Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2002-03-13:
Av dagens barnebefolkning regner en med at 10–20 pst. har psykiske plager som hemmer deres daglige fungering, og at vel 5 pst. av disse har behov for behandling. Barn og ungdom med atferdsvansker utgjør 20 pst. av henvisningene til det psykiske helsevern, mens 13 pst. har hyperaktivitet som henvisningsgrunn. For begge diagnosegrupper er det en klar overhyppighet av gutter. En del av disse får diagnosen ADHD. Det er en utfordring å diagnostisere ADHD og avgrense denne diagnosen fra andre former for uro, konsentrasjonsproblemer, dårlig impulskontroll og atferdsproblemer. ADHD eller Attention Deficit/Hyperactivity Disorder er en relativt ny diagnose. Helsevesenets holdning til og tilbud til mennesker som får diagnosen ADHD, vil variere avhengig av hvilken aldersgruppe det dreier seg om. Det er strenge kriterier for bruk av sentralstimulerende legemidler når det gjelder voksne med diagnosen ADHD. Behandling innvilges etter søknad og tillatelse fra Statens helsetilsyn. Når det gjelder barn og unge under 18 år, mener man å ha god effekt av sentralstimulerende midler, og fagmiljøene er derfor mer liberale med å forordne slik medikasjon. Det er relativt bred faglig enighet om at det må foretas en grundig utredning før diagnosen stilles og eventuelt Ritalin gis til barn og unge. Det samme gjelder at forordning av sentralstimulerende preparater aldri bør gis alene, men alltid være en del av et sosialpedagogisk treningsprogram og følges opp med behandling og råd til barn, pårørende, barnehage eller skole og eventuelt andre som har med barnet å gjøre. Det er et alvorlig problem representanten tar opp, og jeg er helt enig med representanten Valle i at både barn og voksne med diagnosen ADHD må få adekvat hjelp. Det gjøres mye godt arbeid i hjelpeapparatet. Samtidig er jeg klar over at dagens tiltaksapparat absolutt ikke er godt nok, verken med hensyn til kapasitet eller kompetanse. Det er også mange pårørende og pasienter som opplever at hjelpeapparatet ikke fungerer helhetlig nok. Dette er også bakgrunnen for Opptrappingsplan for psykisk helse, som innebærer at det satses ressurser i løpet av årene 1999-2006 for å bygge ut og kvalitetssikre tilbudet til mennesker med psykiske lidelser. En betydelig del av denne satsingen skal gå til det psykiske helsevern for barn og unge. Det skal satses på forskning, kunnskaps- og kompetanseoppbygging, bl.a. innen feltet ADHD. Et uttalt mål for tjenester fra psykisk helsevern er at de i stadig større grad skal bygge på forskningsbasert kunnskap. Siden 1994 har Sosial- og helsedepartementet sammen med Undervisnings- og forskningsdepartementet finansiert Nasjonal Kompetanseenhet for AD/HD, Tourettes syndrom og Narkolepsi. Enheten driver veiledning og opplæring av helsepersonell og holder seg oppdatert når det gjelder nasjonal og internasjonal forskning på feltet. I det psykiske helsevern for barn og unge finnes innenfor poliklinikker eller på sentralsykehusnivå stadig flere nevropsykologiske og nevropsykiatriske kompetanseteam. Barne- og familiedepartementet og Helsedepartementet satser betydelige ressurser på utvikling og implementering av nye og internasjonalt anerkjente behandlingsformer for å hjelpe barn og unge med store atferdsproblemer og deres nærmeste. Det gjøres også en viktig innsats for å forebygge psykiske lidelser hos barn og unge. Allikevel har vi her et stort forbedringspotensial, ikke minst når det gjelder å samordne og målrette tiltakene. Her trengs innsats fra alle som har med barn og ungdom å gjøre, der særlig skolen peker seg ut med tiltak rettet mot mobbing og rusmisbruk og for å hindre utstøting og marginalisering av enkeltelever. Regjeringen er opptatt av å prioritere utvikling av tiltak og kunnskap på feltet ADHD. Jeg har gitt Sosial- og helsedirektoratet i oppdrag å starte opp arbeidet med en strategi for en målrettet satsing i forhold til barn og unge med psykiske lidelser. I denne sammenheng vil jeg be fagmyndigheten se spesielt på behovet for en særskilt innsats knyttet til ADHD.