Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-10-08:
Vi legger fram statsbudsjettet for 2013 i krevende tider. Mens det går godt i norsk økonomi, er mange av naboene våre ute i hardt vær. Europa er inne i sin verste krise siden annen verdenskrig. Over 25 millioner er nå arbeidsledige i Europa. Bak tallene er det mennesker som har mistet noe av det viktigste de har – retten til å yte gjennom arbeid for å skape en framtid og en trygg hverdag for seg og sine. Særlig de unge blir hardt rammet. For mange er livet snudd opp ned. Sporene av det som nå skjer, vil prege Europa i lang tid framover. I løpet av det siste året har jeg møtt ungdommer både i Spania og i Italia. De er fortvilet, og mange er uten håp for framtiden. De forteller om et arbeidsliv der ungdom stiller bakerst i køen, og der mulighetene for fotfeste i lønnet arbeid er nesten umulige. En ung spansk kvinne på 23 år sier det slik: «Jeg tør ikke tenke på det som er om 10 år. Jeg kan ikke forestille meg hus, barn og en god framtid. Jeg tilhører en generasjon som ikke lenger har noen framtid og drømmer.» Det er denne virkeligheten mange europeere møter daglig: en utrygg framtid. Flere land må kutte store beløp i budsjettene for å få underskuddene ned, og for å unngå at gjelden øker. I Norge er det motsatt. Vi kan øke utgiftene. Samtidig vokser vår felles sparekonto. Mens andre land må håndtere ettervirkninger av finanskrisen og krise i statsfinansene, har vi en solid økonomi og solide statsfinanser. I en slik situasjon er det naturlig at folk har store forventninger. Det hører livet til. Men summen av alle krav og ønsker kan bli umulig å oppfylle. Derfor må vi alle gjøre valg. Vår evne til å ta tydelige valg i dag – og for framtiden – vil bli stilt på prøve. Derfor må vi fortsette det planfaste arbeidet for å rette på det som ikke er godt nok. Derfor må vi ta vare på og bygge opp under de gode resultatene vi har i norsk økonomi. Statsbudsjettet for 2013 bidrar til det. Det er et budsjett for arbeid, verdiskaping og velferd. Statsbudsjettet for 2013 er et budsjett for framtidens Norge. Politikkens viktigste oppgave er å skape trygghet for folk uten at vi tar fra dem egenansvaret. Det gjør vi best gjennom det sterke fellesskapet – et samfunn der vi tar vare på hverandre som medmennesker og har forpliktende fellesskapsløsninger. Sterke sosiale bånd – bygd på tillit, toleranse og respekt – tåler selv de sterkeste påkjenninger. Å legge fram et budsjett handler om mer enn de enkelte bevilgninger. Statsbudsjettet handler om folks liv – om barnehager og sykehjem, om skolen og arbeidsplassene, om mennesker som strever med sine liv, om fattigdom, klima og utvikling. Det handler om det globale fellesskapet vi er en del av, og om generasjonskontrakten. Det handler også om de verdier som ikke kan tallfestes i nasjonal- og statsbudsjettet, om levekår og livskvalitet. Det handler om hvilket ansvar vi tar for framtiden – for kommende generasjoner. Vi må kunne stå for de valgene vi gjør i dag, også om ti–tjue år fram i tid, når ungene har blitt voksne. Hans Børli skriver i diktet «Nærhet»: «Jeg vil slipe huden på fingertuppene mine tynn mot ru virkelighet, jeg vil kjenne det jeg tar i.» Politikken må være følbar og gi resultater for den enkelte og for fellesskapet, i dag og i framtiden. Arbeid er selve nøkkelen til å nå mange av våre mål. Arbeid til alle er selve grunnfjellet i politikken. Arbeid gir trygghet. Arbeid gir den enkelte økonomisk selvstendighet. Ingenting er mer kraftfullt for å bekjempe forskjeller, heve folks levestandard og livskvalitet. Å få folk i jobb er også nøkkelen til et inkluderende samfunn. Arbeid gir oss dessuten sterkere rygg til å bære framtidens velferdsutfordringer. Vår felles arbeidsinnsats er grunnlaget for velferdssamfunnet. Når politikken gir lav ledighet og mange i arbeid, blir vi alle rikere. Vårt viktigste forsvarsverk er å holde orden i eget hus. Da vil de som ser på Norge og norsk økonomi fra utsiden, ha tillit til utviklingen framover. Det tar lang tid å bygge opp tillit. Gjør vi ikke jobben vår, kan den forsvinne over natta. En lærdom fra andre land og fra vår egen historie er hvor viktig det er å bygge opp tilstrekkelige reserver i gode tider. Det gjelder både for staten, for husholdninger, for bedrifter og for banker. Reserver gjør at vi står bedre rustet til å møte perioder når økonomien går tilbake. Budsjettet for 2013 er godt tilpasset situasjonen i norsk økonomi. Vi har en økonomisk vekst noe over gjennomsnittet historisk sett, og arbeidsledigheten er lav. Regjeringen legger vekt på at budsjettpolitikken ikke må bidra til pressproblemer i økonomien. Derfor følger vi handlingsregelen for bruk av oljeinntektene. Det gir oss rom for å møte uforutsette hendelser i framtiden. Det er nå fire år siden den internasjonale finanskrisen brøt ut for alvor. Uroen har vart lenger enn de fleste trodde. I mange land er den økonomiske aktiviteten fortsatt lavere enn da krisen brøt ut. Lav økonomisk vekst og stor gjeld har svekket tilliten til statsfinansene i flere euroland, og rentene på statsgjelden er høye. I år har særlig to spørsmål vært oppe: Vil Hellas forlate eurosamarbeidet, og vil tap i spanske banker undergrave landets statsfinanser? EU på fellesskapsnivå og myndigheter i enkeltland har gjennomført og varslet tiltak for å bygge opp igjen tilliten til eurosamarbeidet. I august og september ble det klart hva Den europeiske sentralbanken vil gjøre for å sikre eurosamarbeidet, og hva det vil kreve av medvirkning fra kriserammede land for å få det til. Tiltakene har i alle fall for en tid ført til lavere renter på spanske, italienske, irske og portugisiske statslån. Men med kutt i offentlige utgifter, økte skatter og svake banker vil aktiviteten være lav og arbeidsledigheten svært høy i mange år framover. Sett under ett er veksten blant våre handelspartnere beskjeden. Den økonomiske veksten er for lav til å øke sysselsettingen i vesentlig grad. Situasjonen internasjonalt er skjør, risikoen for en svakere utvikling enn lagt til grunn er stor, særlig i euroområdet. Norsk økonomi skiller seg klart ut fra de fleste andre OECD-land. Vi har solid økonomisk vekst. De siste ti årene har vært en svært god periode i norsk økonomi. Noe skyldes at vi har hatt hellet med oss. Oljeprisen og andre råvarepriser har økt kraftig. Det har gitt økte inntekter og økt aktivitet i oljevirksomheten. Men først og fremst handler det om politisk styring. Vi har et rammeverk for den økonomiske politikken vi kan være stolte av. Statens pensjonsfond og handlingsregelen bidrar til at vi bruker av oljeinntektene på en måte som bærer over tid. Vi skiller mellom opptjening og bruk av oljeinntektene. Slik bygger vi opp reserver for kommende generasjoner og for å møte fremtidige tilbakeslag i økonomien. Renten brukes for å holde inflasjonen lav og stabil og for å jevne ut svingninger i produksjon og sysselsetting. Inntektspolitikken gir oss lavere arbeidsledighet fordi hensynet til konkurranseutsatte næringer blir satt i forgrunnen ved lønnsoppgjørene. En politikk for finansiell stabilitet skal gi oss solide banker som står oppreist også i dårlige tider. Ute er det økende interesse for den måten vi styrer økonomien på. Det er ikke rart. Vår modell har bidratt til gode resultater. Det må vi ta vare på. Både for i år og neste år venter vi at veksten i fastlandsøkonomien blir noe høyere enn anslått i revidert nasjonalbudsjett fra mai i år. Oppgangen understøttes av høy oljepris og lav rente. Sysselsettingen vokser fort. Siden 2005 er det skapt 340 000 nye arbeidsplasser i Norge. To av tre har kommet i privat sektor. Det er enorme verdier som på den måten er skapt i fellesskap. Bare det siste året har sysselsettingen økt med om lag 60 000 personer. At vi skaper flere arbeidsplasser, er det beste tegnet på at det går godt i økonomien vår. Samtidig har arbeidsledigheten gått ned. Den er klart lavere enn gjennomsnittet for de siste 25 årene. Lønnsveksten kan bli over 4 pst. i år. Det er klart høyere enn hos handelspartnerne våre. I løpet av de siste ti årene har reallønnen i Norge økt med nesten 30 pst. – eller mer enn 2,5 prosentpoeng hvert år. Lønnstakere i andre land kan bare drømme om en slik utvikling. Sammen med et lavt rentenivå bidrar dette til økt etterspørsel fra husholdningene, noe vi ser både i privat forbruk og i boligmarkedet. Høy oljepris har dessuten gitt betydelig oppgang i etterspørselen fra oljevirksomheten. En sterk kronekurs bidrar i noen grad til å dempe presset i økonomien. Mens det er husholdninger og bedrifter i skjermet sektor som først og fremst nyter godt av det lave rentenivået, er det konkurranseutsatte bedrifter som rammes av den sterke kronekursen. Et allerede høyt kostnadsnivå i Norge gjør konkurranseutsatte virksomheter sårbare for svakere internasjonal vekst, fall i eksportpriser og en sterkere krone. Over tid er det vekstevnen i Fastlands-Norge som har mest å si for om vi kan videreføre og bygge ut velferden. Våre bedrifters evne til å konkurrere på verdensmarkedet blir da avgjørende. Jeg reiser mye rundt i Norge, og en beskjed jeg ofte får, er følgende: Hold orden i norsk økonomi! Det møter jeg fra arbeidstakere og ledere i bedrifter rundt omkring. Det skal vi gjøre. Regjeringen holder orden i norsk økonomi. Handlingsregelen åpner for å bruke mer oljeinntekter i år der det går dårlig i økonomien. Samtidig bør bruken ligge under forventet fondsavkastning i år med høy aktivitet. Vi utnyttet den handlefriheten i 2009 til å dempe virkningen av finanskrisen på sysselsetting og arbeidsledighet. I 2011 og 2012 er igjen bruken av oljeinntekter lavere enn forventet realavkastning fra fondet. Nå utnytter vi kapasiteten i norsk økonomi. Da må ikke budsjettpolitikken bidra til pressproblemer. Det vil gjøre det enda vanskeligere for konkurranseutsatte næringer, og det vil øke risikoen for at vi senere får tilbakeslag. Økt pengebruk ville også føre til at lønnsveksten og stigningen i bolig- og eiendomspriser skjøt fart. Nå er det ikke tid for å tråkke på gasspedalen. Derfor legger regjeringen opp til et om lag nøytralt budsjett for 2013, dvs. at oljepengebruken vokser om lag i takt med verdiskapingen i fastlandsøkonomien. Budsjettforslaget er, som jeg sa, godt tilpasset situasjonen i norsk økonomi. Det ivaretar også langsiktige hensyn og støtter opp under generasjonskontrakten. Det bidrar til at vi står bedre rustet til å møte vanskelige tider. Selv om det er vanskelig å spå om framtiden, tror jeg at man med stor forvissning kan si at vanskelige tider vil komme fram i tid. I budsjettet for 2013 foreslår vi en bruk av oljeinntekter på 125 mrd. kr. Det er 26 mrd. kr under forventet fondsavkastning og utgjør 3,3 pst. av anslått kapital i Statens pensjonsfond utland. Statsbudsjettets utgifter øker reelt med 23 mrd. kr. Av dette utgjør veksten i utgiftene i folketrygden fra 2012 til 2013 over halvparten. Hver ellevte krone som nå brukes i offentlige budsjetter, kommer fra pensjonsfondet. Uten disse inntektene kunne vi ikke hatt dagens nivå på velferdsordningene. Oljepengebruken i statsbudsjettet er på et ansvarlig nivå – et nivå som kan opprettholdes over tid. Ved å nøye oss med over tid å bruke kun avkastningen av det vi har spart opp i pensjonsfondet, vil vi ikke bruke av selve formuen. Vi sparer formuen til dem som kommer etter oss. Det er en viktig del av vår forvaltning av oljeformuen. Mange land kunne sikkert ønske seg i Norges sted – med store overskudd i budsjettet og penger på bok. Det skal vi være stolte av, men samtidig ydmyke. De store oljeinntektene hjelper oss, men det er vår evne til å holde folk i arbeid som er viktigst. Historien om Norge er historien om alle de som bidrar – de som går på arbeid hver eneste dag og utfører viktige oppgaver for samfunnets beste. Det er summen av alt arbeid som har skapt det samfunnet vi har, og det er summen av arbeid i framtiden som skaper framtidens samfunn. Derfor er lav ledighet og høy sysselsetting så viktig. Det forutsetter et lønnsoppgjør der hensynet til konkurranseutsatte næringer kommer i fremste rekke. Regjeringen vil sette ned et ekspertutvalg for å se på erfaringene med lønnsdannelsen i Norge gjennom det siste tiåret samt se på utfordringene framover. I dette bildet er det også viktig å se på dem som står utenfor arbeidslivet. Vi må åpne grinden for dem som står utenfor. Her har vi et ansvar som politikere og myndigheter, men ansvar har også arbeidsgivere og arbeidstakere. Det dreier seg både om tiltak og om penger, men også om holdninger. Vi kan gjøre noe hver for oss. Vi får mer til om vi gjør det sammen. Sammen må vi også mobilisere denne reserven i arbeidsstyrken. Vi kommer til å trenge det i framtiden. I statsbudsjettet for 2013 foreslår regjeringen å videreføre et høyt nivå for tiltaksplasser. Vi foreslår flere tiltaksplasser for personer med nedsatt arbeidsevne innenfor rammen. Å satse på ungdom i arbeidsmarkedet er viktig – for den enkelte, men ikke minst for å utvikle den framtidige arbeidskraften. Derfor styrker vi oppfølgingen av ungdom som faller utenfor arbeid og utdanning. I tillegg innfører vi Jobbsjansen som retter seg mot innvandrere som står langt fra arbeidsmarkedet, og som ikke fanges opp av andre tiltak. Å ha en jobb å gå til skaper trygghet. Gode velferdsordninger sørger for at vi ikke står på bar bakke den dagen vi rammes av sykdom eller arbeidsledighet. Trygghet har også en annen dimensjon. 22. juli i fjor illustrerte hvor viktig sikkerhet og beredskap er. Samlet sett er det en historisk økning på samfunnssikkerhet og beredskap i dette budsjettet. Bevilgninger til trening og øvelser – og organisering, holdninger og beredskapskultur – må gå hånd i hånd. Dette var et av hovedpunktene til Gjørv-kommisjonen. Vi foreslår at virksomheter med ansvar for samfunnssikkerhet og beredskap blir styrket. Det gjelder Justis- og beredskapsdepartementet, politiet og Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap. Det er vedtatt å anskaffe nye redningshelikoptre innenfor en kostnadsramme på 16,8 mrd. kr. For at helikoptrene skal kunne tas i bruk som planlagt over perioden 2016–2020, må det inngås kontrakt i 2013. I budsjettforslaget er det satt av et betydelig beløp til delbetaling ved kontraktsinngåelse. Inkludert økte utgifter til vedlikehold av dagens redningshelikoptre og andre tiltak legger regjeringen opp til en milliardsatsing på økt samfunnssikkerhet og beredskap i 2013-budsjettet. Trygghet handler også om trygghet for egen helse – om å ha tilgang på et godt helse- og omsorgstilbud uavhengig av inntekt. Tilbudet skal være tilpasset behovene til den enkelte bruker. Vi vet at det blir flere eldre med behov for omsorg i årene framover. Det skal gis tilskudd til 12 000 sykehjems- og omsorgsplasser i perioden 2008–2015. Satsingen er i god rute. I budsjettet for 2013 blir det lagt til rette for 1 750 nye plasser. I tillegg øker vi tilbudet for dagaktivitet for personer med demens. Satsingen på brystrekonstruksjon videreføres. Vi tilfører sykehusene økte ressurser, slik at flere pasienter kan behandles. Fra 2005 til 2012 har antall somatiske pasientbehandlinger økt med 1,7 millioner. Budsjettforslaget innebærer at vi kan gjennomføre ytterligere 130 000 behandlinger i 2013. Aktivitetsveksten som foreslås i 2013-budsjettet, er den sterkeste siden staten tok over ansvaret for spesialisthelsetjenesten. Antall behandlinger går opp, køene går ned, og kvaliteten skal styrkes. Det viktigste for unger er å vokse opp i et godt og trygt hjem. Unger trenger også fellesskapets oppmerksomhet og omsorg. Noen unger trenger dette mer enn andre. Et barnehagetilbud av god kvalitet er god forebygging. Men det er dessverre ikke nok alltid. Barnevernet har derfor en viktig rolle. Vi prioriterer barnevernet, særlig på kommunalt nivå. Vi vil også styrke fylkesnemndene for barnevern og sosiale saker for å få raskere saksbehandling. En god oppvekst er det viktigste for barns videre ferd i livet. Investeringene i den unge enden av livet er avgjørende for at generasjonskontrakten skal oppfylles. Et nytt liv en reise på vinger av håp – av drømmer og muligheter. Slik vi fikk av de som alltid var der – for oss. Regjeringens satsing på barnehager er et viktig løft, både for barna og for deres foreldre. Vi har nådd målet om full barnehagedekning, og barnehager er fortsatt et prioritert område. Maksimalprisen for en barnehageplass videreføres nominelt uendret, slik at foreldrebetalingen reelt sett går ned. Vi gir også foreldrene større mulighet til å være hjemme med ungene ved at fedrekvoten og perioden for foreldrepenger utvides med to uker. En langsiktig og ansvarlig politikk handler ikke minst om å prioritere og investere i kunnskap. Gjennom kunnskap skal vi ta Norge videre. Barnehagesatsingen er en del av dette. Like viktig er skole og høyere utdanning. Utdanning gjør at du stiller sterkere i arbeidsmarkedet. Vi vet at lærerne er viktige for at vi skal kunne lykkes i skolen. Det er de som daglig møter elevene og viser elevene veien til lærdom. Regjeringen foreslår en forsøksordning over fire år med flere lærere på ungdomstrinnet på de skolene som skårer dårligere enn gjennomsnittet. Vi innfører også valgfag på niende trinn for å øke motivasjonen og læringen til elevene i ungdomsskolen. Vi vil styrke fag- og yrkesopplæringen. Regjeringen vil opprette 3 250 flere studieplasser i 2013. Dermed kan studieplasser opprettet i tidligere år videreføres med nye kull. Siden 2009 er det lagt til rette for over 22 000 flere plasser i høyere utdanning. Høye boligpriser har gjort det vanskelig for mange å komme inn i boligmarkedet. Regjeringen vil legge fram en egen proposisjon med forslag om å øke Husbankens låneramme fra 15 mrd. kr til 20 mrd. kr i 2012. Dette høye nivået vil vi videreføre i 2013. For å lette situasjonen for vanskeligstilte på boligmarkedet foreslår regjeringen å øke bevilgningen til etableringstilskudd og til tilskudd til utleieboliger. Vi foreslår også å legge til rette for bygging av 1 000 nye studentboliger. Kommunene våre står i første linje når det gjelder velferd og omsorg. Kommunene har fått et betydelig løft under denne regjeringen – fra 2005 til 2012 har kommunesektorens inntekter reelt økt med 61 mrd. kr. Det har gitt flere ansatte i barnehagene, flere på sykehjemmene og flere lærere i skolen. For neste år blir det lagt opp til en reell vekst i kommunesektorens samlede inntekter på 6,8 mrd. kr, og 5 mrd. kr er såkalte frie inntekter. Regjeringen vil legge til rette for økt verdiskaping og utvikling i hele landet. Da trenger vi en kraftig satsing på samferdsel. Nasjonal transportplan 2010–2019 har en samlet planramme som er 100 mrd. kr høyere enn den forrige planen. Siden 2005 er bevilgningene til Nasjonal transportplan økt med nesten 15 mrd. kr. For neste år foreslår vi en økning på 3,4 mrd. kr. Planrammene overoppfylles dermed med om lag 1,5 mrd. kr. Vi har høye ambisjoner på samferdselsfeltet, og vi oppfyller dem. Vi må tenke langsiktig og være innovative. Det er viktig for framtidens Norge. Det styrker vekst og verdiskaping. Gjennom forskning blir vi bedre rustet til å møte samfunnet som kommer i morgen. Regjeringens budsjettforslag innebærer en anslått samlet innsats til forskning på 27 mrd. kr. Dette er en økning på 1,4 mrd. kr. fra inneværende år. Norge er blant de OECD-landene med høyest offentlig finansiert forskning per innbygger. Forskningen styrkes med økte bevilgninger til isgående forskningsfartøy, internasjonale romprogram og EUs rammeprogram for forskning samt forskning på nanoteknologi, klima og samfunnssikkerhet. Forskningsbevilgningene er økt reelt med over 30 pst. siden 2005. I klimameldingen ble det varslet at regjeringen vil forsterke den nasjonale virkemiddelbruken. Den betydelige satsingen på klima- og miljøtiltak videreføres i 2013. Det foreslås et kapitalinnskudd i det nye klima- og energifondet. Økt CO2-avgift for oljenæringen, omlegging av bilavgifter, styrket kollektivtrafikk og jernbaneutbygging, tiltak mot avskoging i utviklingsland og sikring av naturmangfoldet er en del av prioriteringene. Norge oppfyller sin forpliktelse under Kyoto-avtalen for perioden 2008–2012 uten behov for statlige kvotekjøp. I tillegg kjøper vi kvoter for å overoppfylle våre forpliktelser. Bevilgningene til internasjonal bistand øker med 2,4 mrd. kr, slik at vi kan videreføre et nivå som tilsvarer 1 pst. av bruttonasjonalinntekten. De ulike delene av politikken må virke sammen i en helhet. Bevilgninger er viktig, men like viktig er deltakelse, opplevelser, engasjement, forebygging og egenansvar. Engasjement i idrettslag og i det lokale kulturlivet er med på å forme samfunnet vårt. Kulturen er en verdimessig samfunnsbygger. Derfor følger regjeringen opp sine løfter til kultur og frivillighet. Vi gjennomfører Kulturløftet med sikte på å nå målet om at 1 pst. av statsbudsjettets utgifter skal benyttes til kulturformål innen 2014. Gjennom Kulturløftet bidrar vi til at kunst og kultur blir tilgjengelig for stadig flere, både som deltakere og som publikum, i alle deler av landet. I tillegg vil vi starte med å trappe opp idrettens andel fra tippemidlene. Vi skal fortsatt sikre idretten gode vilkår. Kompensasjonen for merverdiavgift for frivillige organisasjoner øker med 321 mill. kr. Det innføres én uketime med kulturskoleaktiviteter i SFO på barnetrinnet fra høsten 2013. Mye er gjort de siste årene med å forenkle forvaltningens kommunikasjon med innbyggere og næringsliv. Elektronisk selvangivelse er et eksempel. Regjeringen har som mål at hovedregelen skal være digital kommunikasjon. I budsjettforslaget vårt øker vi bevilgningene til både igangsatte og nye tiltak for å digitalisere forvaltningen. Norge har et velfungerende skattesystem som bringer mer enn 1 200 mrd. kr til fellesskapet. Disse inntektene finansierer velferdsordningene våre. Et godt skattesystem er ingen selvfølge. I mange land er det ikke samsvar mellom skattesystemets evne til å skaffe inntekter og ambisjonene for offentlige utgifter. Verst ute er land som Hellas og Spania. Disse landene må forbedre sine skattesystemer for å komme ut av den vanskelige situasjonen de nå er i. Et godt skattesystem med bredt skattegrunnlag gjør det mulig å holde relativt lave skattesatser. Det fremmer vekstevnen i norsk økonomi. Omfordelingen gjennom skattesystemet bedres også når mer av de reelle inntektene kommer til beskatning. Regjeringen opprettholder skattenivået i 2013 på 2004-nivå i samsvar med skatteløftet. Skatteløftet bidrar til forutsigbare rammevilkår for næringslivet og husholdninger. Skattegrunnlagene skal ikke bare være brede – de skal også være korrekte og rettferdige. Vi tar nå et nytt steg for å redusere gebyrer ned mot kostnadsriktig nivå. Gebyrene for tinglysing i fast eiendom blir satt kraftig ned. Bilavgiftene reduseres med 400 mill. kr. Det er andre året på rad at bilavgiftene går ned. Dette skjer ved at omregistreringsavgiften foreslås satt ned med 40 pst. for typiske næringskjøretøy og med 12 pst. for øvrige kjøretøy. Videre blir det lagt stor vekt på miljø og mindre vekt på motoreffekt i engangsavgiften. Vrakpanten økes med 500 kr. Vedlikehold av skattesystemet betyr også å tette hull som fører til tap av skatteinntekter. Regjeringen foreslår endringer i næringsbeskatningen, som samlet vil øke statens inntekter med rundt 800 mill. kr. Blant annet foreslår vi at inntekt fra petroleumsutvinning i utlandet unntas fra skatteplikt. Oljeselskapene kan i dag føre kostnader ved sin utenlandsaktivitet til fradrag i grunnlaget for norsk landskatt. Samtidig vil Norge trolig ikke få skatteinntekter fra denne virksomheten. Ved fravær av skatteplikt vil også retten til å føre disse kostnadene til fradrag i Norge opphøre. Progresjonen i inntektsskatten videreføres. Innslagspunktene i toppskatten, pensjonsfradraget og de maksimale minstefradrag i lønn og pensjon økes i takt med forventet lønnsvekst. Bunnfradraget i formuesskatten økes betydelig mer, til 870 000 kr, finansiert ved at grunnlaget utvides noe. Andelen av skattyterne som betaler formuesskatt, blir om lag halvert fra 2005, til 16 pst. i 2013. Det er i dag ca. 500 000 færre som betaler formuesskatt, enn det var i 2005. Stortinget har vedtatt at folketrygdens uførepensjon skal legges om til ny uføretrygd fra 2015. De nye reglene forutsetter at den nye uføretrygden skattlegges som lønn. Regjeringen foreslår endringer i skatteloven og folketrygdloven for å følge opp dette. Kostnadene ved finansielle kriser er store og langvarige. Utviklingen i internasjonal økonomi de siste fire årene bekrefter dette. Det var også vår egen erfaring fra bankkrisen for ca. 20 år siden. Finansielle ubalanser bygges vanligvis opp over lang tid før de utløser en krise. For å redusere faren for finansielle ubalanser må regulering av finansmarkedene og tilsyn fremme soliditet, likviditet og god atferd. De siste årene har uroen vært særlig stor i europeiske finansmarkeder. Norske banker er mindre påvirket av uroen enn andre europeiske banker. De har ikke lånt mye til bedrifter og stater i utsatte euroland. Samtidig har aktiviteten i norsk økonomi holdt seg godt oppe. Bankene har fått litt bedre soliditet og er noe mer robust finansiert i løpet av de siste par årene. Utsiktene framover tyder på at bankene vil ha gode muligheter til å styrke soliditeten enda mer. Norske banker har imidlertid lånt mye i utlandet, og det gjør dem sårbare. Bankene skal være rustet for å møte uro. Førstelinjeforsvaret som skal sikre dette, er bankenes egen soliditet og likviditet. Den krisen vi nå ser i Europa, har sin bakgrunn i at en rekke land har levd over evne i flere år. De har brukt mer enn de har hatt i inntekter. De har havnet i en ond sirkel, med høye utgifter, lav tillit og dyre lån. Den eneste måten å komme seg ut av den sirkelen på er å få utgiftene ned og inntektene opp. Mange land i Europa har nå kuttet i viktige velferdstilbud. Svak økonomisk styring har skapt utrygghet for innbyggerne. Vi har sett demonstrasjoner i mange land. Den økonomiske utryggheten mange møter i Europa, har vi klart å unngå i Norge. Som jeg sa tidligere: Dette har ikke kommet av seg selv. Oljeinntektene har gitt oss store muligheter, men det handler også om ansvarlig økonomisk politikk. Vi har prioritert arbeid, verdiskaping og velferd. Det må vi gjøre også i årene framover. Da kan ikke alle gode formål tilgodeses. Da må vi føre en økonomisk politikk som unngår å slå bena under våre konkurranseutsatte bedrifter. Da må vi tenke langsiktig og holde orden i eget hus. Da må vi forberede oss på at også norsk økonomi vil kunne møte vanskelige tider. Jeg vil advare mot å tro at den gode utviklingen vi ser i norsk økonomi, er selvskreven også i årene framover. Norge har ikke fribillett til lav ledighet og stabil økonomi. Neste år vil ca. 700 000 personer over 67 år motta pensjon fra folketrygden. De store kullene etter 1945 vil bidra til en sterk vekst i den eldre delen av befolkningen i årene framover. 30 år fram i tid vil trolig nærmere 1 400 000 motta alderspensjon fra folketrygden. Dette vil endre samfunnet vårt. Andelen eldre i befolkingen vil øke raskt. Det er flere grunner til at det blir slik. Høye fødselstall for 67 år siden er én grunn. Bedre helse og medisinsk framgang har dessuten bidratt til økt levealder. Forventet levealder har økt med sju år siden folketrygden kom i 1967. Dette er et tydelig bevis på at Norge er et godt land å bo og leve i. De som har lagt grunnlaget for denne utviklingen, skal ha en god alderdom. Eldre mennesker bidrar til at samfunnet blir bedre – samhandlingen mellom generasjoner gjør oss rikere. Sammen har vi bygd Norge til det Norge vi ser i dag. Som mennesker har vi ulike behov gjennom livsløpet. Gjennom det sterke fellesskapet stiller generasjoner opp for hverandre. Denne generasjonskontrakten er ryggraden i velferden. Foreldrene til 1946-generasjonen hadde en drøm om at deres barn skulle vokse inn i en ny tid med større trygghet og flere muligheter. Også 1946-generasjonen har og hadde en drøm om et trygt liv for sine barn. Gjennom sitt arbeid og sin innsats på ulike samfunnsområder har de bidratt til det. Og nå skal deres barn sørge for pensjonene og en trygg alderdom. Slik bygger vi et samfunn av omsorg og livskvalitet. Slik bygger vi et bedre samfunn. Det er en lang livslinje fra 1946 til 2013. Men det hadde ikke vært mulig å bygge en moderne velferdsstat med penger alene. Den må ha en bærende politisk idé og bygge på grunnleggende moralske og etiske verdier. Den må bygge på både plikter og rettigheter. Store inntekter fra naturressursene gir oss en økonomisk handlefrihet folk i mange andre land ikke har. Men heller ikke slike inntekter kommer uten felles innsats i arbeid og bygging av kunnskap og framtidsrettet kompetanse. Det er ikke fullt ut mulig å verne seg mot tilbakeslag i internasjonal økonomi. Vi har, som jeg sa, heller ingen garanti for at den gode utviklingen i norsk økonomi bare vil fortsette. Derfor må vi ha gode forsvarsverk og ta Norge trygt videre, ikke bare gjennom budsjettet for 2013, men også over lengre tid. Vi må avstå fra å skyve regninger fram i tid for å fylle forventninger vi har skapt i dag. Vi skal spare til våre barn, ikke låne av dem. Vi skal bygge opp under og ikke forringe de muligheter de skal ha. Vi skal bygge opp under miljøet, samfunnet og økonomiens bærekraft over tid. Ingen generasjoner før oss i Norge – og knapt noe sted i verden – har fått slike muligheter som oss. Forvaltningen av mulighetene vil kreve mye av oss – av ansvar og av framsyn. Da må vi heller ikke tape grunnleggende menneskelige verdier som samhold og fellesskap av syne. Vi må hver eneste dag stå opp for de verdiene som gjør Norge til et av verdens beste land å bo i. De siste sju årene har vi gjennomført store og viktige løft for et bedre Norge. Dette har vi gjort uten å sette økonomien i fare. Vi har valgt å prioritere det viktigste. Denne jobben fortsetter vi med i vårt forslag til statsbudsjett for 2013. Det er et budsjett for arbeid, verdiskaping og velferd. Det er fortsatt mye som er ugjort, derfor skal vi ta Norge videre. Det skjer best gjennom det sterke fellesskapet – vi er de tusener som skal bygge landet.