Odd Einar Dørum (Venstre), 2002-06-19:
Jeg tar ordet fordi komiteens leder, representanten Ågot Valle, stilte spørsmål i tilknytning til Politiets sikkerhetstjeneste. Hun stilte to spørsmål, det første er: Hvilket trusselbilde er det man opererer ut fra? Det trusselbildet jeg nå opererer ut fra, er et trusselbilde som Regjeringen er ansvarlig for. I henhold til Danielsen-utvalget er det gjennomført prosedyrer, som første gangen ble utprøvd i 2000, forsøksvis, deretter fast i 2001 og nå i 2002, hvor Politiets sikkerhetstjeneste, sammen med andre samarbeidende tjenester, skal presentere et trusselbilde for Regjeringen og Regjeringens sikkerhetsutvalg. Regjeringens sikkerhetsutvalgs behandling av dette er å oppfatte som en politisk bestilling. Dette er altså en gjennomføring av Danielsen-utvalget. Jeg har som statsråd fulgt opp det jeg gjorde sist jeg hadde noe med dette å gjøre, nemlig i 2000, og latt en ugradert versjon av trusselbildet gå ut til offentligheten. Det vakte ingen betydelig interesse i media. Jeg synes det burde vakt en viss interesse, fordi det er en regjering som står ansvarlig for noe. Men kortutgaven er følgende: Man skal også i Norge legge vekt på å delta i det samarbeidet som vi har nasjonalt og internasjonalt mot den nye formen for terrorisme.Man skal være opptatt av å bekjempe den klassiske etterretningsvirksomhet som mange land kan drive.Man skal være opptatt av å bekjempe det vi kan kalle for flyktningspionasje.Man skal være opptatt av å bekjempe høyreekstreme grupper.Man skal være opptatt av å sørge for IKT-sikkerhet – datasikkerhet. Her har PST initiert, sammen med andre etterretningsorganer, et meget spennende prosjekt som heter «Varslingssystem for digital infrastruktur».Man har ansvaret for å passe på i forhold til det vi kaller for masseødeleggelsesvåpen. Dette er grovgjenfortellingen. Det er den lange historien om sikkerhetstjenesten som har ført til at den type trusselbilder og dermed bestillinger til tjenesten skal forankres politisk. Derfor synes jeg det er viktig å få stilt spørsmålet – og si at slik er det. Det andre spørsmålet gjaldt kompetansen. Det er slik at Politiets sikkerhetstjeneste – PST – har fått en organisasjonsplan for sine øverste ledd, som er besluttet i Regjeringen og som jeg har ansvaret for, som knytter inn en påtaleenhet i stabsfunksjonen som ikke bare har ansvaret for påtale, men som i praksis også vil fungere som en legalitetskontroll i forhold til den delen av virksomheten som vi kan kalle for overvåking. Dette var etter forslag fra PST selv, men det er også forankret i Regjeringen, for det er viktig at slike prinsipielle spørsmål er forankret. Så har PST hatt en reorganisering, og det har de hatt – så langt jeg har forstått det – ut fra den parole at de skal ha en blanding av det som vi kan kalle for gammeldags politikompetanse, dvs. spanings- og kontakteringskompetanse, sammen med moderne kompetanse, som går ut på at man kan ha ulike former for dataanalyse, man kan analysere forskjellige sosiale og kulturelle situasjoner. Det er summen av dette som skal utgjøre tjenesten. Det er mitt inntrykk at tjenesten er i den situasjonen nå at hvis de utlyser stillinger, får de enormt mange søkere. Jeg har den tro og tillit til denne tjenesten at den skal bli et instrument som både tar vare på verdifull kompetanse som ble oppbygd i den tid da vi stod overfor andre trusler enn nå, og skal klare å bygge det sammen med det moderne og nye trusselbildet, som jeg kort beskrev i sted, og som flere talere har vært inne på. Jeg har prøvd, så godt det lar seg gjøre, å interessere meg for tjenestens aktivitet, hva den er opptatt av, og har også sagt at den må finne en åpenhetsholdning på de deler av sin virksomhet som ikke skal være hemmelig. Vi har et samfunn hvor mange spørsmål debatteres, og da er det også viktig å finne dette møtet til offentligheten, enten det er en type samfunnskontakt, som de har en legitim rett til å drive i forbindelse med ulike institusjoner og utdanningsmiljøer i vårt land, eller den rent allmenne virksomheten. Tjenesten har også – som sikkert noen er kjent med – Internett-sider, hvor man presenterer seg. Dette er et forsøk på å svare kort på et etter min mening svært viktig spørsmål fra representanten Valle. Jeg vil avslutningsvis si at det er viktig at vi har kompetente etterretningstjenester. Det er kanskje noe av det viktigste vi har når det gjelder å kunne forebygge det mangehodete trollet som moderne terror kan være. Kunsten er å fange det opp i tide, og kunsten er å ha borgere som tør å si ifra og som vet at de reellt blir tatt vare på når de har noe viktig å fortelle om forhold som truer vår sikkerhet. Det er min oppfatning at Politiets sikkerhetstjeneste har et godt grunnlag. Jeg har på denne talerstolen tidligere sagt at de har krav på at politikere stiller seg bak dem, så de kan løse sine viktige oppgaver. Så vil EOS-utvalget, som er Stortingets konstruksjon, passe på der det er nødvendig.