Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2011-04-05:
Først vil jeg begynne med å si at jeg synes det er prisverdig at Venstre reiser diskusjonen om papirløses situasjon. Det har jeg selv vært med på å gjøre ved flere anledninger, første gangen i 2003. Vi fremmet et forslag som vi dermed fikk et enstemmig storting for, og som sørget for at barn som hadde vært lenge i Norge, fikk muligheten til å få bli, for vi mente at hensynet til barnets beste var et grunnleggende hensyn som det måtte tas hensyn til. I 2004 stemte riktignok Kristelig Folkeparti og Venstre ned et tilsvarende forslag, men la gå, det er greit, for slik er det når man sitter i regjering med andre partier. Vi fikk senere muligheten til å gjøre en tilsvarende endring for barn på bakgrunn av et Kristelig Folkeparti-forslag, som regjeringen den gangen sluttet opp om og innførte som en del av norsk lov, nemlig at hensynet til barnets beste skal være et grunnleggende hensyn. Det står regjeringen fast på, og derfor skal regjeringen legge fram en stortingsmelding om akkurat det temaet, nemlig barn som er på flukt. For barn er en særlig sårbar gruppe som fortjener spesiell oppmerksomhet, og som er nødt til å måtte få unnlate å svare for foreldrenes avgjørelser. At foreldre tar valg som påvirker barn, ser vi i alle andre sammenhenger, og det skal ikke barna lide for. Det står partiene her på Stortinget rimelig samlet om. Noen har stemt mot ordningene som vi har innført når det gjelder barnas hensyn. Det er vel både Høyre og Fremskrittspartiet, så vidt jeg kan huske, så får Høyre korrigere meg hvis jeg tar feil. Det er et av de områdene der jeg mener vi har en riktig politikk. Det å la være å ta debatten om de papirløses situasjon eller å ta diskusjonen om folk som ikke har lovlig opphold i Norge, men som likevel befinner seg her år etter år, er å stikke hodet i sanden. Derfor er alle regjeringspartiene innstilt på å ta den diskusjonen. Senest nå skal det være en stor diskusjon om dette på Arbeiderpartiets landsmøte i forbindelse med det integreringspolitiske programmet, noe som tydelig viser at dette er noe som alle partiene i regjeringen ønsker å forholde seg til, og som Kristelig Folkeparti og Venstre også forholder seg til. Fremskrittspartiet forholder seg ikke til dette. De påstår, og det er det første som sies fra representanten Amundsen her, at hvis Fremskrittspartiet hadde fått styre, hadde man bare sendt iranere tilbake til det regimet som man i forrige debatt skjelte ut med hard ordbruk, en kritikk jeg deler. Men det er altså slik at Iran nekter å ta imot iranske statsborgere som ikke vil reise tilbake. Tilsvarende er det med kaoset i Somalia, der folk som flykter fra det området som er herjet av bl.a. de islamske domstolene, som står for en politikk som står langt fra alle verdier som vi deler her i det norske storting, ikke kan returneres til det landet. Tilsvarende er det i Etiopia og Eritrea. Da kan man sitte og si: Vi nekter å forholde oss til dette, det finnes mange mennesker der ute. Eller man kan snakke med dem. Det opplever jeg at alle partiene her i Stortinget er interessert i å gjøre, bortsett fra Fremskrittspartiet. Så får man forholde seg til det på en litt forskjellig måte. En del av det som regjeringen har grepet fatt i, er det som går på helsetilbud, der vi har en gjennomgang og har hatt et forslag på høring. Vi klargjør hva slags krav på helsetilbud de som ikke har lovlig opphold i Norge, har. Vi er tydelige på at vi skal gjennomgå klageordningen og de omgjøringsbegjæringene som er et av de punktene som Venstre og Kristelig Folkeparti tar opp her. Det holder vi på med og kommer til å komme tilbake til Stortinget med på et senere tidspunkt. Vi har også en ordentlig gjennomgang av det som går på hva slags botilbud og hva slags type nødhjelpstilbud som skal gis til folk som ikke har lovlig opphold. Vi var senest i dag igjen i en diskusjon om hva slags type botilbud man skal ha, der det ble meldt fra flere av de etiopiske asylsøkerne som har fått avslag, men som ikke har oppholdstillatelse i Norge, at det her var skapt usikkerhet igjen. Det er sånne ting som vi bare må gripe fatt i og sørge for er klart. Vi skal også ha en helhetlig gjennomgang av det på et senere tidspunkt. Kort sagt: De fleste europeiske land har en eller annen regulariseringsordning. Vi har det for barn. Vi må diskutere hvordan vi skal forholde oss til at vi får et økende antall mennesker i Norge i tiden som kommer. Jeg er glad for at vi har hatt denne muligheten til debatt.