trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-09:
Jeg har et spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Det er en klar politisk målsetting å styrke tilbudet til rusavhengige, og de regionale helseforetakene er i flere år instruert om å prioritere en styrking av det spesialiserte, tverrfaglige behandlingstilbudet til disse pasientene. Ifølge data fra Oppsøkende og koordinerende tjeneste i Oslo kommune ble 85 personer som hadde behov for avrusning, avvist på grunn av manglende kapasitet i løpet av uke 31– 40 i 2006. Hva gjør statsråden for å sikre at alle som har behov for det, får et tilbud om avrusning?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-09:
Jeg takker for svaret. Det er gledelig at det er tverrpolitisk enighet om å satse på rusbehandling. Men i lys av det er det ganske forstemmende å registrere at det er mange som fremdeles blir avvist når de ber om hjelp. Dette er bakgrunnen for at Høyre også venter utålmodig på den opptrappingsplanen for rusfeltet som statsråden varslet skulle komme i budsjettet i fjor, men som ennå ikke har kommet. For ett år siden stilte jeg et spørsmål om avrusningskapasiteten ved Helse Øst på bakgrunn av, som statsråden også refererer til, bekymringene for at kapasiteten ble redusert. Men selve syretesten på at tilbudet er bra nok, er hvordan de rusavhengige selv opplever å bli møtt. Nå viser det seg altså at det var så mange som 85 mennesker som ble avvist da de trengte hjelp til avrusning, og noen ble også avvist flere ganger. På bakgrunn av dette må jeg spørre statsråden igjen om hun synes det er grunn til fremdeles å si at Helse Øst gjør et godt arbeid. Eller ser hun at det er behov for en sterkere styring fra departementets side?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-05-09:
Det var en annen problemstilling som jeg tok opp med statsråden i mai i fjor, som var knyttet til de nye retningslinjene for rusbehandling. I disse retningslinjene heter det at pasienter med alvorlige rusproblemer som ikke forventes å ha nytte av behandling, bør få kommunale omsorgstiltak fremfor spesialisert behandling. Statsråden svarte prisverdig nok: «Vi skal selvfølgelig ikke ha et system som fører til at de som har det største behandlingsbehovet, ikke får hjelp.» Heldigvis ble retningslinjene stoppet, slik vi bad om, etter et betydelig engasjement fra organisasjonene innen rusfeltet. Men på bakgrunn av de tallene som ble referert fra oppsøkende tjenester, har flere organisasjoner, bl.a. Rusmiddelmisbrukernes Interesseorganisasjon, nå rettet en henvendelse til oss på Stortinget. De mener at retningslinjene som statsråden stoppet i fjor, nå praktiseres likevel. De dårligst stilte avvises og får ikke en ny sjanse til å komme ut av sin rusavhengighet. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at en slik praksis ikke forekommer?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-09:
For det første er jeg også glad for at det er tverrpolitisk stor interesse – i hvert fall blant de fleste partier – for dette feltet, for det synes jeg også borger bra for å få til et enda bedre tilbud. Jeg kan med en gang si – og da snakker jeg selvfølgelig generelt – at vi har betydelige utfordringer innenfor rusomsorgen, det er det ingen tvil om. Det skal vi snart komme tilbake til. Så er det helt klart at i den perioden representanten Sjøli her viser til, var det redusert kapasitet på grunn av de ting som jeg har forsøkt å redegjøre for. Det er beklagelig at noen måtte vente noe lenger. Jeg har fått opplyst fra Helse Øst at dette pr. i dag langt på vei nå skal være brakt i orden, slik at de som trenger hjelp på dagen, får hjelp på dagen. Når jeg sier det, betyr ikke det at alt er fullkomment, ei heller i Helse Øst og ei heller i Oslo. Vi vet at det er store utfordringer på mange plan knyttet til rus, og det skal jeg love at vi jobber meget aktivt med.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-09:
For det første skal jeg sjekke det, for det er riktig som representanten Sjøli sa, at retningslinjene ble stoppet, og det skal lages nye felles, nasjonale retningslinjer, slik at en ikke blir avhengig av hvilken helseregion en tilhører. Så minner jeg bare igjen om det lovforslaget vi har liggende til behandling her nå, som skal gi rusmiddelavhengige et mye sterkere vern – eller rettigheter, for å bruke et annet uttrykk – som jeg håper Stortinget slutter seg til. Det skal selvsagt være slik at de som trenger hjelp, skal få det, og det er klart at de med de mest alvorlige utfordringene, ikke minst de med rusproblemer, skal få hjelp så raskt som overhodet mulig. Så vi kommer tilbake med diverse saker som vi kan snakke nærmere om. Vi har et meget aktivt arbeid omkring det, men det er fortsatt en del ugjort. Det er helt klart.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-09:
Det er ingen tvil om at det er mye som kan bli teknisk mulig i framtida, også i stort omfang. Når jeg likevel i denne omgang velger å gi uttrykk for i hvert fall litt skepsis til det representanten Høglund her tar opp, om et statlig initiativ – hvis jeg har forstått det riktig – til å innføre det han kaller GPS-baserte trygghetsalarmer i alle norske kommuner, har det to årsaker: For det første er jeg noe i tvil om statlige myndigheter skal etablere noe som kan komme til – jeg sier kan komme til – å likne en monopolordning for en type tekniske hjelpemidler der kommunen har ansvar for å yte nødvendige omsorgstjenester. For det andre vil utbredt bruk av GPS til overvåking av personer, selv med de beste hensikter, ha etiske og personvernmessige sider som må vurderes og gjennomtenkes. Jeg har registrert at det allerede er mange aktører på dette markedet som leverer voldsalarmer, trygghetsalarmer og overvåkingsutstyr for såkalt fri soning. Det illustrerer for så vidt det grenselandet vi befinner oss i mellom trygghet og frihetsberøvelse. Det er i denne sammenheng selvfølgelig stor forskjell på utstyr som kontinuerlig overvåker en persons bevegelser, og utstyr der en selv utløser alarmen som sporer opp hvor vedkommende befinner seg – det er helt klart. Vi har som kjent regelverk knyttet til personregisterloven og til helse- og sosiallovgivningen som regulerer nødvendige avveininger. Men jeg er veldig klar på og forberedt på at ny teknologi kan gjøre det nødvendig å vurdere de krav som må stilles til slikt utstyr, og hvordan det blir brukt også i den kommunale helse- og sosialtjenesten. Jeg tror likevel ikke, i hvert fall ikke på det nåværende tidspunkt, at det er aktuelt fra vår side å etablere en statlig ordning for denne type hjelpemidler. Før vi tar initiativ til å innføre GPS-baserte trygghets- og overvåkingssystemer, slik representanten foreslår, bør vi etter min og Regjeringas mening nøye vurdere etiske og personvernmessige hensyn. Videre må vi selvfølgelig se ny teknologi i lys av hva slags omsorgstilbud vi ønsker å gi. Her ligger det også en viss fare. Teknologien skal ikke komme istedenfor omsorg – det har jeg ikke oppfattet at representanten har sagt heller – men være med på å støtte opp om omsorgen. Så med andre ord: Jeg har en åpen holdning til hva som vil skje framover, og vi skal henge med i den teknologiske utvikling som skjer. I den grad det kan være positivt for folk, ikke minst innenfor den tjenesten vi her snakker om, er dette selvsagt meget interessant og noe vi vil følge nøye med på, men pr. i dag ser ikke jeg at vi skal ta et statlig initiativ i så stort omfang som jeg oppfatter at representanten Høglund egentlig tar til orde for.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-09:
Jeg skjønner av det representanten Høglund nå sa, at dette var litt annerledes enn det jeg hadde oppfattet av spørsmålet, at det var et litt mindre omfang det egentlig var spørsmål om. La meg i hvert fall med en gang si at jeg har den største forståelse for at personer som representanten Høglund bl.a. her viser til som har muligheten til det, ønsker å være aktive selvfølgelig også på tvers av kommunegrensene, for det handler bl.a. om å leve et godt liv. Jeg er også svært åpen for at vi i alle mulige sammenhenger, ikke minst kommunene imellom, må se på samordning på tvers av kommunegrensene. Så er ikke jeg beredt til å svare på spørsmålene til Høglund nå direkte over bordet, men jeg tar med meg de innspill som representanten Høglund her har, og jeg viser igjen til de innvendinger som jeg mener en i hvert fall må gå gjennom før en vurderer eventuelt å skulle gjøre noe slikt. Men når det er sagt, tar jeg med meg de innspill som representanten her har.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-09:
Igjen, jeg tar med meg de signaler som representanten her sender med, og så skal vi vurdere det, hensyntatt også de innvendinger jeg hadde. Så får vi komme tilbake til saken ved en senere anledning.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-09:
Ja, det kan jeg bekrefte. Jeg har allerede hatt møte med Legeforeningen hvor dette har vært ett av mange temaer som det allerede har vært snakket om. Så det vil være naturlig når vi nå går enda dypere inn i den problematikken, at vi snakker mye med dem, at vi snakker mye med dem som har ansvar for tjenestene, og ikke minst også med brukerorganisasjonene. Jeg kan med én gang si at selv om dette er veldig bra mange steder, er jeg helt enig med representanten Nesvik i at det ikke er tilfredsstillende nok, når vi vet at det er såpass mange, tross alt, som må vente for lenge for å komme til fastlege i første omgang. En kommer ikke gjennom på telefon, en må vente for lenge for å komme inn. Tilsvarende blir det da ofte også lengre ventetid på legevaktene, så dette blir en slags ond sirkel. Det må det ryddes opp i, og det skal jeg i hvert fall bidra til så godt jeg kan, i samarbeid med de aktører vi skal snakke med på dette området.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-09:
Jeg vil ikke svare noe absolutt på det i dag. Jeg tror dessuten at det kan være noe vanskelig, i og med at landet vårt ser ut som det gjør. Vi har veldig mange små kommuner, og noen av dem har svært lange avstander. Det kan altså være litt vanskelig, men jeg skal ikke ha lås på noen ting på dette stadiet. Jeg er åpen for alle gode forslag når vi nå går igjennom dette. Jeg opplever at vi har et felles mål, og det er å gjøre tilgjengeligheten enda bedre. Når det gjelder de kommunale legevaktene, er det jo kommunene som har ansvaret for dem, mens vi har ansvaret for fastlegene. Så her må vi i høyeste grad være i god dialog med kommunene, og det er jeg innstilt på.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-09:
Regjeringa har gjennom Soria Moria-erklæringa gitt uttrykk for at det skal gjøres forbedringer i ordninga med brukerstyrt personlig assistanse. I likhet med representanten Solberg ser jeg meget positivt på denne ordninga. Som representanten viser til, svarte jeg til representanten Bent Høie den 26. oktober 2005 at jeg var tilfreds med hovedinnholdet i forslaget til den avgåtte regjeringen Bondevik, slik det var skissert i St.prp. nr. 1 for 2005-2006. Jeg opplyste videre at jeg i høringsnotat ville vurdere detaljene i utforminga av bestemmelsene nærmere. Blant annet ville jeg vurdere hvor omfattende tjenestetilbudet skal være før det gis rett til å få tjenesten organisert helt eller delvis som brukerstyrt personlig assistanse. Jeg kan opplyse representanten Solberg om at jeg holder fast ved mitt tidligere svar til Bent Høie på dette området Det er riktig, som representanten Solberg påpeker, at arbeidet med høringsnotatet dessverre har tatt lengre tid enn forutsatt. Jeg kan opplyse at vi tar sikte på å sende dette ut på høring nå, før sommeren.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-09:
For det første deler jeg fullt ut og helt den omtalen representanten Solberg har av verdien av brukerstyrt personlig assistanse, og hva det betyr for folk. Jeg mener også, på vegne av den regjeringa jeg er med i, at det er veldig viktig at folk har denne valgmuligheten. Vi sender som sagt ut høringsnotat nå på denne sida av sommerferien, og jeg legger ikke opp til å bruke mer tid enn høyst nødvendig – en høringstid på tre måneder, som vanlig er, og så kommer et forslag til Stortinget. Det er litt avhengig av hvor fort Stortinget kan behandle det, men vi må kunne få iverksatt dette meget raskt. Så heretter skal dette gå meget raskt. Det kan jeg forsikre representanten Solberg om.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-05-09:
Jeg føler ikke noe behov for å gå inn på årsakene til at dette dessverre har tatt noe lengre tid enn forutsatt, men som sagt: Vi er nå rett rundt hjørnet med å få sendt det ut. Så skal vi legge fram et forslag som gjør at flere skal få denne muligheten, og da vil Stortinget få tilstrekkelig anledning til å diskutere innholdet i det. Og jeg er meget lydhør overfor gode forslag for å forbedre denne ordningen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-09:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «En har gjennom diverse oppslag i media blitt gjort oppmerksom på til dels store forskjeller i ventetider hos legevaktene i landets kommuner. Dette skyldes at de enkelte legene som har legevakt, har ansvaret for et svært ulikt antall innbyggere i sine respektive distrikt. Dette medfører svært lang ventetid noen steder. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at landets innbyggere slipper å vente uforholdsmessig lenge for å komme inn til legevakten?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret, som viser at det er helt åpenbart at statsråden har fokus på dette. Det er veldig bra, for mange pasienter som føler dette på kroppen, føler det faktisk som en stor belastning ikke å komme til på legevakten. Vi vet også at det på organiseringssiden er mye å hente, for man får signaler knyttet til at enkelte fordi de har problemer med å komme inn til sin fastlege, faktisk bruker legevaktordningen isteden. Videre var statsråden inne på at 67 pst. fikk tilgang når de ringte til lege. Vel, det store problemet er at 33 pst. ikke får det – det er jo nettopp der problemstillingen ligger. Statsråden sier at hun vil følge dette opp, men spørsmålet mitt til statsråden er: Vil statsråden også følge dette opp overfor Legeforeningen, som nettopp er forhandlingsmotpart i disse sakene? På den ene siden er vi jo avhengige av å få til gode vaktordninger og samarbeidsordninger, slik at også legene kan gjøre jobben sin på en skikkelig god måte, men på den andre siden har vi pasientens interesse som må ivaretas. Da er spørsmålet til statsråden om hun også vil ta dette opp med Legeforeningen, for å få bedre tilstander.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-05-09:
Ja, det er helt åpenbart at her er det mye å hente, og jeg tror også at nettopp en dialog med både brukerorganisasjonene, Legeforeningen, departementet og direktoratet kan være med på å få løst opp den knuten som her har oppstått. For vi har jo sett gjennom tid at det med legevakt har endret seg betraktelig. Mens legen før i stor grad kom hjem til deg, er det i dag forventet at pasienten i stor grad drar til den stedlige legevakt. Det har så klart vært endringer, helt nødvendige endringer, så det er ikke noen kritikk av måten man gjør det på, når jeg tar dette opp. Men vi ser store forskjeller når det gjelder hvor mange personer som er knyttet opp til de enkelte legevaktene. I det området på Sunnmøre som jeg kommer fra, varierer det helt fra 60 000 knyttet til én legevakt til 2 000–3 000 knyttet til andre. Det fører selvfølgelig til at det blir enorme forskjeller. Det går ut over befolkningen, som da må vente, særlig etter stengetid ved legekontorene og i f.eks. influensaperioder. Vil statsråden vurdere om det skal være et regelverk knyttet til antallet personer som maksimalt kan legges inn under en legevakt?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-05-09:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til landbruks- og matministeren: «Jeg viser til skriftlig spørsmål nr. 663 den 23. februar om mindre fleksible og kortere åpningstider for Mattilsynet og de problemer dette har medført bl.a. ved Kirkenesterminalen. Statsråden svarte den gang at saken var under utredning med sikte på å finne en løsning. Ifølge den informasjon jeg har, er situasjonen i dag like uløst. Hva vil statsråden gjøre for å få en snarlig avklaring om utvidelse av Mattilsynets åpningstider slik at handelsvirksomheten, bl.a. i Kirkenes, igjen kan få akseptable rammevilkår?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-05-09:
Man får innimellom inntrykk av at det som er store spørsmål i nord, ikke er fullt så store spørsmål i sør. Jeg hører ministeren si at det er noen få dager siden Mattilsynet var ferdig med sine vurderinger, men jeg vet at regionkontoret leverte fra seg sin rapport den 31. mars. Det er over én måned siden. Problemene ved Kirkenesterminalen startet over natten den 1. februar da man la om og fikk mindre fleksibilitet i forhold til håndtering av båter som kom, og last som skulle på land. Når man mister levebrødet mer eller mindre over natten, og vi nå, tre måneder senere, fortsatt ikke har noen avklaring på disse spørsmålene, lurer jeg på når landbruksministeren mener vi kan se en ende på dette. Når skal Kirkenesterminalen få vite eksakt hva slags rammebetingelser de har å forholde seg til?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er helt rett, som han sier, at både Norges Råfisklag og Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening er svært opptatt av at man skal finne gode løsninger på dette. Jeg vil da utfordre statsråden her, for jeg forstår det sånn at det egentlig ikke står på Mattilsynets vilje til å ha lengre åpningstider, men at det mer er et spørsmål om penger og evne til faktisk å finansiere de utvidede åpningstidene. I lys av det som skjer med hensyn til hele nordområdeproblematikken, lurer jeg på om Regjeringen tror at deres store, strategiske satsingsområde i nord, når det kommer ned til de konkrete tiltakene, skal være gratis, at man skal omdisponere og legge bort andre ting for å gjøre mer, enten det er på Kirkenesterminalen eller andre plasser. Jeg lurer på om ministeren kan si om han faktisk har til hensikt å legge mer penger på bordet for å få en bedre tjeneste.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-05-09:
Flere forhold knyttet til handelsvirksomhet med Russland har betydning for norsk næringsliv. Det gjelder særlig import og eksport av sjømat og leveranse av proviant fra Russland til russiske båter som går til norsk havn. Fellesnevneren er at disse områdene påvirkes av reglene for veterinær grensekontroll samt åpningstidene ved grensekontrollstasjonene. Til spørsmålet fra representanten Aspaker vil jeg generelt si at matforvaltninga løpende prøver å legge til rette for ordninger som ikke virker hemmende på næringslivet ved gjennomføring av veterinær grensekontroll. Mattilsynet har klart å få til et opplegg hvor russiske båter som ønsker å anløpe havner i Finnmark og Troms, fortsatt får lov til å ta imot forsyninger som kommer med bil fra Russland – en ordning som egentlig skulle ha vært avviklet på grunn av reglene for veterinær grensekontroll. Denne ordninga har betydning både for sjømatnæringa og for ulike servicenæringer i de nordligste fylkene. Det er i denne sammenheng også grunn til å nevne at Mattilsynet den siste tida har gjort en betydelig innsats for å opprettholde og legge til rette for eksport av fisk til Russland. Når det gjelder spørsmålet om åpningstider, vil jeg vise til mitt svar av 2. mars i år på representanten Aspakers spørsmål om samme tema. Mattilsynet var da i gang med å utrede hvilke nærings-, bemannings- og kostnadsmessige utfordringer Mattilsynet og næringa står overfor i Troms og Finnmark. Denne vurderinga skulle foregå i nært samarbeid med fiskeri- og havbruksnæringenes organisasjoner. Mattilsynet var ferdig med sin utredning for noen få dager siden. Jeg vil nå vurdere Mattilsynets forslag til tiltak sammen med fiskeri- og kystministeren for å komme fram til den beste løsninga totalt sett.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-05-09:
For det første vil jeg avvise at store spørsmål i nord nødvendigvis er små i sør på dette området. Når det gjelder Mattilsynets innsats innenfor denne sektoren den siste tida, har det, som naturlig er, i stor grad handlet om spørsmål knyttet til Nord-Norge og vårt forhold til Russland. Det å sikre eksporten av fisk til Russland har vært Mattilsynets største sak på dette området. Den største saken for fiskerinæringa i Nord-Norge er også knyttet til framtidige markedsmuligheter og det å kunne få solgt produktene sine. Det mener jeg er situasjonen, og det er en bevisst prioritering i forhold til en stor og viktig sak som denne. Når det gjelder ferden videre, etter at jeg nå har fått Mattilsynets vurderinger på mitt bord, skal jeg garantere at dette skal gå raskt. Jeg er selvsagt helt enig i at hindringer for næringslivet av denne art som det er mulig å gjøre noe med, bør man forsøke å lande raskt. Vi bør forsøke å få til endringer som næringslivet kan leve med. Jeg er derfor innstilt på å behandle denne saken raskt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-05-09:
Skal vi ha lengre åpningstider og et utvidet tilbud på disse stedene, er det åpenbart at det koster penger. Det er en del av dette spørsmålet. Men det at det koster penger, betyr ikke at vi ikke kan få gjort det. Men en del av de vurderingene vi gjør, går selvsagt også på kostnadssiden og det å finne ulike løsninger. Det er Mattilsynet og denne regjeringa selvsagt pliktet til å se på – som også den regjeringa som Aspakers parti en gang var en del av, ville ha gjort hvis saken hadde vært aktuell den gang. Så det å ikke se på hva kostnadene er ved ulike løsninger, er ikke ansvarlig i noe spørsmål – heller ikke her. Men som sagt: Jeg tror vi skal finne en løsning på dette, og jeg er innstilt på å finne løsninga raskt.
Erna Solberg (Høyre), 2007-11-22:
Jeg har lyst til å begynne der forsvarsministeren sluttet. Det å sende ungdom ut for å bidra i militære operasjoner på vegne av vårt land, er en alvorlig sak for alle oss som er med på beslutningene om å gjøre det. Derfor er det nødvendig at vi sørger for at de er godt utstyrt, at de har god trening, og at de er i stand til å fylle oppgavene, men det er også nødvendig at de har et best mulig støtteapparat rundt seg når de sendes ut i den typen operasjoner. Det er vår forpliktelse som beslutningstaker å sørge for det. Derfor er det et tankekors at det åpenbart til tider har vært slik at det medisinske oppfølgingssystemet ikke har vært godt nok til at man fullt ut har kunnet løse de oppdragene man har vært sendt ut for å gjøre, tidligere. At det har hatt som konsekvens at man har sagt nei til enkelte oppdrag, synes jeg har vært en klok og nødvendig beslutning, men det er et tankekors at vi ikke har klart å fylle de oppgaver vi er bedt om av øvrige NATO-land eller andre organer, fordi vi har hatt mangler knyttet til oppfølging med legedekning og medisinsk personell. Denne saken har flere sider, og noen av dem kommer til å bli tatt opp i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Jeg synes at den redegjørelsen vi har fått nå, har gitt grunnlag for å si at pr. dags dato har forsvarsministeren sagt at situasjonen er tilfredsstillende og god nok. Vi vet ikke hva som kommer til å skje etter 1. april, men det er en optimistisk tone, og man har tro på at ting da skal være på plass. Jeg vil gjerne at statsråden kommer tilbake til akkurat hvor mye og hva man tror vil være på plass til 1. april. Uansett er det slik at når vi er deltakere i en NATO-operasjon, er vi deltakere i et nett hvor det er naturlig å lene seg på andre NATO-land – få støtte og hjelp fra dem. Vi vil ikke stille som krav at alt skal være operert av nordmenn der det er tilstedeværelse av nordmenn, men at våre norske soldater skal ha den medisinske oppfølgingen innenfor en NATO-struktur som er nødvendig, slik at ikke mangler gjør at man enten får begrensninger på operasjonsmønsteret, eller at man på den andre siden får større ulykker eller mindre oppfølging hvis noe skulle skje, fordi vi ikke har god nok dekning. Dette er et alvorlig spørsmål, som Stortinget blir nødt til å følge nøye med på fremover, ikke minst med hensyn til hva vi får på plass etter 1. april, men kanskje også med hensyn til hvordan vi strukturerer og tenker om samarbeidet mellom Forsvaret og helsemyndigheter i årene som kommer. For det å hindre oss i å delta og å ta på oss oppdrag fordi vi ikke har god nok sanitet og oppfølging, er altså også et problem når vi er til stede for å utføre oppdrag. Andres sikkerhet blir mindre i den sammenhengen. Min konklusjon er at det synes som om strakstiltakene er på plass, men ikke som om vi har fått til strukturer som gjør at dette ikke blir et gjentakende problem over tid. Den utfordringen ligger fortsatt hos statsråden, å få til de strukturene som gjør at vi ikke får gjentakelser av den situasjonen vi nå har hatt i iallfall minst ti uker, nemlig at vi ikke har hatt god nok legedekning til at vi fullt ut har kunnet utføre de oppdragene som vi har fått.
Alf Ivar Samuelsen (Senterpartiet), 2007-11-22:
Jeg vil takke forsvarsministeren for en grundig og god redegjørelse om legedekningen og sikkerhetssituasjonen for de norske styrkene i Afghanistan. Vår stabiliseringsenhet, PRT i Meymaneh, gjør en viktig jobb både for ISAF og for sivilbefolkningen i Nord-Afghanistan. PRT-konseptet innebærer at en rekke mobile observasjonsteam, MOT-team, opererer ut fra basen. MOT-ene har hele Faryab-provinsen som operasjonsområde og kan være flere dagsreiser unna leiren i Meymaneh. Deres oppgave er å holde kontakt med lokale myndigheter, som distriktsguvernører, politisjefer, eldreråd i landsbyene o.l. Dette gir et godt grunnlag for den nødvendige afghaniseringen som vi også jobber med. Denne måten å arbeide på understøtter den afghanske regjeringens autoritet, skaffer situasjonsoversikt og muliggjør ISAFs nærvær over hele landet. Samtidig utgjør disse et viktig kontaktpunkt opp mot den sivile befolkningen, noe som igjen muliggjør større satsing på å bygge opp det sivile samfunn i det området der vi er lokalisert. Norske soldater som sendes ut for å bidra til konfliktløsning og fred, samt deres pårørende, må være trygge på at sikkerheten for personellet er prioritet nr. 1. Dette gjør vi bl.a. ved å ha tilgang til best mulig moderne materiell og utstyr samt ved å ha en forsvarlig akuttmedisinsk beredskap. Vi kjenner også til at det i Norge er diskusjoner om hva som er en forsvarlig akuttmedisinsk beredskap. Vi vet at etter at Norge trakk ut sitt feltsykehus fra Mazar-e-Sharif i mars 2007, har Tyskland overtatt ansvaret for feltsykehuset, og dermed har legesituasjonen for de norske styrkene i Nord-Afghanistan blitt noe mer anstrengt. Men i en akuttsituasjon har Tyskland påtatt seg oppgaven med å bidra med nødvendig sanitetshjelp. Tidligere ble de kirurgiske teamene ved dette feltsykehuset også benyttet i Meymaneh. I denne perioden rullerte vi personell fra de kirurgiske teamene mellom Mazar-e-Sharif og Meymaneh. Jeg tror det er naturlig å vurdere å bygge opp igjen en bedre sanitetstjeneste i Meymaneh, noe som vil bedre akuttberedskapen i området og samtidig kunne gi et tilbud om helsetjenester til lokalbefolkningen. Jo bedre forhold man har til sivilbefolkningen, jo bedre vil også den generelle sikkerhetssituasjonen være for våre soldater i området. Jeg har merket meg at Forsvaret fokuserer på den enkelte soldats sanitetskompetanse i tillegg til tilgang på god medisinsk evakueringskapasitet. Senterpartiet er derfor tilfreds med at det er besluttet å deployere tre helikoptre i Meymaneh fra våren 2008. Det er antakelig det viktigste bidraget vi kan gi for å styrke våre soldaters sikkerhet, noe vi er godt fornøyd med. Det å sende norske soldater og offiserer til utenlandsoperasjoner er en av de viktigste, men samtidig en av de vanskeligste beslutningene vi står overfor. Det er viktig at våre styrker er godt forberedt, godt utstyrt, godt ledet, og at de får god oppfølging i etterkant. Jeg forstår forsvarsministeren slik at hun tar dette ansvaret meget alvorlig, og det er vi tilfreds med.
Trine Skei Grande (Venstre), 2007-11-22:
Jeg vil takke statsråden for redegjørelsen og takke Presidentskapet som fikk dette så fort på dagsordenen. Det å sende soldater i krig er den mest alvorlige, den viktigste og den vanskeligste avgjørelsen man tar i en folkevalgt forsamling og i et parlament. Derfor må vi som folkevalgte gjøre alt som står i vår makt for å sikre at soldatene kan gjøre den jobben de er sendt av oss for å gjøre, på en best mulig måte, med et størst mulig sikkerhetsnett rundt seg. Venstre syns det er tilfredsstillende at statsråden sier at de tiltakene man har satt i gang i det siste, har fått umiddelbar effekt. Det er et annet organ her i Stortinget som skal jobbe videre med hvorfor disse tiltakene ikke har vært satt i gang før. Men Venstres bekymring, i likhet med flere andres her, er hva som skjer etter 1. april. Statsråden må forsikre oss om at trykket blir holdt, og at oppgavene blir løst også etter 1. april. Venstre syns det er positivt at man har lagt seg på en profil med samarbeid med andre land for å løse disse oppgavene. Det er både fornuftige og gode løsninger, også det at man kansellerer oppdrag hvis man ikke har god nok sikkerhet bakover. Det som bekymrer Venstre, er at man ikke alltid ser at den største utfordringen de siste ukene ikke nødvendigvis har vært knyttet til operasjoner. Man lever hele tida i en krigssituasjon, og trusselen kan også være der når man er på vei til skytetrening, ikke bare når man er på vei til det som kan bli skarpe trefninger. Venstre vil også bemerke at det er viktig at man har riktig materiell, ikke bare riktige folk, rundt seg. Det har også blitt reist spørsmål om vi har de riktige helikoptrene og flyene for å få gjort denne jobben – ikke bare om vi har dem, men om vi har de riktige typene. Så jeg vil også be statsråden om en vurdering av om helikoptermateriellet er det som er det riktige og det nyttige for dem vi har sendt ut for å gjøre en jobb.
Trine Skei Grande (Venstre), 2007-11-22:
Nå skal jeg prøve å få statsråden til å avklare, ettersom det er litt av poenget med runden, og ikke omvendt. Jeg har lyst til å spørre statsråden, ikke om forholdet hans til NRK, men om forholdet hans til Norsk Tipping. Jeg tror ikke det er så mange Venstre-folk som ville ha savnet Lotto heller, sjøl om det må være forskjell på et spill man spiller når man går inn til en kommisjonær, og et spill man spiller fra mobilen sin. Men fins det noen som helst spill som statsråden som generalforsamling i Norsk Tipping ikke har syntes har vært lurt å servere over en allmennkringkaster? Er han villig til å sette noen som helst grenser for hva Norsk Tipping får lov til å utvikle av nye spill? Så håper jeg at han kanskje får til å svare ja eller nei på følgende spørsmål når det gjelder RiksTV: Er statsråden fornøyd med, og syns han det er greit, at borgerne i Norge ikke får lov til å velge hvilke kanaler de får inn utover det som staten har valgt?
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2007-11-22:
Jeg har bare behov for å klarlegge at jeg ikke sa at Stortinget må følge lønnskommisjonens innstilling. Jeg ordla meg ikke sånn. Jeg sa at hvis vi skulle fremme et annet forslag, er det i realiteten å ta tilbake den situasjonen vi hadde, der Presidentskapet fremmer forslag til lønnsøkninger for Stortinget, som Stortinget så vedtar. Stortinget vedtar også nå sine egne lønninger, men vi har fått et system der andre på grunnlag av visse beregninger og vurderinger fremmer et forslag for Stortinget om hvilke lønninger vi skal ha. Flertallet i Presidentskapet ønsker at vi skal beholde det systemet i stedet for å gå tilbake til det vi hadde. Vi husker hvordan det var. Da fikk vi med jevne mellomrom behov for en betydelig justering av våre lønninger, fordi man ikke tok det ansvar det var å følge med i utviklingen. Dette er ikke å fri seg fra et ubehag. Det er rett og slett å sørge for at en uavhengig instans sier noe om hva slags lønn man mener stortingsrepresentantene bør ha. Når Karin Andersen sier at vi skal sammenlikne oss med en rekke andre dyktige yrkesgrupper, har jeg her prøvd å redegjøre for at lønnsutviklingen for alle de gruppene som det vises til, har vært betydelig større i inneværende år enn det som har vært tilfellet for stortingsrepresentantene. Det er altså et avvik på 5,2 pst. Jeg snakker ikke om lederlønnsutviklingen verken i staten eller i det private næringslivet. Jeg snakker om den alminnelige lønnsutviklingen for vanlige lønnsmottakere. Når det gjelder pensjonssystemet, har Presidentskapet gått til det skritt å nedsette et utvalg for å gjennomgå det. Jeg helt enig med Karin Andersen i at det er et stort behov for å gjennomgå det, når alle andre grupper får sitt pensjonssystem gjennomgått.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-22:
Som det går fram av innstillinga, vil SVs stortingsgruppe stemme mot den foreslåtte lønnsøkninga, eller økning av godtgjørelse, som det jo egentlig heter offisielt. Både stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer hører til de ti prosentene som har høyest lønnsinntekt. Vi mener at det å ha en all right lønn skal gjenspeile at vi er folkevalgte, og at de fleste av oss gjør en god jobb. Vi er også ombudspersoner, og vi mener at vi ligger på et lønnsnivå som lar seg forsvare, og som er godt nok, også ut fra rekrutteringsbehov, som i hvert fall har vært et argument tidligere. Jeg ser av bergensavisene at bergenspolitikerne bruker en økning av stortingslønna som argument for økt lønn til ordførere og andre heltidspolitikere. Forslaget om økt stortingslønn er dermed med på å øke lønnsgaloppen for andre folkevalgte. Så kan en si at bergenspolitikere og andre politikere har et sjølstendig ansvar. Ja, det er helt riktig, men det har også vi. Dette er grunnlaget for at vi vil stemme imot forslaget i dag. For oss i SV er det et mål å redusere forskjellene i samfunnet. Et bidrag til reduserte forskjeller er et lønnsoppgjør som gir mest til dem som har minst. Det kan gjøres ved å gi et likt kronetillegg. Likt prosenttillegg gir faktisk flere kroner til høytlønte enn til lavtlønte, og øker dermed forskjellene. Det er bakgrunnen for forslaget vårt for å gi lønnskommisjonen klarere retningslinjer – retningslinjer som sikrer at reguleringa blir i samsvar med gjennomsnittlig lønnsøkning i kroner. Så er det viktig, det som stortingspresidenten sa, at det alminnelige er å måle gjennomsnittlig i forhold til prosenttillegget. Det er helt riktig, men det er ikke noe argument for at ikke vi kan gå foran og snu denne utviklinga, og dermed være med på å redusere forskjellene i samfunnet. Så har jeg lyst til å kommentere pensjonsordninger, for det har vært en gjenganger fra vår side. Vi har vært en pådriver for å få pensjonsordningene til stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer i samsvar med vanlige pensjonsregler. Det er mange grunner til å si at dagens pensjonsordninger står i ganske sterk kontrast til det vanlige lønnsmottakere har, bl.a. at de er regulert i forhold til den til enhver tid gjeldende stortingslønna. For oss er det viktig at de ordningene vi har, oppfattes som rimelige blant folk. Og det er jo blant folk politikere skal ha tillit. Nå er vi ganske tilfredse med at det er satt i gang et arbeid for å få til endringer. For oss er det helt avgjørende at den premissen, at våre pensjonsordninger er i samsvar med vanlige pensjonsordninger, ligger til grunn. Jeg tar opp det forslaget som vi også har tatt opp i Presidentskapets innstilling.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2007-11-22:
Jeg har lyst til, bare for protokollens skyld, å referere til hva de andre folkevalgte i Norge har i lønn, eller i godtgjørelse – for vel er vi 169 i denne sal, men det er altså 431 ordførere, en rekke fylkesordførere, fylkesvaraordførere og ikke minst fylkesråder som er fulltids folkevalgte, og som har godtgjørelse for det, selvsagt. Når man f.eks. har sett på syv forskjellige byer, er laveste godtgjørelse for ordføreren i Bodø, på 650 000 kr, mens Stavanger-ordføreren har 810 000 kr. Statssekretærene f.eks., bare for å ta den gruppen, har altså før denne reguleringen 638 000 kr, mens vi har 612 000 kr. Så jeg vil bare ha det til protokollen: Det er en rekke andre sammenligninger her som viser at stortingsrepresentantenes godtgjørelse på ingen måte er lønnsledende, som man kanskje har fått inntrykk av i den offentlige debatt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-22:
Jeg har et par kommentarer til noe av det som har blitt sagt i debatten, bl.a. at når lønnskommisjonen har gitt en innstilling til Stortinget, må Stortinget følge den, uansett. Jeg må si at det er en påstand som jeg ikke kan slutte meg til. Jeg oppfatter det vel ikke slik at Stortinget er fri for det ansvaret man har, for den beslutning man tar, uansett hvem som rår oss til å ta en beslutning. Lønnskommisjonen ble opprettet, etter mitt syn, for at Stortinget skulle fri seg fra ubehaget med å vedta sin egen lønn. Det må vi, uansett, så det må vi stå for. Jeg er enig i at stortingsrepresentanter skal ha en god lønn, og det har vi. Det er ingenting i situasjonen i dag som tilsier at det er nødvendig, eller at det er behov for denne økningen. Etter mitt syn er det en helt unødvendig bruk av penger. Det har også vært argumentert mot at man skal bruke kronetillegg. Noen av oss har jo en fortid i andre forsamlinger, der man har drevet med lønnsoppgjør. Der har det vært et godt prinsipp – i hvert fall i deler av arbeiderbevegelsen – at kronebeløp er det som fordeler mest rettferdig. Det er faktisk det man lever av. Det er for lønningen eller trygda man skal kjøpe det man trenger. Når vi bruker prosentregning, vet alle at prosenter av et lite beløp blir få kroner, prosenter av et stort beløp, som vår lønning, blir mange kroner – og da øker faktisk forskjellene i kjøpekraft ganske dramatisk. Når vi nå er i en situasjon der det går så det suser i samfunnet og alle har behov for å sammenligne seg med noen som tjener mer enn seg, og leter fram, for å si det slik, de folkevalgte og de personene som tjener mer enn seg, kunne det kanskje være et poeng for Stortinget å gå foran. En bør heller sammenligne seg med alle de meget velutdannede, velskolerte, kloke og dyktige menneskene som skal bemanne en hel rekke viktige stillinger i dette samfunnet, og som vi som storting og myndigheter er helt avhengige av også har en forståelse for det lønnsnivået som ledere bevilger seg – og at forskjellene på et vanlig lønnsnivå i samfunnet og lønnsnivået til politiske ledere ikke blir for stort. Så jeg mener det hadde vært et veldig godt bidrag fra Stortingets side å si nei takk til denne lønnsøkningen nå, og se på systemet med hvordan man øker lønningene – altså med kronetillegg og ikke prosenttillegg – og, selvfølgelig, som representanten Ågot Valle sa, gå gjennom pensjonssystemet vårt. Det er store endringer på gang når det gjelder pensjonssystemet for absolutt alle andre, og jeg tror det vil være minimal forståelse i befolkningen hvis ikke de endringene som gjelder alle andre deler av befolkningen, også skal gjelde dem som er politikere, i storting og i regjering.
Olemic Thommessen (Høyre), 2007-11-22:
Statsråden påpeker i sitt innlegg ganske riktig at Stortinget har behov for en del krysningspunkter i forhold til å kunne kommentere spørsmålet om NRK. Han mener at allmennkringkasterplakaten kan være et bra utgangspunkt for det. I den senere tid har vi hatt en del diskusjon om NRKs markedsføring av spill, og et tema som er kommet opp da, er hvorvidt NRK kan anse seg å være en del av den nasjonale spillpolitikken. Det har vært hevdet fra NRKs side. Jeg vil stille spørsmålet litt annerledes. Jeg vil spørre statsråden om han mener at markedsføring av spill vil være en naturlig del av allmennkringkasteroppdraget.
Olemic Thommessen (Høyre), 2007-11-22:
Jeg vil gjerne spørre statsråden litt om hvordan staten som eier styrer NRK. Vi ser i denne meldingen at det er mye skreddersøm, og mye av skreddersømmen er i og for seg ganske godt begrunnet. Det hadde nok vært en fordel for opposisjonen om vi hadde hatt innsyn i debatten om allmennkringkastingsplakaten før vi på en måte så helheten i dette, for det er klart at den representerer et viktig bakteppe. Vi får ganske mange begrensende og regulerende forhold her. Det gjelder forhåndsgodkjenning i Medietilsynet, det gjelder hva som skal rapporteres på generalforsamlingen: «alle tiltak som kan få innvirkning på NRKs allmennkringkastingstilbud eller som for øvrig har nær sammenheng med allmennkringkastingstilbudet». Det er en ganske krevende oppgave for NRKs styreleder å sortere ut hvilken smørbrødliste han skal sette opp til generalforsamlingen, statsråden, neste gang, og det kan nok oppfattes som ganske detaljregulerende og begrensende. Har statsråden en kommentar til dette?
Olemic Thommessen (Høyre), 2007-11-22:
Det er noen litt forskjellige saker jeg føler behov for å ta opp. For det første dreier det seg om frivillighetens ikke-kommersielle kanal i det digitale bakkenettet. I forbindelse med årets budsjett fremmer Høyre et forslag om å knytte støtteordning til denne kanalen til herreløs arv. Vi håper i den sammenheng at departementet vil synes at dette er en god idé og bidra til å finne en helhetlig løsning. Her må selvfølgelig avklares spørsmålet om redaktøransvar og en god organisering. Når det gjelder spørsmålet om medieeierskapsloven, vil det kanskje overraske noen at vi ikke ved denne korsvei støtter Fremskrittspartiets forslag om å avvikle hele loven. Bakgrunnen for det er at vi i denne sammenheng synes at diskusjonen først og fremst er interessant når det gjelder spørsmålet om vertikal integrasjon. I den kontekst tror vi det er litt for tidlig å smelle igjen døra, selv om vi heller ikke har store forventninger til at medieeierskapsloven er det som skal løse dette. Men i forslaget står det veldig tydelig at det er i denne relasjon, og derfor kommer vi ikke til å støtte det denne gangen. Jeg vil gjerne si at vi støtter hovedtrekkene i tilnærmingen meldingen har når det gjelder sondringen mellom NRKs allmennkringkasteroppdrag og kommersielle virksomheter. Det er mange ting man kunne ta tak i der. Det er viktig at det skal være godt rom for kommersielle aktører og andre TV-kanaler i mediemarkedet for øvrig. Sånn sett mener vi at det skal være en restriktiv holdning, og det opplever vi vel også at hovedtrekkene i meldingen tilsier. Så dreier det seg om kommersielle aktører i livet etter at det digitale bakkenettet er i gang, i forhold til allmennkringkasteroppgaver. Vi tror man skal ha en begrenset forventning om hvordan man kan pålegge oppgaver i fremtiden, rett og slett fordi teknologien vil gjøre at vi vil få en større allmenning. Vi synes det er viktig å se hen til hvilket positivt virkemiddelapparat vi kan bidra med, for det er klart at vi også ønsker at vi skal ha stor bredde i tilbudet. Vi synes også det er grunn til å merke seg kapitlet om Medietilsynets rolle, og vi ser frem til den saken som skal fremmes om det. Vi merker oss at punktet om forhåndsgodkjenning av en del av de aktivitetene som NRK skal drive, i stor grad relaterer seg til markedsmessige spørsmål og til forhold som har med konkurransespørsmål å gjøre. Det blir da viktig også å se dette i forhold til Konkurransetilsynets oppgaver.
Olemic Thommessen (Høyre), 2007-11-22:
Bare kort til spørsmålet om vertikal integrering og lovregulering på det området: Statsråden hadde oppfattet poenget helt riktig, at Høyre altså ikke lukker noen dører i forhold til hva vi vil ha utredet når det gjelder hvordan man skal håndtere den problemstillingen. Vi gir ikke med det uttrykk for noen stor begeistring for medieeierskapsloven som sådan, men det er nå engang der det ligger, og så får vi se hva departementet etter hvert kommer opp med. Vi ser jo også at EU-utviklingen går i retning av et tydeligere skille mellom transportør og innholdsleverandør. Men i EU-sammenheng er det altså ikke noe spesielt krav til at eierne nødvendigvis skal være forskjellige. Det synes jeg er et viktig poeng å ta med seg. Det er viktig for oss at vi ikke påfører norske aktører unødige vanskeligheter i måten å drive på og, hadde jeg nær sagt, i forhold til at norske eierskap i denne sammenheng ikke er spesielt store. Dette har lett for å bli en diskusjon om Telenor. Jeg vil minne om at Telenor altså er en gigant i et ellers lite marked, og at de andre aktørene i det norske markedet er relativt små. Det er viktig at vi ikke nå legger opp et løp – og har Telenor i hodet – som gjør at vi knuser hele pakken med egg når vi regulerer området i neste runde. I den sammenheng har Høyre i de siste ukene luftet en annen tilnærming, som dreier seg om en tenkning omtrent som den som gjelder når vi kjøper strøm. Når du kjøper strøm på nettet, har nettleverandørene, eller de som eier nettene, plikt til å bringe strømmen, uansett hvor den kommer fra, til deg som bruker. Vi tror det kan være et interessant utgangspunkt for tenkning også når det gjelder denne type leveranser. Det er en tilnærming som ikke gjør det like presserende å dele eierskap og ha veldig stringente regler på det, og som kanskje vil være smidigere og mer fleksibel i forhold til de forskjellige, også mindre, aktørene vi finner landet over. Jeg håper at departementet, når det tar tak i dette feltet, også utreder alternative løp, f.eks. ut fra det resonnementet som jeg nevner nå.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-22:
De siste dager har det vært en viss mediefokusering på at RiksTV ikke har etterlevd sin konsesjon og tilbyr enkeltkanaler. Fremskrittspartiet er kritisk til dette og etterlyser handling fra statsråden. Vi er imidlertid ikke alene om å etterlyse denne handlingen. I går fikk jeg en henvendelse fra Forbrukerrådet, som jeg vil sitere fra: «I forbindelse med morgendagens behandling av Stortingsmeldingen «Kringkasting i en digital fremtid» ønsker vi å gi uttrykk for støtte til Fremskrittspartiet i synet på at tilbudet til forbrukerne er for dårlig. Vi har lenge vært skuffet over at RiksTvs konsesjon brukes på en slik måte at forbrukerne ikke får mulighet til selv å velge enkeltkanaler. Den digitale merverdien uteblir!» Dette sier Forbrukerrådet ved Hans Marius Graasvold i en henvendelse til meg. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva vil statsråden gjøre for at RiksTV skal etterleve sin konsesjon?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-22:
Det er riktig som statsråden sier, at Fremskrittspartiet var kritisk til det digitale bakkenettet som man nå har begynt å rulle ut. Vi var kritiske både på basis av økonomi og spørsmålet om det var riktig valg av teknologi. Vi har også vært kritiske til kostnadene for forbrukerne når det gjelder mottakerbokser og abonnementsordninger. Men vi tar selvfølgelig til etterretning at nettet nå blir rullet ut, og at det er noe vi som politikere her i Stortinget må forholde oss til. Vi mener det er grunn til å stille spørsmål om eierstrukturen – altså NRK, TV 2, Telenor – for NTV/RiksTV bidrar til forbrukernes beste. Det kan synes lite heldig ut fra konkurransehensyn. Vi har også en bekymring over at NRK og TV 2 med sitt engasjement på dette området kan benytte sin posisjon til å skape seg en enda mer dominerende posisjon i forhold til andre konkurrenter. Vi har allerede sett eksempler på det, som forsøkene på å skvise nyskapningen Viasat 4 som en gratiskanal. Vi oppfatter det som viktig at politikerne på Stortinget er observante og passer på og prøver å forsvare forbrukernes interesser. Det er også grunnen til at vi har tatt opp dette, som vi mener er et brudd på RiksTVs konsesjon når man ikke tilbyr enkeltkanaler. Jeg registrerer statsrådens defensive holdning i denne sammenheng, men kan ikke si meg enig når statsråden påpeker at det er på grunn av at dette er en rent privat aktør. Det høres ut som om statsråden ikke har noen som helst mulighet til inngripen bl.a. overfor NRK, og vi vet jo alle at statsråden er en meget sentral aktør som generalforsamling. Ellers merker jeg meg at statsråden slår fast kategorisk at dersom Fremskrittspartiets modell for NRK hadde blitt gjennomført, ville det ført til at alt hadde gått galt i Medie-Norge. Nå har ikke jeg statsråd Giskes glasskule og imponerende evne til å se inn i fremtiden, men jeg vil tro at effekten ville bli omtrent den samme som det vi så på 1990-tallet, da vi begynte å få en del konkurrenter til NRK-monopolet: enda mer frihet, enda mer forbrukervalg og enda mer mangfold og kvalitet.