trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg takker for svaret fra utenriksministeren, og er veldig glad for at han er så tydelig og ikke minst jobber så godt overfor russiske myndigheter. Men når jeg leser budsjettdokumentene, oppfatter jeg at man har to ulike synspunkter på hva man vil gjøre. På den ene siden sier man at samarbeid om sikkerhetstiltak ved russiske kjernekraftverk i våre nærområder skal videreføres. Samtidig er regjeringen tydelig på at både den internasjonale og den norske innsatsen i Russland vil bli redusert i tiden framover, til tross for at vi alle vet hvilken sikkerhetsrisiko det er ved reaktorene der. Slike doble signaler skaper litt tvil om ambisjonen til regjeringen i denne saken. Er det slik å forstå at regjeringen fortsatt skal redusere vår innsats, til tross for at vi vet at det vil være drift i minst 25 år fram i tid for reaktorene ved Kola atomkraftverk?
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg takker igjen for svaret. Vi er enige om at atomutfordringene i nord er utfordrende, og at det må være et godt samarbeid mellom de to landene. Til manges overraskelse finner man ikke spor av den konkrete problemstillingen som jeg tar opp i dag, i regjeringens rapport om nordområdepolitikk, Nordkloden. Det overrasker meg. Jeg hadde forventet å finne det beskrevet under kapittelet om miljøvern, sikkerhet og beredskap, for atomtrusselen fra atomkraftverkene på Kola vil henge over oss til vi har passert år 2040. Derfor burde det ha vært med – også for å gi et klart og tydelig signal tilbake til Russland om at de må ta sitt ansvar i forbindelse med denne saken, som utenriksministeren nå var inne på. Derfor har jeg et spørsmål til utenriksministeren om hvorvidt tiltakene i denne forbindelse kan være å holde tilbake norske bidrag – inntil Norge i det minste har fått bekreftet sluttdato for reaktorene på Kola.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål: «Tidligere næringsminister Trond Giske la fram Norges første mineralstrategi i mars 2013. Solberg-regjeringen har fulgt opp strategien i sin politiske plattform, med formuleringer om å legge til rette for vekst i mineralnæringen. Bransjen har imidlertid fått signaler fra departementet om at mineralstrategien ikke lenger gjelder, fordi den kom fra den forrige regjeringen. Kan statsråden avklare om dette stemmer, og redegjøre for hva som er regjeringens videre planer for satsing på mineralnæringen?»
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg takker for svaret. Jeg er veldig glad for at statsråden understreker at en vil videreføre en viktig og god strategi for denne næringen, en strategi som ble utarbeidet av regjeringen Stoltenberg. Jeg føler at noe av det statsråden her er inne på, er av mer generell karakter når det gjelder de satsingene som gjøres. I Prop. 1 S er mineralnæringen riktignok omtalt som en av to prioriterte næringer, men så langt jeg har registrert, vises ikke det igjen konkret i vårt budsjett. Er det bare ord, eller kan statsråden gjøre rede for hva som ligger av konkrete budsjettforslag med hensyn til satsing på denne viktige næringen framover, og ikke bare gi generelle betraktninger om budsjettet?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg takker igjen for svaret, og mye av det som statsråden var inne på, er vi enige om. Men til dette med konkrete forslag i budsjettet: Et av tiltakene i strategien er satsing på Direktoratet for mineralforvaltning, og også SIVA skal tilpasse seg satsing på mineralnæringen. I Prop. 1 S er det ikke noen økt satsing på direktoratet, men SIVA har fått et kutt på 8,5 mill. kr. Hvordan samsvarer det med at regjeringen satser på mineralnæringen?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
«Som kjent har det pågått et forsøk med lokal forvaltning av motorferdsel i utmark siden 2000 i 7 kommuner. I 2008 godkjente Kommunal- og regionaldepartementet at forsøket kunne videreføres fram til ny lov om motorferdsel i utmark og vassdrag er avklart og trådt i kraft. Forsøket ble likevel avviklet med virkning fra 1. mai 2014, da forsøksordningen skulle utvides. Som kjent ble dette forsøket stoppet, og ny lov er under utarbeidelse. Vil statsråden sørge for at disse forsøkskommunene får forlenge forsøket fram til ny lov er trådt i kraft?»
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Takk for svaret. Jeg er kjent med det som blir svart her, både historikken og historien bak at utvidelsen av forsøket ble stoppet. Det korrekte er at grunnen til at det ble stoppet, var at dagens regjering utvidet ordningen, sånn at alle som ønsket det, skulle få være med i forsøksordningen. Derfor brøt Sivilombudsmannen inn og sa at dette er ikke noe forsøk. Forsøket som sådant ble avsluttet allerede i 2008, men kommunene fikk allikevel anledning til å drive med dette fram til ny lov var på plass. Bakgrunnen for at man opphevet det eller skulle stoppe det 1. mai i 2014, var at alle de sju opprinnelige kommunene – hvis de ønsket det – skulle få være med i den nye ordningen. Hensikten var ikke at den ordningen de hadde, skulle stoppes, men tvert imot at flere skulle få være med på ordningen. Det som skjer nå, er at de blir berørt. Og på nytt er spørsmålet: Finnes det ingen midlertidig åpning for at disse kan få en ordning fram til ny lov er på plass?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Takk for oppfølgingssvaret. Jeg er enig i at vi er enige om utfordringene for de sju kommunene, og jeg er glad for at det endelig kommer en ny lov. Jeg er også glad for at vi får den, som jeg forstår, ganske snart til Stortinget, og da er det jo opp til Stortinget å ha framdrift med hensyn til den. Det som er viktig å forstå her, er at dette vil gå ut over ordninger som er opparbeidet over 10–15 år. Det er etablert serviceapparat, det er etablert løyper, og det er en holdning i befolkningen – så jeg frykter at her vil det dessverre skje mye ulovlig kjøring, spesielt i de kommunene som har lagt til rette for lovlig kjøring. Det ser jeg også at kommunene sier – jeg har fått tilbakemelding både fra Vinje kommune og fra Hattfjelldal kommune, som har valgt dette. Så har jeg bare lyst til å presisere – men det får vi ta når debatten kommer, jeg ser at debatten går i media – at det er jo ikke snakk om frislipp av scooterkjøring, det er spørsmål om kommunene skal få lov å forvalte dette eller ikke. Når kan Stortinget forvente at loven kommer til Stortinget?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «Prosessindustrien er en av de aller viktigste næringene i Nord-Norge. Det er rom for både å videreutvikle dagens industri og starte opp nye kraftkrevende produksjoner, som f.eks. magnesiumverk eller datalagringssentra. I nordområdemeldingen ser det ut til at man kun er opptatt av å få en best mulig transport av kraften og ikke videreforedle den nær produksjonsstedet. Hvorfor er det viktigere å transportere energien ut av landsdelen og landet enn å videreforedle den nær produksjonsstedet?»
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg er helt enig i det siste når det gjelder satsingene som er gjort på nettet internt i Nord-Norge. Det var ikke det som var spørsmålet mitt, det var hvorfor man har fokus på å få kraften ut og ikke utnytte den i denne landsdelen som er omhandlet i rapporten Nordkloden. Det er interessant å høre at Nordkloden ikke er fyllestgjørende. Det forstår jeg også, men det er litt oppsiktsvekkende at man har utelatt en av de største ressursene i den. Jeg vil vise til at fylkesrådslederen i Nordland ganske tidlig var ute og sa at man følte at Nordland var utelatt fra denne nordområdemeldingen. Det er bortimot sant, for det som ligger i den, og ikke minst det som går på kraft, som man er stor på i Nordland, ser man veldig lite til. Jeg ser at statsministeren er uenig i dette og viser til at det er en del satsinger. Men de satsingene hun viser til, er jo ting som stort sett er igangsatt av den tidligere rød-grønne regjeringen. Spørsmålet mitt er da: Hvorfor står det ikke mer om satsingen i Nordland i Nordkloden?
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Vi er ikke uenig i at vi må bygge linjen for å sikre kraft også i landsdelen som vi snakker om her, men jeg savner satsingen på landbasert industri, ikke minst kraftforedlende industri, som vi var inne på. Det skrives og sies mye om dette, men jeg ser jo at det planlegges store investeringer, kanskje på opptil 130–150 mrd. kr, for å få det ikke bare innad i vår landsdel, men også ut av landsdelen og sågar ut av landet. Det jeg savner, er at man ser på en satsing for å ta kraften i bruk nær produksjonsstedet – jeg vil bruke begrepet «kortreist kraft». Vi er jo allerede store på vannkraft, og omtrent 55 pst. av all eksport fra Nordland fylke kommer fra kraftforedlende industri. Det tilsvarer faktisk 12 mrd. kr. Likevel er den ikke nevnt i denne meldingen. Spørsmålet mitt, min utfordring, er: Vil ministeren være med og ta initiativ til å bygge opp industri der man kan bruke det fortrinnet denne landsdelen har i form av masse kraft?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-11-19:
Jeg har stor forståelse for den uheldige situasjonen som har oppstått for de syv opprinnelige forsøkskommunene. De syv opprinnelige forsøkskommunene har hatt et forsøk med lokal forvaltning av motorferdsel i utmark siden 2001. Dette forsøket ble avviklet av den rød-grønne regjeringen med virkning fra 1. mai 2014 og erstattet med et nytt forsøk som ga 40 kommuner anledning til å etablere snøscooterløyper for fornøyelseskjøring. Denne regjeringen utvidet forsøket til å omfatte flere kommuner, men etter innspill fra Sivilombudsmannen og Stortinget valgte regjeringen å avvikle det nye forsøket den 19. juni 2014. I stedet besluttet regjeringen å fremme endringsforslag i lov om motorferdsel i utmark og vassdrag som åpner for at kommunene kan fastsette snøscooterløyper. Disse endringsforslagene vil etter planen bli lagt frem for Stortinget før årsskiftet. Fordi forsøket som de syv kommunene var en del av, ble avviklet i mai 2014 og alle de tidligere forskriftene har blitt opphevet, er det ikke mulig å forlenge forsøket for disse kommunene. Dersom de syv kommunene skal kunne ha et forsøk frem til ny lov trer i kraft, må det etableres et nytt forsøk, med utlysning av forsøk, høring osv. Dette vil ikke være mulig å gjennomføre før en ny lov er vedtatt av Stortinget og trådt i kraft. Arbeidet med lovforslaget er snart ferdig. De kommunene som allerede har gjort mye av arbeidet som kreves etter de nye reglene, vil kunne ha vedtak om snøscooterløyper klart kort tid etter at Stortinget har vedtatt lovendringene og disse er trådt i kraft.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-11-19:
Representanten Juvik og jeg er nok enig i sak. Jeg hadde også gjerne sett at disse kommunene hadde hatt muligheten til å videreføre et forsøk inntil den nye loven er på plass. Men når det gamle forsøket er avviklet, er ikke det mulig – da måtte man ha startet et nytt forsøk. Det ville tatt lengre tid å få det forsøket på plass enn det det faktisk tar for Stortinget å behandle den saken vi snart legger frem. Vi jobber nå raskt for å få lagt saken frem for Stortinget. Da ligger det i Stortingets hender å behandle lovforslaget tilsvarende raskt. Det betyr også at perioden hvor disse kommunene ikke vil ha muligheten til å ha snøscooterkjøring kan bli relativt kort.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-11-19:
Vår ambisjon er å legge den frem nå før sesjonsslutt – med andre ord før nyttår. Og så vil det da være opp til Stortinget å sørge for en rask og effektiv behandling. Jeg er også enig med representanten Juvik i at det ikke er snakk om noe frikjøring – ei heller med den nye loven. Vi har tillit til at kommunene klarer å avveie viktige hensyn. Det skal tas hensyn til friluft, det skal tas hensyn til naturkvaliteter, men vi ønsker å vise kommunene den tillit at de kan foreta den avveiningen. Mitt håp er at vi får loven raskt på plass, og at perioden som kommunene ikke har mulighet til snøscooterkjøring slik de har hatt, blir så kort som overhodet mulig.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-11-19:
Regjeringen la frem rapporten om nordområdepolitikken, Nordkloden, mandag 10. november. Rapporten gir en oversikt over hva regjeringen allerede har oppnådd i nordområdepolitikken, og redegjør for regjeringens hovedsatsingsområder. Rapporten er ikke ment å skulle gi en fullstendig fremstilling av alle politikkområdene som har betydning for nordområdene. Når det gjelder samiske interesser, er regjeringen opptatt av at samene selv på en aktiv måte kan delta i prosessene og kan nyttiggjøre seg de mulighetene som utviklingen i nord kan gi. For å sikre at de ulike interessene ivaretas legger regjeringen vekt på å ha en god dialog i utbyggingssaker mellom myndighetene, Sametinget, lokalbefolkningen og næringsaktører som reindriftsnæringen. Regjeringens vektlegging av dialog med urfolk fremkommer klart i nordområderapporten. I tillegg nevnes flere tiltak av betydning for samisk kunnskap og internasjonalt samarbeid, bl.a. etablering av et felles nordisk samisk språksenter, Samisk høgskoles arbeid med samisk tradisjonell kunnskap og arbeidet ved Internasjonalt reindriftssenter. Påstanden om at 98 pst. av arealene i nord er uutnyttet, som representanten Lauvås viser til, ble uttalt under næringslivskonferansen Agenda Nord-Norge, og er hentet fra rapporten Nord-Norge i verdensklasse. Uttalelsen må således stå for forfatterens regning. Det er etter min mening viktig å skille mellom ubebygde og uutnyttede arealer. De store delene av arealene i nord som benyttes til reindrift og utmarksnæringer, er det selvsagt ikke naturlig å karakterisere som uutnyttede. Representanten Lauvås nevner også konsultasjonsordningen. For regjeringen er det viktig å konsultere med Sametinget, og eventuelt andre samiske interesser, i de sakene som er omfattet av konsultasjonsprosedyrene. Antallet konsultasjoner vil kunne variere fra år til år på bakgrunn av hvilke saker som er til behandling. Viktige saker regjeringen har konsultert om hittil i år, er bl.a. endret mandat for arbeidet med en nordisk samekonvensjon og opprettelsen av et offentlig utvalg som skal gå gjennom gjeldende ordninger, tiltak og regelverk for de samiske språkene i Norge. Regjeringen er for øvrig opptatt av å ha en god dialog og møter med samiske interesser også utover de formelle konsultasjonene. Både departementene og øvrige statlige myndigheter har omfattende kontakt med Sametinget både på politisk og administrativt nivå.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-11-19:
Det kan nok være ulike synspunkter mellom regjeringen, departementene og Sametinget om hvilke saker det skal konsulteres på. Vi mener at vi forholder oss til det som er sedvane på området, og til de prosedyrene som gjelder for konsultasjon med Sametinget. Så vi oppfyller konsultasjonsplikten, og vi har god dialog med Sametinget. Jeg synes kanskje representanten heller burde trekke frem de sakene hvor vi har fått fremdrift på det samepolitiske området – det at vi nå har fått i gang igjen forhandlingene om en nordisk samekonvensjon, som stoppet opp under rød-grønt styre, og at vi nå har fått nedsatt et offentlig utvalg som skal se på hvordan vi kan styrke de samiske språkene. Dette er viktige politiske saker, som også har vært viktige for Sametinget, og hvor vi både har hatt god konsultasjon og god dialog og så langt har oppnådd gode resultater i dialog med Sametinget.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-11-19:
Det er riktig som representanten Lauvås peker på, at de 6 mill. kr er en konsekvens av reindriftsavtalen, ikke budsjettet som sådan. Vi mener at vi har en god prioritering av de samepolitiske formålene i statsbudsjettet. Det er også slik at samene benytter seg av andre virkemidler enn de økonomiske bevilgningene som går gjennom Sametinget. Det handler om samferdsel, om utdanning og om tiltak gjennom Innovasjon Norge, og det er riktig, som det vel ligger i undertonen i spørsmålet, at regjeringen satser sterkt på næringsutvikling, vekst og arbeidsplasser. Det er det viktigste virkemidlet vi har for å opprettholde bosetting i distriktene.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
«I anledning av presentasjonen av regjeringens nordområdemelding har det kommet fram at det samiske nesten er fraværende i rapporten. Samtidig kom det fram påstander om at 98 pst. av arealene i nord er uutnyttet. Ytterligere viser tall for 2014 at regjeringen i liten grad bruker konsultasjonsordningen sammenlignet med tidligere år. Hvis dette medfører riktighet, hva vil statsråden gjøre for å rette opp dette?»
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Kan statsråden da opplyse om hvorfor Sametinget ikke har blitt konsulert, slik Sametinget selv har ønsket å bli på områder som angår endringer i reindriftsforvaltningen, salg eller privatisering av Statskog, regelendringer for fiske av kongekrabbe – som noen eksempler. Høyres egen sametingsrepresentant, Ellen Kristine Saba, kritiserer sin egen regjering og mener at man ikke har fulgt opp konsultasjonsordningen, og er skuffet over dette. Så hvorfor velger regjeringen ikke å bruke konsultasjonsordningen, slik Sametinget selv ønsker?
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg ser at sametingsrepresentanten skal ha en alvorsprat med sine egne, så vi får se hva som kommer ut av det når det gjelder konsultasjonene. Nordområdemeldingen er, slik man kan lese den, også en næringsmelding. Vi ser i forslaget til statsbudsjett for 2015 at det kuttes til samiske formål, at det kuttes med 6 mill. kr til reindrifts- og landbruksnæringen over jordbruksavtalen, samt at Sametinget ikke har fått kompensasjon for lønns- og prisvekst. Da er det naturlig å spørre: På hvilken måte mener statsråden at disse reelle kuttene skal føre til oppsving i næringsutviklingen i de samiske områdene?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
La meg først ta opp det samme som statsråd Sanner nettopp var inne på. Vi har ikke forsøkt i rapporten Nordkloden å gi en fyllestgjørende, detaljert forklaring av alle politikkområdene som gjelder, verken for Nord-Norge eller andre deler av landet. Men det er et mål for regjeringen å legge til rette for lønnsomme arbeidsplasser, sysselsetting og verdiskaping i alle deler av landet, ikke minst i Nord-Norge som er en landsdel med store naturressurser, som det allerede i dag skapes store verdier av både innen kraftforedlende industri og også innen fornybar kraftproduksjon – som også er en industri. Så har jeg lyst til å si at de mellomlandsforbindelsene vi har bygd til andre land i løpet av de 50 siste årene, har tjent hele Norge godt. De har tjent produsenter og brukere av kraft godt. Dette er ikke minst tilfellet i Nord-Norge, som har bedre forsyningssikkerhet, bl.a. på grunn av mellomlandsforbindelsene som finnes til Nord-Finland og Nord-Sverige. Regjeringen er opptatt av å sikre gode rammebetingelser for industrien, sånn at man framover kan utvikle lønnsomme industriprosjekter i hele landet – også i Nord-Norge. Da er det en helt grunnleggende forutsetning at man har et tilstrekkelig robust og godt utviklet strømnett. Det er ikke tilfellet i Nord-Norge i dag. Nord for Ofoten er strømforsyningen sårbar for feil, særlig i vinterhalvåret når regionen importerer store mengder kraft. Denne kritiske nettsituasjonen gjør at vi heller ikke får faset inn ny fornybar kraftproduksjon i vår nordligste landsdel. Regjeringen ønsker å legge til rette for å realisere en større del av kraftpotensialet i Nord-Norge. Vi ønsker at både industri og vanlige forbrukere skal ha sikker tilgang på kraft. Derfor er det behov for å øke kapasiteten i sentralnettet i Nord-Norge. I den anledning fikk Statnett i 2013 tillatelse til å bygge den nye ledningen mellom Ofoten i Nordland og Balsfjord i Troms. Når den ledningen står ferdig, vil forsyningssikkerheten for eksisterende kunder, for ny produksjon og for industrien bli bedre enn tilfellet er i dag. Den prosessen er i full gang, byggingen har startet, kontraktene er tildelt, og det er betydelig byggeaktivitet og betydelig aktivitet for leverandører i nord. Jeg ser fram til at den ledningen blir ferdig.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
La meg først si at et av de prosjektene som jeg er rimelig sikker på er omtalt i Nordkloden, er nettopp den kraftlinjen som jeg snakket om, nemlig strekningen Ofoten–Balsfjord. Sist jeg sjekket, lå Ofoten i Nordland. La meg si det sånn at når vi snakker om Nord-Norge og kraftsituasjonen, har jeg lyst til å si at det er et rimelig feil utgangspunkt. Faktum er at det er store interne forskjeller i forsyningssikkerheten. I deler av Nord-Norge produseres det mye mer kraft enn både industri og vanlige forbrukere har bruk for. I andre deler av Nord-Norge produseres det lite kraft, og det er behov både for å flytte kraften ut av de produserende regionene og for å flytte kraft til forbrukere andre steder. Alt dette jobber regjeringen målrettet med å legge til rette for.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
La meg si det en gang til: Regjeringen er klar til å legge til rette for industriutvikling i alle deler av landet, så også i Nord-Norge, så også i Nordland. Representanten Juvik kommer fra en av de delene i Nord-Norge som er virkelig store på kraftkrevende industri. De grepene man gjorde der for mange generasjoner siden, handlet om å høste av de rike naturressursene ved å bygge regulerbar vannkraft i regionen. Det skapte grunnlaget for elektrifisering av Helgeland, det skapte muligheter for industrialisering av Helgeland, og det var et viktig bidrag til at vi fikk det moderne Norge vi fikk. Tidligere statsminister Stoltenberg sa at de store vannkraftutbyggingenes tid er forbi. Nå har vi en regjering som ikke deler den oppfatningen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
Det nevnte prosjektet er omtalt i Nasjonal transportplan, men det ligger altså inne i siste seksårsperiode og er heller ikke meningen, ifølge Nasjonal transportplan, å bli fullført i den perioden. 200 mill. kr er lagt inn i perioden 2018–2023, mens det vil være et behov for statlig bidrag på 130 mill. kr etter 2023 også. Det var derfor et prosjekt som ble prioritert langt fram i tid under forrige regjering. Etter at Glomma-kryssingen kom inn i transportplanen, har Vegvesenet i samarbeid med Fet kommune planlagt prosjektet. Basert på en mulighetsstudie fra 2012 er det nå utarbeidet et planprogram som kommer til behandling i Fet kommune rundt årsskiftet 2014/2015. I planprogrammet inngår en silingsrapport som har til hensikt å redusere antall alternativ til mellom tre og fem. Disse vil bli undergitt en konsekvensutredning i kommunedelplanfasen. Kommunedelplanen forventes godkjent i løpet av 2016, og godkjent reguleringsplan forventes i løpet av 2019. Med den framdriften legger Statens vegvesen til grunn at byggestart tidligst vil være i 2021 og ferdigstillelse da i 2024. Det forutsetter også at en kommer fram til en finansieringsløsning for prosjektet. Men det betyr altså at en har kommet i gang, en har en plan for det en gjør, en forholder seg til de prioriteringene som lå i Nasjonal transportplan. Så vil det jo alltid kunne være en politisk diskusjon om en skal endre på de prioriteringene underveis, men den framdriften som nå ligger, viser i hvert fall at en er i gang.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
En kan godt mene at ti år er langt fram i tid, men det syntes altså Arbeiderpartiet var veldig akseptabelt da en for bare et drøyt år siden var med og styrte og behandlet Nasjonal transportplan. Det er greit at Arbeiderpartiet i opposisjon plutselig mener at det Arbeiderpartiet gjorde i posisjon, var sendrektig, men det får være en diskusjon mellom Arbeiderpartiets indre organer. Vi har som målsetting at vi skal overoppfylle Nasjonal transportplan. Med en jevn opptrapping fra de årlige budsjettene ligger vi allerede foran skjemaet totalt sett med 6–7 mrd. kr. Utgangspunktet var ikke så veldig godt fra 2014, men gode budsjettavtaler med Kristelig Folkeparti og Venstre har gjort at vi har hentet inn og ligger bra an. Så vil det alltid være en diskusjon om hvilke veiprosjekter som blir framskyndet. Vi har framskyndet planleggingen av 12 veiprosjekter bare i 2014 og forenklet prosessene rundt ytterligere 13. Jeg vil mer enn gjerne bidra til at også dette prosjektet kan framskyndes, men det handler også om rammene som Stortinget setter for finansieringen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
Jeg oppfatter det ikke som en kritikk når Arbeiderpartiet kritiserer den planen de selv vedtok da de satt i regjering. Det er jo mer en kritikk mot egne vedtak. Det som jeg samtidig signaliserer, er at denne regjeringen allerede har vist at vi vil prøve å framskynde veiprosjekter – vi har allerede gjort det med en rekke. Vi øker bevilgningene, og det er fordi vi har en målsetting om å få til mer. Vi har i budsjettet for 2015 foreslått en dobling av planleggingsmidler, nettopp fordi vi ønsker å ha en portefølje med flere prosjekter som kan realiseres raskere. Det å bygge ut bedre veier og bedre jernbane, som forbedrer infrastrukturen, handler om å utvide våre bo- og arbeidsregioner, det handler om å kutte kostnader i næringslivet, det handler om å skape større verdier i samfunnet, og ikke minst handler det om å redusere antallet trafikkulykker som tar liv eller skader våre medmennesker på veiene. Derfor er jeg veldig positiv til alle som vil være med og prøve å framskynde ting. Men jeg må samtidig få lov til å minne om de realitetene som representanten selv var med og vedtok da hans parti satt i regjering, uten at jeg oppfatter det som kritikk mot dagens regjering.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
Det er riktig at det i Nasjonal transportplan som ble laget i forrige periode, er flere prosjekt som ikke er så godt samkjørt som de burde være. Derfor har regjeringen gått inn og prøvd å se på hvordan vi kan justere framdriften på flere prosjekt, nettopp for å få en mer rasjonell framdrift. Vi har også gått inn politisk og grepet inn i mange planprosesser der ting holdt på å stoppe opp, nettopp fordi det koster penger å planlegge, og fordi det koster penger når ting stopper opp. Når det gjelder intercitysatsingen rundt Oslo, på Østre linje og i Horten, hadde planprosessene stoppet opp. Vi gikk inn og skar igjennom og gjorde vedtak tidligere enn det som var vanlig. Når det gjelder godsterminal i Trondheim og i Bergen, har vi også gått inn tidlig for å få prosessen framover. Og når det gjelder Ringeriksbanen, har vi lagt til grunn det som jeg tror representanten her ønsker, nemlig at Vegvesenet og Jernbaneverket samarbeider tett for å sikre at de ikke planlegger ting isolert fra hverandre – det er gjerne kryssende traseer som skaper problemer – men også at de ser på hvor det er mulig å bygge felles fundament, spesielt når det gjelder fjordkryssinger, brokryssinger eller tunnelløsninger, og at de samarbeider om det. På strekningen i Trøndelag, som det er snakk om, er det også gjort endringer. Vegvesenet og Jernbaneverket orienterte de lokale kommunene om dette for kun få dager siden – jeg tror det var 13. november – rett og slett fordi de ville se hvordan de kan samordne planleggingen. Status er at på strekningen Ranheim–Værnes utarbeider Vegvesenet reguleringsplan, mens Jernbaneverket er i gang med kommunedelplan for dobbeltspor på strekningen Trondheim–Stjørdal. Traseene for tog og vei er atskilt. Felles plandokument er derfor ikke naturlig for hele strekningen, men Jernbaneverket og Vegvesenet samhandler tett om trasévalg gjennom Gjevingåsen. Der skal det bygges nytt løp både for vei og bane. For strekningen Stjørdal–Åsen foreligger det felles planprogram for bane og vei som er vedtatt i kommunene. Der samarbeider etatene om å velge ut aktuelle alternativ på strekningen, og etatene arbeider med å vurdere muligheter og utfordringer for ulike vei- og baneløsninger. Vegvesenet og Jernbaneverket har en felles forstudie for strekningen Åsen–Steinkjer, med samarbeid og koordinering i forbindelse med oppstart av arealplanarbeidet langs strekningen. Så er Jernbaneverket i oppstartsfasen for detaljplanlegging av elektrifisering av strekningen Trondheim–Steinkjer. Utforming av detaljløsninger vil kreve samhandling mellom Vegvesenet og Jernbaneverket, og der er de i god dialog. Så foregår det en dialog mellom Jernbaneverket og Vegvesenet om strekningen Trondheim–Steinkjer, og etatene samarbeider i planleggingen der dette er hensiktsmessig. Når en allerede har gjort disse justeringene, basert på både ønsker lokalt og de signaler vi har gitt – som jeg bl.a. ga da jeg var i Trondheim før budsjettet ble framlagt – vil jeg se den framdriften de nå har, og hvordan det mottas lokalt, før jeg går inn og eventuelt kommenterer mer om ytterligere samarbeid.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
Det er jeg veldig glad for. Polemikk fører til veldig lite, men det å faktisk få prosjektene i god rute, er viktig. Det å få til samarbeid mellom Vegvesenet og Jernbaneverket er viktig for oss. Det betyr ikke at en alltid bygger ting parallelt, verken når det gjelder tid eller sted, men det er viktig at en tar hensyn til hverandre og kan samkjøre investeringene der det er nødvendig. Dette er noe jeg erfarte veldig godt selv da jeg kjørte E6 i sommer. Da hadde vi flere stopp og så både på jernbanestasjoner på Trønderbanen, møtte godsnæringen og traff dem som bruker E6 mellom Trondheim og Steinkjer til vanlig. Jeg fikk sågar kjøre lastebil på strekningen, med kjørelærer ved min side – så alt var lovlig! Min erfaring derfra, og etter å ha besøkt vekta på Verdal, er at behovet er stort for å utbedre disse veistrekningene og for å gjøre Trønderbanen mer robust. Vi har jo også satset på Trønderbanen ved å forlenge pendelen til Melhus fordi det er en viktig kollektivløsning som supplement til gode veier.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-11-19:
Da takker jeg for spørsmålet og lover godt samarbeid videre.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
«Trønderbanen og E6 mellom Trondheim og Steinkjer er vedtatt utbedret i Nasjonal transportplan etter det valgte moderniseringskonseptet. Investeringene har ikke samme tidsplan, men for å lykkes med vedtatt framdrift er samtidig planlegging mellom Jernbaneverket og Statens vegvesen avgjørende for at statens investeringer på strekningen skal få optimale løsninger. Dette har vist seg å være en utfordring. Vil statsråden ta initiativ til samtidig og felles planlegging mellom Statens vegvesen og Jernbaneverket for å holde framdrift og sikre kvaliteten i prosjektet?»
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg vil takke statsråden for et veldig godt og utfyllende svar. Jeg må si at jeg setter stor pris på at statsråden har inngående kunnskap om prosjektet, og at han kjenner de ulike delprosjektene, for det er ulike utfordringer. Jeg håper og tror – jeg har ingen grunn til ikke å tro det – at statsråden vil ha engasjement og trykk på denne strekningen. Det å få elektrifisert Trønderbanen er et selvstendig viktig prosjekt. Når det gjelder å oppnå gode klimaresultat, er det isolert sett det mest effektive klimatiltaket i hele Nasjonal transportplan. Når vi har elektrifisert Trønderbanen og Meråkerbanen, kutter vi 14 000 tonn CO2 i året. Det er formidabelt. Og når dette nå er planlagt i samordning med vei og bane, får man forhåpentligvis også gode løsninger. Jeg har ikke noe oppfølgingsspørsmål utover det. Jeg ønsker lite polemikk og mye framdrift på dette prosjektet.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Jeg skal ikke dra dette lenger enn nødvendig. Statsråden har gitt gode svar, og jeg er veldig glad for at han med egne øyne har sett utfordringene på vei, særlig på strekningen mellom Kvithammer og Åsen, hvor det er veldig farlig, og hvor det er veldig mange dødsulykker der yrkessjåfører mister livet. Det er sannheten. Der må det en utbedring til. Forhåpentligvis blir den felles planleggingen nå så god at man velger gode, framtidsrettede trasévalg, og så blir det vår felles utfordring å finne finansiering til disse prosjektene når man kommer så langt. Det er vel ikke helt i tråd med rammen for spørretimen, men jeg har heller ikke denne gangen noe oppfølgingsspørsmål. Jeg bare takker for svarene.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-11-19:
Vi foredler i dag 55–60 pst. av hvitfisken vår. I pelagiske fiskerier er foredlingsgraden betydelig lavere som følge av at markedene i stor grad etterspør hel fisk. I spørsmålet om foredlingsgrad må vi også ta i betraktning at det er høye tollsatser på videreforedlede produkter til EU, som er et av våre aller viktigste eksportmarkeder. Når vi diskuterer sjømatindustrien, tror jeg likevel det blir for snevert kun å gå inn på en diskusjon om hvordan vi skal øke foredlingsgraden i Norge. Heller bør vi diskutere hvordan vi totalt sett skal øke verdiskapingen i Norge. Vi vet at 95 pst. av fisken vår skal selges i et komplekst og dynamisk globalt marked. Det er allikevel ikke vår oppgave å utforme detaljert politikk og virkemidler som er rettet inn mot spesifikke produkter, markeder og teknologier. Den enkelte sjømatbedrift har mest kunnskap om hvilke produkter og markeder som gir høyest avkastning, enten det er gjennom blankpakking, filetering, salting eller hel fryst ut av landet. Politikernes oppgave må være å bidra til de overordnede rammene for bedrifter innenfor fiskeri- og havbruksnæringen og deres konkurransekraft. Om få uker mottar regjeringen en rapport fra et NOU-utvalg som har gjennomgått sjømatindustriens rammevilkår. Utvalget ble nedsatt av den forrige regjeringen, og vi har valgt å videreføre arbeidet med uendret mandat. Mandatet sier klart at utvalget skal foreslå tiltak for sjømatindustrien som skal bidra til at fiskeressursene anvendes på en måte som bidrar til høyest mulig verdiskaping gjennom hele verdikjeden. Jeg ser virkelig fram til å få utvalgets anbefalinger når de leverer sin rapport 16. desember. Deretter vil vi sende NOU-utvalgets rapport på høring og komme tilbake til Stortinget med en melding og et eventuelt lovutkast ved årsskiftet 2015/2016. Da vil regjeringen presentere tiltak som skal bidra til å styrke verdiskapingen i sjømatindustrien.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-11-19:
Hovedutfordringen for sjømatindustrien i Norge i dag er et høyt kostnadsnivå, som er blitt til en stor kostnadsulempe i et veldig konkurranseutsatt marked – dit man skal selge fisken. Det er bakgrunnen for at Sjømatindustriutvalget ble nedsatt, og det er også bakgrunnen for at vi mener at vi skal føre en politikk som gjør at industrien selv til enhver tid må kunne vurdere hva markedene er, hva slags produkter det er riktig å satse på, og at man dermed skal kunne utforme sin egen policy. Men jeg har lyst til å si at når jeg er ute nå og diskuterer hva som er fortrinnene i Norge, er det nettopp den høye kvaliteten, den ferske fisken, det å kunne bearbeide den. Det vil industrien, gitt at rammebetingelsene hadde vært til stede enda mer enn det de er i Norge i dag. Så jeg ser med stor spenning på den teknologiutviklingen som nå er på gang, som gjør at man kan få ned arbeidskraftkostnadene, at man i større grad kan foredle i Norge og dermed skape enda flere arbeidsplasser gjennom hele industrien.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-11-19:
Svaret på det er at vi vil gjøre alt vi kan for å legge rammebetingelsene så godt til rette at industrien i Norge, enten man skal foredle laks eller man skal foredle hvitfisk, skal kunne være i stand til å konkurrere om det. Derfor har vi styrket miljøteknologiordningen, og derfor har vi andre ordninger i forslaget til statsbudsjett for neste år som skal bidra til å gi industrien muligheter til å utvikle seg videre. Dette gjelder særlig på teknologisiden, og vi ser til og med at fisk nå flagges hjem fra Kina til Norge fordi man ser at man får teknologiske fremskritt som gjør at man får ned kostnadene, og at det er lønnsomt å gjøre det i Norge. Jeg møter ingen, når jeg er ute, som ikke vil videreforedle i Norge. Alle sier at det beste produktet på markedet får man når man kan ta fisken enten rett fra en ventemerd eller rett fra havet og videreforedle den der og da. Dette fortrinnet når det gjelder kvalitet og nærhet til ressursene, opplever jeg at industrien i aller høyeste grad ønsker å utnytte så langt som det er lønnsomt å gjøre det.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-11-19:
Jeg kan forsikre representanten Gunhild Berge Stang om at denne regjeringen satser på sjømatnæringen. Vi vil legge til rette for rammebetingelser som kan bidra til at potensialet for økt sjømatproduksjon og verdiskaping i sjømatnæringene kan realiseres på en bærekraftig måte. Vi legger stor vekt på at norsk sjømat er trygg og sunn. Det er et godt konkurranseelement når vi skal ut og selge norsk fisk. På samme måte som regjeringens politiske plattform løfter fram sjømatproduksjon som et satsingsområde, er også mineralnæringen et satsingsområde. I Sundvolden-erklæringen sier regjeringen at den vil åpne «for at mineralnæringen kan benytte sjødeponi, men stille strenge krav og sikre miljøovervåkning.» Nordic Mining har planer om å utvinne titanmineralet rutil fra Engebøfjellet i Naustdal kommune i Sogn og Fjordane. Avgangsmassene fra produksjonen er planlagt deponert i et dypvannsdeponi i Førdefjorden. Fiskeridirektoratet reiste i 2010 innsigelser til reguleringsplanen. Tidligere Miljøverndepartementet ba 13. mars 2013 Nordic Mining om å gjennomføre tilleggsutredninger fordi kunnskapsgrunnlaget om strømningsmønsteret i Førdefjorden, risikoen for partikkelspredning, gyteområder for fisk, kartlegging av arter og naturtyper i det planlagte deponiområdet ble vurdert som ikke tilstrekkelig til å fatte en beslutning. Nordic Mining har nylig levert tilleggsutredninger om disse forholdene. Kommunal- og moderniseringsdepartementet har bedt Nærings- og fiskeridepartementet og Klima- og miljødepartementet om å vurdere om det er grunnlag for en ny tilråding i saken. Vi skal ha kunnskapsbaserte prosesser i slike saker, og ansvarlige fagstatsråder vil vurdere saken grundig innenfor sine ansvarsområder. Fordeler ved realisering av mineralprosjektet må veies opp mot ulempene med bruk av sjødeponi, særlig opp mot hensynet til sjømatnæringen, det marine miljø og andre relevante forhold. Inntil en konklusjon foreligger, kan jeg ikke kommentere konkrete forhold som har konsekvenser for avgjørelser i saken. Dersom reguleringsplanen for Engebøfjellet blir stadfestet etter plan- og bygningsloven, vil Klima- og miljødepartementet behandle utslippstillatelsen etter forurensningsloven. En eventuell utslippstillatelse vil omfatte forhold som bruk av kjemikalier, miljøovervåking og krav til måleprogram som dokumentasjon på at vilkår overholdes. I denne sammenheng vil også forhold knyttet til mattrygghet inngå.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-11-19:
Jeg vil vise til mitt første svar og si at vi skal ha kunnskapsbaserte prosesser, og de ansvarlige fagstatsrådene vil vurdere saken grundig innenfor sine ansvarsområder. Så ber jeg om forståelse for at jeg nå ikke kan gå lenger i å kommentere saken, og det er to grunner til det. For det første er Fiskeridirektoratets innsigelse til reguleringsplan for Engebøfjellet til behandling i Kommunal- og moderniseringsdepartementet, og Nærings- og fiskeridepartementet og Klima- og miljødepartementet er bedt om å vurdere saken. Jeg kan ikke kommentere en sak som er under behandling. For det andre vil utfallet av saken ha konsekvenser for Nordic Mining, og saken er da også børssensitiv.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-11-19:
Jeg vil gjerne vise til at jeg ikke kan gå nærmere inn på vurderinger i saken, men det er jo en realitet at saken har en lang forhistorie. Det er en sak som den nåværende regjeringen har arvet fra den foregående regjeringen. Vi har nå, som sagt, lagt opp til en kunnskapsbasert prosess hvor de enkelte fagstatsrådene vil gjøre sine vurderinger, og så vil man til slutt komme til en konklusjon.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-11-19:
Om fiskereid flåte har regjeringen i Sundvollen-erklæringen sagt at vi vil åpne for oppmyking av deltakerloven, spesielt når det gjelder krav til bosted i forbindelse med arv eller generasjonsskifte. Samtidig er det et faktum at det under tidligere regjeringer er gitt to dispensasjoner til at industribedrifter kan eie flåte. Om få uker mottar regjeringen rapporten fra NOU-utvalget som har gjennomgått sjømatindustriens rammevilkår. Utvalget ble nedsatt under den forrige regjeringen, og arbeidet er videreført under dagens regjering. På vegne av utvalget har Nærings- og fiskeridepartementet bestilt fire forskningsrapporter. De av rapportene som kommer inn på spørsmålet, feller en relativt tøff dom over dagens reguleringsregime. Det sies at dagens måte å regulere næringen på legger vesentlige hindringer i veien for næringens konkurransekraft og mulighet til å tilpasse seg internasjonale rammebetingelser. Samtidig er forskerne også klare på at en total avregulering av fiskerinæringen vil få store sysselsettings- og distriktspolitiske konsekvenser. Sjømatindustriutvalget vil komme med sine anbefalinger 16. desember, og vi vet ikke hvilke konklusjoner de kommer til å lande på. Rapporten vil deretter bli sendt på høring, og vil – håper jeg – legge grunnlaget for en bred debatt om fiskerinæringens fremtid. Deretter sikter vi mot en melding til Stortinget ved årsskiftet 2015/2016, der både NOU-en og regjeringens politiske plattform vil danne bakteppet. Jeg har allerede vært tydelig på at vi nå må være villige til å se med nye øyne på det politiske grepet om næringen og i den hensikt å gi næringen selv mulighet til å finne de beste løsningene fremover. Sundvollen-plattformen har en rekke punkter som det nå arbeides med, og som vi vil komme tilbake til bl.a. i oppfølgingen av Tveterås-utvalgets rapport. En god næringspolitikk er også en god og fremtidsrettet distriktspolitikk. Det viktigste vi kan gjøre, er å skape gode rammebetingelser som kan bidra til økt lønnsomhet i alle deler av næringen. Til representanten Heggøs spørsmål vil jeg først og fremst si at det er en lønnsom næring som er avgjørende for bosetting og verdiskaping i nord. Vi må ikke glemme det. Jeg kan, eller vil, selvsagt ikke forskuttere hva som vil være utvalgets tilrådinger, eller hva som vil bli foreslått i meldingen til Stortinget om ca. ett år. Min appell til alle som er opptatt av økt verdiskaping i fiskerinæringen, er at vi ikke må stenge dører nå. Tvert imot må vi ønske velkommen en opplyst debatt om hva det er som vil være en fornuftig politikk for fremtiden for en av våre aller viktigste kyst- og distriktsnæringer.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-11-19:
Vi var veldig åpne på før valget, begge partiene, at man mente at også lovverket i norsk fiskerinæring må tåle å bli gått etter i sømmene når næringen har store utfordringer, og når det er behov for å se hele verdikjeden i sammenheng. Regjeringserklæringen er tydelig på at vi skal arbeide for økt konkurransekraft og modernisere fiskesalgslagsloven og deltakerloven, og vi har vært åpne om det fra første stund. Men det er alltid slik at det er forskjell på å barbere seg og å skjære av seg haka. Jeg kan berolige representanten Heggø med at vi skal ikke legge fram forslag som ikke er godt og grundig gjennomarbeidet, og som ikke også i fremtiden skal sikre at vi fra norsk hold skal ha hånd om og ha rammebetingelser rundt vår aller viktigste næring som gjør at vi skal oppnå det vi har sagt, som er det overordnede, nemlig å få til økt verdiskaping og utløse et enda større potensial av norsk sjømatnæring.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2014-11-19:
Dette er en så viktig næring, for landet, for kysten, for mange lokalsamfunn langs kysten, for alle dem som har sin jobb der i dag, og for alle dem som nå holder på å utdanne seg og skal ha en jobb der i fremtiden, at vi kommer til å gjøre et godt og grundig arbeid – både i kjølvannet av det som kommer i Tveterås-utvalgets anbefaling, og det som måtte komme inn av innspill i den høringsrunden som skal gå utover våren. Vi skal jobbe oss godt og grundig gjennom dette før vi legger fram en stortingsmelding neste høst. Da inviterer vi også Stortinget med på å skape flertall rundt en politikk som forhåpentligvis har så stor oppslutning at det skal gi denne næringen trygghet for hvordan den skal kunne utvikle seg positivt i årene fremover.
Gunhild Berge Stang (Venstre), 2014-11-19:
«60 selskap i Sogn og Fjordane innan sjømatnæringa, reiseliv mv., med ein samla omsetnad på om lag 16 mrd. kr, fryktar for tap av arbeidsplassar og verdiskaping. Dei ber regjeringa seie nei til utslepp av gruveavfall i Førdefjorden. Selskapa viser til risikoen for at avfallet kan spreie seg, og er spesielt uroa over det potensielle omdømetapet for norsk fisk. Er ikkje regjeringa uroa over at bergverksindustrien sitt ønske om å etablere sjødeponi i norske fjordar kan få konsekvensar for Noreg som sjømatnasjon?»
Gunhild Berge Stang (Venstre), 2014-11-19:
Vi er glade for at regjeringa vil ha ei kunnskapsbasert forvaltning, og no ser vi at vi har fått eintydige råd frå begge dei relevante direktorata, Fiskeridirektoratet og Miljødirektoratet, som klart åtvarar mot sjødeponi i Førdefjorden. I tillegg veit vi at næringsinteressene som vi har snakka om her i dag, i liten grad har vore vektlagde tidlegare i prosessen, f.eks. det med omdømeproblematikk for norsk laks. I dag har Noreg internasjonal merksemd frå The Guardian, som no lurer på om Noreg kjem til å opne for sjødeponi. Fiskarlaget påpeikar m.a. at gruveselskapet aldri har lagt fram ein reell oppryddingsprosess, slik dei skulle gjere i 2010. Vi snakkar om enorme mengder utslepp av tungmetall, m.a. 112 kg kvikksølv årleg i 50 år. Eg lurer på om fiskeriministeren synest det er forsvarleg. Det er også slik at kunnskapsinstansane innan sjømattryggleik, Nasjonalt institutt for ernærings- og sjømatforsking og Mattilsynet, ikkje har vore tidleg involverte som høyringspartar i dette. Er det forsvarleg, meiner regjeringa?
Gunhild Berge Stang (Venstre), 2014-11-19:
Dette har vore ei veldig vanskeleg sak for veldig mange lokalpolitikarar der talet på arbeidplassar i gruveindustrien står imot omsynet til både miljø og eksisterande næringar i Førdefjorden. Situasjonen har vore ekstra pressa av at gruveselskapet har sagt at det ikkje er noko alternativ til sjødeponi. Nyleg har selskapet signalisert at det likevel finst ein plan B. Ingen veit kva den planen inneber, men burde ikkje vi forvente at det på eit langt tidlegare tidspunkt var spelt med opne kort, og at politikarane får eit riktig bilete av kva alternativet er, før ein tar ei avgjerd?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
«Fiskeripolitikken er nær knytt til busetting langs kysten, og deltakarlova slår fast at flåten skal vera eigd av aktive fiskarar. Ressursane i havet skal komme lokalsamfunn langs kysten til gode. Men talet på båtar og aktive fiskarar går ned, og langs kysten vert det snakka om kvotebaronar og meir makt på stadig færre hender. Evigvarande kvotar og meir strukturering ser ut til å vera svaret til regjeringa. Deler statsråden Arbeidarpartiet sitt syn om at ein fiskareigd flåte er avgjerande for busetting og verdiskaping i nord?»
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Retten til framleis å ha nasjonalitetskrav og ein aktiv fiskareigd flåte, det såkalla aktivitetskravet, har Noreg fått behalda, fordi lova vart til før EØS-avtalen var inngått. Det er sjølvsagt omstridt i EU at EØS-avtalen faktisk er såpass asymmetrisk som han er når det gjeld kjøp og sal av fiskebåtreiarlag, og endringar, sjølv små endringar, kan fort setja heile lova i spel, sjølv om regjeringa ønskjer å behalda delar av denne lova. Er statsråden samd i at regjeringa skapar stor usikkerheit med tanke på framtidig norsk eigarskap når ein skal mjuka opp lova, som var orda ministeren brukte – eller med mine ord: tukla med deltakarlova?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-11-19:
Som sagt kan sjølv små endringar føra til at heile lova fell, sjølv om det ikkje er det som er meininga med det regjeringa seier. Eg vel å tolka svaret til statsråden veldig positivt, for viss ho no svarar at om konsekvensane er slik eg påstår her, at vi faktisk set i spel både norsk eigarskap og aktivitetskravet, dette med å ha ein fiskareigd flåte, vil ho snu alle steinar og få dette ordentleg konsekvensutgreidd før det i det heile vert føreslått.