trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2008-05-27:
Også jeg vil takke saksordføreren for en grundig gjennomgang av sakens realiteter, slik de framstår i ettertid og etter en grundig behandling i komiteen. Dette er første gang Stortinget etter den nye bestemmelsen skal ta stilling til hvorvidt konstitusjonelt ansvar skal gjøres gjeldende, herunder om Stortingets ansvarskommisjon skal anmodes om å foreta nødvendige undersøkelser for å klarlegge grunnlaget for slikt ansvar. Det vises da til lov om rettergangsmåten i riksrettssaker av 5. februar 1932 nr. 2. Bakgrunnen for anmeldelsen fra Tore Sandberg av 18. september 2006 var at de tre høyesterettsdommerne Magnus Matningsdal, Eilert Stang Lund og Karin Bruzelius i egenskap av medlemmer av Høyesteretts kjæremålsutvalg den 14. oktober 2003 avsa kjennelse om å nekte gjenopptakelse av Torunn-saken. Sandberg mener kjæremålsutvalgets medlemmer har gjort seg skyldig i straffbare forhold som følge av dommernes behandling av en sentral del av en observasjon fra et vitne, som også flere av representantene har vært inne på i sine innlegg her i dag. Komiteen besluttet å åpne sak med bakgrunn i de påstandene som framkom i anmeldelsen fra Tore Sandberg, og det faktum at Fritz Moen ble uskyldig dømt for to drap som han sonet 18 år for. Justismordet på Fritz Moen er et av de groveste som er kjent i norsk rettspleie, og vil for alltid være en skamplett på vårt rettssamfunn. Fritz Moen ble frikjent for drapet i sivilsaken etter sonet straff. Frifinnelsen for drapet i Torunn-saken skjedde etter at Fritz Moen hadde avgått ved døden 28. mars 2005. Hovedgrunnen til frifinnelsen var at en mann på dødsleiet i desember 2005 erkjente å ha begått drapene på de to kvinnene Sigrid Heggheim og Torunn Finstad. Som nevnt har saksordføreren gått grundig igjennom sakens realiteter, slik flertallet ser det. Jeg skal ikke gjenta argumentene, jeg har bare lyst til å slutte meg til den ros flere har gitt Tore Sandberg for det arbeidet han har gjort i denne saken. Jeg mener at komiteen har foretatt en grundig gjennomgang av sakens realiteter og gjort en riktig vurdering, nemlig at det ikke foreligger grunnlag for å oversende saken til Stortingets ansvarskommisjon. Det er noe Senterpartiet støtter.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-05-27:
Venstre er ikke representert i komiteen, derfor har jeg lyst til å komme med noen ord. Jeg syns saksordføreren hadde en veldig grundig og fin gjennomgang, og Venstre støtter flertallet i komiteen og deres vurdering. Selvfølgelig er dette en veldig alvorlig skamplett, ja, det er på en måte rettsstatens mareritt når slike ting skjer. Det er derfor Tore Sandbergs rolle er så fantastisk, men det viser også at vi alle som enkeltborgere i et samfunn faktisk er ansvarlige, fra toppen og helt ned til det å være et vitne eller det å være en medborger, for å kjempe mot at slike ting skjer. Det er det det er snakk om. Når man bygger en nasjon og en rettsstat sammen, er det faktisk et felles ansvar. Det er ett aspekt som ikke har vært med i denne debatten, men som jeg syns man har lært mye av. Jeg har snakket med politifolk som sier at avhørene i Fritz Moen-saken i læreboka for politifolk nå brukes som et mareritt-eksempel på hvordan det ikke skal gjøres. Det er mange som har lært mye av dette. Men det er enda et aspekt som jeg syns at vi ikke har løftet fram, men som er et stort aspekt i samfunnet, og det handler om rettssikkerheten til dem som har ulike handikap. Det er klart at handikapet her har medvirket til den uretten som faktisk har skjedd. Det handler om rettssikkerheten man bygger opp i et samfunn - at man tar en ekstra runde, at man har en ekstra sikkerhet, at man har et ekstra aspekt knyttet til det at man har et handikap. Vi snakker om rettigheter for folk med funksjonshemninger. På denne talerstol bryr vi oss mye om rettighetene til alle dem som er stand til å uttrykke hva de har behov for, men vi er nok ikke alltid like gode til å sikre rettssikkerhet for og rettigheter til alle dem som ikke er i stand til å uttrykke det. Jeg tror at den norske rettsstaten har lært mye av denne saken. Det er sjølsagt en lærdom vi skulle ha ønsket at vi hadde fått på andre måter, men fordi det fins aktive borgere som Tore Sandberg, får vi gjort noe rett igjen. Vi får i det minste evnen til å si unnskyld som rettsstat.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-05-27:
La meg få begynne med å kommentere det med balletten, som jeg også sa selvfølgelig har en plass. Etter mitt syn er kanskje ballett, eller hele dansekunstområdet, i Norge i dag et av de mer spennende områdene når det gjelder nyskaping. Det skjer utrolig mye nyskaping på hele dansekunstområdet - ikke bare knyttet til balletten, men også knyttet til mange av de andre dansemiljøene vi har. Jeg kunne ha sagt mye om det, men jeg tror det er i ferd med å skje noe revolusjonerende når det gjelder dans - når noen kommer til å se på oss i et litt lengre perspektiv. Selvfølgelig skal man sette opp Puccini. Det ville ha vært meningsløst å ha en opera uten Puccini. Men det at man skal ha et bredt spekter, det at man skal ha en stor mulighet for også å kunne strekke seg mot nye og spennende områder, er veldig viktig. Det handler ikke om å blande seg borti repertoarvalg, det handler om å legge et grunnlag. Og grunnlaget for min interpellasjon var at organisasjonen for komponister her i landet ikke virker fornøyd med den måten man har samarbeidsrelasjoner på. Så kanskje var det en måte å se på om vi kunne skape en politikk for å få bedre samarbeidsrelasjoner. Så hører jeg at statsråden sier at alt i hop er fint og flott. Jeg er enig med statsråden i at vi har brukt mer penger, men jeg vil vel kanskje sette spørsmålstegn ved om de pengene egentlig er gått til nyproduksjoner på samme måte. Dette huset kom med en del tekniske utfordringer som gjør at vi også tok på oss en større prislapp når det gjaldt drift - så klart, når vi gikk inn for å ha den mest moderne scenen i verden. Jeg er litt redd for at vi nå kaster bort alle pengene våre på å bli optimalt gode på teknikk, uten at vi bruker like mye på innholdet. Sjøl om den kunstneriske ledelsen selvfølgelig må ligge til ledelsen av Operaen, er det også veldig mye som skjer med hensyn til kunstnerisk ledelse i de regionale operaene. Der skjer det veldig mye nyskaping og nykomponering. Hvordan man skal bringe det også til en nasjonal scene, følte jeg heller ikke at statsråden hadde noe svar på. Jeg er bekymret når man opplever at en kunstart egentlig er litt monopolisert som den opptrer i dag, og at vi da legger alt ansvaret for utvikling på området der. Kanskje burde vi også ha sørget for at vi stimulerte til den nyskapinga rundt omkring også på de regionale scenene. Eller kanskje burde vi ha sørget for at det fantes en finansiering eller en fondsstruktur som gjorde det mulig å få til et spleiselag mellom både Operaen, organisasjonene og de regionale operaene. Men jeg oppfattet statsråden slik at han syntes at alt var perfekt. Jeg vil utfordre ham til å si om vi har de rette finansieringsordningene til å stimulere til nyskaping også regionalt.
Trine Skei Grande (Venstre), 2008-05-27:
Et operabygg gjør oss sjølsagt ikke til noen kulturnasjon. Jeg var for litt siden i Bucuresti i Romania, og der kunne taxisjåføren fortelle meg at byen Bucuresti har tre operaer. Det jeg hadde håpet med denne debatten, var å snakke litt om at vi må sørge for at det er et handlingsrom innenfor nyskapinga på dette området som gjør at ikke alle de ekstra pengene vi har bevilget, blir hengende oppe i et digitalt snorloft i Bjørvika - at teknikken har lagt beslag på pengene som skal gå til nyskaping også. Men vi har fått beskjed om å vente på statsrådens melding. Han var ikke engang villig til å tenke høyt. Jeg er bekymret over de aspektene som representanten Molvær Grimstad dro opp: at vi både har en operautdanning eller en kunstutdanning på dette området som det stadig vekk kuttes i, og som gjøres mindre. Vi har en konflikt mellom komponistorganisasjonene og Operaen, og vi opplever også at mange av regionoperaene føler at de ikke har handlingsrom til å utvikle noe nytt. For det er ikke noen vits i å ha et operahus hvis vi ikke sørger for å fylle det med alt det spennende som er. Jeg ser ikke for meg at man bare skal overtale nordmenn til å gå i Operaen. Man skal gjøre Norge til en nasjon som man reiser på ferie til for å gå i Operaen. Dette skal være en så spennende scene at man ikke bare tar bilde av operahuset når man kommer inn med fly eller med båt. Det skal faktisk også være slik at man i venners lag skryter av at man har vært på en så spennende scene som dette er. Det krever at vi får alle disse delene til å vokse sammen. Det krever at det er et handlingsrom til en nyskaping. Men det krever også en langsiktighet langt utover en folkevalgt periode og langt utover et åremål hos direktører. Vi må se på fondstankegangen, men vi må også lære av andre kunstarter hvordan vi kan klare å ha en slik langsiktighet i utviklingen. Det å lage opera er et håndverk. Mange av de store operakomponistene våre skrev åtte-ti operaer før de i det hele tatt ble regnet som de store gode. Vi må gi dagens komponister muligheten til å skrive noen som ikke er så gode, for så å klare å få til de virkelig gode. Da trenger vi langsiktighet, og da trenger vi langsiktighet i personers karrierer. Det er ikke snakk om noe man skriver på en liten kveldsstund, det er snakk om et stort maskineri som skal settes i gang for å utnytte de kunstneriske mulighetene som i dag ligger i scenen. Jeg får bare drømme om at statsråden har tatt med seg disse tankene når han kommer med meldingen, og så får vi vente på det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-05-27:
Det er veldig mye som er bra, men å si at det er perfekt, vil være å gå for langt til og med om Regjeringens kulturpolitikk. Men det er ikke noen tvil om at Kulturløftet, som jeg tror Trine Skei Grande i hemmelige stunder egentlig er veldig glad for, har ført til et løft for Den Norske Opera, for distriktsoperaen, og ikke minst for det representanten snakket om, dansen. Vi har åpnet Dansens Hus, vi har løftet Nasjonalballetten, vi har innført en egen støtteordning for dans under Kulturrådet, slik at her har vi virkelig bidratt til det løftet som nå skjer. Og det er helt riktig: Det skjer veldig mye spennende. Jeg mener at det ikke er vår oppgave å gå inn i de enkelte bestillingene til Den Norske Opera. Det vi kan gjøre, er å legge til rette med ressurser, med infrastruktur og med gode samarbeidsformer og støtteordninger. Vi får rikelig anledning til å diskutere dette i den varslede stortingsmeldingen om scenekunst som Regjeringen kommer til å legge fram om ganske kort tid. Der vil både dans og opera bli behandlet, og her går det også an å diskutere samarbeidsformene mellom regionoperaen og Den Norske Opera, hvordan man kan overføre den kompetansen som nå bygges opp i hovedstaden, til distriktsoperaen, og hvordan man kanskje kan samarbeide om ulike produksjoner og nyskapinger. Så det kommer vi i rikelig monn tilbake til.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2008-05-27:
Jeg må nesten si på slutten av denne debatten at jeg kjenner meg ikke igjen i det bildet som interpellanten beskriver. At huset i Bjørvika er et hus hvor pengene først og fremst brukes til digitalt sceneutstyr, er så langt fra virkeligheten som det er mulig å komme. De 107 mill. kr som vi har økt budsjettet med - med 44 pst., siden regjeringen Bondevik, legg merke til det - går altså til ansettelse av flere dansere, det går til flere musikere, det går til sangere, og det går selvsagt også til teknisk personale som trengs for å drive et slikt hus, men det går først og fremst til flere forestillinger og oppsetninger, med en ambisjon om å doble publikumstallet. Så denne svartmalingen av hva de driver med i Bjørvika, er jeg rett og slett uenig i. De gjør en formidabel jobb med de ressursene de har. Veldig mange av dem har gjort en ekstra formidabel innsats rundt åpningsukene i vår, og de forestillingene de har hatt, både på operasiden og på ballettsiden, er blitt veldig godt mottatt. Så har vi også økt budsjettene til distriktsoperaene. Det synes jeg er helt rimelig. Når vi satser 50 mill. kr i Oslo bare i 2008, må også de regionale satsingene oppleve noen tilsvarende økninger, om ikke i nominelle verdier så i hvert fall at de føler at de også blir sett og ivaretatt. Særlig er det spennende det som skjer i Bergen, hvor flere institusjoner har gått sammen og samlet kreftene i den nye operaen, som da har blitt belønnet for det. Kristiansund er selvsagt flaggskipet vårt når det gjelder distriktsoperaene. De har også et ansvar for de andre i ressurssatsingen. Vi får håpe at politikerne i Kristiansund stokker bena og blir enige om hva slags lokaler de ønsker å tilby operaen sin. Så skjer det spennende utredninger bl.a. i Trondheim om der å gjøre noe lignende det de gjør i Bergen, å samle kreftene. Vi kommer til å bygge opp under det, men også de mindre - Ringsaker, Tromsø - og det som skjer i Kristiansand og andre steder, er spennende operaprosjekter som det er vel verdt å støtte opp om og følge opp. Når det gjelder utdanningen, er det helt korrekt som det ble sagt her, det er utdanningsministerens og kunnskapsministerens ansvar, slik det er på andre felt også. Men vi opplever jo ikke at det er en mangel på søkere på stillinger i Operaen. Vi opplever at det er en god tilstrømning av folk som faktisk ønsker å jobbe der. Det er også slik at selv om vi kanskje har forholdsvis få operastudenter i Norge, er det veldig mange norske operatalenter som tar sin utdanning på høyt nivå i utlandet. Det er det også vel verdt å ta med seg. En del av dem blir jo internasjonale stjerner, men de ønsker også å bruke sitt talent i Den Norske Opera. Så jeg tror at dette skal gå meget, meget bra.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2008-05-27:
Representantforslaget frå Åse Gunhild Woie Duesund, Laila Dåvøy og Ola T. Lånke gjeld forenkling av ordninga for frikort for medisinar og helsetenester. Det er ein samla komite som er einig i at det trengst ei forenkling av gjeldande frikortsordning, men dei forskjellige partia har litt nyanserte synspunkt på korleis ein skal komme vidare, og korleis ein skal komme i mål. Regjeringspartia og Høgre viser til at Regjeringa arbeider med å innføre elektroniske frikort/eigendelar, som vil vere ei forenkling. Desse partia vil vente på dette arbeidet. Framstegspartiet meiner at problemstillinga knytt til frikortordninga er nok utprøvd, og gjer framlegg om at ei forenkla ordning blir innført nokså umiddelbart. Framstegspartiet har eige forslag i saka. Dette resulterer i at det er Venstre som støttar representantforslaget frå Kristeleg Folkeparti. Eg har ikkje meir å tilføye, og vil heilt til slutt berre seie at eg tek opp forslag nr. 3, på vegner av Kristeleg Folkeparti og Venstre.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-05-27:
Bakgrunnen for dette forslaget, slik man kan lese det, er helt åpenbart å forenkle en prosess og gjøre det enklere for personer som gjør seg nytte av den når det gjelder bruk av legemidler. Det er helt klart at for en del personer er det en forenkling bl.a. å kunne foreta en enkelt innbetaling i begynnelsen av året, for den som da har økonomi til det, for så å slippe å vurdere gjennom resten av året hvorvidt man skal ta vare på kvitteringer, hvorvidt man til enhver tid skal samle opp disse og sende dem inn, og til enhver tid måtte drive og løse inn enkeltegenandelene. Det forslaget som ligger her, ville åpenbart innebære en betydelig forenkling. Man har også tidligere, som det har vært vist til, hatt en forsøksordning knyttet til denne måten å gjøre det på. Jeg tror nok at den forsøksordningen som var, viste at de som gjorde seg nytte av den, var svært fornøyd med den ordningen. Fremskrittspartiet har i innstillingen fremmet to forslag. Det ene går på at man ønsker å «innføre en ordning der man på frivillig basis kan betale inn hele egenandelsbeløpet for medisiner, visse helsetjenester og medisinsk utstyr som faller inn under egenandelstak I, ved starten av året». Vi kan ikke se at det vil være nødvendig å vurdere dette eller be Regjeringen legge fram et forslag om en slik ordning. Vi har hatt en prøveordning om dette. Den har vist seg å fungere. Vi ber da Regjeringen - istedenfor å legge fram forslag om det - om å innføre selve ordningen. Videre er det en annen problemstilling som dukker opp samtidig med dette. Det gjelder dem som gjerne bruker flere typer medisiner, og som ved begynnelsen av året da får en veldig stor regning å betale som egenandel, før beløpet når egenandelstaket. For denne gruppen, særlig for dem som har en anstrengt økonomi, er det et veldig stort problem. Hvert eneste år i begynnelsen av året får vi tilbakemeldinger fra personer som sliter med akkurat dette. Derfor har Fremskrittspartiet fremmet et forslag som lyder: «Stortinget Regjeringen utrede muligheten for at egenandeler knyttet til medisiner, visse helsetjenester og medisinsk utstyr som faller inn under egenandelstak I, kan fordeles over flere måneder for dem som av økonomiske årsaker har vanskelig for å kunne betale disse innenfor dagens system.» Her ber vi Regjeringen om å utrede og se på dette nå. Jeg håper statsråden kan si noe om hvorvidt hun kan være villig til nettopp å vurdere slike ting. Men her tar vi selvfølgelig inn over oss at man skal ha på plass et godt system, man skal ha en sikkerhet for den enkelte, man skal ha dataprogram som kan takle dette, og det skal heller ikke være for vanskelig å øke det byråkratiske ved det. Jeg håper at statsråden i dag kan si at dette er en av de tingene som man i hvert fall vil se på og få vurdert. Jeg fremmer våre forslag i innstillingen.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-05-27:
Jeg skal være veldig rask og ikke forlenge debatten så mye. Men i mitt innlegg utfordret jeg statsråden på å se på muligheten for at man kan fordele egenandelsbiten over flere måneder enn det som er tilfellet i dag, fordi enkelte ved årets start har problemer med å klare kostnadene. Særlig hvis man har en kombinasjon av flere typer preparater knyttet til helsa, får man ofte denne regningen på toppen - altså full effekt. Så spørsmålet mitt er om statsråden samtidig med at hun nå vil vurdere kjøp av frikort ved starten av året, også vil vurdere den andre veien, slik at det også for dem som har dårlig økonomi, kan finnes en løsning.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2008-05-27:
Statsråden har både i sitt innlegg og i replikkordskiftet med undertegnede gitt uttrykk for at det som fremkommer i forslag nr. 2 fra Fremskrittspartiet, vil bli ivaretatt av statsråden. Vi ønsker derfor å trekke forslag nr. 2.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2008-05-27:
Jeg vil bare knytte noen få kommentarer til dette forslaget. Jeg synes Kristelig Folkeparti har framlagt et forslag med en prisverdig intensjon, å forenkle ordningen for frikort for medisiner og helsehjelp. Høyre gir sin fulle støtte til de vurderingene som Kristelig Folkeparti har om behovet for en enklere og mer smidig ordning, først og fremst av hensyn til brukerne. Slik vi ser det, vil dette imidlertid ivaretas gjennom den nye ordningen med elektroniske frikort. Dette vil også innebære en forenkling av saksbehandlingen i NAV. Frikort vil tildeles automatisk når egenandelstaket er nådd. Slik vi ser det fra Høyres side, er det rimelig at frikortet tildeles først når faktiske utgifter er dokumentert. Vi ber imidlertid Regjeringen sørge for en fortgang i innføringen av denne ordningen, som er et av de mange moderniseringstiltak som vil gjøre helsetjenesten bedre for pasientene.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2008-05-27:
Jeg har et spørsmål. Så vidt jeg vet, har det vært et forslag ute på høring nå når det gjelder innføring av den modellen som departementet jobber med. Er det riktig at det er store problemer - enten det gjelder Allmennlegeforeningen eller legene - knyttet til bruk av de elektroniske løsningene? Vi vet i dag at det er problemer knyttet til dette noen steder. Selv om det er noen fastleger som har begynt å bruke en del av dette, har jeg forstått at det er mange som vegrer seg. Hva bunner dette egentlig i?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-05-27:
Dette spørsmålet angår mange mennesker som har en krevende helsesituasjon. Det er viktig å sikre at brukerne ikke blir unødig skadelidende som følge av store utlegg før de oppnår egenandelstaket og dermed får frikort, slik flere talere har vært inne på. Mange mennesker med kroniske sjukdommer vet allerede ved starten av året at de vil komme opp til frikortgrensen for egenandeler for helsetjenester. Regjeringa vil derfor se nærmere på om et frivillig tilbud om forhåndskjøp av frikort kan være en måte å skjerme denne gruppen for unødige belastninger på, både økonomisk og praktisk. Prøveordninga i 2000 og 2001 har, som det har vært sagt her i dag, vist positive resultater. Jeg mener at vi må se dette i sammenheng med innføringa av en elektronisk frikortløsning, dvs. at frikort sendes automatisk til brukere som har oppnådd egenandelstaket. Med en slik løsning trenger ikke brukerne å sende inn kvitteringer eller sørge for stemplinger, fordi behandlere skal sende inn refusjonskravene på vegne av den enkelte bruker. En slik digitalisering vil også kunne frigjøre ressurser for det offentlige, noe som er viktig i seg sjøl. Men en elektronisk frikortløsning kan føre til at det kan ta noe lengre tid før brukerne får tilsendt sitt frikort, fordi det kan være forsinkelser i innrapporteringa fra behandlerne. Derfor mener vi at et frivillig tilbud om å forhåndskjøpe frikort vil være til stor hjelp for storforbrukere av helsetjenester. NAV har gjort et godt stykke arbeid med å utvikle den elektroniske frikortløsninga, og vurderer nå muligheten for å åpne for forhåndskjøp av frikort. Det er ennå ikke helt avklart når den elektroniske frikortløsninga kan settes i drift. Det vil vi komme nærmere tilbake til. Regjeringa vil utrede hvorvidt forhåndskjøp av frikort bør iverksettes samtidig med den elektroniske frikortløsninga, eller om forhåndskjøp av frikort skal tilbys manuelt fram til den elektroniske løsninga er på plass. Det er viktig at forhåndskjøp ikke gir vesentlige økninger i bruk av helsetjenester, eller fører til store negative konsekvenser. Derfor vil det være nødvendig også å gjennomgå eventuelle provenyvirkninger av et slikt tiltak. Vi kommer tilbake til dette i forbindelse med statsbudsjettet for neste år. I første omgang vil elektronisk forhåndskjøp bare gjelde for frikort knyttet til egenandelstak 1. Hvorvidt ordninga også skal innføres for frikort knyttet til egenandelstak 2, vil bli vurdert i forbindelse med neste års statsbudsjett. Jeg synes også det er naturlig å se på om et slikt forhåndskjøp kan tilbys gjennom hele året, og ikke bare i starten av hvert kalenderår.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-05-27:
Ja, det er også av de tingene vi vil vurdere. På slutten av mitt innlegg sa jeg også at når det gjelder forhåndskjøp, vurderer vi om det også skal kunne tilbys gjennom hele året og ikke bare ved starten av kalenderåret. Det er også med tanke på det som representanten Nesvik her tar opp. Så svaret er ja, vi kommer også til å se nærmere på det.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2008-05-27:
Jeg er ikke helt sikker på om jeg kan svare helt klart på det. Men det jeg trur representanten sikter til, som Legeforeningen - eller i hvert fall deler av Legeforeningen - har vært opptatt av, dels uenig i, er det som Regjeringa har varslet i vår IKT-strategi som dreier seg om at leger heretter bør kunne trykke på en tast og så få det ut elektronisk, og forholdet til NAV. Der er det nok nyanser og til dels også uenighet mellom Legeforeningen og Regjeringa om det vi nå ønsker å innføre. Men vi har god dialog med Legeforeningen, for jeg trur vi alle sammen har felles interesse av, uansett hvilken side av bordet vi sitter på, å greie å få til mer effektive løsninger til beste for pasienten.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2008-12-02:
Det er nødvendig å si noe om ett punkt som representanten Inge Ryan kom inn på, for å bringe klarhet i hva det er vi snakker om. Inge Ryan sa at SV går inn for moderasjon. Så henviser han til det SV mener om lederlønnsutviklingen. Vi må i denne sammenhengen vite hva vi snakker om. Lederlønnsutviklingen blant ledere i næringslivet er noe annet enn lederlønnsutviklingen i statsforvaltningen og for så vidt også statsbedriftene. Man kan holde det utenfor nå. Man kan holde hele næringslivet utenfor. Det vi snakker om, og det som vi bør holde klart for oss i denne saken, er lederlønnsutviklingen i statsforvaltningen. Den har politikerne i Regjeringen ansvaret for. Det har ikke vært moderasjon fra politikerne i Regjeringen når det gjelder lederlønnsutviklingen i statsforvaltningen, heller ikke i Finansdepartementet eller andre departementer som SV bestyrer. Det er problemet som vi står overfor. Lederlønnsutviklingen i statsforvaltningen har sannsynligvis vært på godt over 6 pst. Det er et politisk ansvar at det skjer. Jeg mener at hvis man skal snakke om lønnsutviklingen, må man ta dette i betraktning, og man må begynne der. Jeg vil anbefale at Regjeringen begynner der og får dette under kontroll. Hvis man ser på hvordan dette har utviklet seg i en lang rekke departementer, har vi faktisk kommet i den situasjon at f.eks. departementsråder tjener omtrent dobbelt så mye som stortingsrepresentanter. Jeg vil ikke gå inn på eksakte tall, men jeg bare sier så noenlunde hva dette dreier seg om. Da er det ikke moderasjon vi står overfor. Det er en styrt politisk prosess, som innbærer at ledere i statsforvaltningen har fått betydelige tillegg. Så kommer man da og sier at Stortinget i etterkant så å si skal skru klokka tilbake og få en helt annen situasjon enn den som var ved oppgjøret i mai–juni, og det som er blitt lederlønnsutviklingen deretter for i år. Jeg mener det er litt viktig at vi nå får klarhet i hva det er vi snakker om. Man kan ikke snakke diffust om lederlønninger og snakke om disse millionbeløpene man opererer med i DnB NOR, i Hydro i og andre bedrifter. Jeg synes det blir spesielt trist å se på hvordan det har utviklet seg der. Det vi må snakke om i denne sammenhengen, er faktisk lederlønnsutviklingen som vi politikere har ansvaret for, og det er i statsforvaltningen.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2008-12-02:
Jeg har stor sans for det synet at samfunnet har kommet i den situasjonen på grunn av finanskrisen at vi bør ha et veldig moderat oppgjør neste år. Ville det ikke da være bedre at SV tok et initiativ til at Stortinget og Regjeringen sammen gikk foran i det som skal skje til våren? Det er nemlig det som er poenget her, at det er til våren vi får et nytt oppgjør, og det er da vi alle er nødt til å vise samfunnsansvar. Det som skjedde i oppgjøret i mai–juni, var at Regjeringen godtok et lønnsoppgjør som nå viser seg å bli på rundt 6 pst., og at man har hatt en lederlønnsutvikling deretter som er på over 6 pst. Hvis man ønsket å vise moderasjon, kunne man ha gjort det da. Men hvis man ønsker å få til noe positivt, kunne jo storting og regjering gå sammen om en felles holdning i det oppgjøret som kommer i mai. Det har vi lagt til rette for ved at Lønnskommisjonen nå skal komme med sin innstilling rundt den tiden.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Inge Ryan nevnte lederlønninger. Da er mitt første spørsmål: Er det ikke slik å forstå at Regjeringen, hvor SV er medlem, ikke har gjort noen forsøk på å begrense lederlønnsutviklingen i staten i forbindelse med lønnsoppgjørene, men at det tvert imot er blitt stadig flere av lederne som er gått over på personlige lederlønnsavtaler? Hvor er da sammenhengen i det han sier? Så sier Inge Ryan at SV går inn for en moderat lønnsutvikling. Kan han vennligst bekrefte at for 2008 ønsker ikke SV en lønnsutvikling i det hele tatt, men et nulloppgjør for regjeringsmedlemmer og statsråder? Når man snakker om et moderat lønnsoppgjør og et kronetillegg istedenfor et prosentuelt tillegg, hvilket kronetillegg eller hvilken gruppe med andre lønnsmottakere er det SV ønsker at vi stortingsrepresentanter og regjeringsmedlemmer skal ta utgangspunkt i? Hvilket kronebeløp fra 2008-oppgjøret er det han har i tankene?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Karin Andersen valgte å ta frem en eneste setning fra et debattprogram i går, og hun tok den fullstendig ut av sin sammenheng. Hun tillegger meg uttalelsen, enda jeg tillot meg å sitere noe jeg tror det var Trygve Hegnar som skrev for noen år siden. Jeg sa ikke at jeg var enig i uttalelsen i det hele tatt, slik Karin Andersen tillegger meg. Jeg deler stor sett synspunktene til Lars Sponheim når det gjelder stortingsrepresentantene, som jobber hardt og fortjener en god avlønning. Mitt spørsmål til Karin Andersen er: Hvor mener SV nivået for en stortingsrepresentants godtgjørelse bør ligge? Det kunne høres ut som om hun mente at den burde være som for gjennomsnittet av befolkningen. Det er et greit standpunkt. Men hvis det er SVs standpunkt, vil det vært interessant om de offentlig tør si hva standpunktet er. Så mitt konkrete spørsmål nr. 1 er: Hvilket nivå mener SV at stortingsrepresentantenes godtgjørelse bør ligge på? Spørsmål nr. 2: Tror Karin Andersen og SV at det er fornuftig med en så lav godtgjørelse at det blir et voksende antall personer som ikke mener at de kan velge stortingskarriere og ansvar fremfor en annen karriere?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Det første spørsmålet og kommentaren dreide seg om feilsitatene fra et TV-program i går.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Ja, spørsmålet …
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Når det gjelder lønnsutviklinga for ledere, som var det første spørsmålet fra Hagen, er det slik at vi alltid har vært kritiske til de lønningene som ledere bevilger seg. Vi har gang på gang i Stortinget og i media gitt uttrykk for at vi syns at en bør besinne seg. Så vi har vært veldig tydelig i alle sammenhenger på at lederne bør vise mer moderasjon i forhold til de lønningene de bevilger seg sjøl. Så til det andre spørsmålet om moderat lønnsutvikling: Ja, over tid har stortingslønna steget vesentlig. Den har steget fra ca. 500 000 kr da jeg kom til Stortinget for sju år siden, fra 520 000 kr da og fram til i dag. Derfor mener vi at siden vi i dag står foran krevende tider, bør vi gå foran med et godt eksempel og si at vi kan avstå fra lønnsøkning i år, men at vi senere går inn på et kronetillegg. Hvordan det kronetillegget skal beregnes – som er Hagens tredje spørsmål: Det er folk som er i stand til å beregne bedre enn meg, folk som jobber i administrasjonen, som kan finne gjennomsnittlig lønnsutvikling i samfunnet. Dette må det være mulig å beregne av dem som jobber med den typen spørsmål.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Det er ingenting i veien for å begynne med det arbeidet i dag, at Stortinget sjøl går foran og tar initiativ til å starte den moderasjonen som SV mener vi alle skal vise framover fordi landet er i en vanskelig situasjon. Jeg kan ikke se at det er noen motsetning mellom å ta et slikt initiativ overfor våre folk i Regjeringen og få Regjeringen til å jobbe langsiktig med dette, og at Stortinget sjøl tar et initiativ i dag og går foran. Til tros for at dette handler om – det er helt riktig – lønnsoppgjøret fra i fjor, har det ganske stor relevans at vi ligger på et lønnsnivå allerede i dag som slett ikke er dårlig, og som absolutt bør være til å leve med framover for stortingsrepresentantene. Jeg mener at det er riktig å starte med den jobben allerede i dag, og at Stortinget kan gå foran.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Vi mener at stortingsrepresentantenes lønn i dag er god, at det er et bra nivå. Ingen hos oss har tatt til orde for å senke den. Derimot har vi i mange år jobbet for at stortingsrepresentantenes gode pensjonsordning skal fjernes, og at vi skal få en pensjonsordning på linje med det man har i staten ellers. På det spørsmålet er det et veldig enkelt svar. Vi har ikke tatt stilling til noe annet. Jeg lurer på om Hagen kan gjenta det andre spørsmålet? Det glapp for meg. Går det bra, president?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Nei, det var et spørsmål nr. 2.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Det er riktig at vi har ment at stortingslønnen i år er god nok, og at den kan være som den er. Men vi har fremmet et nytt prinsipp. Det er at man når lønnsoppgjøret er ferdig, kan se hva gjennomsnittlig kroneøkning har vært for det totale lønnsoppgjøret. Så kan man legge seg på det som er gjennomsnittet i befolkningen. Det er slik med prosentregning at hvis man regner f.eks. 5 pst. av en lav lønn og 5 pst. av en høy lønn, er det veldig stor forskjell i kronebeløp. Det er nå tross alt kroner og øre folk må bruke når de skal betale regningene sine og gjøre opp for de daglige kostnadene. Derfor mener vi at hvis ikke gapet mellom en stortingslønn og alle som har høy lønn, og dem som har en lavere lønn, skal bli for høyt, er det et rimelig prinsipp at man legger seg på et gjennomsnitt av kronebeløpet i lønnsoppgjøret det året.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Det vi behandler i dag, er stortingsrepresentantenes lønn. Stortinget skal ta stilling til om lønningene våre skal økes som en følge av lønnsoppgjøret i 2008. Det har SVs stortingsgruppe tatt stilling til, og mener at det ikke er behov for det nå. Det er et feil signal, fordi vi er i en politisk situasjon som krever litt mer av oss. Det vil være et riktig signal fra Stortinget å sende inn mot lønnsoppgjøret til våren.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Så får vi diskutere både internt med våre egne og i Regjeringen hvordan det løpet skal legges opp. Jeg kan ikke uttale meg på vegne av Regjeringen i denne saken. Jeg er stortingsrepresentant.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Det er ikke måte på lange lidelseshistorier vi skal få høre i dag om hvor vanskelig det er å sitte på Stortinget, og hvor tøft og forferdelig det er dette ærefulle, interessante og spennende vervet vi har, som er godt lønnet. Det ville være helt umulig hvis Stortinget, slik som representanten Sandberg nå snakker om, skulle ha et lønnssystem der man tok høyde for at noen skulle få lønninger opp i mangemillionersklassen, som de da tilsynelatende, etter Sandbergs syn, forsaker for å sitte på Stortinget. Det å sitte på Stortinget er et tillitsverv. Det er av de mest interessante jobber man kan ha i samfunnet, og det er rimelig godt betalt. Det er SVs hovedbudskap. Vi ønsker mindre lønnsforskjeller. Vi har hatt et prinsipielt syn på dette. Vi har fremmet forslaget i mange år, og vi har ikke fått gjennomslag. Derfor har vi måttet gjenta forslaget gang på gang. Derfor blir også argumentasjonen om at vi etter hvert aksepterer dette lønnsnivået, feil, for hvis man hadde lagt seg på andre prinsipper tidligere, hadde vi hatt et annet system framover. Dette med markedsverdi er interessant. Derfor er det selvfølgelig viktig at stortingslønna holder seg på et rimelig nivå, men jeg har aldri trodd at det nødvendigvis er slik at man gjør en mye bedre jobb om man får, la meg si, 200 000–300 000 kr mer i året. Tvert imot tror jeg at det at Stortinget har et godt, men rimelig lønnsnivå gjør at respekten for Stortinget i samfunnet ellers er større enn den ellers ville ha vært. Jeg tror ikke det i det norske samfunnet er aksept for at stortingsrepresentanter skal ha veldig mye høyere lønn enn andre. Og det tror jeg er viktig. Jeg er litt overrasket over det veldig store personlige engasjementet som mange viser i denne saken – hva det er som gjør at de mener det er så avgjørende viktig at Stortinget nå hever lønna så pass kraftig som man gjør akkurat nå. Vi er akkurat nå inne i en nominasjonsprosess der i hvert fall ikke jeg har kjennskap til at det er problemer i noe parti med å rekruttere kompetente kandidater som er klare og mer enn villige til å gå inn i dette vervet med de lønns- og arbeidsvilkår vi har i dag. Så denne saken løser vi enkelt ved at Stortinget slutter seg til SVs forslag.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Stortingsrepresentanters, komitelederes og regjeringsmedlemmers lønn er det prinsipielle spørsmål som vi skal ta stilling til i dag. Vi skal altså ta stilling til et lønnsnivå for bl.a. stortingsrepresentantene. Poenget med SVs forslag er at vi mener det hadde vært riktig at Stortinget nå hadde sendt ut et signal om at vi ser at situasjonen er vanskelig, og at vi, som har et rimelig lønnsnivå, derfor ville velge å være litt mer beskjedne akkurat nå enn det Stortingets flertall ser ut til å være. Dette er altså ikke et privat spørsmål, et spørsmål om hva jeg gjør med de lønnsmidlene som jeg eventuelt får. Jeg kan forsikre representanten om at det er mange muligheter til å bruke de pengene man får i lønningsposen, til å støtte ulike veldig gode formål – det skal det nok bli mulig å gjøre. Poenget her er jo ikke at det er Stortinget i seg selv som mangler penger og trenger disse pengene. Poenget her er at man signaliserer at man er villig til å holde sitt eget lønnsnivå på et litt mer moderat nivå enn det flertallet ønsker.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Jeg skjønner at representanten Lønning har misforstått forslaget, for forslaget går altså ut på at det skal legges inn et prinsipp for å regulere lønnen framover. Ellers har vi sagt at situasjonen nå påkaller ekstra oppmerksomhet fordi vi er i en tøff situasjon, og at det nå er grunn til at man ikke øker lønningene på den måten som det ligger an til fra lønnskommisjonens side. Det betyr at man både legger inn et nytt prinsipp for hvordan lønningene skal reguleres framover, og at man tar hensyn til en politisk situasjon, slik som den som er nå, som vi mener hadde stått seg på at Stortinget hadde lagt seg på en litt mer beskjeden lønnsøkning enn det representanten Lønning mener at han skal ha.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Det virker som om det er mange representanter her som ikke helt greier å forstå at det er Stortinget som skal beslutte i denne saken i dag. Det er altså Stortinget som skal ta stilling til denne lønnsfastsettelsen. Jeg må si jeg blir litt forbauset over dette engasjementet for egen lønn. Men det handler altså ikke om den enkelte representants moral eller spørsmål om hva den enkelte representant skal bruke sine penger til. Dette handler om et politisk spørsmål som Stortingets flertall skal ta stilling til. Vi har lagt på bordet forslag til hva vi mener er politisk riktig, og vi ber om Stortingets tilslutning til våre forslag fordi vi mener at de er riktige. Hva SVs enkeltrepresentanter eller SV som gruppe i så fall beslutter å gjøre, får vi ta stilling til selv. Det er i hvert fall ikke enkeltrepresentanter fra Fremskrittspartiet som skal bestemme det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-12-02:
Når det gjelder spørsmålet om lønnskommisjon, har vi ikke lagt inn det forslaget ennå, men jeg er enig i at hvis man legger seg på et slikt prinsipp for å fastsette Stortingets lønn, vil det bety at lønnskommisjonen i prinsippet er overflødig. Så det er jeg enig i. Dette er ikke et varsel om en annen lønnspolitikk i offentlig sektor. Dette er et spørsmål om politikk for hvordan politikerne bør fastsette sine egne lønninger. Vi mener at det er et spørsmål for seg, men det har sammenheng med hvordan samfunnet ellers er og vårt syn på lederlønninger generelt. Da snakker jeg ikke spesielt om lederlønninger i staten, men jeg snakker om lederlønninger som er med på å trekke opp lønnsnivået, og som gjør at forskjellene i lønninger øker. Det er SV imot.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Representanten Andersen sa vi skulle ta SVs forslag på alvor, og det har jeg tenkt å gjøre. I det forslaget SV har fremmet i saken i dag, registrerer vi at det står: «Som en hovedregel skal reguleringen av godtgjørelsene for stortingsrepresentanter og statsråder følge lønnsutviklingen i arbeidslivet, målt i kroner siste år.» Hvis jeg har skjønt det riktig, skal SV i dag stemme imot en lønnsøkning. Man ønsker den samme lønnen som man hadde før denne saken kom. Men hvis vi skulle ta SVs forslag på alvor, og hvis dette hadde blitt vedtatt tidligere, ville forslaget medført at man faktisk hadde fått et tillegg og en lønnsøkning, slik forslaget til SV er formulert. Da vil jeg bare stille følgende to spørsmål: Er det slik at det er sammenheng mellom hva SV faktisk foreslår, et forslag som vi tar seriøst, og det man kommer til å stemme? Kan representanten Andersen fortelle med nøyaktig hvilket kronebeløp SV vil at stortingslønnen nå skal øke, i tråd med det forslaget de har fremmet?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Jeg registrerer at dette engasjementet til SV og Karin Andersen er av prinsipiell karakter. Og prinsipper skal man lytte nøye til. Prinsipper går jeg ut fra er noe man ønsker å leve opp til og leve etter. Nå vet vi at det er fullt mulig for representanten Karin Andersen å frasi seg deler av lønnen sin. Jeg vil veldig gjerne vite om Karin Andersen, som har en sånn prinsipiell tilnærming til dette spørsmålet, mener at lønnen nå blir altfor høy, og er villig til å benytte seg av muligheten til å frasi seg deler av lønnen sin. I tillegg er representanten Karin Andersen også komitéleder, og får således et eget lønnstillegg. Hun har altså høyere lønn enn meg, som ikke er komitéleder. Vil representanten Karin Andersen da eventuelt vurdere å frasi seg den tilleggsgodtgjørelsen som hun får, som mange andre i dette hus ikke har?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-12-02:
Jeg har all respekt for representantens uttalelse om at man må ha lov til å ha et politisk standpunkt. Men da ville jeg kanskje vektlegge ett og ikke flere. SV har i denne saken flere politiske standpunkter. SVs statsråd Grande Røys er som statlig forhandlingspart ansvarlig for lønnsoppgjøret i staten. I staten har man endt på det som har blitt karakterisert som et moderat oppgjør. Det ligger litt over 6,2 pst. Da må jo 6,2 pst. for stortingsrepresentanter også være moderat. Spørsmål 2: Hva mener SV politisk skal være signalet for neste års lønnsoppgjør? Nå har to tidligere replikanter prøvd å spørre representanten om det. Dette dreier seg om politikk. SV har makt. SV sitter i regjeringsposisjon. Men man er altså ikke i stand til å uttrykke en eneste oppfatning om hva som skal være et moderat oppgjør i mellomoppgjøret neste år. Jeg etterlyser SVs standpunkt i denne politiske saken, iallfall.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-12-02:
Det var ikke det jeg spurte om.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2008-12-02:
Men SV da?
Inge Lønning (Høyre), 2008-12-02:
Karin Andersen gjentok nå det hun sa i sitt innlegg, nemlig at dette er situasjonsbestemt, det er akkurat nå. Det står det ingenting om i innstillingen som begrunnelse for SVs forslag. Og SVs forslag er praktisk talt identisk med det som gjaldt akkurat på denne tid i fjor. Man må jo bestemme seg for en av delene. Hvis man har fremsatt dette forslaget hvert eneste år, kan man da i anstendighetens navn ikke begrunne det med at i år har man en unntakstilstand, og derfor foreslår man nøyaktig det samme som man foreslo i fjor. Man må nesten bestemme seg for en av delene, for et minstekrav til politiske standpunkter må jo være at det er en viss sammenheng i dem.
Inge Lønning (Høyre), 2008-12-02:
Null er jo relativt beskjedent, jeg er enig i det.
Inge Lønning (Høyre), 2008-12-02:
Så vidt jeg registrerer, er det Karin Andersen alene som representerer SVs gruppe i denne debatten. Derfor føler jeg trang til å be om en avklaring av det som kalles det politiske prinsipp i denne sammenheng. For det første: Er det riktig oppfattet at SVs forslag innebærer at lønnskommisjonen nedlegges, og at man går tilbake til det system Stortinget hadde før man opprettet lønnskommisjonen? Det må det være mulig å svare på. For det andre: Hvis dette skal være et lønnspolitisk prinsipp for den norske stat, og SV sitter i regjeringsposisjon og til og med sitter med de statsrådspostene som legger alle føringer for lønnsoppgjørene i offentlig sektor og for det embetsverket som betjener statsrådene, er det da slik å forstå at dette forslaget er ment som begynnelsen på en helt ny lønnspolitikk i offentlig sektor? Jeg har jo registrert at SV nettopp har lagt frem sine politiske krav i forbindelse med en eventuell fortsatt rød-grønn regjering, og jeg har ikke registrert at dette punktet er med. Det burde det kanskje ha vært, for dette vil revolusjonere lønnspolitikken i Norge. Grunnen til at jeg synes det er viktig å få avklart dette, er at hvis politiske prinsipper skal ha krav på troverdighet, må det være et minstemål av konsekvens i dem. Hvis det ikke er et minstemål av konsekvens, er det bare én mulig slutning man kan trekke, nemlig at prinsippet er ment for galleriet og ikke for den politiske virkelighet.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Representanten Andersen mener at stortingsrepresentanter bør gå foran med et godt eksempel. Da vil jeg gjerne vite hvorfor ikke SVs stortingsrepresentanter kan gå foran med et godt eksempel, slik representanten Lønning antydet på talerstolen i sted. Hvorfor kan man ikke ta konsekvensen av egen politikk og vise oss andre i denne salen hvor ansvarsfulle og hvor moralsk aktverdige SVs stortingsrepresentanter er, og si at vi avstår fra denne lønnsøkningen, vi stemmer for forslaget fra representanten Carl I. Hagen og representanten Inge Lønning? Hva er det som gjør at ikke SVs stortingsrepresentanter kan si at de går foran med et godt eksempel – her, det norske folk, vi avstår fra lønnsøkningen? Da hjelper det ikke å gi pengene til SV som parti, for vi snakker jo om å bruke skattebetalernes penger og gi dem til SV som parti. Jeg kan også gi penger til Kirkens Nødhjelp eller til andre ting, av lønnen min, men det er ikke det jeg går rundt og skryter av. Jeg spør: Hvorfor kan ikke SVs stortingsrepresentanter nå si at vi avstår fra denne lønnsøkningen? Vi har den moralsk aktverdige holdningen at vi ikke vil bruke skattebetalernes penger. Vi vil gi dem tilbake til folket.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Statsrådens innlegg viser problemet med å skifte statsråd hvert år, for hvert år begynner vi med en statsråd uten politisk hukommelse på fagområdet. I denne sal har opposisjonspartiene hver for seg eller sammen foreslått å gjøre noe med avskrivningsreglene for tekniske installasjoner nettopp for å få energieffektivisering på plass. Vi har foreslått å gjøre noe med støttesystemet, så det blir mer teknologinøytralt. Vi har foreslått å foreta en utvidelse f.eks. når det gjelder rentbrennende vedovner, både for å få unna svevestøv og for å få en større bredde her. Det har vært mange konkrete forslag i denne sal som samtlige har blitt nedstemt av Regjeringen. Nettopp derfor prøver opposisjonen en litt annen tilnærming, der en sier at Regjeringen skal få lov til å bestemme litt mer om innholdet, men kom i hvert fall med noe som Stortinget kan vedta! Det er det vi prøver på her. Derfor er jeg interessert i å vite om statsråden ser på merknadene fra de rød-grønne, der man ber Regjeringen vurdere å få gjennomført en utredning, som noe som han kommer til å gjøre, eller om han synes det er fullstendig overflødig – noe innlegget hans tyder på.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-12-02:
Det er hyggelig at statsråden sier han er positiv til forslag fra opposisjonen. Faktum er like fullt at hver gang opposisjonen fremmer forslag i denne sal, blir de nedstemt. Da er den invitten egentlig veldig lite verdt. Det er òg ganske graverende at statsråden, når han snakker om at dette er et av de viktigste arbeidene han har, viser til IEA og at dette er en av de største utfordringene verden har. Men det er altså ikke viktig nok til at han på eget initiativ vil komme til Stortinget og legge fram en sak, slik at vi kunne få en politisk behandling av den her i salen. Det er altså noe som Regjeringen skal holde på med på egen hånd uten å involvere Stortinget i særlig grad. Når vi tar det opp, er det fordi bransjen, som riktignok møter Regjeringen, sitter tilbake etterpå uten å ha noe vedtak å forholde seg til, uten noen rammevilkår så de vet hva de kan gjøre. Derfor er det viktig å vite om statsråden vil sikre at det blir levert en tiltakspakke for Stortinget som vi kan behandle i denne sal, eller om han bare planlegger å gjøre vedtak internt uten at en blir forpliktet til å levere.