trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-01:
Jeg er glad for at vi er enige om dette. Så må jeg nok korrigere representanten litt. Det var denne regjeringen som etablerte NCE i sin tid, og det var denne regjeringen som etablerte GCE i vår tid, og det er i vår tid GCE-er er blitt tildelt. Så gjøres det på en faglig og objektiv måte, som vi politisk ikke blander oss inn i. Det tror jeg vi alle er enige om er riktig. Jeg vet at Oslo Cancer Cluster har søkt om å bli GCE, og jeg går ut fra at de også søker i år. Fasiten på det kjenner vi ikke før mot slutten av måneden. Men det er slik at også for GCE-ene er det tidsbegrenset fasiliteringsstøtte, men alle bedriftene vil kunne søke utviklingsprosjekter, og ordninger for dette i både Innovasjon Norge og Forskningsrådet er nå fylt kraftig opp, slik at det er mange muligheter for å hente penger til å støtte klyngene, som vi er helt enige om er veldig viktige innenfor mange ulike områder – også helseområdet.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-01:
Vi trenger ikke å fortsette den debatten. Jeg tror det står i Sundvolden-erklæringen, men det kan vi komme tilbake til. Det viktige er at vi fikk etablert det, og at vi har fått et nytt nivå som er globalt, og som virkelig bærer disse tingene videre. Jeg tror også at det vi ser nå, utviklingen av samarbeid klyngene imellom, er veldig viktig. Det har vi også satt av penger til å fasilitere, og ytterligere penger kom nå i forbindelse med revidert budsjett, fordi vi ser at det er viktig. Det helsebedrifter melder om, er viktigheten av å ha ordninger i Forskningsrådet som bidrar til utviklingsprosjekter, fordi utvikling tar tid. De viser også til at fordi det tar tid, er det vanskelig å hente kapital, og derfor er både såkornfondet vi har etablert nå – hvorav et i Bergen med stor kompetanse på helse og medisin – og presåkornordninger viktige. Så vi vet at også på dette området er tilgangen på risikokapital krevende, og det er det vi har forsøkt å løfte fram gjennom statsbudsjettet.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-01:
Regjeringen legger til rette for et mangfoldig og verdiskapende eierskap i norsk næringsliv og ønsker å styrke det private eierskapet. Privat eierskap er hovedregelen i norsk næringsliv. Statlig eierskap skal begrunnes særskilt. Statens hovedoppgave overfor næringslivet er å legge til rette for høy verdiskaping gjennom stabile og gode rammebetingelser. Regjeringen ønsker å redusere det statlige eierskapet noe over tid fordi det er spesielt høyt i Norge. Det vil i særlig grad gjelde selskaper der staten ikke har noen særskilte grunner for å være eier. Men det vil også kunne være aktuelt å redusere statens eierskap i andre selskaper, gitt at det kan gjennomføres innenfor en ramme som ivaretar statens mål med eierskapet. Regjeringen har fullmakt fra Stortinget til å kunne redusere statens eierskap helt eller delvis i Ambita, Baneservice, Entra, Mesta og Veterinærmedisinsk Oppdragssenter. Regjeringen har videre fullmakt til å kunne redusere statens eierandel ned mot 34 pst. i Telenor. Det er ikke riktig som det framføres, at regjeringen har fullmakt til å kunne endre statens eierandel i Kongsberg Gruppen. Siden regjeringen tiltrådte, har vi solgt statens aksjer i Cermaq, og vi har delprivatisert Entra gjennom en børsnotering. Vi har også gjennomført en prosess med sikte på å selge Mesta, men de budene vi mottok, var lavere enn verdiene i selskapet, og jeg besluttet da at vi ikke skulle selge. Endringer i statens eierskap skal gjennomføres på en måte som er profesjonell, forretningsmessig forsvarlig og som ivaretar statens verdier. Ved vurderinger av endringer i statens eierskap tar vi hensyn til både markedsmessige og selskapsspesifikke forhold. Regjeringen vil ikke gjennomføre endringer i statens eierskap eller støtte transaksjoner med mindre dette vurderes som økonomisk gunstig for staten i det enkelte tilfellet. Regjeringen er åpen for å redusere statens eierskap gjennom ulike løsninger, f.eks. salg av statens aksjer til industrielle eller finansielle aktører, gjennom børsnoteringer eller som del av en industriell løsning. Regjeringens ambisjon er å redusere det statlige eierskapet noe over tid, men vi har, som jeg sa da eierskapsmeldingen ble lagt fram, ikke hastverk, vi vil gjennomføre det på en slik måte at det er riktig for staten økonomisk eller industrielt. Jeg kan selvsagt ikke kommentere om eller eventuelt når vi benytter de ulike salgsfullmaktene.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-01:
Da er vi enige om utgangspunktet, nemlig at regjeringen ikke har fullmakt til å selge seg ned i Kongsberg Gruppen. Det var det heller ikke noe mål for regjeringen å få. Men det var et mål å ha en fullmakt i fall det skulle dukke opp løsninger som var industrielt interessante for Kongsberg Gruppen, som opererer i et marked som er i restrukturering. Det var i og for seg det vi framførte fra statens side, det at denne fullmakten ikke var en aktiv fullmakt som vi nærmest ville gå i gang med å jobbe med – det var rett og slett en mulighet dersom selskapet så at det dukket opp spennende muligheter. Vårt utgangspunkt er at vi er en stor eier i Kongsberg Gruppen, og vi kommer til å være en stor eier i Kongsberg Gruppen, men det er tilstrekkelig med 34 pst. for å opprettholde statens mål med eierskapet. Men som sagt: Vi fikk ikke den fullmakten, og vi har ikke til hensikt å komme tilbake til Stortinget og be om den fullmakten.
Monica Mæland (Høyre), 2016-06-01:
Ja, det arbeidet pågår. Det opplyste jeg da, og det opplyser jeg nå. Det pågår et arbeid knyttet til dette. Som sagt var det ikke noe mål å få fullmakt til verken Telenor eller Kongsberg Gruppen for å gå ned der og da. Dette prøvde vi å forklare på tross av de oppfatninger som bredte seg. Vi har nå hatt en fullmakt til nedsalg i Telenor som ikke er blitt benyttet, fordi vi ikke har vurdert det som riktig. Så dette er noe vi vurderer fra sak til sak. Vi har ikke noe hastverk, vi skal gjøre dette på en skikkelig måte. Men jeg må minne om at det vi trenger i dette landet, mer enn statlig eierskap, det er flere arbeidsplasser i privat sektor. Vi har et veldig høyt offentlig eierskap i Norge, høyere enn de aller fleste land vi kjenner, og fra vår side har det vært riktig å signalisere at det eierskapet kan vi ta noe ned.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
«Statlig eierskap handler om vårt felles eierskap til viktige naturressurser, om kontroll med viktig infrastruktur og om eierskap i bedrifter som sikrer verdiskaping, industriell utvikling og trygge arbeidsplasser. En av få saker regjeringen har lagt fram for Stortinget i næringspolitikken, er eierskapsmeldingen. Der ble Stortinget bedt om å gi en rekke salgsfullmakter. Heldigvis fikk langt fra alle støtte, men det ble gitt fullmakt til å selge bl.a. Telenor og Kongsberg Gruppen. Vil regjeringen benytte disse fullmaktene?»
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Stortinget har vært veldig opptatt av at Kongsberg Gruppens forsvarspolitiske situasjon blir ivaretatt, og at det må utredes nærmere hvilke reguleringer som kan tas i bruk for å sikre disse forholdene. Så flertallet har egentlig bare gitt gult lys. Det er bra at vedtaket i Stortinget binder statsråden til å komme tilbake til Stortinget med saken om hvorvidt regjeringen går inn for nedsalg av Kongsberg Gruppen. Men den situasjonen bekrefter også at inntrykket som satte seg blant folk, var at regjeringen kun var ute etter å selge ned – mye mer det framfor å kjøpe seg opp. Endringer i fellesskapets eie engasjerer folk veldig, så man var veldig tydelig på at nei til salg av Norge og å stoppe dette var det man ønsket å signalisere til regjeringen. Ser statsråden at det burde vært gjort grundigere vurderinger av utsalget hos flere av de selskapene, før forslagene om nedsalg ble lagt fram for Stortinget i eierskapsmeldingen?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Regjeringen kom med ønske om fullmakt til nedsalg i både Telenor og Kongsberg Gruppen. På høringene var både Telenor og Kongsberg Gruppen veldig opptatt av at det var mulig det kunne være aktuelt både å selge seg ned og å kjøpe seg opp. Men å kjøpe seg opp var ikke i det hele tatt et tema for regjeringen i den meldingen. Man hadde en fullmakt til å kjøpe seg opp i Hydro, men den ville man ikke ha, så den sa man fra seg. Statsråden sier nå at man ikke vil komme tilbake til Stortinget for å be om den fullmakten når det gjelder nedsalg av Kongsberg Gruppen. Slik har i hvert fall jeg tolket svaret. Da er det interessant å spørre om det i det hele tatt blir jobbet med konsekvensene med hensyn til sikkerhetsloven knyttet til Kongsberg Gruppen, eller om alt dette er lagt på is per nå.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-06-01:
«I spørretimen 4. mai sa statsråden at tidlig nedsanking vil være et godt tiltak mot rovdyrtap. Beiteretten er en forutsetning for et klimavennlig og bærekraftig landbruk i hele landet og benyttes av selvstendige næringsdrivende bønder til grovfôr for sau og storfe. I Oppland er bestanden av jerv over måltallet Stortinget har fastsatt. Kun 7 av 21 jerv er tatt ut i lisensperioden. Hva vil statsråden gjøre for å ta ut resterende dyr før beitesesongen?»
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-06-01:
Jeg synes det er litt oppsiktsvekkende at statsråden mener at Senterpartiet er mest opptatt av avliving. Det vi er mest opptatt av, er at det skal være mulig å leve av å drive sauebruk og beitebruk i hele landet, også i Oppland. Jeg vil vise til at det den 28. april og den 15. mai ble søkt om uttak av jerv i beiteprioritert område fra Lom Sambeitelag og Vågå kommune. Den 25. mai, altså tjue dager senere, svarte Miljødirektoratet at de avslår søknaden fordi de anser skadepotensialet som lite. Det er for meg ganske uforståelig, ikke minst når vi vet at det er 14 jerv som ikke er tatt ut i lisensperioden, i Oppland. Så nevner statsråden at tidlig nedsanking er et godt virkemiddel. Synes statsråden det er urimelig å forvente at mer effektiv lisensfelling, uttak av resterende dyr etter lisensjakten og tillatelse til skadeforebyggende felling av jerv i beiteprioritert område bør komme før en i det hele tatt prater om tidlig nedsanking av sau fra et helt nødvendig utmarksbeite?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-06-01:
Ja, det er jo ingen som søker om skadeforebyggende felling av jerv hvis det ikke er jerv i området. Det er å misforstå, mener jeg. Jeg kan også vise til Løten og Vang Beitelag. De søkte om skadeforebyggende fellingstillatelse i beiteprioritert område i Hedmark i februar/mars i år – som de gjorde i fjor. I fjor fikk de svar i juli. I år har de ikke fått svar. De har heller ikke fått svar på en klage de sendte inn i oktober i fjor, til tross for flere purringer. Irritasjonen er nå så stor at statsråden faktisk er anmeldt for ikke å ha kommet med svar fra Miljødirektoratet. Hvilke tiltak vil statsråden foreta seg overfor Miljødirektoratets praksis med totalt uakseptabel svarfrist på søknader om skadeforebyggende fellingstillatelser? Og hvordan vil statsråden ta ut de resterende rovdyrene før beitesesongen setter i gang for fullt?
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-06-01:
Denne regjeringen forvalter rovvilt i samsvar med rovviltforlikene av 2004 og 2011. Forliket av 2011 var enstemmig, og den todelte målsettingen i rovviltpolitikken ble videreført. Det betyr at vi skal ha lav terskel for uttak av rovvilt i beiteprioriterte områder, mens vi i rovviltprioriterte områder skal ha høy terskel for uttak, og saueproduksjon basert på utmarksbeite skal tilpasses gjennom forebyggende tiltak og omstilling. Senterpartiet er som kjent mest opptatt av den delen av den todelte målsettingen som går ut på å avlive rovvilt. Det er mindre oppmerksomhet om de tilpasninger beitenæringen i tråd med rovviltforliket skal gjøre i rovviltprioriterte områder. Det er fullt mulig å ha beite i alle deler av landet og samtidig gjøre nødvendige tilpasninger i rovviltprioriterte områder, slik at tapene kan gå ytterligere ned. Vi vet at jerven gjør mest skade sent i beitesesongen. Omtrent halvparten av tapene skjer etter den 1. september. Det betyr at en nedsanking noen dager tidligere enn normalt vil kunne redusere tapene til jerv betydelig. Vi bør alle være enige om at det er langt bedre å gjennomføre gode forebyggende tiltak, fremfor å utbetale erstatning for skadet og død sau. Så er jeg klar over at det kan være utfordringer knyttet til bl.a. knapphet på fôr på innmarksbeitearealer ved tidlig nedsanking. Vi tilbyr imidlertid gode økonomiske ordninger som dekker ekstra utgifter. Samtidig er det slik at vi ikke har tvangsmidler, og tidlig nedsanking er et frivillig tilbud til dyreeier. Jervebestanden har de senere årene vært høyere enn bestandsmålet. Som jeg svarte representanten den 4. mai i år, er det iverksatt tiltak med mål om en mer effektiv lisensfelling. Det prosjektet inkluderer også Oppland. Det er dessuten gjennomført ekstraordinært uttak av én jerv i Oppland, i tråd med hovedprioriteringen fra rovviltnemnda. Det er så langt i år registrert 36 ungekull av jerv i Norge. Av disse er seks ungekull tatt ut ved ekstraordinære uttak. Dermed ligger vi i år foreløpig – og jeg understreker foreløpig – ni ungekull under det nasjonale bestandsmålet for jerv. I Oppland er det så langt i år registrert fire ungekull av jerv. Det betyr at vi foreløpig ligger akkurat på det regionale bestandsmålet i Oppland.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-06-01:
Vi har altså satt inn ekstraordinære tiltak, og de tiltakene bør vi se effekten av over noe tid før vi vurderer eventuelt ytterligere tiltak. Så er det sånn at vi baserer oss på rovviltforliket. Det synes jeg er viktig. Det er et rovviltforlik som alle partier stilte seg bak. Etter rovviltforliket er det Miljødirektoratet som har myndighet til å fatte vedtak om hvordan og hvor ekstraordinære uttak skal igangsettes for så langt som mulig å få tatt ut resterende lisensfellingskvote. Det forutsetter at det faktisk er jerv i det aktuelle området, og at det er vær- og føreforhold for slike uttak. Miljødirektoratet følger jerveregistreringen i alle områder nøye. Vi gjør fortløpende vurderinger av behovet for eventuelle ekstraordinære uttak. Her vil jeg gjenta at den ønskede hovedprioritering fra den regionale rovviltnemnda om felling av en hannjerv i Finndalen ble fulgt opp av Miljødirektoratet.
Vidar Helgesen (Høyre), 2016-06-01:
Et samlet storting er enig om at vi skal ha en forvaltning av store rovdyr som skal føres slik at bestandene er så nær bestandsmålene som mulig. Miljødirektoratet følger disse registreringene nøye og gjør som sagt fortløpende vurderinger av eventuelle ekstraordinære uttak. Når det gjelder forebyggende tiltak i rovviltprioriterte områder, er det også i tråd med rovviltforliket at det skal man gjøre for å redusere og avverge skader. Tidlig nedsanking kan være et slikt tiltak. Miljødirektoratet kan også gi aksept for ekstraordinær felling, men man må samtidig holde seg til bestandsmålet. Så langt er det altså registrert fire ynglinger av jerv innenfor prioritert jerveområde i Oppland denne våren, og det er eksakt på bestandsmålet for regionen.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
«De fleste i Norge er enig i at kvinner og menn skal ha like muligheter. Sånn er det ikke i dag. Kvinner møter større hindringer i sine liv enn menn. Å fjerne hindringene krever politisk vilje og handling. Kutt i deltidsmidler, svekkelser av arbeidsmiljøloven og fjerning av de viktigste virkemidlene i likestillingsloven er noen eksempler på regjeringens politikk som ytterligere reduserer kvinners muligheter. Er denne politikken et resultat av at regjeringen mener økt likestilling i samfunnet ikke er en politisk oppgave?»
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Jeg takker for presiseringen av at likestilling er en viktig politisk oppgave. I og med at det er helseministeren som er her i dag og besvarer spørsmålet på vegne av barne- og likestillingsministeren, kunne jeg tenke meg å stille spørsmål om ufrivillig deltid blant ansatte innenfor helse- og sosialsektoren. Der er det veldig mange kvinner, som i motsetning til arbeidsplasser som er dominert av menn, har en lav stillingsbrøk, ønsker seg en større stillingsbrøk og har en arbeidsdag som er slik at de må ringes til for å få nok i månedlig lønn. Hva er helseministerens viktigste strategi for å redusere andelen ufrivillig deltid innenfor egen sektor?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Kan helseministeren si noe om hva som har vært den konkrete reduksjonen i ufrivillig deltid innenfor spesialisthelsetjenesten den tiden han har vært helseminister? Vi innførte jo en lov våren 2013 – som riktig nok Høyre stemte imot, men som de heldigvis videreførte – som hadde som klart mål å redusere andelen ufrivillig deltid bl.a. i helsesektoren. Hva har tallene på dette området vært siden helseministeren tok over?
Bent Høie (Høyre), 2016-06-01:
Jeg vil takke representanten Huitfeldt for spørsmålet, som jeg besvarer på vegne av barne- og likestillingsministeren. Norge har kommet langt når det gjelder likestilling. Samtidig – og på tross av flere tiår med satsinger – har vi fortsatt utfordringer. Kvinner og menn har like rettigheter, men ikke alltid like muligheter. Regjeringen vil styrke likestillingen og skape et bedre diskrimineringsvern for alle. I tilknytning til Huitfeldts spørsmål vil jeg trekke fram tre saker: Regjeringens stortingsmelding om likestilling legger grunnlaget for et langsiktig og målrettet arbeid innenfor fem områder der det fremdeles er tydelige utfordringer: vold og overgrep, oppvekst og utdanning, arbeidsliv, helse, næringsliv og entreprenørskap. Dernest: Forslaget til ny og felles likestillings- og diskrimineringslov gir et like godt vern, og på enkelte områder et bedre vern, mot kjønnsdiskriminering enn dagens likestillingslov. Mange har vært opptatt av at dagens lov, som den forrige regjeringen sto bak, er for uklar, bl.a. når det gjelder graviditetsdiskriminering. På dette og flere andre punkter foreslår vi å gjøre loven tydeligere, slik at det blir lettere å se hvilke rettigheter og plikter man har. Til sist om endringene i arbeidsmiljøloven: Disse åpner for å gi arbeidstakere og arbeidsgivere flere muligheter til å finne løsninger lokalt og tilpasse arbeidstiden til familielivet for både kvinner og menn. Regjeringen har også et mål om å åpne arbeidslivet for flere, og det er nå mulig med midlertidig tilsetting i inntil tolv måneder. Dette vil kunne lette veien inn på arbeidsmarkedet for grupper som vanskelig får innpass i dag. Jeg kan forsikre representanten Huitfeldt om at fast ansettelse fortsatt skal være regelen i norsk arbeidsliv. Likestilling er en politisk oppgave, men det offentlige kan ikke vedta eller skape likestilling alene. Et likestilt samfunn er heller ikke noe vi har oppnådd én gang for alle. Likestilling skapes i et samarbeid mellom partene i arbeidslivet, kritiske likestillingsorganisasjoner, ulike fagmiljøer, i det offentlige ordskiftet og ved at enkeltpersoner og vi som fellesskap tar ansvar.
Bent Høie (Høyre), 2016-06-01:
For den delen av sektoren som jeg har et direkte ansvar for, spesialisthelsetjenesten, er det et klart oppdrag å bidra til å redusere bruken av både deltidsstillinger, vikarer og midlertidige ansettelser. Ufrivillig deltid er fortsatt en utfordring. Jeg mener også at deltidsarbeid som ikke er frivillig, det at vi har så mange som jobber deltid i sektoren, er en utfordring for helsetjenesten, fordi dette er kompetanse og arbeidsinnsats som vi har stort behov for i årene framover. Derfor er det etter min oppfatning en generell målsetting å få flere heltidsstillinger i helsetjenesten. Det vil være en fordel for helsetjenesten, men det er selvfølgelig også en fordel for den enkelte med tanke på muligheten for opptjening av pensjonspoeng, inntekt osv.
Bent Høie (Høyre), 2016-06-01:
Jeg har ikke de tallene foran meg nå, men jeg har et veldig klart inntrykk av at dette er noe som det jobbes godt og systematisk med i spesialisthelsetjenesten, og jeg er opptatt av og opplever også at mange kommuner tar dette i større og større grad på alvor. Jeg tror at lederne i sektoren ser at det ikke er en bærekraftig utvikling å ha en så stor andel deltidsstillinger i denne tjenesten som en har hatt til nå, rett og slett fordi vi kommer til å stå overfor en enorm rekrutteringsutfordring i årene framover. Det er også et annet perspektiv på dette, det er at for pasienter og brukere er det en kvalitetsutfordring at de møter en så stor gjennomstrømning blant ansatte. Derfor mener jeg, i motsetning til spørreren, at de endringene som er gjort i arbeidsmiljøloven, også er viktige for å få til forbedringer i tjenestetilbudet og legge til rette for turnuser som er mer tilpasset både ansatte og ikke minst brukernes og pasientenes behov.
Bent Høie (Høyre), 2016-06-01:
Framtidens kreftbehandling utvikles kontinuerlig gjennom forskning. Kreft er det fagområdet som tildeles mest forskningsmidler, med 433 mill. kr eller 20 pst. av alle forskningsmidler innen helse. Midlene lyses ut av Forskningsrådet, de regionale helseforetakene og EUs rammeprogram for forskning, Horisont 2020. Investeringen i kreftforskning gir resultater i form av nye behandlingsmetoder som kommer pasienten til gode. Persontilpasset medisin og immunterapi er eksempler på områder som Oslo Cancer Cluster framhever som nasjonale fortrinn innen helseforskning. Oslo Cancer Cluster legger til rette for samarbeid mellom aktører i hele verdikjeden – fra universiteter og sykehus til teknologioverføringskontorer og næringslivet. På den måten bidrar de til å hente ut resultater fra investeringene som gjøres i kreftforskningen. Med legemiddelmeldingen, som Stortinget behandlet i februar, har vi fått en helhetlig, nasjonal legemiddelpolitikk. Ett av målene er å tilrettelegge for forskning og innovasjon, som er et nytt mål innen legemiddelpolitikken. Meldingen inneholder flere tiltak for å øke antallet og omfanget av kliniske studier innen alle behandlingsmetoder. En økning i kliniske studier vil kunne gi flere pasienter tilgang til utprøvende behandling, og det vil kunne danne grunnlag for næringsutvikling i Norge. Jeg vil trekke fram noen relevante tiltak. Gjennom Forskningsrådet og helseregionene er det lyst ut midler til grunnforskning, anvendt forskning og innovasjon. Fra i år etableres også et nytt program for klinisk behandlingsforskning i spesialisthelsetjenesten. Det skal gi forutsigbar finansiering av større, nasjonale kliniske studier som skal svare på behov som er identifisert av pasienter, i tjenesten, av beslutningstakere og av forskere selv. Programmet vil åpne for industrisamarbeid, forutsatt at studien imøtekommer pasientens og tjenestens behov, og at studien er forankret i helseforetakene. Den nasjonale infrastrukturen for kliniske studier – NorCRIN – og rådgivningskontoret VIRIL i Statens legemiddelverk bidrar til en raskere og mer profesjonell gjennomføring av kliniske studier, i tråd med både tjenestens og industriens behov. Regjeringen har helse og omsorg som et næringspolitisk satsingsområde. Vi ser betydningen av en sterk næringsklynge av internasjonalt format innen kreft i Norge. Når det gjelder de næringspolitiske virkemidlene og finansiering av klyngesamarbeidet, vil jeg vise til næringsministerens svar på spørsmål 7 nylig, da Nærings- og fiskeridepartementet koordinerer regjeringens politikk for å legge til rette for innovasjon og næringsutvikling.
Bent Høie (Høyre), 2016-06-01:
Når det gjelder revidert budsjett, må jeg innrømme at jeg har ikke fått innsikt i alle detaljene der ennå, så det kan jeg dessverre ikke svare på. Jeg vil tro at hvis det er noe på dette, vil det sikkert ligge under næringsministerens ansvarsområde, og da er ikke det en tekst som jeg har sett til nå, men det skal jeg raskt finne ut av. Til det andre spørsmålet: Jeg er også opptatt av at denne diskusjonen blir tatt på en god måte, og det er en av grunnene til at vi nå veldig snart kommer til å legge fram en egen stortingsmelding om prioritering og verdier i helsetjenesten.
Bent Høie (Høyre), 2016-06-01:
Til det siste mener jeg at vi har et godt samarbeid på tvers i regjeringen om disse spørsmålene. Det viser også de dokumentene som regjeringen legger fram. For eksempel er det slik at i den forskningsstrategien som regjeringen har lagt fram, løftes helseforskning fram, og i realiteten er det HelseOmsorg21-strategien og regjeringens handlingsplan der som er helsedelen av forskningsstrategien. Så her er det godt samarbeid. Vi ser også at av de virkemidlene som prioriteres nå på næringsministerens område knyttet til innovasjon og nyskaping, som brukerstyrt innovasjon, skattefond for ny støtte til IFO- og OFU-kontrakter, osv., tar helse en større og større andel. Det viser at disse virkemidlene som nå settes i gang på dette området, treffer helse, men også at det skjer utrolig mye spennende på helsefeltet. Det ble også framhevet av Innovasjon Norge i går. Vi skal ha en stor debatt om dette i morgen – en interpellasjonsdebatt – så da får jeg håpe vi kan komme nærmere tilbake til resten av problemstillingen.
Bent Høie (Høyre), 2016-06-01:
Barseltiden er en sårbar periode både for kvinnen og for hennes familie, og de har behov for ekstra oppmerksomhet. Barselomsorgen gis i dag i samarbeid mellom spesialisthelsetjenesten og de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Den omfatter sykehus, helsestasjoner og allmennlege- og jordmortjenester. Målgruppen er sammensatt. Familiene har ulik kulturbakgrunn, kvinner som føder, er eldre enn tidligere, det kan være svakt nettverk rundt familiene, og mange nye familier er uten erfaring med spedbarn. Det er skapt store forventninger til det å være gravid, føde og bli foreldre, og det er et stort behov for informasjon. Den nasjonale faglige retningslinjen «Nytt liv og trygg barseltid», som kom i 2014, gir anbefalinger om innholdet i barseltilbudet. Den åpner for at tilbudet kan organiseres på ulike måter så lenge kvaliteten er tilfredsstillende og faglige hensyn er ivaretatt. Sommeren er en travel tid ved alle føde- og barselavdelinger og stiller store krav til bemanningsplanlegging. Ved Kvinneklinikken på Haukeland har erfaring vist at en stor del av behovet for ekstra bemanning i sommerferien kan dekkes med egne ansatte som er villige til å ta ekstravakter. Å ha kjente kolleger å samarbeide med gir stabilitet og trygghet i en ekstra travel hverdag. Arbeidet med å få på plass avtaler med fagforeningene for å sikre samme sommeravvikling som tidligere år, er nå i sluttfasen. Tilbudet «Jordmor i heimen» – der kvinner fra Bergen kommune som ønsker tidlig hjemreise, får besøk av jordmor hjemme – har vært et populært alternativ til opphold i barselavdelingen siden 2014. Men for å sikre fødetilbudet i sommer har Helse Bergen sett seg nødt til å avvikle «Jordmor i heimen» i denne perioden. I stedet får kvinnene tilbud om opphold på barselavdelingen eller tidlig hjemreise med kontroll på poliklinikken. Kapasiteten ved poliklinikken er økt for å ta høyde for dette. Når det gjelder bemanningssituasjonen ved Kvinneklinikken generelt, er jeg kjent med at det er opprettet tilsynssak hos Fylkesmannen i Hordaland. Derfor er vi nødt til å avvente Fylkesmannens rapport. Presset på fødeavdelingene i sommerperioden stiller krav til god planlegging og prioritering for å sikre et forsvarlig tilbud. Det kan være nødvendig å gjøre midlertidige endringer i tilbudet enkelte steder. Helseforetakene må sikre at tilbudet ved føde- og barselavdelingene fortsatt tilfredsstiller kravene til kvalitet og pasientsikkerhet.
Bent Høie (Høyre), 2016-06-01:
Det er helt riktig som representanten sier, at antall fødsler øker om sommeren, og det kan jo Stortinget ta et betydelig ansvar for på bakgrunn av barnehageinntaket. Så er det sånn at om sommeren ønsker også de som jobber på barselavdelingene, å ta sommerferie sammen med sin familie. Det skaper store utfordringer. Det er utfordringer som vi må ha tillit til at den lokale ledelsen håndterer i samarbeid med de tillitsvalgte og lager gode planer for. Da har, som jeg også sa i mitt svar, f.eks. det å bidra til at frivillige jobber ekstravakter, å organisere tjenesten på en annen måte om sommeren og å sikre at de som jobber om sommeren, også er personer som kjenner avdelingen, som er kolleger som en kjenner, og ikke baserer dette f.eks. kun på innleide vikarer, også med kvalitet å gjøre. Men jeg tror at vi er tjent med at de vurderingene gjøres lokalt, der ansvaret for forsvarlighet ligger.
Bent Høie (Høyre), 2016-06-01:
Som jeg sa, vet vi at det blir flere fødsler om sommeren, men også at de ansatte i tjenesten ønsker å ta sommerferie sammen med sin familie på det tidspunktet andre har sommerferie. Det gir ekstra utfordringer, og det krever god planlegging. Et av de tiltakene som Helse Bergen har satt i gang, er at planlagte keisersnitt overføres til Voss. Det mener jeg virker som en fornuftig måte å håndtere den vanskelige situasjonen på. Dette er altså planlagte keisersnitt. Det er også i tråd med de føringene som ligger for Stortinget i Nasjonal helse- og sykehusplan, om at en større del av kirurgiske inngrep og planlagt aktivitet kan overføres til sykehus i nærheten for å bygge opp om tilbudet der. Det er selvfølgelig ønskelig at pasientene skal ha mulighet til å få et tilbud på sitt nærsykehus. Det ligger i bunnen. Men det er også sånn at i vanskelige tider må en kunne gjøre fornuftige avveininger. Her mener jeg at det er gjort en fornuftig avveining.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
«Kreftmedisin er et fag i rask utvikling, og nye behandlinger introduseres fortløpende. Mange av disse er spesialiserte og kostbare løsninger som utfordrer fellesskapets evne til å prioritere. Legemiddelindustrien begrunner høye priser med store utviklingskostnader for nye medisiner. Hvordan og med hvilke virkemidler kan statsråden bidra til at det viktige FoU-arbeidet ved Oslo Cancer Cluster får en forutsigbar finansiering, slik at man unngår å lene seg på enkeltaktører i industrien?»
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Takk til statsråden for svaret. Nå var det noen som hvisket meg noe på vei inn i salen om at revidert inneholdt noe om Oslo Cancer Cluster, så det skal jeg spørre statsråden om. I tillegg har jeg lyst til å si noe om den litt uheldige og tabloide debatten om kreftbehandlingen, hvor man veldig fort henfaller til karakteristikker som «fare for en todeling» og «et klasseskille». Jeg tror vi er tjent med en opplyst debatt om dette hvis vi skal evne å prioritere, noe helsetjenesten må gjøre i større grad framover. Så i tillegg til at statsråden må svare på spørsmålet om revidert, om han har oversikt over alt som lå der i avtalen med hans samarbeidspartier, vil jeg spørre statsråden om hvordan han vil bidra til at vi håndterer debatten om disse dyre medisinene bedre i offentligheten.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Godt å høre at statsråden ikke var mer belest enn undertegnede – det er godt for selvfølelsen om ikke annet! Vi må vel finne ut av om Oslo Cancer Cluster har fått noen bidrag gjennom avtalen mellom regjeringspartiene og de øvrige samarbeidspartiene, etter hvert. En ting som er sikkert, er at Oslo Cancer Cluster bidrar veldig til at vi kan ta et større ansvar i Norge for å utvikle medisiner, og slik sett forhåpentligvis påvirke den markedssituasjonen vi befinner oss i. Jeg har lyst til å spørre statsråden: Hvor fort ser han at vi kan få framdrift i disse gode sakene vi har hatt i Stortinget? Jeg tenker spesielt på forslaget om mer industrisamarbeid knyttet til biobanker og helseregistre, som regjeringspartiene prisverdig gikk inn for sammen med Arbeiderpartiet og et enstemmig storting, og hvordan man håndterer at virkemidlene ligger i ulike departementer.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
La meg først få lov til å takke for at representanten Henriksen tar opp en viktig sak, og også for engasjementet som representanten Henriksen har for denne saksporteføljen og ikke minst de barna som rammes av både vold og seksuelle overgrep. Men jeg har lyst til, bare for referatets skyld, å komme med noen presiseringer av de premissene som ligger i spørsmålet. Arbeiderpartiets budsjettforslag er ingen reell styrking av politiet, det er en øremerking innenfor politiets gjeldende ramme. Det betyr at det er vanskelig å identifisere om det i realiteten ville hatt noen praktisk betydning. Jeg har bare lyst til å nevne det. I tillegg står det at Arbeiderpartiet gikk i front for loven om 14 dagers frist for avhør. Det er jo en lov som nå er endret. Nå har Stortinget etter forslag fra regjeringen gjennomført en avhørsreform som gjør at man har en helt annen avhørsmodell enn det Arbeiderpartiet kjempet for. Nå er det tre frister. Det er en ukes frist for de akutte tilfellene, en to ukers frist for de andre tilfellene og tre ukers frist hvis det er til barnets beste å ha en noe lengre frist enn de to første. Status ved regjeringsskiftet etter åtte år med Arbeiderpartiet i regjering var at det var skjedd mye positivt, men det var også mye som ikke var skjedd. Da gjaldt det bare en 14 dagers frist for seksuelle overgrep, ikke for begge deler. Det var en gjennomsnittlig ventetid for barn på 42 dager i 2013 for seksuelle overgrep. For dem som var utsatt for vold, var det en gjennomsnittlig ventetid på 60 dager. Nå viser de siste tallene fra april at den gjennomsnittlige ventetiden for dem som har vært utsatt for seksuelle overgrep, er på 19 dager. Gjennomsnittet for alle saker er på 22 dager. Så er det jo også sånn at man må måle om den innsatsen en regjering gjør på et område, har resultater eller ikke. Et av de viktigste måleparameterne her er hvorvidt man får en økning i antall anmeldelser. Siden 2013 har vi hatt en økning på omtrent 2 242 saker – fra ca. 2 650 saker i 2013 til ca. 4 890 saker. Det har altså vært vellykket og egentlig en suksesshistorie, det som vi har sett de siste tre årene, og det er veldig bra. I tillegg er barnehusene i 2016 styrket med 88 mill. kr, revidert inkludert, og det er nesten en dobling fra 2013, hvis jeg ikke husker feil. Så er det gjennomført mange omfattende endringer. Jeg har vært inne på noen av dem. I tillegg har jeg vært veldig opptatt av at vi i hele ledelsesstrukturen – statsråd, politidirektør, politimester og påtaleledere – legger vekt på å sikre at vi skal komme innenfor de fristene som loven setter. Sist tok jeg dette opp på påtaleledermøtet i forrige uke på torsdag, med alle påtaleledere og politimestre til stede, og vi avkrever en grundig plan for hvordan vi skal komme innenfor lovens frist. Men det er faktisk gjort en kjempeinnsats til barnas beste her.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Engasjementet i denne saken er veldig bra, men jeg synes det forkludres litt av en historiefortelling som er under enhver kritikk. For det første er effektiviseringskuttene ikke noe statsråden har pålagt, det er noe regjeringen har pålagt alle offentlige virksomheter, og det gjelder selvfølgelig også for virksomhetene i justissektoren. Det representanten glemmer å si, er at vi i samme periode har styrket politiet med 3 mrd. kr. Vi har altså hatt en styrking av politibudsjettet på 3 mrd. kr, vi har bevilget penger til 1 054 nye politifolk, og det er over 100 flere politijurister på lønningslistene nå enn det det var ved regjeringsskiftet. Det har altså vært en dramatisk satsing, som skal komme disse barna til gode, og vi ser resultater av den satsingen. Vi har også gjort om på hele måten Politidirektoratet jobber med disse sakene på. Det er gjort en kjempejobb i politiet for å snu dette etter et meget sterkt politisk press, og jeg følger opp dette med politidirektøren hver eneste måned, når vi har våre faste møter, for å sikre at det er nødvendig fremdrift.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Det blir ikke flere ansatte av å øremerke midler, det blir de samme ansatte. Siden regjeringsskiftet er det nesten 1 500 flere ansatte i norsk politi, så det blir veldig bakvendt å bruke tallene på den måten som representanten Henriksen gjør. Det vet for så vidt representanten Henriksen selv veldig godt også. Regjeringen har prioritert dette området veldig sterkt, ikke minst ser vi det på de resultatene som regjeringen leverer på dette området. Men vi er ikke i mål. Jeg er helt enig i at det ikke er akseptabelt at vi ikke holder fristene i de sakene hvor vi skal holde fristene. Derfor er det satt i gang en rekke tiltak både for å analysere ressursbehov, ressursbruk, saksflyt, oppfølging av de enkelte sakene og deling av «best practice» – vi jobber altså kontinuerlig med forbedringer. Er det ett område regjeringen virkelig har satset på, så er det dette. Og vi ser resultatene. Vi ser nå også at vi får flere anmeldelser, og det er veldig, veldig viktig for troverdigheten til politiet og hele rettssamfunnet på akkurat dette feltet, ikke minst fordi det er så viktig for de barna som er berørt av dette. Jeg er veldig glad for engasjementet til spørreren, men jeg synes vi må forholde oss litt mer til fakta.
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
«Det er et viktig prinsipp at utdanning i Norge er gratis og at unge skal ha et like godt tilbud, uavhengig av inntekt. De siste årene har antallet elever på private videregående skoler steget og stadig flere betaler for profesjonell leksehjelp. Mange foreldre har ikke råd til å betale for dette. Statsråden har i denne perioden åpnet for flere privatskoler og mer privatundervisning. Hvilke konkrete grep vil statsråden gjøre for å stoppe denne utviklingen og sikre alle barn reelt sett like muligheter til en god utdanning?»
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Jeg legger merke til at kunnskapsministeren på den ene siden forfekter et utdanningssystem som skal ha like muligheter for alle, samtidig som han på den andre siden ikke kan gi et konkret svar på hvordan han vil stanse den utviklingen som reproduserer sosiale forskjeller fra generasjon til generasjon. Det er slik at på kunnskapsministerens vakt har privatmarkedet for leksehjelp økt betraktelig, med over 100 nye private timelærervirksomheter hvert eneste år siden 2013. Og dette har skjedd uten at ministeren, som faktisk har ansvaret for skolen, har gjort så veldig mye mer enn å være bekymret over denne utviklingen. Så mitt spørsmål er: Når skal kunnskapsministeren slutte å være bekymret for utviklingen innen privat leksehjelp og komme med konkrete tiltak som faktisk sikrer utdanningsmuligheter for alle?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-06-01:
Kunnskapsministeren var også i sitt svar inne på friskoleloven. Det er et velkjent standpunkt fra både ministeren og regjeringspartiet Høyre – og man har fremhevet ved flere anledninger – at konkurranse er det viktigste tiltaket for å gjøre den offentlige skolen bedre. Det er slik at innføringen av den nye friskoleloven var et av de første tiltakene som regjeringen og kunnskapsministeren satte i gang etter stortingsvalget i 2013. Mener ærlig talt kunnskapsministeren at konkurranse mellom offentlige og private skoler faktisk er det viktigste virkemiddelet for å gjøre den offentlige skolen bedre?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-01:
De aller fleste elever i Norge går i den offentlige skolen. I dag er det rundt 3 pst. av grunnskoleelevene og vel 7 pst. av elevene på videregående skole som går på private skoler – friskoler, som loven kaller dem når de får offentlig støtte. Også i fremtiden vil det store flertallet av de norske elevene gå i offentlige skoler, og regjeringens viktigste jobb er derfor å styrke den offentlige skolen. Spørsmålsstilleren sier at det i de siste årene har blitt flere elever i de private skolene. Jeg vil bare understreke at det har vært en stigning også under forrige regjering i de årene der. Samtidig som den offentlige skolen er det viktigste, for der er det flest elever som går, så er vi opptatt av at man skal ha en mulighet til å kunne velge mellom forskjellige typer skoler. Den nye friskoleloven som trådte i kraft for rundt et år siden, har som utgangspunkt at flere offentlig finansierte friskoler kan bidra til økt mangfold, utvikling og læring mellom skoler. Vi mener at flest mulig av de private aktørene bør være godkjente friskoler med offentlig støtte, nettopp for at det også gir lave skolepenger og lovfestede krav til innhold og kvalitet. De begrensningene i adgangen til å ta elevbetaling som følger av friskoleloven, bidrar dermed til å gi reelle muligheter til å velge friskole for flere. Den nye friskoleloven innebærer på ingen måte noe frislipp. Godkjenningsordningen er skjønnsmessig, og det er ingen rett til godkjenning. Men tilbake til den offentlige skolen hvor de aller fleste elevene går og kommer til å gå: Mitt klare utgangspunkt er at alle elever, uavhengig av bakgrunn og økonomi, skal få en opplæring av høy kvalitet i den offentlige skolen. For at det skal bli en realitet, må vi hele tiden jobbe med å gjøre skolen bedre. Grunnmuren er sterk. Veldig mye er veldig bra, men vi kan og må bli enda bedre. Vi satser f.eks. stort på videreutdanning av lærere, på en egen realfagsstrategi for å løfte matematikk og naturfag, på Språkløyper, altså forsterket lese- og skriveopplæring, program for bedre gjennomføring for å få ned frafallet, tidlig innsats og, sammen med våre samarbeidspartnere, flere lærere også på første og fjerde trinn. Det er bare noen eksempler. Jeg tror at den typen styrking av den offentlige skolen er viktig for ikke å skape økt etterspørsel etter privatlærere til leksehjelp mv. Samtidig er utviklingen i leksehjelpmarkedet en utfordring, særlig hvis det tyder på at flere foreldre føler at de må betale seg til private tilleggstjenester fordi de ikke mener skolen er god nok, eller for å få den undervisningen barna trenger. Det er også et paradoks at markedet øker mest i Oslo. Dette har vi ikke nøyaktig kunnskap om, men kanskje sannsynligvis gjør det det, samtidig som Osloskolen på de fleste måleparametere vi har, kommer ut som en av de aller beste i landet. Vi kan ikke forby privatlærere, så mitt svar vil være at vi må fortsette å jobbe for å gjøre den offentlige skolen enda bedre.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-01:
Nettopp fordi vi gjør mer enn å være bekymret, så er de tiltakene jeg nevnte, de viktigste. Altså: Vi løser ikke problemstillingen rundt privat leksehjelp ved å gå etter private leksetilbydere. Hvis Arbeiderpartiet mener at løsningen er å forby folk å kjøpe privat leksehjelp, eller å opprette den type firmaer, så må de gjerne mene det – jeg har ikke hørt det før, men hvis de mener det, så er det greit. Det mener ikke jeg er løsningen. Løsningen er jo nettopp å gjøre det vi vet fungerer for å styrke de elevene som trenger skolen mest: begynneropplæring, forsterket innsats på videreutdanning, faglig påfyll, enda større oppmerksomhet rundt – og flere krav til – at de elevene som henger etter, allerede tidlig i skoleløpet blir fanget opp og får ekstra oppfølging. Det mener jeg er de aller viktigste tiltakene. Hvis det er slik at Arbeiderpartiet har konkrete forslag til hvordan man skal gjøre noe med et privat marked for leksehjelp, så hører jeg gjerne dem – jeg har ikke hørt det til nå – men jeg mener altså at de tiltakene for å styrke skolen, er de viktigste.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-01:
Nei, det mener jeg ikke. Det har jeg aldri ment, og jeg tror aldri jeg har sagt at det er det viktigste tiltaket for å gjøre offentlig skole bedre. Nei! Da Høyre gikk til valg, var det ikke slik at vi gikk til valg på at det største løftet i skolen var konkurranse mellom skolene. Nei, vi sa at det viktigste tiltaket for å gjøre offentlig skole bedre er å ruste opp kunnskapen og kvaliteten i skolen, f.eks. gjennom et stort lærerløft, gjennom å øke satsingen på videreutdanning, at en må ha klare krav til elevene, og sørge for at man følger opp de elevene som henger etter. Og så er det en diskusjon: Kan det også være slik at det at man har mangfold innenfor det offentlige Skole-Norge, kan bidra til noen nye ideer og også være sunt? Ja, det tror jeg. Jeg tror i hvert fall ikke den offentlige skolen tar skade av at man også har mulighet til å opprette friskolealternativer. Etter hva jeg vet, så mener heller ikke Arbeiderpartiet det, all den tid det var en kraftig vekst i antallet friskoleelever også under de rød-grønnes periode.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
«I spørretimen 16. mars 2016 gjorde statsministeren det helt klart at regionalisering av leveringsplikt var en svært viktig del av regjeringens fiskeripolitikk. 18. mai 2016 varsler regjeringen at den skal håndheve en leveringplikt i Mehamn, i forbindelse med diskusjonen om Findus-etablering der. Dette er svært gledelige nyheter, men stikk i strid med regjeringserklæringen og statsministerens opplysninger i spørretimen. Hva er regjeringens fiskeripolitikk nå, og er regionalisering forkastet?»
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
Det som gjer denne saka litt spesiell, er at dette ville vore heilt umogleg dersom regjeringa hadde fått gjennomslag for sin politikk. Ein kunne ikkje reist til Alta og invitert ordførarar og politisk leiing i Mehamn til å kome på besøk og seie at no skal ein handheve leveringsplikta slik at det kan bli mogleg for etablering av ei Findus-bedrift der. Det er det som gjer denne saka litt spesiell. No har eg eigentleg to spørsmål, så kan ministeren velje, eller eventuelt svare på begge: Korleis ville regjeringa ha løyst denne floken dersom ein ikkje hadde blitt redda av Stortinget når det gjeld leveringsplikt? Det andre er: Kva slags tiltak vil ministeren ta i bruk viss ein skal handheve denne leveringsplikta, slik at ein er forsikra om at det blir levert fisk i Mehamn, slik at ein kan etablere Findus, som statssekretæren til ministeren har vore oppe og lovd på vegner av regjeringa?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2016-06-01:
Desse pliktene heng nøye saman. Men sidan ministeren ikkje direkte svara på nokon av dei to pasningane som denne representanten sende, ønskjer eg å stille eit spørsmål – eg håpar verkeleg ministeren svarar på dette: Korleis skal ministeren sikre at fisk kjem til Mehamn i tråd med det statssekretæren hans lovde i Alta på vegner av regjeringa? Korleis skal det sikrast? Vil det vere sanksjonar? Vil det vere tiltak? Vil det vere bøter? Korleis vil ministeren sørgje for å handheve den plikta dei her har?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-06-01:
Regjeringens ståsted i dag er jo det vedtaket som Stortinget gjorde 5. april. Det vedtaket står seg inntil kommisjonen som bl.a. skal gjennomgå alle pliktene, har levert sin vurdering til meg og jeg kommer til Stortinget. Regjeringen foreslo flere fiskeripolitiske tiltak i Meld. St. 10 for 2015–2016. Blant annet foreslo vi en regionalisering av leveringsplikten, å oppheve bearbeidingsplikten og å nedsette en kommisjon som skulle vurdere kostnadene i forhold til aktivitetsplikten, både for fartøy, industri og lokalsamfunn. Den 5. april ble dette behandlet i Stortinget, og Stortinget anmodet da regjeringen om å sette ned en kommisjon med et mandat som skulle vurdere alt dette. Regjeringen arbeider nå selvfølgelig med å følge opp Stortingets vedtak og har derfor oppnevnt en ekspertgruppe som skal vurdere hele pliktsystemet. Stortingets mandat gir gruppen oppdrag om å vurdere både innstramninger, liberalisering av pliktene, samt andre modeller med det for øye at intensjonene med de ulike pliktene blir oppfylt. Dette innebærer beskrivelser av flere alternativer, inkludert regjeringens forslag i sjømatmeldingen, og både de økonomiske, samfunnsmessige og juridiske sidene skal vurderes. Dette er bestillinger fra Stortinget, vedtatt 5. april. I overensstemmelse med det Stortinget har sagt, skal jeg komme tilbake til Stortinget i løpet av dette året. Men regjeringens politikk når det gjelder leveringsplikten og det ønsket, ligger fast. Jeg tror fortsatt at en regionalisering av leveringsplikten ville ha gitt bedre og sterkere tilgang til råstoff. Det som det ble fokus på nå, var at Findus ønsket å etablere seg i Mehamn, og signalene fra Findus var at da måtte de ha noenlunde garantier for tilgang til råstoff, og i dagens regelverk ligger det at tre trålere har en plikt til å levere nesten 5 000 tonn til Mehamn. Det er det vi har gjort, og det er det Stortinget har sagt at skal gjøres fram til det foreligger en innstilling eller en vurdering fra denne kommisjonen, som jeg skal komme tilbake til Stortinget med. Så regjeringens politikk ligger fast, men er satt på vent inntil Stortinget har fått sitt ønske og sine vedtak oppfylt.