Børge Brende (Høyre), 2004-05-13:
Forvaltningen av rovvilt er et utfordrende tema. Det er derfor viktig at et klart flertall i komiteen nå har vist vilje til å utarbeide et bredt forlik som både ivaretar ansvaret for truede arter, landbruksnæringen, tamreindriften og hensynet til befolkningen i områder med store rovdyr. Et så bredt forlik som vi ser i dag, bidrar til å skape en nødvendig ro rundt den fremtidige forvaltningen. Jeg konstaterer at hovedlinjene i Regjeringens forslag til ny rovviltpolitikk har fått bred tilslutning. Dette gjelder spørsmålet om utforming av regioner med egne rovviltnemnder, utformingen av konkrete bestandsmål på nasjonalt og regionalt nivå, nye fellingsregimer med lisensjakt på flere arter, ny erstatningsmodell og økt vekt på lokal kunnskap knyttet til bestandsovervåkingsprogrammet. I mandatet til arbeidet med rovviltmeldingen sa Stortinget at meldingen skulle bygge på internasjonale miljøkonvensjoner. Det er derfor gjennom meldingsarbeidet gjennomført grundige juridiske vurderinger av våre internasjonale forpliktelser, bl.a. ved Universitetet i Oslo. Disse har entydige og klare konklusjoner. For Regjeringen har det derfor ikke vært et aktuelt tema om vi skal ha de ulike rovviltartene i Norge, men hvor vi skal ha dem, og i hvor store bestander for å bidra til å sikre overlevelsen. For Regjeringen er det viktig at flertallet i komiteen igjen uomtvistelig slår fast vårt felles ansvar for å bevare alle deler av det biologiske mangfoldet, også de artene som enkelte vil mene er brysomme. Ville planter og dyr er en del av vår felles naturarv, og sikring av det biologiske mangfoldet er en forutsetning for en bærekraftig utvikling. Det er ikke tvil om at spørsmålet om forvaltningsområde for ynglende ulv har skapt engasjement. Grensene er med komiteens merknader blitt noe endret i forhold til Regjeringens forslag. Det nye forvaltningsområdet berører likevel fortsatt relativt få bruk med sau og beitedyr, og det berører ikke tamreinområder. Fra Regjeringens side var det viktig å avgrense forvaltningsområdet for ynglende ulv, slik at det kunne settes inn en mer målrettet innsats i forhold til de sauebruk som årlig opplever dyrelidelser som følge av skader fra ulv. Med det nye forvaltningsområdet som komiteen har definert, er dette viktige målet for Regjeringen fortsatt mulig å gjennomføre. Komiteen har også gitt sin tilslutning til Regjeringens forslag om en mer regional forvaltning av rovviltarter. I stedet for Regjeringens forslag om seks nye forvaltningsregioner har flertallet i komiteen lagt til grunn åtte nye regioner basert på dagens fylkesgrenser. Disse vil bli fulgt opp. Videre støtter komiteen enstemmig Regjeringens forslag om en egen nemnd i hver region som får ansvaret for det samlede virkemiddelapparatet til skadefelling, kvotejakt, lisensjakt og forebyggende og konfliktdempende tiltak. Komiteen støtter også enstemmig Regjeringens forslag om at nemndene får ansvaret for å delegere myndighet til uttak av skadedyr til den enkelte kommune i enkeltstående tilfeller. For å sikre bestandenes overlevelse samtidig som forvaltningen kan delegeres til et regionalt nivå, er det viktig at det settes minimumsmål for hver rovviltart i hver region, og at dette praktiseres slik at nemndene i utgangspunktet bare har myndighet så lenge uttak ikke går under de mål som er satt. Dette prinsippet har hele komiteen sluttet seg til. Jeg vil raskt følge opp ønsket fra flertallet i komiteen om fordeling av de nasjonale målene for antall ynglinger på nye regioner. Jeg konstaterer at et flertall i komiteen ønsker økt satsing på forebyggende og konfliktdempende tiltak. Dette gjelder både tiltak for å forebygge tap av beitedyr, informasjonsarbeid og kunnskapsoppbygging knyttet til frykt for ulv og bjørn. Videre har jeg merket meg at et flertall i komiteen ønsker en egen pott med økte bevilgninger til rovviltkommuner for å sikre en bedre lokal forankring og medvirkning. Rovviltpolitikken skaper alltid stort engasjement og fører til sterke meningsytringer. Jeg håper at det brede forliket som nå er inngått, kan gi den nødvendige ro om hovedlinjene i politikken.