Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-12-17:
Saken gjelder forslag fra stortingsrepresentantene Hans Olav Syversen, May-Helen Molvær Grimstad, Dagfinn Høybråten og Ingebrigt S. Sørfonn om å øke sparebankenes adgang til å disponere overskudd til gaver til allmennyttige formål. En samlet komite viser til at «forslagsstillerne ber om at «Regjeringen skal fremme et forslag om endring av sparebankloven § 28 som øker sparebankenes adgang til å disponere overskudd til gaver til allmennyttige formål med ikrafttredelse senest 31. desember 2007.» Forslagsstillerne mener bl.a. økt adgang til å dele ut gaver vil motvirke den såkalte «utvanningseffekten».» En samlet komite presiserer at sparebanker er sjølstendige institusjoner, og at egenkapitalen til grunnfondsbevisbanker er sammensatt av den sjøleide kapitalen – grunnfondet – og innskutt kapital gjennom utstedelse av grunnfondsbevis. Komiteen ønsker å gjøre det klart at den såkalte utvanningseffekten er et resultat av at grunnfondsbeviseiernes kapital reduseres relativt i forhold til den sjøleide kapitalen ved at grunnfondsbeviseierne tar ut utbytte, mens den sjøleide kapitalen blir avkastningen som ikke utdeles som gaver. Flertallet, regjeringspartienes representanter, finner det derfor på sin plass å påpeke at slik regelverket er utformet i dag, vil hver ny emisjon i en situasjon der sparebanken betaler ut relativt like mye i utbytte som i årlige gaver til allmennyttige formål, føre til en varig svekkelse av den sjøleide kapitalen – grunnfondet – til sparebanken. Flertallet ønsker ikke en slik utvikling. Flertallet viser videre til at Regjeringa legger stor vekt på å sikre sparebankenes egenart samt å legge til rette for konkurransedyktige sparebanker som skal ha en reell mulighet til å bevare sin posisjon i det norske markedet. Flertallet viser til svarbrevet fra finansministeren der det står: «Departementet ønsker å finne en kombinasjon av tiltak som adresserer problemet med utvanningseffekten på en helhetlig måte, jf. at sparebankloven også skal sikre at sparebankenes egenart, og rettighetene til den eierløse kapitalen, blir ivaretatt. I den sammenheng tar en for eksempel også sikte på å vurdere Rammevilkårutvalgets forslag om å gi adgang til å opprette et reservefond uten krav på avkastning.» Flertallet støtter denne vurderingen og understreker viktigheten av å opprettholde et sterkt vern av den sjøleide kapitalen til sparebankene, slik at rettighetene til denne ivaretas i framtida. Flertallet bifaller på denne bakgrunn ikke forslaget. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre viser til at forslaget om å øke gaveadgangen for grunnfondsbankene har to sjølstendige begrunnelser: 1. å styrke frivillige lag og organisasjoner i lokalsamfunnene over hele landet2. å forsterke grunnfondsbevisene som finansieringskilde i markedet i konkurranse med aksjer og på den måten styrke mulighetene for sparebankene til å beholde grunnfondsbevis som egenkapitalinstrument. Disse medlemmene legger til grunn at økt gaveadgang vil inngå som ett av de konkrete forslag for å motvirke utvanningseffekten som departementet vil sende på høring i desember, jf. vedlagte brev fra finansministeren datert 8. november 2007. Disse medlemmene legger videre til grunn at departementet etter en høringsrunde fremmer forslag om nødvendig endring av sparebankloven, slik at det kan behandles i vårsesjonen i Stortinget. Representantene fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre foreslår at forslaget vedlegges protokollen. For Senterpartiet er det viktig at rammevilkårene for sparebanker skal gi frihet til å foreta en samfunnsmessig ønsket strukturell tilpasning, samtidig som sparebankenes egenart skal bevares, herunder at rettighetene til den sjøleide kapitalen blir ivaretatt på en god måte. Det viktigste ved sparebankenes egenart er eierformen. En sparebank er en sjøleiende institusjon, og den kan ikke og skal derfor ikke kunne kjøpes opp. Kombinasjon av dyktig ledelse, konkurrerende rammevilkår i forhold til forretningsbanker og eierformen er årsak til at sparebankene hevder seg godt som gagnlige redskaper på finansområdet. Lovregulering og tilhørende forskrifter og praksis for sparebankene er et nasjonalt anliggende. Det er en allmenn politisk erkjennelse at land rundt oss ikke presser oss for å endre sparebankenes egenart. Lovregulering av sparebankene er altså en nasjonal debatt i Norge, slik det også er innenfor Den europeiske union. Sparebankene skal fylle en annen rolle enn forretningsbankene. Bankvesenet er en nødvendig og viktig infrastruktur for privatpersoner og næringsliv. Privatkunder og SMB-bedrifter – små og mellomstore bedrifter – dekkes på en god måte av de mange sjølstendige sparebankene. Dette medvirker til en sunn konkurranse i de aller fleste delene av landet. Det er enighet i finanskomiteen om at eventuelle endringer i lovverket må innebære at ingen sparebankmodell må bli diskriminert. Det må derfor tilrettelegges for at sparebanker uten grunnfondsbevis får rammebetingelser slik at de, som i dag, kan være konkurransedyktige i markedet. Derved blir endringer i sparebankstrukturen et resultat av egen dyktighet i ledelse og drift samt egne strategiske valg.