Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2012-11-13:
Som akademiker er det noen ganger behov for å gå til kildene. Kildene i denne sammenhengen er Innst. S 65 for 1994–1995 av 13. desember 1994, punkt 2.1.2.3 Tollberegningsgrunnlaget, hvor det står: «I hvert enkelt tilfelle er det den tollsats som gir det høyeste tollbeløp ved innførsel som skal benyttes.» Videre, i komiteens merknader – dette er en innstilling fra finanskomiteen, hvor Per-Kristian Foss var en av representantene – står det: «Komiteens flertall, alle unntatt medlemmet fra Rød Valgallianse, viser til at Norge har lagt fram bindingslister i GATT som viser både spesifikke satser og prosentvise satser.» Og så kommer det: «I hvert enkelt tilfelle er det den tollsats som gir det høyeste tollbeløp ved innførsel som skal benyttes» – som skal benyttes. Videre: Innst. 290 S for 2010–2011 av 29. mars 2011 fra finanskomiteen om handel med landbruksvarer, hvor en enstemmig komité i artikkel 19 sier: «(…) reduksjonen av handelshindringer skal skje på gjensidig, fordelsmessig basis.» (…) Importverdien i 2000 fra EU var på 10,654 mrd. kr og utgjorde 64 pst. av norsk jordbruksvareimport. I 2009 var den på 22,866 mrd. kr, eller hele 68 pst., altså en dobling i volum – mer enn dobling – og en økning av prosentvis verdi. Det vi snakker om, er seks tollinjer – svært lite i forhold til de mange hundre tollinjer som vi her snakker om – og det har svært liten betydning for handelen. Der det har betydning, er i forhold til dagens situasjon på ost. Når representanten Nesvik snakker om at en ikke skal bruke hele handlingsrommet: Ja, det er så sant som det er sagt. Her brukes ikke hele handlingsrommet. Det som rød-grønn regjering her har gjort, står altså på trygg avtalefestet grunn. Hvorfor økt toll? Jo, sjølsagt fordi det gir mulighet for økte markedspriser for norske jordbruksvarer. Punktum finale. Sjølsagt er det hele poenget. I en næring er man er nødt til å ha markedspriser som står i forhold til kostnadene for næringa i landet. Hvis man ikke har det, blir det ikke overskudd. Partiet Høyre er ikke for økt toll, men er for liberalisering. Spørsmålet til Høyre er: Går Høyre imot tolløkningene? Si det tydelig og klart. La Høyre si tydelig og klart at de ønsker å redusere tollen. Det er en vinnersak for Høyre, det vil være tydelig for alle dem som setter seg inn i den verdikjeden som vi her snakker om. Høyre sier at en ikke skal argumentere i forhold til inngåtte avtaler. Derfor sier representanten Flåtten at vi ikke skal slipe juridiske kniver. Nei, det juridiske grunnlaget er ikke til stede i det hele tatt. Faktum er at Høyre går i front for EUs handelsinteresser og snakker om disse interessene som brødre og søstre. Det er ikke noe nytt fra Høyre. Høyre representerer en handelsfamilie med internasjonalt eierskap i denne saka. Det som er kjernen i saka, er altså økte markedspriser. Dersom norsk jordbruk og norsk næringsmiddelindustri ikke får økte markedsprismuligheter, vil avhengigheten av statsbudsjettet og staten bli enda større. Det burde partiet Høyre sky som pesten. Høyre presenterer seg som et parti for næringsinteressene, for næringsinteressene som skal leve av markedet, og så er man ikke villig til å gjøre noen små endringer som gjør muligheten til å leve av markedsprisene bedre. Det viser så til de grader hvor partiet Høyre står i denne saka. Heldigvis: Kunnskapsrike gårdbrukere og kunnskapsrike næringsmiddelinteresser vet at deres muligheter for framtida er svært svekket dersom Høyre kommer til makta, for dette er kjernen i næringslivspolitikken for hele verdikjeden som har med mat å gjøre – enten det er gårdbruker, næringsmiddelindustri eller de norske matvarekjedene.