Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-10-06:
Det er ganske fantastisk å stå her og høre landets statsminister egentlig si at det ikke å være enig med han, er ensbetydende med å drive med eksperimenter, være uansvarlig eller rett og slett ikke å ha forstått noen ting. Jeg har lyst til å minne statsministeren på at det ikke er slik at sosialistisk politikk plutselig ble så veldig mye bedre fordi vi fikk en finanskrise drevet frem fra et dårlig regulert USA. Det er jo situasjonen. Når det gjelder norsk finansliv, har det vært bred enighet om reguleringene. Det har vært bred enighet om penge- og kredittpolitikken - kanskje med unntak av SV, som inntil de kom i regjering var for en politisk styrt rente. Og det skulle ha tatt seg ut at vi politikere skulle sitte og bestemme om renten skulle gå opp eller ned. Utover det var alle partiene enige da vi la om til et inflasjonsmål i 2001 under Jens Stoltenbergs første regjering. Det var alle enige om - etter at Fremskrittspartiet hadde bedt om å få det målet for pengepolitikken gjennom mange år. Det var gledelig at det var Jens Stoltenberg som endelig gjennomførte Fremskrittspartiets politikk. Når det gjelder reguleringer, kredittilsyn osv., har det også vært bred enighet om det, rett og slett fordi alle erkjenner at skal man få markedet til å fungere, må man ha et ytre rammeverk som regulerer det. Det har det aldri vært noen uenighet om. Jeg synes at når vi står midt inne i en tid hvor mange mennesker er usikre på hva som kommer til å skje med deres økonomi, plikter i hvert fall landets øverste politiske leder, nemlig statsministeren, å ikke bidra til å skape ny usikkerhet, men å bidra til å skape ro, gjennom å klargjøre hva Regjeringen har tenkt å gjøre for dem som kommer til å oppleve denne krisen - raskt. Hans eneste svar, til tross for at jeg utfordret ham i replikkordskiftet, var orden i økonomien. Det er en floskel, for folk vil gjerne vite hva det betyr. Å konkretisere hva man har til hensikt å gjøre for å unngå at flere bedrifter går konkurs, for å unngå at flere mennesker mister jobben, og for å unngå at altfor mange nå kommer i en personlig gjeldskrise som følge av at rentene går opp, det er det svaret statsministeren burde gitt. Jeg registrerer at det hadde han ikke tid til, fordi han brukte taletiden sin til å snakke feilaktig om Fremskrittspartiet. Det er greit. Det tåler vi. Og dette er ikke sutring - for å ta en liten passiar med finansministeren. Jeg vil gjerne møte både henne og statsministeren til debatt om dette når som helst. Men den sittende regjering må i hvert fall ta ansvaret for den politikken de fører. «Regjeringens mål er en ny kurs for Norge», står det i trontalen. Da har jeg lyst til å spørre Regjeringen: Hvilken ny kurs? Ny kurs i forhold til den ikke-eksisterende kursen som denne regjeringen fører nå? Eller er det slik at man nå har brukt tre år av denne stortingsperioden på å prøve å finne frem til hva som skal være Regjeringens kurs? Nå er det bare ett år igjen til valget. I tre år har Regjeringen hatt flertall. I tre år har Regjeringen kunnet gjøre akkurat det den ville, og i løpet av de tre årene har Regjeringen blitt svært upopulær. Den går under navnet «løftebrudd-regjeringen». Svaret fra venstresiden på dette - hva er det? Svaret fra venstresiden er å beskylde det norske folk for å sutre. Det er altså folket som sutrer, fordi de er misfornøyd med Regjeringen! Folket sutrer i verdens rikeste land! Men er det det de gjør? Jeg synes det må fremstå som slående for flere enn meg at ja, vi lever i et av verdens rikeste land, med en av verdens mest velfylte pengebinger, og mange av oss har en romslig og god privatøkonomi, men det folk peker på, er de oppgavene politikerne har tilranet seg ansvaret for å styre, og som de ikke klarer å løse. Det er jo det folk peker på. Folk peker på det offentlige forfallet. Folk peker på at vi i valgkamp etter valgkamp etter valgkamp diskuterer manglene i helsevesenet og eldreomsorgen, uten at det kommer nye svar fra andre partier enn Fremskrittspartiet. Folk undrer seg over at man aldri klarer å bevilge nok penger slik at vi kan få et trygt samfunnsliv. Politiet har ikke nok ressurser, det er mer enn behørig dokumentert. Norge er et av de dårligste landene i verden når det gjelder infrastruktur. Vi er nå passert av Albania - Albania! - når det gjelder antall kilometer motorvei. Det er jo ikke noe rart at folk begynner å stille spørsmål ved dette. Ja, vi lever i et godt land. Ja, vi har det bra. Men at folk er i sin fulle rett når de peker på manglene som politikerne har ansvaret for å løse, ja, det synes jeg er helt riktig. Så får vi diskutere når vi har til hensikt å løse dem. Det er mulig at Stoltenberg-regjeringen har tenkt å begynne å løse dem hvis de får fornyet tillit og kan sitte i fire nye år, men det er veldig få som har fått øye på at disse utfordringene har blitt løst så langt i denne stortingsperioden. Man roper altså på store pengebeløp i helsevesenet. Sykehusene går fortsatt med underskudd, og det er pasientene som får svi for det. Når har Regjeringen tenkt å løse problemet? Det er fortsatt mange av landets eldre syke mennesker som ikke har sykehjemsplass. Regjeringens svar på det er at dette er kommunenes ansvar, Regjeringen blander seg ikke inn. Vi er i flere internasjonale undersøkelser rangert som fallende når det gjelder kvaliteten i norsk skole. Når har Regjeringen tenkt å gjøre noe med det? Det er jo disse svarene vi burde fått fra Regjeringen, men som jeg skjønner at vi ikke får før etter valget i 2009. Trontalen var helt blottet for visjoner fra denne regjeringen når det gjelder fremtidens energipolitikk. Det er urovekkende. Norge er i utgangspunktet i en fantastisk situasjon, hvor vi kan produsere energi både til å være godt selvforsynt og til å eksportere til Europa. Hva har Regjeringen tenkt å gjøre? Én av de tingene Regjeringen lovet velgerne før valget, var at det skulle komme på plass et industrikraftregime som skulle gjøre det enklere for landets produksjonsbedrifter å møte stigende energipriser. Foreløpig er det ikke ett svar fra Regjeringen, verken på når saken kommer, eller hva den kommer til å inneholde - rett og slett fordi man tok munnen for full. Men da bør man jo i det minste komme opp med et svar på den uløste energibalansen. Jeg etterlyser det svaret. Regjeringen kan heller ikke løpe fra at man har sett den uroen som har vært på finansmarkedene ganske lenge. Dette er jo ikke noe som inntraff for bare tre uker siden - mye av dette har vi sett gjennom nesten et år. Finansministerens svar på det er å sitte helt stille og ikke foreta seg noen ting i forhold til forvaltningen av petroleumsformuen. Det eneste Regjeringen varsler i trontalen, er en ny gjennomgang av de etiske retningslinjene. Jeg tror mange mennesker der ute stiller noen spørsmål ved hvorfor Regjeringen mener det er greit å bare fortsette med den samme forvaltningen, når et betydelig antall milliarder kr har forduftet. Når Fremskrittspartiets svar på det har vært en noe annen regulering av forvaltningen og i tillegg å plassere noe mer av dette gigantiske overskuddet i realkapital, realinvesteringer i Norge i form av bedre infrastruktur, en bedre bygningsmasse, et konkurransedyktig skatte- og avgiftssystem, er det ifølge statsministeren bare uansvarlig. Det blir for lettvint. Vi har etterlyst svar fra finansministeren, og jeg registrerer at hun egentlig ikke har veldig lyst til å snakke om det. Så vil jeg tippe at mye av debatten i løpet av dagen kommer til å dreie seg om å få mest mulig av oppmerksomheten bort fra Regjeringens løftebrudd og over på det jeg registrerer regjeringspartiene kaller kaoset på ikke-sosialistisk side. La meg bare minne om at med unntak av tilblivelsen av den rød-grønne regjeringen, som skulle være tidenes flertallsprosjekt, som virkelig skulle gjøre vei i vellinga, som virkelig skulle vise at det å ha et flertall gjorde at man kunne gjøre det man lovet, men som alle nå ser er blitt et ordentlig mageplask, så vet vi jo at valgkampene i det alt vesentlige har dreid seg om at partiene går til valg på det de ønsker å gjennomføre i neste fireårsperiode, og at det blir en regjering etter hvert valg. Det kommer det også til å bli etter valget i 2009. Men vi skal ha såpass stor respekt for at det er velgerne som skal sette sammen et nytt storting, at det ut fra det fortrinnsvis bør komme en regjering som i det alt vesentlige avspeiler det stortingsflertallet man får. Fremskrittspartiet har sagt at vi er rede til å ta på oss det ansvaret. Vi har invitert de andre tre partiene til et slikt samarbeid, og jeg er helt sikker på at det kommer til å bli et svar på det etter valget. Så vil jeg helt til slutt ta opp Fremskrittspartiets forslag som er omdelt i salen. Vi vil komme nærmere tilbake til dem i løpet av debatten.