Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2010-05-27:
Jeg er helt enig i de argumentene som saksordføreren brakte fram i sitt gode innlegg, herunder utgangspunktet hans, at det er mange sterke og gode grunner til å være imot heldekkende plagg, bl.a. likestilling, rettigheter i det norske samfunnet for kvinner, deres muligheter i arbeidslivet, utdanning osv., og mulighetene til å identifisere seg. Men denne holdningen har bred oppslutning i Norge, også i de muslimske miljøene – med noen få enkelte unntak. Derfor forekommer, som saksordføreren var inne på, heldekkende plagg ytterst sjelden her i landet, heldigvis, og selv vi som ferdes mye i de miljøene hvor det kunne være aktuelt – på Oslo østkant, hvor man har størst konsentrasjoner av mennesker med fremmedkulturell og muslimsk bakgrunn – ser slike plagg ytterst sjelden eller aldri. Jeg har også kanskje en litt enkel og praktisk tilnærming til dette forslaget, på samme måte som saksordføreren, at det er liten grunn til å jobbe med nye lover når det gjelder ting som kan løses på en bedre måte, nemlig ved at det er en bred holdning i Norges land om at vi skal avvise den typen plagg også i minoritetsmiljøene. Det er også grunn til å tenke over om et eventuelt lovforbud, som da rammer dem som bærer plagget, ville bidra til å oppnå den hensikten. Hvis hensikten er å hindre tvang og press og undertrykking overfor disse kvinnene, må jo inngrepene rettes mot dem som undertrykker, mot dem som presser, mot dem som tvinger dem, og der har vi lovhjemler i dag for å kunne sette inn tiltak. Jeg vil gjerne arbeide for gode støttetiltak, gode ting som kan hindre at noen utsettes for press, for undertrykking når det gjelder å bruke denne typen plagg. Men det er spørsmål om et lovforbud som kanskje vil stenge de kvinnene som eventuelt måtte bruke det, enda mer inne innenfor hjemmets fire vegger, vil være egnet. Flertallet legger vekt på at forebyggende tiltak som kan hindre eventuell tvang, sosial kontroll og undertrykking på dette feltet, når vi ligger så godt an som vi gjør på dette området her i Norge når det gjelder bruken av disse plaggene, er langt viktigere – forebyggende tiltak og samarbeid med de miljøene hvor det kan være aktuelt, og hvor mange av dem allerede har inntatt veldig klare holdninger, og også forebyggende tiltak i form av bredere integrering, inkludering, som kan hindre segregering der hvor bruken av denne typen plagg eventuelt kan utvikle seg. Integrering i den forstand vi da snakker om, er f.eks. at av alle barn i østlige bydeler i Oslo, i de kulturene hvor denne typen plagg kunne være aktuelt – i alle disse bydelene – er det nå minst 95 pst. av 4–5-åringene som er i barnehage, fordi vi har 20 timer gratis kjernetid i barnehagene. Det at jentene og familiene kommer inn der og møter det norske samfunnet i barnehagene, vil være veldig avgjørende for å forebygge at denne typen fenomener skal bre seg i Norge. Det samme gjelder en inkluderende skole. Det å jobbe for at vi ikke får flere skoler som er preget av minoritetsmiljøer med bestemt bakgrunn, men greier å bygge opp inkluderende skolemiljøer i Oslo og andre steder i landet hvor den utfordringen eksisterer, vil være avgjørende for å unngå at denne typen kulturer skal spre seg, og for å skape et felles verdigrunnlag i Norge, hvor vi står for likestilling for kvinner, kvinners rettigheter og muligheter, og hvor heldekkende plagg er til hinder for det. Fremskrittspartiet er dessverre passiv i denne brede inkluderings-/integreringspolitikken som flertallet ønsker å vise til, og som vil ha sterkest virkning for å forebygge at vi får mer av dette i Norge. Når det gjelder mulighetene for identifisering og kontroll, viser vi til det som også justisministeren sier i sitt svar, at det skal være slik identifisering, og trenger man å forbedre lovverket i den anledning, vil det skje. Når det gjelder vurderingene knyttet til menneskerettigheter og Menneskerettskonvensjonen, ser vi i svaret fra vår justisminister at de vurderingene er relativt klare. De er relativt klare og på linje med Danmarks vurderinger av Menneskerettskonvensjonen. Ofte viser Fremskrittspartiet til politikken i Danmark, men de har altså samme holdning der som det flertallet har lagt til grunn her i Stortinget. Så får vi se når dette vedtaket i Belgia eventuelt blir prøvd for Menneskerettighetsdomstolen. Men vi tror altså at den beste måten i denne omgang å forebygge og hindre noe vi alle er imot, på, er å samarbeide med disse miljøene om brede, forebyggende tiltak for at situasjonen fortsatt skal være god på dette feltet i Norge.