Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Representanten Amundsens sammenligning av mennesker på flukt med oljesøl er grotesk, og jeg er glad for at Per Sandberg nettopp presiserte at debatten ikke handler om oljesøl, men om mennesker. Et bedre bilde på Europas utfordring i flyktning- og migrasjonspolitikken er overfylte båter med mennesker som krysser Middelhavet med livet som innsats. Hovedbudskapet i St.meld. nr. 9 er at felles europeiske utfordringer må løses i fellesskap. Hvis hvert enkelt land skal handle på egen hånd, blir løsningen lett at man skyver ansvaret over på naboene. De siste ti årene har det kommet 4 millioner asylsøkere til Europa. Noen flykter fra forfølgelse, andre fra fattigdom og krig. Alle har et forståelig ønske om en bedre framtid. Arbeiderpartiets utgangspunkt er at Norge både skal bidra til å bekjempe årsakene til at mennesker må flykte og ta vår del av ansvaret for verdens flyktninger. Alle som har behov for beskyttelse, skal få det. Samtidig må personer som får avslag på sin asylsøknad, så raskt som mulig returnere til sitt opprinnelsesland. Det er viktig både for den enkelte og for asylinstituttets legitimitet at de så raskt som mulig kommer i gang med resten av sitt liv. I Arbeiderpartiet er vi glad for at regjeringens returpolitikk gir resultater. I 2009 returnerte 4 359 personer uten lovlig opphold i Norge. Det er det høyeste tallet siden 2004. Stortingsmeldingen peker på tre sentrale elementer i utviklingen av den europeiske returpolitikken: felles standarder og prosedyrer, praktisk samarbeid og avtaler med opprinnelsesland om retur. Da kommunal- og forvaltningskomiteen var i Brussel i april, møtte vi representanter for FNs flyktningkommissær og Det europeiske flyktningrådet, ECRE, som begge ønsket et tettere europeisk samarbeid velkommen, og vurderte det som positivt fra et flyktningperspektiv. Situasjonen i Hellas omtales spesielt i merknadene. Den sosialdemokratiske regjeringen, ledet av Papandreou, rydder nå opp etter et borgerlig styre som utmerket seg ved uansvarlig underskuddsbudsjettering og låneopptak. På grunn av sin geografiske beliggenhet er Hellas første ankomstland i Europa for mange flyktninger. Det er grunn til å være urolig for Hellas’ evne til å håndtere det store antallet asylsøkere landet mottar hvert år. Europakommisjonen har iverksatt en formell prosedyre overfor landet for å undersøke om de etterlever EUs standarder ved behandling av asylsøknader. Problemene i Hellas kan imidlertid ikke løses av Norge alene, men vi kan ta initiativ til en mer solidarisk byrdefordeling i Europa. Det har alle partier, unntatt Fremskrittspartiet, gitt sin tilslutning til. Jeg vil benytte anledningen til å gi honnør til Høyre, som i sine merknader mener regjeringen fortjener ros for arbeidet på dette området og både i form og innhold er konstruktive, i motsetning til Fremskrittspartiet, som i dag forsøker å redusere en viktig debatt til et spørsmål om hva SV har skjønt eller ikke skjønt, og mener oljekatastrofen i Mexicogolfen er et passende bilde på det et fredelig og rikt land opplever når mennesker kommer hit på flukt fra krig og fattigdom. Fremskrittspartiet gir også regjeringen skylden for at antall asylankomster de siste to årene har vært høyt, men vil ikke gi tilsvarende ære for at antall asylankomster nå er på vei ned. Det er inkonsekvent. For Arbeiderpartiet er ikke det viktigste at vi er enige om hvem som har æren for hva, men det er viktig at vi er enige om at Norge skal etterleve sine internasjonale forpliktelser, og det er viktig at vi er enige om hvordan virkeligheten faktisk ser ut. Under regjeringen Bondevik kom det i gjennomsnitt 11 611 asylsøkere til Norge hvert år, mens tallet under den sittende regjeringen har vært 10 876. I begge periodene har svingningene vært store. Det er likevel ingen tvil om at antallet nå er på vei ned. I går kom nye tall som viser at antall asylsøknader er redusert med 44 pst. fra 2009 til 2010. Det åpner for at Norge etter hvert kan ta imot et større antall kvoteflyktninger. I vår del av verden har EU en nøkkelrolle. Et forpliktende europeisk samarbeid er nødvendig av mange grunner, ikke minst for å sikre at alle som søker asyl i Europa, får behandlet sine saker på en rettferdig og forsvarlig måte.