Erna Solberg (Høyre), 2011-06-17:
Vår revidering av budsjettet står i dramatisk kontrast til det som skjer utenfor det greske parlamentet, det som skjer utenfor delstatsparlamentet i Barcelona, og det som skjer i de landene som for øyeblikket sliter med å få en økonomisk politikk som er bærekraftig for fremtiden, og å stabilisere sine egne lands økonomier. Det at vi er i en helt annen situasjon, betyr ikke at vi på alle områder skal late som om vi ikke berøres av de tingene som skjer rundt oss, eller at noen av de kreftene og de utviklingstrekkene som er andre steder, har en betydning. Det er derfor vesentlig å sørge for at vi har en ansvarlig, langsiktig økonomisk politikk, en ansvarlighet som dreier seg om å sørge for god husholdning – eller slik finansministeren pleier å si det, at vi passer på huset, på husholdningen vår, hver eneste dag – men også en langsiktig økonomisk politikk som sørger for at vi hele tiden går de riktige skrittene, som gjør at vi kan finansiere og utvikle velferdssamfunnet vårt slik vi kjenner det. Da er det mange utfordringer som vi kan gjøre mer med, og løse bedre, enn det som avtegner seg i den revideringen vi har nå. Da er det noen av de skrittene som gås, som gås i feil retning, og noen av skrittene som ikke er store nok for å sikre det norske samfunnet for fremtiden. Høyre har definert sin visjon for det norske samfunn, og det er «et samfunn som gir muligheter for alle». Det var en visjon vi definerte for vårt behov for å skape et mulighetssamfunn, der vi kan dyrke menneskenes evne til å skape utvikling, lage en bedre offentlig sektor, utvikle arbeidsplassene sine, skape nye bedrifter, sørge for å bruke det kreative. Men det er et faktum at ikke alle kommer til å klare det, og at noen kommer til å trenge mer hjelp, og det er derfor mulighetsrommet skal være der for alle. Derfor har vi også systematisk vært opptatt av de spørsmålene som gjør at vi har klasseskiller igjen i vårt samfunn. Det største klasseskillet vi har i vårt samfunn – og som har vært voksende – er skillet mellom dem som står utenfor arbeidslivet, og dem som er innenfor arbeidslivet. Når vi begynner å summere opp all statistikk over ulikheter i vårt samfunn som dreier seg om annet enn bare inntektsstatistikken, så dreier det seg ofte om tilknytning til arbeidslivet. Derfor er noe av det viktigste vi gjør, å bruke de strategiene som gjør at flest mulig klarer – i en lengre del av sitt liv – å holde kontakten med det lønnede arbeidet. Derfor er det så utrolig viktig å ha fokus på kunnskap i skolen. Kunnskap i skolen, og det å løfte norsk skole, er kanskje kjernen i det å klare å få til et samfunn med mindre ulikheter i årene fremover. Det å investere i hvert enkelt barn er det viktigste vi gjør for å investere i fremtidens evne til å løse utfordringer og for at flere skal klare å beholde jobben. Det å investere i hvert enkelt barn i dag dreier seg om å gå de rette skrittene. På noen områder går ikke dette budsjettet langt nok. I replikkordskiftet mellom Jan Tore Sanner og finansministeren ble det pekt på ett av de områdene som er en utfordring. Alle vet – og jeg mener det er enighet om dette i hver eneste skoledebatt vi har – at lærerens kompetanse, og læreren i klasserommet, er det viktigste for å oppnå bedre kunnskap i skolen og for å løfte alle elevene. Likevel ser vi at ambisjonsnivået når det gjelder etter- og videreutdanning for lærere, er lavt i dette budsjettet, fordi man ikke har hørt på det Høyre har sagt gjennom hele det siste året, at den måten regjeringen har organisert dette på, ikke er bra nok, og da kommer vi ikke til å nå målene våre. Det kan ikke ta 30 år før dagens lærere er oppe på et etter- og videreutdanningsnivå som gjør at de selv opplever at de har fått det tilbudet de skal ha – men det gjør det med regjeringens ambisjonsnivå. 70 pst. av norske lærere mener de trenger etter- og videreutdanning for å mestre jobben og gjøre en bedre jobb i dagens klasserom. Det vil ta 30 år å nå det målet med denne regjeringens ambisjonsnivå. Derfor må vi ta større skritt for de viktige tingene som gjør at norske barn møter en bedre skole – de viktige skrittene som gjør at norske barn møter en fremtid hvor de ikke faller utenfor arbeidslivet fordi kompetansen deres ikke er god nok, og som gjør at de kan jobbe lenge i vårt samfunn fordi vi kommer til å trenge det. Derfor er det disse små skrittene som kanskje i dag er den viktigste investeringen for fremtiden, det å sørge for den gode skolen, den gode læreren, det å sørge for rom og mulighet for å satse på kunnskap og kompetanse. Det er derfor Høyre har gjort det til en av sine desidert viktigste saker.