Øyvind Halleraker (Høyre), 2003-03-25:
På vegne av sakens ordfører, Siri Meling, vil jeg få takke komiteen for et konstruktivt samarbeid, et arbeid som har vært positivt og lærerikt på veldig mange måter. Stortingsmeldingen Rent og rikt hav, eller havmiljømeldingen, gir en gjennomgang av miljøtilstanden i våre hav og kystområder og hvilke utfordringer vi står overfor i tiden framover. Stikkord som økt transport av farlig gods langs kysten, beredskap ved ulykker til sjøs, problemstillinger knyttet til introduserte arter, faremomenter ved ballastvann, forurensning fra sedimentene i våre fjordområder og radioaktiv forurensning fra Sellafield er noen av mange viktige elementer som denne meldingen berører. Vi kjenner alle til vår avhengighet av havet. Næringer som fiskeri og havbruk samt petroleumsvirksomhet er av stor betydning for både verdiskaping og sysselsetting langs kysten. Rundt dette er det en stor og mangfoldig industriell virksomhet. Blant annet har petroleumsvirksomheten i de siste tiårene vært den viktigste bærebjelken i norsk økonomi. Norge har sterke interesser knyttet til hvordan havområdene og ressursene i havet forvaltes. Norge har jurisdiksjon over og ansvar for et havområde seks ganger større enn landarealet. Basis for denne meldingen er Regjeringens visjon om å sikre et rent og rikt hav, slik at også framtidige generasjoner skal kunne høste av de rikdommer som havet kan gi. Det overordnede målet er å legge grunnlaget for et rent og rikt hav, bl.a. gjennom å etablere rammebetingelser som gjør det mulig å balansere næringsinteressene knyttet til fiskeri, havbruk og petroleumsvirksomhet innenfor rammen av en bærekraftig utvikling. Havmiljømeldingen har som utgangspunkt at vi må legge helheten til grunn i en forvaltningsplan for havområdene. Historisk har tilnærmingen vært gjort sektorvis mens de mer helhetlige vurderinger har uteblitt. Regjeringen legger opp til at forvaltningen skal være økosystembasert, og med det menes en forvaltning som tar utgangspunkt i de rammebetingelser økosystemet selv setter for opprettholdelse av produksjon og bevaring av det biologiske mangfold. For å nå denne målsettingen er kunnskap og verktøy for analyse og koordinering viktig. Det samme gjelder samordning mellom ulike sektoransvarlige. Det er her naturlig å vise til stortingsmeldingen om biologisk mangfold som Stortinget behandlet i fjor. Første ledd i dette arbeidet vil være en helhetlig forvaltningsplan for Barentshavet. Regjeringen har med denne meldingen tatt en del utfordringer på alvor. Vi kjenner til at balansegangen mellom ulike interesser i havområdet kan være problematisk. En viktig balansegang går mellom petroleums- og fiskerinæringen. Flertallet i komiteen stiller seg bak tilnærmingen om at en sameksistensmodell skal være utgangspunktet for disse næringene, det vil si at de bør kunne operere side om side med sine aktiviteter. Vi har gjennom vår 30-årige oljehistorie i Nordsjøen vist at dette er godt mulig. Under høringen i forbindelse med denne meldingen kom det også fram at oljenæringen og fiskerinæringen arbeider felles mot et dokument eller en plattform for god sameksistens. Regjeringen har lagt til grunn at nye tillatelser for oljeboring fra Lofoten og nordover ikke skal gis før konsekvensutredning av helårig petroleumsvirksomhet for disse havområdene er ferdigstilt. Vi har i de siste årene opplevd skipsulykker som har vært en kraftig påminnelse om hvor utsatt våre kystfarvann kan være. Forlisene av «John R» i nord og «Green Ålesund» i sør er eksempler på dette. Dessverre er også forliset av «Prestige» utenfor Spanias kyst et eksempel som viser alvoret i denne typen ulykker. Dette er situasjonsbilder vi ikke ønsker å oppleve langs kysten av Norge. Skipsulykkene avdekker en sårbarhet. Regjeringen har møtt denne utfordringen ved bl.a. å samle alt ansvar for den statlige beredskap mot akutt forurensning i Kystverket. Tidligere var dette som kjent delt mellom Kystverket, SFT og Sjøfartsdirektoratet. Et annet viktig tiltak er Regjeringens forslag om å utvide vårt territorialfarvann fra 4 til 12 nautiske mil, og denne saken ligger til behandling i Stortinget. I erkjennelsen av både avhengigheten av og sårbarheten i våre havområder, er det positivt at Regjeringens melding i all hovedsak samler et bredt politisk flertall bak seg.