Susanne Bratli (Arbeiderpartiet), 2010-06-10:
Stortinget har allerede gitt sin tilslutning til å innlemme Europaparlaments- og rådsforordning(EF) nr. 1370/2007 av 23. oktober 2007 om offentlig persontransport med jernbane og på vei, kollektivtransportforordningen, og om å oppheve rådsforordning(EØF) nr. 1191/69 og 1107/70 i EØS-avtalen i sin behandling av St.prp. nr. 82 for 2007–2008 og Innst. S. nr. 32 for 2008–2009. Den saken vi behandler i dag, handler om å legge til rette for gjennomføring av kollektivtransportforordningen og er en nasjonal tilpasning til forordningen gjennom endringer i yrkestransportloven og i jernbaneloven. (EF) (EØF) Hovedregelen etter forordningen er at kontrakt om offentlig tjenesteyting skal tildeles etter konkurranseutsetting, men at det i noen tilfeller kan tildeles kontrakt direkte uten konkurranse på forhånd. Komiteens flertall, Arbeiderpartiet, Høyre, Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti, er opptatt av tryggheten for arbeidstakerne. Vi er fornøyd med at det gis en tydelig mulighet i forordningen til å videreføre kravene i arbeidsmiljøloven om arbeidstakeres rettigheter ved virksomhetsoverdragelse, og støtter regjeringens fastholdelse av disse kravene. Vi har lagt merke til – og lagt vekt på – arbeidstakerorganisasjonenes engasjement i dette spørsmålet. Vi er opptatt av å sikre størst mulig handlefrihet innenfor forordningen og på den måten styrke det lokale selvstyret. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Kristelig Folkeparti viser til at hovedregelen i forordningen er en kontraktslengde på ti år, med åpning for å kunne forlenge kontraktene opptil 15 år i spesielle tilfeller. Vi mener det kan finnes tilfeller hvor utvidet kontraktstid kan vise seg formålstjenlig, og foreslår derfor en annen ordlyd enn regjeringen i § 27 andre ledd som sikrer dette handlingsrommet. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet er fornøyd med at forordningen ikke vil gjelde for kommersielle ekspressbusser, og at jernbanetransport ikke er omfattet av krav til konkurranse. Vi mener det er viktig at langdistansebusstilbud utvikles og kan bli et reelt transportalternativ på enda flere strekninger. Det er en oppfatning som er grundig omtalt i innstillingen til Nasjonal transportplan for 2010–2019. I den innstillingen ble det pekt på den utfordringen som kan oppstå for fylkeskryssende bussruter/ekspressbuss når kollektivtransporten i et av fylkene konkurranseutsettes eller omorganiseres på annen måte. Mange ekspressbussruter har lokalrutefunksjon på oppdrag fra fylkeskommunen på delstrekninger, og mange tilførselsruter/korresponderende ruter kjøres på avtale med fylkeskommunene. Vi ser at denne problemstillingen aktualiseres i forbindelse med det nye regelverket, og legger til grunn at Samferdselsdepartementet følger nøye med i situasjonen og fører en god dialog med fylkeskommunene for bl.a. å sikre nasjonale målsettinger om å styrke ekspressbusstilbudet. Regjeringspartiene viser til at forordningen åpner for å fastsette maksimaltakster for samtlige passasjerer eller bestemte passasjerkategorier. Adgang til å fastsette maksimaltakster for f.eks. studenter, barn og pensjonister kan sikre like rabatter uavhengig av transportmiddel og uavhengig av om tilbudet er en del av et offentlig kjøpt transporttilbud. Vi mener dette kan være et viktig virkemiddel for å bidra til utvikling av spesielt ekspressbusstilbudet, fordi lavere priser vil gi flere passasjerer. Vi ber derfor regjeringen vurdere maksimaltakster som virkemiddel for å utvikle attraktiv kollektivtransport. Dagens praksis når det gjelder konkurranseutsetting, er ulik i fylkeskommunene. Selv kjenner jeg godt til vurderinger og erfaringer fra en fylkeskommune hvor man har valgt ikke å konkurranseutsette kollektivtransporten. Der har man gode erfaringer med å inngå langsiktige avtaler etter forhandlinger med selskapene. Dette er også en av de første fylkeskommunene i landet som har fått på plass sitteplasser og setebelter til skoleelevene. Det viser at det finnes muligheter også innenfor andre kontraktsformer. Vi er derfor glade for at reglene om konkurranseutsetting skal gjennomføres gradvis i en overgangsperiode på ti år.