trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-04-01:
Jeg vil vise til representanten Thommessens innlegg om kulturløftet og de 15 punktene, som han mente var ufullstendig. Det er det selvfølgelig – vi har da også mange flere punkter og mye mer politikk vi er enige om, men det er det vi har valgt å fokusere på. Jeg synes Thommessen kom med en del gode spørsmål og innvendinger. Hvis Thommessen er litt tålmodig utover dagen i dag, skal nok svarene komme. Thommessen har kommentert vårt utspill tidligere som fantasiløst, fordi det er som å tenke på et tall. Som jeg sa tidligere i dag: Dersom kulturmeldingen skal realiseres uten at det er noen tallfesting, blir også det bare fantasi, og da er vi like langt. Ellers vil jeg gjerne bruke to minutter på folkebibliotek. Vi har et godt bibliotekvesen i Norge, men også bibliotekene er under press, ikke minst fordi de ligger under kommunene. Da ser vi også hva lov betyr. I Norge har vi en biblioteklov som forplikter kommunene til å ha bibliotektjenester. Jeg undrer meg på hvor mange kommuner i Norge i dag som ville ha avviklet bibliotektjenestene sine dersom loven ikke hadde vært, og da tenker jeg selvfølgelig – i overført betydning – på vårt ønske om en allmenn kulturlov. Jeg er litt bekymret for noe av det som står i meldingen. Der gis Nasjonalbiblioteket høy prioritet, og det er riktig. Men slik jeg ser det, vil det få så høy prioritet at det vil ramme alle andre tjenester innenfor biblioteksektoren. Det synes jeg er tragisk. Vi ser det helt konkret i min hjemby, Drammen. Der har vi hatt to filialer, en på Konnerud og en på Åssiden, bydeler med rundt 20 000 mennesker som sogner til disse, som er lagt ned, ikke fordi de ikke er besøkt, og ikke fordi det ikke er en suksess, men fordi kommunen mangler penger til å drive dem. Både i slike bydeler og i små kommuner rundt omkring er ofte biblioteket den viktigste kulturelle møteplassen. Mange steder er det den eneste kulturelle møte-plassen, i hvert fall den eneste ikke-kommersielle møteplassen, uten kjøpepress. Den blir brukt av barn, den blir brukt av gamle, den blir brukt av innvandrere. Det er et fantastisk tilbud, ikke minst nå med tanke på Internett osv. Jeg mener at vi de siste årene når det gjelder bibliotek, har hatt for stor fokusering rundt digitalisering osv. Det har selvfølgelig vært helt riktige ting å gjøre, men det må ikke gå på bekostning av biblioteket som den fysiske møteplass. Derfor er jeg bekymret, for SV er det eneste partiet på Stortinget, sammen med Senterpartiet muligens, som sier at vi vil ha ikke bare bibliotektilbud i hver kommune, men vi vil ha det fysiske biblioteket i hver enkelt kommune. Jeg mener derfor at også lokalbibliotekene trenger mer ressurser for å kunne overleve også i bydeler og små samfunn.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Kolleksjonsdiskusjonen skal disse representantene få lov til å ha for seg selv. Det sitatet som representanten Bergo leste fra slutten av innledningen i innstillingen, synes jeg han skal lese om igjen hvis han mener det seriøst med frieriet om å komme inn og ta styring i landet via regjering. Det å ta et forbehold om den totale økonomiske situasjonen er noe SV faktisk aldri har måttet gjøre. Jeg tror det er en god øvelse å begynne å si den setningen noen ganger om kvelden. Det kommer helt an på de strukturene og de utfordringene vi har som samfunn, hvilke budsjetter vi kan operere med. Jeg minner om at da Arbeiderpartiets kulturmelding ble lagt fram, sa man i den at alt skulle tas innenfor eksisterende rammer. Dette er et løft. Men så har jeg også lyst til å si: Løftet ble litt borte i innlegget til representanten Bergo. Nå skal han få ett minutt til å si noe mer om det, hva det er SV gjør – ikke bare hva andre gjør og ikke gjør. Han skal få ett minutt til å gi et lite svar på det.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Hvis en spør folk om hva som er kultur for dem, vil en få mange forskjellige svar: en god bok, et utfordrende teaterstykke, musikk som berører en, et heidundrende flott idrettsarrangement, dans som illustrerer ens egne følelser, design og arkitektur som vi ergrer oss over og som vi også stolt viser fram. Det kan være tradisjonelt, det kan være nyskapende, det kan være inspirert av det som var, av det som er, og av det som kan komme. Samarbeid på tvers av kultur og kulturuttrykk kan gi nye og spennende konstellasjoner: Teater og symfoniorkester som jobber sammen om å få til en stiftelse, og jobber sammen om opera, kan også resultere i samordninger og planer om felles teater og konserthus, slik som det er gjort på Sørlandet – noe som kan gi spennende aktiviteter i framtiden, og som komiteen også har lagt merke til og kommentert som positivt. Jeg må også få lov til å nevne seilskutene våre. Et sørlandshjerte kan svulme av stolthet når seilskipet «Sørlandet» legger ut byfjorden med fulle seil. Men jeg må innrømme at jeg hadde ikke sett for meg representanten Woldseth som gallionsfigur i det indre bildet!(Munterhet i salen) Jeg beklager, men hun var nok ikke med i mitt bilde av den fullriggeren! Men jeg er glad for at vi har fått tidfestet et mål for å ta igjen et vedlikeholdsetterslep for å ta vare på vår kystkultur. (Munterhet i salen) Stiftelsen Institutt for norsk populærmusikk arbeider for å etablere en institusjon for innsamling og bevaring og formidling av norsk popmusikk. De jobber med flere alternativer. Jeg er glad for at et flertall i komiteen ønsker at et slikt institutt, også sett i sammenheng med et framtidig museums- og opplevelsessenter, nå skal få en god prosess forankret i fagmiljøet og i samarbeid med lokale og nasjonale aktører. Jeg synes det er betenkelig at noen ønsker å løpe foran sjangermiljøet og fagmiljøet i en slik prosess. Til slutt: Det er to ting som har undret meg veldig i denne innstillingen og prosessen. Det er Fremskrittspartiets tro på at norsk kultur er blitt til i et vakuum uten kontakt med andre, og deres redsel for noe som etter Kristelig Folkepartis mening er et berikende samspill mellom kulturer. Men det er også rart at Sosialistisk Venstreparti ikke vil være med på å understreke den betydningen kristne verdier og motiver har hatt for svært mange kunstnere og kulturutøvere. Etter Kristelig Folkepartis mening er begge disse holdninger et uttrykk for og en redsel for noe som ikke er ens eget ståsted, og som Kristelig Folkeparti mener Norge som kulturnasjon vil bli beriket av å ha til stede.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Det frivillige kulturlivet er viktig lim i mange lokalsamfunn, og mange lokale møter skjer nettopp rundt disse aktivitetene. Det er kor, det er korps, det er lokale teatergrupper, dramagrupper, miljøgrupper – det er en boblende aktivitet, med en masse ting som skjer. Noen har ment at det er for få ord om frivillighet i meldingen. Da må jeg minne om at det var Bondevik I-regjeringen som la fram en egen frivillighetsmelding, hvor det står mange og gode ord, og som også var et hjertebarn for Kristelig Folkeparti. I tillegg er det Kristelig Folkeparti som i nåværende regjering har kjempet gjennom skattefradragsordningen for gaver til frivillige organisasjoner, som har vært veldig viktig for veldig mange. Vi er etter å ha gått inn i Rogalandsforsknings rapporter enig i at paraplyorganisasjonene fortsatt skal få dele ut til lokale ledd. Men jeg vil understreke at den trenden som paraplyorganisasjonene la fram for oss under høringen i komiteen, at de nå var flinkere til å dele ut også til ikke-organiserte grupper og lag, må fortsette, når man fortsatt får disponere disse midlene. Når det gjelder dette med å samle Frifond-midlene i ett departement, vil vi stemme imot, for vi mener at det prinsipielt hører inn under Regjeringens område å bestemme hvor de forskjellige kontoene for de forskjellige aktiviteter skal ligge.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-04-01:
Det var en sårhet ved anklagene fra Ola T. Lånke over det samarbeidet og det kulturløftet Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti har stått sammen om. Jeg synes ganske synd på Ola T. Lånke. Han er en veldig ordentlig kulturpolitiker, men nå har han havnet i dårlig selskap. Kristelig Folkeparti har sikkert også fått mange henvendelser under arbeidet med meldingen. I går satt jeg og så på en debatt om skattereformen, der Kristelig Folkepartis nestleder begeistret snakket om skattelette på 12 milliarder kr til dem som har mest. Er Kristelig Folkeparti og Ola T. Lånke bekvemme med å gi 12 milliarder kr i skattelette på ett år, men si nei til en kultursatsing på 1,3 milliarder kr over ti år? Kristelig Folkepartis nestleder sa også at det var nødvendig å smøre systemet. Hva kunne vi ha smurt systemet med for å få Kristelig Folkeparti med på denne satsingen?
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-04-01:
En ting som ikke ser ut til å bekymre Kristelig Folkeparti spesielt, er den fremtidige ressursbruken innenfor kultursektoren. Det skal bygges nytt Nasjonalmuseum, som antakelig får omtrent den samme prislappen som opera i Bjørvika, og vi har hørt, senest nå i innlegget fra Lånke, at Bjørvika skal få økte ressurser. Hvem skal disse ressursene tas fra, når disse store prestisjebyggene skal ta store jafs av kulturkronene og man samtidig skal ha – som vi da har hørt i forrige replikkveksling – skattelette? Skal de tas fra idretten, eller skal de tas fra folkekulturen ute i distriktene, eller kanskje skal de tas utenfor kulturbudsjettet, kanskje fra kirkene og menighetene, skolene eller fra sykehusene? Jeg synes Kristelig Folkeparti kan være langt klarere på sine prioriteringer på dette området.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-04-01:
Jeg registrerer en betydelig kritikk, særlig fra Høyre, mot Fremskrittspartiets syn på norsk kultur kontra innvandrerkultur. Både fra komiteens leder, Sonja Sjøli, representanten Afshan Rafiq og representanten Trond Helleland har det fremkommet til dels ganske sterke innlegg. Representanten Rafiq og representanten Helleland maler på det tema at norsk kultur faktisk er påvirket av andre kulturer i den vestlige sfære. Man trekker frem Italia, Tyskland osv. Dette er også identisk med det jeg sa i mitt innlegg. Det er klart at norsk kultur opp gjennom tidene er blitt påvirket av andre kulturer. Imidlertid er dette kulturer som er nær vår egen. Det er en kortere vei kulturelt sett mellom Danmark og Norge, mellom Tyskland og Norge og mellom Italia og Norge enn hva det faktisk er mellom norsk kultur og Asia og Afrika. Så får det heller stå til at det finnes enkelte eksempler på at det er kulturting som har kommet til Norge langveis fra, slik som munnharpen til Trond Hellelands onkel. Når det gjelder representanten Rafiq, beskyldte hun oss i Fremskrittspartiet for at vi manglet både respekt og forståelse – en i og for seg utrolig påstand. Problemene i dagens Norge er nettopp at innvandrermiljøene ikke har den nødvendige kjennskap til og respekt og forståelse for norsk kultur, norsk språk og norsk samfunn. Hvis de hadde hatt det, ville de forstått at her i et opplyst vestlig demokratisk samfunn er det uakseptabelt å ta med seg tanker og holdninger som representerer brudd på selvfølgelige menneskerettigheter. Vi ønsker ikke holdninger som innebærer kvinneundertrykking, kjønnslemlestelse, krenking av ytringsfrihet, terror og vold osv. Jeg registrerer at Høyre sier vi skal ha respekt og forståelse for disse holdningene. Fra Fremskrittspartiets side tar vi et annet standpunkt. Vi mener at innvandrerne skal ha klar beskjed om at dette ikke er noe vi ønsker i Norge.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2004-04-01:
Jeg registrerer at jeg i henhold til representanten Rafiq er både intolerant og ekskluderende. Da forstår jeg ikke helt Høyre og Kristelig Folkepartis merknad, som Karin S. Woldseth har sitert tidligere i dag: «For vårt land vil dette bety en forsterket innsats for å opprettholde en kulturell hjemmebane med tilstrekkelige karakteristika til at man i et langsiktig perspektiv vil definere den som norsk.» Og videre: «I denne sammenhengen blir ivaretagelsen av vår egen kulturarv den første selvsagte oppgave.» Pakket inn i bomull er dette akkurat det samme utgangspunktet som Fremskrittspartiet har tatt. Jeg kan ikke forstå hvordan Høyre kan mene at dette skiller seg vesentlig fra Fremskrittspartiets primære syn. Den eneste forskjellen jeg kan se, er at vi har tatt noen praktiske konsekvenser av det synet vi har lagt inn som et primærsyn.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-04-01:
Takk, president! Det er hermed gjort.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-04-01:
Eg er veldig glad for at representanten seier at Senterpartiet er dei som er i første posisjon når det gjeld å styrkje det kommunale sjølvstyret. Det er eg hjartans einig med representanten i. Så vert det referert til lova som eg har bede om ei utgreiing av. No er det jo slik at vi har ein kommunalminister som seier at kommunane skal – og det er gjenteke til det keisame – ta seg av dei lovpålagde oppgåvene. Ein slik bodskap kan jo oppfattast som at kommunane ikkje skal drive kulturpolitikk. Det er Senterpartiet sterkt ueinig i. Vi meiner at kulturen er veldig viktig, for det er jo ute i kommunane folk bur, og det er ute i kommunane kulturaktivitetar og kulturtilbod finst. Gjennom ei utgreiing av ei enkelt kulturlov får vi også klårgjort det som vil vere positivt ved lova, ikkje berre det som vil vere negativt. Det går også på kommuneøkonomien. Skal kommunane kunne bidra med kulturaktivitetar, må dei ha økonomi til det.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-04-01:
Først vil eg seie at Senterpartiet si rolle i arbeidet med kulturmeldinga, til liks med det som gjeld dei fleste i komiteen, er at vi har jobba dag og natt og fleire dagar på overtid. Vi ønskjer framleis eit samarbeid med Kristeleg Folkeparti. Vi ønskjer eit samarbeid med dei partia i salen som bidreg til at vi får fleirtal for det som vi, til liks med andre, prioriterer høgt. Så stilte representanten Lånke spørsmål om vi stiller oss bak representanten Giske sine sterke uttrykk om at her er det eit skilje. Det store skiljet som ligg i innstillinga så langt, er at mindretalet i langt større grad enn fleirtalet forpliktar seg til å leggje inn ca. 1,3 milliardar kr ekstra til kultur i dei åra meldinga skal gjelde.
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-04-01:
Eg vil stille statsråden to spørsmål. Det eine gjeld Nynorsk mediesenter, der det i innstillinga blir bede om at departementet og NRK bidreg slik at dette vert sikra eit «stabilt og langsiktig økonomisk grunnlag». Det andre går på det som ein samrøystes komite har sagt om at det er eit nasjonalt ansvar å bidra til teknologiutvikling med tanke på direkteteksting av TV-program. Spørsmålet til statsråden er: Korleis vil ho gripe fatt i desse to områda, med tanke på det som står i innstillinga?
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2004-04-01:
I Noreg har vi hatt ei rimeleg god ordning med utsmykking av det offentlege rom. Senterpartiet ser med uro på at dette kan svekkjast gjennom omstrukturering og utleige av private bygg til offentlege verksemder. Visjonen om at kunst skal prege det offentlege rommet, er sterkt forankra i det norske samfunnet. Grunntanken er at ulike kunstnariske uttrykksformer på ein vital måte skal finnast i alle delar av samfunnet vårt, og at kunst skal bli ein naturleg del av tilværet og opne vegar til oppleving og innsikt. Ordninga må gjelde for all offentleg etablering, uavhengig av om bygget er ått eller leigd av det offentlege, og uavhengig av verksemda si organisasjonsform. Statsråden sa i innlegget sitt at det ikkje var store skilnader mellom regjeringspartia og Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet når det gjeld dette politikkområdet. Med bakgrunn i det som statsråden sa, vil eg gi uttrykk for eit håp om at regjeringspartia kan støtte vårt forslag, nr. 10, som er teke inn i innstillinga. Kulturskulen er kanskje ein av våre viktigaste kulturformidlarar, med engasjement og aktivitet, og det kan vere framtida sine profesjonelle utøvarar som i dag får tilbodet sitt i kommunale kulturskular. Dessverre er den dårlege kommuneøkonomien ein medverkande årsak til at prisane aukar, og til at mange som ønskjer det, ikkje får ta del i kulturskuletilbodet på grunn av for høge prisar. Senterpartiet stør oppretting av ei nasjonal jazzscene og ei nasjonal scene for folkemusikk og folkedans. Det er viktig å understreke den posisjonen dei levande folkekulturelle miljøa rundt om i landet har. Eg vil spesielt nemne det samarbeidet som er mellom Sogn og Fjordane Teater, Sogn og Fjordane fylkeskommune og folkemusikkfestivalen i Førde, som eit godt eksempel på samarbeid med tanke på utvikling, fornying og formidling av norsk folkemusikk og folkedans. Til slutt vil eg peike på den store og viktige rolla kommunane og fylkeskommunane også har i den nasjonale kulturpolitikken. Derfor er det viktig å minne om at eit stramt og redusert kommunebudsjett kan få svært negative konsekvensar for norsk kulturpolitikk.
Trine Skei Grande (Venstre), 2004-04-01:
Svaret er ganske enkelt ja. Jeg syns det er viktig at vi nå etablerer Rock City Namsos. Jeg syns det er et viktig grep. Jeg tror at det er lurt også for regionen, og jeg syns at Rock City nå bør ha som utgangspunkt en regional satsing, og at de egentlig bør sette i gang nå. Men det å foregripe alle de andre tingene, det å foregripe de andre prosjektene, mener jeg er veldig galt på dette tidspunkt.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Eg har forståing for at representanten Giske treng meir tid på filmmeldinga, men det eg er litt fortvila over, er at eg sjølv ikkje kunne få meir tid – til å senda ut på høyring, til å gjera ein skikkeleg jobb. Det var mitt hovudpoeng. Det er eit stort felt, der eg burde fått den tida som eg bad om. Det gav ikkje Trond Giske meg, og det var det eg meinte å peika på i innlegget mitt. Eg håpar at komiteen får tid til dei høyringsrundane som eg ikkje fekk tid til før eg skulle leggja fram meldinga. Så til konkret opptrapping: Det er no ein gong slik at når vi legg fram ei stortingsmelding, kostar ting vi foreslår, pengar. Vi har tenkt på kva ein del av desse satsingane vil måtta kosta. At vi ikkje er konkrete på kva årstal dei enkelte tinga skal følgjast opp, det er vanleg prosedyre. Det skal vi ta i dei årlege budsjettforhandlingane, slik vi har gjort ved alle andre stortingsmeldingar før. Men vi har rekna på at rundt 1 milliard kr ligg dei nye satsingsforslaga på, i forhold til det vi har lagt fram, for vi har nemleg funne ut omtrent kva det kostar det vi foreslår. Dermed kan eg frå talarstolen i dag seia at ca. 1 milliard kr ligg dei på, satsingane i den kulturmeldinga som er til behandling no.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Viss det eg sa om Framstegspartiet i innlegget mitt, var å gi det glatte lag, så skulle representanten høyrt kva eg seier viss eg verkeleg gir det glatte lag! Då hadde eg lagt inn eit heilt anna trykk i innlegget mitt. Eg syntest eg var forsiktig i forhold til å peika på ein motsetnad: Kva hadde hanseatane og Hanseatmuseet vore utan internasjonal påverknad? Kva hadde seglskutene vore – som Karin S. Woldseth alltid snakkar om – utan internasjonal påverknad? Kva hadde alt det andre vi har, vore utan internasjonal påverknad? Det er ingen motsetnad mellom det og å ta vare på skattane i kyrkjene, som representanten nemnde. Men eg har til gode å oppleva at Framstegspartiet har foreslått meir pengar til å bevara kyrkjeskattane, det har eg ikkje sett. Det kjem ei stortingsmelding seinare i år som går på kulturminnevernet. Då håpar eg òg at vi kan sjå kva vi kan gjera for å ta vare på ein del av skattane våre. Men dei små løyvingane vi gir til internasjonal kultur her i Noreg, monnar ikkje særleg når det gjeld å pussa opp kyrkjebygg, det kan eg iallfall lova representanten.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Når det gjeld kulturlov, er det eit felt der eg førebels har landa på at eg ikkje ynskjer å seia ja, for det blir meir ei slags demonstrasjonslov. Det blir veldig vanskeleg å utforma ei slik lov så konkret at ho blir til noka særleg hjelp for kommunane, trur eg. Eg har òg stor tiltru til veldig mange av kommunepolitikarane våre i dei ulike partia, at dei òg er genuint opptekne av kulturtilbodet i eigne kommunar. Det vart sagt her frå talarstolen før i dag at vi har stått omtrent på staden kvil i kommuneøkonomien. Vi hadde ei påplussing i inneverande år på over 6 milliardar kr. Eg kan i alle fall ikkje hugsa at vi har hatt ein så stor auke før. Likevel slit kommunane med økonomien. Det veit vi, men eg veit òg at det finst mange lokalpolitikarar som er opptekne av at kulturen skal kome fram i dei prioriteringane dei har. Så langt står eg fast ved at eg ikkje ynskjer å gå inn for ei kulturlov. Eg synest ikkje argumenta som blir brukte for lova, er sterke nok til at eg ynskjer å dirigera kommunane på ein slik måte som ei kulturlov vil føra til.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Når det gjeld satsinga på nynorsken, har vi jo to forskjellige ting som er på trappene. For det fyrste vonar eg at Stortinget gir si tilslutning til forslaget i den meldinga som vart lagd fram i går av utdanningsministeren, om å satsa på eit nynorsksenter i tilknyting til Ivar Aasen-tunet. Det andre er at vi satsar på eit nynorsk kompetanseutviklingssenter i Førde i samband med utdanning av mediefolk. Det skal vel opnast no i september, og eg reknar med at det senteret vil ta vare på det som òg er intensjonen i den fleirtalsmerknaden som ligg i innstillinga. Det er viktig at vi har gode nynorskbrukarar i media. Eg trur at dette senteret, som har fått ein veldig dyktig leiar, vil gjera ein god jobb i så måte for å utdanna fleire medarbeidarar. Når det gjeld direkteteksting av TV-program, er det noko vi er i ein fortløpande dialog med NRK om. Det kjem til å halde fram. Vi har målsetjingar i forhold til utbygging av det tilbodet og vonar at vi skal koma i mål om ikkje så altfor lang tid.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Med omsyn til film: Eg har forståing for at komiteen treng meir tid. Det sa eg. Men det eg ikkje har forståing for, er at Trond Giske fekk Stortinget med seg på ikkje å gi meg meir tid. No er det sagt! Når det gjeld desse satsingane som Trond Giske seier at vi ikkje vil gå inn for: Eg har bl.a. prøvd å finna ut kor mykje det vil kosta å gi eit kulturskuletilbod til alle elevar. Eg har ikkje fått svaret enno. Eg lurer på om Trond Giske kan gi meg prislappen. Her er det snakk om å finna pengar til alle gode forslag. Våre folk på Stortinget har forplikta seg til denne meldinga. Mykje av det som ligg i kulturlyftet, ligg inne i denne meldinga. Det betyr ikkje at ein må seia ja til alle merknader frå ein opposisjon. Dette ligg til grunn. Eg ser òg i avisa at det blir spekulert i om vi skal støtta Trondheim symfoniorkester og Stavanger symfoniorkester, ikkje berre orkesteret i Bergen, for det er det fleirtal for. Altså: Meldinga ligg til grunn, og der seier vi at vi skal satsa på å styrkja bl.a. symfoniorkestra i Stavanger, Bergen, Trondheim og Tromsø. Når det gjeld dei andre forslaga, vil våre folk på Stortinget sjølvsagt vurdera dei etter kvart som vi legg fram budsjettet. Det er mange av forslaga i kulturlyftet som er gode,(presidenten klubber) og eg kan lova at vi kjem til å ta det med i det vidare arbeidet. Men vi forpliktar oss fyrst til det som står i meldinga, og til det som eit fleirtal har slutta seg til i innstillinga(presidenten klubber) (presidenten klubber) (presidenten klubber) Eg beklagar at eg brukte for mykje tid.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Oppmodar presidenten til det?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2004-04-01:
Eg er lei for det, president, men det er ein ting eg er nøydd til å seia. Trond Giske sa i sitt innlegg at Arbeidarpartiet ikkje var begeistra for stortingsmeldinga – og det har eg forstått. Men så sa han i tillegg at kulturlivet ikkje har vore begeistra. Det er feil. Eg har fått mange gode ord frå kulturlivet for denne kulturmeldinga, både direkte til meg og gjennom utsegner som ein ikkje har hatt lett for å få på trykk i avisene, for der er det jo kritikken som kjem til orde. Det har vore svært oppmuntrande at i mange miljø i kulturlivet har dei vore glade for meldinga. Difor har vi mange ulike miljø å spela på lag med, når denne skal gjennomførast.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2004-04-01:
Siden kulturmeldingen ble lagt fram i august 2003 har flere miljøer og regioner arbeidet med å utvikle et institutt for populærmusikk. Namsos har gjennom flere år, faktisk helt siden 1992, arbeidet med å etablere det som først ble kalt Norsk Rockmuseum, etter hvert et Rock City-konsept. Namsos har arbeidet tett sammen med en rekke ulike fagmiljøer. Planene er samordnet i Trøndelag, og byene Trondheim og Namsos dekker til sammen det faglige innholdet i det som kan benevnes «Institutt for Norsk Populærmusikk». Trøndelag lanserer et todelt opplegg: Rock City Namsos, med eget bygg for museum, videregående opplæring, utdanning, opplevelse og næringsutvikling Etablering av arkiv – fysisk og digitalt – og høyskoleutdanning og forskning i Trondheim Til sammen utgjør enhetene et fullverdig arkiv-, ressurs- og kompetansesenter for norsk populærmusikk. Det kan i de fleste sammenhenger argumenteres med at det bør ligge i Oslo. Men det er ingen tvil om at Trøndelag-regionen har god legitimitet innen populærmusikken i perspektivet Ddva, DDE, Ddbli. Et «Institutt for Norsk Populærmusikk» i Trøndelag vil kunne spille på lag med viktige støttespillere som NTNU, NRK, UNINETT, Ringve Museum og ABM-senteret Dora. Namsos har gjennom konsolideringen i Nord-Trøndelag kommet langt i oppdateringen av ABM-strukturen, og det forutsettes en opprettelse av Nord-Trøndelag Kunstmuseum i Namsos, samlokalisert med Rock City. Namsos vil ha stor fordel av merkevaren Rock City Namsos, eller rockebyen Namsos. Samtidig har byen en størrelse som gjør det mulig å bygge et helhetlig bybilde som preger byen og gjør den til Rock City. Trondheim har den fordel at det er bevist at det kan gjennomføres store arrangementer og events der. Det er ganske nøyaktig 30 år siden gruppen Prudence sang om «the sawmill», og om hvor avhengig Namsos var av trelastindustrien. På slutten kom et dialektisk sukk: «den dagen saga står, da stoppe samfunnet!» Sagbrukene har nesten stoppet, men Namsos-samfunnet ønsker nå å bygge videre på det som er skapt av pophistorie. Det synes jeg de skal få lov til gjennom at det fattes vedtak om plassering av Rock City og arkivet i Trondheim i denne salen i dag.
Anne Berit Andersen (Høyre), 2004-04-01:
Jeg setter stor pris på denne kulturmeldingen. Kultur og tilhørighet er viktige faktorer for vår identitet. Kultur i bredeste forstand er med på å forme oss som mennesker gjennom hele livet. Vi som er født og oppvokst langs vår langstrakte kyst, ønsker at vår kultur skal kunne overbringes til våre barn og barnebarn med stolthet. Kystkulturen bygger opp om livet og bosettingen langs kysten, og oppi dette var sjøveien den viktigste transportåren. I dette bildet var seilskutene våre viktigste transportører langs kysten og i handelen med utlandet. I Norge har vi tre seilskuter som er viktige ambassadører for vår kultur. Det er fullriggeren «Sørlandet», «Statsraad Lehmkul» og «Christian Radich». De har vært, og er, tre flytende formidlingsarenaer for kystens historie. Skoleklasser av ungdom, unge og eldre sammen, kan være med på tokt med skutene. Tenk hvilken flott mulighet det er for formidling av historien vår! Disse flotte seilskutene er også flytende ambassadører for oss i utlandet. I de siste årene har skutene manglet midler til vedlikehold, noe vi i Høyre har vært bekymret for. I dag skal dette bli endret. Høyre har hatt dette som en viktig sak i flere år, og er derfor svært glad for at den nye statlige tilskuddsordningen nå inkluderer de tre seilskutene våre. Det er en tilskuddsordning for regionale møteplasser og formidlingsarenaer for kultur. Høyre ser på seilskutene som en av de beste formidlingsarenaer for vår kystkultur og vår sjøfartshistorie.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-04-01:
Debatten om kulturmeldingen er viktigere enn noen gang. I en tid preget av hastige skifter, mer sosial uro og økende kommersielt press vil en aktiv kulturpolitikk bidra til å gi oss noe å leve for, ikke bare av. Det politiske ordskiftet og det offentlige rom trenger mer enn noen gang de uttrykk et aktivt kulturliv gir oss. I motsetning til en stadig tabloidisert og popularisert virkelighet kan kulturimpulsene også bidra til både å heve blikket og skape kritiske motforestillinger til en stadig mer kompakt majoritet. For mange av oss blir dessuten kulturtilbudet det rommet hvor en faktisk også slipper å ta stilling, enten til hverdagens utfordringer eller til større menneskelige og politiske utfordringer. I vår skråsikkerhet trenger vi egentlig trening i det å ta imot, registrere og oppfatte, og la oss bevege. Når Arbeiderpartiet nå mener det er tid for det store kulturløftet, er det i forvissning om at Regjeringens satsing ikke er tilstrekkelig, og at vi faktisk trenger den motvekt som ligger i kulturuttrykkene til det markedsstyrte samfunn en Høyre-dominert regjering stadig styrer oss imot. Det er visjoner om en målsetting som sier at 1 pst. av statsbudsjettet skal gå til kultur. Det ville være et løft. En egen kulturlov ville gi det offentlige klar plikt til tilrettelegging for satsing. I denne sammenheng vil jeg egentlig så sterkt som mulig ta avstand fra den sneversynthet som Fremskrittspartiet i innstillingen og i debatt i det siste har gitt uttrykk for. Den skepsis de uttrykker med hensyn til at våre nye landsmenns kultur skal integreres i vår egen, er egentlig et uttrykk for en virkelighetsforståelse på kulturfeltet som ville ufarliggjøre og kjedeliggjøre kulturen. Kulturuttrykk i dag handler heldigvis om mer enn stavkirker og vikingskip, om det skulle være så genuint norsk. For å bruke Fremskrittspartiets egen språkdrakt – jeg tror det norske og den norske kulturen har godt av å bli kludret litt med. Teaterstykker, dans, sang og leseopplevelser er i dag nettopp et resultat av påvirkning utenfra. Heldigvis, og takk for det. Spørsmålet må være: Danses det ikke lenger rock i Fremskrittspartiet? Endelig må jeg få lov til å gå til en lokal, men viktig sak. Festspillene i Elverum må nå få den anerkjennelse som ligger i en knutepunktstatus. Det er sterkt å beklage at regjeringspartiene og Fremskrittspartiet ikke vil følge opp her. Det er ikke for sent å snu. Festspillene har utviklet seg til å bli en manifestasjon av ung musikkskaperkraft med særs høy kvalitet. Festspillene vokser og har blitt et samlende arrangement for innlandet. Det feires i år 30-årsjubileum. Om ikke knutepunktstatusen sikres ved behandlingen av denne meldingen i dag, bør Regjeringen inviteres til sterkt å vurdere å gi slik status i løpet av jubileumsåret for Festspillene i Elverum.
Michael Momyr (Høyre), 2004-04-01:
Det er mange definisjoner på politikk. En av dem er at politikk er helhetstenkning. I et stadig mer spesialisert samfunn er det viktig at helheten i samfunnet blir satt under debatt. Jeg opplever at kulturpolitikken er det politikkområdet der vi kontinuerlig tvinges til å innse kompleksiteten i samfunnet rundt oss. Vi ser at kulturen og de ulike uttrykksformene innenfor kulturen griper inn i de fleste politikkområder. Jeg vil i dette innlegget prøve å berøre sammenhengen mellom næringsliv og kultur. Bredden i kulturlivet er stor, og på ulike måter har kulturlivet direkte og indirekte betydning for næringslivet. Den viktigste oppgaven er å medvirke til at næringslivet kan bidra med et større kulturpolitisk ansvar og hjelpe til med vekst og utvikling innenfor kultursektoren. Det ligger fast at det offentlige har hovedansvaret for å finansiere det ideelle og ikke-kommersielle kulturlivet. Likevel samarbeider kulturlivet med bedrifter, og bedriftene er på mange vis også finansieringskilder. Den tradisjonelle sammenhengen ser vi bl.a. innenfor reiselivet og på det store antallet festivaler som hvert år holdes rundt om i landet. Den teknologiske utviklingen har gitt oss nye muligheter til å formidle kunst og kultur. Det gir seg uttrykk i samarbeid mellom moderne former og tradisjonelle kulturaktiviteter. Vi må være klar over at i den vestlige verden er produksjon og eksport av film, musikk, magasiner, bøker osv. blant de største eksportartiklene. I et lite land som Norge, med et lite marked, må som sagt Innovasjon Norge og SIVA være aktivt med og bidra i prosesser der kulturlivet også skal prøve å hevde seg i eksportmarkedet. Til slutt vil jeg peke på det initiativet næringskomiteen tok for to år siden, om Nasjonalt senter for husflid og håndverk i Rennebu. Det har nå blitt til Birka, en bedrift som skal være med på å sy sammen kunst, håndverk og næringsliv på en slik måte at en tar vare på tradisjoner, men også i høyeste grad er med og bidrar til verdiskaping. Jeg er glad for at en enstemmig komite peker på at vi har et ansvar for å bistå med drahjelp til dette prosjektet.
Bent Høie (Høyre), 2004-04-01:
Det passer godt å gå fra å snakke om gallionsfigurer til å snakke om at Stavanger-regionen har søkt om status som europeisk kulturhovedstad i 2008. Endelig avklaring om dette ventes i Europarådet i slutten av neste måned. Men en enstemmig jury har en klar og positiv innstilling der den berømmer søknaden fra Stavanger-regionen. Juryen mener at Stavanger har levert en sterk og dristig søknad. Da Stavanger Høyre tok dette initiativet, var det ikke for å få ett års satsing med ekstraordinære statlige midler, men for å sette et høyt mål som skulle være et resultat av en langsiktig strategisk satsing som også pekte framover. Stavangers historie og Stavanger-områdets kulturarv er knyttet opp til havnen. Derfor går det en klar linje fra det tidspunktet da vår kristne kultur kom seilende inn den havnen, til Stavanger nå er en by som oppleves som en trygg havn bl.a. for forfulgte forfattere. Kulturhovedstadens engasjement skal være forankret i vår kulturarv og historie. Regionen ønsker å bruke det internasjonale engasjementet som allerede finnes for å knytte nye kontakter og nettverk i Europa. Kulturbyåret har som mål å bevege seg utover regionsgrenser og involvere aktører fra hele landet og internasjonalt. Dermed er denne satsingen ikke bare et mål som en strekker seg mot, men det er også et engasjement som peker både framover og utover. Jeg er derfor veldig glad for at statsråden tidligere har valgt å satse betydelig på dette engasjementet og støtte denne regionens søknad, og for at Stortinget har bekreftet det, og ikke minst for at komiteen, med unntak av Fremskrittspartiet, i innstillingen støtter opp om dette. For en som vanligvis driver med helsespørsmål, er det verdt å merke seg at det i OECD-landene er slik at utgiftene til helse stiger proporsjonalt med levestandarden. Det betyr at disse utgiftene ikke nødvendigvis er knyttet til helsesituasjonen, men kanskje til behov for å fylle livet med noe. Jeg er overbevist om at vi som nasjon kanskje hadde tjent på å satse såpass mye på kultur at en i mangel av noe annet hadde fylt livet sitt med mer kultur istedenfor mer medisiner.
Trond Helleland (Høyre), 2004-04-01:
Jeg vil fortsette der representanten Rafiq sluttet. Til min kollega Ulf Erik Knudsen fra Drammen, som tidligere i dag forsøkte å oppklare hva Fremskrittspartiet egentlig mente med sin innavlspolicy når det gjelder innvandrerkultur: All stor norsk kultur er skapt og utviklet som en følge av påvirkning utenfra. Knudsen sier at Norge og Sverige og Danmark er ganske like, så derfra har vi nok hentet litt, men når det gjelder en del land langt unna, er det noe annet. Han nevnte Vietnam i sitt innlegg. I nær familie har jeg en tidligere stortingsrepresentant som har gjort seg kjent som talsmann for det rotekte norske i folkemusikken. Munnharpen, som er hans hovedinstrument, skulle man tro var noe som var utviklet og funnet opp i den norske fjellheimen. Feil! Munnharpen kom antakelig til Europa, til Venezia, med Marco Polo og spredte seg videre rundt i Europa. Den kommer ikke fra Kina heller, men fra jungelen i Vietnam, som var et av de landene Knudsen nevnte i sitt innlegg som håpløst lang unna. Dette er bare ett eksempel på at norsk kultur alltid har oppstått som følge av impulser utenfra. Så har det blitt utviklet særnorske uttrykk som rosemaling, importert fra det sydlige Europa, og munnharpe fra Vietnam. Når Knudsen og jeg i kveld reiser tilbake til Drammen, bor vi i den ved siden av Oslo etnisk mest sammensatte byen i Norge. Derfor er jeg glad for at dette blir tatt på alvor av komiteen, som med unntak av Fremskrittspartiet går inn for at Internasjonalt kultursenter i Drammen får status som et utviklingsprosjekt som skal sikres forsvarlig finansiering. Merknaden om dette er noe uklar da det står: «… prosjektet «Internasjonalt kultursenter Drammen» gis status som et utviklingsprosjekt der staten gjennom Norsk Kulturråd sikres en forsvarlig finansiering.» Jeg går ut fra at flertallet mener at det er prosjektet som skal sikres forsvarlig finansiering og ikke staten. Det kan sikkert oppklares av saksordføreren. Kulturelle smeltedigler bringer alltid kulturuttrykkene videre på nye spennende måter. Når det er sagt, kan man med særdeles stor velvilje tolke Fremskrittspartiet dit hen at man mener at for å kunne verdsette andres kultur, må man kjenne sin egen. Det er jeg også opptatt av. Er man trygg på egen kultur og bakgrunn, har man mye større glede av og interesse for andres kultur, tradisjon og skikk. La Internasjonalt kultursenter i Drammen bli en smeltedigel som samarbeider med det fabelaktige barne- og ungdomsteatret i Drammen, Brageteatret, og andre aktører. Det vil være spennende og vil også gi det samlede norske kulturliv et løft. Kulturmeldingen peker framover, men forslagene må virkeliggjøres gjennom budsjettvedtak i denne sal. Jeg vil avslutte med å si at jeg er veldig glad for at komiteen slutter seg til departementets prinsipielle holdning om at kultur har en verdi i seg selv. Det burde være selvsagt, men altfor ofte har kulturen vært garnityr som skulle brukes for å fremme helse, antirus, næringsliv og andre gode tiltak. Kulturen står godt på egne ben og trenger ingen påskudd for å få status.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2004-04-01:
Vår egen kristne og humanistiske kulturarv er et produkt av et historisk samspill mellom våre egne tradisjoner og impulser fra andre kulturer. Vår kulturarv består av et mangfold av skiftende identiteter og ulike stemmer som skal komme til uttrykk. Selv om det er noen – heldigvis få – i denne salen som ikke er helt enig med meg, mener jeg at det er ingen tvil om at møtet med andre kulturer er en berikelse for vårt samfunn. Det er fullt mulig å stille seg åpen for nye impulser, samtidig som vi søker å holde fast ved grunnleggende verdier som kommer til uttrykk i vår egen kulturarv. En av disse grunnleggende verdiene, som for Høyre er av stor betydning, er respekten for det som er annerledes. I St.meld. nr. 19 for 2002-2003, En verden av muligheter, er dette omtalt på en veldig god måte. Der står det: «Målsettingen om å ta vare på kulturarven må ikke innebære at kulturpolitikken blir ekskluderende, verken i forhold til den flerkulturelle situasjonen vi står oppe i, eller i forhold til nyskapende og grensesprengende kulturuttrykk. Det må derfor være et kulturpolitisk hovedmål å fremme det kulturelle mangfoldet og legge til rette for at ulike kulturer skal kunne møtes på like premisser.» Kulturutveksling og deltakelse i fellesprosjekter i inn- og utland er blitt en forutsetning for innhenting av impulser og kompetanseheving i det norske samfunnet. Individuell og kollektiv nettverksbygging på tvers av landegrensene vil i årene som kommer, bli stadig mer avgjørende for full faglig utfoldelse og respons. Globaliseringen har utvilsomt bidratt til å øke mangfoldet av kulturelle impulser, men vi må ikke unndra oss ansvaret for de fattigste utviklingslandene med svake kulturinstitusjoner. De mindre og ofte sårbare kultursamfunnene er under stadig press fra den kommersielle kultur- og medieindustrien. Der har Norge helt klart et ansvar. Globaliseringen har på mange måter bidratt til å viske ut skillet mellom det nasjonale og det internasjonale. Aktører innenfor kunst, utdanning, forskning og kulturlivet for øvrig pleier i dag bred kontakt med utenlandske fagmiljøer og er i stigende grad aktører i en ny internasjonal offentlighet. Jeg er glad for at Regjeringen arbeider målrettet for å legge til rette for en kulturpolitikk som utnytter de mulighetene et åpnere verdenssamfunn gir for større kulturelt mangfold, og at Regjeringen ønsker å sette inn positive tiltak der det kulturelle mangfoldet trues. I et samfunnsperspektiv har internasjonal kulturutveksling blitt viktigere for mellommenneskelige forståelse, og ikke minst i det fredsskapende arbeidet.
Jan Olav Olsen (Høyre), 2004-04-01:
Det er svært mye jeg kunne ha ønsket å kommentere i denne svært omfattende og interessante innstillingen, men tida gjør at jeg skal begrense meg til noen få punkter. Kunst og kultur, mulighet til å få den gode opplevelsen og evne og mulighet til å være en aktiv deltaker er avgjørende for at det enkelte mennesket skal få en helhetlig kompetanse. Kulturell kompetanse er en naturlig integrert og viktig del av denne helhetlige kompetansen. Egen kulturbakgrunn gir oss identitet, og det flerkulturelle samfunnet gir nye muligheter og nye dimensjoner. Mangfold i kulturelle inntrykk er en berikelse og gir muligheter for spennende utvikling. Meldingen er opptatt av Kirken som kulturbærer, og det er svært positivt at Kirken får plass i en kulturmelding. Kirken er en viktig arena for kultur, og Kirken er en av våre viktigste kulturbærere. Jeg er glad for at Kirken på dette området nå får den plass den fortjener. Det er likevel bekymringsfullt at rekrutteringen til kirkemusikkyrkene har stagnert, og det er positivt at det nå legges vekt på å styrke de økonomiske rammene for kirkemusikken. Vi vet at tidligere var organisten den sentrale personen i lokalsamfunnet, særlig i bygdesamfunnet, i forhold til musikk og musikkutfoldelse. Nå er dette endret. Kulturskolene er nå den virkelige ressursen innenfor musikk i lokalsamfunnet, uten at det har ført til styrking av kirkemusikken. Men det er vel ikke på dette området at kulturskolene har hatt sin største satsing. I forbindelse med St.meld. nr. 39 for 2002-2003 og Innst. S. nr. 131 behandlet Stortinget kulturskolene. Kulturskolene har og skal fortsatt ha en viktig rolle i norsk kulturliv. Gjennom kulturskolene får barn og ungdom muligheter til å være aktive deltakere. Jeg mener at gjennom Stortingets behandling av St.meld. nr. 39 er det lagt gode rammer for at kulturskolene også i framtida skal kunne makte dette. Da er det overraskende at det igjen fra opposisjonens side fokuseres på øremerking og tak for foreldrebetaling. Stortingets flertall er klart på at øremerkingens tid for kulturskolene er over, og at det heller ikke kan eller bør være tak på foreldrebetaling. Kommunene må selv styre sine egne inntekter, og vi må ha tillit til at de kan dette best. Kulturskolene har så stor betydning i lokalsamfunnet at jeg er overbevist om at de i de fleste kommuner vil få gode rammer. La meg til slutt få uttrykke glede over en lokal sak. Komiteen har på en svært positiv måte omtalt kortfilmfestivalen i Grimstad. Denne festivalen har blitt etablert og har hatt en god utvikling i Grimstad på grunn av mange menneskers begeistring og store dugnadsinnsats. Med årene har festivalen utviklet seg til å bli et av de viktigste samlingssteder for norsk film. Det er derfor gledelig og en stor anerkjennelse for alle dem som har engasjert seg i festivalen, at denne nå blir trukket fram som en av de tre festivalene utenom musikkområdet som komiteen finner at det er naturlig å sikre knutepunktsfinansiering. Denne formuleringen har vakt begeistring i lokalmiljøet i Grimstad – og takk til komiteen for den merknaden.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2004-04-01:
Når hovedlinjene i kulturpolitikken fram mot 2014 skal meisles ut, er det ett navn som fortjener særskilt omtale, og det er Henrik Ibsen. I 2006 er det hundre år siden dikterens død. Dette skal naturlig nok markeres. Jeg synes det er flott at komiteen trekker fram Henrik Ibsens forfatterskap spesielt – ikke bare på grunn av hundreårsmarkeringen, men fordi vi som nasjon på vegne av verdenssamfunnet har et særskilt ansvar for å ta vare på og forvalte Henrik Ibsens forfatterskap på en best mulig måte. Jeg er helt enig med komiteen i at en langsiktig strategi er viktig, og at vi bør videreutvikle det betydelige arbeidet som nedlegges i forbindelse med hundreårsprosjektene, samtidig som de knyttes til allerede etablerte Ibsen-institusjoner. Høyres kulturpolitiske talsmann, Olemic Thommessen, sa i sin kronikk i Aftensposten den 25. februar at Norge bør få et Ibsen-akademi i dikterens egen bolig. Jeg er så enig i at Henrik Ibsens forfatterskap er av ypperste verdensklasse, og at hans posisjon i verdenslitteraturen er uomstridt. Et forfatterskap av Ibsens dimensjon fordrer en bevisst, langsiktig strategi, og komiteen skal ha honnør for sin merknad om at «Ibsen-akademiet må ha ambisjoner om å være det fremste internasjonale knutepunkt for Ibsen-studier». En Ibsen-institusjon «bør være tydelig publikumsrettet og bidra til Ibsen-markeringer i inn- og utland», sier komiteen i sin innstilling. Jeg tolker komiteen dit hen at samarbeidet med andre Ibsen-steder vil stå sentralt. Siden jeg selv kommer fra Skien, Henrik Ibsens fødeby, er jeg naturlig nok stolt over den store dikteren, som på verdensbasis er en av de aller, aller fremste. Fra tidlig på 1990-tallet har Skien kommune bevisst valgt å satse på Henrik Ibsen og hans forfatterskap. Det er naturlig nok Henrik Ibsens barndom som står sentralt i Skiens satsing. Særlig vil jeg framheve «Støpeskjeen», som har som mål å gjøre barn og unge kjent med Ibsens liv og virke. Skien kommune ønsker at «Støpeskjeen» på nasjonalt plan får drive med Ibsen-formidling til barn og unge. Visjonen er bl.a. at «Støpeskjeen» skal være med og sette Henrik Ibsen på kartet sammen med andre aktører. Samarbeid mellom Ibsen-byer som Oslo, Skien og Grimstad er spennende, og det gir rom for mange muligheter, både for utvikling og samspill mellom byene og stedene. Dette står ikke i motsetning til et Ibsen-akademi i Oslo. Tvert imot vil jeg si at komiteen gjennom sin innstilling har løftet Ibsen og lagt et godt grunnlag for et framtidig målrettet og langsiktig arbeid. Det fortjener vår store dikter.