Kirsti Bergstø (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-03:
Det norske folks felles formue har blitt en internasjonal maktfaktor. De valgene fondet tar, kan ha stor betydning både i enkelttilfeller og fordi andre aktører følger med på investeringsstrategien som følges av fondet. SPU kan derfor ikke betraktes som en form for nøytral sparebøsse, men krever tett oppfølging og demokratisk kontroll. Hensynet til miljø, menneskerettigheter og internasjonal lovgivning må settes først i forvaltningen av SPU for å nå de langsiktige målene det er bred enighet om. For framtidens pensjoner og pensjonister er det særlig viktig at fondets investeringsstrategi gjenspeiler den globale klimakrisen og konsekvensene som følger av den. På alle samfunnsområder haster det med å iverksette tiltak som bidrar til å snu de farlige klimaendringene. SPU er en mektig global aktør, og vi har derfor både et ansvar for og en langsiktig interesse av at fondets investeringsstrategi gjenspeiler arbeidet mot de menneskeskapte klimaendringene. Gjennom å videreutvikle de demokratiske strukturene og den ansvarlige investeringspraksisen kan og bør Norge lede an i den internasjonale utviklingen for ansvarlig investeringspraksis i bred forstand. Fondets egenart, med en nesten uendelig tidshorisont og stor evne til å fastholde en investeringsstrategi over tid, kan dermed brukes for å fremme viktige felles mål for bærekraft og ansvarlighet. SV er glad for at vi endelig har fått gjennomslag for å se nærmere på den etiske praksisen ved investeringer i statsobligasjoner. Ved å bidra til å bygge opp illegitim gjeld i andre land, enten ved uansvarlig utlån eller ved å finansiere krig og folkerettsbrudd, blir fondet en ødeleggende faktor. Det kan vi unngå, og jeg er veldig glad for at dette arbeidet begynner nå. Oljefondet har opprettet egne selskap i skatteparadisene Luxemburg og Delaware for eiendomsinvesteringene sine. Slik bidrar vi til å holde skatteparadiser lønnsomme. Vi opprettholder et system som raner verdens land for store pengesummer som skulle gått til velferd, til trygghet og til omfordeling. Stortinget avviser i dag å trekke oljefondets egne selskap ut av skatteparadisene Luxemburg og Delaware. Bare uker etter Panama Papers virker det som om viljen til handling er borte. De fine ordene etter Panama Papers’ avsløringer spiller veldig liten rolle når så lite konkret gjøres. Det er vanskelig å forstå at finanskomiteen ikke vil be oljefondet varsle skattemyndighetene når de oppdager uetisk skattepraksis hos selskapene de har investert i. Det burde være en selvfølge. Offentlige aktører som deltar i eller legger til rette for aggressiv skatteplanlegging, stjeler skatteinntekter fra andre. Slik oppførsel har betydelige negative eksterne virkninger og er uetisk. Både i Luxleaks og i Panama Papers har vi sett hva slags virksomhet verdens skatteparadiser bidrar til. Rettssaken mot varsleren bak Luxleaks, altså ikke selskapene eller myndighetene som konspirerte med dem, pågår i disse dager i Luxemburg. SPUs tilstedeværelse er med på å legitimere bruken av lukkede jurisdiksjoner samt gjøre det økonomisk fristende for land å oppføre seg deretter. Det er stort behov for langsiktige kapitalinvesteringer i grønn teknologi og fornybar energi. Her finner vi mye av den fornybare infrastrukturen verden trenger for å bygge ut om vi skal nå målene vi har satt oss i Paris-avtalen. Utover de finansielle risikoene ved slike investeringer bør vi, selv om SV er positive til å sette i gang med slike prosjekter, huske den politiske risikoen ved denne typen investeringer. Når fondet forhåpentligvis snart begynner å investere i fornybar infrastruktur, må fondet være bevisst på risikoen for innblanding i korrupsjon, bruk av hemmeligholdte jurisdiksjoner, eventuelle negative konsekvenser for lokal- og urbefolkning, miljø i nærområder og mulig konflikt med lokale regulerende myndigheter. Flere av SVs forslag, i lag med Kristelig Folkeparti og Venstre, tar høyde for nettopp disse dilemmaene. Jeg tar opp SVs forslag.