Ingjerd Schou (Høyre), 2015-03-17:
I proposisjonen som vi nå behandler, legger departementet fram forslag til en lovendring for å forenkle gjennomføringen av utvisningsvedtak som gjelder utlendinger som er dømt til tvungen omsorg eller tvungent psykisk helsevern. Det vises i proposisjonen til at i dag synes gjennomføringen av et utvisningsvedtak mot en utlending som er idømt en strafferettslig særreaksjon, å være meget komplisert. Resultatet er at flere blir sittende lenger i en institusjon enn nødvendig. Departementet har derfor sett nærmere på om og eventuelt hvilke regelendringer som kan tilskynde at utsendelsen gjennomføres raskt og på en totalt sett god måte. Det er en forutsetning at utvisning skjer under tilbørlig hensyn til utlendingen, det norske samfunn samt det samfunn som vedkommende skal tilbakeføres til. I komiteens behandling har vi sagt at vi imøteser at det legges fram forslag til lovendring for å forenkle gjennomføringen av nettopp disse utvisningsvedtakene som gjelder de omtalte utlendinger. Det er en forutsetning at utvisning skjer under tilbørlig hensyn til utlendingen og som sagt også det norske samfunn, og det samfunn som vedkommende skal tilbake til. Komiteens flertall har merket seg at departementet også har sett nærmere på om og eventuelt hvilke regelendringer som kan tilskynde at utsendelsen gjennomføres raskt og på en totalt sett god måte. Videre er komiteen tilfreds med at det foreslås endringer i utlendingsloven som gir en nærmere anvisning på behandlingen av saker om utvisning av utlendinger som er idømt en strafferettslig særreaksjon. Videre har vi merket oss at det foreslås en endring i straffeloven som omhandler midlertidig opphør av den strafferettslige særreaksjon som følger av utvisningen, og at vi som komité og storting er innforstått med at overføring til fortsatt utholdelse av særreaksjon i en annen stat i praksis er meget vanskelig å få til. Vi har også merket oss at det foreslås en særskilt hjemmel i helsepersonelloven som åpner for overføring av helseopplysninger til utlendingsmyndighetene i forbindelse med behandlingen av nettopp denne type utvisningssaker samt til helse- og omsorgstjenestene i den stat som utlendingen utvises til. Videre er vi enig i at det kan være avgjørende for gjennomføringen av utvisningsvedtaket og dessuten også muliggjøre tilrettelegging for best mulig oppfølging av den domfelte at nettopp dette skjer. Det er grunn til å understreke at et vedtak om utvisning er en forvaltningsmessig reaksjon som innebærer en plikt til å forlate landet. Samtidig gis det et varig eller tidsbegrenset forbud mot senere innreise til Norge. Komiteens flertall har også merket seg at departementet mener at det kan bidra positivt til samfunnsinkluderingen av det store flertallet lovlydige innvandrere at det finnes utlendingsrettslige reaksjonsmuligheter overfor de relativt få som bryter forutsetningene for opphold i Norge. Videre er komiteen enig i at adgangen til utvisning også kan ha en allmennpreventiv effekt, og at trusselen om utvisning i seg selv kan forebygge uorden og kriminalitet. Videre er vi kjent med at utvisning ikke er en straffereaksjon, og at hensynene bak utvisning ikke er de samme som de som gjør seg gjeldende i vurderingen av straffbarhetsspørsmålet. Det er slik at komiteen også har merket seg departementets vurdering når det gjelder at tvungent psykisk helsevern og tvungen omsorg opphører enten ved dom eller ved beslutning fra påtalemyndigheten. I motsetning til sivilrettslig tvungent psykisk helsevern har helsetjenesten ikke myndighet til å vedta opphør av det tvungne vernet som er etablert ved dom. Det er videre også grunn til å understreke at utgangspunktet i internasjonal strafferett er at straff skal fullbyrdes i den staten hvor dommen er avsagt, og det innebærer at en straff som er idømt i Norge, skal sones her. Dersom domfelte er en utlending som er endelig utvist, skal vedkommende normalt forlate landet etter endt soning. Rehabiliteringshensyn og sosiale forhold gjør det hensiktsmessig å overføre domfelte til fortsatt straffegjennomføring i vedkommendes hjemland eller en annen stat vedkommende har tilknytning til. Jeg anbefaler dermed den innstillingen som er gjort av komiteen i saken.