Arve Kambe (Høyre), 2011-02-22:
For mange skogeiere betraktes skogarealet som selve bankkontoen, og tømmeret ofte som rentene. Skog er et formuesobjekt i Norge som selvfølgelig belastes med formuesskatt. Tømmer fra avvirkning av skogen kan betraktes som avkastning av formuen og burde dermed ut fra en sånn type oppfatning kunne fått en vurdering som kapitalinntekt. Skogbruk er bierverv for de fleste skogeiere. Det innebærer at skoginntekt i dag kommer oppå ordinær inntekt og belastes ofte med toppskatt, selvfølgelig opp til 50 pst. En beskatning av skoginntekt som kapitalinntekt kan være et kraftfullt stimuli for å oppnå den politiske målsettingen om å øke avvirkning av skog i Norge. Dersom en bruker pengene til å investere i aksjer, vil avkastningen av disse pengene beskattes som kapitalinntekt. Selger man porteføljen, vil det være det samme i forhold til kapitalskatt. Hvis tilsvarende beløp benyttes til å kjøpe en skogeiendom, beskattes avkastningen som personinntekt. Selger man eiendommen ut av familien, beskattes hele salgsgevinsten som personinntekt. Det er ganske stor forskjell i forhold til næringsbygg og annet, og en stor utfordring for norsk landbruk. Tilveksten i norske skoger har de siste årene vært om lag 25 mill. m3. Mye av dette volumet er selvfølgelig ikke drivverdig, men avvirkningen av virke til industrielt formål har gjennom rapportering fra bl.a. Norskog vist et uttak på om lag 6,5 og 8,5 mill. m3 i året. I tillegg kommer selvfølgelig virke til ved. Skognæringen mener at en bærekraftig avvirkning kan økes med 5 mill. m3 hvis man vet at en førstehåndsverdi på såpass mye tømmer kan være på 1,7 mrd. kr. Avvirkning av skog er første ledd i en norsk verdikjede med store samfunnsmessige ringvirkninger. Mange i skogbransjen bruker gjerne ti og tolv-gangen når man skal ta vare på porteføljen. FNs klimapanel sier følgende i sin fjerde hovedrapport: «I det lange løp vil bærekraftig skogbruk som tar sikte på å vedlikeholde eller øke skogens karbonlager samtidig som det årlig produseres virke til tømmer, fiber og bioenergi gi størst klimaeffekt.» St.meld. nr. 39 for 2008–2009, Klimautfordringene – landbruket en del av løsningen, har økt avvirkning som et mål for å styrke skogens betydning i klimaarbeidet. Betydningen av skogen i klimasammenheng blir ikke utnyttet når aktiviteten er for lav. Klimakur 2020 foreslår, som Høyre viser til i sitt forslag, en uttalt målsetting om at en gjeninnføring av 28 pst. skatt på næringsinntekt fra skog for alle eiergrupper vil kunne stimulere til økt avvirkning i skogen. Den markedsmessige og teknologiske utviklingen har løpt fra den norske eiendomsstrukturen i landbruket. 40 pst. av Norges dyrkede mark er fortsatt nå leiejord, og 60 pst. av bøndene er helt avhengige av å leie jord for å drive lønnsomt. Bankene, som stiller sikkerhet til investeringene, godtar ikke alltid leiejord som sikkerhet. Den selveiende bonde begynner dessverre å bli en myte. Dersom Norge skal utvikle en robust eiendomsstruktur med lønnsomme bruk, må det skapes en mulighet også for dem som vil satse på landbruk, til å skaffe seg ytterligere arealer. Skal noen få kjøpt tilleggsarealer, må selvfølgelig andre være villige til å selge. I dag er salg innen familien skattefritt dersom det selges til odelstakst, men selges eiendommen ut av familien, som ikke er uvanlig – og som gjerne er forklaringen på at veldig få landbrukseiendommer blir solgt – beskattes salgsgevinsten som næringsinntekt, og dermed også med toppskatt, altså med halvparten. Og da er det ingen som gidder å selge. Dermed har vi et system som stimulerer til å opprettholde en eiendomsstruktur som næringen ikke er tjent med, og som Norge som nasjon heller ikke er tjent med. I forbindelse med evalueringen av skattereformen og utarbeidelsen av ny landbruksmelding, som nå begge er startet og kommet i gang, bør regjeringen benytte anledningen til å vurdere om skoginntekter og særlig gevinst på salg av skogeiendom skal beskattes som kapitalinntekt. Jeg tar herved opp Høyres forslag.