Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2013-05-21:
Mens de fleste EU-land har under 20 pst. fornybar elproduksjon, troner Norge på toppen i Europa med 62 pst., og vi har en målsetting på 67 pst. fornybar kraft. Innføring av ordningen med grønne sertifikater sammen med Sverige fra januar 2012 skal hjelpe oss med å nå målet. Innen 2020 skal det bygges 26,4 TWh, med lik fordeling mellom Norge og Sverige. Da Stortinget diskuterte ordningen med grønne sertifikater i 2004, uttalte en enstemmig energi- og miljøkomité følgende: «Komiteen mener det er avgjørende viktig at investeringer i ny fornybar energi ikke stopper opp i påvente av et slikt marked, og komiteen legger til grunn at alle som investerer i prosjektet fra og med 1. januar 2004, og som ellers vil bli tilkjent grønt sertifikat, får det.» Komiteen la ingen begrensninger i sine merknader. Dagens regjeringspartier, Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, fremmet følgende forslag: «Stortinget ber regjeringen legge frem det nødvendige lovforslag om innføring av et pliktig norsk-svensk sertifikatmarked så snart som mulig. Alle anlegg med byggestart etter 2004 og som kvalifiserer for det, må kunne omfattes av ordningen.» Stort klarere enn disse tre partiers innstilling kan det neppe sies. Løftene fra 2004 ble ikke fulgt opp da regjeringen la fram sin lovproposisjon om elsertifikater, Prop. 101 L for 2010–2011, våren 2011. Her ble det klargjort at kraftverk med byggestart etter 7. september 2009 skulle bli med i elsertifikatmarkedet, med fradrag for den tiden de har vært i drift. Stikk i strid med hva Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet hadde sagt i 2004, ble bare kraftanlegg med mindre kapasitet enn 1 MW, som ble bygget i perioden fra januar 2004 til 7. september 2009, med i sertifikatordningen. Aktørene i småkraftbransjen føler seg lurt av regjeringen. Ordningen som regjeringen innførte med virkning fra 7. september 2009, var mye dårligere enn den disse aktørene hadde forventet. Det ble bygget ca. 165–170 kraftverk i denne perioden som ikke kvalifiserer til elsertifikatordningen. Kraftverkene er spredd over hele landet, og de har en årsproduksjon på ca. 1,9 TWh. Disse aktørene ønsket seg tilleggsinntekter til gårdsdriften da investeringen ble foretatt. Et antatt tilskudd gjennom elsertifikatene var ca. 20 øre pr. kWh. Dette tilskuddet er ca. 80 pst. av forventet kraftpris på 25 øre per kWh og er vesentlig for driftsresultatet. I dag sliter mange av disse aktørene som faller utenfor elsertifikatordningen. For flere er egenkapitalen borte, og overskudd fra gårdsdriften må skytes inn for å dekke driftsutgifter. Det ryktes at tyske investorer er villige til å kjøpe seg inn i disse kraftverkene med dårlig økonomi. Hvis ikke kan konkurser og nedlegging bli resultatet. Nationen har i dag store oppslag om at tyske investorer allerede har kjøpt norske småkraftverk, og de har planer om å kjøpe flere anlegg og ferdige prospekter. Denne situasjonen har oppstått fordi regjeringen ikke har holdt de løftene som Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet ga ved behandling av sertifikatordningen i Stortinget i 2004. Den innførte elsertifikatordningen må være svært vanskelig, særlig for Senterpartiet, å leve med, og den vil nok bli et tema i valgkampen. Fremskrittspartiet vil ved første anledning være pådriver for at ordningen med elsertifikatene endres, slik at også de som bygget anlegg mellom 1. januar 2004 og 7. september 2009, får delta i ordningen. Til slutt tar jeg opp fellesforslaget fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti.