Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-06-10:
Det har i de senere år vært bred enighet i Stortinget om de sikkerhets- og forsvarspolitiske rammer for Forsvarets virksomhet. Forsvaret har siden medio 2001 gjennomført en av de mest omfattende omlegginger i norsk offentlig sektors historie. Fremskrittspartiet ser det som nødvendig å styrke Forsvarets kapasiteter. Dette innebærer at de økonomiske rammer må reguleres i forhold til de oppgaver Forsvaret pålegges. Regjeringen derimot legger opp til en reduksjon i den tidligere vedtatte strukturen. Jeg tenker da i forhold til St.prp. nr. 45 for 2000-2001, jf. Innst. S. nr. 342 for 2000-2001, og St.prp. nr. 55 for 2001-2002, jf. Innst. S. nr. 232 for 2001-2002. Det Regjeringen nå gjør, og som får flertall i Stortinget i dag, vil etter Fremskrittspartiets mening få alvorlige og dyptgripende konsekvenser for Forsvaret. Vi går derfor inn for å styrke strukturen i forhold til Regjeringens forslag for perioden 2005-2008 til 124 milliarder 2004-kroner. Vi vil påpeke at en kraftig og langvarig nedbygging av Forsvaret vil få alvorlige konsekvenser for fleksibiliteten til Forsvaret. Det vil være svært vanskelig på kort tid å bygge opp et sterkt forsvar dersom man reduserer grunnstammen i så stor grad. Et behov for en betydelig styrking av Forsvaret kan bli nødvendig som følge av uventede endringer i den sikkerhetspolitiske hverdag. I denne sammenheng vil vi framheve at vårt naboskap med Russland må gi føringer for oppgaveprioriteringen til Forsvaret. Russland har ingen demokratisk tradisjon og vil måtte bevise sin demokratiske forankring over tid. Det har fortsatt ikke vært en situasjon hvor en sittende president har sittet ut en periode, stilt til valg på nytt og tapt til en annen kandidat, og hvor den tapende presidenten overfører presidentskapet videre til den nyvalgte presidenten. Først når det foreligger en tradisjon for en demokratisk maktoverføring gjennom frie valg, vil vi kunne se at den demokratiske tradisjonen har satt seg i den tidligere kommuniststaten. Fram til en slik befestning av demokratiet i Russland må vi ha en kritisk holdning til en eventuell endring av den nåværende politiske linje Russland fører. Dette må Regjeringen og Forsvaret ta innover seg. Vi ser store utfordringer i vårt nærområde, i nord med uavklarte fiskerisoner og stadige utfordringer i forbindelse med ressursleting og kartlegging i nordområdene. Sjøforsvaret har og vil stadig få viktige oppgaver med å sørge for norsk tilstedeværelse i disse områdene. Kystvakten utgjør her en sentral ressurs. Sjøforsvaret vil i tiden som kommer, få behov for flere midler til drift etter hvert som de nye fregattene fases inn. Det er viktig at man tar hensyn til dette i de kommende budsjetter. Luftforsvaret bidrar for sin del med suverenitetshevdelse ved overvåkingsflygning og tilstedeværelse med kampfly. Framtidens utfordringer vil kreve mer av Luftforsvaret. Nye oppdrag og nye tider krever en fornyelse av kampfly og transportfly. Etter Fremskrittspartiets oppfatning er det viktig at det nå virkelig tas et initiativ til anskaffelse av transportfly. Anskaffelse av nye kampfly og transportfly må etter Fremskrittspartiets mening finansieres utenom forsvarsbudsjettet. Den sterke bruken av Forsvaret som politisk virkemiddel medfører også at den norske befolkningens syn på Forsvaret endrer seg. Derfor er det en utfordring å beholde den folkelige tilknytningen til Forsvaret. Dette sikres best gjennom allmenn verneplikt og må ivaretas gjennom en spredt tilstedeværelse, fordelt utover landet. Et sterkt HV vil være med på å sikre en folkelig forankring for Forsvaret. HV er dessuten en viktig ressurs i kampen mot den nye trusselen, nemlig terror. For øvrig vil representanten Bredvold si mer om HV i sitt innlegg. Historisk sett har Europa vært preget av kriger og fiendskap. Gjennom EU- og NATO-utvidelse har stater som stod mot hverandre, fått felles sikkerhetspolitiske interesser. Demokratiet i medlemslandene får en dypere forankring gjennom tilknytning til EU og NATO, og dette er med på å styrke de nye demokratiene. I proposisjonen har reservebefalets rolle i det framtidige forsvar blitt omtalt under kap. 6.4.3. Når dette avsnittet ikke har fått spesiell omtale i innstillingen, henger det naturlig nok sammen med at komiteen, slik jeg ser det, støtter Heggheim-utvalgets anbefaling om framtidig anvendelse av reservebefalet i Forsvarets nye struktur. Det er hevet over tvil at reservebefalet også i framtiden vil ha en betydelig rolle som styrkebrønn for Forsvaret, for øvrig slik det hittil har vært. Det er grunn til å merke seg at reservebefalet har utgjort majoriteten av befalet ved de internasjonale engasjementer som det norske forsvaret har deltatt i i hele etterkrigstiden. Det legges videre til grunn, slik det framgår av proposisjonen, at det skal utarbeides tilpassede kontraktsordninger for reservebefal, så vel for nasjonal som internasjonal tjeneste. Dette personellet vil være en verdifull ressurs spesielt ved lavintensjonsaksjoner og tradisjonelle fredsbevarende oppdrag i FN-regi, idet de bringer med seg både militær og sivil kompetanse. Det er derfor viktig at departementet følger opp proposisjonens intensjoner om at det skal etableres og vedlegges rutiner for kompetanseregistrering og kompetanseutvikling på militær side. Vernepliktsverket vil således få en nøkkelrolle for å ivareta dette. Det er viktig å merke seg at hele totalforsvaret skal kunne trekke på bruk av reservebefalet og gjennom dette få en optimal utnyttelse av den enkeltes samlede sivile og militære kompetanse. Det er grunn til å merke seg at tilgjengelig reservebefal utgjør et antall på over 30 000, HV-befal inkludert. Dette er befalsutdannet personell i alle gradssjikt som ofte finnes i lederposisjoner i så vel offentlig som privat virksomhet. Derfor er dette en viktig ressurs for Forsvaret også i framtiden, og det forventes at departementet følger opp proposisjonen på dette punkt. Fremskrittspartiet er svært opptatt av at Forsvaret skal trekke til seg best mulig egnet befal. Den foreslåtte nye befalsordningen med avdelingsbefal vekker i så måte bekymring. I proposisjonen står det at man gjennom ordningen med avdelingsbefal vil nå store grupper som ikke er motivert for en lengre teoretisk utdanning, men likevel ønsker å jobbe i Forsvaret. Videre heter det at dette vil øke Forsvarets rekrutteringsflate og gi et atskillig bedre tilbud til denne gruppen ungdom. Slik vi ser disse utspillene, virker det som man i det framtidige forsvaret ikke har behov for godt utdannet, ressurssterkt befal. Dette er òg bekymringsfullt med tanke på den teknologiske utviklingens innvirkning på forsvarsmateriell, i tillegg til det stadig økende kravet om mestring av ulike typer avansert teknologi i forbindelse med alt fra kommunikasjon og kontrollfunksjoner til utføring av oppdrag på bakken, til sjøs og i luften. Det er vanskelig å se for seg at skoletrett ungdom er en stor ressurs for Forsvaret som kommende ledere og utøvende befal med ansvar for andres liv og helse. Komiteen har òg uttrykt at det må legges større vekt på opplæring av befal i forbindelse med sikkerhetsbestemmelser som UD 2-1, da det er viktig at befal har evne og ressurser til å absorbere, forstå og utøve disse inngående og svært teoretiske, men praktisk orienterte bestemmelsene, noe som etter vår oppfatning ikke passer for skolelei ungdom. Fremskrittspartiet går imot innføring av beordringsplikt for alt befal samt vervede og enkelte grupper sivilt tilsatte. Dagens lovgivning med lov om tjenestegjøring i fredsoperasjoner dekker de behov Forsvaret har for å stille norske avdelinger til internasjonale operasjoner. Tradisjonelt har Forsvaret basert seg på frivillighet i forbindelse med tjeneste i utlandet. Fremskrittspartiet mener beordring til tjenestegjøring i internasjonale operasjoner fortsatt må være frivillig for dem som har ansettelsesforhold fra tidligere som regulerer dette. Befal som har tjenestegjort internasjonalt, ser dette ofte som en naturlig del av sin karriereutvikling. Fram til nå har det ikke vært problemer av betydning knyttet til rekruttering av frivillig befal til internasjonale operasjoner. Slik tror vi det også vil være i framtiden, så lenge Forsvaret legger praktiske og økonomiske forhold til rette for en videre frivillig rekruttering til utenlandstjeneste. Fremskrittspartiet ser den eventuelle utfordringen ved å måtte beordre ufrivillige til utenlandsoppdrag, som et forbigående fenomen, da alt yrkestilsatt befal etter 1999 automatisk er beordringspliktige. Dette gjelder òg alle som tjenestegjør i f.eks. Telemarkbataljonen og andre utviklingsenheter. Fremskrittspartiet er bekymret over de tilbakemeldinger som framkom i en undersøkelse utført av Befalets Fellesorganisasjon, BFO, i mars 2004, som viser at kun 27 pst. av offiserene tror at Forsvaret som organisasjon er i stand til å ivareta offiserenes behov for støtte og helsemessig oppfølging etter deltakelse i internasjonale operasjoner. Videre er det kun 17 pst. som tror at Forsvarets ledelse kan ta de nødvendige hensyn til de sosiale behov offiserene og deres familier har, dersom de skulle få anledning til å beordre offiserer til internasjonale operasjoner. Vi mener det er grunn til å legge vekt på funnene i BFOs undersøkelse, og forventer at Forsvaret iverksetter tiltak som fanger opp de nevnte forhold. I tillegg: Som Vestfold-representant er jeg veldig fornøyd med at hele komiteen nå ønsker å opprettholde både Mågerø og marinemusikken i Horten. Jeg framsetter de forslag som er inntatt i innstillingen fra Fremskrittspartiet, fra Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet, og fra Fremskrittspartiet og Senterpartiet. Det er en feil i innstillingen. Forslag nr. 17 er et forslag fra Fremskrittspartiet og Senterpartiet, og ikke slik det er satt opp, fra SV og Senterpartiet.