Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-06-06:
Det siste vil jeg i hvert fall sterkt bestride. Dette er et veldig vanskelig felt, med mange kryssende hensyn. SV har vært opptatt av å bidra med sitt for at politiet skal kunne gjøre jobben sin på en effektiv måte, samtidig som vi er mer opptatt av å ta personvernhensyn enn resten av komiteen. Vi har i Norge en lite hyggelig nyere historie å se tilbake på, og det er skremmende trender internasjonalt på dette feltet om dagen. Derfor er det viktig å utarbeide et balansert lovverk som både gir politiet effektive metoder og innbyggerne vern mot misbruk og uforholdsmessige inngrep i deres private sfære. SV mener at innstillingen fra komiteen tar for lite hensyn til det sistnevnte poenget, men vil likevel berømme både saksordføreren, Ingjerd Schou, og Gunn Karin Gjul fra Arbeiderpartiet for å ha strammet inn på forslaget fra justisministeren. SV er opptatt av at den norske rettstradisjonen bygger på at bruk av tvangsmidler må begrunnes med stadig høyere grad av mistanke om straffbare forhold ettersom hvor inngripende tvangsmiddelet er. Lovforslaget fra Regjeringa bryter med dette prinsippet på flere punkter, dels ved at mistankekravet ble foreslått svekket dramatisk, dels ved at nye og mer inngripende metoder foreslås tillatt. SV mener det er trist at vår tradisjonelle allierte i personvernspørsmål nå har forlatt sin tidligere plattform. Vi mener at Venstres troverdighet som et liberalt parti med dette har fått seg et kraftig skudd for baugen. Aftenpostens politiske redaktør oppsummerte det på denne måten: «Rammene er for vide. Kravet til mistanke for generelt. Og det magiske ord «forebygging» for altomfattende.» SV er sterkt bekymret over omfanget og råskapen i deler av den organiserte kriminaliteten. Vi mener selvsagt at terrortrusselen må tas på alvor. Samtidig er det grunn til å utvise en viss nøkternhet når det gjelder beskrivelsen av kriminalitetsbildet, slik bl.a. Oslo statsadvokatembete oppfordrer til i sin høringsuttalelse. De skriver: «Dersom man eksempelvis sammenlikner situasjonen i Norge med resten av Europa, må det konstateres at kriminaliteten i Norge er lavere, og gjennomgående vesentlig lavere enn i de fleste andre land. Det er derfor ikke dekning for å hevde at situasjonen i Norge er spesielt dramatisk eller at utviklingen skulle begrunne særlige tiltak hos oss.» Den norske rettstradisjonen med milde straffereaksjoner og tilbakeholdenhet med hensyn til å tillate bruk av tvangsmidler i etterforskning av straffbare handlinger har ikke medført økende kriminalitet i Norge sammenliknet med i andre europeiske land. SV er som sagt helt enig i at det er grunn til å være bekymret for utviklinga innenfor den organiserte og internasjonaliserte kriminaliteten. Teknologisk utvikling, økt reisevirksomhet og globalisering representerer utfordringer også for kriminalitetsbekjempelsen. I denne sammenheng vil jeg vise til at SV har advart sterkt mot nedbyggingen av grensekontrollen som Schengen-avtalen medførte i sin tid. I likhet med Politiets Fellesforbund mente SV at nedbyggingen av grensekontrollen ville medføre en fri flyt ikke bare av varer, tjenester, kapital og personer, men også av kriminalitet. Organisert kriminalitet er imidlertid ikke noe nytt, og miljøene har alltid vært brutale. SV er opptatt av at miljøene må følges tett, og vi vil altså, i likhet med flertallet, gi politiet utvidet adgang til å ta i bruk metoder – og også flere metoder – enn det de har i dag. Når det gjelder spionasje og ulovlig etterretningsvirksomhet, er det lite som tyder på at situasjonen er betydelig forverret de siste årene. Terrortrusselen er riktignok endret, men karakteriseres likevel fortsatt som lav av PST. Dette er en vurdering som bl.a. deles av Lund-utvalget, mindretallet i Metodeutvalget og Oslo statsadvokatembete, for å nevne noen. Selv om trusselsituasjonen kan forandre seg i negativ retning, er dette lite sannsynlig i den nærmeste framtid. Det er allerede forbudt å planlegge og forberede en terrorhandling, og det er anledning til å anvende tvangsmidler i slike saker. Terroreksempelet, som både er presentert av Dørum i media og av komiteflertallet i innstillingen, er etter SVs mening villedende. Det vil allerede i dag være adgang til å ta i bruk de nødvendige tvangsmidler, med unntak av romavlytting, i en slik situasjon. SV går imot forslaget om å tillate romavlytting. Vi mener at forslagene som omfatter PST, går fryktelig langt, selv om de er strammet inn, som nevnt fra talerstolen. Stortinget har ved flere anledninger avvist å tillate romavlytting, med den begrunnelse at trusselen mot Norge ikke er sterk nok. Vi registrerer fra SVs side at flertallet nå tillater romavlytting i Norge, samtidig som de beskriver trusselsituasjonen på følgende måte: «Sikkerhetstruslene mot Norge må i dag ansees som mindre enn under den kalde krigens tid.» Dette mener vi er inkonsekvent. SV aksepterer under tvil at politiet vil få adgang til å ta i bruk utradisjonelle politimetoder i avvergende øyemed. Vi kunne ikke akseptere Regjeringas opprinnelige forslag, fordi mistankekravet var satt altfor lavt. Når mistankekravet nå er høynet, vil SV akseptere endringen, men vi ønsker at den skal innføres som en midlertidig ordning med påfølgende evaluering. Videre foreslår vi at Regjeringa skal vurdere å utvide adgangen til å bruke metodene i avvergende hensikt, ved at også menneskehandel, barneporno og drap omfattes. Vi mener at handel med mennesker er minst like alvorlig som handel med narkotika. Flertallets begrunnelse for å gå imot SVs forslag, er at de mener de aller fleste menneskehandlerne også driver med narkotikasmugling, og at man derfor vil kunne avverge menneskehandel ved å la narkotikasakene være omfattet av lovgivningen. Dette mener vi ikke alltid er tilfellet. Dessuten kan forskjellsbehandlingen oppfattes som et signal fra myndighetenes side om at menneskehandel ikke er så viktig. SV frykter at dette vil kunne føre til en nedprioritering av slike saker. SV er også opptatt av at drap som typisk begås av en som offeret har eller har hatt en nær relasjon til, f.eks. partnerdrap eller æresdrap, bør omfattes av endringene i lovverket, slik at det skal kunne avverges ved hjelp av utradisjonelle politimetoder der det vil være relevant. Når det gjelder adgangen til å bruke slike metoder overfor psykisk ustabile personer, ønsker vi å få en vurdering av det før vi tar stilling. SV mener at flertallet snakker mot bedre vitende når de skriver i innstillingen: «Flertallet foretrekker et smalt forebyggende spor fremfor å kriminalisere flere forberedelseshandlinger.» Det er ikke mer enn noen få uker siden de samme representantene – da var også SV med, så det var en hel komite som stod bak – bad Regjeringa om å kriminalisere forberedelse av krigsforbrytelser, folkemord og forbrytelser mot menneskeheten, høyforræderi, angrep mot de høyeste statsorganenes virksomhet eller inngrep overfor andre viktige samfunnsinstitusjoner, kapring, sabotasje mot infrastrukturen, grov frihetsberøvelse, avtale om slaveri, drap eller betydelig legemsbeskadigelse, avtale om brannstiftelse, annen særlig farlig ødeleggelse eller avtale om ran. Mange av disse forberedelseshandlingene vil belegges med såpass strenge strafferammer at tvangsmidler vil kunne tas i bruk i den hensikt å avverge handlingene. SV er opptatt av at fordelene med å tillate svært inngripende metoder må veies grundig opp mot ulempene dette vil ha for uskyldige mennesker. Vi vet at kriminelle raskt tilpasser seg de metodene politiet har til rådighet. I tillegg er det grunn til å advare mot at det tradisjonelle utradisjonelle politiarbeidet kan bli nedprioritert. Jeg viser her til innlegget på Politiets Fellesforbunds hundreårsjubileum, holdt av politiinspektør Torstein Holand i Politidirektoratet. Ifølge Dagsavisen 28. mai, som også har referert innlegget, som en del av oss hørte, råder det innad i politiet en bekymring over at den sterke satsingen på kommunikasjonskontroll av narkotikabakmenn kan gå på bekostning av andre tradisjonelle etterforskningsmetoder. Spørsmålet politiet nå stiller seg, er hva som vil skje dersom kriminelle effektivt klarer å kryptere eller ved hjelp av andre avanserte metoder klarer å blokkere politiets kontroll av kommunikasjonen mellom forbryterne. SV mener at det er nødvendig å ta slike momenter i betraktning ved vurderingen av hvor inngripende metoder vi skal tillate. Jo flere negative effekter, jo mer taler mot å tillate metodene. Vi vet at romavlytting vil medføre at kriminelle og potensielle terrorister tilpasser seg omgivelsene. Romavlytting vil raskt kunne føre til at de trekker ut i friluft. SV har konkludert med at de negative effektene av romavlytting er større enn gevinsten, og vi vil derfor stemme imot. SV ser behovet for å gi politiet adgang til å spore mobiltelefoner og andre kommunikasjonsanlegg, slik departementet foreslår. Derimot vil vi ikke støtte forslaget om å tillate temporær masseavlytting, dvs. at politiet gis adgang til å avlytte samtlige telefoner i et bestemt område over en viss tid. I slike tilfeller er risikoen for å ramme uskyldig tredjepart for stor. I tillegg er rammene for uklare. Det er også fornuftig, etter vår mening, å legge seg på en gradvis utvidelse av adgangen til å ta i bruk nye inngripende metoder og vurdere effekten underveis. SV vil derfor stemme for adgangen til å foreta teknisk sporing, men mot temporær masseavlytting, i hvert fall i denne omgang. Til slutt: SV er glad for at advokatene vil få en større innsynsrett med denne innstillingen, og at domstolskontrollen vil bli bedre enn det Regjeringa og Dørum la opp til. Men vi er sterkt kritiske til at PST skal få ta i bruk inngripende metoder som romavlytting i forebyggende øyemed, uten kontroll fra påtalemyndigheten. Vi syns det er svært betenkelig at Venstre står bak et slikt forslag, men vil gi flertallet honnør for å ha sørget for en noe høyere terskel enn forutsatt for at metodene skal kunne tas i bruk. Jeg tar opp de forslagene SV har i innstillingen.