Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2009-06-16:
Disse forslagene ble fremmet etter at vi hadde hatt en opphetet, følelsesladet og veldig engasjert debatt om norsk ruspolitikk – om vi gjorde ting godt nok, og om vi gav riktig hjelp til rusmisbrukere. I det representantforslaget vi behandler, er det mange gode tiltak der en fokuserer bredt. Grunnen til at vi i Senterpartiet ikke stemmer for flere av enkeltforslagene her, er ikke at vi er imot forslagene, men at det nå er blitt lagt fram en helhetlig plan for å se på arbeidet på rusfeltet. Stoltenberg-utvalget, som ble satt ned i vinter, har de tyngste brukerne i fokus, men de har selv gitt uttrykk for at de ønsker å fokusere på hele kjeden. Stoltenberg-utvalget er bredt sammensatt og skal legge fram sin rapport i februar neste år. Vårt håp er at de anbefalingene utvalget kommer med, skal gi et godt grunnlag for å utforme en mer målrettet politikk for hele feltet. Vi er alle enige om at det trengs. Selv om det har vært en kraftig opptrapping av rusomsorgen, ser man dessverre også med det blotte øye at utfordringene er store, og at rekrutteringen til rusmiljøet er altfor høy. I debatten om ruspolitikk blir det fort det akutte man diskuterer. Det verker i hjertene når vi ser folk lider. Men det som vi ikke må miste av syne i vårt ønske om å hjelpe dem som har et rusproblem, er at den viktigste jobben vi gjør på sikt, er å satse på forebygging. Heldigvis er ikke rusmisbrukerne glemt. I budsjettet i fjor gav et stort og bredt flertall i komiteen, på tvers av tradisjonelle skillelinjer, uttrykk for at de ønsket en ny opptrappingsplan. I løpet av vinteren har det kommet på plass 50 mill. kr til rusakutt i Oslo gjennom krisepakken i januar. Senere i vinter kom det på plass 60 mill. kr til Kirkens Bymisjon i strakstiltak. Det er åpenbart at vi må gi mer hjelp og bedre hjelp. Vi kommer ikke unna å øke bevilgningene mye, men ukritisk å pøse på med mer penger er ikke løsningen. Vi må satse på det som virker, og det er og vil være et bredt spekter av tiltak. Flere av tiltakene i Fremskrittspartiets forslag er tiltak vi kan være enige om, og som jeg tror vil bli spilt inn i arbeidet til Stoltenberg-utvalget av partiets representant Carl I. Hagen. Det er enkeltmennesker vi snakker om, og alle enkeltmennesker, hvert eneste ett, er jo samfunnets viktigste ressurs, samfunnets formue. Vi må greie å tenke forebygging for å redusere antallet som får rusproblemer. Og så må vi ikke glemme at når det gjelder selv den tyngste rusmisbruker, må vi ikke gi opp håpet om at han kan bli rusfri. En god og trygg start for ungene i familien, i barnehagen og i skolen er avgjørende for at alle kan bli myndige og trygge mennesker. Senterpartiet har sterk tro på det myndige mennesket som tenker selv og tar vare på seg og sine, og som vil bidra i det sikkerhetsnettet som trengs for å hjelpe dem som faller igjennom. Jeg tror ikke samfunnet noen gang vil greie å bevilge nok til politi, sykehus, omsorgspersonell, rusbehandling dersom vi ikke satser mer på å bygge en solid grunnmur av myndige folk med holdninger som går på at alle har ansvar for egen helse, og at naboen og klassekameraten har det bra. Det som har varmet mest i det året jeg har sittet i helsekomiteen, er møtet med alle enkeltmenneskene, de brennende sjeler som ønsker å hjelpe medmennesker. Jeg har stor tro på de frivillige organisasjonene, og troen har blitt styrket etter at jeg har besøkt Gatehospitalet, som Frelsesarmeen driver, Møtestedet til Kirkens Bymisjon, folk i =Oslo, og sett i min egen hjemby, Hamar, hvordan Kirkens sosialtjeneste hjelper folk som er kommet litt på utsiden av det daglige samfunnsliv. Disse organisasjonene gjør en enorm jobb på hvert sitt unike vis. Det å støtte opp under de ideelle virksomhetene er svært viktig. De kjenner folk som har problemer, og vet i mange sammenhenger også hva som virker. Hvis jeg kort skal oppsummere hva jeg mener er den største utfordringen på rusfeltet, så er det for det første målrettet forebygging – færre må inn i rusmiljøet – og for det andre at de som kommer inn i rusmiljøet, må ha trygghet for en bolig, trygghet for et hjem. Dem av oss som har vært inne i et hospits en del ganger, vet at det ikke er noen varig løsning. Vi må få bukt med behandlingskøen. En må få behandling når en er motivert, og ikke stå i kø over lang tid. Vi må få ned antallet overdosedødsfall. Der er rusakutten et viktig virkemiddel. Vi må fylle r-en med innhold, så det blir rehabilitering, ikke bare legemidler. Men det som gir meg håp, er at nå har vi satt ned et bredt utvalg, det er bred enighet i komiteen, og det er bred enighet i Stortinget om å satse og tenke nytt, så jeg tror vi kan få mange spennende debatter på dette feltet framover.