Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-04-03:
Først vil jeg takke for lykkønskningen. Jeg håper vi får et godt samarbeid. Jeg vil først si litt om det som er den generelle praksisen for politiet ved dødsfall og savnet-saker i utlandet. Politidirektoratet har opplyst at saker med en savnet person normalt innledes ved at det inngis en savnet-melding til lokalt politi. Lokalt politi vil deretter etterlyse personen via politiets interne etterlysningsregister, hvor det også eventuelt anmodes om internasjonal etterlysning via Interpol og Schengen informasjonssystem. En internasjonal etterlysning der personen etterlyses som savnet, følges opp av Kripos, som er det nasjonale kontaktpunktet for internasjonalt politiarbeid. Og dersom Kripos mottar informasjon om at en savnet person er antatt å befinne seg i et konkret land, vil man etter anmodning fra lokalt politi be politimyndighetene i utlandet om å utføre en velferdssjekk, det vil si en undersøkelse om hvordan det står til med personen. Kripos bistår lokalt politi i saker hvor det ønskes et samarbeid mellom norsk og utenlandsk politimyndighet, og vi har også en nordisk politisambandsmann stasjonert i Islamabad, ved den norske ambassaden, som jobber med slike typer saker. Han er vårt bindeledd mot de pakistanske myndighetene når norsk og nordisk politi ber om bistand. Lokalt politi var i denne saken Oslo politidistrikt, og saken ble som utgangspunkt fulgt opp som en savnet-sak fra deres side, i tråd med det jeg nettopp har beskrevet som rutinene. I saker hvor en norsk statsborger dør i utlandet, er rutinen at utenlandsk myndighet først varsler dette til norsk utenriksstasjon, som igjen varsler til Utenriksdepartementets operative senter i Oslo. Deretter varsles Kripos, som igjen varsler lokalt politi, som vil ta kontakt med en lokal prest eller helsepersonell eller trospersoner som forestår dødsvarslingen overfor pårørende. I denne saken kom ikke informasjonen om dødsfallet fra pakistanske myndigheter, og Kripos mottok derfor heller ingen varsling om dødsfallet. Informasjonen som ble gitt i saken, ble gitt til familiens advokat fra Oslo politidistrikt i september 2018, og det var basert på en opplysning fra en fortrolig kilde. Politiet anså denne kilden som troverdig, og av hensyn til kildens sårbarhet kan det dessverre ikke gis ytterligere opplysninger om denne kilden, eller om omstendighetene rundt varselet. Når de alminnelige rutinene for varsling av dødsfall ikke synes å være fulgt i denne saken, skyldes det, etter det jeg har fått opplyst, at opplysningene om dødsfallet ikke kom gjennom de ordinære kanalene for varsling, men fra politiets fortrolige kilde. Jeg ser derfor ikke helt grunnlaget for at man skal endre på noen rutiner, men at man må være aktsom med hva slags informasjon man skal gi. Utenriksministeren har gitt sin vurdering(presidenten klubber) i spørretimen den 10. oktober 2018, og det er slik at norsk politi ikke har jurisdiksjon til å innlede etterforskningsskritt i utlandet.(Presidenten klubber igjen.) Med den informasjonen vi har, ser jeg ikke noen grunn til at vi skal gjenopprette et nytt spørsmål til UD om denne saken …(Presidenten avbryter.) (presidenten klubber) (Presidenten klubber igjen.) (Presidenten avbryter.)