Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2008-11-19:
Eg vil fyrst nytte høvet til å klare opp ei omgrepsforvirring omkring omfanget av toginnstillingar i Aftenposten sitt oppslag den 22. oktober, som eg svara på i spontantspørjetimen same dagen. Ein må i denne samanhengen skilje mellom planlagde og ikkje-planlagde innstillingar på heile eller delar av ei togstrekning. Jernbaneverket legg berre inn dei ikkje-planlagde innstillingane i sine regularitetsoversikter. Dette har samanheng med at i samband med dei planlagde innstillingane vert dei reisande informerte på førehand, og det vert sett opp annan transport. Det er Jernbaneverket som er tillagt ansvaret for å utarbeide løpande avviksstatistikk i togtrafikken på det norske jernbanenettet. Frå Jernbaneverket har eg fått opplyst at det til og med oktober i år var totalt 5 769 ikkje-planlagde toginnstillingar. Dette er ein auke på 775 tog, eller 15,5 pst., samanlikna med same tidsrom i 2007. Som representanten Sortevik rett peikar på, hadde eg nyleg møte med leiinga i Jernbaneverket og NSB om forseinkingar og innstillingar i togtrafikken og om kva som kan gjerast for å snu den negative utviklinga. Det er likevel ikkje slik som representanten Sortevik indikerer, at det er snakk om krise- eller oppvaskmøte kvar gong eg snakkar med Jernbaneverket og NSB om denne saka. Som ansvarleg for sektoren er det særs viktig for meg å vere oppdatert om desse utfordringane og om kva slags tiltak som kan setjast i verk for å betre denne situasjonen. Samstundes er eg oppteken av å forsikre meg om at det er stor grad av semje om verkemiddelbruken mellom infrastrukturforvaltaren og den desidert største togoperatøren, og at samarbeidet mellom dei fungerer godt. Det grunnleggjande kjenneteiknet for eit godt togtilbod er at toga som er annonserte i ruteplanen, kjem og går når dei skal. Å betre den negative utviklinga me har sett i den seinare tida, er avgjerande for at folk framleis vil reise med toget, og dessutan at toget kan trekkje til seg fleire passasjerar i åra framover. Difor er eg oppteken av å bruke dei ulike verkemidla eg rår over i jernbanesektoren. Den nedslitne skjenegangen, som tidlegare regjeringar òg må ta ansvaret for, har i stor grad vore årsaka til auken i toginnstillingar og forseinkingar i togtrafikken. Det viktigaste eg kan gjere i denne samanhengen, er å føreslå å auke løyvingane til vedlikehald og fornying av jernbanenettet, slik denne regjeringa har gjort, og å følgje opp at løyvingane vert brukte målretta. Denne regjeringa brukar meir pengar på jernbanen enn tidlegare regjeringar har gjort. Dette vil me òg følgje opp når me snart skal leggje fram ein ny nasjonal transportplan for perioden 2010–2019. Dei arbeida me har sett i gang for å utbetre Oslotunnelen og strekninga mellom Oslo S og Skøyen, kan føre til forseinkingar i togtrafikken då ein del av arbeida skjer samstundes med at det går tog på linja. Det er difor eg seier at dei togreisande må akseptere at det kan verte noko verre før det vert mykje betre. Til Oslotunnelen er det løyvd 100 mill. kr berre i 2008, og i Regjeringa sitt budsjettforslag for 2009 ligg det ytterlegare 220 mill. kr til betring av dette særs viktige området for norsk jernbane. Eg vil òg peike på at det i tillegg til dei strakstiltaka som no vert gjennomførte i Oslotunnelen, og den store jernbaneutbygginga som held fram i Vestkorridoren, vil verte gjennomført utbetringar for ca. 90 mill. kr til ekstraordinær fornying på Bergensbanen og Dovrebanen neste år for å redusere talet på saktekøyringar på desse to strekningane. Samstundes er det viktig at trafikkoperatørane òg gjer sitt yttarste for å redusere årsakene til togforseinkingar og innstillingar i sjølve togdrifta.