Martin Engeset (Høyre), 2009-05-15:
Saksordfører Myrli har på en ryddig og grei måte gjort rede for hovedpunktene i innstillingen og også satt et litt historisk perspektiv på det, fra folketrygdens tilblivelse på 1960-tallet, da vi hadde en borgerlig regjering. Det er derfor ikke behov for å gå veldig dypt inn på innstillingen, siden det er såpass bred enighet basert på de to tidligere forlik. Jeg viser her til saksordførerens innlegg. Jeg skal heller ikke ta noen omkamp på enkeltelementer i pensjonsreformen, som jeg gjerne skulle sett var annerledes, for det toget har gått, i hvert fall i denne omgang. Men det er ett forhold som jeg ønsker å vie litt ekstra oppmerksomhet i denne debatten, og det er tjenestepensjonsordningene – først og fremst tjenestepensjonsordningene i privat sektor. For tjenestepensjonsordningene i offentlig sektor er jo nå gjenstand for forhandlinger i lønnsoppgjøret, og jeg skal ikke på noen måte trampe inn i det vepsebolet. Når det politiske system, storting og regjering, gjennom flere år har jobbet så hardt for å få på plass en reform av folketrygden, er det en fare for at en ikke ser skogen for bare trær, som det heter – at en ikke ser at fremtidens pensjonssystem består av både folketrygden og tjenestepensjonsordningene, og hvor tjenestepensjonsordningene utgjør en viktig del av det samlede pensjonssystemet. Disse to hovedstolpene i fremtidens pensjonssystem må virke sammen og være en helhet. I forrige stortingsperiode, under Bondevik II-regjeringen, ble det lovfestet at alle arbeidsgivere, også i privat sektor, var forpliktet til å ha en tjenestepensjonsordning for sine ansatte. Dette var en viktig sosial reform som sikret at også arbeidstakere som til da hadde stått helt uten tjenestepensjonsordning, ville få det – og vi snakket da om mange hundre tusen arbeidstakere. Derfor blir det helt feil bare å se på folketrygden og pensjonen fra folketrygden isolert sett. En må se disse to hovedstolpene sammen, som en helhet som skal fungere sammen. I den proposisjonen som vi nå behandler, står det bl.a.: «Finansdepartementet tar nå sikte på å be Banklovkommisjonen å utrede tilpasninger i de skattebegunstigede tjenestepensjonsordningene i privat sektor etter at denne proposisjonen er lagt fram.» Og denne proposisjonen vi nå behandler, ble lagt frem 13. februar i år. Det står videre: «Arbeidet vil legges opp med sikte på at lovendringene, herunder nødvendige overgangsregler, kan settes i kraft 1. januar 2011, det vil si samtidig med at fleksibelt uttak av alderspensjon i folketrygden iverksettes.» Den pensjonsreformen som i dag vedtas endelig, innebærer endringer for samtlige ansatte og bedrifter. Dette krever også komplekse og svært omfattende endringer. Jeg er på vegne av Høyre svært bekymret for det faktum at arbeidet med tilpasning av regelverket for privat tjenestepensjon ennå ikke har startet. Her snakker vi om svært viktige forhold for samtlige arbeidstakere og bedrifter i privat sektor, nærmere bestemt om lag 1 500 000 arbeidstakere. Dette betyr at tiden i beste fall er svært knapp, og i verste fall at vi 1. januar 2011, når den nye folketrygden innføres, vil oppleve et kaos fordi dette ikke er på plass. Da vil pensjonsreformen få den verst tenkelige starten og bringe hele pensjonsreformen i miskreditt. Dette må vi for enhver pris unngå. Da er det bare tiden og veien. Altfor mye verdifull tid har allerede gått tapt.