Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-02-12:
Vi husker alle meget godt valgkampen i 2005 da rød-grønne politikere valfartet land og strand rundt og lovet at bare man stemte på de rød-grønne, skulle de sikre fortsatt billige kraftkontrakter til kraftkrevende industri i Norge. Nåværende statsminister, Jens Stoltenberg, uttalte til og med den gangen at en ny sosialistregjering vil tilby industrien elkraft til under markedspris. En toprisordning på kraft med en spesialpris til industrien og en markedspris til vanlige husholdninger var mulig å etablere i Norge med godkjenning fra de europeiske kontrollorganene i EØS og ESA. Flere andre rød-grønne politikere gikk nærmest helt av sitt industripolitiske skaft og proklamerte at det var fullt mulig å etablere et industrikraftregime i Norge som ville bli godtatt av ESA-domstolen. Med fagre løfter om å gi norsk industri subsidiert strøm fra staten skaffet de rød-grønne seg de nødvendige ekstrastemmene de trengte for å oppnå flertall på Stortinget, og dermed la man grunnlaget for å ta over regjeringsmakten høsten 2005. Rett etter valget ble det plutselig sørgelig stille fra Regjeringens side. Det kraftregimet Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV så til de grader entydig hadde lovet, viste seg å være en gedigen bløff og råttent valgflesk, for bare ett år etter valget hadde statsminister Stoltenberg allerede bråsnudd. Han uttalte at han ikke lenger kunne love den kraftkrevende industrien i Norge den billige kraften han selv med stor bravur hadde lovet industrien i valgkampen året før. Både daværende olje- og energiminister Odd Roger Enoksen fra Senterpartiet og daværende næringsminister Odd Eriksen fra Arbeiderpartiet fortsatte sitt spill for galleriet til siste krampetrekning og lovet gjentatte ganger at man snart skulle få på plass et nytt kraftregime, og at industriarbeiderne f.eks. i Årdal kunne føle seg trygge i framtiden. Men de mislyktes til slutt fullstendig, og begge statsrådene valgte da etter hvert å ta sine statsrådshatter og gå. De rød-grønnes løfter kunne i realiteten aldri innfris. Dette burde de rød-grønne selv ha forstått på et langt tidligere tidspunkt. En statssubsidiering av billigere kraft til norsk kraftkrevende industri er verken forenlig med eller i samsvar med EØS-avtalens bestemmelser på dette felt. Nå må Regjeringen nærmest krype ydmyket til korset og famler over stokk og stein. Ifølge Dagsavisen i dag ramser de opp åtte ulike tiltak som Regjeringen mener skal være en god erstatning for det trylleformularet av et kraftregime som de lovet i valgkampen. De fleste av disse åtte punktene som vi ser i dag, ligner til forveksling mer eller mindre på de flyktige løftene vi tidligere har hørt fra den kanten. Konkurransedyktige kraftpriser til markedsvilkår må i betydelig grad ses i lys av det kraftunderskudd vi har hatt i Norge, selv i et normalår. Fremskrittspartiet har i en årrekke tatt sterkt til orde for å bygge ut betydelig mer ny kraftproduksjon i Norge, både mer vannkraft og mer gasskraft og annen alternativ kraft. Hadde andre partier opp igjennom årene støttet Fremskrittspartiets forslag om å bygge ut betydelig mer kraftproduksjon i Norge, ville vi hatt en mye bedre nasjonal og nordisk kraftbalanse i dag - noe som ville gitt billigere kraftpriser og et bedre markedsgrunnlag for norsk kraftkrevende industri til å skaffe seg gunstige kommersielle kraftavtaler. Fremskrittspartiet ønsker å beholde norsk konkurranseutsatt kraftkrevende industri i Norge. Men det får vi altså ikke til dersom alle partier, unntatt Fremskrittspartiet, går imot ethvert nytt vannkraftprosjekt og gasskraftprosjekt - eller noe annet - i Norge. Det viktigste er å erkjenne at vi trenger mer kraftproduksjon i Norge så fort som mulig. Bare gjennom å øke kraftproduksjonen i Norge og Norden vesentlig kan vi best bidra til å sikre norsk industri gode energipolitiske rammevilkår i framtiden.