Georg Indrevik (Fremskrittspartiet), 2009-05-29:
Etter domsavgjørelsen 11. desember 2008 i Den europeiske menneskerettighetsdomstol, EMD, vedrørende politisk reklame i norsk fjernsyn fikk statsråden i Kultur- og kirkedepartementet det tilsynende svært travelt. Dommen var kjent i desember 2008. NRK-plakaten ble sist behandlet i Stortinget i februar 2009, og nå på nytt, i mai 2009, da med et forslag om en tilføyelse i plakatens punkt 1 b). Selv om departementet gir uttrykk for at de var uenige i dommen, finner de det nå likevel rett å gjøre en endring, en tilføyelse i NRK-plakaten, da vel i håp om å komme dommen i møte. Denne, etter min og Fremskrittspartiets mening, noe vinglete håndtering av dommen i EMD forsterker det inntrykk en sitter igjen med, at selv Regjeringen innser at en her har en svak sak. Fremskrittspartiet mener at det forslaget som Regjeringen nå fremmer, fremstår som et krav fra en eier til redaksjonen og vil således etter vår mening være i strid med loven om redaksjonell fridom i media. Fremskrittspartiet vil til enhver tid ta avstand fra alle forsøk på fra politisk hold å detaljregulere innholdet i den enkelte redaksjon. I visse land praktiseres en slik politisk styring av media, noe Fremskrittspartiet sterkt vil ta avstand fra skal innføres i Norge. Forslaget som Regjeringen her ønsker å få vedtatt, legger opp til en detaljregulering av det politiske innholdet, ikke bare i NRK, men også i Frikanalen. Dette er, igjen etter vår mening, en inngripen i ytringsfriheten. Med forslaget ønsker man å styre ytringsfriheten gjennom diktat og ikke gjennom tillit, som Fremskrittspartiet står for. Fremskrittspartiet mener videre at den av Regjeringen foreslåtte endring i NRK-plakaten ikke er i tråd med dommen fra EMD. Med forannevnte som bakgrunn vil Fremskrittspartiet gå imot de foreslåtte endringer i NRK-plakaten. Jeg antar at Innst. S. nr. 236 skal inngå i samme debatt, og denne saken er jo gjenganger for Fremskrittspartiet. Forbudet som kringkastingsloven § 3-1 i dag setter mot reklame for livssyn og politisk budskap i fjernsyn, har vi ved flere anledninger foreslått opphevet, da dette forbudet etter vår mening representerer en begrensning i ytringsfriheten. Dommen av 11. desember 2008 i Den europeiske menneskerettighetsdomstol mener vi nå har slått fast at dette forbudet eller andre diktat som måtte komme fra Regjeringen, og som vil begrense ytringsfriheten, er ulovlig, og at denne dommen må få som konsekvens at det norske totalforbudet mot politisk reklame må opphøre. I et moderne samfunn, i et demokrati, er ytringsfriheten en fundamental verdi. Som det fremgår av Den europeiske menneskerettskonvensjons artikkel 10(1) (1) La meg ta for meg noen av argumentene til komiteens flertall som ønsker å opprettholde forbudet. Det blir ikke mest mulig likeverdige vilkår for meningsytring, blir det hevdet. I mindretallets forslag er dette tatt hånd om gjennom ordlyden «herunder også forslag til reguleringer som sikrer ytringsfrihet.» Dette gjelder også de argumentene som fremkommer om at det vil være svært kostnadskrevende og således kun for ressurssterke organisasjoner. Det er vel ingen i denne sal som vil legge bånd på ytringsfriheten til ressurssterke organisasjoner ved at de ikke får gi uttrykk for sin mening. Av andre argumenter som kan frembringes mot å oppheve forbudet, kan nevnes bl.a. at tv-reklame for politisk budskap vil kunne gi et skjevt bilde av kompliserte spørsmål osv. Avslutningsvis vil jeg med dette ta opp forslaget til mindretallet i komiteen.