Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2006-03-30:
Jobben som har blitt gjort fra Stortinget vedrørende finnmarksloven, burde hatt som mål å fremme likhetsprinsippet når det gjelder innbyggerne i hele Finnmark fylke. Fremskrittspartiet er ikke tilfreds med finnmarksloven, som virker diskriminerende mellom innbyggerne i Finnmark fylke. Presiseringen i finnmarksloven av at samer ikke skal likebehandles med den øvrige befolkningen i Finnmark, er en katastrofe for hele Finnmark og vil skape stor splittelse. Loven er etter Fremskrittspartiets mening et makkverk. Hovedmålet med loven er å sikre Sametingets eksistens, og den legger ikke opp til et likhetsprinsipp når det gjelder innbyggerne i fylket. Loven innebærer også at det settes inn særlige tiltak overfor samene. Det er urimelig, og det er grunnleggende i strid med norsk kultur. Det er også en krise at ved motstrid mellom ILO-konvensjonen og norsk lov går ILO-konvensjonen foran norsk lov. Samisk kultur har de siste årene tilkjempet seg en status som på ingen måte står i forhold til grunnlaget den har i befolkningen. Det åpner for forskjellsbehandling mellom samer og etniske nordmenn. Nå går Regjeringen videre og vil gi Troms fylke et offisielt samisk navn uten at det har forankring i befolkningen. Selv er flertallet av samene ikke i stand til å lese og skrive samisk. På bakgrunn av det innsamlede tallgrunnlaget konkluderer Fremskrittspartiet med at svært få av innbyggerne i Troms bruker samisk. Troms har sannsynligvis færre innbyggere som behersker samisk språk, enn det flere østlandsfylker har. Fremskrittspartiet stiller seg undrende til at Regjeringen arbeider for å gi samisk språk en kunstig likestilling med, status på linje med, norsk i et fylke der den samiske språkandelen er forsvinnende liten. Det har lite å gjøre med befolkningssammensetningen i Troms og er kun egnet til å skape utgifter, forvirring og konflikter. Jeg vil poengtere at likebehandlingsprinsippet er et prinsipp som står sterkt i Norge, og at det på den bakgrunn ikke er aktuelt å gi noen grupper, uansett opphav, særordninger andre ikke har. Jeg vil også påpeke at likebehandlingsprinsippet gjør at enhver form for positiv eller negativ diskriminering på grunnlag av religion, kjønn, legning, etnisk eller politisk tilhørighet er uakseptabelt. Jeg viser til ILO-konvensjon nr. 169 om urbefolkninger og stammefolk i selvstendige stater, som Norge, som det første land i verden, har ratifisert, og som kun er ratifisert av 17 land pr. 10. februar 2006. I Europa er det Norge, Nederland og Danmark som har sluttet seg til konvensjonen. Hvorfor kom ikke Finland og Sverige etter – hvis samene defineres som en urbefolkning bare få kilometer over grensen? Hvorfor er det kun Norge som har gjort det? Jeg tviler på om samene i Norge faller innunder denne definisjonen. Hvor er kvenene og andre minoriteter – og hvor er skogfinnene? Vi mener at Norge bør trekke seg fra konvensjonen ved første anledning. Jeg vil minne om grunnlaget for Sametinget. Samerettsutvalget ble oppnevnt ved Kronprinsregentens resolusjon 10. oktober 1980, som et ledd i arbeidet for å skape forsoning etter konflikten om Altavassdraget. Prosessen som senere har gitt samene en rekke særrettigheter, ble med andre ord satt i gang for å skape innenriks ro i Norge – ikke nødvendigvis for å styrke urbefolkningens rettigheter eller leve opp til internasjonale konvensjoner. Jeg beklager sterkt den urett som ble gjort overfor samene i tidligere århundrer, men jeg advarer samtidig mot at man i ettertid skal kompensere for slike forhold ved å gi samene særrettigheter. Kan et samisk navn på Troms brukes til å legitimere krav om særrettigheter til naturressurser, og kan en slå fast at enhver særrettighet som innrømmes samene, samtidig reduserer rettighetene til etniske nordmenn som har bodd i området like lenge?