trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Victor Norman (Høyre), 2002-05-08:
Prosjektet som representanten Reikvam henviser til, er en kursmodell som er prøvd ut i flere fylker, i hovedsak innenfor byggfag, i samarbeid med Veidekke ASA og videregående skole. Dette er en modell der læring av teorifag skjer gjennom erfaring fra praksis på arbeidsplass. Kurs etter denne metodikken er også under vurdering i nye fylker og vurderes videreført i et par av fylkene som har igangværende kurs. Det er derfor ikke snakk om et tilbud som er utsatt, i betydningen ett enkeltstående kurs/prosjekt. Det har vært meget gode erfaringer og resultater med bruk av denne modellen siden den ble startet opp i Telemark i 1998. Opplæringen foregår i stor grad som veiledet praksis med videregående skole som ansvarlig for opplæringen i teori. Metodikken har vist seg særlig godt egnet for arbeidssøkere som har falt ut av eller ikke har fullført videregående skole og som har liten arbeidserfaring. Tilbudet har resultert i mange fagbrev og god rekruttering til en bransje med stort arbeidskraftbehov. Tilnærmet alle arbeidssøkere som gjennomgår opplæringen, får varig arbeid. Det er derfor god grunn til å bygge videre på opplæringselementene i modellen ved planlegging og gjennomføring av opplæring også innenfor andre fagretninger. Det er viktig at Aetat til enhver tid benytter sine tiltaksressurser på en slik måte at den samlede effekten blir best mulig. I Telemark vil etaten derfor i andre halvår i år prioritere andre fagområder med dokumenterte flaskehalsproblemer. Metodikken vil da bli videreført innenfor plate- og sveiseområdet. Målgruppene vil være tilsvarende som for «Skole på byggeplass», unge langtidsledige, innvandrere, og yngre arbeidssøkere under 30 år som ikke har fullført videregående opplæring. Denne opplæringsmodellen er relativt kostbar med høy månedsverkspris. Aetat prioriterer i tillegg utprøving av et annet nytt kurskonsept rettet inn mot rekruttering til helsesektoren hvor det benyttes elementer fra modellen «Skole på byggeplass». Ut fra gjeldende retningslinjer og fullmakter er det opp til Aetat i det enkelte fylke å vurdere og beslutte hvilke fag- og yrkesområder det skal settes igang AMO-tilbud på. Slike beslutninger må tas både ut fra etterspørselen i arbeidsmarkedet og de arbeidssøkendes kvalifiseringsbehov, og det må særlig legges vekt på utsatte grupper som er spesielt prioritert i arbeidsmarkedspolitikken. På denne bakgrunn mener jeg at det er mulig for Aetat å ivareta intensjonene i Stortingets vedtak om at det skal åpnes for ulike veier frem til fagbrev ved gjennomføring av kvalifiseringstiltak i Aetats regi. Og det som har skjedd med dette konkrete prosjektet, er altså ikke at denne linjen er forlatt.
Victor Norman (Høyre), 2002-05-08:
La meg presisere – som jeg også gjorde i mitt innlegg: Det som har skjedd i denne konkrete saken, er ikke at man har forlatt ideen om tettere integrasjon mellom skole og arbeidsplass; tvert imot, dette er en metodikk som Aetat bruker i stadig flere fylker og i forhold til stadig flere bransjer. Det som har skjedd i dette konkrete tilfellet, er at Aetat i Telemark, ut fra en vurdering av situasjonen i Telemark, er kommet til at det nå er riktig å avslutte dette konkrete prosjektet og gå inn på tilsvarende metodikk i forhold til andre arbeidsplassbehov. Samtidig har man sett på om det finnes måter å organisere denne type aktivitet på på en noe billigere måte. Jeg kan ikke forsvare å overprøve de vurderingene som man i Aetat i Telemark her har kommet til, så lenge jeg ser at intensjonen i Stortingets vedtak er ivaretatt.
Victor Norman (Høyre), 2002-05-08:
Denne regjeringen og denne statsråden har svært stor tro på delegering av ansvar og myndighet til dem som har de beste faglige forutsetningene for å foreta vurderingen innenfor de politiske rammene som Stortinget og Regjeringen har trukket opp. I dette tilfellet har Aetat i Telemark vurdert det slik at denne metodikken er svært god, og også – ut fra en samlet vurdering av flaskehalsproblemer – at det nå er riktigere å få denne type tiltak rettet inn mot plate- og sveisefagene. Jeg har ingen forutsetninger for å vurdere om denne vurderingen av de konkrete flaskehalsproblemene i Telemark er god eller dårlig. Men jeg har en etat som er bygd opp for å foreta den vurderingen, og jeg har full tillit til at den etaten kan vurdere denne problemstillingen bedre enn både statsråden og stortingsrepresentanten.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg har et spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «De store entreprenørbedriftene står bak prosjektet «Skole på arbeidsplassen».» – Her er det en feil i spørsmålet. Den offisielle betegnelsen er «Skole på byggeplass». Jeg ber om at vi bruker den betegnelsen videre. – «Mange har fått fagbrev innenfor ulike byggfag. Tilbudet er primært rettet mot arbeidsledige, og opplegget er et samarbeid mellom utdanning og arbeidsmarkedsetaten. På grunn av reduserte bevilgninger til arbeidsmarkedstiltak er tilbudet utsatt. Vil statsråden ta initiativ til å sikre et utdanningsopplegg som er i samsvar med Stortingets vedtak om at det skal åpnes for ulike veier fram til fagbrev?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret, men det var kanskje ikke så veldig oppløftende. Det var en veldig sterk understreking av at dette er et bra tilbud, at det er et godt tilbud, det fungerer godt, vi får arbeidsledige – det er jo stort sett det det har vært – fram til fagbrev på en god måte. Og dessuten én ting til når det gjelder dette spesielle opplegget som har betegnelsen «Skole på byggeplass»: Dette skjer innenfor et område hvor vi mangler arbeidskraft, det er mangel på arbeidskraft innenfor byggfag. Dermed hadde jeg for så vidt forventet at statsråden ville ha signalisert klart og entydig at når det gjelder dette området, byggfaga, skal det gå et klart og tydelig signal ut fra Aetat om at dette må vi prioritere av to grunner. For det første: Det er behov for den type arbeidskraft, det er behov for folk med den type fagbrev. Og dessuten: Dette er vellykket, dette er noe som vi har hatt suksess med, derfor må vi ta vare på det. Dessuten, som også statsråden understreket, er dette i samsvar med det som Stortinget har sagt, at vi ønsker tettere integrasjon mellom arbeid og skole.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Dette blir – jeg holdt på å si – verre og verre. Men jeg må jo bare ta til etterretning at det blir det. Hvis vi holder på lenge, kan det gå riktig ille. Det er viktig at det går ut et klart og entydig signal om at dette er et prosjekt, en opplæring, innenfor fagområder som vi ønsker å ta vare på. Arbeidsmarkedsetaten har vært med på å utvikle denne virksomheten sammen med disse bedriftene. Derfor burde det være klart og entydig at så lenge det er behov for den type arbeidskraft, den type personer med den type fagbrev, og så lenge vi fortsatt har folk som er arbeidsledige, og som ønsker å få den type opplæring, må dette være arbeidsmarkedsetatens oppgave – sammen med utdanningssektoren, for her jobber de sammen. Utdanningssektoren i Østfold, i Vestfold og i Telemark er sammen om dette prosjektet. De stiller lærere til disposisjon, og de fungerer sammen. Derfor hadde jeg faktisk forventet at statsråden hadde vært klar og entydig på at her mangler vi arbeidskraft, her har vi et tilbud som fungerer, og at han skulle gå ut og gi klare oppfordringer til sin etat om at dette må vi ta vare på, dette må vi utvikle videre innenfor disse fagområdene. Og så kan vi utvikle det videre innenfor andre fagområder også. Jeg håper at jeg kan få en litt mer positiv tilbakemelding.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-08:
Som ledd i oppgave- og funksjonsfordelingen mellom Sosialdepartementet og Sosial- og helsedirektoratet er departementets tilskuddsforvaltning lagt til det nyopprettede direktoratet. Det betyr at de fleste tilskuddsordninger departementet disponerer, tildeles Sosial- og helsedirektoratet for oppfølging og videre tildeling. Dette gjelder også for tilskudd til frivillige organisasjoner og stiftelser som representerer svaktstilte grupper. I tildelingsbrev til Sosial- og helsedirektoratet for 2002 fra Helsedepartementet er det pekt på at departementene i sin tilskuddsforvaltning har tildelt midler til flerårige prosjekter. Sosial- og helsedirektoratet er bedt om å ta hensyn til dette ved behandlingen av søknader om midler for 2002. Sosialkomiteens merknader til budsjettet for 2002 vil også selvfølgelig bli tatt hensyn til ved behandling av søknader. Sosial- og helsedirektoratet ble opprettet 1. januar 2002. Det har tatt noe tid å få saksbehandlingssystemer og regelverk for tilskudd på plass. Jeg har fått opplyst at direktoratet nå er i ferd med å rydde opp i dette. For 2003 forutsettes at søknader vil bli behandlet raskere. Til slutt vil jeg opplyse om at Stiftelsen Landsforeningen Rettferd for Taperne ble tildelt forskudd fra Sosial- og helsedirektoratet for 2002, nettopp for å sikre kontinuitet i driften.
Ingjerd Schou (Høyre), 2002-05-08:
Hovedspørsmålet går på prinsippene og på bedring av dagens praksis. Etter de opplysinger jeg har fått, er direktoratet i ferd med å rydde opp i dette, og for 2003 forutsettes søknadene å bli behandlet raskere. Jeg skal ikke utelukke at man kan gjøre forbedringer knyttet til at organisasjonene kan søke tidligere. Men så vidt jeg har forstått, er problemene knyttet til omorganiseringen. Man rydder nå opp, og i 2003 skal det bli bedre. Jeg har den samme forståelse for den frustrasjon som spørreren gir uttrykk for i forhold til organisasjonene; dette må bli bedre.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren: «Østfolds pendlere har i mange år slitt med gamle togsett og kritikkverdig reisekomfort. NSBs løfter om kortere reisetid og nye togsett er skutt inn i fremtiden. Hva kan statsråden bidra med for å fremskynde forbedringer?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg takker statsråden for svaret. Fabrikanten Bombardier har akseptert at man skal utbedre togsettene for å få høyere kvalitet og standard. Men det er, slik statsråden beskriver det, en tidsprosess her. Og etter hva jeg har forstått, er det Signatur-togene og Flytogene som skal utbedres i første rekke. Det betyr at pendlerne på Østfoldbanen kommer i bakleksa, og at det vil gå flere år før de kan gis en akseptabel standard. Finnes det ingen muligheter for å fremskynde dette overfor togfabrikanten – det er jo et stort konsern med masse ressurser som har begått feil – slik at ikke de reisende på Østfoldbanen i Norge skal bli lidende i så lang tid?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret, og registrerer at noen raskere fremdrift ikke er aktuelt. Det har vært gitt løfter til østfoldpendlerne i mange år. Mange er i ferd med å miste tilliten til NSB, hvis de ikke allerede har mistet den. Alternativer kommer nå fram etter hvert. Vi har ekspressbussene som kommer med gunstige tilbud og mange avganger, og mange velger dem som et alternativ ved siden av kompiskjøring. Kan man ikke da risikere, når disse togsettene en gang i framtiden blir ferdige og skal yte service til pendlerne, at de investeringene som skattebetalerne har gjort i dette, ikke kommer til sin rett, fordi store deler av befolkningen som har mistet tilliten til NSB, har valgt andre alternativer?
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
NSB har investert i seks nye krengetogsett til bruk på Østfoldbanen. Sammen med tiltak knyttet til infrastrukturen vil reisetiden med disse togsettene komme ned i ca. 1 time og 30 minutter på strekningen mellom Halden og Oslo. Togsettene er basert på samme togtype som Flytoget og langdistansetogene NSB Signatur. Disse leveransene tilfredsstilte ikke kravene til forutsatt kjørehastighet. Leverandøren har innrømmet denne feilen og har satt i gang et program for utskifting av boggirammer på alle de 38 togsettene. Togsettene som etter planen skal brukes på Østfoldbanen, er pr. i dag godkjent for kjøring i vanlig hastighet og med maksimum to stående passasjerer pr. ledig kvadratmeter gulvflate. NSB har foreløpig valgt å kjøre togsettene på strekningen Kristiansand–Stavanger, hvor trafikken er av et slikt omfang og har en slik fordeling over dagen og uka at det har latt seg gjøre å iverksette rutiner som sikrer at maksimalgrensen for antall passasjerer ikke overskrides. Det arbeides nå med rutiner og planer for bruk av togsettene slik at NSB kan sikre at grensen for antall personer om bord ikke overskrides. Dersom slike rutiner godkjennes, vil NSB sette togene i drift også på strekningen Oslo–Halden. Framdriftsplanen for bytte av boggirammer tilsier at togsettene kan settes inn i den trafikken de er tiltenkt, med krengehastighet og på de fleste avganger mellom Oslo–Halden, fra sommeren 2004.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
NSB må i den situasjonen som vi har nå, foreta sine prioriteringer ut fra det som gagner trafikantene, og det som gagner trafikken. Det er opp til NSB å foreta disse vurderingene på en slik måte at nettopp trafikantene ikke skal bli skadelidende, og at man kan finne løsninger som de reisende er fornøyd med. Slik situasjonen er nå, har man altså når det gjelder Østfoldbanen, funnet det hensiktsmessig å sette inn disse togene med krengehastighet fra 2004.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Jeg må si at jeg setter pris på engasjementet for jernbaneløsninger, også på Østfoldbanen. Det er riktig som det ble sagt her, at det er viktig å bevare tilliten til NSB, for ellers kan vi miste reisende med jernbanen. Jeg skal gjøre hva jeg kan for å legge til rette for at denne tilliten blir opprettholdt. Og jeg setter veldig pris på at det er et engasjement også i Fremskrittspartiet for å prioritere satsing på jernbanen, både generelt og i Østfold.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Nærtrafikkområdet i NSB trafikkeres pr. i dag av materiell som ble levert i perioden 1979–93. Om lag to tredeler av disse togsettene er ikke tilpasset funksjonshemmede, verken i forhold til av- og påstigning eller sikring under selve reisen. NSB planlegger innfasing av nytt nærtrafikkmateriell i løpet av 2002–2003, avhengig av Statens Jernbanetilsyns godkjenning. Dette er moderne togsett med lavgulv i deler av togsettene og egne påkjøringsplattformer, slik at rullestolbrukere kan kjøres rett fra plattformen og inn på egne plasser utstyrt med nødvendig utstyr for sikring under reisen. NSB har lagt stor vekt på, og betydelige kostnader ned i, at de nye lokaltogsettene skal tilrettelegges for funksjonshemmede. Jeg ser svært positivt på dette, fordi det vil gi fullgode og varige løsninger som sikrer funksjonshemmedes tilgjengelighet og dermed løser det viktige problemet representanten Froyn tar opp. Når det gjelder de nåværende togsettene, har NSB besluttet at det skal foretas en risikoanalyse for å kartlegge alle forhold rundt rullestolbrukere på nærtrafikktog. Denne skal omfatte: av- og påstigningsforholdsikkerhet under reisenforholdsregler ved en ulykke/hendelseansvarsforholden vurdering av om løsningene på de allerede tilpassede togsettene er tilfredsstillende i forhold til disse punktene Målet er å gjennomføre denne risikoanalysen før sommerferien. I påvente av resultatet av risikoanalysen har NSB opplyst at det har gått ut en melding til alle konduktører om at rullestolbrukere inntil videre skal tilbys alternativ transport. Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon og Norges Handikapforbund deltar nå i det videre arbeidet med denne analysen. Når det gjelder den generelle politikken på dette området, legger Regjeringen til grunn at forflytningshemmede som brukere av transporttjenester i størst mulig grad skal kunne betjenes gjennom tilrettelegging innenfor det ordinære transportsystemet. Ansvaret for gjennomføring av tiltak for tilgjengelighet ligger innenfor den enkelte sektor/virksomhet og må inngå som en integrert del av øvrig aktivitet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Når det er påpekt at forhold knyttet til sikkerhet ikke er på plass, tar jeg det svært alvorlig. Det er viktig at sikkerheten både for de forflytningshemmede og andre er ivaretatt på en god nok måte. Jeg synes derfor det er betryggende at man har en ordentlig gjennomgang av det. Mitt mål er at det ikke skal være særbehandling av enkelte grupper i samfunnet, heller ikke forflytningshemmede, når det gjelder transport. Derfor er målet og intensjonen at disse skal integreres i tilretteleggingen generelt. Men når det gjelder området knyttet til sikkerhet, mener jeg det er min plikt å sørge for at sikkerheten blir ivaretatt godt nok for alle reisende.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Nå håper jeg det aldri blir slik at transportører av noe slag oppfatter trafikantene som en plage for systemet, heller ikke om man har spesielle behov av noe slag. Jeg kommer derfor til å jobbe for at man skal oppleve en integrering i det totale transportsystemet. Jeg vil også poengtere at vi har et samarbeid med relevante organisasjoner i det analysearbeidet som foregår, hvilket er veldig viktig, for på den måten kan man få ivaretatt både de behovene og de aspektene som er relevante og nødvendige å ta med når man foretar en slik analyse. Jeg ser det både som hensiktsmessig og nødvendig at relevante brukerorganisasjoner blir rådspurt i slike prosesser.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Prioriteringer av framtidige midler til drift, vedlikehold og investeringer på Nordlandsbanen følger av Nasjonal transportplan 2002-2011. I Jernbaneverkets handlingsprogram til Nasjonal transportplan 2002-2005 er det gitt en mer detaljert prioritering av midlene fordelt på de enkelte år. I handlingsprogrammet er Nordlandsbanen i perioden 2002–2005 prioritert med 604 mill. kr til drift, 132 mill. kr til vedlikehold og 275 mill. kr til investeringer. Oppfyllelsen av handlingsprogrammet vil naturligvis være avhengig av de årlige budsjettene og de føringer Stortinget legger ved behandlingen av de årlige budsjettene. For 2002 er de budsjetterte drifts- og vedlikeholdsmidler til Nordlandsbanen i samsvar med rammen i handlingsprogrammet. Det vil i løpet av sommersesongen bli fornyet skinner og sviller for om lag 25 mill. kr. I januar i år var det flere ras langs banen på grunn av uvær som i tillegg krever ekstraordinære utbedringer på Nordlandsbanen. Jeg legger til grunn at utbedringer som må gjennomføres i 2002, dekkes innenfor vedtatt bevilgning for 2002 til Jernbaneverket. Investeringene for 2002 til Jernbaneverket er totalt 600 mill. kr lavere enn forutsetningene i handlingsprogrammet til NTP. Dette har ført til at det ikke er mulig å prioritere inn andre investeringer enn strengt nødvendige sikkerhetstiltak samt ferdigstillelse av profilutvidelsen. Profilutvidelsen var ferdig 1. april i år, noe som er svært viktig for godstrafikken. Representanten Swensen viser til investeringstiltak på om lag 300 mill. kr for å få en moderne jernbane av Nordlandsbanen. Disse midlene var tiltenkt fjernstyringsutbygging – CTC/ATC – mellom Grong og Bodø. Tiltaket var prioritert i NTP 2002-2011, men er senere omprioritert, da Jernbaneverket har vedtatt å bygge nødstopp på disse strekningene i stedet for CTC/ATC. Det er et enklere og billigere system enn CTC/ATC og gir en god sikkerhet for togtrafikken, jf. omtale i St.prp. nr. 1 for 2001-2002. Banen har generelt en svært lav kryssingskapasitet, og selv små forsinkelser kan få store konsekvenser for toggangen. Departementet vil i forbindelse med rulleringen av Nasjonal transportplan vurdere framtidige strategier for utvikling av hele det nasjonale jernbanenettet, inkludert Nordlandsbanen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Som jeg sa i mitt svar, er vi for inneværende år når det gjelder midler til Nordlandsbanen, i samsvar med handlingsprogrammet. Handlingsprogrammet er basert på den behandlingen som Stortinget hadde av Nasjonal transportplan. Dermed har Stortinget lagt føringer for hva man vil med Nordlandsbanen, og det er det som følges opp nå. I kollektivmeldingen hadde vi en beskrivelse av hva det er viktig å satse på når det gjelder jernbanen. Nordlandsbanen er en hovedstrekning.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
I løpet av det siste døgnet har jeg fått veldig mange henvendelser om hva de pengene som da skulle gå til denne terminalen, kan brukes til. Det er helt klart at hvis det skulle bli slik at denne terminalen ikke bygges på Leangen, er det mange relevante og interessante jernbaneprosjekter som står på listen i forhold til å bli gjennomført. På listen over relevante jernbaneformål er det klart at også Nordlandsbanen står.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Den 24. april gikk det et leirras i Malvik som tok med seg en bit av en påkjøringsrampe til E6 samt deler av en parkeringsplass. E6 gjennom Malvik ble bygd i 1986/1987. I forbindelse med veianlegget ble det gjort grundige forundersøkelser og oppfølging av stabiliteten i området i byggefasen i samsvar med de rutiner Statens vegvesen har ved anlegg av nye veier. Veien har nå vært stabil i 16 år. Våren 2001 ble det bygd en parkeringsplass av Statens vegvesen i området som nå delvis ble ødelagt av raset. I tillegg har det i privat regi gjennom mange år, og også nylig, vært tippet fyllmasse i området. Jeg er kjent med at Statens vegvesen har engasjert et konsulentfirma som i samarbeid med NTNU i Trondheim skal utrede hva som kan ha forårsaket dette raset. Før dette arbeidet er sluttført, er det for tidlig å fastslå årsaksforholdet. Statens vegvesen har retningslinjer for gjennomføring av grunnundersøkelser i forbindelse med veianlegg. Retningslinjene inneholder krav til at nøye grunnundersøkelser og stabilitetsvurderinger gjennomføres som en del av planprosessen. På byggegrunn der veifyllinger kan føre til utglidninger eller skadelige setninger, skal forholdene avklares med spesielle geotekniske undersøkelser før arbeidet settes i gang. I forhold til all veibygging i landet er det ikke mange tilfeller av et visst omfang hvor anleggsdriften har vært utløsende årsak til utglidninger og ras. Når dette en sjelden gang skjer, er heller ikke alltid anleggsdriften alene årsaken. Naturgitte forhold, som f.eks. ekstreme nedbørsmengder, kan være medvirkende årsak. I forbindelse med de tilfellene som har vært, er det ikke avdekket forhold som tilsier at de krav som Statens vegvesen i dag stiller til grunnundersøkelser, er utilstrekkelige. Det drives også regelmessig opplæring og videreutdanning av fagpersonell som planlegger og utfører grunnundersøkelser. Når resultatet av arbeidet med å se på årsaksforholdene til raset er sluttført, vil jeg vurdere om det er nødvendig med ytterligere tiltak i forbindelse med grunnundersøkelser ved veiutbygging.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Det er klinkende klart at det er viktig å foreta ordentlige grunnundersøkelser, spesielt i områder hvor man vet at grunnforholdene er vanskelige. Det gjør Vegvesenet. En sjelden gang har man hatt erfaring for at det har skjedd ting som man ikke har forutsett. Derfor er det helt på det rene at vi må ha et årsaksforhold her, slik at vi kan lære av det. Hva var det altså som skjedde? Hva var det som var årsaken til at man opplevde dette? Det er en viktig lærdom som vi kan bruke videre, både i forhold til generelle grunnundersøkelser og ikke minst i slike spesielle områder som representanten her viser til.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Alle forhold som påvirker sikkerheten på veiene, både under byggingen og i selve trafikken, er elementer som Statens vegvesen må opparbeide seg kunnskap om. Det ligger inne i de forholdene som man må undersøke underveis og ta høyde for. Det er helt riktig at det forebyggende aspektet, også det som går på klimaendringer, som gjør at det kanskje er et annet værmønster enn man har hatt før, må ligge inne i de vurderingene som man gjør overalt i dette landet. Vi lever i et land med store utfordringer. Det vet jeg som samferdselsminister, og det vet også Statens vegvesen.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Samferdselsdepartementet har gjennom mer enn ti år støttet en rekke forsøksprosjekter knyttet til bruk av miljøvennlig teknologi og alternative drivstoff. En betydelig del av disse prosjektene har vært knyttet til bruk av gass som drivstoff, deriblant direkte støtte til biogassprosjektet i Fredrikstad. Bruk av gass som drivstoff er et mulig tiltak for å redusere luftkvalitetsproblemer i byområder. Når det gjelder utslipp som gir lokale miljøproblemer, spesielt i byene, vil både naturgass og biogass gi betydelige forbedringer sammenliknet med dagens dieselbusser. Nye avgasskrav som blir gjeldende fra 2005 og 2008, vil imidlertid medføre at nye dieselbusser om få år har tilnærmet like lave utslipp som dagens gassbusser. Merkostnadene knyttet til kjøp av buss tilrettelagt for bruk av gass som drivstoff er i dag store – 500 000–800 000 kr for en buss. Det er usikkert hvordan prisdifferansen vil utvikle seg i framtiden, men det forventes ingen vesentlig reduksjon i merkostnadene. Bruk av naturgass i kjøretøy gir ingen betydelige reduksjoner i utslipp av klimagasser sammenliknet med bruk av diesel som drivstoff. Biogass derimot, som ikke inneholder fossilt karbon, er et klimanøytralt drivstoff og kan derfor redusere utslipp av drivhusgasser fra transportsektoren. Samtidig må bruk av biogass som drivstoff vurderes opp mot alternativ bruk av denne gassen. Der hvor biogass eksempelvis kan erstatte oljefyring som oppvarming, vil dette i mange tilfeller være et mer kostnadseffektivt klimatiltak. Jeg ser det som et klart miljøpolitisk mål å fremme bruken av mer miljøvennlige energikilder og transportformer. Det er på denne bakgrunn departementet har engasjert seg i enkeltprosjekter som det aktuelle prosjektet i Fredrikstad. Blant annet gjennom den nevnte tilskuddsordningen er kunnskapen om alternative drivstoff, spesielt når det gjelder bruk av gass, etter hvert god. Jeg mener derfor det primært må være opp til aktørene i markedet å ta i bruk dette drivstoffet. Myndighetenes rolle vil i hovedsak være å tilrettelegge gjennom miljøriktige rammebetingelser, spesielt innen avgiftspolitikken. Biogass og naturgass er i dag avgiftsfrie. Bruk av biodrivstoff er lite utbredt i Norge sammenliknet med Europa for øvrig. Som påpekt i regjeringen Bondeviks tilleggsmelding om klimapolitikken som nylig ble lagt fram, vil Regjeringen legge til rette for økt bruk av slikt drivstoff i Norge.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Som jeg sa i mitt svar, har det vært gitt tilskudd til en rekke forsøksprosjekter, også i Fredrikstad. Ikke minst er det gitt bedre rammebetingelser for bruk av denne type miljøvennlig drivstoff gjennom avgiftsfritak. Jeg ser på dette som en betydelig innsats fra myndighetenes side, nettopp som bidrag til at vi kan få en overgang til mer miljøvennlige drivstoffer og transportformer. På ett tidspunkt vil det være nødvendig at markedet ivaretar de beste miljøløsningene. Det har vi nå lagt til rette for, bl.a. gjennom dette betydelige avgiftsfritaket.
Torild Skogsholm (Venstre), 2002-05-08:
Regjeringen er opptatt av spørsmål knyttet til miljøvennlige løsninger og klimaproblematikk. Regjeringens politikk for økt bruk av naturgass i Norge vil for øvrig bli behandlet i en egen stortingsmelding som blir lagt fram senere i år. Her vil det også bli sett på relevante muligheter til økt bruk av biogass som sådan i Norge. Det som er min politikk på akkurat dette området, er at vi må se dette i sammenheng med hva som skal være både Regjeringens og Stortingets politikk når det gjelder bruk av naturgass og biogass generelt. Jeg er også opptatt av at vi skal finne de beste og mest miljøvennlige løsningene innenfor transport. Her har vi et felles anliggende, og jeg ser at Stortinget vil få rik anledning til å komme med innspill i fortsettelsen.
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg har følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I mediene siste uke kom det fram at rullestolbrukere ikke fikk benytte lokaltog i Oslo-området på grunn av egen og andres sikkerhet. Dette er ikke akseptabelt. Norsk politikk skal være at mennesker med funksjonsnedsettelser skal kunne bruke de samme kommunikasjonsmidlene som andre. Samfunnet må planlegges slik at vi ikke har eller skaper barrierer og utestengsler for funksjonshemmede. På hvilken måte vil statsråden løse problemet med at funksjonshemmede stenges ute fra offentlig kommunikasjon?»
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret. Det som var begrunnelsen i dette tilfellet, var at de som skulle bruke toget til en egen messe for handikappede, var en risiko, ikke bare for seg selv, men også for andre. Oppfatter man ikke at dette er uverdig behandling av disse menneskene når de vil bruke offentlige transportmidler?
Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Mitt poeng er at ved ulike anledninger er det blitt understreket at det skal være likeverdighet, også for handikappede, når det gjelder bruk av offentlige transportmidler. Jeg forstår også at det kan ta tid. Men det må skje en betydelig grad av samarbeid mellom brukerorganisasjonene og NSB, eventuelt også departementet, for å sikre at de føler at de blir tatt på alvor, at ting skjer i en rimelig hurtig prosess, og at de ikke blir møtt med at de er en plage for systemet.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
«I Malvik kommune har det gått et belastningsras på rundt 20 mål som har tatt med seg deler av E6. Mye tyder på at raset skyldes masseoppfylling i forbindelse med motorveien. Dette er ett av flere eksempler på ras i forbindelse med eller i etterkant av vegarbeid. Hvilke rutiner foreligger for grunnundersøkelser i forkant av slike arbeider, og hvilke tiltak vil statsråden sette i verk for å sørge for grundigere forundersøkelser i framtida?»
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Jeg takker for svaret. Det er en del ting vi vet om grunnforholdene i det området ved Trondheimsfjorden hvor Malvik kommune ligger. I stor grad snakker vi om det som under istiden var havbunn, og som kan karakteriseres som leirsuppe. Også små masseforflytninger kan utløse katastrofer. Og selv om det ikke hadde noe med veiarbeid å gjøre, hadde vi et tilfelle i Rissa på 1970-tallet. Mitt spørsmål er: Påhviler det ikke Vegvesenet i slike områder et spesielt ansvar i forhold til grunnundersøkelser i forkant? Veibyggingen kan være en medvirkende årsak, men ansvarsforholdene kan være vanskelige å kartlegge i etterkant. Er det ikke bedre å forebygge og ta kostnadene ved det, enn å være nødt til å reparere i etterkant?
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-05-08:
Som saksordfører for klimameldingen har jeg jobbet mye med problemer knyttet til klimaendringer som følger i farvannet av den globale oppvarmingen. Noe av det forskerne er enige om, er at hyppigheten av stormer med stort skadeomfang vil øke mest på kysten av Møre og Trøndelag. Et villere og varmere klima er også dårlig nytt for samferdselssektoren. Vann og leire er som kjent ingen spesielt heldig kombinasjon i denne sammenheng. Da er mitt spørsmål: Har samferdselsministeren tatt tilstrekkelig høyde for disse endringene som vil foreligge i forhold til klimaet, når det gjelder forebygging av ras i framtiden?
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «CO2-utslippene fra veitrafikk har økt med 6 pst. siden 2000 og står nå for 23 pst. av utslippene. Fredrikstad kommune har startet et prosjekt for bruk av gass fra det kommunale renseanlegget til drift av Fredrikstaddistriktets Rutebiler sine busser som kan gi en reduksjon i CO2-utslipp på 950 tonn pr. år. Hva vil statsråden gjøre for å fremme bruken av alternativt drivstoff som kan sørge for at utslippene fra transportsektoren reduseres – og at ekstrakostnadene ved anskaffelse av gassbusser utlignes?»
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg takker statsråden for en grei gjennomgang med bakgrunn i Sem-erklæringens ønske om at man skal ta i bruk mer miljøvennlige produkter, også ved drift av kollektivtjenester. I dette tilfellet er det altså ikke ubetydelig. Man reduserer med 950 tonn CO2 når disse tolv bussene kommer i full drift. Fredrikstaddistriktets Rutebiler har utviklet et pilotprosjekt hvor gass fra det kommunale renseanlegget benyttes som drivstoff. Alternativet er altså at disse bussene går på dette drivstoffet fremfor å bruke diesel. Da bedrer vi miljøet. Det er klart at det er spennende å gå foran, men det er et paradoks når kostnadene ved anskaffelse av disse bussene blir så betydelige for selskapet. Mitt spørsmål blir da: Kan statsråden tenke seg å legge fram en plan for å minske utgiftene i forbindelse med anskaffelse av denne type busser?
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2002-05-08:
Jeg ønsker å gå litt videre. Jeg føler nok at statsråden forsøker å gå litt rundt problemet når det gjelder Fredrikstaddistriktets Rutebiler. Vi er klar over at det er gitt avgiftsfritak for drivstoffet. Men det er klart at når det koster så vidt mye å anskaffe selve bilmateriellet, burde man fra statens side i denne første fasen – før man klarer å utvikle et materiell som er konkurransedyktig på pris hos dem som bygger denne biltypen – prøve å komme fram til et ekstra tilskudd, dersom man skal få fortgang i å få flere til å gå over til biogass eller annen gass i stedet for diesel. Spørsmålet er: Er det mulig for statsråden å ta dette spørsmålet med seg til Regjeringen for å se om det er mulig å få tilskudd til denne type transport?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Både Spydeberg og Eidsberg kommuner skulle ta imot flyktninger i år. Boligene skulle finansieres med lån og tilskudd fra Husbanken. Spydeberg kommune har fått beskjed om at Husbanken har brukt opp utlånspengene. Eidsberg kommune, som har blitt lovet tilskudd på 40– 50 pst., har fått beskjed om at tilskuddet er redusert til 30 pst. Resultatene er at bygging av flyktningboligene må utsettes og flyktningene må fortsette å bo i mottak. Hvordan har statsråden tenkt å få fortgang i bosettingen?»
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er positivt at Spydeberg kommune nå får sine midler, slik at de kan fortsette det prosjektet som de har satt i gang. Det er helt klart at alle kommunestyrer som har vedtatt at de skal bosette flyktninger, har hatt den forutsetningen at dette skulle skje med tilskudd av midler fra Husbanken, både boligtilskudd og lånemidler. Og når man da får beskjed fra Husbanken om at lånemidlene er brukt opp, er det ikke rart at kommunene vegrer seg for å fatte nye vedtak om å ta imot enda flere. Nå sier statsråden at når det gjelder Eidsberg kommune, er ikke den i et sterkt nok pressområde til at man kan få høyere tilskudd enn 30 pst. Det forundrer meg veldig, når presset i disse kommunene er så høyt. Jeg spør da statsråden: Hva skal ligge til grunn for at man kan få høyere tilskudd enn 30 pst.?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Når det gjelder Husbankens lånerammer, er ikke de blitt økt i revidert. Det er Arbeiderpartiet veldig forundret over, når Husbanken nå sier at lånerammene er så små at man allerede i første kvartal har brukt opp 60 pst. av disse rammene. Det betyr at det er veldig mange søknader som må ligge over til neste år. Da er mitt spørsmål til statsråden: Er det akseptabelt at man har så lave lånerammer i Husbanken? Man må begrense den byggingen som man kunne ha fått til, som man ser i en periode har vært veldig økende, når man nå ikke gir Husbanken høyere lånerammer. Selv Husbankens direktør uttaler at hvis denne trenden fortsetter, så må man innføre en form for prioritering av lånesøknader allerede fra 1. juli. Det mener vi er helt uakseptabelt.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-08:
Ved behandlingen av St.meld. nr. 17 for 2000-2001, Asyl- og flyktningpolitikken i Noreg, sluttet Stortinget seg i fjor til forslaget om en ny bosettingsordning. Den nye ordningen ble utformet i samarbeid med Kommunenes Sentralforbund, og KS deltar også i det nasjonale utvalget som fastsetter bosettingsbehovet hvert år og foretar en fordeling mellom fylkene. Ordningen bygger på at kommunene skaffer bolig til alle som skal bosettes, fortrinnsvis i de områder flyktningene har familie eller kjente og selv ønsker å bo, slik at sekundærflyttingen blir redusert. Pr. i dag er det om lag 1 600 personer i mottak som har fått vedtak om opphold, og som venter på å bli bosatt i en kommune. Dette tallet er stigende. I første kvartal i år er det bosatt bare 923, og det er 339 færre enn i samme periode i fjor. Jeg legger ikke skjul på at jeg er bekymret for tempoet i bosettingen. Det må økes vesentlig dersom vi skal nå målet om bosetting av 8 800 personer i 2002. Den 21. mars sendte jeg derfor brev til bosettingskommuner og bad dem som ville bosette vesentlig færre enn det de var blitt anmodet om, om å revurdere sine vedtak. Jeg vil også peke på at rammevilkårene for kommunene er bedret, ved at integreringstilskuddet for inneværende år er økt til 376 000 kr over fem år, i tråd med kravet fra kommunesektoren. Husbanken har fått økt rammen for tilskudd til flyktningboliger, og regelverket praktiseres fleksibelt i forhold til prisnivået på boliger i ulike deler av landet. Husbanken prioriterer lånemidler til dette formålet – og har lånemidler igjen. Jeg ser det som positivt at kommunene skaffer flere boliger til vanskeligstilte, og kommunene har i år brukt Husbankens ordninger i større utstrekning enn antatt. Regjeringen foreslo derfor i går i sitt forslag til revidert nasjonalbudsjett å øke tilsagnsrammen til boligtilskudd med 75 mill. kr i 2002. Økningen er foreslått øremerket bosetting av flyktninger. Når det gjelder Spydeberg kommune, opplyser Husbanken at deres søknad vil bli behandlet når revidert budsjett er vedtatt, og jeg kan bekrefte at Eidsberg kommune har mottatt 30 pst. i boligtilskudd til sine flyktningboliger. Når det gjelder tilskuddsutmålingen, skal den avspeile boligmarkedet. Høy utmåling opp til 40–50 pst. er forbeholdt de sterkeste pressområdene. Vi kan ikke leve med en situasjon der flyktninger blir værende altfor lenge i mottak og ikke får etablert seg i forhold til arbeid eller videre skolegang. Jeg har fortsatt tro på at kommunene skal greie denne oppgaven, men dersom bosettingsordningen ikke fører til raskere bosetting i tiden som kommer, slik det var forutsatt, må jeg vurdere andre alternativ.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-08:
Bakgrunnen for at noen kommuner kan få et høyere tilskudd enn 30 pst., vil være en vurdering av boligmarkedet de enkelte stedene, hvor sterkt presset og prisnivået faktisk er i disse områdene. Det gjør Husbanken ved å vurdere i forhold til ulike ordninger hvor stort det kan være. Men det er klart at det er forskjell, selv om man ligger innenfor en region som man opplever har press. Det er en ekstrem forskjell f.eks. mellom Oslo, som har de desidert høyeste boligkostnadene i landet, og en hel del andre steder. Også andre byer i Norge, selv om de er pressområder, har lavere kostnader. Det er en faglig vurdering som Husbanken må gjøre når det gjelder hvilke kommuner de mener er berettiget til å ha de største tilskuddene på grunn av presset.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-08:
Det er helt åpenbart at det i år vil være en prioritering av lånesøknader, på samme måte som det tidligere år, inklusiv i fjor, var en prioritering av hvilke prosjekter som får penger. Regjeringens prioritering er klar. Så i forhold til hovedspørsmålet som ble stilt her, nemlig finansiering av flyktningboliger, vil dette alltid være et prioritert område i forhold til lånerammene. Derfor er det også slik at når det i spørsmålet sies at det ikke er utlånspenger til Spydeberg, er det ikke riktig. Det er spørsmål om å få tilskudd, som altså har vært begrenset, og som vi gjør noe med i forhold til revidert nasjonalbudsjett. Prioriteringen fra Regjeringen er klar, det er de sosiale formålene som Husbanken driver med som kommer til å ha prioritet. Det er prosjekter knyttet til bostedsløse, det er prosjekter knyttet til etableringslån for ungdom og vanskeligstilte som kommer til å bli vernet fra å måtte begrenses. Det som da blir igjen, vil være vanlig boligbygging, som det da ikke er sikkert må ligge i kø til neste år. Det er nemlig fullt mulig i det norske kredittmarkedet å finansiere vanlig boligbygging slik de fleste boliger blir finansiert, nemlig gjennom de ordinære kreditt- og lånerammene i bankene.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-08:
Regjeringen er enig i målsettingen om å samordne virkemidlene i sysselsettingspolitikken. Det er også et mål å legge forholdene til rette for mulige reformer gjennom forsøk som kan bane vei for generell lov- og regelendring. Arbeidsmarkedet i Norge i dag er stramt, og vi har stor etterspørsel etter kvalifisert arbeidskraft både innenfor offentlig og privat sektor. Vi har i dag likevel en gruppe som ikke deltar i arbeidsmarkedet, av ulike årsaker. Kravet til formell kompetanse øker. Personer som er uten arbeid, har begrensede muligheter, og mange er i en slik situasjon at de ikke har økonomiske eller personlige ressurser til å starte et utdanningsløp på egen hånd. Hedmark fylkeskommune ønsker å samordne virkemidler innenfor sysselsettingspolitikken slik at arbeidsledige gis mulighet til å beholde dagpenger og sosialhjelpsmottakere beholder sosialhjelpsstønad under utdanning og kvalifisering i lengre løp. Målsettingen er å få til en felles metode for motivering og avklaring i de involverte etatene, i dette tilfellet Aetat, trygdeetaten og sosialtjenesten. I tillegg til å utvikle opplegg for motivering og avklaring legges det vekt på å skaffe personer i målgruppen kompetanse som kan bidra til å få disse tilbake til arbeidslivet. Forsøk med samordning av virkemidler innen ulike etater som jobber med målgruppen på ulike måter, og som kan skape motivasjon og kompetanse, er etter Regjeringens mening positivt. Rammen rundt de forsøkene Regjeringen så langt har invitert til, har vært forenklingsforsøk. Brukertilpasning er selvfølgelig viktig i en slik sammenheng. Det er likevel slik at ytelser som er rettighetsbaserte, ikke enkelt kan økes gjennom et slikt forsøk. Enkeltelementer i det omtalte forsøket kan derfor by på problemer i forhold til dagens regelverk og dagens rettigheter. Regjeringen er interessert i å utvikle slike forsøk, men det er behov for en dialog om rammene rundt dette. Vi må også sørge for å se dette i sammenheng med øvrig arbeid som gjøres på dette området. Spørsmålet om en felles etat for sosial-, arbeidsmarkeds- og trygdeetaten skal utredes i 2002, og handler om samordning av de ulike tjenestene. En samordning av virkemidlene innenfor sysselsettingspolitikken er interessant, også sett i lys av dette arbeidet. Som konklusjon vil jeg understreke at vi ikke har sagt at vi er negative til dette forsøket. Vi ønsker å gå inn i en dialog som gjør at dette forsøket kan gjennomføres innenfor de rammer og muligheter som finnes i regelverket, men det å utvide hele dagpengeordningen til å finansiere lange utdanningsløp er i dag veldig langt på siden av de prinsipper som er lagt til grunn for dagpengeutbetaling i Stortinget.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-08:
Vi er positive til å forsøke å finne en måte å få dette innpasset på i forhold til det regelverket vi har, med utvidelse og endringer av regelverket, men det foreligger altså en finansieringsplan for dette forsøket som innebærer at personer skal få rettigheter til dagpenger som ikke bare er midlertidige, men over lang tid inneholder en garanti for det. Det bryter med hele dagpengeregelverket. De invitasjoner vi har hatt til forenklingsforsøk, har ikke medført at man skulle ha ekstra finansiering over statsbudsjettet for å kunne gjennomføre dem. Dette er altså personer som i utgangspunktet ikke har en varig rettighet, men de får altså en rettighet som går ut over det de har av penger i forhold til dagens regelverk. Det er vanskelig, og det gjør at vi trenger tid til å gå gjennom hvordan vi kan få intensjonen i forsøket gjennomført. Det må nok gjøres noen endringer i den forsøksplanen som Hedmark fylkeskommune og Oppland fylkeskommune har tatt opp, nettopp fordi vi må finne en måte å innpasse dette på i forhold til hvordan regelverket i dag fungerer.
Erna Solberg (Høyre), 2002-05-08:
Vi vil følge opp det som er rammeavtalen. Vi har et problem knyttet til at man her forutsetter at man skal bruke penger som i utgangspunktet ikke er individenes eiendom eller rettighet som sådan. Det gjør det til et problem, for det betyr i praksis at man innfører ekstrabevilgninger knyttet til et forhold, hvis en skal gjennomføre det forsøket slik det er skissert. Men vi er innstilt på å forsøke å finne løsninger som gjør at vi kan gjennomføre deler av dette prosjektet, men det må gjøres tilpasninger slik at vi gjør det innenfor forsvarlige økonomiske rammer. Først når vi har det innenfor den type rammer, vil vi også kunne vurdere dette i forhold til dagens system. Vi vet at hvis vi bare bruker mer penger, er det sikkert flere ting vi kan løse, men det må altså være et realistisk prosjekt i forhold til de rammene som i dag også brukes på de samme gruppene over offentlige budsjetter.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Eg vil stille følgjande spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Det er et politisk mål å få kvalifisert langtidsledige inn i arbeidslivet. Gjeldende regelverk kan være et hinder. I Hedmark og Oppland har samarbeidende offentlig virksomhet gått sammen om et prosjekt for å samordne virkemidler innenfor sysselsettingspolitikken og søker derfor om regeldispensasjon. Sosialdepartementet er i en høringsuttalelse svært positive til dette, men Arbeids- og administrasjonsdepartementet er avvisende. Vil statsråden skjære igjennom og åpne for et slikt forsøksprosjekt?»
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Statsråden gav jo ei veldig god framstilling både av målsetjinga og av sjølve prosjektet som det er søkt om, og ho gir på ein måte ei positiv attendemelding, at ein vil sjå på moglegheitene innanfor dagens ramme- og regelverk. Men poenget er jo at her er det søkt om dispensasjon frå dagens regelverk for å få prøve ut eit prosjekt til beste for dei langtidsledige som kanskje manglar både ressursar og personlege føresetnader til å kunne få ei nødvendig utdanning for å kvalifisere seg i arbeidslivet. Som statsråden sjølv seier, aukar kravet til kompetanse for tida. Sosialdepartementet understrekar òg i si høringsutsegn at dette er eit veldig positivt tiltak, ja, dei seier at det er i tråd med eit politisk mål om ei betre samordning. Det som da er problemet, er at Arbeids- og administrasjonsdepartementet finn dette vanskeleg å gjennomføre innanfor dagens regelverk. Men poenget er at her ønskjer ein å få dispensasjon frå regelverket, så det er det eg ber sosialministeren gi si positive tilslutning til.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2002-05-08:
Eg oppfattar svaret som positivt, i den grad at ein vil prøve å finne ei løysing på dette. Men eg må jo få minne Kommunal- og regionaldepartementet om at dei har inngått ei rammeavtale med Hedmark fylkeskommune og Oppland fylkeskommune. Departementet har faktisk forplikta seg til å både rettleie og opne for dispensasjonar der regelverket kan hindre positive utviklingsforsøk, og dette er jo nettopp eit slikt utviklingsforsøk som desse fylkeskommunane i samråd med forpliktande samarbeidspartar har prioritert, og som dei nå ønskjer å få Kommunal- og regionaldepartementet til å vere med på. Så eigentleg vil eg berre be departementet følgje opp det som er intensjonen i rammeavtala.
Jan Simonsen (Fremskrittspartiet), 2002-05-08:
Jeg har gleden av å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Falstadfangenes forening mener at det fortsatt finnes mange nordmenn som ikke er hedret på anstendig vis for sin krigsinnsats. Enkelte helter har fått sine utmerkelser tilsendt i posten, mens andre som er gjort oppmerksom på at de er berettiget til utmerkelse, har fått beskjed om at de må sende inn søknad. Mener statsråden at dette er en verdig måte å hedre krigshelter på?»