekke fram Universitetet i Stavanger, som har et internasjonalt fagmiljø med mer enn 50 forskere. De samarbeider med et stort miljø internasjonalt og har allerede et sterkt faglig miljø innenfor beredskap og samfunnssikkerhet i olje- og gassindustrien. Universitetet i Stavanger har et godt etablert samarbeid med flere institusjoner i Norge som driver med utdanning og opplæring. Med dette nettverket og samarbeidet som allerede er etablert, er det mulig hurtig å opprette et nasjonalt kompetansesenter for samfunnssikkerhet og beredskap.
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-06-13:
Jeg tenkte jeg skulle snakke litt om evnen til å lære. Jeg har sett, lest og hørt utredningene, og jeg har lyttet med interesse til debatten. Det oppsummerte inntrykk og stempel fra så vel utredningene som debatten er at det fortsatt er behov for økt innsats, både i forbindelse med kulturbygging, styrking av ledelse – tydelig ledelse – og behov for økt innsats når det gjelder datasystemer, helikoptre og annet. Det viktigeste er allikevel at de ressursene som Norge råder over, skal finne hverandre, og at de skal samvirke. Jeg er vel noe undrende til at regjeringen ikke evner å besvare fullt ut nettopp det at ressursene ikke fant hverandre. Da trengs det arenaer for å samvirke, og ikke bare på Rygge, som er det som jeg skal snakke om – som sikkert noen allerede har skjønt. Også andre steder i landet trenger man arenaer for å trene på nettopp det å samvirke – og ikke i konkurranse med det politiets beredskapssenter som er planlagt på Alnabru. Et slikt treningssenter er planlagt nettopp på bakgrunn av det behovet som nødetatene har – det være seg helse, ambulanse, brann, politi og forsvar samt samvirke med frivillige – og det er nettopp et sted hvor man kan sikre at ansvarslinjene og kapasiteten virker godt sammen når krisen er der. Erfaringene de siste årene har lært oss at det er behov for å styrke samvirket mellom nødetatene og de beredskapsressursene som Norge har for å kunne håndtere kriser, at dette bedres og blir langt tydeligere når det gjelder både ansvar og kapasitet. Rygge er et egnet område. Rygge militære flystasjon kan være et beredskapssenter som samler alle nødetatene på ett sted, noe som også vil gi en unik mulighet til nettopp å trene, samvirke og bedre beredskapen i østlandsområdet. Men dette trengs flere steder, ikke bare i østlandsområdet. Nødetatene bør trene sammen med Forsvaret for å finne en bedre samvirkeform enn den vi har sett ut fra våre erfaringer de siste årene. Et felles beredskapssenter må også ligge sentralt i østlandsområdet og ha en kapasitet som gjør at alle nødetatene kan trene sammen på ett sted og på flere ulike øvingsscenarier og -momenter. Rygge er nær Oslo, og ressursene som skal øves, er godt egnet. På Rygge står allerede både redningshelikoptrene og beredskapshelikoptrene til beredskapstroppen og Forsvarets spesialkommando. Det er samfunnsøkonomisk fornuftig å benytte allerede eksisterende infrastruktur og dele på driftsutgiftene. Regnestykkene viser allerede at dette er en god investering, også med mulighet til å spare penger.
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-06-13:
I dag har lagmannsretten her i byen sendt en ankesak om miljøfartsgrenser i retur fordi hjemmelsgrunnlaget ikke var til stede, og det denne saken handler om, er at nettopp dette lovforslaget skal sikre det rettslige grunnlaget for en eventuell ønsket bruk av miljøfartsgrenser. Det har vært oppsiktsvekkende treg fremdrift i arbeidet med å avklare det hjemmelsgrunnlaget som vi nå får på plass for miljøfartsgrense. Det har i flere år vært uavklart hvorvidt politiet har rett til å håndheve tiltaket, og det er nå nær to år siden Høyre og Kristelig Folkeparti fremmet forslag om at regjeringen skulle avklare nettopp dette juridiske grunnlaget for miljøfartsgrense i Oslo, slik at tiltaket kunne videreføres uten opphold. Formålet med forslaget er å klargjøre at miljø, inkludert vern av folkehelsen, er et allment hensyn i veitrafikkloven, og at overskridelse av fartsgrenser som er fastsatt av hensyn til miljøet, skal følge det ordinære reaksjonssystemet for brudd på fartsgrenser. Veislitasje og oppvirvling av veistøv er en stor kilde til at vi får svevestøv. Etter stadige overskridelser av forurensningsforskriftens grenseverdi for svevestøv, ble det i 2004 igangsatt et prøveprosjekt med miljøfartsgrense på riksvei 4 i Oslo, og dette førte til at fartsgrensen på strekningen ble satt ned fra 80 km/t til 60 km/t i piggdekksesongen for å redusere svevestøvet. Det har vært gode resultater av dette forsøket, og det har jo ført til at miljøfartsgrense også ble innført på Ring 3 i 2006 og på strekningen Framnes–Lysaker på E18 i 2008. Det er mange – altfor mange – som er plaget av luft- og støyforurensning, og Norsk forening mot støy og Astma- og Allergiforbundet påpeker også hvilke stadige helseplager som påføres folk nettopp av veitrafikken. Miljøfartsgrense kan sånn sett være et nyttig tiltak for å bedre luftkvaliteten. For Høyre er det viktig å påpeke at det er lokale styresmakter som skal ha en mulighet til å ha størst mulig verktøykasse i arbeidet med å sikre at man har et godt bymiljø. Det er også viktig for Høyre å understreke at det må være lokale myndigheter som bestemmer hvorvidt miljøfartsgrenser skal innføres innenfor kommunegrensen. Da mener vi at miljøfartsgrenser også må være et virkemiddel som er tilgjengelig nettopp for lokalpolitikere, og som sånn sett kan gi den beste vurdering, men også den beste virkning for å ha et godt bymiljø, men også en forbedret luftkvalitet.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Ansvarsdelingen for terrorbekjempelse og samfunnsberedskap mellom politiet og Forsvaret er avklart. Terrorbekjempelse på norsk jord er politiets ansvar og oppgave. Men Forsvaret har ressurser politiet kan trekke på ved behov, regulert i bistandsinstruksen. Også ved naturkatastrofer som flommen nylig, har Forsvaret mye å bidra med av mannskap og utstyr. Vi må utnytte ressursene best mulig, på tvers av etatene, uten å utfordre ansvarsdelingen. Skal dette skje effektivt og smidig når behovet dukker opp, krever det samordning, samarbeid og ikke minst at man øver og trener sammen. En av erfaringene etter 22. juli var at lærdommen fra øvelser ikke ble godt nok utnyttet. Skal vi styrke de ulike nødetatenes evne til samhandling og samarbeid, er det også viktig at det øves og trenes sammen, og det gjelder Forsvaret, politiet, Sivilforsvaret, brannvesenet og helsetjenesten. Det vil utvikle en kultur for samarbeid. Rygge flystasjon legges nå ned som flystasjon. Men det vil fortsatt være militær aktivitet der, med Heimevernet og helikopterdetasjement, i tillegg til redningshelikopteret. Dette innebærer at de fleste av de militære installasjonene på Rygge fortsatt vil være til disposisjon og kan utnyttes. Her ligger med andre ord alt til rette for at vi for en billig penge kan skape et beredskapssenter hvor Forsvaret, politiet, brann- og redningsetatene og Sivilforsvaret kan trene hver for seg og ikke minst sammen. Forsvarets helikoptre er blant de ressurser politi og sivile etater kanskje oftest vil ha behov for bistand fra. Samtrening vil være med på å senke tersklene for å trekke veksler på hverandres ressurser. «To know me is to love me», het det i en gammel slager. Det gjelder også her. Skal man sikre seg mot at praktiske eller mentale hindringer står i veien for å be hverandre om assistanse når man trenger det, er det å trene sammen en god forebyggende medisin. Slike sentre trengs sikkert flere steder i landet, men Rygge ligger der og kan tas i bruk uten nye investeringer, utredninger eller planlegging. Derfor bør man starte her og vinne viktig erfaring. Men la meg også – som foregående taler gjorde – understreke at et beredskaps- og treningssenter på Rygge ikke skal eller kan erstatte det vedtatte nasjonale beredskapssenteret for politiet som skal bygges på Alnabru. Det skal bygges. Det vil styrke politiets beredskap, og det er det nødvendig og viktig å få på plass.
Lars Myraune (Høyre), 2013-06-13:
Jeg er glad for at vi har fått den debatten vi har hatt her i dag. Er det noe som er viktig for vårt samfunn, er det det at vi har evne til å ta vare på våre innbyggere i enhver sammenheng. Det er forskjellige typer – skal vi kalle det – angrep som vårt land kan være utsatt for. Trine Skei Grande snakket om at første verdenskrig ble ikke som vi hadde regnet med, og det ble ikke annen verdenskrig heller. Det er nok riktig. Jeg holdt på å si: De som har vært generaler, er bestandig beskyldt for å planlegge neste krig lik den forrige. Det er det en fare for også i den type debatt som vi har her i dag. Det har vært mye snakk om 22. juli, og kanskje vi ser for oss at vi kan få noe tilsvarende igjen. Ja, det kan godt være, men det kan godt være at det blir noe helt annet også. Derfor er det så viktig at det er et bredt spekter i den analysen som vi foretar når vi skal forberede oss for å ha et sikkert og godt samfunn. Erna Solberg sa at å forebygge og forhindre er kanskje det viktigste. Ja, det er det, men det er også viktig å ha evne til å håndtere ting når krisen er der, og det skal vi fokusere på. Nå er det sånn at det å forberede seg for å kunne håndtere kriser, er omtrent som med demokratiet og friheten i et land. Det må jobbes med det hver eneste dag. Det er ikke nok å ha det som tema på de store festdagene – det må faktisk fokuseres på det hele tiden. Det har blitt sagt her i dag at vi har et åpent og tolerant samfunn. Det har vi, og det skal vi være veldig glad for. Men samtidig gjør det oss sårbare for en masse ting. Representanten Klinge sa at vi skal være glad for å bo her. Ja, vi skal være glad for å bo her, men det er en viss fare for at vi sier til oss selv at vi har det så godt i Norge, og at det som skjer i andre land rundt omkring i verden, ikke kommer hit, det blir ikke noe av det her. Jeg var på landsmøte i Forsvarsforeningen på Hamar sist helg. Der var det mye fokus nettopp på at vi har det så bra, og det kommer ikke hit, og at det lett blir en sovepute. Jo, det kan komme hit, og nå er det så veldig mye mer som kan komme hit enn det vi trodde før. Derfor må vi være forberedt. Vi har cyberspace, som det har vært fokusert på før i dag. Det er den ene delen av tingene. Det har vært lite fokus på f.eks. en kjemisk trussel. Det er en rekke ting som vårt samfunn kan bli utsatt for i framtiden. Derfor er det så viktig ikke å tenke i båser militært/sivilt, men å fokusere på samarbeid mellom politiet og Forsvaret. Det er kanskje den viktigste oppgaven i den sammenhengen.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2013-06-13:
Vi behandler nå et representantforslag framsatt av representanter fra Høyre. Forslaget er å be regjeringen «snarest fremme lovforslag om å erstatte bustadoppføringslovas garantiordning med en forsikringsordning som sørger for et sterkere forbrukervern, samtidig som de negative konsekvenser i form av egenkapital- og lånevanskeligheter for byggenæringen reduseres.» Dette er altså ordlyden i forslaget. Komiteens flertall, som er partiene Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, støtter ikke forslaget. Jeg regner med at flertallet selv vil argumentere for sin konklusjon. Slik jeg ser det, er det viktig at regelverket vi har, ikke forhindrer aktører i byggenæringen å bygge boliger, eller at regelverket gjør boligbyggingen unødig kostbar. Ved kjøp og salg av ny bolig gjelder det krav om at entreprenøren skal stille garanti for oppfylling av avtalen. Bestemmelsen om garanti ble endret i 2010 ved lov om endringar i bostedoppføringsloven og avhendingsloven. Endringen skjedde på bakgrunn av forslag fra regjeringen Stoltenberg II om å skjerpe kravene til garantiene. I korte trekk ble garantitiden utvidet fra to til fem år etter overtakelsen av boligen, og størrelsen på garantiene ble økt fra 5 til 10 pst. av vederlaget. Virkningen av endringen er i ferd med å vise seg, og dette gjelder i første rekke mindre bedrifter. Flere frykter nå at mindre byggefirmaer ikke vil klare å stille garantier framover. Dette er noe som deles av komiteens mindretall. Derfor ønsker komiteens mindretall, Fremskrittspartiet og Høyre, å slutte seg til representantforslaget. Disse virkningene kan bety at firmaer må legges ned, og at det særlig vil gjelde i distriktene, men det kan også få indirekte konsekvenser i form av dyrere og tregere boligbygging. Kostnadene ved garantiordningen skyves til forbruker i form av dyrere boliger. Garantiordningen gir ikke boligbygger tilstrekkelig sikkerhet, slik undertegnede ser det. Dette gjelder i første rekke de forbrukerne som har størst behov for vern, nemlig de som har store boligfeil. Derfor haster det med å få på plass en forsikringsordning som kan sørge for raskere og billigere boligbygging, som kan forhindre at mindre byggefirmaer må legges ned, eller ikke kan bygge i det omfanget de har potensial til, og som gir forbrukerne bedre rettigheter ved feil på bolig. Jeg tar herved opp mindretallets forslag i innstillingen.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2013-06-13:
I proposisjonen og innstillingen fremmes forslag til en ny § 8 a i passloven. Denne bestemmelsen åpner for at politiet kan benytte opplysninger fra det sentrale passregisteret til flere oppgaver enn det som ligger i dagens regelverk. Foruten til de formål som ligger innenfor passloven, skal politiet etter forslaget som er framlagt, kunne hente ut opplysninger fra passregisteret til følgende bruk: I arbeid med å finne savnet person eller med å identifisere en død person eller en person det hører til politiets oppgaver å hjelpe. Videre: i arbeid med å identifisere en person som kan innbringes eller skal pågripes eller anbringes i politiarrest. Videre: ved forebygging eller etterforskning av en handling som etter loven kan medføre høyere straff enn fengsel i seks måneder. Videre: i arbeid etter utlendingsloven med å avklare identiteten til en person som har plikt til å gi opplysninger om egen identitet, ved kontroll av opplysninger som skal føres inn i det sentrale registeret over strafferettslige reaksjoner og til sist: når den som opplysningene gjelder, har gitt et uttrykkelig samtykke som er basert på frivillighet og informasjon. Etter forslaget skal uthentingen av opplysninger fra passregisteret til de nevnte formål kunne skje ved såkalt direkte tilgang. Videre går bestemmelsen ut på at opplysninger som er hentet ut på dette grunnlaget, ikke skal lagres ut over det som er nødvendig for å oppfylle formålet med behandlingen av opplysningene, eller dokumentere behandlingen av den saken som opplysningen er innhentet for. For å dekke de behov som i praksis oppstår for å kunne utveksle opplysninger innenfor det internasjonale politisamarbeidet som Norge deltar i, foreslås det dessuten en regel om adgang til å utlevere opplysninger fra passregisteret til utenlandske samarbeidende politimyndigheter og sikkerhetstjenester når dette ikke anses uforholdsmessig. Justiskomiteen støtter regjeringens forslag til en ny § 8 a i passloven, og øvrige endringer i proposisjonen som er nødvendige for å tilpasse den nye bestemmelsen. Men dette anbefaler jeg komiteens enstemmige innstilling.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Forslagsstillarane skal ha ros for å ha fremma ei sak med ønske om å styrke forbrukarrettane ved oppføring av bustader. Når Arbeidarpartiet og dei raud-grøne partia likevel ikkje sluttar seg til forslaget, har det ein samanheng med at me er usikre på om dette er rette vegen å gå. Me er også opptatt av desse forbrukarspørsmåla, men viser til at ei skjerping av garantireglane allereie er gjennomført, og det er òg føretatt regulering av vidaresal. Denne endringa trådde i kraft 1. juli 2011, og før det er føretatt ei evaluering eller ei vurdering av verknaden av denne skjerpinga, er det fleire moment som må vurderast før ein kan gå inn på ei forsikringsordning. Eg viser også til at Stortinget har sagt at ei ny vurdering av garantireglane må vere gjennomført innan fem år etter at lova trådde i kraft. Dei endringane som hittil er gjort, med m.a. skjerping av garantikrava frå to til fem år og regulering av vidaresal, vil kanskje slå ut i høgare bustadprisar. Konkurs og nedlegging av små og mellomstore bedrifter kan derfor bli ein konsekvens på kort sikt. I neste omgang kan dette føre til at firma som allereie i dag er store, blir enda større. Ei slik utvikling kan òg føre til monopolliknande tilstander i bustadmarknaden. Dette vil ingen vere tent med. Me meiner at forbrukarane er godt ivaretatt med dagens gjeldande regelverk, men konsekvensen kan altså bli at marknadsprisen kan bli høgare. I enkelte delar av landet er bustadprisane allereie høge nok. Dersom man skulle innføre ei ny forsikringsordning, ville dette òg ha ei kostnadsside, som ville blitt velta over på forbrukarane. På denne bakgrunn vil eg tilrå at saka leggjast ved protokollen, og at ein først gjennomfører den vurderinga som skal gjerast etter at Stortinget vedtok å skjerpe garantireglane og regulerte for vidaresal av bustader.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2013-06-13:
Denne saka omhandlar forslag om å gebyrleggje tenestene notarialforretningar, inkludert vigsler, og oppbevaring av testament i domstolane. I dag er dette ei gratisteneste. Denne saka er ei oppfølging av Stortingets budsjettvedtak, og derfor har komiteen ikkje noko problem med å akseptere innføring av gebyr for testamentoppbevaring og delar av notarialforretningar – unntaket er borgarlege vigsler. Eg skal kome tilbake til dette. Når det gjeld gebyr for oppbevaring av testament i domstolane, vil komiteen tilrå å setje gebyret til 0,8 rettsgebyr, som svarer til 688 kr. Dette er også i tråd med regjeringa sitt forslag. Komiteen finn det òg rimeleg at publikum skal betale for statens kostnader ved notarialstadfestingar. Når det gjeld størrelsen på gebyret, gir Stortinget Kongen fullmakt i forskrift til å fastsetje størrelsen. Når det gjeld gebyr for vigsler i domstolane, vil ein einstemmig komité utsetje dette forslaget til me har fått ei ny og grundig utgreiing om dette spørsmålet. I dag er det slik at dersom ein vel å gifte seg i kyrkja, er dette i utgangspunktet ei gratisteneste på lik linje med vigsler i domstolane. Dersom ein skulle innføre gebyr for vigsler i domstolane nå, ville det innebere ei uheldig forskjellsbehandling samanlikna med vigsler i kyrkja. Det er ei kjend sak at det å utføre vigsler inneber ein betydeleg utgift for samfunnet. Særleg gjeld det vigsler utanom arbeidstid. Derfor ville det kanskje ikkje ha vore urimeleg at giftetrengande par måtte betale eit lite gebyr for ei slik teneste. Det er ei utfordring å innføre gebyr for slike tenester i domstolane nå, det ville vere vanskeleg utan å sjå det i samanheng med vigsler i kyrkja. Komiteen er kjend med at det går ein diskusjon i enkelte prosti om ei gebyrlegging av vigsler i kyrkja, sjølv om Kyrkjerådet er kritisk til dette. Komiteen meiner at likebehandling av vigsler bør vere eit berande prinsipp i trus- og livssynspolitikken når det gjeld gebyrlegging. Derfor ber komiteen om ein breiare vurdering og diskusjon av dette spørsmålet. På denne bakgrunnen vil ein einstemmig komité tilrå at dette spørsmålet blir utsett nå, og ber regjeringa om å kome tilbake til Stortinget på ein grundig og eigna måte. Når det gjeld inntektsbortfallet i 2013, vil ein kome tilbake til dette gjennom omdisponeringar i budsjettet ved eit seinare høve.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-13:
Fire av fem innbyggere eier sin egen bolig i Norge, noe som er den høyeste eierandelen i Norden og blant de høyeste i verden. Kjøp av egen bolig er den største enkeltinvesteringen vanlige folk gjør, og boligkjøp utgjør en langsiktig og kostbar investering for forbrukeren. Dette betyr at det er viktig med gode forbrukerrettigheter ved oppføring av nye boliger. Samtidig må vi passe på at vi ikke har et regelverk som er innrettet slik at det går ut over boligbyggingen. Ifølge SSB, Statistisk sentralbyrå, ble det i 2012 registrert igangsatt bygging av 30 189 boliger – et betydelig antall. Likevel bygges det for tiden ca. 10 000 boliger for lite i Norge per år. Etter vårt syn er ikke dagens garantiordning ved byggefeil verken god nok for forbrukerne eller den mest hensiktsmessige i et utbyggings- og næringsperspektiv. Bestemmelsene i bustadoppføringsloven om garanti for oppfylling av avtalen ble endret i 2010. I korte trekk ble garantitiden utvidet fra to til fem år etter overtakelse av boligen, og størrelsen på garantiene ble økt fra 5 til 10 pst. av vederlaget. Både byggenæringen og Høyre advarte den gangen mot at endringen kunne virke uheldig for næringsaktørene i byggebransjen, fordi det kan skape egenkapital- og lånevanskeligheter. Som en følge av den nye ordningen, er egenkapitalkravet til bedriftene i realiteten firedoblet, fordi garantikravene legges på hverandre med nye boligprosjekter i femårsperioden. Virkningen av dette er nå i ferd med å vise seg – i første rekke for de mindre bedriftene. Det er grunn til å frykte at mange mindre byggefirmaer ikke vil klare å stille garantier framover. Dette kan bety at firmaer må legges ned, og dette kan særlig gjelde i distriktene. Indirekte kan vi også få se konsekvenser i form av dyrere og tregere boligbygging. Kostnadene ved garantiordningen skyves altså til forbruker i form av dyrere boliger. Dersom garantiordningen hadde gitt forbruker tilstrekkelig sikkerhet, kunne vi forstå at regjeringen mener det er så viktig å opprettholde endringen i garantibestemmelsen. Men slik vi ser det, gir ikke garantiordningen – heller ikke etter at den ble skjerpet – tilstrekkelig beskyttelse. De som i første rekke sviktes, er de forbrukere som har størst behov for vern, nemlig de som opplever at boligfeilene er store. Selv om det ikke skjer ofte, hender det at vi ser feil i millionklassen. Slik forslagsstillerne ser det, bør derfor garantiordningen erstattes med en forsikringsordning. At forbruker sikres gjennom forsikringsordninger, vil ikke bli noe særnorsk, slike ordninger er kjent fra bl.a. Danmark. En forsikringsordning kan sørge for raskere og billigere boligbygging, samtidig som den kan forhindre at mindre byggefirmaer må legge ned eller ikke kan bygge i det omfang de har potensial til, og som gir forbrukerne bedre rettigheter ved feil på bolig. Fremskrittspartiet og Høyre foreslår at det snarest fremmes et lovforslag om å erstatte bostedoppføringslovens garantiordning med en forsikringsordning som sørger for et sterkere forbrukervern, samtidig som de negative konsekvensene i form av egenkapital- og lånevanskeligheter for byggenæringen, reduseres.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-13:
Som saksordføreren redegjorde for, er det snakk om en enstemmig komité, så det er ikke så store avvik. Men Høyre har noen merknader. Vi viser også til at EU i 2006 vedtok en forordning om legemiddel til barn, og at regjeringen i Meld. St. 28 varsler at den har som mål at forordningen skal innføres i norsk rett så raskt som mulig. I Høyre mener vi det er positivt at regjeringen nå signaliserer en rask implementering av pediatriforordningen, noe vi har engasjert oss for tidligere. Vi finner grunn til å vise til at det på tross av seks år med forhandlinger mellom EU og EØS, ikke synes å være noen snarlig løsning på utfordringene knyttet til hvem som skal ha den økonomiske sanksjonsmyndigheten til denne forordningen. I påvente av nasjonal juridisk implementering mener vi derfor det bør vurderes å innføre midlertidige tiltak for å vise at norske myndigheter anerkjenner intensjonen i regelverket og viktigheten av markedseksklusivitet som et nødvendig insitament for forskning og utvikling. En løsning kan være at legemidler som har gjennomført studieprogram, ikke oppføres på bytteliste/trinnpris før seks måneder etter patentutløp. Forøvrig vil jeg vise til at det i forbindelse med Høyres forslag om en langsiktig strategi for biomedisin, Dokument 8:48 S for 2010–2011, ble foreslått at det skulle legges fram en sak for Stortinget om rettstilstanden ved bytte av legemidler – biologiske legemidler spesielt – hvor saksframlegget bl.a. redegjør for hvordan regjeringen mener rettstilstanden er, og bør være, framover.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-13:
Jeg har bare noen korte kommentarer til debatten. Representanten Heggø som stilte seg tvilende til Høyres evne til å styre ansvarlig økonomisk. Høyre er en garantist for ansvarlig økonomisk politikk. Det var faktisk Høyre med Per-Kristian Foss i Finansdepartementet som la til rette for den økonomiske veksten den rød-grønne regjeringen kunne nyte da de tok over i 2005. Så vellykket var politikken at redaktøren i Dagsavisen, Arne Strand, sa at aldri har en regjering gått til et så godt dekket bord. Når Arne Strand tyr til å skryte av Høyre, da er det verd å lytte til ham. Til representanten Holmelid: Jeg skal ikke ta finansdebatten nå, den skal vi ta senere. Men jeg må kommentere angrepene hans som gjaldt kompetanse. Representanten Alf Egil Holmelid har sitt politiske virke i den byen i Norge som leverer de beste skoleresultatene. Den byen er Høyre-styrt. Jeg kan ta representanten med på en liten reise. Jeg har som lokalpolitiker i et lite industrisamfunn som heter Båtsfjord, vært med og prøvd ut Høyres modell for videregående opplæring. Vi løftet andelen Båtsfjord-ungdommer som gjennomførte videregående skole – og, president, legg merke til at vi ikke gjør som SV, at vi teller hvor mange som starter på videregående skole, vi teller hvor mange som har gjennomført – fra 50 pst. til 73 pst. Båtsfjord er et gammelt, tradisjonelt industristed, der læringskulturen ikke var god. Det gjorde vi ved å se barna i et perspektiv på 13 år. Vi så elevene. Vi erkjente at lærerne var den viktigste ressursen, vi brukte ressursene på lærerne. Lærerne fikk også en helt annen arbeidsplass, ved at man kunne følge elevene hele veien. Man brukte ressurser på rådgivning. Vi gjorde mange gode ting, og vi lyktes. Så jeg kan ta med representanten Holmelid land og strand rundt og vise til gode kompetanseprosjekt og skoleresultater. Det er slik at partiet Høyre leverer kompetanse. Partiet SV lar Kunnskapsdepartementet støve ned.