Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-01-10:
Denne saken omhandler forslag om opphevelse av Grunnloven § 107(Odels- og Aasædesretten maa ikke opphæves) (Odels- og Aasædesretten maa ikke opphæves) «Aasædesretten maa ikke oppheves. De nærmere Betingelser, hvorunder den, til største Nytte for Staten og Gavn for Landalmuen, skal vedblive, fastsættes af Stortinget». Alternativt foreslås at § 107 oppheves. I det regjeringsoppnevnte Odelslovutvalget, NOU 2003:26, var det et mindretall som gikk inn for opphevelse av odelsloven. Forslagsstillerne i de to grunnlovssakene vi i dag behandler, baserer seg i stor grad på argumentasjonen til dette mindretallet. Det hevdes bl.a. fra mindretallet at det er unaturlig at vi i dagens samfunn skal ha et regelverk som gir enkeltpersoner en fortrinnsrett til å overta en eiendom på grunn av slektskap. Videre påpekes det at det ikke er hensiktsmessig at eieren av en eiendom ikke har friheten til å kunne selge eiendommen til hvem han måtte ønske, og man ønsker heller ikke at faglige kvalifikasjoner skal være avgjørende for hvem som skal kunne overta eiendommen. Mindretallet mener at odelsinstituttet gjør det vanskelig for nykommere å etablere seg innenfor landbruksnæringen selv om de har de nødvendige faglige kvalifikasjonene, interesse for faget og næringen og kapital til å kjøpe en eiendom. Det hevdes at med dagens odelslovgivning er det nærmest praktisk umulig å få kjøpt en landbrukseiendom i det frie markedet. Jeg forventer at mindretallet selv fremmer sine forslag i henhold til innstillingen. Komiteens flertall, alle unntatt medlemmene av Fremskrittspartiet, viser i innstillingen til Odelslovutvalgets flertallsinnstilling, hvor følgende hovedargumenter til fordel for odelsretten stikkordsmessig har blitt presentert slik: Odelsretten gir et bedre landbruksikrer at gårdbrukeren er selveiersikrer riktigere eiendomsstrukturbidrar til opprettholdelse av distriktsbosetting, med lokalt eierskap til landbrukseiendommenebidrar til likestilling mellom kjønnene Det er videre viktig å understreke at flertallet i Odelslovutvalget, som bestod av Buttingsrud Mathiesen, Hersleth Holsen, Indgjerd Værdal, Kveberg, Opdahl og Svastuen, i sine merknader også påpeker at de er klar over at odelsloven kan gi enkelte uønskede virkninger. Men det avgjørende, som understrekes meget klart av Odelslovutvalgets flertall, «er imidlertid at odelsloven utvilsomt gir flere og tyngre samfunnsmessig gunstige effekter, enn ulemper. Det vises særlig til de sosiokulturelle verdiene i tilknytning til de holdninger og langsiktige målsettinger som preger yrkesutøverne i landbruket, herunder i relasjon til spørsmålet om likestilling og bedre landbruksdrift. Videre vil Utvalgets flertall peke på at de uheldige virkningene av odelsloven, slik den fremstår i dag, vil bli vesentlig redusert ved de endringene som Utvalget har foreslått.Et annet viktig aspekt for flertallet, er at odelsloven bidrar til å ivareta samfunnsmessige verdier på en måte som er forutsigbar for yrkesutøverne i landbruket, og lite utsatt for stadige endringer, slik for eksempel konsesjonsloven har vært de senere årene. Det er også grunn til å peke på at odelsloven er elastisk i den forstand at den ivaretar samfunnsmessig ønskede virkninger på» - det som hevdes å være - «lovtomme områder.Flertallet mener ut fra en totalvurdering at odelsloven også i fremtiden vil være et viktig instrument for å sikre langsiktighet og stabilitet i næringen, samt å medvirke til samfunnsmessig ønskede virkninger. Flertallet ønsker etter det at odelsretten skal bestå.Utvalgets flertall bemerker ellers at åsetesretten i dag har en begrenset betydning vedrørende eierskifter i landbruket. Når det gjelder åsetesrettens betydning ved en eventuell opphevelse av odelsretten, viser flertallet til merknadene under punkt 12.4, særlig hva angår arvesituasjonen. Dersom odelsretten skulle oppheves, vil denne betydningen avta ytterligere, ved at man sannsynligvis ikke lenger vil få samvirket mellom odels- og åsetesrett med hensyn til pris, ved vanlige generasjonsskifter. Ytterligere er det slik at eiendommer av næringsmessig betydning i landbruket, i praksis ikke omfattes av åsetesretten, i og med at disse eiendommene i det alt vesentlige overdras mens eieren fortsatt er i live. Det er først og fremst dersom eieren dør uventet(før pensjonsalder) at åsetesretten får betydning». (før pensjonsalder) Odelslovutvalgets flertall viser videre til at odelsloven sikrer stabilitet i en næring som for øvrig er utsatt for ytre påvirkning som virker i motsatt retning. Det påpekes at odelsloven bidrar til en mer langsiktig forvaltning av landbrukseiendommer ved at bøndene ser investeringer i et flergenerasjonsperspektiv. Samtidig mener dette flertallet at odelsloven er viktig for å utvikle kjønnsmessig likestilling i landbruket og vil fortsatt være viktig for å sikre dette. Senterpartiet mener landbruket er særdeles viktig for sysselsetting, bosetting og kultur i distriktene. Landbruket har en av de mest komplette verdikjedene i næringslivet, fra forskning på råvarer og helt fram til forbruker. Med sitt sterke lokale grunnfeste viser landbruket tradisjoner, nytenkning og omsorg for jord og skog. Landbruket ivaretar kulturlandskapet. Det er til innbyggernes rekreasjon og turistnæringens attraksjon. Norsk landbruks viktigste oppgave, imidlertid, er å produsere trygg og ren mat. Dette er et gode for samfunnet. Et livskraftig Norge krever et livskraftig landbruk. Det innebærer et landbruk hvor det er rom for både små og store enheter, hvor man oppmuntrer til lokalt mangfold og kreativitet. Landbrukets betydning for et levende Distrikts-Norge er stor. Det er derfor avgjørende å ivareta en variert bruksstruktur. Senterpartiet vil arbeide for et landbruk med utviklingsmuligheter, et landbruk hvor de samlede matressursene i Norge blir forvaltet på en fornuftig og bærekraftig måte, et landbruk hvor ungdom tør og vil satse, et landbruk hvor miljø og kvalitet står sentralt, et landbruk hvor bonden får større frihet, og et landbruk hvor den private eiendomsretten respekteres. Et sentralt element for å kunne oppnå dette er odelstanken, at det man forvalter, skal tas vare på og om mulig overlates til neste generasjon i en enda bedre forfatning enn tidligere. Hovedelementene i odelsloven må opprettholdes og sikre at ressursene blir forvaltet langsiktig. Jeg vil på denne bakgrunn anbefale at de framsatte forslagene ikke bifalles, som også komiteens flertall har tilrådd.