Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-27:
Vi blir alle rystet over nyhetssaker om barn som blir utsatt for grov omsorgssvikt eller barnemishandling. Det er derfor et vondt, men svært viktig tema som interpellanten Geir-Ketil Hansen tar opp. Det er vanskelig å ta inn over seg at voksne kan mishandle barn som de har i sin varetekt. Jeg vil gi ros til de medier som har hatt nådeløse reportasjer om barnemishandling, overgrep og omsorgssvikt. Disse har vist hva som skjer med barna når helsepersonell og andre unnlater å varsle barnevern eller politi. Vold og overgrep mot barn angår oss alle, og vi må ikke la det skje bak lukkede dører. Derfor er den offentlige debatten om overgrep mot barn så viktig. Å skape en god oppvekst for barn – uten omsorgssvikt eller barnemishandling – er noe av det viktigste vi kan gjøre. Jo tidligere vi klarer å fange opp barn som har det vondt, jo bedre kan vi hjelpe dem. Å hindre barnemishandling og omsorgssvikt er en felles satsing for flere departementer og etater og for tjenester for alle nivåer. Men samtidig har vi alle en plikt til å kontakte barnevern, politi eller øvrig hjelpeapparat hvis vi er bekymret for at barn kan være utsatt for vold eller for andre former for overgrep. Selvsagt har myndighetene sin del av ansvaret. Regjeringen har satt barn og unge høyt på dagsordenen, og vi har styrket arbeidet overfor sårbare grupper av barn og unge. Arbeidet med vold mot barn, vold i nære relasjoner og arbeidet med rettsstillingen til barn som pårørende er store satsinger for Regjeringen. Vi har et godt regelverk gjennom helsepersonelloven, barnevernsloven, straffeloven og rundskriv fra flere etater og departementer. Helsepersonelloven sier tydelig at helsepersonell har plikt til å varsle når de mistenker mishandling eller alvorlig omsorgssvikt. Dersom det er grunn til å tro at et dødsfall er unaturlig, har leger plikt til å underrette politiet snarest mulig. Det er en plikt man ikke kan velge å se bort fra, og som går foran taushetsplikten. Som kjent skal helsetjenesten snart kunne tilby dødsstedsundersøkelse i alle tilfeller der barn mellom null og tre år dør uventet og plutselig. Tilbudet vil være i gang fra 1. november. Med slike undersøkelser kan vi samle kunnskap slik at vi kan bli bedre til å forebygge slike hendelser. Meldeplikten vil bli endret slik at det blir klart at alle funn som kan bidra til å oppklare dødsårsaken, skal utleveres til politiet. Statens helsetilsyn har tatt et løft for at helsetjenesten skal bli bedre til å varsle vold, mishandling og omsorgssvikt mot barn. Flere tilsyn har vist at enkelte helsepersonell ikke overholder den lovpålagte plikten til å gi opplysninger til barnevernstjeneste og politi. Virksomheten har heller ikke styringssystemer og rutiner som sikrer at helsepersonell overholder meldeplikten. Barneombudet har rettet oppmerksomheten mot den muligheten som tannleger har for å oppdage skader i munn og munnhule som følge av overgrep. Tannhelsepersonell har opplysningsplikt og opplysningsrett overfor sosialtjenesten og barnevernstjenesten – i likhet med alt annet helsepersonell. Jeg har klargjort tannhelsepersonellets plikter overfor Barneombudet og bedt Helsedirektoratet bidra til at det etableres gode rutiner i den fylkeskommunale tannhelsetjenesten, slik at mistanke om omsorgssvikt rapporteres til rette myndighet. En ny rapport fra Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress har kartlagt omfanget av saker med mistenkt fysisk barnemishandling ved alle landets 21 barneavdelinger. I løpet av ett år ble det registrert 70 saker som ble utredet på grunn av mistanke om mishandling. Barna var fra én uke til 14 år. Halvparten av dem var under tolv måneder. Rapporten anslår at barneleger utreder færre enn 100 saker i året der det er mistanke om fysisk mishandling. Kunnskapssenteret finner det bekymringsfullt at det er få henvisninger fra helsestasjon, legevakt og allmennlege. Jeg vil vurdere rapportens anbefalinger, bl.a. forslaget om å opprette tverrfaglige team for utredning av barnemishandling ved alle sykehus. Et rundskriv fra Helsedirektoratet beskriver helsepersonellets plikt og rett til å gi opplysninger til barnevernstjenesten, politiet og sosialtjenesten. Rundskrivet er et godt utgangspunkt for at helsepersonell skal ivareta varslingsplikten ved omsorgssvikt. Likevel skjer det ikke alltid at helsepersonell overholder varslingsplikten. Statens helsetilsyn peker på at det kan skyldes at de har liten kunnskap om tegn på mishandling og overgrep, de frykter kritikk og trusler fra foreldrene, de er engstelige for å havne i media eller som vitne i retten, og de frykter for å bidra til en angiverkultur. Det er også mange som håper og tror at andre allerede har varslet eller at noen andre vil gjøre det i nær fremtid. Jeg vil – sammen med barne-, likestillings- og inkluderingsministeren og justisministeren – utarbeide en veileder om hvordan helsetjenesten, barnevern og politi kan samarbeide når det er mistanke om omsorgssvikt og barnemishandling. Vi må få på plass klare rutiner som gjør det enkelt å varsle ved mistanke om overgrep. Jeg er glad for at vi nå har barnehus over hele landet – i Bergen, Hamar, Kristiansand, Oslo, Trondheim og Tromsø. Dette er et samarbeid på tvers av departementene under ledelse av Justisdepartementet. Hensikten med barnehusene er at dommeravhør, medisinske undersøkelser og behandling kan tilbys på samme sted. Noen få helseforetak har inngått samarbeidsavtaler mellom helseforetak og politiet i saker hvor barn kan ha blitt utsatt for vold og seksuelle overgrep. Dette er et godt initiativ. Jeg vil derfor be alle regionale helseforetak om å få på plass slike avtaler ved samtlige helseforetak. Videre vil jeg sende rundskriv til alle kommuner for å sikre at helsepersonell i kommunene skal ha økt oppmerksomhet på opplysningsplikten til barnevernstjenesten. Jeg ser svært alvorlig på at barn i Norge utsettes for overgrep. Helsepersonell har en viktig rolle for å varsle ved mistanke om barnemishandling. Vi må finne frem til gode samarbeidsmodeller og god informasjonsflyt innad i spesialisthelsetjenesten og med kommunene, spesielt barnevern, barnehager, skole, fastleger, helsesøstertjenesten og politi, som kan sikre at barn som er utsatt for vold eller omsorgssvikt, får rask og god oppfølging. Dette vil vi følge opp.