trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-04-22:
Jeg er glad for statsrådens svar. Dessverre er jeg litt lei meg, for dette er ikke noen enestående sak i regi av Statens vegvesen. Vi opplever til stadighet at Statens vegvesen og kontrollstasjoner opptrer som en stat i staten, og er mest opptatt av å finne problemer istedenfor faktisk å være problemløsere. Jeg synes det er litt spesielt, for hvis denne bilen hadde blitt registrert som en syvseter, hadde det vært helt i orden, og hvis den hadde blitt registrert som en varebil, ville den blitt godkjent på timen, men fordi det skal være en kiste i bakrommet, blir den ikke godkjent. Det er heller ikke slik som statsråden sier, at denne bilen er forsøkt godkjent etter de andre bilene – denne bilen har vært på Biltilsynet flere ganger og lenge før noen av de andre bilene som har fått dokumentasjon og godkjenning. Jeg har faktisk her dokumentasjon som viser at denne bilen har like mye dokumentasjon på godkjenning som andre biler som er godkjent. Det kan vel ikke være sånn at det skal være forskjell på få registrert en bil i Telemark, i Finnmark eller i Møre og Romsdal, eller i andre deler av landet. Det må være likhet for loven over hele landet.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-04-22:
Jeg er glad for at statsråden sier det hun sier nå. Statsråden skal få dokumentasjonen med etterpå, og jeg håper at hun innen veldig kort tid vil sørge for å rydde opp i dette, slik at denne bilen nå blir godkjent. Dette rammer en uskyldig tredjeperson som ønsker å drive næringsvirksomhet, men som altså ikke får muligheten til det. Å pålegge én bil en krasjtest til 150 000 kr, mens man har godkjent mange biler av akkurat samme type, blir jo helt meningsløst, også når vi har dokumentasjon på at biler har blitt godkjent med langt mindre dokumentasjon. Noe av utfordringen er at hvis man først kommer til én trafikkstasjon, får man ikke lov til å reise til en annen trafikkstasjon som ville ha godkjent den bilen. Da må man være på den trafikkstasjonen hvor man møter et håpløst byråkrati som gjør at man ikke får ryddet opp i dette. Jeg håper at statsråden nå sørger for å rydde opp i dette til beste for den næringsdrivende som ønsker å få drive næringsvirksomheten sin, sørger for at denne bilen får skilter som alle andre biler – som den ville ha fått hvis den bare hadde hatt syv seter eller vært registrert som varebil istedenfor som begravelsesbil.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-04-22:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsknings- og høyere utdanningsminisiteren: «En fersk undersøkelse av finansieringssystemet for høgskolene viser at det er en svært markert skjevfordeling mellom de ulike høgskolene. Undersøkelsen viser eksempelvis at Høgskolen i Sør-Trøndelag får en langt lavere basisbevilgning pr. student enn andre høgskoler det er naturlig å sammenlikne med. Dette går ut over studietilbudet og medfører konkurransevridning i forhold til skoler med høyere bevilgning. Hvordan vurderer statsråden denne situasjonen?»
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-04-22:
Jeg takker statsråden for svaret, som forteller at man er i gang med å se nærmere på disse forholdene. Jeg står her med en tabell som er utarbeidet av Høgskolen i Hedmark, en oversikt over basisbevilgningene til de ulike høgskolene. Den viser at Høgskolen i Sør-Trøndelag desidert kommer dårligst ut sammenlignet med skoler som det er naturlig å sammenligne seg med – korrigert for alle naturlige forskjeller som studietilbud og størrelse står man igjen med en underdekning på 25 pst. Det kan ikke være mening i at Høgskolen i Sør-Trøndelag skal utløse 22 000 kr mindre pr. student pr. år enn en student i Bergen gjør. Det oppleves som veldig uheldig. Høgskolen i Sør-Trøndelag er en attraktiv skole med høy aktivitet, men år for år svekkes mulighetene for å oppfylle dette tilbudet – kvaliteten blir svekket, og det går i sin tur ut over gjennomstrømningen. Så jeg vil på det sterkeste anmode statsråden om å se alvorlig på situasjonen for HiST, og regner vel med at statsråden bekrefter at det skjer nå.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-04-22:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg har stor forståelse for at det er komplisert å regne ut dette. Likevel er det vanskelig for høgskolen å forholde seg til det fordi man ikke har innsyn – det er altså ikke transparent, slik at man ser de måtene man regner på. Det har vært vanskelig å gjøre seg opp noen mening om hva som egentlig ligger under disse forskjellene, men det har vært sagt fra departementet at det er en skjevfordeling. Det har vært erkjent, og man har sagt at man skal rette det opp. Det er på en måte en historisk forskjell som har ligget der helt fra 2002, og som man har ført videre. Det er klart at en gang må dette ta slutt. Vi har sett på andre politikkområder at man har rettet opp skjevheter i systemene. Jeg forventer at statsråden nå gjør sitt ytterste for at det skjer også for Høgskolen i Sør-Trøndelag, slik at den også i framtiden kan være en attraktiv høgskole, som i dag, og få den gjennomstrømning som andre sammenlignbare høgskoler har. Så jeg ber om at man nå både lager et system som er gjennomsiktig, slik at man kan regne seg tilbake, og at man retter opp skjevhetene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-22:
Stortinget bevilger en samlet sum til hver av de høyere utdanningsinstitusjonene. Styret i hver enkelt institusjon er ansvarlig for å ha en aktivitet som er tilpasset denne bevilgningen. Budsjettet består av en grunnbevilgning basert på historiske forhold samt effektene av de resultatbaserte indikatorene. Med nytt finansieringssystem i 2002 ble verdien av de nye undervisnings- og forskningskomponentene beregnet og trukket ut fra det som til da hadde vært rammebevilgningen til den enkelte institusjon. De resterende midlene ble definert som basiskomponenten. Størrelsen på basiskomponenten sett i forhold til total bevilgning vil derfor variere mellom institusjonene. I perioden før innføringen av finansieringssystemet ble det omfordelt midler mellom institusjonene i universitets- og høyskolesektoren for å utjevne forskjeller som ikke var grunngitt i spesifikke kostnadsbehov. Ved selve innføringen ble den samlede budsjettrammen for hver institusjon uendret. Det betyr at ingen institusjoner da fikk redusert sin bevilgning som følge av finansieringssystemet. Gjennomsnittskostnad pr. student varierer bl.a. ut fra institusjonenes fagsammensetning, lokalisering og størrelse. Store institusjoner har normalt lavere kostnad pr. student enn små institusjoner. Institusjonene mottar en samlet bevilgning som de har fullmakter til å disponere for å nå sine mål. Dette innebærer at institusjonen selv må fordele midler til avdelinger/fakulteter, fagmiljø eller forskergrupper slik at institusjonen som helhet når sine mål og fremmer kvalitet innenfor utdanning, forskning og formidling. De forhold som Høgskolen i Sør-Trøndelag er opptatt av, inngår i de spørsmål som blir vurdert i forbindelse med evaluering av finansieringssystemet, som departementet er midt oppe i nå. Resultatene av dette arbeidet blir lagt fram i forbindelse med statsbudsjettet for 2010. Departementet har mottatt flere henvendelser fra representanter for Høgskolen i Sør-Trøndelag angående den økonomiske situasjonen og det spørsmålet som representanten reiser. Departementet tar sikte på å ha et møte om dette med ledelsen ved høgskolen i løpet av våren.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-22:
Som jeg sa: Vi går igjennom situasjonen med tanke på finansieringssystemet. Men det er ingen av høgskolene og universitetene som ut fra sin egen situasjon kan vurdere situasjonen som rettferdig eller ikke rettferdig. Jeg tror ikke det er en eneste høgskole som ikke har henvendt seg til oss med lignende problemstillinger, og utfordringen er selvfølgelig at jo mer vi eventuelt ser på de ulike komponentene i systemet, jo mer står vi i fare for å fordele eventuelle urettferdigheter på andre måter enn i dag. Det var et omforent utgangspunkt for finansieringssystemet slik det er. Vi tar på alvor de signalene vi får inn, men vi har altså svært mange regnestykker ut fra svært ulike utgangspunkt. Og det er en viktig utfordring for oss.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-04-22:
Høgskolen i Sør-Trøndelag har en basiskomponent på 65 pst. av sitt totale budsjett, i motsetning til et gjennomsnitt som ligger på 60 pst. Så sånn sett ligger høgskolen i Sør-Trøndelag godt an. Det som er transparent i systemet, det er alt utenom selve basiskomponenten. Den har, som representanten sier, en historisk begrunnelse, og det er ganske store og krevende tiltak å skulle dekomponere en basiskomponent som har en historisk begrunnelse. Det som er viktig for meg nå, er å få til et finansieringssystem som stimulerer til samarbeid – totalt sett et godt utgangspunkt for en meget god og dyktig høgskole, som Høgskolen i Sør-Trøndelag og andre, for å gjøre den jobben den skal gjøre innen utdanning og forskning. Jeg gleder meg over å se at det er tilløp til samarbeid. Jeg kommer til å stimulere til samarbeid i det nye finansieringssystemet. Jeg håper representanten er enig med meg i at det er en vel så viktig side ved det hele som det å dekomponere de relativt historisk baserte delene av dette.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Til tross for at det står i komiteens innstilling, har jeg lyst til, for referatets del, bare kort å redegjøre for at de spørsmålene som tas opp av forslagsstillerne, har Regjeringen adressert i forbindelse med forslaget til ny naturmangfoldlov. Energi- og miljøkomiteen har på det grunnlag konkludert med at det er mest naturlig å ta debatten om dette temaet i Odelstingets møte senere i dag ved behandlingen av Innst. O. nr. 100 for 2008–2009.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
La meg gi uttrykk for at jeg satte pris på statsrådens helt korte konstruktive innspill på slutten. Han snakket om de gode eksemplene fra Oslo og Bergen, som er Høyre- og Fremskrittsparti-styrt. Eksemplene fra Trondheim, som er styrt av Arbeiderpartiet og SV, er jo ikke like gode. Men la oss håpe at Høyre og Fremskrittspartiet for klimaets skyld også får tatt over der i 2011. Statsråden kaller dette tiltaket dyrt og dårlig. Det var ikke Helen Bjørnøy enig i. Hun gav flere ganger uttrykk for at om det ikke nødvendigvis var tallfestet, så kunne dette være en god idé nettopp for å få skiftet ut bilparken raskere. Statsråden er opptatt av kostnadene. Da kunne det jo være betimelig å spørre om statsråden har regnet på kostnadene ved et bensinbilforbud, som han vil innføre i 2015, for det har altså SV og flere av de andre partiene sagt at de ønsker. Jeg har rett og slett lyst til å spørre statsråden: Når skal vi innføre noe i tråd med det forslaget som Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre fremmer i dag?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Som saksordføreren redegjorde for, hadde energi- og miljøkomiteen en intensjon om å ta denne debatten i Odelstinget. Når Høyre likevel velger å holde sitt innlegg i Stortinget, vil jeg bare kort si at jeg skal argumentere for vårt forslag, som vi fremmer i Odelstinget, i debatten i Odelstinget. Men jeg må si, også for referatet sin del, at uansett om Høyres forslag i dag hadde fått 169 stemmer i denne salen, noe jeg ikke tror det er veldig sannsynlig at det får, hadde det ikke ført til noen endring i loven om motorferdsel. Rettstilstanden hadde vært akkurat den samme. Jeg er selvfølgelig skuffet over at Høyre har kommunisert tidligere at de ikke støtter vårt forslag til ny lov om motorferdsel som vi fremmer i Odelstinget. Så skal jeg i Odelstinget komme tilbake til vår argumentasjon for vårt forslag overfor Høyre og regjeringspartiene.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Det med føre var-prinsippet skal jeg komme tilbake til senere. At det må være sikkerhetskrav for enhver virksomhet av denne typen, er helt åpenbart. Det mener jeg det må være uavhengig av om det er en nasjonal laksefjord eller ikke. Det håper jeg at statsråden er enig i. Men Stortingets plenarvedtak om vern av nasjonale laksefjorder har en formulering om at tiltak som ikke truer villaksen, skal være tillatt i nasjonale laksefjorder. Så snakket statsråden om føre var-prinsippet. Det er veldig bra, men et enstemmig storting har gitt tilslutning til at forvaltningsplanen for Barentshavet skal baseres på kunnskapsbasert forvaltning. Hvis man setter de forholdene opp mot hverandre – altså at tiltak som ikke truer villaksen, skal være tillatt, og at kunnskapsbasert forvaltning skal legges til grunn for forvaltningen av disse havområdene – hvilken kunnskap er det statsråden har som indikerer at oljeomlasting kan true villaksen?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Jeg syntes vi var i ferd med å få en konstruktiv debatt om flere saker i denne salen. Så kom statsråden trekkende med VG som sannhetsvitne når det gjaldt et sitat fra Fremskrittspartiets parlamentariske leder, Siv Jensen. Hvis vi skal ha debatter i denne salen om det vi har lest i mer eller mindre seriøse norske dagsaviser, er det greit for meg. Siv Jensen sa faktisk at vi nå er kommet forbi diskusjonen om vi skal handle, men vi må diskutere hvilke tiltak som er fornuftige. Den debatten har vi forsøkt å ta med Erik Solheim og andre medlemmer av regjeringspartiene, men vi blir dessverre ofte møtt med usakligheter. Hvis Erik Solheim i stedet for å lese VG og andre morsomheter hadde lest innstillingen om naturmangfoldloven, som vi skal diskutere senere i dag, hadde han sett at det partiet – Fremskrittspartiet – som stortingsrepresentanten Siv Jensen både er medlem av og parlamentarisk leder for, støtter innføringen av § 9 i naturmangfoldloven, altså føre var-prinsippet. Jeg håper at man i den debatten kommer tilbake med en litt mer saklig tilnærming og med sitater fra mer treffsikre kilder enn det statsråden la på bordet i denne omgangen.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Jeg må si at jeg bad om ordet under representanten Thorkildsens innlegg, for når lokaldemokratiet i denne type spørsmål blir brukt mot oss, er det intet annet enn et gigantisk paradoks – og en provokasjon. Det er altså ikke slik at Fremskrittspartiet i dag fremmer forslag om utbygging av Langvella, Øystese eller Vefsna. Vi sier derimot nei til vern. Jeg er kjent med at det er en betydelig uenighet lokalt når det gjelder Langvella, og at saken aldri har vært behandlet som sådan, men som del av en veldig stor fylkesdelplan. Jeg tror for så vidt heller ikke at Langvella er veldig aktuell for utbygging, uansett hva kommunestyret på Oppdal eller Stortinget måtte vedta om det. Og så minner jeg om at Fremskrittspartiet under behandlingen av plan- og bygningsloven for et års tid siden foreslo å styrke lokaldemokratiets rettigheter, ikke bare i spørsmålet om utbygging av nett, men også utbygging av kraft i egen kommune. Og så polemiserer representanten Inga Marte Thorkildsen mot at kommunene ikke har vært interessert i å forhandle om de 150 mill. kr som de nå har fått. Da minner jeg om at indianerne på Manhattan solgte Manhattan til hvite kolonister for knapper og glansbilder. Når man blir tilbudt 150 mill. kr for noe som har en nåverdi på 4,5 milliarder kr, skjønner jeg godt at man lokalt blir litt sur for det og ikke er veldig innstilt på å forhandle. Det gjorde for så vidt indianerne på Manhattan for 250–300 år siden, men det er jo en annen sak. Men så til naturkvaliteten i Vefsna: Den er høy. Dermed vil jeg på egne vegne si at det første prosjektet som ble lagt fram om Vefsna, var nok kanskje å ta litt hardt i. Men «Muligheter Helgeland» ivaretar laksen på en helt annen måte enn den første utbyggingen gjør. Det medfører ikke riktighet at temperaturøkning i Vefsna er en nødvendig konsekvens av utbyggingen av den øvre delen av vassdraget. Det kan enkelt unngås ved tekniske grep. Og så er det lakseargumentet – nå har vi tatt ut momentet om at det vil bli temperaturøkning; det vil det ikke nødvendigvis bli. Jeg er glad for at representanten Pedersen ettertrykkelig slo fast at Inga Marte Thorkildsen tok feil da hun sa at man hadde begynt med gyrobehandling i Vefsnavassdraget. Det har man ikke! Hvis laksen er et viktig argument for vern av Vefsna, kunne man kanskje ha ventet med vernevedtaket til man hadde sett om gyrobehandlingen kunne settes i gang, og om den ble vellykket. Jeg er glad for klargjøringen fra representanten Pedersen om at man ikke har begynt med gyrobehandling, og man ikke har noen som helst forutsetning for å vite om man klarer å gyrobehandle et så stort vassdrag som Vefsnavassdraget.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-09:
Kristelig Folkeparti ønsker at det skal bli enklere å velge miljøvennlige biler. Det er viktig når vi skal gå mot lavutslippssamfunnet. Derfor har vi en pakke for lavere avgifter på miljøvennlige biler, vi har miljøbilpremie, og vi har også en midlertidig økt vrakpant. Statsråden hadde tre eksempler i sitt innlegg, der det ene går på dette med privatbilisme, og det er der vi har fokus i dag. Statsråden sier at vi skal ha en overgang til en bedre bilpark, men at vi ikke må foregripe dette. Jeg synes det er litt passivt, så jeg vil utfordre statsråden på følgende i replikkordskiftet: Hvilken pakke har statsråden og Regjeringen når det gjelder å legge til rette for miljøvennlige biler i dag, når folk i dag skal velge hvilken bil de skal kjøre i morgen?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-09:
Jeg skal ikke forlenge denne debatten, men jeg vil vise til at det er riktig at Kristelig Folkeparti har fremmet forslag om miljøbilpremie, en premie på 25 000 kr for kjøp av miljøvennlige biler. Vi har foreløpig satt et tak for utslipp på 120 g CO2 pr. kjørte kilometer. Vi har også sagt at når vi nå ser at bilene blir mer og mer miljøvennlige, må vi hele tiden se på hvor vi skal sette dette taket, for vi skal premiere de miljøvennlige bilene og få bransjen til å gå den veien. Men for oss har det også vært viktig å legge fram en litt større helhetlig pakke, fordi vi har vært pådrivere for dette med avgiftsendringer for miljøvennlige biler, med tanke på at vi også nå ønsker å øke vrakpanten midlertidig. Som representanten Thorkildsen tok opp, er elbil et bra alternativ. Det er ingen uenighet mellom SV og Kristelig Folkeparti om elbil. Derfor har vi også vært utålmodige og utfordret Regjeringen når det gjelder dette med ladestasjoner, som nå kom i krisepakken. Vi har også utfordret Regjeringen på dette med å gi støtte til ombygging av både biler og busser som kan gå på biogass, som vi har produksjon av rundt omkring i landet. Vi vet at denne ombyggingen koster 500 000 kr for en buss, og det er en økonomisk byrde for mange busselskap som de ikke klarer å bære. Dette har Kristelig Folkeparti tatt opp tidligere i denne salen. Det er slik at i dag, denne tirsdagen, diskuteres det i mange hjem om de skal skifte bil. Da tror jeg det er miljø, det er sikkerhet, og det er plass med tanke på hvor mange de er i familien, som er avgjørende. Og så vet vi at det er en del luksusting. Men jeg tror det er disse tre tingene jeg nevnte, som er avgjørende for mange. Vi ser også på statistikken at de færreste bilene som kjøpes i dag, eller i morgen, vil være i bruk hos den samme i over 15 år. Det er en mye kortere horisont for når man skal skifte bil, og derfor tror jeg det er viktig å ha et litt mer nyansert syn på den delen av debatten. Jeg registrerer også at Senterpartiet vil stemme imot sitt eget landsmøteforslag, som var å øke vrakpanten til 40 000 kr, fordi de vil vente og se, vente til et senere tidspunkt da de mener det er mer treffsikkert. Men det er bare å registrere at det er program for ny periode som gjelder, og ikke føringer for denne debatten som Senterpartiet tar med seg fra landsmøtet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-09:
Prosessen med utredning og etablering av et sertifikatmarked for fornybar energiproduksjon i Norge har pågått i om lag ti år. I 2003 ble det fattet et viktig prinsippvedtak her i Stortinget om å starte forhandlinger med Sverige om et felles sertifikatmarked. Den rød-grønne regjeringens forhandlingsbrudd med svenske myndigheter i februar 2006 tror jeg vil vise seg å være et historisk feiltrinn. Dette bruddet førte til at vi har fått en stor forsinkelse i utbyggingen av fornybar energi her til lands. Også det alternative støttesystemet som Regjeringen fikk på plass senere i 2006, viste seg ikke å holde mål, og for utbyggerne, men først og fremst for den norske klima- og energipolitikken, har dette vært en feilslått strategi. Det er, for å si det forsiktig, lite heldig med en så lang periode med uavklarte virkemidler som vi har hatt, og derfor er det viktig at Regjeringen nå sikrer framdrift og kommer fram til en rask avklaring i forhandlingene med Sverige om det grønne sertifikatmarkedet. Vi er blitt lovt en tilbakemelding 1. oktober 2009. Da det skal være klart et rammeverk. I forrige uke fikk vi presentert tall fra TNS Gallup som sier at det er et flertall av den norske befolkning som er villig til å betale 500 kr – det er ca. det samme som svenskene betaler i dag – for å få økt fornybar energi gjennom et markedsstyrt system. Det er også viktig å understreke at småkraftbransjen i mange år har hatt forventninger om å bli inkludert i sertifikatmarkedet. Det er altså positive signaler som er gitt, med unntak av når vi leser Soria Moria-erklæringen, som tilsier at småkraftverkene bør ha en forutsigbar politikk på dette området, og da får man innpass i sertifikatmarkedet. Derfor støtter Kristelig Folkeparti forslaget som ligger til behandling. Vi legger likevel til grunn at i en forhandlingsprosess av denne karakter mellom de to lands myndigheter er det lite hensiktsmessig med stadige diskusjoner i Stortinget om hvilke løsninger og rammer et slikt marked bør ende opp med, men at vi nå snart får en løsning og kommer fram til et forhandlingsresultat. På bakgrunn av dette innlegget vil jeg også for referatets del si at Kristelig Folkeparti ved en feil står oppført i en merknad i Innst. S. nr. 282 for 2008–2009. Vi skal ikke være med på flertallsmerknaden, fordi vi ønsker at grønne sertifikater skal inneholde småkraft og regjeringspartiene står da alene når Kristelig Folkeparti går ut av den merknaden.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-09:
Statsråden sier at han arbeider hardt for å få til et svensk-norsk grønt sertifikatmarked, og det er bra. Det er lovt en rammeavtale 1. oktober 2009, det er ikke så mange måneder til. Men hvis velgerne vil at den rød-grønne regjeringen, eller noe rødt, eller noe grønt, skal fortsette, når vil Stortinget få seg dette forelagt, og når vil et slikt marked kunne fungere, slik at vi får opp utbyggingen av fornybar energi, altså hvis de rød-grønne får fortsette etter valget?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-06-09:
Jeg vil rette statsrådens oppmerksomhet mot Øystesevassdraget. I flertallsmerknadene fra Regjeringen sies det at lokalt standpunkt skal vektlegges i det videre arbeidet, og at det hvis utbygging skjer, skal være en skånsom utbygging. I praksis vil vel det si at man kommer til å lande på en konklusjon lik den Venstre og Kristelig Folkeparti går inn for i innstillingen. Det er vanskelig å se at det i praksis er mulig å gjøre så mye annet. Men her er det snakk om teori og praksis – og i dag vedtar vi en viktig vernesak. Er statsråden enig i at det kan se ut til at det praktiske, ut fra disse merknadene, vil innebære en slik tolkning?
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-09:
Jeg vil forholde meg mest til representantforslaget fra Høyre, Dokument nr. 8:49 for 2008–2009, selv om også Fremskrittspartiet har et representantforslag, Dokument nr. 8:46 for 2008–2009, som stort sett inneholder samme sak, men det er mer konkret i forhold til summen på vrakpanten. Vi rød-grønne finner ikke å kunne støtte noen av disse forslagene, da man har prøvd dette før, og resultatene ble ikke som forventet. Norge økte vrakpanten fra 1 000 kr til 6 000 kr i 1996. Det hjalp noe, men evalueringen som Transportøkonomisk institutt utførte, konkluderte med at miljøeffekten var forbigående og liten, slik at dette ikke var samfunnsøkonomisk lønnsomt. Vi hadde også en midlertidig økning i vrakpanten i 2008 for eldre dieseldrevne kjøretøy med særlig store partikkelutslipp. Bare 10 pst. ble vraket i perioden. Det er bra, men ikke godt nok. Vi får se hva evalueringen av dette sier. Det er viktig at vi i etterkant av en vrakpantperiode kan si at dette var et godt miljøtiltak, og at det ikke bare er en hjelp til bilforhandlerne for å få solgt flere biler. Det er viktig, men i disse finanskrisetider må vi hjelpe disse på en annen og mer hensiktsmessig måte. Det er nå engang slik at selger vi flere biler, produserer vi også nye biler, og det gjøres ikke uten at vi får klimagassutslipp. Vi er nødt til å legge inn i klimaregnskapet den prosenten CO2 som stammer fra produksjonen, og ikke bare regne ut forskjellen på drivstofforbruket mellom gamle og nye biler. Jeg mener at det viktigste nå er å tenke framover. Teknologien og utviklingen går fort, og flere og flere vil i framtiden kjøre med utslippsfrie biler. Men vi er ikke i det store rushet enda, og da mener jeg det er tid til å vente med de store tiltakene til vi har det meste på plass med hensyn til utslippsfrie kjøretøy. Da trenger vi å legge ut gulrøtter. Det hjelper ikke klimaet så veldig mye om man bytter til litt mer miljøvennlige biler i dag. Jeg mener det er riktig at Norge avventer den utviklingen som skjer i mange land på dette feltet, og ikke lager ordninger som man ikke er sikker på virker optimalt. Skal vi gå for vrakpantløsninger utover de 1 500 kr det er i dag, må det i alle fall være midlertidige økninger som gir oss pluss i klimaregnskapet. Med en permanent økning, selv med store summer, vil nok mange utsette vrakingen av den bilen de har. Denne regjeringen har bl.a. startet en omlegging av bilavgiftene i mer miljøvennlig retning. Engangsavgiften for førstegangsregistrering av kjøretøy er lagt om, og vi har fått differensiert engangsavgiften ut fra kjøretøyets miljøegenskaper. Vi rød-grønne vil alltid jobbe for en miljøvennlig bilpark, men virkningene av tiltak må kunne måles i form av bedre miljø og klima. Derfor mener jeg det er viktig å se over landegrensene og lære av det andre land etter hvert vil lykkes med.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-09:
Vi skal behandle en lignende sak i Odelstinget senere i dag. Innholdet i disse sakene er såpass likt at komiteen faktisk har valgt å ta én debatt, og da tar vi den debatten i Odelstinget utpå dagen.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-09:
Representantforslaget fra Fremskrittspartiet om oljelasting av russisk olje i Bøkfjorden ved Kirkenes er ikke en ny problemstilling. Dette ble iherdig drøftet da komiteen hadde saken om ferdigstillelse av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder til behandling i 2007. Konklusjonen var at dette ble for risikabelt i forhold til at Bøkfjorden er en nasjonal laksefjord, vedtatt i Stortinget allerede i 2003 gjennom Innst. S. nr. 134 for 2002–2003. I 2007 sa komiteens flertall, alle utenom Høyre, i forbindelse med ferdigstillelse av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder, Innst. S. nr. 183 for 2006–2007, at hensynet til villaksen alltid skal veie tyngst i laksefjordene, men at ulike næringsaktiviteter som ikke er til hinder for villaksens utvikling, må kunne foregå i nasjonale laksefjorder. Vi kan nok si at en omlasting av olje fra skip til skip kan være en fare for miljøet generelt dersom det skulle skje en ulykke, særlig for villaksen fra dette området, da laksebestanden i Neidenelva er i influensområdet til Bøkfjorden. Jeg er glad for at et stort flertall i Stortinget er enig i denne saken, og at det dreier seg om et føre var-prinsipp. Her er både de rød-grønne, Kristelig Folkeparti og Venstre samlet, og man er enige om at omlasting er vanskelig i forhold til laks. Det har vært mange runder hos både Statens forurensningstilsyn – SFT – og Miljøverndepartementet i denne saken, og saken er ennå ikke avsluttet. Men jeg mener man uansett i saker skal holde seg til fakta, og det er ikke riktig at saken har vært til behandling i Miljøverndepartementet i tre og et halvt år, som Fremskrittspartiet og Høyre sier i en merknad. Spørsmålet til daværende statsråd Helen Bjørnøy gjaldt en annen sak, nemlig Kirkenes Transit. Den tok SFT seg av, og avslo, men man fikk tillatelse til omlasting i Sarnesfjorden i Nordkapp kommune. Miljøverndepartementet omgjorde for øvrig dette avslaget i juni i 2007. Det avslaget Høyre og Fremskrittspartiet skriver om i innstillingen, er avslaget fra SFT – ikke fra Miljøverndepartementet. Det som er riktig, er at det nå ligger en klage i Miljøverndepartementet angående foreliggende sak sendt over fra SFT henholdsvis 22. august og 30. september 2008, men den er fra Ship Cargo AS. I dette huset er det lov å være redelig i sine påstander. Men hva historien sier, er egentlig uvesentlig. Det som nå er viktig, er at det ligger en klage i Miljøverndepartementet fra selskapet på den ene siden, og fra Naturvernforbundet på den andre siden. Jeg tar det som en selvfølge at i arbeidet med klagen blir både villaksen og naturverdiene veid opp mot næringsutvikling og verdiskaping. Egentlig burde vel denne saken ikke vært i Stortinget i det hele tatt, for det sier seg selv at Stortinget ikke bør ta en avgjørelse i en klagesak som er til behandling i departementet. Dette vet også de som er forslagsstillere.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2009-06-09:
Økningen av vrakpanten i 1996 fikk det resultat at gjennomsnittalderen til den norske bilparken ble redusert med et halvt år, fra 10,4 til 9,9 år. 211 000 biler ble skrotet. Likevel nekter Regjeringen å heve vrakpanten, til tross for at statsråden har uttalt følgende: «Forsert vraking av biler kan gi slike miljøgevinster, særlig hvis den kan rettes mot eldre kjøretøy med et svært høyt utslipp av partikler og NOx.» Norge har en av Europas eldste bilparker, med en gjennomsnittsalder på i overkant av ti år. Vi har 400 000 biler som er eldre enn 16 år, og vi har omtrent 250 000 biler uten katalysator. Det er et stort problem, ikke bare for miljøperspektivet, luftkvaliteten, i våre største byer, men det er også et sikkerhetsproblem at vi har så mange eldre biler. Det var også grunnen til at Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre ut fra miljøkriterier stod sammen om en miljøbilpremie på 25 000 kr for alle bilkjøpere som kjøpte en ny miljøvennlig bil i Norge. Men det er kombinasjonen av høyere vrakpant, lavere avgifter for miljøvennlige biler og miljøbilpremie som kan bidra til større andel av lavutslippsbiler på norske veier. Norske klimautslipp er for høye, og veitrafikken står for en for stor andel av de totale utslippene. Dersom vi skal gjøre noe på dette området, må vi ikke bare legge til rette for økt kollektivbruk, men vi må se til at de som faktisk har behov for bil, får muligheten til å bruke den så miljøvennlig som mulig. I Tyskland har man gått så langt at man har fått 2 500 euro i vrakpant for biler eldre enn ni år, så lenge man kjøper en ny bil som tilfredsstiller utslippsstandarden Euro 4, eller dersom man kjøper en bil som er yngre enn ett år. Likevel viser representanten Torny Pedersen til andre land og ønsker å skyve Norge lenger bak og åpenbart ut av synsfeltet. Men la meg bare henvise representantens oppmerksomhet til Storbritannia, til Østerrike, til Frankrike og til Italia, som alle er land som har en vrakpant vesentlig høyere enn den norske, nettopp fordi de ser en verdi i å få eldre biler bort fra veiene, vraket og gjerne aller helst gjenvunnet. Det er mulig også for representanten Pedersen å lære av det som skjer internasjonalt. Kanskje vi også kan få en statsråd som ser det samme, og dermed ønsker å bygge opp under sitt eget sitat fra tidligere. Finanskrisen kan og må brukes i miljøets tjeneste. Vi har en unik mulighet til å handle nå og redusere klimagassutslippene fra biltrafikken. Men det er slik som representanten Tord Lien også var inne på, at vi har et sikkerhetsaspekt her som vi aldri må glemme og aldri må kvantifisere i kroner og øre. Summen av bedre veier og nyere biler betyr at flere liv i tillegg blir spart i trafikken. Så her er det et potensial til å gjøre noe både for miljøet og sikkerheten. Dermed burde det bli bedre. Jeg tar opp forslaget fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2009-06-09:
Representanten Lien tar feil hvis han sier at det ikke har betydning om Høyres forslag i denne saken blir vedtatt eller ei. Selvsagt har det det. Dersom Høyres forslag får flertall, pålegges Regjeringen å legge fram et lovforslag i tråd med de politiske prinsipper vi legger til grunn her. Det er problematisk at Fremskrittspartiet i denne saken, uten høring og uten en grundig gjennomgang i forkant, legger fram nærmest et helhetlig forslag til lov og ønsker at Stortinget med bind for øynene skal stemme for eller imot forslaget. Norge har heldigvis en demokratisk oppbygging som gjør at det er regjeringen som har det politiske initiativet til å gjøre store lovendringer. Det prinsippet bør man ikke gå bort fra i denne saken.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-09:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet i denne saken, nettopp fordi vi har gått så mange runder på dette tidligere. Samtidig har jeg lyst til å si at dette er en fryktelig viktig sak, og sånn sett syns jeg det på en måte er greit at vi tar enda en runde på den, for da holdes det oppe et trykk, som også synes i Sverige, som legger merke til at det er stort engasjement i det norske parlamentet for å få et grønt sertifikatmarked på plass. For det skal ikke stikkes under stol at i SV er vi lei oss for at dette ikke lyktes i første omgang. Men vi er desto gladere for at vi nå er i gang med runde 2, og vi har sterke forhåpninger og forventninger til at vi skal komme i havn. Så spres det usikkerhet knyttet til SVs posisjoner i forhold til småkraftverk. Jeg har vært tydelig i media, og jeg kan godt være tydelig også fra talerstolen her ved å si at vi har ikke noe imot at småkraftverk inkluderes. Jeg kan til og med si at vi er for at det inkluderes hvis det viser seg at det er fornuftig i forhold til forhandlingene, noe vi er nødt til å ha tillit til at statsråden er den nærmeste til å vurdere, når han sitter i de forhandlingene. Men det som er viktig for oss å sikre, er det som representanten Kvassheim, komiteens leder, også påpekte, nemlig at vi er nødt til å se utbyggingene i sammenheng, og det krever fylkesvise planer. Det har vi vært pådrivere for, det har Venstre også vært pådrivere for, og det er viktig for at vi ikke skal få en stykkevis og delt nedbygging av norsk natur.
Erling Sande (Senterpartiet), 2009-06-09:
Saksordføraren har sagt at vi skal kome tilbake til denne saka i debatten i Odelstinget. No blei det likevel sånn at representanten Gundersen og Høgre valde å lyfte debatten her, og då synest eg det er riktig at eg på vegner av Senterpartiet tek ordet i og med at angrepa i fyrste rekkje var retta mot Senterpartiet. Denne debatten har det til felles med rovdyrdebatten at representanten Gundersen er høgt på bana både i angrep på Senterpartiet og også ved å kommunisere ein politikk og retorikk som andre i Høgre ikkje til kvar tid stiller seg bak. Eg skal kome tilbake til Senterpartiet sin posisjon i samband med debatten i Odelstinget og også vise til at dette er ei sak som Regjeringa no jobbar med. Så får konklusjonen på debatten i Odelstinget og også konklusjonen på Regjeringa sitt arbeid vere det som ligg til grunn for den vidare debatten knytt til motorferdsel.
Erling Sande (Senterpartiet), 2009-06-09:
Når eg tek ordet, er det for å kommentere nokre av dei synspunkta som kom til uttrykk i representanten Andersen sitt innlegg tidlegare i debatten. Sjølv om dette var eit angrep på Senterpartiet sin distriktspolitikk i harde ordelag, var det nesten synd at ikkje det breie laget av distriktsbefolkninga fekk det med seg. Når det der var beskrive kva ein lever av i dei norske distrikta, og kva som skjer rundt omkring i distrikta, avslørte ein ei grunnleggjande kunnskapsløyse om forholda der. Eg trur dei færraste ville kunne kjenne seg igjen i den beskrivinga som representanten Andersen gav. Det er nok et poeng at både Senterpartiet og Framstegspartiet kanskje er over snittet positive til utbygging av meir vasskraft. Senterpartiet er iallfall over snittet positivt til lokal forvaltning, utan at det fører til at vi i 100 pst. av sakene i denne salen følgjer opp dei lokale forslaga. Det er andre, heilskapelege omsyn som av og til gjer at vi ikkje kan gjere det. Det som må bli kommentert, er korleis Framstegspartiet har skubba fram for seg omsynet til lokaldemokratiet som argument i denne saka, og det er svært lite truverdig. Det er faktisk ingen av partia i denne salen som til fulle følgjer dei lokale anbefalingane i denne saka – og, om vi ser vekk frå Vefsna-delen av saka, kanskje aller minst Framstegspartiet. Då synest eg igjen ein skal bruke eigen politikk, eigne argument og reelle argument for å få gjennomslag for politikken sin, og ikkje bruke lokaldemokratiet som alibi. Ein burde i alle fall vere konsekvent. Og så ein liten visitt til komitéleiaren, Kvassheim, som seier at det ikkje finst nokre motsetningar mellom vern av natur og meir produksjon av fornybar energi. Det er eg ueinig i. Den konflikten er openberr. Den kjem til å bli synlegare i åra som kjem, og som politikarar blir det vår utfordring å finne dei rette balansepunkta i desse spørsmåla.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-09:
La meg bare først si at i et plutselig anfall av vennlighet forsøkte jeg å rose også noen områder i Norge som er styrt av opposisjonen. Trondheim er selvsagt enda mer effektiv på dette området. Der er det nettopp lagt fram en omfattende plan, som Regjeringen også er inne i, for hvordan man skal kunne få til en rask omlegging av hele trafikken gjennom ulike former for avgiftssystemer, som sikkert Fremskrittspartiet er imot, men som vil ha en enda bedre virkning enn det jeg nevnte. Men det er fint at det også kan skje bra ting i Høyre-styrte og borgerlig styrte byer. Det har vel heller ikke alltid vært Fremskrittspartiet som har vært drivkraften på disse stedene. Når det gjelder skroting av biler: Det nye problemet som er kommet opp, og som ikke er tatt nok tak i, er jo bl.a. det store datainnholdet i nye biler. Hvis man skroter en 20 år gammel bil og en ett år gammel bil som har vært i en ulykke, så er det to helt forskjellige verdener. Det vi trenger en ny dialog med bransjen om, og nye virkemidler for, er hva vi gjør med alle datakomponentene i nye biler, som ofte inneholder miljøgifter, men som det i dag ikke er et effektivt system for å håndtere.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-09:
Som spørreren er vel kjent med, har avgiftssystemet blitt lagt om systematisk i denne fireårsperioden for å premiere de mer miljøvennlige alternativene som er i dag, på bekostning av de mindre miljøvennlige alternativene som er i dag. Jeg merker meg også at spørreren helt går rundt det som var mitt hovedanliggende: Når man skal gjøre tiltak for å få folk til å kjøpe nye biler som de skal sitte med i 15–20 år framover, er det ikke da dumt å gjøre det ett eller to år før de virkelig miljøvennlige bilene kommer på markedet? Det betyr at fru Hansen eller herr Solheim kjøper en bil som man skal ha til 2025, og fortsetter å kjøre på fossile brensler. Hvis fru Hansen venter i to år, kan man altså få en elektrisk bil som man sitter med til 2027, og som det er en helt annen miljøgevinst av.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-09:
Jeg har framført to vektige argumenter mot å gjøre dette nå som ingen egentlig har motsagt i debatten. Det ene er at det er samfunnsmessig ekstremt ulønnsomt. Man vil altså kunne kaste bort flere milliarder kroner som burde vært brukt på andre klimatiltak, på et tiltak som ikke har noen reell klimapolitisk begrunnelse. Det andre er at det er veldig dumt å gjøre dette nå, når man kanskje om et par år får de virkelig miljøvennlige bilene. Jeg er vidåpen for å diskutere dette spørsmålet på nytt da, for da er det jo en helt annen situasjon. Da er det en drastisk miljøgevinst ved å gå fra de gamle bilene som man sitter med i dag, til helt nye elektriske biler. Da kan det til og med godt tenkes at det er samfunnsøkonomisk lønnsomt fordi det reduserte utslippet er en drastisk forskjell, og ikke på samme måte som i dag, hvor det er en liten samfunnsøkonomisk gevinst. Så la oss diskutere dette igjen i 2011–2012, når det kanskje er samfunnsøkonomisk lønnsomt. La oss ikke gjøre det på galt tidspunkt, og på et tidspunkt hvor vi bare kaster en masse penger ut av vinduet.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-09:
I politikken er noen saker enkle. Normalt er det saker hvor rett står mot galt, eller hvor alle argumenter taler i én retning. Så har man saker som er vanskelige, fordi gode hensyn må veies mot hverandre. Dette er en slik sak, etter min oppfatning. Det er ingen tvil om at mange av de argumentene som framføres her – både av Fremskrittspartiet og av Høyre – er høyst relevante og deles av regjeringspartiene. Det er viktig å skaffe næringsvirksomhet til Sør-Varanger og Øst-Finnmark, som er et i utgangspunktet næringsfattig område, og som trenger mer næringsvirksomhet. Som et ledd i den norske nordområdesatsingen er det viktig å ha næringsvirksomhet i dette området. Det kan med gode grunner også anføres at det miljømessig er mer forsvarlig og bedre at omlastingen skjer i Norge, med et veldig strengt regelverk, enn alternativ omlasting. Det er altså ingen tvil om at det finnes mange gode argumenter for å tillate oljeomlasting. Jeg ber om at det også aksepteres at det finnes gode argumenter for ikke å tillate det. Det er Stortinget som har fattet plenarvedtak om å opprette Bøkfjorden som nasjonal laksefjord. Stortinget har sagt at alminnelig skipstrafikk ikke medfører noen uakseptabel risiko, men har også bedt om at risikoen må vurderes, særlig i tilfeller som dette – noe også saksordføreren og andre har vært inne på. Jeg tror det er all grunn til å anta at risikoen for vesentlige ulykker er relativt liten. På den annen side: Hvis en ulykke av noe omfang skulle inntreffe, kan det få store konsekvenser for villaksen. Igjen: Det er gode argumenter for begge syn i denne saken, både bedriftenes, som ønsker en slik tillatelse, og Naturvernforbundets, som har lagt inn en klage i saken. Dersom Regjeringens konklusjon skulle være at vi alt i alt bør tillate omlasting i Bøkfjorden, er det også enkelte spørsmål som melder seg: Er dette forenlig med statusen som laksefjord, eller må Regjeringen komme tilbake til Stortinget og be om at Bøkfjorden opphører å være en nasjonal laksefjord? Og selvsagt, under enhver omstendighet må man spørre: Hvilke er de maksimale sikkerhetstiltak som kan iverksettes for å hindre at omlasting sommerstid, i smoltsesongen, får negativ virkning på laksen? Kan man tenke seg at det iverksettes ekstraordinære tiltak med hensyn til hvor i fjorden omlasting foregår, etc.? Alle disse forholdene er grunnen til at det har tatt litt tid å ta denne beslutningen, om enn ikke på langt nær så lang tid som det hevdes av Fremskrittspartiet – det er, som saksordføreren var inne på, helt galt. Dette er altså en sak hvor – slik jeg ser det – veldig gode argumenter står mot hverandre, og vi må veie dem mot hverandre. Også om vi skulle komme til den konklusjon at omlasting bør tillates, må ytterligere tiltak ses på.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-09:
De spørsmål som ble anført her – også av Ivar Kristiansen – er nettopp noe det er viktig å se på. Det er ikke slik at det samme kan gjelde for alle laksefjorder. Det er ikke mulig å ha nasjonale laksefjorder – og så skal alt være tillatt. Det er også grunnen til at vi må se grundigere på dette. Hvis man skulle komme til den konklusjonen at man skal tillate denne oljeomlastingen, hva vil det ha å si for det nasjonale beskyttelsesregimet for laksefjorder? Kan det forenes med at Bøkfjorden er en laksefjord, eller må den i så fall miste status som laksefjord? Det er ikke identisk det som foregår der, og det som foregår andre steder. Det er viktig å diskutere hvor beskyttelsesregimet nå skal ligge. Jeg ser ikke bort fra at vi bør komme tilbake til Stortinget og se mer på helheten i dette. Det må eventuelt bli i neste periode. Når det gjelder føre var-prinsippet, merket jeg meg med betydelig interesse at lederen av Fremskrittspartiet – det eneste norske partiet, og et av veldig få partier internasjonalt – tok avstand fra dette prinsippet på Bellonas konferanse i forrige uke, med en uttalelse som vi skal få rikelig anledning til å komme tilbake til i valgkampen, for det er virkelig å tråkke på norsk miljøbevegelse.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-09:
Som jeg var inne på i innlegget mitt – og det gjelder ikke bare denne situasjonen, det gjelder mange situasjoner – er det ofte slik at det er en relativt liten risiko for en ulykke, men hvis en ulykke skjer i stort omfang, vil konsekvensene bli veldig store. Uten at jeg er ekspert på dette, tror jeg det er det man står overfor her. Jeg tror ikke risikoen for store utslipp er stor, men skulle det skje, kan det få meget alvorlige konsekvenser for villaksen. Det er den avveiningen som her må gjøres. Føre var-prinsippet innebærer jo ikke at man skal legge enhver hypotetisk, teoretisk, minimal trussel til grunn for handling. Da ville man ikke kunne gjøre noen verdens ting. Føre var-prinsippet betyr at man skal ha en maksimal tilgjengelig kunnskap, man skal ha alle eventualiteter på bordet og så forsøke å vurdere risikoen for at noe galt kan skje, i kombinasjon med vurderingen av hvor stor den negative virkningen blir hvis det gale i verste fall skjer.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-09:
Jeg ble litt overrasket over et element i innlegget. Det er at det tas utgangspunkt i at denne beslutningen er tatt. Beslutningen er ikke tatt. Jeg framførte her veldig gode argumenter både for hvorfor omlasting bør tillates, og for hvorfor det ikke bør tillates. Jeg sa også at hvis Regjeringen skulle komme til den konklusjon at en omlasting bør tillates, må man også se på avbøtende tiltak. Så det er ikke tatt noen konklusjon. Vi kan derfor ikke diskutere på det grunnlaget. Som jeg sa: Det kan godt tenkes at konklusjonen blir at vi tillater denne omlastingen. Når det gjelder Fremskrittspartiet, vil jeg si at de på ingen måte har noen miljøpolitikk. Det Fremskrittspartiet har – og det skal de ha ære for – er en del stortingsrepresentanter med et engasjement for villaksen, og det er positivt. Men partiet er ikke i nærheten av å ha noen miljøpolitikk. Når partiets leder kan gå ut og si at føre var-prinsippet bare er tøys og tull, er det å tråkke på det norsk miljøbevegelse har brukt tiår på å bygge opp.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Ved en inkurie svarte ikke statsråden på representanten Liens egentlige spørsmål, som gikk litt på hva statsråden selv tror vil være et tidspunkt for eventuelt å kunne innføre en ordning i tråd med det Høyre har foreslått. Argumentasjonen til statsråden går jo på at det vil være feil å låse folk fast til gammeldags teknologi i stedet for å la dem gå over til hybride elbiler. Betyr det at statsråden da er åpen for en slik virkemiddelbruk en gang i framtiden? Og når vil i så fall SV støtte en slik virkemiddelbruk? Jeg viser til at SV på sitt landsmøte sa at det fra 2015 skulle være forbud mot salg av biler som kun bruker bensin og diesel som drivstoff. I dagens debatt nevner ikke statsråden dette årstallet, han sier at det vil skje når markedet gjør dette mulig. Ingen i bilbransjen tror på 2015. Mange tror på noen år senere. Betyr det at statsråden er villig til ikke å innføre et bensinforbud i 2015, men la det komme når markedet faktisk kan tilby slike biler, til priser som forbrukerne har råd til å betale? For det går alltid an å innføre forbud, og si at alle må kjøpe ett eller to produkter som er på markedet, men de kan fort bli veldig dyre. Jeg vil gjerne høre statsrådens kommentar på det.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Hvis vi legger vekk all tåkepraten og bare ser konkret på småkraftverk i Soria Moria-erklæringen, skal grønne sertifikater inneholde mini- og mikrokraftverk og alt dette andre, mens småkraftverk ikke er inkludert. Vi hører fra Senterpartiets talsmann på Stortinget at han gjerne skulle hatt med småkraftverk også. Skal en forstå statsråden dit hen at småkraftverk skal behandles på linje med alle de andre? Eller skal en forstå det slik at en forholder seg til Soria Moria-erklæringen og ikke diskuterer småkraft med Sverige, fordi Soria Moria-erklæringen ikke åpner for det siden SV vant det slaget på Soria Moria?