Trine Skei Grande (Venstre), 2010-03-09:
For det første vil jeg gjenta det som SVs representant sa her i dag, at kanskje en av de viktigste tingene vi vedtar i dag, kommer som en følge av Venstres Dokument nr. 8-forslag om at vi nå endelig slår fast at vold mot barn er uakseptabelt og straffbart. Det syns jeg er en viktig milepæl fra Stortingets side, og jeg syns det er noe man skal markere. At det heller ikke skal skje i oppdragelsesformål – som faktisk har vært lov til fram til nå – syns jeg det er viktig å slå fast. Så vil jeg bruke litt tid på de forslagene som Venstre har lagt fram. Når saker av den typen vi her snakker om, kommer til retten, har vi i dag hatt en norm som har lagt opp til at noen skal vinne. Når man går inn i rettssaken, er det noen som må vinne og noen som må tape. Og oftest når man legger normen om at det skal være en vinner og en taper, til grunn, er det barnet som blir den eneste taper. Når man ikke blir enige om omsorgsfordelinga, er det oftest fordi begge foreldrene ønsker å yte omsorg. Derfor mener vi at loven ikke skal legge til grunn at man skal ende med en vinner og en taper, men at loven skal legge til grunn at begge foreldrene bør ha et samvær. I utvalget er det faktisk diskutert en samværsplikt. Det er ikke foreslått, og Venstre foreslår det heller ikke i dag, men vi syns det er en interessant tilnærming at foreldre faktisk ikke bare skal ha en rett til å være med sine barn, men at de også skal ha en plikt til å være med sine barn. Det å være til stede både som mor og som far i et barns liv er en såpass viktig rett for barnets skyld at det faktisk burde vært en plikt for foreldrene. Derfor la vi fram det forslaget her i dag. Det lå ikke i komiteen, så vi er glad hvis Fremskrittspartiet støtter det. Det gjelder både forslag nr. 5 og forslag nr. 6, der vi mener at den delte omsorgen bør ligge i bunnen for rettens mulighet til å vurdere det. Forslag nr. 4 går på varslingsplikten, som vi syns det er veldig positivt at Regjeringa har innført. Det vil også kunne senke konfliktnivået. Men vi ønsker en litt lengre varslingstid, av to grunner: For det første ligger det en mekling i varslingsplikten. Mange som ønsker å gå til mekling, vet at det tar lang tid. Det tar lang tid i det hele tatt å få time til mekling. Derfor mener vi det bør være en lengre tidsvarsling. Det andre er at det kan hende at den andre parten har lyst til å flytte med. Hvis f.eks. pappa og barn finner ut at de skal flytte, må det være mulig for mamma å flytte etter. Vanlig oppsigelsestid i Norge i dag er tre måneder, eller tolv uker. Derfor mener vi at dette ville vært en logisk varslingstid for å gi mulighet for den andre part å flytte med, hvis man ønsker å flytte med barn og sin ekspartner. Så til de andre forslagene som foreligger. Venstre støtter ikke Kristelig Folkepartis forslag og heller ikke forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, da vi finner at det er ivaretatt på andre måter. Men vi støtter med stor iver forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet. Dette har også Venstre tatt opp en rekke ganger. Så vil jeg få lov til å filosofere litt over diskusjonen som var i utvalget når det gjelder samværssabotasje, for da diskuterte man å hente barn med tvang. Jeg syns det egentlig er ganske interessant at vi i forbindelse med en barnelov kan diskutere det å hente barn med tvang – bruke tvang overfor barn som jo vitterlig ikke har gjort noe galt, for her er det foreldre som gjør noe galt – mens vi må ha hjemmel i straffeloven for å bruke tvang overfor voksne. Jeg mener at vi kunne hatt hjemmel for bruk av tvang overfor voksne også i barneloven, for samværssabotasje er ondskap overfor barn, og det gjør det vanskelig å kunne utøve begge foreldrenes rolle. Derfor mener vi at man ikke skal bruke tvang overfor barn når barn ikke har gjort noe galt, men vi mener det skal være en åpning for å bruke tvang overfor voksne. Det betyr ikke at man arresterer noen, men det betyr f.eks. at man kan holde noen tilbake på jobb fordi det den dagen er noen andre som skal hente i barnehagen. En sånn hjemmel mener jeg bør finnes i norsk lovgivning, for den urettferdigheten som opptrer i veldig mange familier i dag, er veldig stor.