Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2019-03-14:
Dette dreier seg, som alle skjønner, om mye mer enn et navnevalg. Norge som en god velferdsstat må ha en grunnleggende infrastruktur i bunnen, både jernbane, telenett, post, elektrisitet og veier. Det må være god styring og langsiktig planlegging som ligger til grunn for den infrastrukturen som vi skal ha i Norge. NSB har gjennom sin lange historie vært med på å forme landet. NSB er ikke noe vanlig selskap. Det er en del av vår felles historie. Få selskaper og få navn inngir mer stolthet enn NSB. Dette mener Senterpartiet det er verdt å ta vare på og bygge videre på. Senterpartiet har store ambisjoner for jernbanen. For å frakte folk effektivt og miljøvennlig er vi avhengig av jernbanen. Med en forventet økning i persontrafikken i årene framover, særlig rundt de største byene, er vi avhengig av politisk vilje og styrke, og ikke minst av å kunne styre utviklingen av jernbanen. Det trengs tydelig politisk lederskap for å få det til. Senterpartiet vil ha en satsing på jernbanen som gjør at flere velger å ta toget. Da trengs det økt frekvens og trygghet for at toget kommer når det skal. NSB har i all tid vært lokomotivet i norsk jernbane. Som eier av NSB er det samferdselsministerens oppgave å sørge for at selskapet står best mulig rustet til å møte framtidens utfordringer. Når NSB nå skifter navn til Vy, med samferdselsministerens velsignelse, føyer det seg inn i en rekke grep som er tatt for å svekke norsk jernbane generelt og NSB spesielt. Denne utviklingen er et resultat av EU-direktiver, konkurranseutsetting og New Public Management. Vi i Senterpartiet ønsker en annen kurs. Jernbanereformen, som ble igangsatt av den blå-blå regjeringen etter valget i 2013, har i all hovedsak handlet om oppsplitting og konkurranseutsetting. Togmateriell AS skal eie togene, Mantena AS ble opprettet for å drive vedlikehold på togene, Bane NOR skal bygge ut jernbane, og Baneservice skal drifte og vedlikeholde infrastrukturen. Dette er med på å svekke en helhetlig styring av jernbanen. Dette ideologiske prosjektet til regjeringen bidrar ikke til å bedre jernbanen eller til en mer effektiv transport for passasjerene. Det bidrar til ansvarspulverisering, flere direktørlønninger og en mindre helhetlig jernbanepolitikk. Når samferdselsministeren skal forsvare sin støtte til NSBs navneskifte, sier han at det er «avgjerande for konkurransekrafta til selskapet at vi gjer endringar som bidreg til felles profilering». Hva i all verden er det for en beskrivelse av et selskap som har vært en bærebjelke i over hundre år? Etter Senterpartiets mening hadde NSBs konkurransekraft blitt styrket dersom de fikk et mer helhetlig ansvar for jernbanen i Norge, i stedet for den fragmenteringen som nå foregår. Det ville gitt en tydeligere ansvarsfordeling og et bedre tilbud til passasjerene. Regjeringen sier det blir billigere å drive ved å splitte opp det gamle NSB. Når man snakker med jernbanefolk, sier de: Det blir ikke flere folk «i pukken» av å holde på slik. Hva er det som har skjedd etter at vi i går våknet opp, bokstavelig talt, til den store, for mange kanskje triste nyheten at NSB, jernbanens flaggskip, skal bruke 280 mill. kr på å endre navnet til Vy? Folk er forbanna og oppgitt. De vil ikke at statens penger skal brukes på denne måten. De opplever det som arrogant når ansvarlige mennesker står opp og sier at dette bare er småpenger i det lange løp. Jeg tror dette rett og slett er dråpen som fikk begeret til å flyte over. Statsråden vil ikke sette seg imot, men det alle spør seg om, er: Synes statsråden dette er bra? Når statsministeren blir spurt, sier hun: Vi venner oss nok til det. Er det på den måten en statsminister skal bidra til at deres eget selskap skal utvikle seg? Spørsmålet er: Hvor er det man vil? Er hovedproblemet at Norges Statsbaner inneholder ordet «stat»? Er det store mantraet å avregulere og privatisere, med det formål å ta vekk selskapets kobling til staten? Hva gjør vi? Man bør trekke i nødbremsen og si et klart nei til navnebytte og pengesløsing. Det er ikke opp til styret og ledelsen i selskapet å bestemme, det er opp til generalforsamlingen å bestemme. Det vet alle i denne salen, inkludert statsråden. Vi henvender oss her i Stortinget til eieren, til statsråden. Er det en klok beslutning som eieren, staten – dvs. oss, representert ved statsråden – er i ferd med å gjøre? Et råd på veien: Bruk ressursene til å styrke, samle og bygge – med stor vekt på å samle den norske jernbanen videre.