Guro Angell Gimse (Høyre), 2021-06-16:
Dette er faktisk en litt trist dag. Den er trist fordi bondeorganisasjonene og staten ikke satte seg til bordet, at forhandlingene i det hele tatt ikke begynte. Det ble lagt fram et godt tilbud, på 962 mill. kr, som sikret kronemessig lik inntektsutvikling som andre grupper, tilsvarende ca. 18 700 kr per årsverk. Fra staten ble det signalisert at tilbudet var et utgangspunkt for forhandlinger. Derfor var det uforståelig det som skjedde, at bondeorganisasjonene valgte ikke å sette seg til bordet i det hele tatt. Vi har et opplegg med forhandlinger som har stått seg i 70 år, og vi kan telle på to fingre de gangene bruddet har oppstått på dette viset. Det skal være mulig å bryte, det er en rett å bryte, men det forutsetter at vi i alle fall har prøvd. Vi har møtt på kvist og sendt det over til Stortinget. Det er ikke tilfellet i år. Bondeorganisasjonene unnlot i det hele tatt å prøve. Jeg skal riste av meg denne skuffelsen og fortsette med å si at jeg er mektig imponert over norsk jordbruk. Jeg har møtt mange aktive, framoverlente bønder som driver ansvarsfullt, bærekraftig og godt. De har vist oss at vi har et landbruk som leverer, og som fungerer godt, også i kriser. På mandag var jeg på besøk hos Bjertnæs & Hoel grøntnæring i Vestfold, som driver med poteter og salat. Det har vært utfordrende tider for dem med å få inn arbeidskraft, men de fortalte også at på grunn av korona har teknologiutviklingen skutt fart. De mente at innen fem år vil veldig mye innen grønt kunne gjøres med roboter. Utviklingen går veldig fort, og dette vil i framtiden gjøre oss i Norge mer konkurransedyktige. Aktører som Bjertnæs & Hoel blir viktige motorer for innovasjon i norsk landbruk, som kommer hele landbruket til gode. Jeg har også møtt bønder som driver i den andre enden av skalaen. I høyrestyrte Tysnes utenfor Bergen driver Irene Dalland Myrdal Gard. Her driver hun med vestlandsk fjordfe og gammelnorsk sau som passes av gjeterhund. Hun bruker ikke kraftfôr, kun ressurser fra gården, fra utmark og 100 dekar jord. Det er ikke mye, så dette er en veldig dyr produksjon. Hun har åtte–ni ammekyr, og hun skjønte fort at dette var det vanskelig å få fortjeneste på. Da tok hun tak i det svenske konseptet REKO-ringen, som vi alle har blitt godt kjent med de siste årene. Gjennom at hun fikset salget selv, greide hun å ta ut en pris som var tre–fire ganger høyere enn om hun skulle fått Nortura til å selge kjøttet, f.eks. De lager utsøkt pizzaost, de selger store mengder og driver også med litt småsysler. Dette er to forskjellige bruk som jeg har beskrevet, men vi må ha plass til begge. Vi må ha tusensyslerne, og vi må ha de strømlinjeformede og store. Vi vil ha mangfold, slik at vi får et landbruk over hele landet, og slik at beredskapen blir robust. For å få til dette mangfoldet har vi hevet noen tak. Vi har hevet noen tak for at det skal være muligheter til å drive stort for dem som ønsker det. Denne hevingen av taket er ikke noe pålegg for bonden, men en mulighet, som jeg registrerer at Arbeiderpartiet vil ta bort. Vi har også lagt til rette for differensiert driftstilskudd i distriktene, vi har avviklet tilskuddet til gras i gode kornområder, og vi har innført særskilt tilskudd til små og mellomstore bruk. Vi vet også at jordbruket står overfor noen utfordringer framover, som vi vil følge nøye med på i tiden som kommer.. Vi skal sørge for at vi får en god balanse mellom tilskuddene til areal og produksjon, slik at vi får et landbruk over hele landet.