Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-01-14:
Hjemmel for å kunne kreve egenandel i kommunehelsetjenesten følger av kommunehelsetjenesteloven § 2-3, jf. forskrift av 30. mars 1984 om vederlag for legehjelp og fysikalsk behandling. Med hjemmel i folketrygdloven § 5-4 yter trygden stønad til dekning av utgifter til undersøkelse og behandling hos lege. Stønaden ytes etter fastsatte refusjonssatser. For å ha et enhetlig og regulert system for pasientenes egenbetaling ved legebesøk forhandler staten og Kommunenes Sentralforbund hvert år med Den norske lægeforening om honorartakstene i normaltariffen for Legeforeningens medlemmer samt om basistilskudd og driftstilskudd. Med statens fastsetting av trygdens refusjonssatser i forskrift er også egenandelene gitt. Gjeldende avtale om basistilskudd, driftstilskudd og honorartakster er inngått for perioden 1. juli 2003   – 30. juni 2004. Ved behandlingen av statsbudsjettet for 2004 vedtok Stortinget en økning av egenandelene for legehjelp, psykologhjelp og fysioterapi på 12 pst. fra 1. januar 2004. Dette er midt i en gjeldende avtaleperiode, og økningen kan i utgangspunktet gjennomføres av staten ved å redusere refusjonssatser innenfor de avtalte honorartakstene, slik at egenbetalingen øker som forutsatt. Honorartakstene for leger består imidlertid i all hovedsak enten av bare egenandel eller av bare trygderefusjon. Hvis staten skal iverksette en økning av egenbetalingen innenfor gjeldende honorartakster, kan det derfor bare skje ved å omgjøre refusjonstakster helt eller delvis til egenandeler. Skal i stedet de eksisterende egenandelene økes, innebærer det endringer i de avtalte honorartakstene, og det krever enighet med Legeforeningen. Det er bakgrunnen for at iverksetting av en egenandelsøkning for legehjelp krever forhandlinger. En enkel pasientkontakt kan skje ved frammøte, ved bud, ved telefon eller ved brev, herunder e-post. Takster for enkel pasientkontakt kan bare benyttes når kontakten inneholder rådgivning fra legen eller dennes hjelpepersonell, f.eks. på grunn av endring i pasientens tilstand eller endring i behandlingsopplegget som følge av foretatte undersøkelser, eller når kontakten fører til fornyelse av resept, forlengelse av sykmelding eller lignende. Takst kan ikke benyttes i forbindelse med timebestilling eller i forbindelse med enkel melding om prøveresultat. Fram til årsskiftet var det en egenandel for alle slike enkle kontakter gjennom frammøte, bud, brev og telefon når disse resulterte i resept, henvisning eller sykmelding. De fleste telefonkonsultasjoner gjelder såkalte telefonresepter, og var allerede før årsskiftet pålagt egenandel. Mange leger synes å være innstilt på å finne praktiske løsninger som kan begrense omfanget av dette med å sende regninger, som har vært påpekt. Et annet forhold som vil begrense dette omfanget, er at trygden trolig fortsatt vil betale for mer enn halvparten av de aktuelle kontaktene, fordi pasientene har frikort. Jeg forstår imidlertid svært godt og tar på alvor reaksjonene som er kommet fra en del hold mot den nye egenandelen. Forhandlingene i desember ble kompliserte fordi egenandelsøkningen skulle gjennomføres midt i en avtaleperiode. Det gav færre frihetsgrader til å håndtere økningen på en hensiktsmessig måte. Jeg er imidlertid innstilt på at staten i forhandlingene om normaltariffen nå i vår skal ta sikte på å få rettet opp uheldige utslag av de gjennomførte egenandelsøkningene fra 1. januar i år. Jeg vil ta initiativ til nødvendig dialog med Den norske lægeforening om dette.