Sonja Irene Sjøli (Høyre), 1999-10-12:
Vi står foran et nytt årtusen, og enhver politikk må settes inn i sitt tidsbilde. Det krever at vi kan presentere et svar på utfordringene vi ser i dag, og i tiden framover. Den tradisjonelle fordelingspolitikken har vært styrt gjennom skatteseddelen ved at det tas fra de rike og gis til de fattige. Men i et samfunn der våre individuelle kunnskaper, holdninger og ferdigheter betyr stadig mer, hjelper det ikke å flytte på penger. Den enkeltes kunnskaper og evner kan ikke fordeles på samme måten som inntekter og formue. Utfordringen framover er å gi alle et best mulig utgangspunkt. Det er det som skal være statens viktigste oppgave. Framtiden vil være preget av raske forandringer skapt av ny teknologi og stadig nye rammevilkår i en globalisert verden – en utvikling vi ikke kan velge oss bort fra. Hvis vi ikke evner å ta disse utfordringene, vil vi ikke lenger klare å skape trygghet for befolkningen. Norge må gjøres robust til å møte disse forandringene. Vi må skape et godt og trygt økonomisk fundament, og vi trenger reformer på en rekke områder. Det gjelder i høyeste grad i den kommunale sektor. Vi må modernisere Norge, modernisere offentlig sektor på en rekke områder, ikke minst innen helse- og omsorgssektoren. Høyre vil sikre velferdssamfunnet gjennom forandring. Vi vil endre, forbedre og tilpasse velferdsordningene til en ny virkelighet og krav fra nye generasjoner. Vi vil forandre for å bevare. Personlig ansvar og konkurranse er viktige forutsetninger for velferdssamfunnet. For Høyre er det sentrale mål i velferdspolitikken den enkeltes trygghet. Valgfrihet og private supplement er viktig for å sikre velferden. Problemene i helsevesenet kan ikke løses ved penger alene. Det trengs gjennomgripende reformer på en rekke områder. Dagens Næringsliv hadde for et par dager siden et intervju med helseministeren om budsjettunderskuddene på sykehusene. Det var en studie i ansvarsfraskrivelse og en god illustrasjon på problemene med dagens organisering av sykehusene. Helseministerens uttalelser er svært treffende i forhold til et av hovedproblemene i helsevesenet, nemlig at ansvaret mellom de ulike forvaltningsnivåer fører til ansvarsfraskrivelse og spill mellom stat og kommune. Folk er lei av krangelen om hvem som har ansvar, av ansvarsfraskrivelse og svarteperspill mellom forvaltningsnivåene. Det er misforstått lokaldemokrati når oppsplitting og pulverisering av ansvar i helsevesenet fører til kaotiske tilstander og uverdige forhold. Dette er en politikk Regjeringen sammen med Arbeiderpartiet må ta ansvar for. Høyre vil at staten må overta ansvaret for sykehusene for nettopp å rydde bort uklare ansvarsforhold. Ansvaret for sykehusene må plasseres der det hører hjemme, hos regjering og storting. Begrensede midler vil alltid være en knapphetsfaktor. Vi kan ikke bevilge oss ut av problemene i Helse-Norge, men vi kan organisere helsevesenet slik at vi får mer ut av hver krone. Høyre har i årevis vært pådriver i utviklingen av nye virkemidler som innsatsstyrt finansiering, fritt sykehusvalg, ventetidsgarantier og pasientrettigheter. En del av virkemidlene er riktignok gjennomført med gode resultater, men de må videreutvikles skal de få full effekt. En naturlig konsekvens av disse forandringene er at sykehusene organiserer seg annerledes enn før. Det neste naturlige skritt er å åpne helsemarkedet for flere aktører. Når de politiske prioriteringer i helsesektoren er gjort, når funksjonsfordelingen mellom sykehusene, kontrollmekanismer for kvaliteten på tjenestene og den offentlige finansieringen er på plass, er det mindre viktig hvem som eier og driver sykehusene. Private aktører må slippes til når det gjelder utbygging og drift av sykehus. Konkurranse om å få helse- og omsorgstjenester av god kvalitet og som er kostnadseffektive, vil tjene pasientene og samfunnet. Konkurranse er ikke et mål, men et virkemiddel for en bedre kvalitet. Sykehusene må få større frihet slik at de kan ledes på en mer profesjonell måte. Det er gledelig at Regjeringen i trontalen signaliserer at den vil åpne for en større grad av fristilling av sykehusene. Dersom vi ikke gjennomfører systemendringer i helse- og omsorgssektoren, er jeg redd for at resultatet blir en todeling, hvor de som har råd til å betale for private tjenester, gjør det enten i Norge eller i utlandet. Det kan ikke Høyre være med på. Det er stor fare for det offentlige tilbudet og de overordnede prinsipper i helsepolitikken fordi det offentlige ikke klarer konkurransen. Det er ikke lenger et spørsmål om vi ønsker konkurranse. Konkurransen er der. Den systemkonservatismen som delvis Regjeringen og Arbeiderpartiet besverger seg til, truer velferden. Konkurranse gir mer velferd fordi vi får utnyttet ressursene på en bedre måte og bedret kvaliteten i eldreomsorgen og i sykehusene. Mange lever med en forestilling om at konkurranse om pasienter er umoralsk og uetisk. Det er det ikke. Men det er umoralsk og uetisk å holde fast ved en systemkonservatisme som øker køene foran sykehusene og sykehjemmene, og som hindrer en effektiv utnyttelse av samfunnets ressurser. Og jeg ser fram til Regjeringens bebudede initiativ om en bred drøfting av verdigrunnlaget i helse- og omsorgssektoren.