Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2002-12-19:
Den 2. februar 1990 ble Næringslovutvalget oppnevnt ved kongelig resolusjon. Den 27. juni 1996 avgav de sin innstilling til Nærings- og energidepartementet. Resultatet ble NOU 1996:10 Effektiv matsikkerhet Én lov – ett departement – ett statlig tilsyn. Det er interessant lesning, og vi kan i dag konstatere at ikke alt ble som utvalget foreslo – en del har endret seg, men mye har blitt slik de foreslo. Men én ting er vi vel alle enige om: Dette er en viktig omorganisering, og det er en riktig omorganisering. Et effektivt og oversiktlig mattilsyn og en matlov er hovedsak for oss alle. Så er det slik at vi ikke er enige om alt, og jeg vil begrunne hvorfor Arbeiderpartiet ikke kunne støtte alle de forslag som Regjeringen har lagt fram i St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 8 om matforvaltningen og Tillegg nr. 11, som gjelder Fiskeridirektoratet. I forbindelse med revidert nasjonalbudsjett våren 2002 ble det også behandlet forslag angående det nye mattilsynet. Da hadde vi den store debatten om vi skulle ha ett eller to tilsyn. Det hadde vært arbeidet med saken både i Stoltenberg-regjeringen og i Bondevik II-regjeringen. Begge regjeringer hadde konkludert med to tilsyn, ett for sjømat og ett for landmat. Da saken kom til Stortinget, ble vi utsatt for intens lobbyvirksomhet, og flertallet i Stortinget snudde, deriblant regjeringspartiene. Det ble vedtatt at vi skulle ha ett tilsyn. Dette skjedde i juni 2002. Allerede i løpet av sommeren hadde Regjeringen ved Landbruksdepartementet saken klar, og 16. august 2002 ble kongelig resolusjon lagt fram, hvor man både vedtok regioninndelingen og senere, som en følge av dette, lokalisering av regionkontorene. Dette skjedde altså bare to måneder etter vedtak om ett tilsyn i Stortinget. I mellomtiden hadde man også vedtatt at drikkevannsforvaltningen skulle inn i det nye mattilsynet, i tillegg til tilsynet med sjømat. Enten var Regjeringen godt forberedt på at det kunne bli et vedtak om et tilsyn, eller så har den jobbet med rekordfart. På skolen hadde jeg en lærer som alltid sa «hastverk er lastverk». Jeg tror at dette er tilfellet i deler av arbeidet med det nye mattilsynet. I forbindelse med høringene komiteen har hatt, og på andre møter, har det kommet fram kritikk av saksbehandlingen og manglende involvering av berørte parter. Så over til de enkelte forslagene som vi har i innstillingen. Fra Arbeiderpartiets side er vi enige i alt som står om sentralleddet, og i hovedsak om regionalleddet. Men når vi kommer til lokalleddet, er vi mer skeptiske. Dette er den operative delen av tilsynet, den delen som bøndene, oppdretterne, fiskerne, næringsmiddelprodusentene, butikkene, restaurantene og publikum skal møte. Det er de som skal være det nye mattilsynets ansikt utad. I tillegg skal det nye mattilsynet ikke bare ha tilsyn med maten, men det skal også ha tilsyn med dyrehelsen og dyrene våre i dette landet. Dyrehelse er langt mer enn tilsyn med mat. Det er også tilsyn med levende dyr, både de som skal bli mat, og sports- og kjæledyr, for å nevne noen av de dyrene de skal ha ansvaret for. Vi stiller derfor spørsmålet – og svarer selv: Vi mener det er foreslått for få lokalkontorer. I proposisjonen på side 13 står Regjeringens strategier for arbeidet med det nye mattilsynet. Det sies bl.a. at det skal være «en forvaltning og et tilsyn som bygger på prinsippet om at det er næringsutøverne selv som i første rekke har ansvaret for å sikre at forbrukerne får trygg mat. Dette innebærer at det skal legges stor vekt på internkontrollprinsippet i tilsynets tilnærming. Tradisjonelle tilsynsmetoder, som kontrollinspeksjoner og uttak av kontrollprøver, må imidlertid også i framtiden være en del av tilsynets oppgaver». Vi setter et stort spørsmålstegn ved prinsippet om internkontroll etter de siste ukers hendelser både i varehandelen og i restaurantbransjen. Dette er bransjer hvor konkurransen er knivskarp og lønnsomheten til tider er liten. Det ser ut til at det er fristende å spare penger ved å drive med litt lureri. Vi tror at en i framtiden også må belage seg på å ha et effektivt apparat for kontrollinspeksjoner. Vi mener at det er grunnlag for å utvide antall kontorer som følge av at sjømat nå blir en del av det nye mattilsynet. Som jeg har sagt tidligere i mitt innlegg, mener vi at arbeidet med organisasjonsoppbyggingen etter behandlingen av revidert nasjonalbudsjett i vår har gått så fort at det umulig kan ha vært gjort en god nok vurdering av behovet etter sammenslåingen. Komiteen har i innstillingen understreket viktigheten av de lokale kontorene og at det i proposisjonen er lagt fram mange faglig gode begrunnelser for lokalisering av kontorene. Disse støtter vi. I tillegg er vi opptatt av at de allerede etablerte interkommunale miljøene bør ivaretas der det passer inn. Flere steder er allerede noen av miljøene samlokalisert, og vi ser ingen grunn til at disse skulle oppløses eller flyttes der de fungerer. Dette har vi underveis i arbeidet med proposisjonen fått flere signaler om fra miljøene, og komiteen er enstemmig i dette. Så til det spørsmålet som har fått størst medieoppmerksomhet – dessverre – som også saksordføreren merkelig nok brukte mye tid på. Det gjelder lokalisering av regionkontorene. Arbeiderpartiet har denne gangen valgt å gjøre noe vi vanligvis aldri gjør, og som det naturlig nok også har vært diskusjon om innad hos oss, og det er å blande oss opp i det som er Regjeringens oppgave, nemlig lokalisering av kontorer på etats- og tilsynsnivå. Vi mener imidlertid at det i denne saken var grunnlag for å blande seg inn i lokaliseringen av det ene kontoret, nemlig det for Troms og Finnmark. Det er et meget godt kontor i Harstad, og det ville vært fullt i stand til å utføre de fleste oppgaver som et regionkontor skal utføre. I tillegg har Harstad mistet mange statlige arbeidsplasser de siste årene, og vi mener det ikke er nødvendig at de mister flere nå. Derfor velger vi denne gangen å blande oss opp i den ene lokaliseringen, og vi foreslår at regionkontoret for Troms og Finnmark legges til Harstad. Siden vi har valgt å behandle også Tillegg nr. 11 i denne debatten, nemlig omstillingen i Fiskeridirektoratet, vil jeg kort si noen ord om dette. Omorganiseringen og ny struktur i Fiskeridirektoratet er en konsekvens av at sjømat nå skal inn i det nye mattilsynet, noe som ble vedtatt i juni i år. Ved slike omorganiseringer er det en del spilleregler som skal følges, bl.a. bør en foreta en konsekvensutredning av en slik omorganisering. I tillegg har de ansatte krav på skikkelig kommunikasjon og informasjon under slike omorganiseringer. Vi mener også at det er merkelig å legge ned Fiskeridirektoratets kontor i det fylket som er mest avhengig av fiskeri, nemlig Finnmark. Vi vet at fiskeriene står overfor store utfordringer i årene som kommer, bl.a. i forbindelse med behov for omlegging og utvikling. Fiskeriforvaltningen bør være til stede, ha nærhet til brukerne og ikke minst aktivt medvirke til å fremme nasjonale målsettinger for fiskerinæringen. Vi har derfor valgt ikke å støtte de foreslåtte endringer i Fiskeridirektoratets organisasjon og vil foreslå å opprettholde kontorene i Trondheim og Vadsø. Jeg tar med dette opp de forslag Arbeiderpartiet enten står alene om eller har sammen med andre.