Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-06-12:
Offentlig forvaltning skal ivareta en rekke viktige verdier for samfunnet: demokrati og rettssikkerhet, faglighet, integritet, åpenhet og effektivitet. Med sånne verdier i bunnen må Norge sies å ha en offentlig sektor som er svært velfungerende i internasjonal målestokk. Så sies det også at verdens største rom er rommet for forbedring. Også i den norske offentlige forvaltning er det rom for forbedring. Det er også sånn at omlegging er nødvendig for å møte nye krav og endrede økonomiske utsikter. Derfor er det en veldig viktig lov vi behandler i dag, for staten skal være en moderne og attraktiv arbeidsgiver, men som andre virksomheter i samfunnet må også statlige virksomheter gis tillit og handlingsrom til å finne gode løsninger i samarbeid med tillitsvalgte. Forslaget til ny lov om statens ansatte har blitt til etter et grundig forarbeid. Et eget utvalg la fram et omforent forslag. Departementets høringsforslag var i hovedsak en oppfølging av det enstemmige forslaget samtidig som regjeringen innarbeidet endringer i tråd med høringsinstansene også på flere områder. Forslaget vi behandler i dag, innebærer forenklinger og forbedringer sammenlignet med den gjeldende tjenestemannsloven. Blant annet lovfestes kvalifikasjonsprinsippet. Det innføres enklere prosedyrer for ansettelser. Flere stillinger skal kunngjøres offentlig. Reglementer skal forhandles og avtales lokalt. Forslaget innebærer også en innstramming av adgangen til midlertidige ansettelser i staten. I tillegg harmoniseres vilkårene for oppsigelse med arbeidsmiljøloven, akkurat som adgangen til midlertidige ansettelser. Jeg kommer litt tilbake til begge deler. Departementet foreslår altså at ansettelser i staten fortsatt skal skje gjennom behandling i to trinn – i all hovedsak en videreføring av dagens ordning. Selv om den nye loven på en rekke punkter harmoniseres med arbeidsmiljøloven, innebærer den også en tilpasning til det som er statens særpreg, i form av at det er strengere prosedyrekrav og sterkere rettigheter for ansatte enn i arbeidslivet for øvrig. For eksempel innebærer lovfesting av kvalifikasjonsprinsippet – det at man skal ha kollegiale organ ved ansettelse og oppsigelse samt klageadgang og fortrinnsrett til ny jobb i statsforvaltningen – at ansatte i staten fortsatt vil ha en sterkere rettslig stilling enn ansatte i privat sektor. Den klare hovedregelen i staten skal fortsatt være fast ansettelse, og adgangen til midlertidige ansettelser begrenses med denne loven sammenlignet med dagens lov. For det er med dagens lovgivning og praksis at staten har en til dels betydelig større bruk av midlertidige ansatte enn andre sektorer. Lovforslaget innebærer altså en innstramming ved at fast ansettelse oppnås etter tre år, ikke fire som i dag. Det innføres en plikt til årlig drøfting av bruken av midlertidighet i virksomhetene. I tillegg videreføres ikke adgangen for Kongen til å gi særregler i forskrift, og en lovhjemmel for å ansette midlertidig der arbeidet ennå ikke er fast organisert, videreføres heller ikke. Flertallet i komiteen legger til grunn at disse tiltakene vil bidra til redusert midlertidighet i staten, noe som jeg tror alle har vært opptatt av, og vi forutsetter at dette selvfølgelig følges opp av regjeringen og statens virksomheter. YS, Unio og Akademikerne, og for så vidt andre, har reist spørsmål ved om innstrammingen vil ha den ønskede effekten i praksis. Flertallet i komiteen er opptatt av at den nye loven skal ha en effekt. Det er naturlig å evaluere effektene, derfor fremmer vi også et forslag der vi ber regjeringen om å evaluere effektene etter to års virketid og drøfte resultatene med hovedsammenslutningene og komme tilbake til Stortinget på egnet måte. Når det gjelder reglene om oppsigelse, hevder opposisjonen at det vil bli lettere å kvitte seg med brysomme røster eller varslere. Dette er feil, like feil som opposisjonens merknadsskriving om midlertidighet. Forslaget legger opp til at statsansatte som tidligere måtte avskjediges som følge av at de krenket sine tjenesteplikter, skal kunne sies opp. Oppsigelse er en mildere reaksjonsform enn avskjed, og det innføres derfor et nytt grunnlag for oppsigelse av statsansatte knyttet til gjentatte krenkelser av tjenestepliktene. Men det er altså ikke noe grunnlag for å hevde at denne terskelen for oppsigelse er lavere etter det framlagte forslaget enn det som følger av arbeidsmiljøloven. Det gjelder strenge dokumentasjonskrav og krav til forsvarlig saksbehandling i oppsigelsessaker, i tillegg til at saken kan påklages og behandles i domstolene. Opposisjonen grunngir motstanden mot lovforslaget med prosessen. De grunngir det med at lovforslaget svekker ansatterettigheter, at det gir vilkårlighet og dårligere rettssikkerhet. Det er drøye påstander gitt at forslaget i hovedsak er en oppfølging av et enstemmig tjenestemannslovutvalg. Statens ansatte vil ha en sterkere rettslig stilling enn andre, og stillingsvernet for midlertidige ansatte styrkes. De som stemmer imot denne loven, stemmer imot en lov som gjør at det vil bli mindre midlertidighet i staten.