trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-03-08:
La meg først få lov til å benytte anledningen til å gratulere alle kvinner med dagen. Dette er en dag der vi har en stor mulighet til å fokusere på nettopp likestillingskampen. For veldig mange i Norge er ikke denne kampen over, og det er ingen tvil om at altfor mange innvandrerkvinner i Norge opplever tvangsekteskap og negativ sosial kontroll. Det er mange positive sider ved at Norge er et land med innvandrere, og heldigvis er det slik at de aller fleste innvandrere i Norge er i jobb, er integrert og bidrar i det norske samfunnet. Men når vi skal snakke om innvandrere og innvandring og om situasjonen i Norge i dag, er det viktig å være tydelig på hva som går bra, samtidig som det er akkurat like viktig å være tydelig på hva som ikke går bra, og som vi i fellesskap absolutt bør gjøre noe med. Dersom vi ikke er tydelig på hvilke krav og forventninger det norske samfunnet stiller til sine innbyggere, også til innvandrere, tar vi rett og slett ikke folk på alvor. Jeg tror at folk setter pris på å bli tatt på alvor og bli møtt med respekt. Det å stille krav er akkurat det. Det å unnlate å snakke om problemene er ikke det. Alle som bor i Norge, skal delta i fellesskapet, og alle skal ha lik mulighet til å delta. Regjeringen ønsker derfor å unngå at større grupper av innbyggerne står på utsiden av samfunnet, et samfunn der de fleste deltar i arbeidslivet, og der storsamfunnet bidrar til å opprettholde et samfunn med høy tillit. Dette kommer oss alle sammen til gode. Innvandrere som bor og lever i Norge, skal jobbe, de skal bli skattebetalere, de skal lære seg norsk, og de skal ellers også bli deltakende samfunnsborgere. En streng og rettferdig innvandringspolitikk og en integreringspolitikk som legger til rette for at de som får opphold i Norge raskt kan bidra ved å komme ut i arbeid, studere e.l., er den beste løsningen. Ved å stille krav om egeninnsats, satse på rask bosetting av dem som kommer som flyktninger, og målrette kvalifisering til arbeidslivet for nyankomne innvandrere bidrar nettopp regjeringen til at innvandrere og deres barn lykkes bedre i det norske samfunn.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-03-08:
Denne regjeringen har levert en hel masse forslag til tiltak for integrering. Jeg prøvde å åpne med at det er masse positivt i dette. Jeg mener at begge sidene skal få oppmerksomhet. Jeg registrerer at representanten Raja selv i 2015 påpekte store utfordringer. Representanten Raja sa i et intervju i 2015 at vi da hadde 100 000 fattige barn i Norge. Han fryktet at veldig «mange av dem kommer til å ende opp som kriminelle, sosiale tapere og bli en belastning for seg selv og samfunnet», og derfor måtte vi sette inn noe der. Representanten Raja sa faktisk også at han var skremt over at han syntes at dagens ungdomsopprør ikke handler om frihet, men nærmest det motsatte. Vi har store utfordringer, og jeg registrerer at representanten Raja også er veldig opptatt av – og har vært veldig opptatt av – de store utfordringene som vi har for at vi i størst mulig grad skal lykkes med integrering.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2017-03-08:
Det er veldig interessant, for senest den siste uken har det vært følgende oppslag i norsk presse: Multikulturalismen som ledesnor for norsk integreringspolitikk er begravd for godt – da med henvisning til Brochmann-utvalgets siste utredning. Representanten Bård Vegar Solhjell fra SV sier klart og tydelig at «multikulturalismen er stein død». Nå vil han utfordre resten av venstresiden til å innse det samme, at «Ap og SV og resten av venstresiden skal ta inn over seg at ideen om multikulturalismen er stein død». Og videre: «Det er en feilaktig idé at det er heldig med flere kulturer som ligger side ved side», sier Solhjell. Han viser faktisk også til tankesmien Agendas integreringsutvalg som framhever viktigheten av et sett med felles verdier og en felles kultur. I dette utvalget satt også Venstre. Jeg registrerer også at i 2005 sa representanten Abid Q. Raja at kultur skal ikke være ledende på noen slags måte for de vedtak politikerne gjør.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
«Vi er i en situasjon der den teknologiske utviklingen går svært raskt. Så å si hele samfunnet påvirkes, og arbeidsoppgaver endres fort. Derfor trenger vi flere IKT-arbeidere, på alle utdanningsnivå. Hvorfor avspeiles ikke dette i regjeringens utdanningspolitikk ved at det opprettes flere studieplasser og fagskoleplasser?»
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Statsråden viser selv til DAMVAD-rapporten som kom i 2014. Den hadde egentlig en ganske nedslående analyse, og den var ganske tydelig på at det er betydelig økt behov for IKT-personell framover. Dagens tilbud innen IKT-utdannelse for studenter vil bety at det blir et større gap mellom tilbud og etterspørsel enn det allerede er. Hvis ikke vi gjør noe, vil vi gå glipp av et stort verdiskapingspotensial, og vi vil risikere en mengde katastrofalt dårlig ledede IKT-prosjekter. Av de studieplassene som nå er nevnt, har de aller fleste – det ble nevnt noen hundre – kommet til i budsjettforliket i Stortinget. Det har ikke vært regjeringens plan å opprette flere studieplasser i noen særlig grad. Statsråden har argumentert mot det fra denne talerstolen tidligere. Spørsmålet er da: Hvorfor er det sånn?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Det gikk ikke til IKT-utdanning spesifikt, men til realfag spesifikt. Statsminister Erna Solberg har poengtert dette ganske ofte, at vi står overfor krevende oppgaver. Samfunnet kommer til å endre seg raskt, digitale endringer kommer til å berøre nesten alle yrkesgrupper, og vi er nødt til å tenke helt annerledes i arbeidslivet. Mener statsråden at det er opp til universitetene og høyskolene å forberede seg på den virkeligheten, eventuelt at et stortingsflertall skal endre regjeringens politikk, når både statsministeren og Torbjørn Røe Isaksen er fullstendig klar over at er det noe vi virkelig trenger å gjøre i utdanningspolitikken vår, er det å gire om hele systemet slik at vi er forberedt på den digitale utviklingen som kommer? Eller mener statsråden at her får vi se hvem som tar det på alvor, og så får det skje det som skjer – at regjeringen vil ikke ta noe lederskap?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og sosialministeren: «Sysselsettingen blant unge var i 2016 den laveste på over 20 år. Andelen unge uføre har økt sterkt de siste årene. Er statsråden fornøyd med egen innsats?»
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Det var en lang opplisting av ulike tiltak, men faktum gjenstår. Jeg fikk i hylla mi i går Navs dokument Arbeid og velferd nr. 1 2017. Der står det: «For aldersgruppen 15–24 år falt sysselsettingen med 9 000 personer, mens arbeidsledigheten steg med 2 000.» Så husker vi at da statsrådens parti, Høyre, var i opposisjon, var det ikke grense for hvor sterk lut man skulle bruke, og hvor viktig det var å fjerne utenforskap. Å være arbeidsledig er å være i utenforskap. Med all den opplistingen er tallene slik de er. Hva sier statsråden til at hennes regjering har de svakeste tallene for dette på flere tiår?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Nå har denne regjeringen holdt på i 3,5 år, og tallene har gått feil vei hele tiden når det gjelder det vi diskuterer. I Østfold sier tallene at vi har over 1 300 mellom 19 år og 30 år som er helt ledige. I Rogaland er tallet over 3 300 i henhold til de tallene jeg har fra Nav, altså til sammen omkring 4 600 helt ledige mellom 19 år og 30 år. Så kan man lure på – når det gjelder den satsingen man nå kommer med, skulle dette vært gjort fra dag én, man skulle fortsatt den satsingen de rød-grønne hadde. Men det som er gjort, er å satse aller, aller mest på skattekutt til dem som har aller, aller mest fra før. Vil statsråden og Høyre fortsette med skattekutt til dem som har mest fra før, eller forstår statsråden og Høyre at de nå heller må gjøre noe som faktisk virker for å få opp sysselsettingsandelen blant ungdom?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til ministeren for samordning av EØS-saker og forholdet til EU: «I Europautvalgsmøtet den 30. november 2016 orienterte statsråd Aspaker om de foreløpige analysene av følgene for Norge av at Storbritannia går ut av EU og EØS-avtalene, hvor det heter at det er viktig å unngå en situasjon der Norge står uten overgangsordninger eller permanente avtaler, mens EU og Storbritannia har slike. Det er derfor i Norges interesse å bli inkludert i diskusjoner om felles løsninger mellom EU og Storbritannia i spørsmål som berører det indre marked. Hva har regjeringen gjort for å sikre at Norge inkluderes i forhandlingene?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Takk for svaret. Det neste spørsmålet er: Hvilke problemstillinger, eller hvilke norske synspunkter, fremmer man i disse kontaktene, og hva vil man gjøre, når nå forhandlingene kommer i gang? Vi ble orientert i møtet 30. november om synspunktene på hva slags handelsforbindelser Norge har ambisjoner om i forholdet til Storbritannia. Det føler jeg fikk tilslutning i Europautvalget. Regjeringen har nedsatt en arbeidsgruppe som går igjennom alle departementer for å se på ulike problemstillinger. Det gjelder jo ikke bare handel, det gjelder forskning, det gjelder samferdsel, det gjelder finansielle tjenester, det gjelder justissamarbeidet, og det gjelder ikke minst norske borgeres rettigheter. Når vil regjeringen konsultere Stortinget om de standpunktene vi har på disse områdene, f.eks. det som er veldig framme i debatten i Storbritannia nå: Hvilke rettigheter skal EU-borgere ha i Storbritannia og briter ha i EU-land?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Men spørsmålet er: Hva mener regjeringen? Skal de britene som nå bor og arbeider eller studerer – eller hva de nå gjør – i Norge, få bli, eller skal de behandles som tredjelandsborgere og vurderes ut fra det? Hvis de skal få bli, hvilke betingelser skal de bli på? Skal de beholde rettighetene sine? Det må regjeringen gjøre seg opp en mening om, etter mitt skjønn i konsultasjon med Stortinget. Spørsmålet er: Har regjeringen gjort seg opp en mening? Når vil regjeringen konsultere Stortinget om dette og alle de andre spørsmålene?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-03-08:
Når Storbritannia forlater EU, vil landet også forlate EØS-samarbeidet, og det vil måtte etableres et nytt avtalegrunnlag for samarbeidet mellom Norge og Storbritannia. I første omgang vil Storbritannia og EU forhandle om britenes utmeldelse av EU. Norge er ikke part i de kommende forhandlingene, som i henhold til artikkel 50 i traktaten om Den europeiske union vil være mellom EU og Storbritannia. Norge blir imidlertid direkte berørt av utmeldingsforhandlingene fordi vi gjennom EØS-avtalen er en del av det felles europeiske indre markedet. Det framtidige bilaterale avtaleforholdet mellom Norge og Storbritannia vil altså følge av forhandlinger oss imellom. Vi er i nær kontakt med Storbritannia, EU-institusjonene og sentrale EU-land om prosessene forbundet med Storbritannias uttreden av EU – både for å lytte til deres vurderinger og for å understreke Norges spesielle posisjon og behov. Statsministeren og en rekke av regjeringens øvrige medlemmer har allerede hatt viktige samtaler med sine respektive kolleger, og ytterligere møter er berammet i nær framtid. Jeg vil gjerne forsikre representanten Hansen om at vi tar opp brexit og betydningen for Norge i alle våre samtaler. Et fortsatt velfungerende EØS-samarbeid etter britisk uttreden vurderes også som viktig for EU-siden. Vi er derfor enige om å ha tett dialog under forhandlingene, noe som ble understreket av EUs forhandlingsleder, Michel Barnier, da han på regjeringens invitasjon var i Oslo 25. januar. Jeg tror ikke noe annet land har hatt så tett kontakt med Storbritannia, og heller ikke med EU-siden, som Norge har hatt i tiden som har gått siden folkeavstemningen om brexit. Denne kontakten fortsetter vi med også i framtiden.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-03-08:
Det er et veldig godt og presist formulert spørsmål fra representanten Hansen. Da Michel Barnier var her, redegjorde han for EU-sidens tre hovedprioriteringer i de kommende forhandlingene. Den første handler om utmeldingen, selve prosessen, prioritet nummer to er borgernes rettigheter, akkurat som representanten Hansen beskriver. Fra norsk side er det akkurat like viktig å løfte det spørsmålet opp: Hvilke rettigheter og hvilke avtaler skal gjelde etter at Storbritannia har forlatt unionen – opparbeidede rettigheter, pensjon, trygdeytelser – hvordan skal vi ivareta interessene til de norske borgerne som er i Storbritannia? Det er et tjuetalls tusen. Det blir prioritet nummer én for oss. Vi har en intensjon om å være så tett på de ordningene som kommer mellom EU og Storbritannia, at det skal være en fleksibel og sømløs ordning også for norske borgere.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2017-03-08:
Brexit-prosessen, sett både fra EU, fra Storbritannia og fra oss som tredjeland, er en prosess som hver dag synliggjør hvor komplisert denne prosessen er. Hver dag får vi større forståelse for hvor tett og integrert samarbeidet i Europa har vært. Hver dag får vi nye eksempler på hva slags utfordringer vi står overfor når Storbritannia skal forlate unionen. Fra norsk side har vi sagt at det vil være en veldig gunstig inngang for oss å være så tett på forhandlingene som mulig, slik at vi kan være en del av eventuelle overgangsordninger, men også en del av de ordningene som kan framforhandles mellom EU og Storbritannia. Vi ser samme ambisjon i EU og i Storbritannia om å ivareta borgernes rettigheter. Derfor har vi sagt hittil at vi vil være så tett på de prosessene som mulig for å ivareta norske borgeres interesser.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
«Fra 2014 har det vært en dobling av volds- og trusselhendelser mot ansatte i norske fengsel. For kort tid siden ble en innsatt drept. Fagforeningene har lenge levert bekymringsmeldinger. I Aftenposten kunne vi lese at justisministeren understrekte at han ikke har noen indikasjoner på nedgang i bemanningen de siste årene. Han sa videre: «Det er krav til effektivisering her som på alle andre områder. De kravene vil aldri kompromisse med sikkerheten i norske fengsel». Står statsråden fortsatt for disse uttalelsene?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Da regner jeg også med at de vil ta de rapportene på alvor og handle i tråd med det de sier. Arbeiderpartiet har pekt på bekymringene flere ganger, mens regjeringa ikke engang i budsjettet for 2016 omtalte volds- og trusselhendelser – altså 1 048 i 2016. «Å si at det er for tidlig å si at økningene i vold og trusler har sammenheng med ressurstilgang, er naivt og blåøyd. Nå trenger vi at politikere, KDI og ledere åpner øynene og handler så vi alle kan gå på jobb og føle oss trygge på at vi kommer hjem like hele og at innsatte er godt ivaretatt!» Dette skrev fengselsbetjent i kriminalomsorgen Frode G. Hermansen i Aftenposten 4. mars. Mener statsråden at fengselsbetjenten ikke vet hva han snakker om? Og hva vil regjeringa gjøre for å sikre at ansatte i norske fengsler ikke må føle seg utrygge på jobb?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Jeg registrerer at statsråden ikke er villig til å lytte til det som ansatte sier. Det var ansatte i fengselsomsorgen jeg refererte til. Vi er også kjent med at det har vært sendt bekymringsmeldinger fra ansatte til kriminalomsorgen i flere omganger. Vi i Arbeiderpartiet har stilt spørsmål ved de siste års budsjetter knyttet til voldsøkningen, og vi har hørt det samme svaret hver eneste gang: Vi følger nøye med. Så opplever vi at det ikke engang foreligger rapportering av konsekvensene av de kuttene som regjeringa har gjort i kriminalomsorgen, og det er det Arbeiderpartiet etterspør. Hvilke konsekvenser mener statsråden kuttene har gitt, og kan han garantere at de kuttene ikke er knyttet til volds- og trusselhendelser, som har økt i antall?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til justis- og beredskapsministeren: «Det kom som en stor overraskelse for politiet og Politihøgskolen da den var oppført på regjeringens liste over videre arbeid med utlokalisering av statlige arbeidsplasser. Skolen har bygd opp en distriktspolitisk profil med avdelinger i Bodø, Stavern og Kongsvinger, i tillegg til hovedbasen i Oslo. Når regjeringen nå vil utrede en utlokalisering av skolen, skaper det stor usikkerhet om skolens framtid og strategier. Hva er regjeringens begrunnelse for å starte et arbeid med å utrede omlokalisering av Politihøgskolen?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Jeg takker for svaret. Det er nettopp spredning av kompetanse som Politihøgskolen er flinke på. De har bygd opp satellitter i Stavern, Kongsvinger og Bodø, som er blitt store enheter etter hvert, og de har da skolen i Oslo. Noe av fordelen med den modellen er den store kompetansen som det er tilgang på i Oslo, med forelesere/lærere fra store politivirksomheter som Oslo politidistrikt, Økokrim, Kripos, PST osv. Man har tilgang på det, og man har erfaringer fra det mest sammensatte kriminalitetsbildet i landet, som man har i Oslo-området, og som politihøgskolestudentene får ta del i. Så den kompetansen som bygges opp i politihøgskolemiljøet i Oslo, spres via satellittene og via at studentene etter hvert skal ut i praksis i hele landet – den spres nettopp ut i hele landet. Det er altså mange gode grunner, når det gjelder å bygge kompetanse og å spre kompetanse, til å ha Politihøgskolen i Oslo. Så jeg savner en mer presis begrunnelse for denne saken, og ikke bare generelt om arbeidsplasser i landet.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2017-03-08:
Takk også for tilleggssvaret. Jeg er jo glad for at statsråden sier at han tar poengene på alvor, og at det vil komme fram i utredningen. Det som er min bekymring, er at man setter i gang en så stor prosess, for dette skaper jo mye usikkerhet og en ustabilitet i et miljø som er veldig viktig for oss, politihøgskolemiljøet. Det er over 400 med deltidsansatte som jobber der, og rundt 2 000 studenter, som er på skolen i Oslo. Så det skaper jo en stor usikkerhet. Man kan jo ikke bare ta noe ut av lufta og sette det inn i en sånn sammenheng, som vil være dramatisk for dem i lang tid, og derfor mener jeg at det bak beslutningen om å føre dem om på listen burde ligge en klar tankegang. Jeg begynner å lure fælt når jeg ser at Elvestuen, altså en representant fra Venstre, som samarbeider med regjeringen om denne planen, var ute i en lokalavis i Groruddalen og sa at Politihøgskolen skal ligge i Groruddalen. Så er slike alternativer også med i vurderingen?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-03:
På vegner av representanten Kirsti Bergstø og meg sjølv vil eg setje fram eit representantforslag om ein samordna og offensiv strategi for vidare utvikling av Nord-Noreg.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2017-05-03:
Det er ei sjokkerande sak som har kome opp, som vi har fått vite om i dag, som helseministeren blei informert om for ei veke sidan, og som han framleis påstår han ikkje har oversikt over. Vi snakkar her ikkje berre om at nokon har hatt tilgang frå utlandet – dei har hatt tilgang og har kunna ta ut opplysningar utan at det har vore mogleg å spore det. Og dei har kunna gi tilgang til andre personar igjen, utan at det har kunna bli spora. Vi må nesten gå ut frå at informasjon om over ein tredjedel av Noregs befolkning har hamna på avvegar. Berre for å illustrere med eit lite eksempel kor alvorleg dette er: Lat meg nemne helseopplysningar om abort, som kan kome ut, og kva trussel det kan bli for kvinner i minoritetsmiljø. Kan ein førestille seg andre saker – psykiske lidingar, sjølvmord osv.? Dette har hamna på avvegar, ut av landet. Noreg er verst i Europa når det gjeld sikkerheit. Og dette er forhold som statsråden har stått her i salen og garantert sikkerheita for. Korleis kan Noregs befolkning ha tillit til ministeren etter dette?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
På Arbeiderpartiets landsmøte for snart 14 dager siden varslet vi at vi mener at Norge skal ha som mål å bli best i Europa på e-helse innen 2025, fordi riktig bruk av digitale verktøy kan bedre pasientsikkerheten, øke arbeidsgleden til våre flotte helsearbeidere og ikke minst bidra med nye våpen i kampen mot alvorlige sykdommer. Men vi varslet samtidig at det er en visjon og et mål det ikke er mulig å nå uten at ambisjonsnivået jekkes kraftig opp, for Norge har gode muligheter til å lykkes, og flere helseregioner har allerede gjort mye bra som nå åpner for større samhandling mellom pasient og sykehus enn tidligere. Men regionene har valgt ulike strategier. Det ser ut til å være enighet om at det er pasientene på Vestlandet og i Nord-Norge som så langt har kommet best ut. Der har de i stor grad valgt å utvikle denne digitale grunnmuren i sykehusene i egen regi, med egne ansatte. Her på Østlandet går man motsatt vei. Her har landets største helseregion valgt å konkurranseutsette driften av disse systemene til et utenlandsk selskap, og det ble gjort i fjor. Denne bestemmelsen og avtalen, som jeg forstår at også departementet ved statsråd Bent Høie har vært inne i på et tidspunkt, settes det nå store spørsmålstegn ved. I dag melder NRK at 110 utenlandske IT-arbeidere kan ha hatt full tilgang og utvidede rettigheter til datasystemet som også handler om pasientdata i Helse Sør-Øst. Dette er – hvis man skal ha som mål å bli best i Europa på e-helse – svært foruroligende opplysninger. Spørsmålet mitt til helseministeren er derfor: Kan helseministeren som øverste ansvarlige nå garantere pasientene i vår største helseregion at ikke IT-arbeidere i Bulgaria, Malaysia eller i andre land har mulighet til å komme inn og se på pasientopplysningene deres?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Jeg hører at regjeringen nå varsler at de skal se på saken på nytt, og det bringer meg over til en annen dimensjon rundt spørsmålet om hvordan vi kan bli best i Europa. Det handler om å ha både politiske ledere og et embetsverk som har nok teknologisk forståelse til å stille de riktige spørsmålene i tide. Og selv om det er riktig at dette er et avtaleverk som tilligger styret i Helse Sør-Øst, er det ikke bra nok at regjeringen først når det på nytt blir satt spørsmålstegn ved dette gjennom mediene, varsler Stortinget om at nå skal man se på saken på nytt. Det vi trenger, er økt teknologisk og digital kompetanse og forståelse på en lang rekke nivåer, også i helsetjenesten. Jeg har lyst til å stille spørsmålet til helseministeren: Hvordan har han sikret at hans politiske ledelse og hans toppembetsverk, som tar stilling og får informasjon om disse sakene løpende, har nok teknologisk kompetanse til å ivareta de hensynene vi er på jakt etter her?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
«Regjeringen har brukt uforholdsmessig mye tid, ressurser og verdifull kompetanse på å foreslå, utrede og innføre systemer som ikke gir eldre et bedre tilbud. Det kan synes som om regjeringen hovedsakelig har brukt tiden sin på skrivebordsreformer. Først nå hører vi statsråden snakke om at han skal lytte til kommunene gjennom innspill til en reform som ennå ikke har hørt startskuddet. Mener statsråden han driver god eldrepolitikk når han stadig går på tvers av faglige råd, kommuners innspill og eldres ønsker?»
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Det som er bra med både svaret fra statsråden og den politiske debatten om eldreomsorg, er at det ser ut til å være enighet om et par forhold. En lang rekke av disse forslagene som statsråden her henviser til, har helt tverrpolitisk tilslutning, noe som bygger på planverk fra forrige periode, og som har fått enstemmig oppslutning her i Stortinget. Det er veldig bra. Det andre som det ser ut til at både Arbeiderpartiet og Høyre har oppdaget med årene, er hvor systematisk forskjell det er på kvaliteten mellom kommuner som i utgangspunktet har ganske like forutsetninger for å levere god eldreomsorg, og at det ikke ser ut til å være noe en-til-en-svar når det gjelder f.eks. ressursinnsats kontra opplevd kvalitet. Derfor tok vi til orde for å gjøre noe med dette allerede for to år siden, men erkjente at vi fra Stortingets side ikke kan igangsette arbeidet med en stor eldrehelsereform. Det er det regjeringen som må gjøre. Derfor er det grunn til på nytt å stille spørsmål om hvorfor det nå helt på slutten av denne perioden igangsettes et arbeid som er i tråd med det Arbeiderpartiet tenker.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2017-05-03:
Det var mye bra i det svaret, men det er helt nytt for meg at det er disse programmene for lederutvikling, som for øvrig er veldig bra, som har stoppet regjeringen med å sette i gang arbeidet for bedre eldrehelse i løpet av de siste fire årene. Jeg mener vel også at hvis man ser tilbake på tidsbruken til Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen, gikk den f.eks. til et stort lovarbeid hvor man fikk igjennom i Stortinget at man som pleietrengende pasient på sine eldre dager skulle ha rett til sykehjemsplass. Problemet var bare at man allerede hadde en rett til sykehjemsplass, og hele lovarbeidet ble sterkt kritisert i en omfattende høringsrunde. Når man i tillegg har brukt masse tid, penger og ressurser på å utrede ulike varianter for statliggjøring av eldreomsorgen, noe som knapt en eneste kommune har vært interessert i å være med på, så har man – med all respekt – også brukt tiden på mye som ikke har vært veldig pasientrettet eller bedre for norsk eldreomsorg. Jeg står fast ved det. Mener statsråden at tidsbruken har vært riktig?
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Først til det overordnede bildet. Det er veldig gledelig at også Arbeiderpartiet nå er ambisiøse når det gjelder Norges muligheter på e-helseområdet. Da jeg overtok som helseminister, fikk jeg utarbeidet tre rapporter om statusen på det tidspunktet, og det var ganske nedslående. Derfor har det vært viktig å sikre de grunnleggende forutsetningene for å ta i bruk nye og mer moderne e-helseløsninger, som å investere i den grunnleggende infrastrukturen, som å få på plass et lovverk som faktisk gjør moderne løsninger lovlige, som ikke var lovlige før, og sikre nasjonal styring gjennom etablering av et e-helsedirektorat – tre helt vesentlige områder som gjorde at Norge hang bakpå i denne utviklingen, og der vi nå er i ferd med å se en helt annen utvikling. Når det gjelder den konkrete saken i Helse Sør-Øst, har jeg svart Stortinget på spørsmål knyttet til det tidligere. Saken i NRK i dag omhandler den transformasjonsfasen som en nå er inne i, og der er det motstridende opplysninger som gis fra Helse Sør-Øst, og i det som framkom i NRK-saken. Jeg kommer derfor til å be om å få en ytterligere grundig redegjørelse fra Helse Sør-Øst om de påstandene som kom fram i NRKs sak. Det er en helt klar forutsetning i saken fra Helse Sør-Østs styre at forhold knyttet til personvern og pasientsikkerhet, sikkerhet rundt pasientenes opplysninger, skal være ivaretatt. Det er styret i Helse Sør-Øst som har ansvaret for å ta denne typen beslutninger. Beslutningen som ble tatt i foretaksmøtet av meg, var knyttet til et spørsmål om økonomiske forhold rundt avtalen og ikke innholdet i selve avtalen eller gjennomføringen av den.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Når det gjelder den politiske ledelsen, skal jeg ikke gi noen dom over vår teknologiske kompetanse. Jeg tror at enhver politisk ledelse er helt avhengig av at den konkrete fagkompetansen på de ulike områdene først og fremst skal ivaretas av embetsverket. Som sagt har vi gjort én grunnleggende viktig endring, og det er å opprette et eget e-helse-direktorat for å bygge opp et nasjonalt miljø som har den fremste kompetansen på dette området, om både styring og ledelse. Samtidig har vi gjort omorganiseringer i Helsedepartementet direkte og opprettet en egen avdeling med en egen ekspedisjonssjef for dette området, nettopp for å styrke Helsedepartementets egen mulighet til å styre dette feltet.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
For det første er det slik at det er styret i Helse Sør-Øst som har ansvar for å foreta den type vurderinger. Det er også de som har ansvar for å vurdere om denne type tjenester skal gjennomføres i egen regi, av Sykehuspartner eller av andre private underleverandører. Det er ikke gitt noen politiske føringer overfor Helse Sør-Øst knyttet til valg av løsning. De har sitt oppdrag og må bruke samfunnets ressurser som er stilt til disposisjon til helse, på en best mulig måte, og der det er helt klart at det som prioriteres, er pasientbehandling, forskning og utvikling og å lage et grunnlag for god behandling videre. Så er det slik at svarene – som også er videreformidlet til representanten – på de spørsmålene som var stilt, handler om de forsikringene som er gitt av Helse Sør-Øst når det gjelder hvilke sikkerhetsbarrierer som skal bygges opp, og eventuelt overføring av ansvar.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Når det gjelder de konkrete opplysningene som framkom i NRKs sak i dag, må jeg be om å få komme tilbake igjen og eventuelt svare etter at jeg har fått en nærmere redegjørelse fra Helse Sør-Øst om den situasjonen som denne saken omhandler, som er selve transformasjonsfasen som vi nå er inne i – om det er Helse Sør-Østs uttalelser i dag som er korrekte, eller om det er det som NRK hevder at de kan dokumentere. Når det gjelder den permanente situasjonen, har Helse Sør-Øst forsikret meg om at de som jobber i dette selskapet, ikke skal ha samme type tilgang som de som jobber i Sykehuspartner og jobber med de samme forholdene, i dag har, at det skal gjennomføres sårbarhets- og sikkerhetsvurderinger i forkant av overføring, og at det også skal bygges opp en rekke sikkerhetsbarrierer hvis og når ulike tjenester skal utføres fra utlandet, bl.a. kryptering. Det er forhold som skal bygge opp nettopp den type barrierer, og det er norsk lov som skal gjelde.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Jeg kan ikke trekke den typen bastante konklusjoner som representanten gjør, på bakgrunn av saken i NRK i dag. Jeg har behov for å få en grundig redegjørelse, også fra Helse Sør-Øst, siden det er ganske motstridende opplysninger som i dag gis fra Helse Sør-Øst, og det som framkommer i NRK. Helse Sør-Øst hevder bl.a. at tilgangen som er gitt, er en midlertidig tilgang i en begrenset periode for tolv ansatte i HPE for opplæring, at denne tilgangen ble gitt via leverandørportalen og begrenser seg til en definert periode, at denne tilgangen ble lukket den 27. april, da opplæringen var gjennomført, og at det også er 16 personer fra HPE som har hatt en midlertidig tilgang til infrastrukturen for kartlegging. Denne tilgangen ble kun benyttet i Sykehuspartners lokaler under kontroll av Sykehuspartner. Denne tilgangen er også lukket. Dette er den foreløpige redegjørelsen jeg har fått fra Helse Sør-Øst, men jeg har behov for å få en grundigere redegjørelse, fordi NRK hevder at de har dokumentasjon på noe som går utover dette.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Jeg er helt enig med representanten i at det første spørsmålet han stiller, er et helt sentralt spørsmål i denne saken og også må være grunnleggende for det arbeidet som skal gjøres på dette området. Når det gjelder spørsmålet om sikkerhetsloven, gjelder den for Helse Sør-Øst. Helse Sør-Øst og Sykehuspartner har gjennomført sårbarhets- og risikoanalyser som også berører forhold spesielt knyttet til det særskilte landet, inkludert forhold rundt den lokale lovgivningen. Dette omhandler tilgang til pasienters helseopplysninger og om infrastruktur som inneholder pasientopplysninger, bør falle inn under sikkerhetsloven. Det ville i så fall vært en helt annen diskusjon. I utgangspunktet vil helseopplysninger om den enkelte pasient i Norge ikke ha betydning for rikets sikkerhet og dermed ikke falle inn under sikkerhetsloven slik den er i dag. Men Helse Sør-Øst, som foretak, er omfattet av sikkerhetsloven og gjør denne type vurderinger, men da med bakgrunn i dagens lov.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Det er en rekke påstander i dette innlegget som ikke er dokumentert. Jeg tror det kan være lurt også for representanten å avvente en grundig redegjørelse om denne saken. Det er en rekke av de påstandene som her kommer fram, som ikke er bekreftet i den foreløpige redegjørelsen jeg har fått fra Helse Sør-Øst, men som er forhold som vi vil gå inn på. Det tror jeg også representanten gjør lurt i å avvente et grundig svar på, før han trekker bastante konklusjoner.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Vi har nå vært i en situasjon der det har vært årelang strid om nedleggelse knyttet til mange av de mindre sykehusene i Norge. Det er noe av det som en ønsket å bli kvitt gjennom Stortingets behandling av Nasjonal helse- og sykehusplan, der en har definert ulike typer sykehus. Men en av hovedkonklusjonene fra regjeringen, som også stortingsflertallet sluttet seg til, er at svaret i Norge ikke lenger er større og færre sykehus, men at en skal bevare og videreutvikle også de mindre sykehusene. Odda sykehus er i dag landets minste sykehus, med et opptaksområde på om lag 11 000 pasienter. Det er et sykehus som flere ganger har opplevd nettopp å ha nedleggelsesspøkelset hengende over seg. Helse Vests anbefaling etter en grundig utredning og vurdering er at Odda sykehus skal videreføres som akuttsykehus, i tråd med det som er føringene i Nasjonal helse- og sykehusplan. Det skal også utarbeides en videre plan for hvordan dette skal gjennomføres. Jeg vil selvfølgelig påse at også det videre arbeidet skjer i tråd med de føringene som er gitt i Stortinget når det gjelder Nasjonal helse- og sykehusplan. Men dette innebærer at den kontinuerlige bekymringen for om Odda sykehus skal eksistere videre som akuttsykehus, nå er vekk, og at Odda sykehus skal videreføres som akuttsykehus, skal legges til grunn i utviklingsplanene som Helse Vest nå skal jobbe med, og som gjelder fram mot 2035. Odda sykehus vil da få et tilbud på nivå med det som en fant ved andre sykehus i fjoråret i Norge, slik som i Lærdal og i Nordfjord – sykehus som nettopp fungerer veldig godt, og som skaper en god trygghet for befolkningen lokalt.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Det er nå ingen tvil om at sykehuset i Odda skal bestå som akuttsykehus. Det skal videreføres som akuttsykehus med akuttfunksjoner i indremedisin, det skal være radiologiske tjenester, laboratorietjenester og planlagt kirurgi, det skal være anestesilege til stede 24/7 i døgnvakt, og det skal være en skadepoliklinikk. En må ikke framstille det som at den endringen Helse Vest nå har gått inn for, innebærer en nedleggelse eller en vei mot nedleggelse av Odda sykehus. Det er direkte feil, det er det motsatte som skjer. Det har ikke vært større trygghet for at Odda sykehus skal videreføres som akuttsykehus, enn med det som har skjedd gjennom disse beslutningene. Når det gjelder Stortingets behandling av saken, vil jeg selvfølgelig avvente det og se hva komiteen kommer fram til, men jeg legger til grunn dagens styringsmodell, som innebærer at det er helseforetaket og helseforetaksmøtet som avgjør innholdet i det enkelte sykehus.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Det er ingen grunn til uro for om dagens tilbud ved Flekkefjord sykehus skal videreføres, det skal også legges til grunn i Helse Sør-Østs arbeid med utviklingsplanen mot 2035. Min beslutning i foretaksmøtet skilte seg fra beslutningene i styret i Helse Sør-Øst på ett punkt, og det var nettopp dette punktet. Prosessen som var gjennomført ved Sørlandet sykehus Flekkefjord, var etter min vurdering – og for så vidt også styrene i Sørlandet sykehus og Helse Sør-Østs vurdering – ikke i tråd med de kvalitetskravene som ble stilt i Nasjonal helse- og sykehusplan. Jeg mener at det ville være svært uheldig for sykehuset i Flekkefjord å måtte leve med denne usikkerheten i ett år – det kunne ha ført til utfordringer knyttet til sykehuset som jeg mener var feil. Det var riktig for befolkningen å få en avklaring nå om hvilken rolle Flekkefjord sykehus skal ha videre – og det er den rollen de har i dag.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
I forbindelse med Nasjonal helse- og sykehusplan er det helt riktig som representanten sier, at det av regjeringen i utgangspunktet, men også av Stortinget, ble understreket at geografi, avstand, klima skulle vektlegges i de lokale prosessene knyttet til å definere på hvilket nivå beredskapen skulle være innenfor de ulike definisjonene av sykehus – i denne sammenhengen er det snakk om akuttsykehus. Den på en måte nedre vurderingen av innholdet her vil være i tråd med det som en finner i Nordfjord og i Lærdal. Men så er det nettopp ut fra forhold knyttet til avstand og geografi man vurderer om man har behov for tjenester og beredskap utover det. Den prosessen er gjennomført i Helse Fonna og i Helse Vest, og de har kommet til den konklusjonen som de har gjort når det gjelder Odda sykehus, på lik linje med at lokale prosesser har ført til andre modeller, i Narvik, i Lofoten – og andre sykehus som nå kan føle trygghet for at de skal videreføres som akuttsykehus.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
For det første er det sånn at det som er viktig i den type planer, er å ha en veldig avklart forståelse av hvilken kompetanse som finnes på de ulike sykehusene. Vi har flere akuttsykehus i Norge som ikke inngår i et traumeteam, men det har med de lokale forholdene, avstander og kompetansen på sykehusene å gjøre, som jeg har redegjort for tidligere. Det er heller ikke sånn at alle i Norge bor nærmere enn 45 minutter fra et traumesykehus. Og det er heller ikke sånn som representanten her leste opp, at en kan legge det opp ut fra det. Det kommer også veldig tydelig fram i den NOU-en som representanten viste til, at det er den samlede akuttmedisinske kjeden som er avgjørende for befolkningens trygghet. Den starter lenge før sykehuset. Det som er viktig, er at det legges gode, forutsigbare planer for dette. Det vil også bli gjort i indre Hardanger.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Jeg har stor forståelse for den uro og det engasjementet som er i Odda, knyttet til de endringene som er vedtatt gjennomført ved Odda sjukehus. Det som har vært viktig for meg, og som jeg også opplever representanten sier seg enig i, er at den uroen ikke lenger handler om hvorvidt sykehuset skal legges ned, som det har gjort mange ganger før. Sykehuset skal videreføres som et akuttsykehus. Det kommer ofte en rekke påstander om hva den typen endringer vil føre til. Da er det viktig for meg å understreke at den modellen som velges her, ikke er en skrivebordsmodell, det er en modell som er vel utprøvd i den norske helsetjenesten, nettopp ved sykehus som har opplevd at de har fått ro og forutsigbarhet rundt sin videre drift, noe som også har gitt trygghet for rekruttering. Det er en rekke sykehus i Norge som drives innenfor den og tilsvarende modeller, som nettopp befolkningen slutter opp om, og som også har god rekruttering.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Jeg forholder meg til det som er dagens styringsmodell, og så får vi eventuelt følge opp hvis stortingsflertallet bestemmer seg for ikke å følge den i denne saken. Dagens styringsmodell legger opp til at det ikke er Stortinget som tar stilling til f.eks. hvilke typer kompetanse som skal være på det enkelte, navngitte sykehus. Det vil være en ny praksis, noe som, så vidt jeg kjenner til, aldri har skjedd etter at staten overtok ansvaret for sykehusene. Det er noe som hvert enkelt parti må tenke igjennom konsekvensene av, hvis en bryter det prinsippet. Det er alltid lurt for en statsråd å følge opp stortingsvedtak. Sånn har det alltid vært, og sånn kommer det alltid til å være.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Det er svært få store akuttsykehus – kanskje bare ett – i Norge som kan ta imot alle akuttpasienter. Hele ideen bak Nasjonal helse- og sykehusplan handler om at sykehus er nødt til å samarbeide i nettverk, også om akuttpasientene. Det er ikke noe nytt. Det er slik det er i dag. Veldig mange akuttpasienter sendes i dag forbi det nærmeste sykehuset, rett og slett fordi det nærmeste sykehuset ikke har den kompetansen som skal til for å håndtere akkurat den pasienten. Det som er viktig for at dette skal gi god kvalitet, er at det er gode planer for og forutsigbarhet for hvilke typer kompetanse og hvilken rolle det enkelte sykehuset skal ha i forbindelse med ulike typer akutte hendelser, og ikke minst at de prehospitale tjenestene har kunnskap om det. Den modellen som ligger til grunn for Nasjonal helse- og sykehusplans definisjon av det som skal være minimumstilbudet i et akuttsykehus, er hentet fra Nordfjord sjukehus og Lærdal sjukehus. Diskusjonen rundt innholdet i Nordfjord sjukehus bør ikke være ukjent for en stortingsrepresentant fra Senterpartiet. Vi husker alle episoden der Senterpartiets leder sto i Nordfjord og fortalte befolkningen at de ikke visste hva de snakket om. Den modellen for framtidens lokalsykehus som ble utviklet og igangsatt under den rød-grønne regjeringen, er den modellen som også ligger til grunn for Nasjonal helse- og sykehusplan, og som vi nå har mange års erfaringer med, bl.a. fra Nordfjord og Lærdal, men også fra andre ulike typer løsninger ved mindre akuttsykehus. Legger en til grunn – som det virker som om Senterpartiet gjør – et mye høyere krav for å få lov til å være et akuttsykehus, vil det være veldig mange av våre mindre sykehus i dag som ikke vil ha mulighet til å bli videreført som akuttsykehus. Det ville føre til en sentralisering av sykehusstrukturen i Norge.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Blant annet kan en gjøre det på samme måte som en gjør i Nordfjord og i Lærdal, der de som jobber der, gir uttrykk for et helt annet syn, at dette fungerer veldig bra. Ledelsen ved Nordfjord sjukehus sier at de i løpet av de tolv årene ikke har opplevd den typen episoder som mange sier vil oppstå. Det er derfor lang erfaring med denne modellen. Ved sykehusene i Nordfjord og Lærdal er det etablert et medisinsk akutteam som utnytter den samlede kompetansen ved sykehusene. Dette teamet består av turnuslege, indremedisiner, anestesilege og generell kirurg eller ortoped og kan rykke ut dersom det er behov for å vurdere en pasient også utenfor sykehus. Ved Lærdal sjukehus er det en ortopedisk vaktordning som er knyttet til den planlagte kirurgien, og i Nordfjord er den knyttet til skadepoliklinikken. Anestesilege kan gjennomføre stabiliserende tiltak og eventuelt også følge med ved transport.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
I Narvik opplever jeg at det har vært et godt samarbeid mellom sykehuset, kommunen, Universitetssykehuset Nord-Norge og senere Helse Nord om å finne en god modell for videreutvikling av Narvik sykehus. Det er sånn at der vil en ha et gastrokirurgisk tilbud utover vanlig åpningstid og utover ettermiddag og kveld. Det betyr at det vil være mulig å håndtere gastrokirurgiske pasienter, 90 pst. av akuttpasientene, innenfor den tiden. Det vil også bli en utvidelse av det ortopediske tilbudet, som har vært viktig for Narviks befolkning, bl.a. for å hindre at eldre mennesker med lårhalsbrudd, f.eks., må kjøres den lange veien til Harstad for å få behandling. Jeg opplever at den modellen en har kommet fram til i Narvik, er en modell som er god, og som også er innenfor de kravene som legges i Nasjonal helse- og sykehusplan.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Det kan godt være det er en rystende opplevelse å gå fra opposisjon til posisjon, men når jeg ser på Arbeiderpartiet i opposisjon, tror jeg kanskje det kan være en enda større rystende opplevelse å gå fra posisjon til opposisjon. Spesielt må det være rystende for hukommelsen noen ganger. Jeg mener det er helt åpenbart hvordan Nasjonal helse- og sykehusplan har virket i tråd med den måten som også partiene gikk inn for å sikre større politisk styring på. Det var alle partier utenom Arbeiderpartiet. Vi ser at nettopp den usikkerheten som har vært rundt en rekke av de mindre sykehusene, nå er avklart. Noen av dem har vært igjennom prosesser. De fleste lokale prosessene har vært gode. Det har vært noen unntak knyttet til det, bl.a. i Flekkefjord, og det har også fått konsekvenser. Nå ligger den beslutningen til grunn for utviklingsplanen mot 2035. Det betyr at sykehuskartet for Norge er tegnet for framtiden, og det tror jeg skal skape ro og forutsigbarhet.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
For det første er begrepet «kirurg» en forenkling av det som er dagens virkelighet og framtidens virkelighet. Innenfor kirurgifaget foregår det en betydelig spesialisering. Det betyr at enhver kirurg ikke kan gjøre ethvert kirurgisk inngrep eller vurdering. Derfor er det utrolig viktig at det enkelte sykehus også har en helt konkret vurdering av hvilken type akuttpasienter som skal til sykehuset, og hvilke vurderinger som skal gjøres ved det enkelte sykehus. Når det gjelder Narvik, er det helt klart at det at det skal være et gastrokirurgisk tilbud utover vanlig arbeidstid, på ettermiddag og kveld, nettopp vil innebære at de gastrokirurgene som er på jobb da, også kan brukes i vurdering og behandling av akuttpasienter når det er riktig.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
For det første er det riktig som representanten sier, at det var en del av våre større kommuner som allerede hadde innført ulike former for prikkbelastning. Det var en ordning som fungerte godt, men det vi så på det tidspunktet, var at det var veldig ulik praksis i kommunene når det gjaldt håndtering av alkoholloven. Derfor var det et bredt ønske om, også fra næringen selv på et tidspunkt, å få en nasjonal ordning som ga mer lik behandling i kommunene, basert på prikkbelastningssystemet. Når en innfører en nasjonal ordning der enkelte kommuner allerede har innført en ordning, vil det nødvendigvis bli slik at enkelte kommuner da må justere sitt opprinnelige system, selv om de prikkbelastningene som ble innført, også var basert på erfaringer fra den enkelte kommune. Når det gjelder spørsmålet om diskriminering, er det riktig at det er lagt inn som et punkt som gir to prikker. Det er allikevel et ganske stort prinsipielt spørsmål, for alkohollovens formål er knyttet til regulering av skjenking, mens det ofte politisk er fristende å bruke sanksjonene i alkoholloven også for å ivareta andre samfunnshensyn. Der bør en begrense seg.
Bent Høie (Høyre), 2017-05-03:
Det er sånn at vi kan reagere. Derfor er det prikker også for dette forholdet med grunnlag i alkoholloven. Det som allikevel er et spørsmål som det er verdt å tenke igjennom, er at diskriminering foregår ikke bare i utelivsbransjen, men vi som er politikere, har overfor utelivsbransjen et virkemiddel som vi har overfor veldig få andre bransjer, det at vi kan ta fra dem selve livsgrunnlaget, som er skjenking. Grunnlaget for det mener jeg i all hovedsak burde være knyttet opp til det som er alkohollovens formål, nemlig å hindre overskjenking og uforsvarlig salg og skjenking av alkohol. Der må de strengeste reaksjonene komme. Hvis vi velger å løfte inn mange andre samfunnsforhold i alkoholloven, er det sånn at vi har én bransje som vi har et ekstremt sterkt virkemiddel overfor, som vi kan bruke til mye, mens overfor alle andre samfunnets næringer har vi ikke muligheten til de samme reaksjoner, rett og slett fordi de ikke har alkoholloven. Det er noe som også et næringsvennlig parti som Kristelig Folkeparti bør tenke igjennom.