Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-03-05:
De siste ukers anstrengte kraftsituasjon med galopperende strømpriser i Midt-Norge, nedtapping av norske vannmagasiner og svensk atomkraft for halv maskin, har ført til en svært uheldig situasjon for strømbrukere i store deler av landet, og også for næringslivet i Midt-Norge og i Nord-Norge. Kristelig Folkeparti mener at denne situasjonen viser at markedsstyringen i energisektoren har gått for langt, og at Regjeringen de siste årene har vært for passiv med å få på plass ny kraftproduksjon, en bedre kraftutveksling mellom landsdelene og økt energieffektivisering. Isteden er det innført stadig flere prisområder for strøm. Det å innføre prisområder er en mekanisme, men denne mekanismen flytter egentlig ansvaret fra myndighetene og markedet og over på oss forbrukere, som må forholde oss til et energisystem som ikke er optimalt. Lite energi gir høyere priser. Det er mange ting som halter i energipolitikken vår. Vi har til gode å få en helhetlig gjennomgang av energipolitikken fra denne regjeringen. Sist vi hadde en slik gjennomgang, var under Bondevik II-regjeringen i 2003. Kristelig Folkeparti mener at tiden er overmoden for dette – at vi nå må se klima og energi sammen og lage en tiårig plan også på dette området om hvor vi skal være i 2020. Men det er slik at i denne sal er det makta som rår, og makta er ikke helt på dette sporet, men opposisjonen har ikke tenkt å gi seg på dette området. Før energiloven ble endret i 1990, brukte man faste beslutningsreglementer for å bestemme riktig produksjonskapasitet. Et hovedmotiv for å gå bort fra dette var at denne modellen var lite optimal når det gjaldt å utnytte samfunnets ressurser. Etter konkurranseutsetting av kraftproduksjonen i 1991 forutsettes det at aktørenes kommersielle interesser er de samme som samfunnets interesser når det gjelder forsyningssikkerhet og produksjonskapasitet. Jeg mener at dagens situasjon – som vi har stått oppe i i dette året, men også i tidligere år – viser at den forutsetningen vi la til grunn, ikke holder stikk. Derfor mener Kristelig Folkeparti at det er behov for å styrke energiministerens ansvar når det gjelder forsyningssikkerhet. Den sittende regjeringen har iverksatt få nye tiltak når det gjelder den anstrengte kraftsituasjonen i Midt-Norge. Både reservekraftverkene og utredning om ny kraftledning mellom Ørskog og Fardal ble lagt til rette under Bondevik II-regjeringen i 2003. Det er vel slik at reservekraftverkene aldri var ment å skulle sikre energibalansen på lang sikt og heller ikke være noen forsikring mot høye strømpriser. Dette reflekteres ved at reservekraftanleggene kun skal idriftsettes etter ytterligere godkjenning, i form av enkeltvedtak fra NVE. Vi har i dag fått et brev fra statsråden, der man sier at reservekraftverkene har en kapasitet på 300 MW. Dette utgjør i størrelsesorden 8 pst. av den totale installerte produksjonskapasiteten i Midt-Norge. Ser man Midt-Norge som et eget prisområde, vil iverksettelse av disse ha en effekt på prisen. Men i den situasjonen vi nå har vært inne i, har Midt-Norge, sammen med Nord-Norge, Finland og Sverige, vært et eget prisområde, og da utgjør det – slik i alle fall statsråden skriver til Stortinget i dag – en svært begrenset virkning på prisen ved å igangsette disse to reservekraftverkene. Kristelig Folkeparti mener at Fremskrittspartiets forslag foreskriver feil medisin til riktig diagnose. Det er behov for tiltak som kan bedre forsyningssikkerheten og kraftbalansen i Midt-Norge, og Kristelig Folkeparti fremmer forslag om utredning og etablering av miljøvennlig reservekraftløsninger i det norske kraftmarkedet, og vi foreslår også å få styrket den politiske styringen av energisektoren. Jeg er glad for at Ketil Solvik-Olsen i sitt innlegg sier at også han ser betydningen av å styrke den politiske delen av energimarkedet. Jeg tar dermed opp de to forslagene jeg refererte til.