Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2011-04-05:
Før jeg kommenterer de åtte forslagene som er framsatt – om jeg rekker alt – vil jeg understreke det grunnleggende i regjeringas asylpolitikk, som er fylt av dilemmaer hver eneste dag og – jeg holdt på å si – i hver eneste sak. Asylsøkere som fyller vilkårene for beskyttelse eller opphold på humanitært grunnlag, skal få opphold. De som ikke gjør det, plikter å reise hjem. De aller fleste land aksepterer egne borgere som ønsker å vende tilbake, og det gjennomføres årlig frivillige og assisterte returer til en rekke land som vi for tida ikke kan gjennomføre tvangsreturer til. Det er det viktig å understreke. Vi har også støtteordninger for å motivere til frivillig retur, og vi ser at antallet vokser. Å belønne lengre tids ulovlig opphold med oppholdstillatelse vil svekke hele regjeringas arbeid med asylpolitikken, også returarbeidet. Mer alvorlig er det at det å gi oppholdstillatelse i en slik situasjon vil undergrave vårt asylsystem og våre muligheter til å hjelpe personer som faktisk har et reelt beskyttelsesbehov. Jeg deler derfor komiteens mål om at færrest mulig skal oppholde seg ulovlig i Norge, og at vi må tilstrebe frivillige returordninger og bruk av tvangsretur der det er mulig. Jeg er også glad for at et stort flertall er enig i at det i oppholdsvurderingen bør skilles mellom personer som samarbeider med myndighetene om retur og identifikasjon, og de som ikke gjør det. Så til forslagene: Jeg registrerer at komiteens flertall, i likhet med regjeringa, ikke ser behov for at det gjennomføres en menneskerettslig analyse av situasjonen for personer uten lovlig opphold i Norge, jf. forslag nr. 1. Våre folkerettslige forpliktelser er allerede inkorporert i norsk lovgivning ved menneskerettsloven. Ved motstrid går konvensjonsbestemmelser foran norsk lov, og ved tvil skal man velge det tolkningsresultat som er i overensstemmelse med konvensjonsforpliktelsen. Menneskerettighetene blir dessuten vurdert ved innføring av regelverk på alle fagfelt. Jeg vil også minne om at UDI og UNE vurderer relevante konvensjonsforpliktelser i sin behandling av enkeltsaker. En slik analyse ville jo også kunne bli komplisert i den forstand at menneskerettighetene er individuelle rettigheter og vil kunne være forskjellig alt ettersom hva slags individ vi står overfor, og det er mange. Så dette mener jeg må håndteres nettopp av UDI og UNE i de enkelte sakene. Videre er jeg tilfreds med at et bredt flertall ikke støtter forslag nr. 2, om at regjeringa bør vurdere å gi permanent oppholdstillatelse til lengeboende i Norge ut fra en vurdering av ulike modeller i europeiske land. Så lenge situasjonen er slik at en utlending som har fått endelig avslag på søknad om beskyttelse, kan reise hjem frivillig, ønsker ikke regjeringa å belønne ulovlig opphold med oppholdstillatelse. Jeg vil understreke at Norge ikke er i samme situasjon som andre europeiske land som i helt spesielle situasjoner har gjennomført regulariseringer. Jeg får ikke tid til å gå inn på det nå, men det er helt spesielle grunner og som jeg mener helt klart ikke er sammenlignbart med Norges situasjon. Det er også feil å framstille det som at Norge nå liksom skal være et av de strengeste regimene på dette feltet. Både antall asylsøkere, antall innvilgelser og også hvordan vi har organisert utlendingsforvaltningen – et bredt politisk felleskap – mener jeg er av det aller, aller beste i Europa. For øvrig vil jeg minne om at vi allerede har regler som innebærer at en utlendings oppholdstid kan tillegges vekt ved vurderingen av om det er grunnlag for opphold i Norge. Etter loven kan det gis opphold hvis det foreligger sterke menneskelige hensyn eller utlendingen har særlig tilknytning. Barns tilknytning til riket skal tillegges særlig vekt. Det kan også gis opphold hvis det foreligger praktiske hindringer for retur som utlendingen ikke sjøl rår over. Regjeringa ønsker imidlertid å se nærmere på situasjonen for barn som har levd lenge i Norge ulovlig. Det har vi varslet, og flere har vært inne på det, og det er noe som jeg også sjøl er veldig opptatt av. Barn er ikke skyldig i sine foreldres valg. Regjeringa vil før sommeren legge fram en stortingsmelding om barn på flukt. Sentrale problemstillinger vil bli drøftet her, herunder situasjonen for lengeværende barn og om det er grunnlag for oppmyking av praksis, slik at ulovlig oppholdstid i mindre grad enn i dag skal tale mot at det gis opphold. Her er det mange dilemmaer. Vi ønsker å gå inn i disse. I likhet med komiteen forutsetter jeg at alle søknader om beskyttelse blir behandlet individuelt og grundig av UDI og UNE. Jeg ser derfor ikke behov for forslag nr. 3, om en særskilt gjennomgang av praksis i omgjøringssaker for å se om nye fakta blir tatt hensyn til i tilstrekkelig grad. Nå ser jeg at tida renner ut for meg. Jeg rekker ikke å gå gjennom alt, men vi får komme tilbake til det. Vi har litt smalere taletid enn det man har hatt i forutgående debatter, har jeg lagt merke til, men da handlet det jo om snøscootere og andre viktige ting.