trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg gjentar at formålet med kvalifiseringsprogrammet er å bidra til at bl.a. flere langtidsmottakere av sosialhjelp får en oppfølging som bidrar til aktivitet og arbeid. Kvalifiseringsprogrammet er et kommunalt ansvar som forvaltes av Nav-kontorene, men det er staten som dekker kommunenes samlede merkostnader. Fra 1. januar 2010 skal alle kommuner tilby programmet. Regjeringen har siden oppstarten vektlagt at alle i målgruppen skal få et tilbud så snart som mulig. Per 28. februar 2010 var det registrert i overkant av 15 600 søknader, og det er fattet nærmere 12 400 vedtak om kvalifiseringsprogram siden 1. januar 2008. Per samme dato var det registrert 8 813 deltakere i programmet. Jeg er glad for at mange kommuner etter hvert har kommet godt i gang med gjennomføringen, og tilbakemeldinger så langt viser positive resultater med hensyn til hvor mange som kommer i arbeid eller utdanning etter avsluttet program. Arbeids- og velferdsdirektoratet gjennomfører i tillegg flere tiltak som understøtter iverksettelsen og oppfølgingen av kvalifiseringsprogrammet i Nav-kontorene. Innsatsen skal videreføres i 2010. Raskere tilbake har et helt annet formål. Det er å få sykmeldte raskere tilbake til arbeidslivet, og dermed også redusere sykefraværet. Aktiviteten i oppstartsåret 2007 var relativt lav, men økte betydelig i 2008 og 2009. Tildelte midler til formålet i 2010 vil bli utnyttet både i Arbeids- og velferdsetaten og i de regionale helseforetakene. Fra oppstart i 2007 til og med 3. kvartal 2009 var det henvist i underkant av 60 000 sykmeldte til helsetjenester gjennom regionale helseforetak. Nærmere 9 000 hadde deltatt i ulike tiltak i regi av Arbeids- og velferdsetaten, hvorav rundt 2 600 i arbeidsrettet rehabilitering. Mange sykmeldte har således fått tilbud om bl.a. arbeidsrettet rehabilitering gjennom Raskere tilbake. Videre dimensjonering av ordningen vil bli vurdert på bakgrunn av den nye IA-avtalen, erfaringer og kunnskaper om hva som virker. Effektevalueringen fra Samfunns- og næringslivsforskning AS vil foreligge i løpet av mai, og det blir en viktig premiss når man skal vurdere hvordan man skal innrette dette tilbudet i framtiden.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg forstår at nå snakker vi om Raskere tilbake og har latt kvalifiseringsprogrammet ligge – slik at vi er enige om hva vi snakker om. Jeg er glad for at Kjell Ingolf Ropstad her viser til IA-avtalen, der man nettopp er opptatt av Raskere tilbake som et virkemiddel. Men jeg vil understreke at det i tillegg til det er veldig mange andre virkemidler i IA-avtalen. Som jeg tidligere også har svart andre representanter skriftlig, hadde man med Raskere tilbake et underforbruk de første årene ordningen var etablert – man fikk da et stort underforbruk av penger, som ble overført til 2009. Det medførte at man hadde – alt ettersom hvordan man ser det – et kunstig høyt aktivitetsnivå i 2009. Aktivitetsnivået gikk ned igjen i 2010 – ikke fordi man bevilget mindre penger enn det man hadde gjort trinnvis år for år hvis man hadde fulgt normal takt, men fordi man hadde brukt relativt sett mye mer penger i 2009. Det har – som representanten helt riktig understreker – ført til at man ikke har klart å holde den samme stigningen i programmet, for å si det på den måten, og at det oppleves at noen som ikke får, skulle ha fått. Dette skal vi se på i 2011.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg tror jeg tar Raskere tilbake nå. Det er så mange ting jeg skal svare på, og så får vi heller diskutere dette med kvalifiseringsprogrammet senere – for dette er to store spørsmål. Jeg tror det er viktig å være klar over at veldig mye av det som gjøres under Raskere tilbake-programmet, også gjøres ved den generelle tiltaksbevilgningen. Men dette er en bevilgning som ligger under IA-avtalen, der det er en type prioritet for sykmeldte. Det er ikke slik at vi ikke har noen virkemidler for folk som er syke, men vi har ikke den prioriteringen. Altså: Vi har jo den ennå – jeg understreker det – så jeg tror det er veldig viktig at man ser dette i en større sammenheng. Jeg tror også det er veldig viktig at man nå ser på den evalueringen som kommer, for å få en grundig vurdering av tiltakene. Det betyr ikke at jeg ikke tror at dette er bra, men jeg er veldig opptatt av at vi må passe på at vi ikke konkurrerer om å bevilge mest mulig penger til ting før vi vet hvordan det faktisk virker. Og så skal vi ha en ordentlig gjennomgang – jeg som ansvarlig for dette, selvfølgelig i samtaler med de berørte parter – av hvordan dette kan innrettes på en best mulig måte. Det er viktig å understreke at det ikke er noen nedprioritering av tiltaket. Det er like mange penger, men det var mer i 2009.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-04-28:
Eg har gleda av å stille følgjande spørsmål til arbeidsministeren: «For å nå målet i IA-avtalen om redusert sykefravær og for å lykkes med å få flere tilbake i arbeid, er kvalifiseringsprogrammet og tiltak under Raskere tilbake-ordningen, bl.a. arbeidsrettet rehabilitering, viktig. Hva vil statsråden gjøre for at flere nye skal kunne ta del i disse ordningene?»
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-04-28:
Eg takkar for svaret. Samtidig må eg seie at mykje av det som har skjedd, er bra, men eg er veldig bekymra for tida framover. Spesielt går dette på Raskere tilbake, og arbeidsretta rehabilitering, som statsråden veit at me har vore inne på fleire gonger. Tilstanden der er no at det er full stopp i alle fylke. Midlane – riktig nok fordi aktiviteten har vore mykje høgare – er brukte opp, slik at reelt sett er løyvingane for 2010 ca. 40 pst. lågare enn det som blei brukt i 2009. Eg må seie at eg bekymrar meg for moglegheitene for nye til å kome inn på det tilbodet, når det ikkje er mogleg for lokale Nav-kontor å bruke dei bedriftene som tilbyr bra tiltak, slik at ein i staden for å vere sjukmeld kan få tiltak som gjer at ein kan kome raskare tilbake. Samtidig høyrer me at statsråden viser til IA-avtalen. Eg har sjekka litt i IA-avtalen, og fleire stader er jo Raskere tilbake nemnd. Ser ikkje statsråden at det er vanskeleg å oppnå måla i IA-avtalen dersom ein ikkje klarar å løyve meir pengar, slik at tiltaket Raskere tilbake kan bli endå meir brukt?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-04-28:
Takk for svaret, igjen. Eg er glad for det siste som blir understreka, at ein skal sjå på dette for 2011. Eg har òg sagt før til statsråden at eg synest at ein kanskje skulle teke dette endå litt meir alvorleg, og vere endå litt meir bekymra over situasjonen i 2010. Ein opplever – iallfall opplever eg – å få tilbakemeldingar frå bedrifter som utfører denne viktige tenesta. Dei seier dei opplever at Nav må gå vekk frå kontraktar fordi pengane ikkje er der. Eg fekk tilbakemelding frå fylket allereie i midten av februar, der dei seier at det er tomt for pengar, så dei kan ikkje bruke tiltaket meir. Det er veldig liten hjelp for dei menneska som i dag er sjukmelde, og som skulle hatt hjelp til å kome ut i arbeid, at det var høgare aktivitet i 2009. Når ein snakkar om kvalifiseringsprogrammet og kommunane – utan å gå tilbake til førre spørsmålsrunden – kan eg ta eit eksempel i min eigen kommune, Arendal, der dei fekk signal om 114 plassar, men enda på 77. Det er klart at det er alvorleg for den kommunen. Når det er tal for heile året, og ein har brukt mykje i starten, betyr det at talet om hausten må vere endå lågare for å nå gjennomsnittet. For å kome vidare: Kan statsråden sjå på moglegheita for ei slags overslagsløyving i staden for det ein no opplever, anten det gjeld arbeidsretta rehabilitering eller kvalifiseringsprogrammet, at kommunar eller bedrifter er i ein situasjon der ein ikkje har pengar, og derfor ikkje kan få brukt plassane?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
«Mange barn er berørt av foreldrenes samlivsbrudd, med påfølgende samværsspørsmål i deres første leveår. Far mister alle rettigheter til fedrekvote i fødselspermisjon etter et samlivsbrudd, da mor i barnets første leveår grunnet amming gis forrang som omsorgsperson. Hvordan vil statsråden ivareta barnets interesser etter et samlivsbrudd for å oppfylle fedrekvotepermisjonens intensjon om god kontakt mellom barn og far tidlig i barnets liv?»
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Jeg takker for svaret. Det var ikke så mye nytt som kom ut av det. I likhet med statsråden er vi fullt klar over at et samlivsbrudd er veldig konfliktfylt, med alt det medfører. Fedrekvoten blir etter et samlivsbrudd forvaltet av mor alene, og man er da helt avhengig av at det er en god kontakt mellom far og mor etter et samlivsbrudd. I veldig mange situasjoner vet vi at det ikke er tilfelle. Fokus både fra regjeringspartiene og fra Fremskrittspartiet har vært på barns rett til å opprettholde en god kontakt med begge foreldrene etter samlivsbrudd. Vi vet hvor viktig det er at barnet også har kontakt med far det første året. Det er liksom opplest og vedtatt at fedre er viktige i barnets liv. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Er ikke fedre viktige for barna også etter samlivsbruddet?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Det jeg tror vi kan være enige om begge to, er at det er viktig at far er en del av barnets oppvekst. Men hadde Fremskrittspartiet fått gjennomslag for sin politikk her, hadde hele foreldrepermisjonen blitt delt likt mellom mor og far. Da hadde vi ikke hatt den diskusjonen om at den er mors eller fars. Men vi ser allikevel at som hovedregel er det ofte mor som får hovedomsorgen, og vi ser også at det er mor som i grunnen kan trenere en del ting. Dermed er det far som blir den lidende part, og som ikke får den kontakten med barnet som er viktig. Det er vi lovgivere på Stortinget som skal påse at alle lover er slik de skal være. Mitt spørsmål er: Hva er ministerens syn på at dagens lovverk gir Nav, som forvaltende organ, og barnets mor alene mulighet til å forvalte og administrere en fedrekvotepermisjon uten at barnets far får uttale seg?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Foreldre som bor sammen, må som hovedregel dele på foreldrepermisjonen. Ved samlivsbrudd mellom foreldrene før stønadsperioden er over, tilfaller imidlertid resten av stønadsperioden den som har omsorgen for barnet – uavhengig av om det er far eller mor. Det er likevel ikke slik at den andre står uten mulighet til å ta ut permisjon. Regelverket åpner for at foreldrene ved enighet seg imellom kan dele på omsorgen og permisjonen. Etter mitt syn vil det være uheldig om far skulle kunne kreve fedrekvoten i situasjoner der foreldrene ikke bor sammen og mor har hovedomsorgen for barnet. Deling av foreldrepermisjonen når foreldrene ikke bor sammen, krever smidighet fra begge foreldrene for å sikre en god omsorgssituasjon for barnet. Derfor må deling være basert på enighet og samarbeid, og jeg mener det vil være uheldig å innføre en tvungen deling av permisjonen. Her er det tale om mange ulike situasjoner, og konfliktnivået kan være høyt. Svært små barn er sårbare. Derfor mener jeg det er avgjørende at vi alltid legger barnets beste til grunn. Men jeg vil understreke veldig tydelig at foreldrene står fritt til å dele permisjonen seg imellom hvis de ønsker det og er enige om deling. Foreldrene kan også få god og kvalifisert hjelp til å bli enige om den typen avtaler på familievernkontorene våre.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Jeg er veldig glad for det plutselige engasjementet for fedrekvoten fra representanten Horne. Det gleder jeg meg til å komme tilbake til, for far er veldig viktig for barnet, ikke bare det første året, men særlig det første året. Derfor er det et viktig politisk mål at flere fedre skal være mer sammen med sine små barn. Jeg synes det er viktig å understreke at det ikke er automatikk i at permisjonen ved samlivsbrudd går til mor, men den går til den som har hovedomsorgen. Det kan også være far. Jeg synes det er et naturlig prinsipp i utgangspunktet at hvis det ikke er enighet om en deling av permisjonen, følger permisjonen den som skal ha hovedomsorgen for barnet. Det vil selvfølgelig ofte være mor, men det kan også være far. Målet må jo være at flest mulig i en sånn situasjon skal bli enige om en fordeling, uavhengig av hva slags modell for samvær de skal ha senere i barnets oppvekst.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-04-28:
Det er nytt for meg at Fremskrittspartiets politikk skulle føre til at permisjonen blir delt likt mellom mor og far. Jeg har oppfattet at Fremskrittspartiets politikk nettopp var det motsatte – at det ikke skal holdes av tid til far. Jeg registrerer et sterkt engasjement for å sette av tid til far ved samlivsbrudd, som jeg ikke synes helt henger sammen med det manglende engasjementet for å sette av tid til alle andre fedre. Jeg er opptatt av at alle fedre skal få tid – samlivsbrudd eller ikke. Så mener jeg det er naturlig at permisjonen ved samlivsbrudd følger den som har hovedomsorgen for barnet. I veldig mange tilfeller vil det heldigvis være sånn at foreldrene blir enige om en fordeling av omsorgen og dermed også en fordeling av permisjonen. Hvis det er sånn at den ene forelderen har hovedomsorgen, finnes det muligheter til å bli frivillig enige om en deling av permisjonen, og vi har et offentlig hjelpeapparat som kan legge til rette for det.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
På vegne av representantene Bård Hoksrud, Per-Willy Amundsen, Torkil Åmland, Anders Anundsen og meg selv har jeg fornøyelsen av å sette frem forslag om økt bruk av bindende folkeavstemninger i Norge.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Det er synd det bare er ett oppfølgingsspørsmål på et så viktig område. Det er jo interessant å høre miljøvernministeren svare på hovedspørsmålet og nå fremvise litt mer ydmykhet og åpenhet enn det vi har vært vant til å høre fra den siden hittil, der nettopp denne statsråden har møtt en del såkalte skeptikere med uttrykk som voodoo-vitenskap, altså heksevitenskap. Det er slik at i klimasammenheng er det viktig å vite mest mulig. Det er viktig å ha en «open mind» – en åpen holdning til andre syn på årsaker som kommer frem, nettopp fordi klimapolitikken er så omfattende og gjør så store inngrep for folk flest i verden. Kineserne sier nå at den neste IPCC-rapporten bør inneholde «sceptical views», og at man skal ha ««open mind» about cause of climate change». Er det en holdning som statsråden vil forfølge og være åpen for?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Dette er et spørsmål til samferdselsministeren: «Streng langvarig vinterkulde har gitt spesielle utfordringer når det gjelder transportavvikling og luftkvalitet i de største byene. Bergen har vært spesielt rammet. Topografi, stor gjennomgangstrafikk og få, men store trafikknutepunkt med sprengt transportkapasitet gjør utfordringene særlig store på både kort og lang sikt. Vil statsråden vurdere utvidet statlig medvirkning i samarbeid med Hordaland fylkeskommune og Bergen kommune for å styrke det bussbaserte kollektivtilbudet på kort og lang sikt?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Spørsmålet går på en spesiell situasjon knyttet til en spesiell vinter, og spesielt til bussbaserte kollektivtilbud i Bergen. Søknadsfristen for statlige midler til kollektivtransporten går ut 15. februar, altså i denne måned. Hittil har signalene fra Regjeringen vært overtydelige på at tiltak Regjeringen liker, skal belønnes, og tiltak Regjeringen ikke liker, skal straffes i form av at søknader ikke imøtekommes. Formålet med belønningsordningen er riktignok å stimulere til bedre framkommelighet, miljø og helse i storbyene ved å dempe veksten i behovet for motorisert transport og øke antall kollektivreiser på bekostning av reiser med privatbil. Men å øke antall kollektivreiser kan gjøres med positive tiltak, belønningstiltak som klart belønner brukeren, hyppigere avganger, direkte transport og en ekstra lav pris. Vil Regjeringen bidra til en slik ordning, på bakgrunn av den spesielle situasjonen som ikke bare Bergen, men også andre store byer har denne vinteren?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Jeg takker igjen for svaret. Da er vi, forutsigbart, tilbake igjen til pisken, med lite fokus på gulroten. Internasjonalt er buss anerkjent som effektiv kollektivtransport. Såkalt «bus rapid transit», hurtigbuss, er i bruk i mange store byer over hele verden. Et opplegg med hyppige, direkte bussavganger i rushtiden mellom bydelssentra og Bergen sentrum har vært utprøvd i perioden med dårlig luft, og videreføres nå. Rushtidsbuss er bedre enn rushtidsavgift. Til byen og tilbake, 10 kr hver vei, vil altså koste 25 mill. kr på årsbasis. Her er det snakk om et spleiselag mellom Bergen kommune, som har problemer i sin kommune og i sitt sentrumsområde, og fylkeskommunen, men det er også nødvendig å ha staten med i et slikt spleiselag. Vil statsråden bidra til å finansiere rushtidsbuss i Bergen?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Dette er et spørsmål som jeg håper også blir tatt på alvor: «I Nasjonal transportplan 2010–2019 er utvikling av nasjonale transportknutepunkt et viktig strategisk tiltak for å effektivisere nasjonalt transportarbeid. Bergen har muligheten for å utvikle et slikt knutepunkt på Flesland. Der kan det bli kobling mellom vei, jernbane, Norges nest største flyplass og ny havn. Kobling av jernbane til flyplass krever felles forståelse av mål, strategi og innsats fra henholdsvis Jernbaneverket og NSB. Denne samordningen mangler. Hva vil statsråden gjøre for å sikre god samordning mellom berørte etater?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Takk for svaret. Det setter lys på nettopp det som er utfordringen i denne saken: å gå fra passiv observering av en mulighet til aktive politiske grep for å planlegge, gjennomføre og realisere et svært godt prosjekt. Alle partier er opptatt av å utvikle knutepunkt. En studie utført av Transportøkonomisk institutt viser at bare et fåtall land har utviklet en nasjonal politikk for godstransport i byer. Problemene håndteres vanligvis lokalt og regionalt. Effekten er ofte manglende sammenheng mellom nasjonale, regionale og lokale mål. NSB har, som statsråden vel var inne på, en strategi for å utvikle togbasert persontransport i de store byene. Til Flesland kan man få begge deler på samme spor – man kan få persontransport, og man kan få godstransport. Ser ikke statsråden at jernbane til Flesland er et viktig nasjonalt prosjekt som krever nasjonal, politisk styring?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Det er viktig ikke bare å være en aktiv lytter, men også en tydelig peker og en tydelig retningsdriver. La meg henge på at i dette prosjektet med jernbane til Flesland er også lokaltog fra Åsane til Flesland inne. Det kan altså, med tanke på spørsmål tidligere her i salen, redusere biltrafikken i Bergen med 20 pst. Det er et tilbud som er et godt alternativ til bil, fordi det er få stopp langs linjen. NSB har i mange år arbeidet med planer om tog både til Åsane og til Flesland, men de strever med å få Jernbaneverket like interessert som NSB er selv. Det er nødvendig med klare føringer og klare signaler. Jeg får ingen signaler om hvor lang tid jeg har igjen, president – men mitt spørsmål er: Vil statsråden gi grønt lys for prosjektarbeid med jernbane både til NSB og til Jernbaneverket og ikke minst signal om at de må arbeide sammen om dette som bør og skal være et fellesprosjekt?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-02-10:
På vegne av representanten Trine Skei Grande og meg selv har jeg den glede å overrekke et representantforslag om etablering av et eget regelråd.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-02-10:
Mitt spørsmål går til næringsministeren. For få dager siden kom det fram at næringslivets kostnader knyttet til skjemavelde og etterlevelse av regelverk kun er redusert med 0,5 pst. de siste årene, til tross for gjentatte løfter om en kraftig forenkling. Mens andre land rundt oss har satt seg ambisiøse mål om reduksjon av næringslivets kostnader knyttet til rapportering, nøler Regjeringen. Den 16. juni 2009 sendte daværende næringsminister Sylvia Brustad ut en pressemelding hvor det ble lovet at det skulle settes ned et utvalg som skulle se nærmere på hvordan forenklinger i det norske regelverket kunne gjennomføres, bl.a. skulle innspill fra Revisorforeningen, arbeidet i EU og i andre land danne bakgrunnen for utvalgets arbeid. Nå har det gått 238 dager siden Brustads pressemelding, og det har ikke skjedd noen ting. Det er det verken noe utvalg eller noe klart mandat på plass. Norsk næringsliv bruker i dag 54 milliarder kr på rapportering ut fra regler og skjemabelastning. Når kan vi forvente at Regjeringen setter ned et konkret utvalg eller konkrete mål, og når kan vi forvente at næringsministeren følger opp den tidligere næringsministerens lovnader?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-02-10:
Jeg takker statsråden for at han er løsningsorientert. Tidligere i dag la Venstre fram et representantforslag om at Norge skal etablere et eget regelråd etter modell fra tilsvarende råd i Sverige. Det er åpenbart at vi behøver et uavhengig organ som kan kontrollere effekten av nytt regelverk og endringer i eksisterende, før det effektueres overfor næringslivet. I Sverige er et slikt regelråd den svenske regjeringens viktigste grep for å nå målet om å kutte bedriftenes administrative kostnader knyttet til regelverk og skjemabelastning med 25 pst. Mitt spørsmål til statsråden er om han synes dette forslaget fra Venstre er en god idé.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-02-10:
«En ny rapport laget på oppdrag for NHO Oslo og Akershus viser at den viktige jernbanestrekningen mellom Oslo og Ski kan stå ferdig i 2015. Kan statsråden love å være en pådriver for at dette skjer?»
Borghild Tenden (Venstre), 2010-02-10:
Jeg takker statsråden for svaret, og for at hun vil ta kontakt med NHO Oslo og Akershus og studere rapporten nøye. Faktum er at Ski stasjon, som er en del av dobbeltsporet, har blitt utsatt gang på gang. I budsjettet for 2007, 2008 og 2009 ble prosjektet utsatt med ulike begrunnelser hver gang. I valgkampen mente representanter fra Regjeringen og regjeringspartiene at det var mulig å forsere dobbeltsporet. Det bør vel være sånn at det man sier i et valg, og det man gjør når man kommer i regjering igjen, henger sammen. Igjen: Jeg takker for at statsråden vil gå i dialog med NHO Oslo og Akershus. Men hva er årsaken til at hun ikke kan være like offensiv som hennes regjeringspartnere var i valgkampen?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-02-10:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg registrerer at statsråden fremhever planprosesser og god planlegging i begge svarene sine. Og det er nettopp disse hensyn som har vært Venstres utgangspunkt i denne saken. Det er også sånn at det mangler planleggingspenger i kommunene. Det har vært med på å forskyve dette dobbeltsporet eller gjort at kommunene ikke kan jobbe så raskt som de ønsker. Venstre har i sine alternative statsbudsjett satt av 50 mill. kr til å styrke de berørte kommunenes planleggingsarbeid, både med hensyn til fremdrift og kvalitet. Er dette noe statsråden kan tenke seg å støtte eller komme tilbake til i revidert?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-02-10:
Mitt spørsmål lyder: «På bakgrunn av et representantforslag fra Høyre og Venstre ble det satt ned et utvalg som skulle se på etablering av et uavhengig veitilsyn. Utvalgets flertall mente at et uavhengig veitilsyn kunne gi viktig drahjelp i arbeidet for trafikksikkerheten, som utvalgsleder Jorunn Ringstad uttrykte det ved overrekkelsen av rapporten. Det har gått ett år siden utvalget la frem sin rapport. Hvordan er fremdriften på dette forslaget?»
Borghild Tenden (Venstre), 2010-02-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var litt skuffende at hun ikke kunne være litt mer konkret, for Venstre mener at det haster. Venstre har begrunnet behovet for et uavhengig veitilsyn med at det vil gi klare roller og ansvarsfordeling for å ivareta sikkerheten for trafikantene. Jeg har lyst til å trekke fram et eksempel. Statens havarikommisjon for transport har sett på en møteulykke mellom to vogntog på E39 for en tid tilbake. Havarikommisjonen peker på at spor i veibanen, bratte hellinger, skarp sving, smal vei og lav friksjon bidrar til å forklare hendelsesforløpet og ulykken. Er statsråden enig i at bedre tilsyn med veiene våre vil styrke trafikksikkerheten for trafikantene? Er statsråden fornøyd med stoda, slik den er i dag?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-02-10:
Jeg takker for svaret. Jeg vil gå litt tilbake til det første svaret, der statsråden sier at forslaget om et uavhengig veitilsyn er ute på høring. Nå er det slik at det var veldig mange organisasjoner som støttet Høyre og Venstres forslag. Jeg kan nevne Trygg Trafikk, Opplysningsrådet for Veitrafikken, NAF, Transportbedriftenes Landsforening, Autoriserte Trafikkskolers Landsforbund, Norges Lastebileier-Forbund, Nei til Frontkollisjoner – og jeg kunne fortsette å ramse opp. Så hvem statsråden nå hører, vet ikke jeg. Men når alle disse organisasjonene, som er genuint opptatt av trygghet på veiene våre, synes det er et godt forslag, er ikke det nok til at statsråden da skjærer igjennom og viser handlekraft ved å nedsette et uavhengig veitilsyn?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Jeg vil få lov til å stille spørsmål til næringsministeren. Vi har gjennom media de seneste dagene, og også i dag, blitt gjort kjent med at den statsstøttede miljøaktivisten Kurt Oddekalv har tenkt å sette i gang en kampanje rettet mot norsk oppdrettslaks – og dermed også mot norsk næringsliv. Ut fra de utsagnene som miljøaktivisten Oddekalv har kommet med, er det åpenbart at han har tenkt å forsøke, gjerne sammen med andre organisasjoner, å ramme norsk næringsliv generelt, og oppdrettsnæringen spesielt, hardt i utlandet. Dette er bekymringsfullt, særlig når vi vet at vedkommende også får statsstøtte. Spørsmålet mitt til næringsministeren er følgende: Vil næringsministeren ta initiativ overfor både utenriksministeren og fiskeri- og kystministeren til å legge en felles strategi og sørge for at det kommer midler på plass for å kunne sette i gang tiltak mot Oddekalvs organisasjon og tilsvarende organisasjoner i utlandet som har til hensikt å ødelegge for norsk næringsliv?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Det er ikke debatten man er redd for. Debatten skal vi ha, og den går, og oppdrettsnæringen har også åpenbart sine utfordringer. Mitt spørsmål til statsråden er om han vil gjøre et arbeid for å være forberedt. Det som er problemstillingen, er at dersom vi kommer i etterkant, kan skaden allerede være skjedd i et marked som det har tatt mange, mange år å bygge opp. Derfor er det viktig at vi legger strategier på forhånd, tverrdepartementalt, slik at man har virkemidler som Eksportutvalget for fisk kan holde på med. Det er snakket om at utenriksstasjonene må være forberedt, slik at de kan svare på de ubegrunnede påstandene som miljøaktivisten Kurt Oddekalv kommer med. Derfor er mitt oppfølgingsspørsmål til statsråden: Pågår det nå et arbeid i departementet for å prøve å få til en felles strategi på dette feltet? Vi har sett på nyhetene i dag bl.a. at Oddekalv allerede er i Spania og har begynt kampanjen sin. Dette kan ikke fortsette med statsstøttede midler som Oddekalv får.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Det er vel snart på tide at Regjeringen snakker om sin egen politikk og ikke om den regjeringen som gikk av for relativt mange år siden, etter hvert. Jeg la merke til at statsråden i sitt svar til representanten Flåtten sa at det man ville satse på, var kompetanse og støttesystemer for dem som skulle ta over bedriftene. Men problemet er bare det at en del av de familieeide bedriftene har ikke den neste generasjon råd til å ta over. Det er det som er spørsmålet her. Det tjener statsråden til ære at han har reist mye rundt og hentet inn kompetanse både fra store og forhåpentligvis også små og mellomstore bedrifter og familieeide bedrifter. Det store spørsmålet til statsråden er følgende: Vil statsråden med et åpent sinn nå være med og vurdere å fjerne og senke formuesskatten og arveavgiften, for ute i distriktene er det jo nettopp det lokale eierskapet og de familieeide bedriftene som det norske næringslivet på mange måter er tuftet på?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Jeg er glad for at statsråden så klokkeklart påpeker at noe av det vanskeligste og farligste som kan komme ut av finanskrisen, er proteksjonisme. Vi ser dessverre en del tegn på – og det kommer stadig nye påstander om – at så skjer. I forbindelse med Goliat-utbyggingen antydet man at man kunne tro at Korea også kan drive med subsidiering av sine skipsverft eller sine virksomheter. La det ligge. Jeg vil på mer generell bakgrunn spørre statsråden om det nå pågår et internasjonalt arbeid for nettopp å gjennomgå disse påstandene som kommer. Og vurderer Norge også å åpne WTO-sak knyttet til noen av de mistankene man har om statssubsidiering av verft, bl.a.? Videre har jeg enda et spørsmål til statsråden. Statsråden har gang på gang sagt at man vil komme tilbake situasjonen innnenfor verftsindustrien. Når kan vi se resultatet av det arbeidet statsråden har lagt ned der?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «Flere aktører i fiskerinæringen tar nå til orde for å styrke inntektsgrunnlaget ved at det åpnes for større fleksibilitet i forhold til fartøyene gjennom samfiske. Noe av bakgrunnen for dette er lønnsomhetsutfordringene for næringen samt sikkerhetsmessige hensyn. Vil statsråden ta et initiativ til større kvotefleksibilitet for fiskerinæringen?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Jeg setter pris på svaret fra statsråden. Jeg er selvfølgelig helt enig i at den driftsstøtteordningen som var tidligere, ble tatt bort, fordi den virket på mange måter mot sin hensikt. Jeg ser på mange måter samdriftsbiten også som et viktig tiltak for rekruttering av yngre fiskere. Problemstillingen med at vi heller ikke har en strukturering i denne delen av flåten som har vært vellykket i andre deler av flåten, har også et økonomisk aspekt: kostnader med å drive to mindre fartøy. Det kan være knyttet til innkjøp av garn, leteutstyr etc., som gjør det kostbart for den enkelte, særlig når vi ser at man drifter ofte veldig marginalt økonomisk i denne flåten. Jeg er positiv til svaret fra statsråden, men lurer på om statsråden kan si litt nærmere om hvilken tidsfaktor vi her snakker om. Disse innspillene har kommet også tidligere – bl.a. i et spørsmål her i salen i 2007 bl.a. ble dette tatt opp. Kan statsråden medvirke til at vi får litt fortgang i saken?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-02-10:
Jeg har for så vidt ikke behov for å stille et spørsmål, men vil bare si at jeg takker for svaret fra statsråden, som jeg føler er positivt. Så vil jeg be om at man prøver å få fortgang i saken og kommer fram til en løsning, nettopp fordi det er et tema som har ligget og svevd en stund. Det har heller ikke – sånn som jeg kan se det – skjedd noe siden spørsmålet sist ble stilt, i 2007, da selvfølgelig til en annen fiskeriminister. Jeg håper nåværende fiskeriminister får fortgang i saken og får løst den på en best mulig måte, og jeg ser fram til den løsningen som da vil komme.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Det offentlige bruker ganske store midler på å markedsføre norsk næringsliv i utlandet. Fiskeindustrien, havbruk og lakseproduksjon er jo en suksesshistorie. Det går utrolig godt med norsk laks ute i verden. Vi tjener store penger på det. Prisene er gode. Det danner grunnlaget for mange viktige distriktsarbeidsplasser. Samtidig vet vi vel fra de siste månedene at det er en næring som også har visse miljøutfordringer. Det må vi tåle debatt om i et demokratisk og åpent land. Det må være lov for kritikere å komme med ulike påstander. Det må til og med være tillatt i Norge å komme med usanne påstander. Så må vi som myndigheter sammen med næringen både rette opp det som er feil, og samtidig imøtegå de påstandene som er usanne. Selvsagt er det uheldig hvis ulike norske interesser prøver å ødelegge for norsk næringsliv i utlandet. Det kan hende at det medfører at vi må ha en ytterligere forsterket innsats, bl.a. for å motvirke de påstandene som framføres ute. Det skal vi være oppmerksom på og selvsagt samarbeide med f.eks. norsk ambassadepersonell og UD dersom det er nødvendig med den type informasjon i ulike land. Men debatten må vi tåle. Det er en av sidene ved et demokratisk samfunn, at folk kan mene hva de vil, de kan til og med si det høyt. Så får vi motvirke skadevirkningene hvis det går ut over viktige interesser for landet vårt.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Jeg må bare si at jeg skjønner veldig godt problemstillingen rundt å forsvare havbruksnæringen mot usanne påstander, sikre at vi kan eksportere norsk laks, og imøtegå de angrepene som kommer, samtidig som vi retter opp de feilene som er. Men jeg må bare si at jeg reagerer på at man skal koble f.eks. statsstøtte til ulike organisasjoner med hva de mener. Dersom det skulle bli slik at vi skulle begynne å frata statsstøtte til ulike organisasjoner, om det så var innenfor miljø, bistand eller politiske partier fordi de mener noe som staten mener er ubehagelig eller vanskelig, eller som går imot statens interesser, er vi på helt ville veier. Det overrasker meg litt at et parti som Fremskrittspartiet, som stadig vekk har meninger på tvers av det som flertallet i Norge har, virkelig mener at vi skal koble den type ting. Vi har hatt denne debatten også på mitt gamle felt, på religionsområdet, om man skulle koble statsstøtte til ulike krav osv. Da har jeg oppdaget at Fremskrittspartiet er av en helt annen oppfatning. Det burde de være i denne saken også.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
La meg først anbefale Flåtten å fortsette å sitere fra mine taler. Det kler ham godt, og det gir innleggene hans høy kvalitet. Det betyr ikke at selv om vi er enig i en del målsettinger, er vi nødvendigvis enige om alle virkemidlene. Det er derfor vi er ulike partier og har ulike oppfatninger. Jeg er klar over hva en del i næringslivet sier om formuesbeskatningen og også om arveavgift. Jeg er også klar over at veldig mange i næringslivet mener at vi i Norge har en veldig god selskapsbeskatning, og at det er et godt land å drive næringsliv i. Jeg vil si at måten Norge har klart seg gjennom finanskrisen på, viser med all mulig tydelighet at den norske modellen for samarbeid mellom det offentlige og det private, med virkemidler som trår til når det går dårlig i finansmarkedene eller i realøkonomien, er veldig god. Vi har fortsatt en arbeidsløshet i Norge ned mot 3 pst. I EU og USA er den nå på 10 pst. I enkelte land begynner den å nærme seg 20 pst. I Spania har man en ungdomsledighet på opp mot 50 pst. Vi er en mirakelhistorie. Så det kan ikke være slik at Norge er et veldig vanskelig land å drive næringsliv i. Så har jeg sagt, og det er helt riktig, at vi skal være der for dem som forebereder generasjonsskifter i selskapene. Det dreier seg om rammebetingelser, helt sikkert, men det dreier seg også om slike ting som kompetansestøttesystemer, hvor den som skal gi fra seg livsverket sitt, som han har bygd opp i mange år, slippe taket i bedriften og gi nye generasjoner muligheten, får råd, støtte og veiledning, men kanskje også om at den generasjonen som skal overta, som kanskje ser ting på en litt annen måte, og som trenger en annen kilde til hjelp og støtte enn den som har drevet bedriften tidligere, også får det. Den typen systemer tror jeg vi kan gjøre mye med for å bidra til gode generasjonsskifter. Det står mange familieeide bedrifter klare til å bli tatt over av nye generasjoner, og der må vi stille opp også med de systemene som skal til for å hjelpe dem.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Jeg aksepterer at det helt sikkert er bedrifter, enkeltpersoner og næringslivsorganisasjoner som mener ting som er annerledes enn det Regjeringen mener, og vi skal lytte til dem. Vi skal lytte til argumentene, synspunktene og erfaringene. Men jeg må bare konstatere at heller ikke Høyre da de satt i regjering i fire år og ga skattelette på 20 milliarder kr, fant rom for å fjerne formuesskatten – daværende finansminister sitter i salen her – man prioriterte annerledes enn det. Så selv ikke Høyre mente at dette var det mest prekære problemet for norsk næringsliv. De så kanskje til og med at dette fikk noen fordelingsvirkninger som ikke bare var urettferdige, men som kanskje også ødela grunnlaget for hele skattesystemet – på den måten at man helst skal unngå disse nullene nedover i tabellen hos de menneskene som har aller mest penger i Norge. Jeg er åpen for å diskutere alle regler og systemer. Men vi må ha et system som er rettferdig, og som fungerer, som sikrer fellesskapets inntekter, og som legger til rette for god næringsutvikling. Jeg konstaterer at heller ikke Høyre prioriterte det da de satt i regjering i fire år.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Jeg tror ikke jeg skal gjøre min næringsministerkarriere avhengig av et ja eller nei til formuesskatten. Jeg tror næringspolitikk handler om veldig mye mer. Jeg tror også at næringspolitikk handler om veldig mye mer enn skattepolitikk. Selv om rammebetingelsene rundt skatter og avgifter er viktig, er det det store samspillet mellom det offentliges virkemiddelapparat – om det er å hjelpe gründerbedrifter med kapital eller veiledning, eller om det er å gjøre en ekstraordinær innsats i en finanskrise, eller om det er det utdanningssystemet som gjør at vi får en kvalifisert arbeidsstyrke, sørger for kompetanse til bedriftene – som gjør at Norge klarer seg så utrolig godt. Det ble sagt her at næringslivet ikke ville høre tale om finanskrisen. Vel, det er i hvert fall slik at jeg tror veldig mange bedrifter er glad for at de befinner seg i Norge og ikke i andre land. Jeg konstaterer igjen at med formuesskatten gjorde Høyre lite da de satt i regjering. Når det gjelder arveavgift, som var det andre temaet her, har vi gjort mye mer i løpet av de siste fem årene, bl.a. ved å øke fribeløpene, enn det Høyre noensinne gjorde i regjering. Det er når du sitter med makten det gjelder å gjøre de riktige tingene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Jeg skal ikke stå her og åpne for å fjerne formuesskatten. Delvis er det et annet departement som håndterer den type regler, og delvis er dette spørsmål som vi håndterer i hvert enkelt budsjett. Men å ha et åpent sinn er jeg veldig positiv til. Å lytte til bedriftene, være ute og snakke med dem og oppleve hvordan de ser på sine muligheter til vekst, til å sysselsette flere, til å eksportere mer og til å skape livskraftige bedrifter, er den måten vi skal jobbe på – snakke med dem som hver eneste dag prøver å få produktivitet, prøver å få nye markedsandeler og prøver å vinne konkurransen med ikke bare andre norske bedrifter, men i tøffe globale markeder hvor norsk teknologi og norske bedrifter gjør fremragende innsats hver eneste dag. Dette er etter mitt syn noe som dreier seg om veldig mye mer enn formuesbeskatningen. Generelt mener jeg at vi i Norge har en god selskapsbeskatning – positivt for bedriftene – som gjør at norske bedrifter er konkurransedyktige, selv med det høye kostnadsnivået og den levestandarden vi har i Norge. Det skal vi ta vare på og videreutvikle.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Som etterkommer etter småbruksfamilier på både mors- og farssiden har jeg stor respekt for det som tenkes ut i fjøset, og for folk som jobber praktisk hver eneste dag for å få hjulene til å gå rundt også i landbruksnæringen. Jeg tror jeg skal overlate til min kollega Brekk å ta rammebetingelsene for landbruksnæringen. Men igjen: Der er det også mange som bruker av sine egne sparepenger og investerer i utstyr, sørger for å ansette folk, driver sine bedrifter, noe som er enormt viktig i distriktssysselsettingen. Nå hører jeg også Kristelig Folkeparti slutte seg til Høyres og Fremskrittspartiets kritikk av formuesbeskatningen. Hvis nå Venstre, som er neste spørrer, også slutter seg til det, blir det store mysteriet: Hvorfor gjorde man ingen verdens ting med dette da de fire partiene hadde flertall? Det må da være slik at selv om årene går, må man stå til rette for hva man faktisk gjør når man vedtar statsbudsjettet fire år på rad, og ikke hva man sier i fine ord når man endelig har kommet seg i opposisjon igjen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Det er en del i næringslivet som sier at de er bekymret for at noen kapitalobjekter, f.eks. investering i næringseiendom, men også annen type boligmasse, er annerledes beskattet enn produksjonskapital. Men jeg har ikke det inntrykket at opposisjonen huger etter å få endret eiendoms- og boligbeskatningen. Tvert imot, i denne byen, hvor de borgerlige styrer, har man jo fjernet eiendomsskatten. Dermed fratar man fellesskapet inntekter, og man gjør at disse investeringsobjektene blir mer gunstige enn aksjer og produksjonsmidler. Det er realiteten med det styret som Venstre er med på å holde ved like i Oslo. Igjen er det noe med liv og lære her. Man kan ikke både si at dette er helt galt, og samtidig gjennomføre den politikken i enda sterkere grad der man faktisk sitter med makten. Vi har ikke noen skattesystemer som er hogd i stein. Tvert imot har vi stått for reformer som har vært til gunst for næringslivet, og vi vil lytte til dem også i framtiden.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Det er ikke noen tvil om at det var skuffende at Aker Solutions ikke vant den store Goliat-kontrakten. Men slik er det i næringslivet: Man vinner noen kontrakter, og man taper noen. På samme måte som at Norge vinner kontrakter internasjonalt, og at norske bedrifter gjør seg konkurransedyktige i utbygging både av olje- og gassfelt i Brasil, i Russland eller i andre land, må vi også akseptere at noen ganger går kontrakter på norske felt til utenlandske bedrifter. Det betyr likevel ikke at vi ikke skal være aktive og sørge for at norske bedrifter får kontrakter. Det står sågar i petroleumsloven at det skal bidra til ringvirkninger å bygge ut i Norge. Vi skal være like aktive som andre land når det gjelder å legge til rette for nasjonalt innhold. Jeg er ikke tilhenger av en ond sirkel hvor land lukker seg mer og mer inne og sørger for å øremerke kontraktene bare til egne selskaper, ikke bare fordi jeg tror det er dårlig butikk å ødelegge konkurransekraften og utviklingen i alle lands økonomi, men jeg tror også det vil skade norske bedrifter, for jeg tror norske bedrifter har teknologi, muligheter, kompetanse og konkurransekraft langt utover egne grenser. Balansen mellom det å sørge for at norske bedrifter har teknologi og kompetanse og konkurransevilkår som gjør dem slagkraftige, og det å ta det opp internasjonalt når vi ser at land med ulike virkemidler går inn i en gråsone eller over grensen i forhold til internasjonalt regelverk, og sørge for at disse ordningene fjernes, vil være min innfallsvinkel. Derfor tar jeg opp dette hvor jeg enn reiser. Om jeg så er i Kina, om jeg er i Brussel og snakker med EU-kommissæren som har ansvaret for konkurranse, eller om jeg er i andre land, så tar vi opp dette med konkurransevilkårene – at vi må ha like vilkår for alle, og at vi må unngå subsidiering av egne bedrifter.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
La meg først si at jeg har all mulig sympati og medfølelse med dem som blir rammet, som mister arbeidsplassen sin, som har tatt sjansen på en karriere i en konkurranseutsatt industri, og som opplever at arbeidsplassen forsvinner. Det er tøft. Først og fremst må vi stille opp for alle dem og for familiene deres, og sørge for at det er mulig å få nytt arbeid, sørge for at nye kontrakter kommer inn, og også legge til rette for en eventuell omstilling til andre næringer der det er nødvendig. Det som er ekstra tøft i denne bransjen, er at dette er store bedrifter i små lokalsamfunn – det kjenner representanten godt til fra sitt eget fylke. Derfor blir det enda tøffere. Det vi må se i øynene, er at det globale markedet har ramlet sammen. Antallet skipskontraheringer ble 95 pst. lavere enn man regnet med i 2009. Det rammer også norske verft. Vi kan ikke bygge båter det ikke er bruk for. Da må vi omstille, da må vi legge til rette for nyskaping og ny teknologi. Der kan staten bruke sine virkemidler aktivt. Så må vi bruke de finansieringsmekanismene vi har – om det er GIEK eller Eksportfinans – for å sørge for at norske bedrifter klarer å vinne de kontraktene som faktisk blir utlyst. Der tror jeg også vi kan forbedre ordningene og legge enda bedre til rette.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
President – og tidligere næringsminister! Dette er jo et område som vi har jobbet med i mange år. Blant annet sørget den rød-grønne regjeringen for å bevilge 7 mill. kr til en forstudie i forbindelse med et nytt marinteknologisk senter i en by som representanten skulle kjenne godt, for nettopp å være i forkant teknologisk. Vi kommer aldri til å kunne konkurrere med kinesiske verft eller sørkoreanske verft på lønnskostnader, vi skal heller ikke konkurrere på det. Men vi kan konkurrere ved å være i front på teknologi. Vi kan utvikle nye skrog som er mer miljøvennlige, som sparer ressurser. Vi kan utnytte andre energikilder og redusere utslipp. Vi kan være i front når det gjelder navigasjonsteknologi eller andre typer teknologier. Og vi kan være med på det eventyret som heter offshore vind, vindkraft til havs. Statoil og Statkraft vant jo nettopp lisensen for verdens største offshore vindkraftfelt, og det at vi skal delta med våre bedrifter og utvikle teknologi, er absolutt noe som vi jobber med, sammen med olje- og energiministeren og sammen med Enova, SIVA og alle de instrumentene vi har for å legge til rette for det. Så der skal vi gjøre en stor innsats.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
For det første: Ja, vi tar opp i de internasjonale organisasjonene og også bilateralt spørsmålet om subsidiering av verftsindustrien. Det kan dreie seg om ulike ordninger. Vi var f.eks. bekymret for den spanske tax-lease-ordningen, som vi tok opp både med Spania og med EU-kommisjonen, men fant ikke grunnlag for å reise noen sak om det. Vi er bekymret for hvordan kinesiske verft får statlig kapital til å finansiere utbyggingsprosjekter som er billigere enn det verft i f.eks. Europa kan skaffe seg. Vi må hele tiden være oppmerksom på den type subsidiering. Svaret er ikke at vi skal delta i den samme spiralen, der tror jeg vi er helt enige. Svaret er å sørge for like konkurransevilkår, ved at andre følger de samme spillereglene. Nå er det jo ikke slik at hver gang vi taper en kontrakt, er det noen som har subsidiert. Det minner meg litt om skiidretten, hvor man har en tendens til å tro at hver gang en norsk skiløper taper, er motstanderne dopet. Slik er det ikke. Det finnes gode skiløpere i andre land(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) at vi av og til taper kontrakter. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-02-10:
Med all mulig respekt for at vi har ulike syn på skattepolitikken, er det altså ikke avskrivningsregler, formuesbeskatning eller arveavgift som nå rammer verftsindustrien. Det er en finanskrise som har ført til at i stedet for 6 000 skip som var planlagt kontrahert i 2009, ble det rundt 300. Det er ikke norsk arveavgift som har ført til dette. Det er tvert imot et markedsliberalistisk system, hvor en krise i et lite marked i USA fikk spre seg til en global finanskrise, som har slått kraftig inn, først i finansmarkedene, deretter i realøkonomien, særlig ved at internasjonal handel har falt kraftig. Nå jobber Regjeringen verden over med å få oss ut av finanskrisen, og bruker store midler også i Norge på å få til det. Igjen viser det at det å ha en stat med økonomiske muskler som i Norge, det å ha en blandingsøkonomi, det å kunne bruke disse virkemidlene, har vært helt avgjørende. Det skal vi fortsette med. Det er dette som til sjuende og sist også vil danne fundamentet for gode verft i Norge, nemlig at markedene gjenreises, og at prosjektene og kontraktene kommer. Da skal vi være konkurransedyktige og teknologisk ledende.