trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2014-12-17:
Denne statsråden er stort sett alltid bekymret, det er mye å være bekymret over, men jeg har hatt møter med ledelsen i Oslo universitetssykehus og de tillitsvalgte nylig for å diskutere hvordan situasjonen er på dette området. Mitt inntrykk er at Oslo universitetssykehus også jobber godt med å ivareta de bygningsmessige forholdene på mer kort og mellomlang sikt. Det er også konkrete planer der, som inkluderer de to ideelle sykehusene i Oslo. Så er jeg veldig opptatt av det som også representanten Bøhler er opptatt av, at når en har denne typen prosesser, skal det ikke være noen skinnprosesser, det skal være en reell vurdering av de ulike alternativene. Det har jeg også understreket overfor Helse Sør-Øst ved gjentatte anledninger, og jeg oppfatter at det som nå ligger som forslag til styret i Oslo universitetssykehus, også innebærer at en går videre med flere alternativer, og at en ikke har låst seg til én løsning. Men så er det viktig, tror jeg, som også representanten er inne på, å komme fram til en konklusjon også om den langsiktige strategien, slik at en vet hvilke steg en skal ta underveis.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-17:
Antall årsverk i psykisk helsevern for voksne gikk ned fra 2011 til 2013. Denne regjeringen vil snu den negative utviklingen og har for 2014 gjeninnført den gylne regel om at det skal være høyere vekst innen psykisk helsevern og rus enn i somatikk på regionnivå. I 2014 er veksten målt gjennom kostnader, ventetid og aktivitet. For 2015 vil jeg også følge med på utviklingen i antall årsverk. Det er en tydelig forutsetning at den gylne regel blir fulgt opp ute i tjenesten. Alle helseregioner har uttrykt at de har en klar intensjon om å oppnå større aktivitetsvekst innen rusbehandling og psykisk helsevern enn innen somatikk. Kommunene er forpliktet til å sørge for psykisk helsehjelp til befolkningen. Etter opptrappingsplanen i 2008 ble opptrappingsmidler tilsvarende 3,4 mrd. kr overført til basis i kommunerammen. Fra 2015 har regjeringen øremerket 100 mill. kr til kommunalt rusarbeid og styrket kommunenes frie inntekter med 100 mill. kr til psykisk helsearbeid. Dette betyr ikke at alle kommuner har kommet like langt, men forpliktelsene er veldig tydelige. Jeg er opptatt av og har presisert at kommunene og spesialisthelsetjenesten må samarbeide om å løse oppgavene. Evalueringen av ACT-teamene viser at antall liggedøgn og tvangsbruk går betydelig ned når spesialisthelsetjenesten og kommunene samarbeider. Samhandlingsreformen, som jo skal videreføres, forplikter kommuner og foretak til å inngå samarbeidsavtaler. I styringskravene til helseregionene er det klare føringer om satsing på ambulante arbeidsformer. I oppdragsdokumentet for 2015 vil jeg be de regionale helseforetakene om å presentere planer for hvordan de skal sikre at psykisk helse og rus prioriteres innen 1. mars 2015. Dersom gjeninnføringen av den gylne regel viser seg ikke å være nok til å få økt innsatsen i tilstrekkelig grad, vil jeg også vurdere ytterligere grep for å sikre at psykisk helse og rus prioriteres i tiden framover. Endelig budsjettvedtak for det enkelte regionale helseforetak vil foreligge på nyåret. Det vil si at jeg har gjennomført foretaksmøter og lagt fram oppdragsdokumentet for 2015. Når det gjelder kommunene, forventer jeg at de oppfyller sine forpliktelser i samarbeid med spesialisthelsetjenesten og vil følge nøye med på utviklingen i årsverksinnsats innenfor psykisk helsearbeid.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-17:
Det var min forgjenger som helseminister fra Høyre som innførte den gylne regel, Ansgar Gabrielsen. Det var for å ivareta resultatene av opptrappingsplanen. Den gangen var det en regel som målte kostnader, altså ressursinnsatsen i form av kostnader. Den regelen ble fjernet av forrige regjering. Da denne regjeringen valgte å gjeninnføre regelen, var jeg opptatt av også å få inn pasientperspektivet i regelen og la derfor inn aktivitet i form av antall behandlede pasienter og ventetid, i tillegg til ressursinnsats. Som jeg sa i mitt forrige svar, kommer jeg til å utvide den gylne regel i 2015 til også å omfatte årsverk. Det betyr at det også vil bli målt på årsverk, og det er da summen av disse som vil gi meg et bilde av om helseregionene følger det oppdraget som er veldig klart og tydelig for meg, nemlig at innsatsen på dette området skal vokse, og det skal vokse mer enn innsatsen i somatisk helse innenfor de indikatorene vi trekker fram.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-17:
Nei, svaret på det er nei. Derfor har jeg valgt å oversende den praksisen som er rapportert inn fra Helse Midt-Norge på dette området, til Helsedirektoratet for å få en vurdering av om den praksisen er i tråd med regelverket eller ei. Det er Helsedirektoratet som har kompetanse og myndighet til å vurdere det. Så sier jeg at jeg kommer til å utvide den gylne regel i mitt oppdragsdokument i 2015 til også å omfatte årsverk. Det betyr at det kommer i tillegg til de andre kriteriene for mål som ligger i dagens oppdragsdokument, fordi jeg mener at man her må se på ressursinnsatsen, men man må også se resultatene og pasientperspektivet når man vurderer den gylne regel. Det hjelper ikke å øke bare årsverk, hvis dette ikke fører til at pasientene får bedre tilgang til tjenestene. Derfor må vi også innenfor dette området måle aktivitet, men vi skal gjøre det på en korrekt måte.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-17:
Fram til nå har pasienter fra hele landet vært henvist til Østmarka, som har vært ledende på dette fagområdet, og mange har fått god hjelp. Men nå når det etter hvert har blitt god kompetanse på angstlidelser tilgjengelig ved alle helseforetakene, vil pasientgrunnlaget for dagens drift – og da tenker jeg på døgndriften – ved Østmarka bli redusert i løpet av de neste årene. Behandlingstilbudet legges nå til ca. 30 distriktspsykiatriske sentre og poliklinikker for barn og unge. Behandlingen vil i hovedsak foregå poliklinisk, men helseregionene må også sørge for døgntilbud når det er nødvendig. Oppbyggingen er i tråd med planen for implementering av dokumentert virksom behandling av tvangslidelser. Hva som er riktig tiltak i løpet av de ulike fasene av et behandlingsforløp, må vurderes ut fra den enkeltes behov. Døgnplasser er ikke et mål i seg selv, men skal være et tilgjengelig virkemiddel der det er nødvendig. Det er positivt at behandlingstilbudet ved Østmarka får gode tilbakemeldinger fra både pårørende og pasienter. Selv om Østmarka ikke har hatt rolle som nasjonalt kompetansesenter, har tilbudet bidratt i et viktig utviklingsarbeid som kommer til å styrke tilbudet til mennesker med angstlidelser i hele Norge. Det som nå skjer, bør ikke beskrives som en nedbygging. Det vi faktisk gjør, er å styrke behandlingstilbudet for pasienter med alvorlige angstlidelser ved at de nå får lettere tilgang på god helsehjelp nærmere der de bor. Jeg vil for øvrig vise til mitt skriftlige svar på representanten Arnstads spørsmål nr. 299 i denne saken.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-17:
Jeg har nok en annen oppfatning av situasjonen enn det representanten her gir uttrykk for. Denne saken har jeg vært engasjert i i mange år. Etter at den norske OCD-foreningen Ananke fikk satt søkelys på det manglende behandlingstilbudet for mennesker med tvangslidelser, tok jeg dette opp i en interpellasjon med den tidligere helseministeren Anne-Grete Strøm-Erichsen. Hun fulgte opp denne interpellasjonen på en veldig bra måte og fikk satt i gang et viktig arbeid med utgangspunkt i det miljøet som den gangen var på Østmarka. Hun fikk også bygd ut og implementert en imponerende jobb med å endre behandlingen for denne gruppen pasienter, som nå gir fantastiske resultater. Det har den siden at en del av de pasientene som kom fra resten av landet, og hadde behov for å bo på Østmarka, ikke lenger har det behovet, fordi de får et bedre tilbud lokalt. Dette er en utvikling som også støttes av pasientforeningen for denne pasientgruppen.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-17:
I diskusjonen rundt den gylne regel og tilbudet innenfor psykisk helse har jeg vært veldig tydelig på at det å gå fra døgnplasser til mer poliklinisk, desentralisert behandling er en ønsket utvikling. Når det gjelder det tilbudet som en ser bygges opp, vil jeg vise til en artikkel som står på nettet i dagens Aftenposten, fra det ledende fagmiljøet på dette området, som også Norsk Pasientforening er med på. De sier: «I disse dager holder Norge på med en utbygging av behandlingstilbudet for pasienter med tvangslidelse som savner sidestykke. Norge holder rett og slett på å bli ledende i verdenssammenheng når det gjelder et faglig fundert behandlingstilbud til denne pasientgruppen. Og, ikke minst: Tilbudet omfatter både barn og voksne.» Så langt har mer enn 20 spesialiserte behandlingsteam blitt etablert, og i løpet av 2015 blir tilbudet utvidet til 30 team som dekker alle norske helseforetak. I tillegg vil det også være døgnplasser for de pasientene som har behov for det.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-17:
Jeg tror det er mange årsaker til den uroen som har oppstått. Etter at tidligere helse- og omsorgsminister bestemte at det skulle være ett felles sykehus for Nordmøre og Romsdal, var det ventet uro i forkant da sykehuset skulle lokaliseres. Uro har det òg vært i tidligere forsøk som er gjort med å avklare sykehusspørsmålet de siste ti årene. Når en har nærmet seg en konklusjon, har det blitt stilt spørsmål ved legitimiteten til beslutningen, prosessene og alternativene. Mine forgjengere har kastet kortene opp på ny, og saken er blitt utsatt. Det ønsker ikke jeg. Jeg vil også ta politisk ansvar for konklusjonen, ikke skyve helseregionen foran meg, men ta en endelig konklusjon etter en selvstendig vurdering i denne viktige og vanskelige saken. Dermed vil mitt standpunkt være åpent, og jeg vil begrunne det. At administrerende direktør i Helse Møre og Romsdal, Astrid Eidsvik, gikk av rett før hun skulle innstille til styret, har skapt usikkerhet. Jeg synes det var trist at hun gikk av, og jeg vil minne om at hun allikevel sa til NRK samme dag: «Eg ønskjer no å sjå at arbeidet med saka går vidare slik det er planlagt, sjølv om eg ikkje leiar det lenger. Denne saka fortener å få si avgjerd no.» Det er også stilt spørsmål ved min rolle og kontakt med styreleder i Helse Midt-Norge. Jeg tror at alle har fått med seg at jeg ikke har instruert styreleder til å legge én løsning til grunn for arbeidet. Det er bevist gjennom saksutredningen som nå er til behandling i de to styrene, og som også vil være grunnlaget for min beslutning. Det er kvalitetssikret, og de tre alternativene er likeverdig utredet. Jeg aner heller ikke hva som kommer til å bli utfallet av de to styremøtenes behandling, og har heller ikke oppfattet at noen av styremedlemmene har gitt utrykk for at de er instruert. Det som det uansett stilles spørsmål ved, er om jeg noen gang har gitt uttrykk for mine vurderinger til nåværende eller tidligere styreleder i Helse Midt-Norge. Det har jeg valgt ikke å svare på fordi denne typen fortrolig kontakt er legitim og i samsvar med vanlig kontakt mellom eier og styreleder. Jeg utdyper gjerne begrunnelsen for dette i oppfølgingsspørsmålet.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-17:
Ja, det var det jeg var inne på i mitt forrige svar, og jeg er glad for å få lov til å utdype begrunnelsen for hvorfor jeg ikke svarer helt konkret på det spørsmålet. Både departementet og jeg har jevnlig kontakt med alle de regionale helseforetakene, både administrativt og med styrelederen. Styrelederen i helseregionen har ofte behov for å diskutere vanskelige saker med meg. Det kan være å sondere eller drøfte politiske konsekvenser av ulike saker, og det er i tråd med god eierstyring. At denne kontakten skjer i fortrolighet, er viktig for muligheten til å utøve godt lederskap overfor styrelederne. Men denne kontakten fratar selvfølgelig ikke styrene ansvar for å vurdere, behandle og beslutte saker på et selvstendig grunnlag. Dette er senest omtalt i eierskapsmeldingen, der det står bl.a.: «Rammen omkring eierstyring er ikke til hinder for at staten, som andre aksjeeiere, i møter tar opp forhold som selskapene bør vurdere i tilknytning til sin virksomhet og utvikling. De synspunkter staten gir uttrykk for i slike møter, er å betrakte som innspill til selskapets administrasjon og styre.»
Bent Høie (Høyre), 2014-12-17:
Det er styrene i de to foretakene som må avgjøre om de opplever at de har et godt beslutningsgrunnlag. Jeg opplever ikke at noen har satt spørsmålstegn ved det faglige beslutningsgrunnlaget i denne saken. Den er også eksternt kvalitetssikret, og styrene må avgjøre dette selv. Hvis de behandler saken, er det min plan å behandle saken i foretaksmøtet på fredag. Utsetter noen av styrene saken, vil det selvfølgelig få konsekvenser for foretaksmøtets behandling av dette. Det er ingenting i saksutredningen, ledere eller styremedlemmers uttalelser som tyder på at de ikke gjør en selvstendig vurdering basert på dette faglige grunnlaget, som også loven krever. Mine krav og instrukser til de regionale helseforetakene skjer i formelle møter og dokumenter, og det vil også bli gjort i denne saken. Jeg kommer ikke til å la et utfall i styret i Helse Midt-Norge være utfall og si at jeg bryr meg ikke om dette. Jeg kommer til å ha foretaksmøte, jeg kommer til å gi uttrykk for det jeg mener, i foretaksmøtet, og det kommer også til å bli beslutningen i denne saken.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-12-17:
President, takk for overbærenhet med mitt forsøk på å utnytte arbeidstida ekstra effektivt. Takken går også til samferdselsministeren. Det innsendte spørretimespørsmålet fra vår side er: «I 2002 vedtok Stortinget en trasékorridor for Ringeriksbanen via Åsa. Hovedbegrunnelsen for Stortingets nei til Kroksund-alternativet i 2002 var de store konsekvensene for natur og verneverdige våtmarksområder. Statens vegvesen og Jernbaneverket anbefaler nå at traseen likevel legges i en felles korridor for E16 og Ringeriksbanen via Kroksund. Vil Stortinget bli forelagt en ny sak om valg av trasékorridor for Ringeriksbanen og E16 før videre planlegging fortsetter?»
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-12-17:
Da noterer jeg at statsråden bekrefter at han vil komme tilbake til Stortinget med et traséalternativ, og det setter jeg pris på. Men jeg vil i mellomtiden minne om at Miljødirektoratet i mai i år kom med sin innsigelse om traseen via Kroksund, hvor de skrev at det vil medføre store negative konsekvenser for kulturlandskap og naturmangfold av nasjonal og internasjonal verneverdi å bygge E16 gjennom de sentrale deler av Røysehalvøya og Nordre Tyrifjorden våtmarkssystem, som var omfattet av internasjonale verneforpliktelser gjennom Ramsarkonvensjonen. Norge har altså forpliktet seg til å stanse tapet av biologisk mangfold innen 2020. Dette er et av de mest biodiverse områdene på Østlandet, og spørsmålet blir da: Hva er statsrådens vurdering av at man fortsatt vurderer å legge en vei og en jernbane gjennom et så verdifullt område, stikk i strid med biofaglige råd og internasjonale forpliktelser om stans av tap av biologisk mangfold?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-12-17:
Jeg vil minne om at når et sånt område vernes gjennom en internasjonal konvensjon, er det fordi det internasjonalt har eksepsjonell verneverdi. Det er nettopp for å beskytte det mot en løpende serie av lokale og nasjonale vurderinger hvor presset stadig vil være økonomiske og andre mer eller mindre kortsiktige hensyn, på bekostning av biologisk mangfold. Det er derfor vi taper biologisk mangfold i Norge. Men dette har også en annen side, nemlig at Stortinget har bestemt at all trafikkvekst rundt de store byene skal tas gjennom kollektivtransport og sykkel. Spørsmålet er da: Hvordan mener statsråden en ny og utvidet E16 harmonerer med disse planene, altså å bygge en ny motorvei inn til Oslo fra Hønefoss?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-17:
Ringeriksbanen har en lang historie. Jeg skal ikke gå gjennom hele historikken nå, men banen og hvor den skal gå, har vært diskutert en rekke ganger siden Stortinget i 1992 fattet vedtak om å forsere arbeidet med innkorting av Bergensbanen. Vedtaket ble altså gjort for 22 år siden. Som representanten påpeker, fattet Stortinget ti år senere vedtak om at videre planlegging av strekningen skulle ta utgangspunkt i korridoren over Åsa og ikke over Kroksund. Men i innstillingen til statsbudsjett for 2008 uttrykte et flertall i transport- og kommunikasjonskomiteen at en ønsket at Kroksund-alternativet skulle vurderes på nytt. Også i stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan for perioden 2014–2023 la regjeringen Stoltenberg II opp til at det i det videre utredningsarbeidet skulle vurderes utbyggingsalternativ med dobbeltspor og høyere hastighetsstandard. Dette sluttet Stortinget seg til. I lys av disse føringene, som altså har kommet etter 2002, ble det i stortingsmeldingen lagt til grunn at traséføring måtte vurderes på nytt i det videre utredningsarbeidet. Dagens regjering har også inntatt en mer offensiv tilnærming til Ringeriksbanen enn det som har vært lagt til grunn før. Vi har sett på Ringeriksbanen som en del av intercitystrekningen mot Oslo, og vi ønsker å bruke ressurser mer effektivt og har derfor koordinert arbeidet mellom Vegvesenet og Jernbaneverket litt annerledes enn før. Samferdselsdepartementet ga derfor 20. desember i fjor Jernbaneverket i oppdrag å utrede ulike forhold med Ringeriksbanen på nytt, herunder traséføring. Sammen med Statens vegvesen gjennomføres det nå en utredning i tre faser. De to første fasene er ferdige. Siste del skal foreligge 31. januar 2015. I fase to anbefaler transportetatene at Åsa-alternativet legges vekk, og at det gjennomføres felles planlegging av vei og jernbane over Kroksund. Jeg har merket meg at transportetatene gir et tydelig råd i sin rapport. Det er flere grunner til at de har denne anbefalingen, bl.a. de nevnte vurderingene knyttet til hastighetsstandard og dobbeltspor. I tillegg er det lagt til grunn at ny E16 skal legges over Kroksund, en forutsetning som ikke forelå da Stortinget behandlet trasé for Ringeriksbanen i 2002. Det legges opp til at beslutningsgrunnlaget for transportetatene underlegges en ekstern kvalitetssikring – det er normal prosedyre, så langt i hvert fall. Som omtalt i statsbudsjettet for 2015 vil regjeringen ta stilling til videre planprosess når beslutningsgrunnlaget er ferdigstilt. Ringeriksbanen er et svært stort og viktig prosjekt, og jeg finner det derfor naturlig at vi kommer tilbake til Stortinget på egnet måte når regjeringen har behandlet saken.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-17:
Det er mange interesser som skal høres når man bygger ny vei og ny jernbane, og i denne sammenheng begge deler. Jeg har selv vært i området på befaring sammen med lokale ordførere og møtt lokale interessenter, både de som er for, og de som er imot, nettopp for å få et bilde og et inntrykk av de problemstillingene som drøftes. Dette er også noe som Vegvesenet og Jernbaneverket må vektlegge i sitt planarbeid, og det er mange offentlige instanser som ivaretar de synspunktene. Så blir det til slutt en avveining om fordeler kontra ulemper, der lokale synspunkt også vil bli vektlagt tungt, og det vil framkomme når man tar en beslutning om hvor traseen skal gå. Men det er altså sånn at ingen vil alene kunne ha vetorett mot prosjektet, dette blir summen av fordeler og ulemper som veies opp mot hverandre.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-17:
Jeg kan først forsikre om at miljøhensyn vil bli tungt vurdert når en gjør sånne beslutninger, og det er derfor en har mange ulike aktører som ivaretar de ulike interessene. Så blir det opp til politiske myndigheter å gjøre en helhetlig vurdering av fordeler og ulemper. Når det gjelder vedtak og målsetting om at flere skal sykle, gå og ta tog, er det vedtak som også vi stiller oss bak, det er en del av klimaforliket og en del av det som regjeringen styrer på. Nå må det sies at det er såpass langt fra Hønefoss til Oslo at det å tro at en stor andel av befolkningen i Hønefoss som pendler mot Oslo-området, kommer til å velge gange og sykkel som primært framkomstmiddel, tror jeg ikke på. Derfor er det viktig at vi ser på lokale tiltak der lokale tiltak er fornuftig, men at vi også ser på å bygge ut infrastruktur som binder landet sammen. Det å knytte Hønefoss tettere opp til Oslo med jernbane tror jeg er det beste middelet for at flere skal velge å reise med noe annet enn bil, sånn som mange gjør i dag. Det er ikke naturlig å reise til Hønefoss via Drammen på jernbane, sånn som tilfellet er i dag.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-12-17:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «I Stortinget er det uttrykt bred motstand mot Oslo universitetssykehus' plan om gigantsykehuset Campus Oslo. Blant flertallspartiene har særlig Fremskrittspartiet og Venstre gått klart ut, nå sist i budsjettdebatten, da Venstres talsmann sa at «vi må skrinlegge OUS' Campus-prosjekt». Når OUS-direktøren er spurt om hvordan de bare kan fortsette prosjektet uten politisk avklaring, har han vist til at statsråden blir holdt orientert. Hvordan ser statsråden på at OUS fortsetter ressursbruken på Campus Oslo, og har han gitt grønt lys for dette?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-12-17:
Jeg takker for et grundig svar. Det er positivt at statsråden understreker at nullalternativet – bruke de eksisterende sykehusene, satse på opprusting av dem – å ha det som en plan, at det fortsatt må være med, det bør også Oslo universitetssykehus merke seg, for vi har følelsen av, vi som følger prosessen, at det er litt proforma, at man har med de andre alternativene, mens det er ett hovedspor som kjøres veldig hardt, nemlig det å bygge ut dette gigantsykehuset. Statsråden sier at han ikke kommer til å stanse den prosessen. Problemet er at mange av de store helsespørsmålene i Oslo – behovet for en ny storbylegevakt, behovet for et nytt klinikkbygg på Radiumhospitalet, behovet for større rehabiliteringer av Ullevål og å ta i bruk Aker sykehus som lokalsykehus igjen – står i stampe fordi man har denne langsiktige planen for 2040 og ønsker å fase ting inn i den. Så spørsmålet mitt er om statsråden ikke ser det som problematisk at man nå på snart tredje året bare lar denne prosessen rulle, og at det derved virker inn på kortsiktige beslutninger.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2014-12-17:
Min bekymring er at det går veldig mye tid til spille med hensyn til å få gjort det man bør gjøre med sykehussituasjonen i Oslo, på grunn av at man holder på med et annet spor, nemlig Campus Oslo. Jeg skjønner at statsråden vil la sykehuset bli ferdig utredet, men det er et problem hvis man hele tiden finner ut at man skal ha nye runder med høringer og utredninger og fortsetter i et sånt hovedspor, mens vi på Stortinget ser at en rekke av partiene markerer seg mot den løsningen, Campus Oslo, fordi man tror at en så svær investering på ett sted, å bygge et så enormt sykehus, som i planen for 2040, ikke er et svar på de oppgavene som vi har nå de første tre til ti årene. Så jeg er bare opptatt av å spørre statsråden: Er han ikke bekymret for at man her kaster bort masse tid?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-12-17:
«Det har oppstått uro kring prosessen for eit nytt felles sjukehus på Nordmøre og i Romsdal. Det har også kome fram at 7 av 10 av dei siste styremøta har vore lukka. Det ville vore interessant å vita om det har kome signal frå regjeringshald til Helse Midt-Norge om tomteval. Kva meiner statsråden er årsaka til uroa som har oppstått, og meiner han prosessen har gått føre seg på rett vis?»
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-12-17:
Eg takkar statsråden for svaret. Eg vil likevel følgje dette sporet litt meir. Først vil eg understreke at mine kritiske spørsmål til statsråden i denne saka ikkje handlar om lokaliseringa av eit nytt felles sjukehus i seg sjølv, men om prosessen som skal leie fram til lokaliseringsvalet. For meg er det viktig å sikre seg at begge alternativa har hatt ein fair sjanse til å bli valde, og at det som har skjedd, er politisk gangbart. I denne samanhengen er det svært interessant om statsråden har påverka prosessen eller ikkje. Det er heilt legitimt for ein helseminister å ha meiningar om plassering, men det må skje i eit ope landskap. Statsråden har teke opp att at han ikkje har instruert nokon i Helse Midt-Norge på nokon måte, men spørsmålet mitt er: Kan statsråden også stadfeste at han ikkje har gjeve uttrykk for synet sitt på lokalisering overfor styreleiaren eller andre i styret i Helse Midt-Norge utanfor formelle møte?
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2014-12-17:
Det er eit styremøte i Helse Møre og Romsdal akkurat no, og det ser ut for at styret kjem til å gjere eit vedtak om tomteplassering i dag, og at styret i Helse Midt-Norge gjer det same i morgon. Helseministeren har varsla at han tek avgjerda si førstkomande fredag. Eg vil understreke at eg trur ingen er tent med at denne prosessen vil dra langt ut i tid, men på bakgrunn av all den uroa som har oppstått mot slutten av prosessen, og tvilen omkring helseministeren sin framgangsmåte i saka, tykkjer ikkje helseministeren at det kunne vore fornuftig å avvente si eiga avgjerd til alle korta rundt prosessen er lagde på bordet?
André N. Skjelstad (Venstre), 2014-02-26:
På vegne av representantene Ketil Kjenseth, Trine Skei Grande og undertegnede vil jeg fremme et forslag om utvikling av et nytt folkevalgt regionnivå til erstatning for fylkeskommunen.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
På vegner av representantane Helga Pedersen, Knut Storberget, Odd Omland, Martin Henriksen, Tove Karoline Knutsen, Kåre Simensen, Anna Ljunggren, Marit Arnstad, Janne Sjelmo Nordås og meg sjølv har eg gleda av å fremma eit representantforslag om leveringsplikt i torskefisket.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Dette er nok eitt nytt eksempel på at regjeringa førte ein politikk da dei var i opposisjon og ein annan i posisjon. Eg er ikkje i tvil om dei er best i opposisjon og håpar dei snart dett tilbake dit. Det er ei sjølvfølgje at det skal vera lønsemd i det ein driv med, men, som det har vorte vist til her, det er mange andre som klarar å få lønsemd i dette – utan trålkvotar. Det var ein samfunnskontrakt til eit spesielt lokalsamfunn, der ein fekk kvotar mot å ha ein aktivitet for verdiar på land. Det skulle leverast på ein plass. Bør ikkje andre få sleppa til viss det er slik at eitt selskap ikkje greier å oppfylla denne kontrakten?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
«Regjeringa har signalisert at dei vil satse på landsdekkande ordningar i Innovasjon Norge. Dette vil medføre at det vert mindre til distriktsretta midlar om ikkje totalpotten vert auka. På årets budsjett vert det i tillegg kutta 430 mill. kr i dei regionale utviklingsmidlane, og det er med bekymring vi ser at regjeringa svekker ei rekkje ordninger for næringsutviklinga i distrikta. Korleis vil statsråden sikre at også distrikta får adgang til næringspolitisk verkemiddel?»
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Fleire ministrar har i dag drege fram at det ikkje er snakk om kutt, men omprioriteringar – det sa òg denne ministeren – og desse omprioriteringane er regionale utviklingsmidlar som da er omprioriterte til veg. For Sogn og Fjordane medførte denne «omprioriteringa» minus 11 mill. kr. Eg vil dra fram ei anna næring, reiseliv, som er ei typisk næring for heile landet, der byane greier seg relativt godt året rundt, medan distrikta slit med lønnsemd og heilårs arbeidsplassar. Regjeringa Solberg reduserte overføringa til reiselivet med 25 mill. kr. Det var eit av dei første negative tiltaka. I tillegg stod det i Dagens Næringsliv i går at staten ikkje vil vera med på å finansiera regionalselskapa. Dette er stikk i strid med det ein samla komité sa i desember 2012. Kvifor har regjeringa endra meining?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Heilskapen for Sogn og Fjordane i regionale utviklingsmidlar kontra vegmidlar vart minus 11 mill. kr. Det er heilskapen. Du svarte ikkje på kva som gjorde at ein hadde ombestemt seg frå det ein samla komité sa, så du skal få ein ny sjanse til å svara på det. Eg har òg lyst til å dra fram at i spørjetimen for 14 dagar sidan, trur eg det var, så sa næringsministeren at ho var imot strategiar, samtidig som ho varsla at det skulle koma ein ny strategi for reiselivet. Kan vi forventa at den nye strategien har nokon konkrete tiltak, etter det som ministeren no har svart, eller vil det berre verta ord?
Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
Jeg har fornøyelsen av å legge fram et representantforslag fra Torgeir Knag Fylkesnes, Audun Lysbakken og meg selv om at fiskekvotene skal forbli i lokalsamfunnet og sikre stabil råvaretilgang for næringslivet.
Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-26:
Som fisker er jeg opprørt over regjeringens holdning og svar når disse leveringspliktige trålkvotene tenkes regionalisert, altså flyttet. Momentet om krav til økonomisk inntjening er jo bare tull, for jeg har nettopp fått referert at det er flere andre bedrifter som tjener penger – de tjener faktisk gode penger. Dette er en privatisering av en naturressurs som er forbeholdt noen få, uten noe krav om at det skal komme hele befolkningen til gode. Aker Seafoods er i ferd med å flytte sitt topp moderne anlegg i Mehamn og ta kvotene med seg, og kommunens innbyggere står fortvilt igjen på kaia. Regjeringen signaliserer at de vil privatisere fisken ved å innføre evigvarende kvoter. Da lurer jeg på: Er statsministerens melding til kystopprøret som skal stå utenfor Stortinget på mandag, at de nå skal fratas disse fiskerettighetene for evig tid?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Vi har lagt bak oss to fantastiske uker med imponerende idrettsprestasjoner og fantastiske idrettsopplevelser i OL, og bak hver eneste medalje ligger det et uendelig antall treningstimer, men det ligger også et uendelig antall dugnadstimer, fordi norske idrettsprestasjoner hadde ikke vært mulig uten den breddeidretten, uten den frivilligheten, uten den innsatsen frivillige nedlegger i norske idrettslag hver eneste dag. Denne frivilligheten støttes først og fremst av felleskapet gjennom tippemidlene, gjennom den norske spillmodellen. Det er avgjørende for både ballbinger, skianlegg, fotballbaner og veldig mye mer. I tillegg er spillpolitikken helt avgjørende for å støtte andre deler av frivilligheten – hjelpeorganisasjoner, beredskapsorganisasjoner, musikkorps, kulturliv og veldig mye annet. Vi har lagt merke til at regjeringen har varslet en omlegging av spillpolitikken. Den omtaler det selv som en vesentlig omlegging, og vi ser fra andre land som har gjort lignende omlegginger, at det innebærer mindre penger til frivilligheten, mindre penger til idrett, både fordi mer penger går til utbytte til eiere, og fordi vesentlig mer penger går til markedsføring. Det er også grunnen til at Idretts-Norge advarer mot denne omleggingen, at Røde Kors, Redningsselskapet, Norsk Folkehjelp og andre advarer, fordi de ser at spillpolitikken er avgjørende for å ta vare på noe av det fineste i den norske samfunnsmodellen, nemlig at vi har en sterk frivillig sektor med veldig mye frivillig innsats. Mitt spørsmål til statsministeren er: Hvorfor ønsker regjeringen å legge om en spillpolitikk som over mange år har trygget finansiering til frivilligheten og idretten i Norge?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2014-02-26:
Den forrige regjeringen hadde et veldig ryddig og klart forhold til spillpolitikken, nemlig ved at vi trygget enerettsmodellen, som sikrer inntekter til idretten og til frivilligheten. Vi vant også omfattende rettssaker, bl.a. med ESA, fordi vi hadde ryddighet i disse prinsippene. Det er den nye regjeringen som både varsler det de kaller en vesentlig omlegging, og har tenkt å behandle enkeltsaker før man har redegjort for en klar og helhetlig ny politikk. Begge deler svekker enerettsmodellen, begge deler setter spillpolitikken i spill. Det spillet som statsministeren sikter til, tror jeg er et flaskepantlotteri, og det er en grense for hvor vanedannende det er å pante flasker – og i hvert fall hvor mye det truer enerettsmodellen i norsk spillpolitikk. Så jeg er veldig trygg på at det den forrige regjeringen gjorde der, står seg godt i norsk spillpolitikk. Det den nye regjeringen varsler derimot, er både en helt ny politikk og å behandle enkeltsaker før man har laget nye prinsipielle retningslinjer. Begge deler truer frivilligheten i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Regjeringen er enig i at spillpolitikken er en viktig del av inntektene til frivillig sektor. Vi er enig i at det er et betydelig og viktig område å sørge for at vi har trygghet og forutsigbarhet for inntektene for alle former for frivillig aktivitet i årene fremover. Derfor er det også veldig tydelig og klart formulert i regjeringsplattformen at regjeringen ikke ønsker å gjøre noe som truer enerettsmodellen til Norsk Tipping. Vi ønsker å stoppe opprettelsen av flere ikke-vanedannende lotterier som kan gi inntekter til frivilligheten, men vi har sagt at vi vil gjøre det bare hvis vi parallelt klarer å opprettholde enerettsmodellen. Det arbeider regjeringen nå med. Inn i det arbeidet har vi nå fått en vanskeligere situasjon på bakgrunn av den forrige regjeringens manglende prinsipper i spillpolitikken. Vi har fått åpningsbrev fra ESA i tilknytning til en rettssak hvor man setter spørsmålstegn ved den forrige regjeringens manglende prinsipper for hvilke lotterier man godkjenner på siden. Det betyr også at man stiller spørsmål ved deler av enerettsmodellen i denne åpningsfasen. Derfor jobber regjeringen nå intensivt med svarene på det brevet vi har fått fra ESA. Det skyldes at den forrige regjeringen, som Jens Stoltenberg kjenner godt til, godkjente ett privat lotteri og sa nei til et annet, uten at det var gjennomsiktige regler for prinsippene for hvilke lotterier man skulle godkjenne. Så for øyeblikket er spillpolitikken i Norge først og fremst i fare ved at den forrige regjeringen ikke hadde ryddet opp og hadde ryddige vilkår rundt behandlingen av lotterier på siden av Norsk Tipping. Derfor har vi nå en mulig ESA-sak rundt dette.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Representanten Stoltenberg tar feil når han sier at vi vil gjøre dette uten å ha nye regelverk på plass. Vi jobber nettopp med nye regelverk, som nå er vanskeliggjort av ESAs forespørsler om den tidligere regjeringens politikk. Det var regjeringen Stoltenberg som innførte en uklar regel for nye lotteritillatelser, der man ga tillatelser til bare noen få aktører. Det må vi først rydde opp i som en følge av at ESA nå har tatt tak i denne problemstillingen. Det betyr at spørsmål rundt lotteripolitikken på grunn av ESAs spørsmål er satt litt på vent. Det er vanskelig å angi tidsløpet for denne prosessen, men vi er opptatt av å ha ryddighet og klare regler, slik at vi ikke får den type saker som vi nå har fått et åpningsbrev fra ESA om, på bakgrunn av regjeringen Stoltenbergs politikk.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Det er nettopp på grunn av den forrige regjeringens nekting av Postkodelotteriet etter at statens lotteritilsyn sa at det ikke var vanedannende og ikke var i konkurranse med Norsk Tippings spill – man sa likevel nei til det og ja til et annet privat lotteri – at vi nå har en sak fra ESA, som gjør at regjeringen nå har sagt: Nettopp for å beholde enerettsmodellen er vi nødt til å rydde opp i det som ikke var ryddet opp av den forrige regjeringen, og ha klare, tydelige prinsipper for hvilken politikk vi skal ha på lotteriområdet. Det er mulig at det er opposisjonens ønske at vi skal lage ryddige regler fordi man selv ikke hadde ryddige regler, noe som nå gjør at vi har en ny ESA-sak på gang. Vi synes prinsipielt at det er viktig at vi ikke har politiske bestemmelser om hvilke lotterier vi har, men klare, tydelige regler, og at det er Lotteritilsynet som burde ha beslutningsretten. Det er den linjen vi jobber etter, og det er den linjen vi i fremtiden bør ha når vi har fått ryddet etter den forrige regjeringen og de problemer vi nå har fått med ESA.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Vi er enig i at det er viktig å stimulere til at frivillige organisasjoner har egne inntekter. Det er faktisk en frivillighet i seg selv å bidra på ulike måter til å finansiere frivillighet. Det å ha egne inntektsbaser gjør også at man er mye sterkere som organisasjon for å utvikle nye prosjekter og nye tilbud som vi i ettertid alle står og applauderer. Slik gjorde man med flyktningguidene knyttet til Røde Kors’ arbeid, slik har vi gjort på område etter område fremover. Derfor er vi opptatt av at det skal være mulig både å ha lotteriinntekter for frivillige organisasjoner og å utvide skattefradraget, og vi er selvfølgelig opptatt av at vi skal holde kostnadsnivået nede. Vårt prinsipale utgangspunkt var det samme som Kristelig Folkepartis, at det burde vært en automatikk i momsfradraget. Nå har vi laget en ordning, og jeg er veldig opptatt av at vi må lytte til de frivillige organisasjonene før vi gjør endringer i den ordningen. Men det er viktig at vi holder rammen for fradraget, rammen for kompensasjonen, inne, nettopp fordi frivillige organisasjoner er en utrolig viktig del av velferdssamfunnet Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Inntekter fra lotteri har vært en viktig del av finansieringen av frivilligheten i Norge siden lenge før Norsk Tipping eller enerettsmodellen ble etablert. Det er viktig å huske at veldig mange organisasjoner hadde lotterier på siden av dette, med store inntekter, mens man gradvis har utviklet mer og mer av en monopolsituasjon på dette området. Særlig gjelder det de store humanitære organisasjonene, som altså har hatt egne lotterier med store inntekter, og som gradvis er blitt faset inn. Det har vi gjort for å sikre at frivilligheten får pengene i årene fremover. Det er ikke denne regjeringen som skaper uklarhet rundt rammebetingelsene – det er den forrige regjeringens manglende klarhet i hva man skulle tillate på siden. Vi har flere lotterier som er på siden av Norsk Tippings enerettsmodell, og det var altså den forrige regjeringen som ikke hadde klare prinsipper da den sa ja til et og nei til et. Derfor har vi nå en åpningssak fra ESA som vi må rydde i før vi går i gang med de langsiktige tiltakene som regjeringen vil ha.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
La meg få begynne med spørsmålet knyttet til menneskerettigheter generelt. Vi mener at det er en viktig del av Norges utenrikspolitikk – at det skal være det når det gjelder både utenrikspolitikken og bistandspolitikken i årene fremover. Hvordan vi fremmer menneskerettigheter, kan være litt ulikt ut fra hvilke land det er snakk om. Det har å gjøre med muligheten for å mobilisere sivilt, om man har samfunnet med seg i det, og hvordan utviklingen går – i positiv retning eller i negativ retning. Derfor har regjeringen bestemt at vi før sommeren kommer til å legge frem en stortingsmelding for diskusjon om menneskerettigheter i utenriks- og bistandspolitikken i årene fremover, fordi vi mener at dette er et viktig tema å belyse for å ha gode felles strategier knyttet til dette. I de samtaler jeg hadde med statsministeren i Russland, Medvedev, konsentrerte vi oss om de sakene som har vært diskutert rundt menneskerettigheter i Russland, i tillegg til bilaterale norsk-russiske samtaler og forhold. Jeg mener at det er viktig at vi også påpeker det når utviklingen på noen områder har gått i feil retning. Jeg har sagt at vi kommer til å være opptatt av menneskerettigheter både før, under og etter OL i Russland, fordi det er vårt største naboland. Utviklingen i vårt største naboland er av betydning for veldig mye som skjer også i samarbeidet over landegrensene. Vi hadde ingen direkte samtaler da om situasjonen i Ukraina, bortsett fra at det var berørt som en generelt vanskelig situasjon. Dette var en uke før de store omveltningene skjedde. Jeg må jo si at jeg tror de fleste av oss hadde en følelse den lørdagen de ukrainske skiskytterjentene vant, og det samtidig var store omveltninger i hjemlandet – selv om vi alltid er nasjonalistiske og ønsker å vinne selv, gjorde begge disse tingene at det ble en stor dag for Ukraina. Det vi nå venter på, er å få på plass en legitim regjering som gjør at det er lettere å skape gode samarbeidsforhold for å stabilisere Ukraina fremover.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Det viktigste budskapet vi har, er at Norge kommer til å stille opp for en fredelig utvikling i Ukraina, håpet om et samlet Ukraina, et Ukraina som bygger på demokratiske prinsipper, og som skaper en bro mellom regimeendringen og systemendringen som har vært nå, som gjør at man kan bygge et fremtidig Ukraina. Det er det viktigste. Det er viktig å lære av hva som har vært vellykkede endringer av systemer i andre land. Det er klart at det å skape bro mellom disse to systemene kommer til å være viktig. Så har vi sagt at vi kommer til å forsøke å stille opp økonomisk der vi kan, gjennom de internasjonale mekanismene som etableres, og selvfølgelig forsøke å påvirke alle andre parter til å gjøre det samme.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Nå har jo utviklingen skjedd raskt. Torsdag kveld ble EU enige om endringer – det som ikke kalles sanksjoner offisielt, men restriktive tiltak. På lørdag var de man hadde rettet de restriktive tiltakene mot, de facto ute av styringsposisjon. Det betyr selvfølgelig at den situasjonen som er på bakken, har endret seg betydelig i løpet av to dager. Vi vurderer nå sammen med de andre internasjonale partnerne hvordan veien skal gå videre. Men de personene som sanksjonene var rettet mot, er i dag ikke i styringsansvarlige posisjoner. Det var ledelsen som da satt, og dette var tiltak som var lagt opp for å presse på for å få til endringene, og så skjedde endringene før tiltakene faktisk var begynt å virke. Nå vil det bli foretatt en helt ny vurdering av dette, og så vil man lage en ny strategi. Men her skjedde ting i folket raskere enn det noen internasjonale beslutningsmyndigheter hadde mulighet til å følge.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Vi har sagt fra regjeringens side at vi vil konsentrere det i henhold til både hvilke land vi bidrar til, og i hvilke områder og sektorer vi bidrar i årene fremover, og at menneskerettigheter kommer til å holdes høyt. Den gjennomgangen av bistandspolitikken foretar vi nå, og så kommer vi løpende tilbake igjen til Stortinget med hvor det vil komme endringer. Det naturlige vil være at det rapporteres i budsjettene når de kommer, hvilke forslag til programmer vi har fremover. Jeg mener at det er viktig at menneskerettigheter er ett hensyn som vi skal ta i bistandspolitikken og i utviklingspolitikken, men det viktigste hensynet er å gjøre landene i stand til, når vi gir bidrag, å føre sin egen utvikling fremover. Det er da det er så viktig at vi også konsentrerer bistanden. Vi tror ikke at vi verken kommer til å ha god nok kontroll over pengene eller gode nok bidrag inn til de landene vi bidrar til, ved å smøre det tynt utover. Derfor vil vi ha større trykk på de landene vi bidrar til, gjennom å ha bedre kompetanse på landene og bedre oppfølging av hvordan pengene brukes.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
For det første vil jeg takke for de hyggelige ordene fra flere til utenriksministeren og til meg. Jeg tror jeg vil si at opprøret i Ukraina dreide seg ikke bare om en korrupt stat, men også om et frihetsønske fra ungdom i Ukraina, som følte at dørene til Europa ble lukket gjennom de valgene ledelsen i landet gjorde. Det er også viktig å huske. Det er, tror jeg, blant ungdom rundt omkring i hele verden et større frihetsønske med muligheten til å kunne påvirke sitt eget liv enn det har vært noen gang tidligere. Det er grunnlag for mye uro knyttet til det, og det er veldig viktig at alle land adresserer spørsmålet om å skape tillit. Kan vi gjøre noe? Vi kan være med på å bygge organisasjoner, ha observatører, de menneskerettighetskontrollmekanismene som er i ulike land, vi kan lære vekk hva vi mener er gode ting ved vårt samfunn. Men det er veldig viktig å ha ydmykhet for at hvert land må skape sin egen fremtid.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Jeg mener at den merknaden ikke sier i innhold noe annet enn det som er vår våpeneksportpolitikk per dags dato, at vi ikke eksporterer til land som har store brudd på menneskerettighetene, eller hvor våpnene kan brukes mot befolkningen for øvrig. Det mener jeg er grunnleggende for den våpeneksportpolitikken vi har hatt og fortsatt kommer til å ha, med de endringene som er gjort i denne listen. Så for meg oppfattes nok dette som en unødvendig presisering av det som allerede er helt grunnleggende for hvordan vi opptrer når det gjelder våpeneksport. Så kan selvfølgelig spørsmålet om hva som er grunnleggende brudd på menneskerettigheter være ulikt i ulike situasjoner. Jeg kan bare tenke meg at i noen konfliktsituasjoner, eller i noen områder, vil den diskusjonen komme litt avhengig av hvordan man ser på partene i konflikten. Men det viktigste for meg er at vi skal sikre at våpen ikke eksporteres til land som bryter menneskerettighetene, eller som kan bruke disse i konflikter som pågår for øyeblikket.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Vi har sagt at vi kommer til å følge opp utviklingen i Ukraina, nettopp for, sammen med landene rundt oss, å bidra til stabilisering. Det er ulike mekanismer for å gjøre dette. Noe av det kan skje gjennom IMF, som er en vanlig brukt mekanisme, i form av lån. Andre måter kan være direkte støtte. Vi må jo velge virkemidler litt i forhold til hva andre land rundt oss også velger. Og så må vi først og fremst ha på plass en regjering og et system i Ukraina som kan motta pengene og bruke dem på en fornuftig måte, og som har en legitimitet fremover. Vi er ikke kommet så langt at vi kan si når – det vil være avhengig av mange faktorer, også mange andre land, og ikke minst utviklingen i Ukraina – ei heller hvor mye, for så raskt som utviklingen har skjedd i Ukraina, kan vi per dags dato verken si hva behovet er eller hvor mye vi kan stille opp med.
Erna Solberg (Høyre), 2014-02-26:
Det er utrolig viktig for denne regjeringen å styrke akuttberedskapen, den som dreier seg om tilstedeværelse i førstelinjen og å sørge for at det er erfarne leger med god kompetanse som møter pasientene i akuttmottakene. Derfor har denne regjeringen når flomlysene ikke har stått på, startet det arbeidet som skal til for at det som har vært bra på Ahus, som fortsatt kommer til å være blant de beste av landets akuttmottak i organiseringen av erfaring i førstelinjen, faktisk skal bli modellen for fremtiden andre steder, ved at vi sørger for at vi får utdannet folk med nettopp den kompetansen. Derfor fikk Helsedirektoratet den 21. november det mandatet og beskjeden om å utrede en ny spesialistutdanning, som er nøkkelen til å få til nettopp det som skal gjøre at det er erfarne folk i førstelinjen. Den debatten vi hadde i fjor, dreide seg faktisk ikke om Ahus, den dreide seg om at det kom varslinger om at det sto turnusleger med knapp tid i førstelinjen på enkelte sykehus. Det hadde vi hatt et varsel om tre år før. Da satte Sylvia Brustad fokus på det med en gang, men etter det var det ikke mulig å finne det samme fokuset fra de to neste helseministrene. Denne regjeringen har altså startet det som er byggesten én for å få gjort noe med det. Vi må ha en egen spesialistutdanning for området mottaks- og akuttmedisin i Norge. Det betyr at vi også får folk som har den erfaringen som skal til for å være der. I dag er det jo sånn at vi får mye av denne kompetansen ved å hente leger med spesialisering fra utlandet til Norge, og det gjorde også Ahus da de bygde opp avdelingen sånn som den er. Så i motsetning til det som spørreren gir inntrykk av, at denne regjeringen ikke har gjort noe, har regjeringen begynt å legge de viktige byggestenene for at vi nettopp får til det som skal til. Og Ahus kommer til å ha en av de fremste modellene med tung kompetanse i førstelinjen også etter det som har skjedd.