Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-11-03:
Bakgrunnen for interpellasjonen tror jeg vi alle kan kjenne oss igjen i. Fra i sommer og fram til de siste par uker har det vært flere alvorlige hendelser som politiet selv mener kan betegnes som hatrelatert kriminalitet. Det er bl.a. drapet på en norsksomalier på Heimdal i Sør-Trøndelag. Vi hadde det alvorlige skyteangrepet på Hvalstad asylmottak. Vi hadde – og jeg må si det selvsagt gjør størst inntrykk når det også skjer i ens eget nærmiljø – et meget stygt overfall på en bensinstasjon her i Oslo, tilsynelatende helt umotivert og med alvorlige helsemessige konsekvenser for en kurder som ble rammet av denne volden. Og sist: Det var ikke akkurat direkte vold, men klare trusler da et asylmottak – eller et transittmottak, som det skal bli – på Dønski i Bærum ble tilgriset med bl.a. skriblerier som «Hold Norge rent!», «De neste skuddene vil falle her». Det er mange måter å bekjempe rasisme på, og vi har alle våre oppgaver, på ulike arenaer. Når det gjelder holdninger, er det noe som berører oss alle. Så er det noe myndighetene særskilt har ansvar for. Og så er det selvfølgelig det rent strafferettslige, med straffeforfølgelse der det har skjedd konkrete lovbrudd. Mitt engasjement i dette er selvfølgelig knyttet til alle de tre nevnte områdene. Men nå er det justisministeren som skal svare, og da er det selvfølgelig noen punkter knyttet til det arbeidet departementet gjør, som jeg har lyst til å utfordre justisministeren på. For det første gjelder det hvordan vi registrerer den type vold vi her snakker om. Fra flere av organisasjonene som arbeider mot rasisme, etterlyses det en bedre offentlig registrering av rasistisk motivert vold, bl.a. opplæring i hvordan det skal registreres, og hva man skal se etter, for å få en bedre samlet registrering. Jeg er klar over at det har begynt å skje. Jeg imøteser justisministerens vurdering av hvordan dette arbeidet har virket til nå, og hva man eventuelt kan gjøre for å forbedre det. For det er jo slik at skal man lære, må man ha noe å lære ut fra. Da er en god registrering første bud. For det andre gjelder det hvordan man skal bruke det forskningsmessige til å forbedre de metodene man arbeider etter, for å sørge for at vi får så lite som mulig av rasistisk motivert vold. Her har også flere av de antirasistiske organisasjonene kommet med viktige innspill. Jeg har lyst til å henlede oppmerksomheten på et område som nå kanskje tegner til å bli det neste området for den type rasismemotiverte handlinger vi har sett, nemlig ulike nettsamfunn m.m. Politiets sikkerhetstjeneste vurderer det slik at vi her har en klar trend, hvor mye mer rasisme får sin utfoldelse i nettsamfunn, som igjen kan føre til tragiske handlinger. Det er her bare å minne om det vi har sett de siste dager i USA, hvor man har gått til pågripelse av to personer som hadde til hensikt nettopp å foreta handlinger som til syvende og sist var rettet mot den ene av presidentkandidatene, men som før det hadde tenkt å ta for seg en skole der det var svært mange svarte barn. Det er en utfordring å snakke om dette uten å gå inn på regulering, fordi det er vanskelig å se for seg. Hvordan politiet som sådant skal komme i inngrep med dette, vil jeg anta er – som også Politiets sikkerhetstjeneste gir uttrykk for – en betydelig utfordring. Når det gjelder handlinger som vi alle kan være med på, har jeg også lyst til å trekke fram noe som er positivt. SOS Rasisme, som jo jobber i marken, jobber ute i lokalsamfunnene for å motvirke det vi her ser, er i positiv medvind. Over 80 nye lokallag er nå etablert over hele landet, slik at det nå er rundt 250 aktive lokallag ved utgangen av det året vi her snakker om. Det betyr også at flere tusen ungdommer under 25 år er medlemmer av en slik organisasjon. I min interpellasjon har jeg også nevnt spesialgrupper innenfor politiet, og her snakker vi også av erfaring. I Oslo var det slik at på 1980- og 1990-tallet hadde man egne grupper. Vi hadde et ganske sterkt ekstremt miljø i deler av Oslo by som ble fulgt opp av politiet, både ved direkte inngripen og også med sterkt forebyggende innsats, i samarbeid med frivillige organisasjoner og med kommunen. Det førte til syvende og sist til at det miljøet vi her snakker om, tørket inn og forsvant. Det viser at det er mulig å sette inn støtet og få resultater. På den positive siden må vi vel også kunne si at generelt er innslaget av høyreekstreme i dette landet svært moderat. Man har på mange måter lyktes i å føre en politikk som har forebygget framveksten av det man har sett i et helt annet omfang i andre land. Det har også ført til at det er betydelig færre konfrontasjoner mellom ulike ungdomsgrupper, f.eks., i dette landet enn det er i mange vi ellers kunne sammenlignet oss med. Men det viser også at en årvåkenhet ikke kommer av seg selv; den må ha et utspring i en aktiv politisk vilje både sentralt og lokalt. Jeg imøteser justisministerens vurderinger og holdninger til hvordan vi nå kan hindre at de stygge episodene vi har sett, blir begynnelsen på noe mye mer og mer systematisk rasistisk motiverte voldshandlinger i vårt samfunn.