Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-07:
Forslaget vi nå behandler, handler om rask iverksettelse av samfunnsøkonomisk lønnsomme klimatiltak fra Klimakur 2020 og oppfølging av klimaforliket. Jeg vil begynne med å understreke hvor enormt viktig arbeid som er lagt ned i Klimakur. Det er en svært omfattende analyse, og det helt unike med denne er at alle de statlige etatene som har vært involvert, NVE, Oljedirektoratet, Statens vegvesen, SSB og Klima- og forurensningsdirektoratet, er enige om analysen. Det gir oss et utrolig solid utgangspunkt, et utrolig viktig verktøy for å meisle ut den planen som skal vise oss hvordan 2020-målsettingene kan nås. Det var jo aldri meningen med Klimakur at man skulle sette en slags strek, et tak, en pris som definerte en grense for hva slags tiltak som skulle gjennomføres eller ikke. Skulle man gjennomføre alt under streken og ingenting over? Det kan godt hende at det er tiltak som er dyre, og som tar tid, som skal være på listen over ting vi går i gang med raskt, nettopp fordi at det tar tid. Det kan f.eks. være fordi det er tiltak som vil føre til betydelig teknologiutvikling, som jo har vært til debatt tidligere i dag, hvor det finnes muligheter for næringsutvikling. Klimakur er et utrolig godt gjennomarbeidet dokument, en usedvanlig godt dokumentert analyse av kostnadene ved ulike klimatiltak. Men skulle man peke på én svakhet, ville jo det være at man ikke har noen analyse av inntektssiden. Det er i og for seg forståelig. Det er utrolig vanskelig og ville fort ha båret preg av mye synsing, men det er tross alt noe som vi er nødt til å ta med. All klimapolitikk er ikke nødvendigvis utgifter. Det ligger også næringspolitiske muligheter og teknologiutviklingsmessige muligheter i det. Mandatet til Klimakur-arbeidsgruppen var å analysere klimaeffekten av tiltak. Men klimatiltak kan også ha andre positive effekter, på luftforurensning og på bymiljøet. Det kan redusere vårt behov for energi og dermed spare oss for naturinngrep, osv. Om man skal gjøre tiltak i sektorer som er omfattet av andre virkemidler, slik som kvoter og avgifter, er også en veldig viktig prinsipiell debatt. Så vet vi at det er en utfordring at klimatiltak som er lønnsomme, ikke bare samfunnsøkonomisk, men til og med bedriftsøkonomisk lønnsomme, ikke settes i verk. Vi så det veldig godt da Klimakur ble lagt fram, at en ikke ubetydelig mengde tiltak hadde en negativ kostnad. 30 av 160 ble definert som samfunnsøkonomisk lønnsomme. Det er jo mange grunner til at de ikke blir realisert. Manglende kunnskap er helt åpenbart, men også andre ting. For et års tid siden la Bellona og Siemens fram en barrierestudie når det gjelder energieffektivisering i bygg. Der ble dette forholdet mellom eier og leier påpekt som kanskje den viktigste barrieren for at man ikke hadde sett flere tiltak som åpenbart er lønnsomme der. Det betyr jo at tiltak som man i utgangpunktet ville ha trodd skulle bli realisert, kan kreve politisk fokus, politiske tiltak – allikevel. Det er ganske naturlig og også nødvendig at man bruker noe tid på å gå gjennom et dokument som er så omfattende og komplisert som det Klimakur 2020 er. Det er bra for norsk klimapolitikk, for Klimakur gir ingen anbefalinger om hva som bør velges. Men jeg får et inntrykk av at forslagsstillerne tror at det at vi skal ha en klimamelding i 2011, betyr at vi ikke kommer til å sette i gang åpenbart fornuftige klimatiltak før det. Selvfølgelig vil man det. Man får en sjanse i forbindelse med høstens budsjett. Vi har allerede varslet 500 mill. kr til klimateknologi over tre år, som et eksempel. Her er det egentlig ganske liten uenighet. Egentlig er dette en litt unødvendig debatt, men det er helt fint å få en mulighet til å presisere at det selvfølgelig ikke er slik at regjeringen ikke har tenkt å sette i verk et eneste fornuftig klimatiltak før i 2013. Det er også grunnen til at man foreslår å vedlegge dette forslaget protokollen.