Michael Momyr (Høyre), 2008-06-06:
Jeg er meget skuffet og forundret over flertallet i denne saken. Regjeringen og stortingsflertallet svekker norske forskningsinstitutters posisjon i den internasjonale konkurransen om forskningsoppdrag gjennom sin holdning i saken. Hele saken har sitt utgangspunkt i Frostating lagmannsretts kjennelse fra 2007, som fastslår at forskningsstiftelsen SINTEF og fire datterselskaper har skatteplikt. Denne dommen opphever dermed 50 års ligningspraksis som tilsier at forskningsinstituttene i Norge ikke skal skattlegges. Denne ligningspraksisen bygger på det faktum at forskningsinstitutter har formålsparagrafer som klart formulerer at det er ideell virksomhet. Det er heller slik at den norske forskningsinstituttsektoren har inngått en slags samfunnskontrakt med staten, og det omtales i forskningsmeldingen. Forskningsinstituttene har som oppgave å være et virkemiddel for næringsutvikling og bidra til at kunnskapsgrunnlaget øker. På denne bakgrunn har forskningsinstituttene blitt ansett som allmennyttige. Et generelt skattekrav for slike institutter vil derfor utelukkende ha som konsekvens at det blir mindre midler til forskning og innovasjon. SINTEF er den klart største norske aktøren i EUs forskningsprogram. I mer enn 320 prosjekter har SINTEF fått støtte gjennom EUs 5., 6. og 7. rammeprogram. EU opererer med tre ulike definisjoner: universiteter, ikke-kommersielle institutter og kommersielle virksomheter. Ikke-kommersielle institutter får inntil 75 pst. EU-finansiering for prosjekter tilknyttet EUs rammeprogrammer. Kommersielle virksomheter får inntil 50 pst. Med en reduksjon til 50 pst. vil deltakelse i mange EU-prosjekter ikke være mulig. Det vil være skadelig for Norge og norsk forskning dersom SINTEF og andre forskningsinstitutter klassifiseres som kommersiell virksomhet. Det synes klart for meg at flertallet i komiteen legger til grunn at SINTEF har erverv som formål og dermed driver kommersiell virksomhet. Dette synet er i strid med det som står i forskningsmeldingen, og det er her det store problemet oppstår. Jeg er sterkt uenig i at SINTEF har erverv som formål og skattemessig skal likestilles med andre kommersielle virksomheter. SINTEF er en ideell og samfunnsnyttig virksomhet som driver forskning til beste for samfunnet. SINTEF har ingen eiere som tar ut utbytte, og overskuddet fra forskningsvirksomheten går til investeringer i laboratorier, annet vitenskapelig utstyr og kunnskapsutvikling. Det vil få store konsekvenser dersom myndighetene ser på forskningsinstituttene som kommersielle virksomheter. Dette vil kunne skade norsk deltakelse i EUs forskningsprogrammer, der SINTEF har en særstilling. I brevet fra finansministeren framgår det at man godtar rettens syn om at SINTEF har erverv som formål, men at dette likevel ikke vil være avgjørende for om EU skal betrakte SINTEF som en «non-profit research organisation», som det står. Det er her jeg synes det blir krevende å følge statsrådens resonnement. Hvordan kan norske myndigheter i sin kommunikasjon med EU hevde at man på den ene siden er en kommersiell aktør og samtidig en non-profit-organisasjon? Det er naturlig at regjeringspartienes talsmenn klargjør Regjeringens syn på dette. Så langt har jeg ikke sagt noe om det faktum at SINTEF her får 30 mill. kr mindre å bruke til investeringer i forskning og utvikling. Det ville vært kjærkomne midler etter årene med hvileskjær innen forskning.