trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Det er hyggelig at representanten Gunnar Halvorsen er opptatt av tiden vi bruker her. Det setter jeg pris på. Men at han ikke har sans for hvordan vi bruker skattebetalernes penger, synes jeg ikke er så hyggelig – men det er ikke overraskende. Dette prosjektet har etter forslagsstillernes mening kommet ut av kurs. At vi skal ha en politisk gjennomgang, det er klart – det skulle bare mangle! Er det noen i denne sal som tror at dette prosjektet lar seg stoppe, selv om vi har delt det opp i forskjellige prosjekter? Det kunne det vært interessant å vite. Et slikt prosjekt lar seg ikke stoppe. Det har kommet ut av styring økonomisk – og også politisk, vil jeg påstå. Når jeg innledningsvis ikke var opptatt av, mente at det ikke var riktig, å dele opp prosjektet, er det ikke fordi jeg er imot å gjøre det, men fordi det har vist seg at det ikke er lønnsomt. Det blir jo faktisk dyrere. Og når statsråden ikke kan se fram til 2005, hva dette vil koste, da må jeg si at jeg har store betenkeligheter. Den tilbakemeldingen som er kommet til Stortinget, er ikke tilstrekkelig i noen grad, selv om representanten Halvorsen påstår at vi har fått god nok informasjon.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Jeg har to spørsmål til statsråden. Det første er: Er det mulig å fortette Program GOLF, slik statsråden antyder i sitt brev til oss av 13. mars i år, uten at man mister det som er hovedargumentet med den nåværende gjennomføringsstrategien om sekvensiell gjennomføring med evaluering underveis? Forsvarsministeren snakket også i sitt innlegg om at GOLF er forsvarssjefens omstillingsverktøy. Spørsmålet er: Er statsråden enig i at hele Program GOLF må gjennomføres for at den planlagte omstillingen skal kunne gjennomføres?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
SV har ingen andre målsettinger i denne saken utover at dersom vi skal bruke 2 milliarder kr på dette programmet, skal vi kunne gå inn i det med åpne øyne! Vet Gunnar Halvorsen hva kostnadene ved dette programmet vil bli? Er Gunnar Halvorsen opptatt av at vi kanskje kan komme til å bruke milliarder på noe som vi ikke er sikre på om vi får en økonomisk gevinst eller en rasjonaliseringsgevinst ut av? Ut fra det forsvarssjefen sier, er dette forsvarssjefens omstillingsverktøy. Dette prosjektet er allerede meget forsinket, og vil forsinke omstillingen dersom det ikke fortettes. Da vil kontrollen vår nødvendigvis bli svak – det er dette denne saken handler om!
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Forsvarets omdømme er meget godt. Det er jeg enig i, det er betryggende, og slik må det være. Jeg vil bare ta ordet for å minne forsamlingen og meg selv om SVs forslag, som herved tas opp.
Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 2003-04-10:
Kristelig Folkeparti er med i innstillingens flertall. Jeg slutter meg til saksordførerens innlegg, og også komitelederens innlegg, som på en god måte tok opp de viktigste delene av innstillingen, men jeg ønsker å presisere noen punkter. Forsvaret har siden 1992 arbeidet med planer om et omfattende dataprogram for økonomi- og logistikkledelse i Forsvaret, kalt GOLF. Bakgrunnen har vært behovet for tidsmessige og helhetlige informasjonssystemer for å få en bedre og mer rasjonell styring og forvaltning. Prosjekt GOLF ble formelt startet i juni 2000, og ble i desember 2001 endret til Program GOLF. Det var daværende forsvarsminister Godal som i september 2001 grep inn i innretningen av Prosjekt GOLF og endret strategi. Endringen var knyttet til anbefalinger fra kvalitetssikringen for å ivareta det helhetlige perspektivet og sikre en gradvis og kontrollerbar innføring av et felles integrert forvaltningssystem i Forsvaret. Stortinget ble informert om dette i Budsjett-innst. S. nr. 7 for 2001-2002 og i St.prp. nr. 1 for 2001-2002. Program GOLF er, som andre store IT- og omstillingsprosjekter, komplekst, og det knytter seg derfor usikkerhet til gjennomføringen. Programmet legger opp til et antall prosjekter med egne kostnader og målsettinger som skal godkjennes av departementet enkeltvis, noe som sikrer en politisk kontroll – for også departementet har en politisk ledelse. At det legges inn flere beslutningspunkter i innføringen av et felles integrert forvaltningssystem, hvor hvert enkelt prosjekt skal vurderes og godkjennes ut fra sin egennytte og bidrag til implementering, vil etter Kristelig Folkepartis mening gi en bedre styring og kostnadskontroll underveis enn det som ville vært tilfellet ved å samle alt i ett prosjekt, slik det opprinnelig var tenkt i Prosjekt GOLF. Et annet viktig prinsipp er at hvert prosjekt skal ha en egenverdi uavhengig av eventuelle etterfølgende prosjekter. Inntil departementet har tatt stilling til den endelige innretningen av Program GOLF, vil det ikke kunne foreligge et samlet offisielt kostnadsbilde for programmet. Den største utfordringen for Forsvaret er likevel knyttet til å endre Forsvarets arbeidsmåte og organisasjon som følger av leveransene fra programmet. Program GOLF er en viktig brikke i den pågående omstillingen av Forsvaret. Det er derfor viktig at felles integrert forvaltningssystem kommer på plass så raskt det lar seg gjøre. Viktig er det også med god politisk styring og en evaluering som sikrer at produktet blir det Forsvaret har behov for.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-04-10:
Til det siste spørsmålet først, nemlig om statsråden mener at hele Program GOLF bør gjennomføres. Til det er å si at selvfølgelig må vi ha et totalprosjekt som løser alle de oppgavene som forsvarssjefen har behov for å løse, både for å innføre økonomiregelverket og for å kunne legge til rette for nye arbeidsmetoder og ny organisering. Men det er ikke nødvendig å løse alt på en gang, og det er hele poenget med oppdelingen. Hvis vi får erfaringer etter fase 1 som tilsier at vi vil gjøre noe annerledes i fase 2 enn det som opprinnelig var tenkt, har vi friheten til å gjøre det. Det er hele poenget. Selvfølgelig skal vi en eller annen gang ende i et sluttprodukt som innbefatter alle de produktene vi har behov for å ha, men det må være mulighet for å justere kursen underveis. Det vil ikke nødvendigvis gjøre at vi sparer penger. Det var noe som Bjørklund var inne på i sitt hovedinnlegg, om det er slik at det å dele det opp i prosjekt gjør at man sparer penger. Hovedmålsettingen med å dele det opp i faser er å redusere risikoen – risikoen for de store sprekkene utover det som man har budsjettert – og det er noe annet. Så til spørsmålet om man kan fortette uten å miste noen av de fordelene man søker å oppnå ved en oppdeling. Det er et godt spørsmål, og det er selvfølgelig ikke noe eksakt, absolutt og kort svar på det. Det er noe av det vi nettopp må avveie nå i prosjektledelsen: Hvor mye kan vi fortette? Kan vi fortette noe uten å tape noen av de kontrollelementene som ligger i faseoppdelingen? Det blir litt sånn spørsmål: Hvor lang er en meter? Poenget er at vi skal fortette så mye som mulig uten at det går ut over kontrollen, og det blir nødvendigvis en skjønnsvurdering. Den skjønnsvurderingen er det de som sitter med prosjektet og med skoen på, som er best i stand til å foreta.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Jeg kan for så vidt slutte meg til det som representanten Nybakk var inne på – det var noe av det samme jeg hadde tenkt å berøre. Jeg synes det er et på mange måter unødvendig framlegg som har kommet her i dette Dokument nr. 8-forslaget fra disse tre politiske partiene. At Sosialistisk Venstreparti ønsker å ha fokus på Forsvaret – og kanskje kritisk fokus på Forsvaret, jeg vil ikke si negativ fokus – forstår jeg. Men Fremskrittspartiet og Senterpartiet slår her egentlig inn åpne dører, det er jo det som her gjøres. Denne saken har vært diskutert så lenge jeg har sittet i forsvarskomiteen, og det er nå seks år. Jeg vil bare minne om det forsvarskomiteen skrev i sin merknad i Innst. S. nr. 238 for 1999-2000: «Komiteen vil allikevel vise til tidligere negative erfaringer med komplekse informasjonssystemer og vil derfor be om at alle sider løpende vurderes og at Stortinget blir informert etter hvert som prosjektet utvikles også om de kostnadsmessige sider.» Det var i 2000. Dette er ikke noe nytt. Stortinget og forsvarskomiteen har fulgt dette prosjektet nøye hele tiden. Og det samme ble sagt i Innst. S. nr. 316 for 2000-2001, der vi også setter søkelyset på akkurat den samme problemstillingen. Jeg er veldig overrasket over at vi skal bruke Stortingets tid og forsvarskomiteens arbeidstid på saker som egentlig er fulgt så nøye fra Stortinget og fra forsvarskomiteen hele tiden. To-tre ganger i året har vi hatt denne saken. Jeg er veldig overrasket over at Fremskrittspartiet og Senterpartiet spesielt lar seg bruke i et sånt politisk spill.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Mens denne debatten pågår, deltar norske styrker i internasjonale operasjoner flere steder i verden, bl.a. i Kosovo og Afghanistan. I januar i år slapp jagerflygere våpen i Afghanistan. På tross av at det var vi som nasjonale beslutningstakere på Stortinget som hadde fattet vedtak om deltakelse i «Operation Enduring Freedom», ble det ytret kritikk mot pilotene, kritikk rettet mot piloter som gjorde den jobben vi hadde satt dem til å gjøre. «Jeg mener vi burde ha reservert oss mot dette toktet», sa representanten Haga, mens andre offentlige personer sa: «Vi kan ikke bombe i hytt og vær. Norges engasjement i Afghanistan er blitt helt hinsides.» Jeg vet at soldater har følt en skuffelse over at politikere – politikere som har fattet vedtak om å sende dem i strid – har betvilt deres evne til å vurdere situasjonen. Jeg er helt trygg på at norske soldater opererer godt innenfor de regler vi som politikere har satt opp. Det er ingen som er mer opptatt av ikke å gjøre feil enn de soldatene som faktisk deltar i operasjonene. Alle som har møtt de norske soldatene som deltar i disse operasjonene, vet at dette er mannskaper med høy integritet, god vurderingsevne og med hundrevis av treningstimer bak seg. Der er derfor svært viktig at vi som politikere står 100 pst. bak dem hvis vi har bestemt at de skal delta. Dette er spesielt viktig når de har deltatt i skarpe oppdrag, og de har utført oppdrag de er blitt sendt til. Statsråden har i et omfattende brev til Stortinget gjort det klart at «Norske styrker er underlagt norsk lovgivning, norske folkerettslige forpliktelser og norsk jurisdiksjon uansett hvor i verden de opererer.» Videre står det at «norske styrker ikke kan brukes på en måte som kan være i strid med norsk lov», og at «ytterligere vilkår og begrensninger» vil kunne oppstilles. Når reglene er slik som de er referert, og dette kombineres med den sunne fornuft som jeg mener kjennetegner de kvinner og menn som velger å delta i internasjonale operasjoner, føler Arbeiderpartiet seg trygg på at det ikke er behov for å utarbeide nye retningslinjer slik SV foreslår. Arbeiderpartiet og flertallet mener at reglene er klare, og at de ivaretar våre folkerettslige forpliktelser.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Hvis representanten hadde hørt hva jeg sa, ville han forstått at det er litt av poenget at man alltid vil gjennomføre de mest lønnsomme prosjektene først. Derfor er dette ting som blir gjennomført helt uavhengig av Husbankens lånerammer. Den andre viktige biten der Husbanken ikke har muligheten til å være med, og som ytterligere blir forsterket ved at man har begrensning på lånerammene, er dette med at de ikke kan gå inn i så stor grad og finansiere vanlige tre- og fireromsleiligheter på grunn av at man har satt arealkrav som er veldig strenge, og som gjør at man får forholdsvis lav låneutmåling for det vi kan kalle vanlige familieleiligheter, f.eks. i Groruddalen, og som gjør at OBOS og andre store utbyggere velger andre løsninger enn Husbanken. Men det er noe jeg ikke har skjønt når det gjelder Torbjørn Andersen, som kommer fra et parti som er tilhenger av å ta oljepenger og bruke på folk. Husbanklån koster ingenting for staten å låne ut. Hvorfor vil ikke Fremskrittspartiet være med på å gi billige lån til folk uten at det koster staten én krone?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Arbeiderpartiet og vi er ganske enige om de store linjene i boligpolitikken, selv om vi alltid når det kommer til stykket i budsjettspørsmål, klarer å prioritere dette høyere enn det Arbeiderpartiet gjør – spesielt når det gjelder bygging av boliger til folk som trenger det. Jeg har et spørsmål til Signe Øye. Når vi skal øke tilskuddene til bygging av utleieboliger rundt omkring i hele landet, er det én ting som står for meg som et paradoks. Staten er inne og finansierer billige utleieboliger. Likevel ser vi at flere og flere kommuner setter opp husleien til gjengs leie, opp mot markedsleie, og tjener altså penger på den investeringen og de gavene som på en måte er kommet i form av tilskudd fra Stortinget. Hvorfor vil ikke Signe Øye og Arbeiderpartiet være med på å innføre en kostnadsdekkende leie som prinsipp, slik også Sylvia Brustad anbefalte kommunene å gå inn for når det gjelder utleieboliger?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Det er slik at 90 pst. av utbyggerne som låner i Husbanken, mener at Husbanken gir det beste lånetilbudet. 80 pst. mener at Husbanken reduserer risikoen i prosjektet. 80 pst. av kundene mener at de får mye igjen for å velge husbankfinansierte boliger. Og 80 pst. mener at de nyter godt av Husbankens kompetanse. Dette, sammen med at det de siste årene har blitt bygd flere, men mindre boliger, skaper en høy ressursutnyttelse. Men så er representanten kortsynt og lite historisk orientert. Når man anklager venstresiden for å være opptatt av Husbanken, er man nødt til å trekke perspektivene lenger. Det er i nedgangsperioder at Husbanken er viktigst. I dag er 45 pst. av nybyggene lånefinansiert via Husbanken, men i perioder med lavkonjunktur, altså på begynnelsen av 1990-tallet, har man vært oppe i at 80–90 pst. er husbankfinansiert. Er det ikke viktig da heller?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Torbjørn Andersen tar jo direkte feil. I forhold til renten er det på side 10 i meldingen en graf som helt klart viser hvordan renten i Husbanken jevnt over ligger lavere enn renten i det private pengemarkedet. Da er spørsmålet mitt til Torbjørn Andersen: Hva er det som gjør at Fremskrittspartiet, som altså er for å øse ut penger i skattelettelser på dette området, ikke er villig vil å gi folk et billig husbanklån som ikke koster staten fem flate øre – ikke fem flate øre koster det staten å gi oppføringslån til folk – når boligbyggelagene, de store entreprenørselskapene eller hvem som helst sier at det hadde vært bra å få større husbanklånerammer?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Kristelig Folkeparti er fan av at Husbanken skal være en bank spesielt rettet inn mot førstegangsetablerere. Da synes jeg det er et paradoks at Kristelig Folkeparti ikke i større grad er med på å sørge for at tilskuddene som ligger i Husbanken, blir store nok til at nettopp ungdomsboliger og utleieboliger for ungdom og lavinnskuddsboliger for folk som faktisk ikke har råd til å betale de høye boligprisene, blir prioritert. For det er de høye boligprisene som er grunnen til at en del folk rett og slett ikke klarer seg med Startlånet, som er utmerket for dem som har råd, og for dem som bor utenfor de store byene, men som ikke hjelper nyutdannede førskolelærere eller sykepleiere i det hele tatt. Det er en annen ting jeg stusser på: Når vi nå har sørget for – og det er et veldig vellykket prosjekt – at kommunene har laget boligsosiale handlingsplaner og nå trenger penger til å følge opp disse, hvorfor vil da Kristelig Folkeparti ikke være med på å støtte at det lages en plan for å avskaffe bostedsløshet, som de stemte imot ved behandlingen av Innst. S. nr. 95?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Vi kommer stadig tilbake til denne ECON-rapporten, fordi det er interessant å se hvilken rolle oppføringslånet til Husbanken har av innvirkninger på boligbyggingen. Som jeg sa til representanten Gitmark i sted, synes jeg det er viktig å holde dette i et langsiktig perspektiv. Det er ingen tvil om at Husbankens oppføringslån over tid, og spesielt i nedgangstider, er viktig for den samlede boligforsyningen. Og så er statsråden spesielt opptatt av de 11 prosentene som denne rapporten mener ikke ville ha blitt bygget. Jeg mener jo at statsråden burde være opptatt av å stille ECON spørsmålet: Hvorfor i all verden har ikke ECON spurt folk hva slags boliger som ikke ble bygd på grunn av at man manglet husbankfinansiering, og på grunn av at Husbankens lånerammer hadde gått tomme? Da tror jeg statsråden ville ha fått et ganske annet svar, som ville ha vist at Husbanken hadde betydning.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Som sakens ordfører tenkte jeg at jeg skulle si noen ord til slutt og gripe fatt i noe av det som foreligger. Når det gjelder hvilke partier som bruker mest penger i forhold til å sørge for boligbygging, tror jeg folk utmerket godt kan gå inn i Budsjett-innst. S. nr. 5 og se på det nivået som både vi og Arbeiderpartiet hadde. Tallenes tale er klar, som det heter, og det tror jeg den vil være også i den sammenhengen. Så til Erna Solbergs utsagn i forhold til konjunktur. Det er riktig det Erna Solberg sier, forutsatt at man klarer å bli enig om et eller annet slags nivå man ønsker for boligbyggingen – om man ønsker 25 000 boliger eller 27 000 boliger, om man ønsker en stor boligforsyning på grunn av trender, som også tas opp i meldingen, og som går på en sentraliseringsprosess som er veldig sterk, som fører til at flere unge mennesker søker inn mot byene. Det går på at familiestrukturen blir endret, som fører til at flere mennesker bor alene, som gjør at bl.a. behovet for små leiligheter er stort. Men samtidig er behovet til stede for at det skal bygges større leiligheter, bl.a. i de sentrale bystrøkene, for å skape varierte bomiljøer. Da er det ikke automatisk sånn at når man kommer opp på 25 000, må man stramme inn. Men det er definitivt sånn at i en periode der det har vært lav boligbygging over tid, vil det være riktig å sørge for å holde den saken oppe. Så har statsråden tillit til at markedet vil styre dette. Men problemet oppi dette er at det ligger en pris i markedet, og denne prisen er utålelig for veldig mange unge, den er utålelig for veldig mange folk som sliter, og som ikke har så sterk økonomi. Da hjelper det altså ikke å sette ned boligbeskatningen, f.eks., som vil være prisdrivende. Men det ville hjelpe å sørge for en høy boligforsyning og så bruke skattepolitikken som et virkemiddel for å holde prisen stabil. For det er først når prisen bobler opp og deretter knekker, at folk får en finansiell krise. Klarer man å holde prisen noenlunde stabil, vil det være det aller viktigste. Så vil jeg gripe fatt i to ting på den korte tiden jeg har igjen. Det ene er dette med boligsosiale handlingsplaner, som jeg er helt enig med statsråden i at godt kunne vært viet mer plass i innstillingen. Men det er et poeng at det var vanskelig å få tilgjengelig for oss tall for de samlede boligsosiale handlingsplanene. De kommer vel i boligmeldingen, regner jeg med. For nå har kommuner mange steder i landet laget boligsosiale handlingsplaner og trenger penger til oppfølging. Da er det viktig av vi stiller opp med pengene. Til slutt vil jeg bare si at det er et paradoks at Regjeringen over tid har redusert tilskuddene til bokvalitet, som bl.a. innebærer at man nå ikke lenger gir penger til å bygge hus med varmepumper. Man kommer tvert imot med tilskuddene etter at de er bygd. Det er ikke samfunnsøkonomisk lønnsomt.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Jeg er helt enig med Arbeiderpartiet i at det er viktig å satse på kampen mot arbeidsløshet. Det er det som ligger til grunn for hele denne proposisjonen. Men det er én ting jeg ikke skjønner med Arbeiderpartiet, og det er at Arbeiderpartiet er ekstremt opptatt av å sørge for å holde visse finansielle rammer i denne saken. I denne saken virker Arbeiderpartiet mer opptatt av å bruke penger på arbeidsløshetstiltak, å sette folk på tiltak, enn av å sette inn penger på nettopp opprustning av skolebygg, sosial boligbygging, satsing på jernbane og kollektivtrafikk. Men det er jo vår oppfatning. Vi har en samlet ramme som går langt utover den Arbeiderpartiet har, hvis vi ser på satsingen på infrastruktur, satsingen på å løse en del samfunnsoppgaver. Legger man det sammen med de tiltaksplassene vi har, er det summer som langt overstiger de summene som Arbeiderpartiet har vært villig til å sette inn. Derfor skjønner ikke jeg den form for regnskapsføring som Arbeiderpartiet legger opp til. Og hvis Arbeiderpartiet kan være med på å støtte en del av våre andre forslag, ville vi vært veldig glade.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Til Torbjørn Andersen er det bare å si at da ville vi hatt mange færre ledige. Så er det altså ikke slik at Torbjørn Andersen har rett når han påstår at det å sette folk på tiltak er en dårlig investering. Norge har ligget vesentlig lavere på arbeidsløshetsstatistikken i forhold til bl.a. andre land i Europa. Det er mange grunner til det, men én av grunnene til at det er slik, er at vi i Norge mer enn andre steder alltid har sørget for bred utdanning og en arbeidsstyrke som har kunnet skifte arbeid. Man har på en måte fått påfyll av kunnskaper, noe som gjør at man kan tre inn i andre arbeidsplasser og på den måten være mer på lag med industrien og behovene som næringsliv og det offentlige har. Derfor har vi kunnet klare å holde en lavere arbeidsløshet, uten at man har hatt den samme inflasjonen som det man har hatt andre steder. Det har vært veldig positivt, og noe som vi har fått ros for i veldig mange sammenhenger.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Vi sendte denne meldingen tilbake igjen, og det er flere gode grunner til det. Vi har vært initiativtaker til og har hatt programfestet sammenslåing av disse etatene til én etat – det har vi ment ville være fornuftig. Jeg reagerte bl.a. på at det arbeidet som var gjennomført, ikke var godt nok lagt til rette for samarbeidet mellom kommunene og staten. Når kommunalkomiteen er ute og reiser, opplever vi at det som det klages på fra kommunene, er at samarbeidet mellom kommunene og staten ikke er på plass, ikke er godt nok klarlagt, at det ikke er godt nok sørget for at man kan gjennomføre det, slik at nettopp en god del av de menneskene som trenger det aller mest, nemlig folk som har behov for kvalifisering, som på en måte er helt på bunnen, og som i dag må få hjelp av sosialkontoret, kan komme inn og få den samme type hjelp. Vi er helt enige i prinsippet, og jeg er sikker på at vi kan klare å bli enige med Regjeringen på dette punktet seinere, men det som var lagt fram nå, var ikke godt nok.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Jeg tenkte bare jeg skulle minne Sigvald Oppebøen Hansen på at vi senest i statsbudsjettet stod sammen om nøyaktig de samme rammene for både tiltaksplasser og for satsing på Aetat. Da var vi skjønt enige. Nå er vi altså i en situasjon der arbeidsløsheten stiger, og der vi mener at prioriteringen må være først å styrke Aetat og styrke tiltaksplassene for folk. Da vil vi få til en økning på 185 mill. kr i forhold til det Regjeringen først la fram. Arbeiderpartiet ligger 114 mill. kr over dette, men vi synes det er viktigere å prioritere nå å sette i gang en del prosjekter som vil gi folk arbeid. Det er klart at når det går ledige bygningsarbeidere, er det ikke da mer fornuftig å sette dem i gang med å reparere skolebygg, med å bygge sosiale utleieboliger, enn det er å sette dem på tiltak? Er ikke det noe som Sigvald Oppebøen Hansen vil være enig i, og ligger det penger i størrelsesorden det vi har foreslått, inne i forhold til det Arbeiderpartiet kommer til å foreslå i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Når jeg hører på Peter Gitmark, blir jeg litt forskrekket, for for meg høres det ut som om Peter Gitmark har en markedsmodell i hodet og styrer alt etter den. Når det er mulig å si at det er en lite målrettet politikk å sørge for at folk som er arbeidsløse, skal ha karensdager, altså at det er veldig målrettet rett og slett å kutte i ordningene til arbeidsløse, lurer jeg på: målrettet for hva da? Det er en veldig målrettet politikk for å sørge for at kostnadene ved å være arbeidsløs ikke blir så store at man er nødt til å gå fra hus og hjem og alle de tingene, for å gjøre noe. Det er veldig målrettet i forhold til å sørge for at det går an å ha et akseptabelt levestandardnivå. Jeg stiller meg det enkle spørsmål, som jeg også stiller til Peter Gitmark: Mener ikke Peter Gitmark at det er en enorm sløsing med samfunnets viktigste ressurs å la folk gå arbeidsløse?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
Det er riktig at Per Sandberg ikke sa at arbeidsløse skal ha det ondt, men han sa vitterlig at det var et poeng at de ikke skulle ha det for bra, og at det var det som også var endringen i den politikken som ligger her. Derfor er man tilhenger av at man skal kutte i arbeidsløshetstrygden og utbetalingen til arbeidsløse, slik Fremskrittspartiet også gikk inn for i forbindelse med budsjettet. Det er et paradoks for meg når det gjelder mennesker som har tjukt med penger og bra med penger, at for å yte er de nødt til å få gigantisk mye mer. Men når det gjelder folk som er på bunnen i samfunnet og har lite, skal det være slik at jo mindre man får, desto mer skal man være villig til å yte. Det er et grunnleggende problem. Da er mitt spørsmål til Fremskrittspartiet: Er det ikke et grunnleggende problem at hvis man ikke har trygghet i livet for bolig og for tilstrekkelig inntekt når man er arbeidsløs, har man heller ikke ressurser til å søke jobb?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
På et vis har Anita Apelthun Sæle rett, men det tar jo lengre tid før man får disse dagpengene, og det er tap, det også. Jeg er veldig glad for at vi har klart å få Regjeringen til å være med på en større satsing på arbeidsmarkedstiltak enn det som lå til grunn i det første forslaget. Det er en atskillig større satsing. Det er ganske stor forskjell på 1 000 tiltaksplasser knyttet til jobbklubber og 3 500 tiltaksplasser, som er det som nå ligger inne. Så er det altså slik at finansministeren har sagt at i tiden som kommer, skal man bruke mer penger på skattelette, for det er smart. Men jeg oppfattet vitterlig at Anita Apelthun Sæle sa noe om at det var lurere å sørge for å bruke lommene – det var vel det uttrykket som ble brukt – i arbeidsmarkedet når man har folk som går ledige, og heller sette inn penger der. Er dette et annet standpunkt enn det finansministeren har, slik at Anita Apelthun Sæle nå er med oss?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-10:
For hver vernepleier som slutter i offentlig sektor på grunn av for dårlige lønnsvilkår, får vi større problemer med å løse framtidens utfordringer i den sektoren. For hver person som støtes ut og blir yrkeshemmet i arbeidslivet – den økningen er altså 14 pst. i år – på grunn av et hardere og mer brutalt arbeidsliv, får vi større problemer med å løse framtidens utfordringer. For hvert menneske som er langtidsledig – den økningen er altså på 41 pst. i løpet av det siste året – får vi i framtiden større problemer med å sørge for å ha nok arbeidsføre folk til å gjøre oppgavene. Det er ingen tvil om at hvis man ser på samfunnet i dag, så lar vi være å løse en del av de offentlige oppgavene. Da er vi nødt til å gjøre tre ting: Det ene er å styrke tiltaksplasser. Det gjør vi noe med. Det er bra. Det andre er at vi er nødt til å sette i gang å ta i bruk den ledige arbeidskraftressursen. Det bør vi også begynne å gjøre. Det tredje er å endre pengepolitikken, slik at vi faktisk kan sørge for at vi lar være å ta livet av industrien, som vi gjør nå.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Representanten Holmås fra SV sa at Husbanken trenger økte lånerammer, ellers ville det medføre at prosjekter ikke ville blitt gjennomført. Nå er det jo en undersøkelse i regi av ECON som viser at 90 pst. av boligene som finansieres av Husbanken, ville blitt finansiert av det ordinære bankmarkedet. Da er det grunn til å spørre: Hva er det egentlig representanten Holmås mener med dette, når det faktisk er slik at 90 pst. av boligene – som altså er med på å sprenge rammene, og som representanten sier fører til at det er behov for økte lånerammer i Husbanken – altså ville blitt godkjent finansiert gjennom det ordinære finansieringssystemet? Jeg vil gjerne utfordre representanten Holmås til å kommentere akkurat det.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Jeg merket meg representanten Signe Øyes sterke forsvar for Husbanken. Det er jo slik at historisk sett har Husbanken betydd veldig mye for boligbyggingen i Norge – det skal vi erkjenne alle sammen. Men vi ser at det er store omlegginger på gang, og de siste tiårene har også Husbankens rolle som finansieringsaktør endret seg vesentlig. Men jeg tror faktisk jeg vil foretrekke å stille et spørsmål av litt overordnet karakter. Det er fortsatt slik at når det gjelder det ordinære boligmarkedet, er det en del som nyter godt av og benytter seg av Husbanken. Men kan representanten Signe Øye forklare meg hvilke fortrinn det gir for en boligbygger å ha husbanklån framfor å oppta lån i en ordinær bank?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Til representanten Holmås´ replikk om at Fremskrittspartiet ikke er villig til å gi folk et billig husbanklån: Det er ikke slik at jeg har noen store ideologiske motsetninger og innvendinger mot Husbanken som sådan. Men det er altså slik at når det gjelder det ordinære boligmarkedet, så viser det seg at 90 pst. kan finansieres gjennom det ordinære finansierings- og banksystemet. Og slik jeg ser det, er det altså ikke behov for en statlig såkalt billigbank for ordinære boliglån. I 1996 forsvant rentesubsidieelementet. Det er altså ikke riktig slik representanten Holmås prøver å framstille det, at det er rimeligere å finansiere en bolig i dag gjennom Husbanken enn gjennom de fleste vanlige bank- og finansieringsinstitusjoner. Jeg kan ikke se at det er noen(presidenten klubber) god grunn til å opprettholde Husbanken som finansieringsinstitusjon for det ordinære boligmarkedet, for for de fleste husbyggere er det ikke økonomisk fordelaktig(presidenten klubber) å benytte seg av husbanklån. (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Jeg vil svare på representanten Signe Øyes replikk slik: Fremskrittspartiet mener at Husbanken bør omdannes til en sosial institusjon for finansiering av prosjekter som ligger innenfor denne eventuelle 11 pst.-marginen som det altså er vanskelig å finansiere i det ordinære bankmarkedet. Vi mener således at det er viktig å omdanne Husbanken. Den kan fortsatt eksistere, men den må omdannes til å bli en sosial finansieringsinstitusjon. Det er ikke behov for Husbanken når det gjelder 90 pst. av de boligene som i dag finansieres gjennom husbanksystemet. Det er i forhold til de ordinære boligene vi mener Husbanken er overflødig. Men vi ser gjerne at Husbanken opprettholdes for å ta seg av finansieringen av disse 11 pst. som det her ble vist til, i framtiden.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Jeg mener at den tradisjonelle rollen til Husbanken er borte i dag. Husbanken er ikke lenger et sentralt og uunnværlig element i boligpolitikken. Jeg har sagt tidligere at banken bør omformes fra en generell boligbank til en sosialbank, iallfall slik jeg ser det. Som jeg sa, er rollen som et virkemiddel i den sosiale boligbyggingen også borte. Jeg tror nok at Husbanken kan spille en rolle når det gjelder boligtiltak som faller utenfor det ordinære boligmarkedet, og ivareta interessene til f.eks. vanskeligstilte grupper – og også finansiere barnehager, sykehjem, omsorgsboliger osv. Men som en finansieringsinstitusjon for det ordinære, private boligmarkedet har Husbanken etter mitt syn utspilt sin rolle.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Jeg kan være enig i og slutte meg til mye av statsråd Erna Solbergs synspunkter vedrørende Husbanken. Men jeg kunne kanskje få en litt mer klargjørende uttalelse fra statsråden når det gjelder Husbankens rolle i framtiden. Mener statsråden at Husbanken fortsatt skal være en aktør i det ordinære, private boligmarkedet? Eller ser statsråden gjerne at Husbanken omdannes til en mer målrettet finansieringsinstitusjon for de 11 pst. som det private markedet ikke vil realisere? Jeg vil gjerne ha en liten kommentar fra statsråden til akkurat det.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Lavere ledighet er ikke et spørsmål om økt antall ansatte i Aetat eller flere tiltaksplasser, men det handler om å investere, at det investeres og skapes nye konkurransedyktige og verdiskapende arbeidsplasser. Det må altså finnes og skapes jobber å gå til, slik at de ledige har noe å søke på. Så kan man spørre: Hva slags næringspolitikk har SV? Hva slags skattepolitikk har SV? Her står representanten Holmås og sier at de står for mer skatt og flere avgifter på norske arbeidsplasser. Er dette virkelig god sysselsettingspolitikk? Man kan jo spørre: Hvor mange flere ledige ville vi hatt dersom vi skulle fått SVs skattepolitikk gjennomført i dette landet?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-04-10:
Fremskrittspartiet ønsker å ha et sterkt engasjement og å ta initiativ i forhold til å bekjempe den økende ledigheten. Fremskrittspartiet vil sette næringspolitikken skikkelig på dagsordenen. Vi vil bruke mer oljepenger til innovasjon og investeringer i næringslivet og til utvikling og nyskaping, og vi vil bygge ut og effektivisere landets infrastruktur, bl.a. bedre veier. Fremskrittspartiet vil fremskynde offentlige byggeprosjekter, bl.a. ved å bygge ut skoler. Da er mitt spørsmål: Ser ikke Høyre at disse forslagene fra Fremskrittspartiet kan bidra til å få ledige hender i arbeid igjen, eller er det fortsatt slik at Høyre mener at dette bare vil skape press i økonomien, selv om det nå er ledig kapasitet i arbeidsmarkedet?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Jo, Husbanken har betydd ganske mye for nybyggingen her i landet etter krigen, noe representanten Torbjørn Andersen også var enig i. Faktisk har Husbanken vært med og bevilget lån til 50 pst. av de nye boligene vi har bygd etter 1945. Det har gjort at veldig mange har hatt mulighet til å bygge seg en bolig, fordi Husbanken har vært den eneste låneinstansen som har vært villig til å ta den risikoen det er å låne ut penger. Det er ikke slik som representanten Andersen prøver å antyde, at alle kan gå i en bank og tro at man får penger. Spesielt er det vanskelig å få toppfinansiering, som ofte vil utgjøre den største risikofaktoren.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
SV og Arbeiderpartiet er stort sett enige når det gjelder veldig mye i den meldingen vi nå behandler, og står også sammen i ganske mange merknader i innstillingen. Men jeg synes representanten Heikki Holmås tar ganske sterkt i når han nå sier at SV alltid prioriterer midler innenfor boligbygging høyere enn Arbeiderpartiet når vi behandler budsjettene. Hvis jeg ikke husker helt feil, var det det motsatte som skjedde da vi behandlet budsjettet for 2003. Men la det ligge. Så spør han om hvorfor ikke vi vil innføre en kostnadsdekkende leie, slik tidligere statsråd Sylvia Brustad også tok til orde for. Nå vil vi satse på å få bygd flest mulig utleieboliger og har også i budsjettet gått inn for å øke bevilgningene til dette. Så får vi se hva det neste steget blir.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Nei, det er ingen svartmaling. Faktisk er det slik at søknadene nå står i kø i Husbanken, og køen har økt ganske vesentlig. Hvorfor er det slik? Jo, ikke nok med at bevilgningene har økt mindre enn det Arbeiderpartiet i hvert fall mente det var behov for, statsråden har i tillegg nå porsjonert ut sånn at det ikke skal betales ut mer enn 1/12 pr. måned. Det betyr faktisk at man setter bremsepedalen på ganske sterkt. Jeg skal nevne et eksempel for representanten Apelthun Sæle. Det er et prosjekt som Nordlandsforskning har evaluert, som gjelder lavinnskuddsboliger i Bodø. Det har fungert etter forutsetningene og vært en suksess. Likevel har altså Erna Solberg i tildelingsbrevet til Husbanken stoppet tilskuddene til denne type boliger. Hva er det som kan sies å være så veldig bra når det settes på bremser på alle kanter?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Representanten Andersen viser til at den ECON-rapporten som er lagt fram, melder at bare 11 pst. av nye bygg ikke ville ha blitt bygd dersom Husbanken ikke hadde gitt lån, og dette er liksom ingenting. Men 11 pst. av 25 000 boliger er tross alt nesten 3 000 boliger! For Fremskrittspartiet betyr dette altså nesten ingenting. Arbeiderpartiet mener det er en ganske vesentlig mengde boliger, og det er ganske mange personer som vil være involvert og da ikke ha mulighet til å kunne bygge seg en bolig. Representanten sier at han egentlig ikke er helt imot Husbanken. Men Fremskrittspartiets største idé er – som de skriver i innstillingen – at de vil avskaffe hele Husbanken. Hvor skal disse 3 000 få lån til å bygge seg bolig?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Ledigheten øker også innenfor byggebransjen. Husbanken er et godt virkemiddel og har tidligere fungert som og blitt brukt til motkonjunkturpolitikk. Men statsråd Solberg gjør det motsatte. I iveren etter å gjøre Husbanken om til en sosial bank er håndbrekket satt på overalt. Statistikk pr. 1. mars viser at godkjente oppføringslån gikk ned med over 40 pst., og køene øker. Det er en økning på 50 pst. i køen av boliger som venter på utbedringslån, og det er en økning på over 300 pst. i køen av boliger som venter på tilskudd til tilstandsvurdering. Hele 7 000 boliger venter på et slikt tilskudd. Hvorfor frigjøres ikke mer av årets ramme, slik at den kan disponeres raskere, for dermed å bekjempe ledigheten bedre?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Statsråden er positiv og åpen for å finne løsninger, og det er bra. Østfold er et feriefylke. Det er ikke rart, det er et ferieparadis på mange måter. Svaberg, sol, sjø og hytter preger kysten fra Drøbak til svenskegrensen. Det er mange fritidsboliger også langs de to vassdragene som går gjennom fylket, og rundt de store innsjøene. Befolkningen i mange kommuner blir mangedoblet i sommerhalvåret. En av disse kommunene er Hvaler, og jeg vil bruke den kommunen som et eksempel på at å være en feriekommune ikke bare har positive sider. Det er etter hvert blitt et stort problem, spesielt i forhold til krav om pleie og omsorg når folk er på hyttene sine. Hvaler har 833 øyer, 3 500 innbyggere og hele 5 000 fritidsboliger. Mange av hyttene er på øyene. Kommunen har et budsjett på 140 mill. kr, og overføringene fra staten er blant de laveste i landet. Med andre ord: Hvaler er en fattig kommune. Med 5 000 hytter er Hvaler om sommeren på størrelse med en middels stor norsk by, interpellanten påpekte at det da var 30 000 innbyggere der. Det har konsekvenser for dimensjonen i forhold til tjenester, alt fra renovasjon, veg, brann, plan- og bygningssaker, administrasjon, og ikke minst gjelder det helse- og sosialtjenestene. Det er disse som øker mest, og det må nødvendigvis gå ut over de fastboende i kommunen. Dette er rettigheter som hytteeierne krever, og får. Men denne rettighetslovgivningen avspeiles ikke i inntektene til kommunen, verken når det gjelder tilskuddskriteriene, skattefordelingen eller refusjonsordningene. Kommunen merker nå at kravene til hjemmehjelp, hjemmesykepleie og omsorg øker, og ligger der som en udetonert bombe. Det kreves pleie og omsorg også på «den ydderste, nøgne ø», der båt er eneste alternativet for å komme fram, og der det ofte ikke engang finnes en skikkelig kai å legge til. Kommunen har også ansvaret for de ansatte, som må komme trygt fram i all slags vær. Det koster penger. Så langt har kommunen akseptert at dette har vært kommunens ansvar. Men etter hvert har rettighetslovgivningen gitt kommunen et problem som den har store vanskeligheter med å takle, og som sannsynligvis må løses nasjonalt. Derfor er det positivt at statsråden vil se nærmere på saken i forbindelse med en ny gjennomgang av inntektssystemet. Men i mellomtiden vil dette være et stort problem, og det må kunne finnes en midlertidig statlig ordning som i hvert fall kan ta noe av brodden av det misforholdet som er mellom overføringer og oppholdskommunens ansvar for sine innbyggere.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2003-04-10:
Høyre har, med statsråd Norman i spissen, i lang, lang tid benektet at ledigheten har vært økende og et problem. Statsråden har videre hevdet at det er mangel på arbeidskraft som er problemet her i landet, og det er jobbklubbplasser vi trenger, ikke ordinære tiltak. Men nå begynner pipa å få en annen låt. I VG den 14. mars sier statstråden at mange av dem som nå er ledige, aldri vil få tilbake jobben sin. Han lover samtidig full innsats for å unngå at de ledige skyves varig ut av arbeidsmarkedet. Mange må omskoleres eller omplasseres til nye yrker, tror han plutselig nå. Mener Høyre at det er et åtte ukers jobbsøkerkurs, slik Regjeringen foreslår, disse gruppene trenger, eller er det omskolering og påfyll av kompetanse, slik at de kan gå inn i nye jobber?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-04-10:
Eg er særs forbausa, ikkje minst over representanten Signe Øyes innlegg. Det høyrdest ut som om det er store endringar i Husbankens rammer, at dei er nærast raserte det siste halvanna året. Det er jo ikkje riktig. Det er faktisk heilt feil. Lånerammene er auka i årets budsjett. Bustøtta er auka og utvida. Startlånet er innført – ein suksess for dei yngste på bustadmarknaden. Kvifor svartmala noko som faktisk er nærast rosa?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-04-10:
Eg vil presisera at Husbanken er viktig, og Samarbeidsregjeringa har då også auka Husbankens låneramme. Husbanken har vore ei vesentleg årsak til den høge bustandarden vi har i Noreg. Det konkluderer også den mykje omtala ECON-rapporten med. Eg trur at det særnorske i at dei fleste i Noreg eig sin eigen bustad, også borgar for velstelte hus – og hagar som følgjer med på kjøpet – som faktisk kjenneteiknar Noreg. Dette er eit positivt særtrekk ved landet vårt som Kristeleg Folkeparti gjerne vil ta vare på. Husbanken er ein viktig reiskap for å nå dei bustadpolitiske måla våre. Den storstilte utbygginga av omsorgsbustader og sjukeheimsplassar er eit lyft for samfunnet som det er grunn til å gleda seg over, sjølv om eg vil leggja til at det verkar vanskeleg å nå fram med signal om at rigide krav til kvadratmeter i omsorgsbustader synest å stå i vegen for sunn fornuft. Det er iallfall manglande respekt for samfunnets alltid knappe ressursar når ein riv fullt brukbare bygg fordi dei manglar 10 centimeter på badet, som komiteen fekk høyra ved eit høve. Dette er ikkje akseptabelt. Stortinget har fleire gonger peika på trongen for smidig regeltolking, og då er det forstemmande når ordføraren i Tingvoll på ordførarkonferansen i går fortalde at ni store murvegger vart rivne fordi det mangla 40 cm for å tilfredsstilla reglane til Husbanken. Slikt set både forvaltning, institusjonen og politikarane i disrespekt. Sunn fornuft må takast i bruk. Eg synest at det er grunn til å peika på det ved behandlinga av ei årsmelding. Kristeleg Folkeparti og Regjeringa er opptekne av at Husbanken skal fungera for fyrstegongsetablerarar og for vanskelegstilte på bustadmarknaden. Vi vil også understreka at i Distrikts-Noreg har Husbanken ei vesentleg rolle når det gjeld å finansiera bustader der salsverdien kan vera mindre enn byggjekostnadene. Sjølv om dette er ei årsmelding for 2000–2001, har Kristeleg Folkeparti som alle andre kommentert Startlånet, som vart innført frå 1. januar 2003. Det er brukarvenleg og hjelper unge inn i eigen bustad, og det er av ein storleik som er relevant for marknadsprisen. Det er rett og slett bra. Ei anna viktig nyvinning som Kristeleg Folkeparti vektlegg i perioden, er «Prosjekt bostedsløse». At anslagsvis 6 000 menneske ikkje har tak over hovudet i verdas rikaste land, føler eg som ein fallitt. Kristeleg Folkeparti er overtydd om at vi er avhengige av at også frivillige organisasjonar engasjerer seg for å nå desse med hjelp. Dette har topp prioritet. Det opnar for at alle gode krefter vert sette inn for å avhjelpa uverdige forhold. Samarbeidsregjeringa har, som fyrste regjering nokon gong, lagt fram ei stortingsmelding om kamp mot fattigdom, der styrking av bustøtte og oppfølging av personar med bustadproblem er vesentlege moment. Til hausten er det varsla ei bustadmelding. Då får Stortinget høve til å drøfta bustadpolitikk i full breidd. Det rekna eg ikkje med skulle skje i denne saka.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-04-10:
Det har alltid vore vanskeleg å koma seg inn på bustadmarknaden, slik er det også i dag. Startlånet er ei nyvinning som faktisk hjelper, som faktisk gjer at dei som ikkje nødvendigvis er kredittverdige i andre bankar, likevel kan få eit lån som hjelper dei inn på bustadmarknaden. Eg har erfaring med Startlånet frå min nære omkrins, der folk faktisk klarar seg på grunn av det. Eg synest det er positivt, for det hjelper også folk i byane, der det tidlegare var svært vanskeleg å etablera seg for dei heilt unge. Så har Samarbeidsregjeringa prioritert bustadlause, vi har prioritert ungdom, og vi har gjennom Husbanken sjølvsagt framleis tenkt å prioritera omsorgsbustader, sjukeheimar, barnehagar, skular og det ein treng. Eg må seia at eg synest det er urimeleg når SV påstår at vi har gått frå desse sosiale prioriteringane, for det er ikkje tilfellet.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-04-10:
Eg er glad for at representanten Magnhild Meltveit Kleppa framleis er oppteken av fattigdomsmeldinga og fattigdomspakka. Eg skal villig innrømma at Kristeleg Folkeparti nok synest at vi kunne ha gått endå lenger om vi hadde hatt økonomi til det. Vi aktar å nå endå fleire enn det vi har klart til no, ved å koma i gang med den hjelpa som trengst på bustadsida, men også generelt mot fattigdom. Når representanten nemner straumprisar, er det klart at det var vanskeleg for mange i Noreg at straumprisane gjekk opp som dei gjorde. Og det kan knapt seiast at det var Regjeringa som hadde eineansvaret for det. Ein skal vera veldig spesiell for å kunna påstå det. Men det Regjeringa har gjort, og som Stortinget til og med har forbetra, er at over 106 000 familiar med krav på bustøtte har fått hjelp. Dei har fått 2 500 kr i hjelp til desse straumrekningane. Eg er veldig glad for det, men det betyr ikkje at eg ikkje innser at også fleire har vanskar med å betala rekningane sine.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 2003-04-10:
Fyrst vil eg rosa SV for konstruktivt samarbeid for å få tiltak på plass og styrkt Aetat. Det er viktig at Aetat fungerer godt når fleire er avhengige av dei tenestene dei leverer. Kommunalkomiteen har jo også sagt at Aetat skal stilla opp på timen. Det er også viktig at trygdeetat og eventuelt sosialteneste er tilgjengeleg og effektiv i møte med den som treng hjelp frå det offentlege, og det er sikkert SV einig i. For at norske borgarar skulle sleppa å springa frå etat til etat, frå kontor til kontor, har Regjeringa foreslått å samordna Aetat, trygdeetaten og sosialtenestene. Regjeringa ville altså gje borgarane ein skranke, ei dør. Og så seier SV nei, og sender meldinga om SATS tilbake til Regjeringa. Det er for meg komplett uforståeleg. Dette skulle jo ha vore gjort for lenge sidan, eg trudde at dei fleste hadde erkjent det. Og kven vert taparane? Sjølvsagt dei arbeidsledige, sosialklientar og uføretrygda. Er det ikkje meininga at det skal vera samanheng i SV sin politikk? Har dei ikkje omsorg for dei som treng ein enklare kvardag?