Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-03-30:
Det er riktig, som representanten Myrli var inne på – det er ikke noe problem å innrømme det – vi har behandlet denne saken to ganger tidligere her i Stortinget, på bakgrunn av et Dokument nr. 8-forslag i 1995 og senere i 1997, og begge gangene har man gitt et signal om at man ønsket å få utredet konsekvenser, traseer og hva kostnadene ville bli for dette. Det er korrekt. Så er man altså kommet i den situasjon at man har et prosjekt som koster 3–5 milliarder kr, og så må man ta en beslutning om man skal gjennomføre det eller la være. Da blir det litt spesielt når representanten Myrli hever seg til de store høyder og kritiserer oss andre. Representanten Myrli kan jo umulig ha glemt hva hans parti har kostet den norske stat når det gjelder Gardermobanen. Det er også en regning som er betalt i denne tiden. Og når representanten Myrli sier «koste hva det koste vil», skal man lytte godt, for det var faktisk noen som også advarte mot det prosjektet underveis. Men OK: Prosjektet var satt i gang, prosjektet måtte fullføres, pengene måtte finnes. Det er mangt som har skjedd i løpet av denne perioden, og da er regningen der. Men du verden hva vi har opplevd når det gjelder norsk jernbane de siste årene! Det vet vi alle sammen. Hvem av oss var i stand til å forutse det da vi behandlet Gamlebytunnelen sist? Ingen! Ingen må komme og fortelle meg at de visste det. Da er vi kommet dit hen at vi først og fremst må friskmelde norsk jernbane. Vi må først og fremst gå i gang med å reparere, sette i stand det vi har, slik at Jernbanetilsynet kan friskmelde jernbanen og si at nå er det trygt å kjøre. Derfor har jeg på vegne av mitt parti sagt at en lang rekke av disse tunge prosjektene, som er investeringsprosjekter – det er Gamlebytunnelen, det er Ringerikstunnelen, og det er i og for seg også Eidangertunnelen – ser jeg ingen muligheter til å finansiere innenfor denne perioden, og da sier jeg det rett ut. Det står jeg ved, og det skal også Høyre stå ved. Så er det selvsagt en del mennesker i Gamlebyen som har ønsket og kanskje trodd at man skulle få dette til. Og jeg tror faktisk også at veldig mange i 1995 og 1997 mente at man skulle få dette på plass. Men det har altså skjedd noe underveis som har gjort dette mer enn vanskelig. Det er utgangspunktet, og da er det et gammelt ordtak i politikken som sier at når realitetene endrer seg, så endrer man oppfatning. Hva gjør representanten Myrli? Poenget mitt er følgende: Vi er der vi er. Vi har sagt at nå kan vi ikke gjøre dette. Så vurderer vi dette med godssporet som går igjen, og ser på det. Vi har også sagt at når det gjelder Ringerikstunnelen, finner vi heller ikke penger til den innenfor denne planperioden. Vi har noen spor liggende gjennom hele Vestfold uten jernbane på som vi skal gjøre i stand, spor som har ligget der i halvannet år, og folk lurer på hva vi driver på med i dette landet. Det ser nemlig ut som en autostrada nedover der. Folk spør. Spør man meg, burde vi sette jernbane på de sporene, få utnyttet de investeringene vi har gjort, før vi setter i gang andre prosjekter. Og så innrømmer jeg gjerne – jeg har ingen problemer med det – at vi i etterkant kanskje ser at situasjonen for norsk jernbane var langt mer alvorlig enn vi så, i 1995 og 1997. Men det aner meg at når vi kommer til mai, vil situasjonen bli ytterligere forverret.