trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Jeg vet ikke hvor representanten Navarsete henter sine fagmilitære råd fra. Jeg henter mine fagmilitære råd fra forsvarssjefen. Det er den linjen jeg skal følge. Endringen vi gjør, og oppbyggingen av en kontraterrorberedskap med spesialstyrkene er i tråd med forsvarssjefens fagmilitære råd. Det å utdanne piloter og mekanikere er også en begrenset ressurs. Vi utdanner så mange som vi kan. Men jeg sa at Luftforsvaret har store oppgaver med å fase inn mange nye kapasiteter. Det er en begrensning. Når det gjelder det tredje om de to helikoptrene i beredskap, står de i beredskap som støtte for politiet. Det er altså en sivil kapasitet. Vi har sagt at vi skal dekke opp det på andre måter før vi tar ned den beredskapen. Det er ikke slik som Navarsete hevder, at vi svekker beredskapen i nord. Nei, vi skal dekke opp de sivile kapasitetene. Men Bell-helikoptrene og Forsvarets kapasiteter er først og fremst der for å tjene Forsvaret, og så er det en sideavtale som gjør at man gir støtte til det sivile samfunnet.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Det var veldig mange flyvende spørsmål på kort tid.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Det er også sånn at det er mitt privilegium å velge hva jeg skal svare på. Når jeg får 35, får jeg plukke ut noen – det kan man jo gjøre fra denne talerstolen. I statsbudsjettet i år lander vi de forslagene vi hadde i landmaktproposisjonen. Vi fikk flertall for de forslagene. Ved behandlingen av statsbudsjettet som ble vedtatt i desember 2018, fikk vi flertall i Stortinget for de forslagene til endringer som vi fremmet i landmaktproposisjonen. Jeg tenker det kan være en grei øvelse, også for opposisjonen, å forholde seg til det som er flertallsvedtak. Jeg registrerer at det ikke er overalt i landet man synes flertallsvedtak er det det høres ut som, men jeg tenker at i Stortinget kan det være greit å forholde seg til det. Vi landet landmaktproposisjonen ved budsjettvedtaket i desember, og vi forholder oss til de flertallsvedtakene i Stortinget og jobber ut fra det.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Det er et etisk dilemma å gjøre disse endringene, ble det sagt. Jeg er enig i at Bell er en veldig god kapasitet. Jeg er også helt enig i at Luftforsvaret, i samarbeid med Hæren, bruker Bell til veldig mange gode ting. De aller fleste av de beredskapseksemplene representanten ramser opp her, kan løses av sivile kapasiteter uten problemer. Veldig mye av den flygingen som Forsvaret gjør med Bell i dag, også når de øver på forsvar i krig, kan gjøres med sivile kapasiteter – for rene transportoppdrag kan gjøres. Vi bygger mer og mer av forsvaret vårt på at vi skal bruke sivile kapasiteter som støtte til Forsvaret. Det er også hjemmel for det i folkeretten. Vi må legge til rette, slik at vi sikrer at der vi tar inn sivile kapasiteter og bruker dem militært, at det er bestemt militærbruk, skal de være merket som det og uniformert som det. Det er også et etisk eller et demokratisk dilemma vi står og diskuterer. Konstitusjonelt forholder jeg meg til forsvarssjefen, forsvarssjefens fagmilitære råd og forsvarssjefen som sjef for Forsvaret. Sånn har vi organisert oss. Det er lov for en grensjef eller for en annen befalingsmann å være uenig med forsvarssjefen, det ser jeg ingen problemer med. Jeg lytter til veldig mange, og jeg treffer veldig mange i Forsvaret. Det er også sånn at hvis jeg skal komme med innspill der jeg er uenig med forsvarssjefen, spiller jeg dem inn til ham. Jeg har i skriftlig spørsmål fra Navarsete fått spørsmål om forsvarssjefens autoritet. Jeg mener at vi her opplever et eksempel på at Navarsete prøver å undergrave forsvarssjefens autoritet, når hun ikke vektlegger de prioriteringene han må gjøre når han gir fagmilitære råd.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Ja, det vil være fullt mulig å uniformere en sivil kapasitet og gi en sivil pilot en militær grad og gjøre den om til en militær kapasitet i krig. Men mitt svar på Navarsetes spørsmål om hva vi gjør i dag, er at veldig mye av det vi flyr med Bell i dag, kan vi gjøre med sivile kapasiteter i fredstid, og det er den endringen vi gjør nå. Grunnen til at vi gjør det, er at vi prioriterer Bell som kapasitet til spesialstyrkene for å øve opp en kontraterrorkapasitet som vi mener vi trenger, i et sikkerhetsbilde der vi ikke først og fremst ser for oss en ren invasjon, men kanskje et scenario der vi har terroroperasjoner eller andre hybride trusler på norsk jord.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Beredskapen svekkes ikke i nord når vi sier at vi skal ha alternative kapasiteter som skal dekke den. Det er forsvarssjefen som disponerer kapasitetene sine, og hvordan forsvarssjefen velger å ha alternative flytimer for Hæren, får bli et spørsmål for ham. Det kan være at han sjonglerer mer på de 15 og har flere enn 3 operative maskiner tilgjengelig der oppe, men det er i utgangspunktet et kapasitetsspørsmål som forsvarssjefen skal prioritere. Det er ikke et spørsmål som jeg skal prioritere fra denne talerstolen.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Det er faktisk et veldig godt spørsmål. Vi har inngått en rammeavtale om innleie av sivile helikopter. Da vil det være sånn at det behovet vi har for den turen, vil være bestemmende for hvilken type maskin og hvilke operasjonelle krav vi stiller til den. Forsvaret kan kjøpe inn det de trenger for å ta de forskjellige oppdragene. Det vil på mange måter også kunne gi en bedre kapasitet enn Bell, som også har begrensninger med hensyn til hvordan de kan operere.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Da får vi starte på nytt igjen. Vi har altså en langtidsplan som er vedtatt i Stortinget. Så har vi for landmaktens del en landmaktproposisjon som ble vedtatt, med noen unntak. De unntakene har vi redegjort for i statsbudsjettet for 2019. Der har vi redegjort for 2. bataljon, der har vi redegjort for løsningen med Bell, der har vi redegjort for stridsvognkapasiteten, og der har vi redegjort for den ekstra satsingen vi gjør i Heimevernet. Summen av det gjør at vi har landet landmaktproposisjonen. Vi har flertallsvedtak i Stortinget som gir oss dekning for å gå videre med de planene, de strategiene og de forslagene vi fremmet i langtidsplanen og i landmaktproposisjonen.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
La meg først redegjøre for ansvarsforholdene når det gjelder beredskap. Justis- og beredskapsdepartementet har ansvar for redningstjenesten og samfunnssikkerheten. Samferdselsdepartementet har ansvar for kystforvaltning, herunder forebyggende sjøsikkerhet og beredskap mot akutt forurensning. Det er hovedredningssentralene som leder og koordinerer redningsaksjoner for å redde mennesker i akutt nød. Når det er aktuelt, overtas ansvaret av Kystverket, som er statlig forurensningsmyndighet hva gjelder akutt forurensning. Kystvakten er en viktig ressurs for redningsoperasjoner på Svalbard, og har der et nært samarbeid med Sysselmannen. Sysselmannen og Kystvakten har inngått en samarbeidsavtale som konkretiserer retningslinjene for den støtten Kystvakten skal kunne gi Sysselmannen. I tillegg er KV «Svalbard» godkjent for samvirke med Sysselmannens helikoptre, bl.a. slik at helikoptrene kan lande på fartøyet. Det er riktig, som representanten sier, at det foregår en utvikling i nord, som regjeringen følger nøye med på. Isforholdene er i endring, og nye områder blir tilgjengelige. Den økte aktiviteten medfører også økte krav til beredskap. Dette har regjeringen tatt høyde for. Vi har styrket Sysselmannens helikoptertjeneste med to store redningshelikoptre, utvidet seilingsperioden for Sysselmannens fartøy «Polarsyssel» fra seks til ni måneder og økt Kystvaktens tilstedeværelse i nord. Det har pågått et arbeid for å innføre den internasjonale skipsfartsorganisasjonen IMOs polarkode, som trådte i kraft 1. januar 2017, det er innført forbud mot bruk av tungolje rundt Svalbard, og det er stasjonert oljevernutstyr i Longyearbyen. Et resultat av denne styrkingen er bl.a. at mannskapet på fiskefartøyet Northguider ble reddet på en meget effektiv måte av Sysselmannens to helikoptre. Jeg registrerer at representanten bruker begrepet «dramatisk redningsoperasjon». Det er nok de fleste redningsoperasjonene i de farvannene. I julehøytida var beredskapen rundt Svalbard bestående av to helikoptre fra Sysselmannen stasjonert i Longyearbyen, redningstjenestens helikoptre, som ofte opererer rundt Svalbard og hadde normal beredskap, og Forsvarets ressurser ut over Kystvakten som var i ordinær beredskap. Sysselmannens fartøy «Polarsyssel» opererer som nevnt ni måneder i året, og var ikke til stede. Kystvaktens patruljer baseres på risikovurderinger og sesongvariasjoner i henhold til de oppgavene som er gitt i lov om Kystvakten. Høytider er normalt perioder med lavere fiskeaktivitet, derfor seiler Kystvakten mindre i disse periodene. Fartøyet som var i fiskevernssonen i romjula, utførte kontrollaktivitet i nærheten av Bjørnøya. Der var det et større antall fiskefartøy, og det var identifisert en risiko i ressursuttaket, dvs. at det var mye småfisk. I tillegg var to større kystvaktfartøy i aktivitet langs kysten i nord og ett i Nordsjøen. Kystvakten har totalt 13 fartøy i struktur nå, derav åtte havgående. Av de åtte er fire helikopterbærende. Ett fartøy, KV «Svalbard», er klasset for å operere i is. Å ha tilstedeværelse til enhver tid i alle områder der det er aktivitet, vil kreve en vesentlig større struktur.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Det svarte jeg på. Vi har ett isgående fartøy. Det er ikke mulig å ha det fartøyet seilende hele tida. Det er også en av grunnene til at vi nå har igangsatt arbeidet med å bygge tre nye isgående fartøy, slik at vi kan øke kapasiteten, rett og slett fordi vi ser at det er behov for det. KV «Svalbard» lå til land, mannskapet hadde juleferie. Da hendelsen skjedde, manglet tråleren kommunikasjon – den var så langt nord at de hadde problemer med kommunikasjonen. De kommuniserte via Kystvaktens båt som var der oppe, som igjen fikk varslet Sysselmannen. De to helikoptrene, som var mye nærmere enn kystvaktskipet – kystvaktskipet var og gjorde det de skulle gjøre – igangsatte en redningsoperasjon, og alt personell ble reddet. Da fortsatte Kystvakten sitt oppdrag, mens KV «Svalbard» «scramblet» mannskapet sitt, som avbrøt juleferien og startet nordover for å bistå i bergingsaksjonen der oppe.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2019-01-09:
Om representanten ikke vil ha en skolering i beredskap, så kan hun få en skolering i økonomi, for det var faktisk ikke det det handlet om. Det handlet om et skip som måtte til land. Det handlet om å få bunkre, det handlet om at vi har mannskap som har krav på fri i høytidene. Vi disponerer de forskjellige fartøyene etter en seilingsplan, og det er Kystvakten som disponerer dem etter behov. Det vil ikke være mulig å ha fartøy til stede overalt. Kystvaktens oppgave er territoriell kontroll, det er ressurskontroll, og det å være politi på havet. Det er en oppgave de løser veldig bra. På grunn av endringene i nord bygger vi tre nye isgående fartøy. Det gjør at vi får bedre beredskap og bedre dekning i nord. Men ansvaret for en fiskebåt som fisker så langt nord, ansvaret for beredskapen og sikkerheten, ligger på rederi og på skipper. Det er ikke primært slik at fellesskapet har et ansvar for å være til stede overalt alltid, ikke engang når det gjelder norske fiskefartøy.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
I fjor vår så vi hvor viktige – faktisk livsviktige – Bell-helikoptrene er i den landsdelen som både forsvarsministeren og jeg kommer fra. Da ambulansehelikoptrene ble stående, var det Bell-helikoptrene som måtte settes inn. Men helikoptrene er også viktige for Hæren, og de er viktige for politiet. De er livsviktige for den beredskapen som vi trenger i nord. Det ser vi ikke minst når det er vinter i den landsdelen som vi kommer fra. Bell-helikoptrene er livsviktige i nord – på måter som man kanskje ikke har andre steder i landet. Så mitt spørsmål til forsvarsministeren blir: Mener han at det vil være tilstrekkelig med tre helikoptre – både for å ivareta oppdraget til Hæren og for å bidra vesentlig i det som den sivile beredskapen har behov for å bruke helikoptrene til?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
Vi begynner å bli vant til at denne ministeren er ganske god til å slå seg på brystet og fortelle om hvor bra alt er, hvor bra beredskapen er, og ikke tar inn over seg de utfordringene som faktisk er der. Jeg hører også veldig mange ord. Man sier at ting har blitt bedre, bedre enn under den forrige regjeringen, og at det blir bare bedre når alle alternative kapasitetene kommer på plass. Spørsmålet mitt er: Hvordan håndterer man dette? Og vil det være en styrket beredskap i det øyeblikket man flytter de Bell-helikoptrene man har tenkt til å flytte?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
Jeg ville vært litt forsiktig med å skyve NH90 og den kapasiteten framfor meg akkurat nå. Men jeg er nødt til å spørre om det, fordi man bruker spesialstyrkenes behov som det viktigste argumentet for å gjøre denne drastiske flyttingen. For Arbeiderpartiets del la vi inn ekstra midler i vårt alternative budsjett, slik at man kunne styrke bemanningen på Rygge og bevare en 9–9-fordeling. Men hva er det som er viktigst for spesialstyrkene, er det en økning i antallet skrog, eller er det en økt bemanning for å utnytte dem som allerede er der?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
Ministeren har flere ganger vist til at det er fattet vedtak i statsbudsjettet som gir ham fullmakt til å gjøre det han nå gjør. Det jeg lurer på, er om ministeren kan vise til hvilket vedtak han mener er fattet i statsbudsjettet, som gir ham denne fullmakten. Jeg kan ikke se at det finnes et slikt, og siden han er så opptatt av at flertallet skal bestemme, ber jeg ham virkelig vise oss det vedtaket. Og kan han ikke gjøre det, er det kanskje på sin plass å beklage.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
«I romjula forliste fiskebåten Northguider i Hinlopenstredet på Svalbard, og alle de 14 om bord ble heldigvis reddet i land etter det som omtales som en dramatisk redningsaksjon. Vi ser at fiskebestandene, og dermed også fiskerne, nå stadig flytter lenger nord. Hvordan sikrer regjeringen tilstrekkelig beredskap i våre norske havområder i nord, og hvilke fartøy og helikoptre var tilgjengelige i områdene rundt Svalbard i julehøytiden, sammenlignet med resten av året, for å ivareta tryggheten og beredskapen rundt øygruppa?»
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
Først vil jeg si at jeg trenger ingen opplæring i ansvarsforholdene mellom de ulike statsrådene når det gjelder beredskap, og det var heller ikke spørsmålet til ministeren. Jeg vil gå videre på hva f.eks. KV «Svalbard» gjorde i denne tiden. Spørsmålet vil også være: Hvor lang tid ville det tatt hadde KV «Svalbard» f.eks. patruljert i vernesonen denne tiden? Det gjorde den ikke, men spørsmålet mitt til ministeren burde være enkelt å svare på. Det er: Hvorfor var ikke KV «Svalbard» på patrulje i vernesonen denne jula?
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
Dette handler egentlig om økonomi. Det var grunnen til at KV «Svalbard» ikke var på patrulje i jula. Siden man nevner de nye fartøyene, tenker jeg det er viktig å få svar på hvilke tiltak regjeringen vil iverksette for å sikre tilstrekkelig beredskap i alle norske havområder inntil de nye fartøyene er levert.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-01-09:
Senterpartiet har vært og er sterkt uenig i regjeringens beslutning om å flytte seks av Hærens Bell-helikopter fra Bardufoss til Rygge. Det vil svekke både forsvarsevnen og beredskapen i Nord-Norge dramatisk. Jeg merker meg at statsråden er litt svevende i de svarene han i dag gir, men jeg skal prøve å være presis i mitt spørsmål. De tre Bell-helikoptrene som skal være igjen på Bardufoss, skal de være operative til enhver tid, og hvor mange flytimer stilles til disposisjon for støtte til Hæren?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-01-09:
Jeg merker meg at statsråden ikke kan eller vil svare på spørsmålet mitt. Men jeg skal spørre litt om sivile helikopter. Hvilke krav er stilt til de sivile helikoptrene som skal erstatte Bell 412, og kan disse fly i mørket? Om så er tilfellet, hvor mange kan fly i mørket av dem som inngår i kontrakten?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-09:
Mitt spørsmål går til eldreminister Åse Michaelsen. Vi står overfor en enorm utfordring i årene som kommer. Behovet for pleie- og omsorgstjenester øker. Kommunene er presset økonomisk. Flere oppgaver blir overført fra spesialisthelsetjenesten til kommunene. De ansattes arbeidstempo og kravene som stilles til dem innenfor pleie og omsorg i kommunene, øker. Ifølge tall fra KS er andelen deltidsansatte innen helse, pleie og omsorg i kommunene på 65 pst. Det er for høyt. I mange kommuner jobber så mange som fire av fem ansatte deltid. Sånn kan vi ikke ha det. Dette er typiske kvinneyrker, og det er snakk om tjenester som brukerne er helt avhengig av. Utrygghet i arbeidslivet svekker også kontinuiteten og kvaliteten i tjenestene. Man kan bare tenke seg hvordan det er å være en bruker som må forholde seg til over 20 ansatte i løpet av en uke. Vi trenger trygge ansatte hvis vi skal løse de store oppgavene i velferdsstaten i årene som kommer. Spørsmålet mitt er: Har regjeringen en plan for å løse denne enorme utfordringen som hele landet står overfor, for å øke andelen heltidsansatte i kommunale pleie- og omsorgstjenester?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-09:
Jeg synes kompetanse er viktig, og det er fint at statsråden tar opp dette med kompetanse. Men den store utfordringen er jo at også de som har kompetanse, sliter med å få seg hele og faste stillinger. Ifølge Fagbladet er Norge en versting i Norden når det gjelder å gi kompetente hjelpepleiere fast ansettelse. Det er en stor utfordring, og det er det spørsmålet mitt går på. Jeg mener det må gjøres mer for å løse disse oppgavene. Kommunene er presset. De får flere oppgaver, de har fått stadig flere oppgaver de siste årene, og det er vanskelig å rekruttere nok ansatte til å løse disse oppgavene. Vi synes det er så viktig å rekruttere kompetente ansatte at vi i vårt alternative budsjett har valgt å prioritere hele stillinger i stedet for f.eks. skattelette til de rikeste. Er statsråden enig i at en styrket kommuneøkonomi ville gjøre det mulig for kommuner å tilby hele stillinger?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-09:
Veldig mange av disse spørsmålene må jo løses i tett samarbeid med de ansattes organisasjoner og mellom partene i arbeidslivet. Spørsmålet er hva vi fra Stortingets side bør legge vekt på, hva slags planer vi bør ha. Mange av dem som jobber innen pleie og omsorg, er turnusarbeidere, ca. 23 pst. av tallet jeg nevnte tidligere, og turnusarbeid er tungt i seg selv. Jeg vil bare presisere at jeg ikke er opptatt av en retorisk debatt der vi kaster ballen fram og tilbake eller står her og høres lure ut. Det jeg er opptatt av, er at kvinnen som går fra jobb kl. 22.30, sannsynligvis er hjemme kl. 23.30, og så må hun opp igjen kl. 05.00. Og for hvert år som går, øker tempoet, hun må løpe fortere, og neste dag har hun sannsynligvis ikke jobb. Det er henne jeg er opptatt av. Det er henne jeg vil gjøre økonomisk selvstendig og trygg i arbeidslivet. SV har for tiden et forslag til behandling i Stortinget. Det er et forslag det er vanskelig å være imot.(Presidenten klubber.) Vi ber regjeringen fremme forslag for å sikre retten til heltid. (Presidenten klubber.)
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-09:
Jeg fikk ikke stilt det siste spørsmålet mitt, så jeg skal prøve å gjenta det. Det handlet om et forslag fra SV i Stortinget. Det er et forslag som det er vanskelig å være imot, tenker jeg. Vi ber regjeringen fremme forslag for å sikre retten til heltid. Det ville vært et viktig skritt i riktig retning. Kommer regjeringen til å støtte dette?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Vi har jobbet over flere år med kompetanse – Kompetanseløft 2020. Senest i budsjettet som ble vedtatt for 2019 rett før jul, ligger det 1,5 mrd. kr som skal brukes innenfor Kompetanseløft 2020. Vi har de senere årene – senest i 2018, for å ta de friskeste tallene vi har – 5 000 nye årsverk innenfor pleie- og omsorgssektoren. I tillegg til dette er vi også opptatt av etter- og videreutdanning, som det er viktig å få til. Det gjelder kompetanseheving for dem som allerede er innenfor pleie- og omsorgssektoren, og også rekruttering – det å vise at det er viktig for våre ungdommer å kunne gå inn i dette yrket, gjøre det attraktivt. Vi ser på alternative turnuser for å få skiftordningen til å gå opp på frivillig basis. Vi ser på hvordan kommunene i mye større grad også satser på at det er et godt arbeidsmiljø på arbeidsplassen. Vi ser på hvordan den enkelte ansatte selv kan få lov til å bidra, være i videreutvikling og få lov til – som jeg nevnte i stad – å ta videreutdanning. Og vi ser også på god ledelse. Når det gjelder Kompetanseløft 2020, er ledelse mer og mer viktig. Vi har nå hatt 600 gjennom ledelsesprogram, og vi ser at det også gir et stort løft for dem som jobber innenfor pleie- og omsorgssektoren.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Vi ser at kommunene aldri har hatt så god råd som de har nå. Bare i 2018 fikk de tillagt 4 mrd. kr ekstra i kommunesektoren. Hvis jeg ser på andre utfordringer – jeg deler jo representantens syn på at vi må øke andelen fulltidsstillinger i kommunene – framhever bl.a. en studie gjennomført av NOVA, at ledelse, kompetansehevende tiltak og mulighet til videre- og etterutdanning er viktig for å rekruttere og beholde sykepleiere, som jeg nevnte i forrige svar. Kikker man på Skift/turnusutvalget, konkluderte de med at et stort behov for helgevakter kombinert med ansatte som jobber bare hver tredje helg, faktisk er den viktigste årsaken til ufrivillig deltid. Det betyr at en må se på alternative frivillige løsninger for dem som ønsker å jobbe annerledes. Siste forskning vi ble presentert for på Arendalsuka, fokuserte nettopp på hvordan man kan tenke nytt rundt dette.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Dette er en sammensatt utfordring. Nå har jeg svart på en del når det gjelder disse områdene. Som tidligere turnusarbeider vet jeg at det kan være krevende. Det som er viktig, er jo igjen å se på hvordan vi kan få til en løsning i samarbeid med de ansatte og i samarbeid med kommunene og organisasjonene for å delta aktivt med frivillige endringer knyttet til både turnusarbeid og det å se på nye yrkesgrupper som kan komme inn og avlaste i pleie- og omsorgssektoren i kommunene. I dag er det dessverre altfor mange som gjør en jobb som andre kunne ivaretatt. En fullt utdannet sykepleier kan jobbe på et område som vedkommende er utdannet til. Jeg ser jo at en fullt utdannet sykepleier ikke nødvendigvis skal være den som rydder ut av oppvaskmaskinen eller går på butikken og handler mat. Der kan andre grupper komme inn. Vi ser at noen kommuner lykkes veldig godt med dette, bl.a. serviceverter på sykehjem, som kan avlaste på veldig mange områder, så man kan jobbe med det man er utdannet til.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Mye av dette ligger mellom partene. Vi har organisasjonene som er representert – Delta, Fagforbundet, Sykepleierforbundet osv. Det er viktig at den forhandlingsretten ligger der. Så er det opp til hver kommune å bruke de midlene de har fått – over budsjettene, over rammetilskuddet, gjennom Kommunaldepartementet – riktig. Vi ser hva den siste NOU-en, Det viktigste først, tar opp. Den skal vi jobbe videre med, se på hva vi kan lære, og se på hva vi kan ta opp i det politiske her i regjeringen og på Stortinget når det gjelder NOU-en Det viktigste først. Der kommer mye av dette inn. Vi vil se på hva som tjener og gagner den enkelte bruker best. Det må være det viktigste både for representanten og for oss som sitter i regjering. Hvordan kan vi ivareta den enkelte bruker best? Der står lokaldemokratiet veldig sterkt – lokalpolitikernes ansvar med å prioritere bruken av sine midler i budsjettene.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Jeg oppfattet kanskje ikke helt spørsmålet, men jeg hører hva representanten sier. Når det gjelder heltidskultur, tror jeg det er tverrpolitisk enighet om at vi er opptatt av det. Kommunene har ulike prosjekter, men de trenger også fleksibilitet. Hver kommune er forskjellig, og når det gjelder hvordan man bruker midlene – at det enkelte lokaldemokrati vedtar hvordan de ønsker å ha sin pleie- og omsorgssektor – er det faktisk nedfelt i lov at vi skal ha et lokaldemokrati. Så er det sånn at hvis vi ikke omstiller kommunene og forbereder kommunene på framtiden med tanke på en økning av antall eldre og hvordan vi skal klare å møte den utfordringen som vi vet vil komme, så nytter det ikke – det nytter ikke at vi fortsetter i samme spor. Vi er nødt til å tenke nytt, vi er nødt til å omstille oss. En del av dette er heltidskultur, som er en viktig brikke i dette. Men igjen, dette påhviler det også partene i arbeidslivet å forhandle seg fram til hvordan vi skal løse.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Til dette med midler: Vi ser på NOA-rapporten, eller den siste rapporten som kom i forbindelse med bruk av midler, at sågar rike kommuner som setter av midler på fond, heller ikke er villige til å bruke nok innenfor pleie- og omsorgssektoren. Så det er jo det vi må jobbe med, å bevisstgjøre kommunene på at de har fått midler over rammen. De har fått midler til å prioritere pleie- og omsorgssektoren høyere. Da er det opp til oss, når vi ser at bortimot 70 pst. av de kommunene er styrt av Arbeiderpartiet og Senterpartiet, at vi faktisk setter inn støtet der, at vi er bevisst på bruken av midlene og at de leverer i forhold til de forventninger som vi har både fra regjering og fra storting. Så er det jo også sånn at vi ser på forslagene som ligger i NOA-studiet, som er knyttet til økt lønn, det å slippe uønskede vakter og få tilbud om fast jobb og heltidsstillinger. Det er primært et tema for partene i arbeidslivet.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Jeg ser at kommunene løser sine utfordringer ulikt. Gjennom Leve hele livet-reformen ser jeg også at dette er et av de viktigste temaene – sammenheng i tjenestene og ikke minst helsebiten i kommunene, hvordan man løser de utfordringene som er der. At Oslo kommune klarer å løse de utfordringene de har, er vel og bra. Leve hele livet er lagt opp til at vi skal kunne se til hverandre. Kommuner skal kunne se til hverandre hvordan man løser utfordringene. Man skal ikke måtte finne opp hjulet på nytt. Hvis Oslo kommune har klart å finne en ny måte å jobbe på der man klarer å løse utfordringer innenfor både brukerbehov, de ansattes behov, osv., skal man selvfølgelig kikke til hverandre. Det er jo målet med Leve hele livet-reformen: å lære av hverandre.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Nei, det synes jeg ikke. Jeg synes enhver kommune skal kjenne sitt ansvar. Det er lokaldemokratiet som ligger der. Det enkelte kommunestyre og bystyre skal faktisk ivareta det viktigste først. NOU-en som nå er kommet på vårt bord, og som vi skal jobbe med, tar opp nettopp de kriteriene som må til når kommunene sitter og vedtar sine budsjett – hva de skal velge, og hva de skal velge bort. Uansett politisk farge på kommunen er jeg svært opptatt av at det viktigste må komme først. Når det gjelder økonomi, må jeg igjen referere til de rapportene og undersøkelsene som er gjort. Det er mange kommuner som bruker deler av sine midler feil. Det har bl.a. vært i det offentlige rom – nå skal jeg ikke nevne dette fra talerstolen i Stortinget, men det er jo kommuner som faktisk ikke velger å bruke penger på det viktigste først.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Nå tror jeg noe av dette kanskje ligger under en annen statsråds ansvar, men jeg skal prøve å svare så godt jeg kan. Det er klart at alle ønsker renest mulig luft, og vi vet at særlig på vinterdager hvor det kaldt og stillestående luft, kan det være en utfordring i større byer. Men så ser vi også at det har vært en utfordring med hvor oppsatte måleapparat er plassert. Mange av dem er kanskje plassert på områder nært der vi vet at svevestøv fra biltrafikk – som representanten bl.a. er opptatt av – faller. Så områdene der målingene tas opp, er kanskje ikke der hvor mennesker er, sånn at det ikke alltid gir oss det rette inntrykket av hva som er det reelle svevestøvinnholdet. Når det gjelder andre utfordringer, ser vi også at det ikke nødvendigvis bare er bilisme og biltrafikk osv. som er utfordringen, vel så mye er det vedfyring om vinteren som kan være en utfordring. Både miljøministeren og samferdselsministeren er jo inne i både NOx osv., som de har under sin portefølje.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Ja, igjen – dette ligger vel under samferdsel. Det er jo slik at vi har jobbet mye med storbyproblematikk, med «park and ride», kollektivsatsing osv., og så ser vi at det å bygge firefeltsvei og dette med bruk av bompenger blir kritisert fra miljøbevegelsen. Men vi vet at er det noe som reduserer utslipp, bl.a. fra tungbiltrafikk, er det nettopp at man har en kurvatur på veistrukturen, veier hvor tunge biler ikke må bremse og speede opp, utslipp i forhold til forbruk av drivstoff osv. Det endrer seg i positiv retning for miljøet når man har veier hvor det er mye mer jevnt, hvor man har en kurvatur som ivaretar en jevn fart. Dette er også ting som er veldig viktig å ta med seg når vi ser på utbygging av dette landet. Vi er et langstrakt land, og den norske befolkningen er avhengig av bil. Alle bor ikke i de større byene, og vi er et land som består av godt over fem millioner mennesker. Det betyr at vi også må kunne klare å se at bilen er et viktig framkomstmiddel.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Igjen er det slik at jeg ikke skal være på en annen statsråds område og uttale meg bastant om noe. Men det er klart at jeg som folkehelseminister er svært opptatt av at vi har en luft som har best mulig kvalitet.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Vi har begynt arbeidet med pårørendestrategien som kommer. Vi har lagt opp til at den skal komme i løpet av 2019. Men det er ikke sånn at det ikke har skjedd noe i mellomtiden. Vi har lagt fram kvalitetsreformen Leve hele livet, hvor pårørende er en del av reformen, og det er jo en reform som nettopp har startet, 1. januar 2019, og som skal gå fem år framover. Vi har laget et eget pårørendeprogram, vi har styrket pårørendestøtten, vi har sett hvordan vi gjennom den nye bestemmelsen kan pålegge kommunene å tilby nødvendig pårørendestøtte i form av både avlasting, opplæring, veiledning og den omtalte omsorgsstønaden. Den nye bestemmelsen speiler også pasient- og brukerrettighetsloven § 2-8 og tydeliggjør dermed pårørendes rettigheter i møte med den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Vi har endret retten til varsling og plikt hos dem som jobber i kommunesektoren, til å varsle ved alvorlige hendelser. I tillegg har vi dagaktivitetstilbudet, som så absolutt skal kunne avlaste pårørende som har noen av sine kjære med en demensdiagnose. Der ser vi at mange kommuner i tillegg til å ha et dagaktivitetstilbud også ser at dette gjelder lørdager. Det har hos pårørende vært et nokså tydelig behov for og ønske om at lørdagen skal være en dag da en har et dagaktivitetstilbud til denne gruppen. Vi har løftet inn barns beste når det gjelder vedtatte lovendringer som skal bidra til å ivareta informasjon- og oppfølgingsbehovet til mindre barn som er pårørende, til søsken som er pårørende til foreldre eller besteforeldre. Det ble også senest i 2018 bevilget 10 mill. kr til pårørendeprogrammet. Så det skjer veldig mye.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Jeg vil si at når vi nå jobber med pårørendestrategien, vil det også være en vurdering vi gjør i forbindelse med stønad. Det hører hjemme der, også med tanke på hvordan vi ønsker å løfte hele saksfeltet når det gjelder pårørende. Da er det viktig å tenke bredt, for når vi først gjør en jobb, skal den stå seg over tid. Da må vi se sammenhengen. Vi må se hvordan det fungerer ute i kommunene, og vi må, ikke minst, lytte til pårørende når det gjelder deres behov, og hvordan de i større grad kan bli involvert, inkludert og lyttet til. Det er det vi jobber med nå, og pårørendestrategien legger vi opp til skal komme i 2019. Vi har kommet et godt stykke på vei. Jeg skal ikke love den før påske, men i løpet av 2019 skal jeg prøve å få dette på plass, altså så fort som mulig.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Alt dette vil bli vurdert i pårørendestrategien, og det er viktig at en nettopp i den strategien skal tenke bredt. Så må vi ikke glemme at det er blitt tatt inn en ny bestemmelse i helse- og omsorgstjenesteloven som både samler og tydeliggjør kommunenes ansvar overfor dem som har et ekstra tungt omsorgsarbeid. Den bestemmelsen trådte i kraft den 1. oktober 2017, og den pålegger kommunene å tilby nødvendig pårørendestøtte i form av avlastning, opplæring, veiledning og den omtalte omsorgsstønaden. Men det er viktig at hvis dette ikke fungerer godt nok, vil det også bli vurdert – og det blir vurdert gjennom pårørendestrategien som kommer.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Når det gjelder velferdsteknologi, inngår også GPS i bruken – både trygghetsalarm og andre gode velferdstiltak som en kan bruke. Når det gjelder spørsmålet fra representanten Moflag om GPS-sporing spesielt, er det sånn at samtykke fra den enkelte bruker, og fra pårørende der den enkelte ikke kan gi det selv, er viktig, men det betyr også at kommunene må være villige til å prøve ut, teste ut og se på hvordan dette kan gjøres. Vi har på ulike områder også motivert kommunene til å ta i bruk velferdsteknologi. Vi har hatt et prosjekt der mange kommuner har deltatt – jeg tror det er noen og tjue, uten at jeg skal slå det helt fast. De har vært inne i et velferdspilotprosjekt og fått sett på hvordan de kan få til at man blir sjef i eget liv – som representanten sier – i mye større grad. Jeg deler også representantens bekymring når det gjelder evnen og muligheten til å kunne finne dem som har en demensdiagnose, og som vandrer, som er ute. Det er viktig. Derfor tenker jeg at kommunene i enda større grad skal se på bruken av velferdsteknologi. Dette inngår jo også som en del av Leve hele livet. Det er omtalt hvordan kommunene i mye større grad kan legge til rette for nytenkning og ta i bruk ny teknologi. Vi har e-helse, og vi har annet, bl.a. i det fylket jeg kommer fra, hvor man jobber sterkt med ny teknologi og hvordan man kan sikre at den enkelte eldre og andre med en demensdiagnose kan bli ivaretatt bedre. Så dette er framtiden. Her må vi ta grep.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Jeg er svært opptatt av e-helse, for, som også representanten sier, det er framtiden, men det er også nåtiden. Nå er det sånn at vi har min gode kollega helseministeren sittende i salen, som også er opptatt av hva man åpner opp for i sykehus. Og jeg er opptatt av hva som skjer i kommunene. Jeg tror det må en bevisstgjøring til der ute i kommunene om hva som finnes. Det betyr at vi, og jeg, må ta ansvar for å være med og dele kunnskap, få på banen at det faktisk finnes virkemidler som kan tas i bruk, noe vi også ser gjennom Leve hele livet. Det er ikke alltid slik som noen kommuner påpeker når jeg har samtaler med dem, at dette har noe med økonomi å gjøre. Veldig ofte viser det seg at bare det å ta det i bruk vil kunne avlaste positivt. Det skal heller ikke være sånn, slik mange oppfatter det, at ny teknologi er ledninger og lamper, og at det ikke lenger skal være mennesker. Det er viktig å kunne tenke begge deler.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Dette hører jo inn under spesialisthelsetjenesten og fastlegen, som også representanten tar opp. Vi ser nå på hva som er fastlegens ansvar, og det å stille riktig diagnose på riktig tidspunkt er svært viktig. Men så må vi også legge til rette for et demensvennlig samfunn. Vi har Demensplan 2020, og vi ønsker å jobbe videre med hvordan vi kan legge til rette for et demensvennlig samfunn, bl.a. bevisstgjøringen der ute, for selv om man ikke har en diagnose, ser man de første tegnene. Det gjelder bl.a. innen kartlegging; det har noe med å kunne erkjenne og kunne kjenne igjen hva som utgjør en tidlig start på demens. Vi vet også at veldig mange der ute ikke har fått dette bekreftet gjennom fastlegen, men man ser at pårørende påpeker at det er et eller annet som skjer, at vi også bevisstgjør det. Derfor er et demensvennlig samfunn et samfunn hvor alle tar del i å kunne se den enkelte bruker, den enkelte eldre, og de som har en begynnende sykdom, og ivaretar dette best mulig.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2019-01-09:
Jeg tenker at kommunene selv skal kunne vurdere hvordan de vil ivareta den enkelte bruker, den enkelte innbygger i sin kommune som har utfordringer i helsesektoren. Når det gjelder dagaktivitetstilbud, er det også ulikt fra kommune til kommune hva man tilbyr. Veldig mange av de tilbudene som skjer ute i kommunene, vil være godt tilpasset mennesker som ikke nødvendigvis har fått påvist en demensdiagnose, men som har behov for å ha et dagaktivitetstilbud og bli ivaretatt. Dette ligger også i Leve hele livet: hvordan vi kan se enkelte brukere som faktisk trenger den støtten og det tilbudet på dagtid, for å bli ivaretatt godt nok.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-09:
Hvis brukerne skal få et godt tilbud, må det være nok ansatte, kvalifiserte ansatte, og ansatte som ikke blir sjuke av å være i jobben sin. Det er realiteten nå. Vi har så mange små deltidsstillinger at det er både et likestillingsproblem og et klasseproblem. Dette er ofte også lavtlønte stillinger. Jeg hører ikke noen løsning fra statsråden. SV har ønsket at dette skal inn i arbeidsmiljøloven. På lik linje med at det skal være faste ansettelser, skal det også være hele stillinger. Det vil sikre mye av kvaliteten overfor dem som skal ha omsorg. SV har også fremmet forslag om bemanningsnormer, slik at vi får opp en grunnbemanning som både gjør det mulig å ha flere hele stillinger og også gjør det mulig for flere – for folk skal ikke bli helt utslitt av jobben sin, men klare å yte god omsorg – å gå på jobben uten å bli sjuke.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-09:
Dette ansvaret påhviler også regjeringen. Kommuneøkonomi er det jo snakk om – jeg sitter i kommunalkomiteen og vet at kommunene ikke har så god råd som statsråden sier. Fleksibilitet: Ærlig talt, kvinnfolk har vært så fleksible til all tid at det har resultert i at man har kunnet opptre slik som arbeidsgiver at man har endt opp med alle disse rare småstillingene som ikke et menneske kan leve av eller få pensjon ut fra. Spørsmålet er: Ser statsråden at det kan være behov for endringer i lovverk, f.eks. i arbeidsmiljøloven, for å lovfeste hele stillinger? Og ser statsråden at bemanningsnormer kan være en god regel både for å sikre at regjeringen prioriterer nok penger til nok ansatte – for det er det det handler om – og for å sikre at denne grunnbemanningen er på plass, slik at den er til stede for alle de brukerne som trenger disse stillingene, og for de ansatte som trenger å ha en jobb det går an å leve av?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2019-01-09:
Jeg registrerer at statsråden – og regjeringen, antakeligvis – ikke er villig til å gjøre noe med de viktige virkemidlene som kunne komme på plass. Men statsråden viser til at dette også er kommunenes ansvar, og da vil jeg spørre om Oslo kommune, som nå har startet med tillitsbasert ledelse i omsorgen. De har bl.a. organisert deler av omsorgen sin på en annen måte enn før, får vekk denne stoppeklokkeomsorgen og alle de New Public Management-måtene å gjøre det på som Fremskrittspartiet har vært veldig glad i, og får på plass systemer der de har flere ansatte, flere hele stillinger, og der brukerne får større innflytelse over det tilbudet de får. Ser statsråden at den måten det rød-grønne bystyret i Oslo har gjort dette på, kan være en god modell for flere kommuner? Ser statsråden også at det krever flere ansatte å få det til på en slik måte, så flere får full stilling?
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2019-01-09:
Norske kommuner bruker over en milliard på innleie av helsepersonell, og det er sykepleiermangel over hele landet som er godt dokumentert. Det er stor mangel på spesialsykepleiere, som vi vet vår eldreomsorg vil trenge i årene framover. Hele stillinger og god kompetanse koster penger. Statsråden sier i sitt svar til spørrer at norske kommuner aldri har hatt så god råd. Vel – før jul uttalte rådmannen i Stavanger at lærernorm og barnehagenorm, som ikke finansieres fra staten, gjør eldreomsorgen til taper. All effektivisering og kutt må tas i eldreomsorgen og i helsetjenesten. Mener statsråden det er greit at eldreomsorgen blir salderingspost for de statlige reformene som regjeringen ikke fullfinansierer i norske kommuner?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-09:
Mitt spørsmål går også til eldre- og folkehelseminister Åse Michaelsen. Vi har gått inn i vintermånedene, og luftforurensningen er et alvorlig folkehelseproblem i byene i Norge, ikke minst i Oslo og Bergen, og særlig nå vinterstid. Særlig er det biltrafikk som står for denne forurensningen, spesielt utslipp av NOx og svevestøv, og vi kan også legge til svoveldioksid og blystøv. På landsbasis dør anslagsvis 1 500 mennesker for tidlig som følge av luftforurensning. Det er Miljødirektoratets tall. Restriksjoner på biltrafikken er et av de aller viktigste tiltakene som er tilgjengelig, for at byene i Norge kan begrense luftforurensning. I Oslo har bompenger bidratt til en reell nedgang i luftforurensningen, noe som er særlig viktig for eldre, og også særlig viktig for fattige, som typisk bor i strøk med høy luftforurensning. Tilrettelegging for sykling og gåing i hverdagen er også et av de beste og enkleste folkehelsetiltakene vi har, og det bidrar samtidig til å redusere luftforurensningen. Jeg har likevel ikke sett at folkehelseministeren har vært særlig tydelig når det gjelder disse spørsmålene tidligere, og jeg inviterer nå til en dialog om det. Er statsråden enig i at det er viktig for folkehelsen at kommunene har virkemidlene som trengs for å kunne sikre ren luft og tilrettelegging for syklister og gående, også når dette går på bekostning av privatbilismen?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-09:
Jeg er helt sikker på at man kan gjøre målingene av luftkvaliteten enda bedre. Man kan også se på grenseverdiene. Der er jo ett spørsmål nå f.eks. om regjeringen kanskje burde lagt seg på helsemyndighetenes maksgrense for luftforurensning, i stedet for de nåværende juridiske grensene. Grunnen til at jeg tar opp akkurat biltrafikken, er jo fordi dette er en av de mest betente politiske spørsmålene i Norge nå, særlig i høst. Vi ser at veldig mange mennesker i Norge ikke har vært vant til restriksjoner på biltrafikk, mens vi altså har kommet til et punkt i byene hvor kommunene er nødt til å gjøre tiltak på tross av det. Så er det selvfølgelig viktig hvordan man gjør det, og det tror jeg det er tverrpolitisk enighet om, men det er  veldig viktig at folkehelseministeren har et engasjement for at kommunene har de virkemidlene som trengs, også for å kunne legge restriksjoner på biltrafikken når det trengs. En av grunnene til at jeg tar opp dette nå, er at vi har partier som sitter i regjeringsforhandlinger, hvor det ligger på bordet at man ønsker mindre bompengebruk – og det er en av de viktigste virkemidlene, f.eks. i Oslo og i Bergen.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-09:
Dette handler jo ikke om hvorvidt bilen er viktig for veldig mange, og særlig utenfor byene. Dette handler nettopp om bykommunene, der hvor man har store utfordringer med luftforurensning, om hvordan vi kan sikre at kommunene har de virkemidlene som de trenger for å kunne gjøre tiltakene for å oppfylle også internasjonale krav til luftkvalitet. Grunnen til at jeg spør, er at jeg er bekymret for at den virkemiddelpakken er noe av det som ligger på bordet i regjeringsforhandlingene nå. Jeg skjønner at folkehelseministeren ikke kan gi en garanti verken for eller mot det som ligger i de forhandlingene, eller hva som kommer til å komme ut av dem. Men jeg skulle gjerne ønsket meg at folkehelseministeren kan bekrefte at hun anerkjenner at det at kommunene også kan legge restriksjoner på biltrafikken inn til byen, er et veldig viktig virkemiddel for å kunne sikre den lovpålagte, gode lufta, noe kommunene har som oppgave å gjøre.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-09:
«I dag er hold av hund og katt i dyrepensjonater regulert i forskrift, men for avl er det ingen kontroll. Dyreeiere kan fritt avle uten kunnskap om konsekvenser, og vi ser grove eksempler på avl som fører til store lidelser. Inntekt fra kommersielt kjæledyroppdrett er heller ikke regulert. Rådet for dyreetikk advarte i juli om kyniske «valpefabrikker», noe daværende landbruksminister Jon Georg Dale sa han ville se nærmere på. Er dette fulgt opp, og hvilke planer har statsråden for å ivareta dyrevelferden her?»
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-09:
Hundeavl er ikke lenger bare en hobby i Norge. Det har blitt butikk, og for nye hundeeiere er det fullstendig umulig å vite hvem som er seriøs. Det er helt ubegripelig, synes jeg, at regjeringen tillater at man kan tjene tusenvis av kroner på å avle fram valper for salg uten at det er regulert eller har krav til kunnskap. Det burde vært et minimum vi som samfunn setter. Jeg mener regjeringen gjør at det i praksis er fritt fram for useriøse oppdrettere og «valpefabrikker», for man gir ikke de nye hundeeierne, som skal skaffe seg et nytt familiemedlem, en mulighet til å skille mellom dem som f.eks. har lisens og kunnskap, og dem som ikke har det og er useriøs. Det virkemidlet statsråden er ute etter for å ta verstingene, de som ikke er seriøse, kunne vært en lisens som gjør at de som skal kjøpe valper, vet hvem som er seriøse og ikke. Det finnes veldig mange som avler ansvarlig, og som sørger for god dyrevelferd for både tispe og valp. For dem ville det være en veldig fordel at dette området var mer regulert. Spørsmålet mitt er: Hva er det som hindrer statsråden fra å inkludere også avl av hunder i forskriften for dyrepensjonater?
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-01-09:
Jeg føler meg fullstendig trygg på at dersom man hadde inkludert også avl av hund og katt i forskriften, hadde det vært fullt ut mulig å regulere det og følge det opp fra myndighetens side, slik man gjør med dyrepensjonater. Dette handler egentlig om hvorvidt man skal anse det som en næring når man setter to–tre kull på en tispe hvert år, eller om man skal late som om det fortsatt bare er en hobby. Det er selvfølgelig også en interesse, men det er også et stort ansvar – mye større enn det dyreeiere har generelt. Dagens system, hvor bransjen selv tar ansvar for reguleringen på frivillig basis – statsråden henviser her til Norsk Kennel Klub – er vel og bra, men har vist seg ikke å fungere i seg selv. I samme periode som NKK har jobbet med dette temaet, har man også sett en økning i det man kan kalle valpefabrikker i Norge, altså useriøse oppdrettere. Det er helt åpenbart for meg at her trengs det en regulering, ikke et kjempestort og voldsomt lovverk, men dette trenger å komme inn i regulerte former, så nye dyreeiere kan føle seg trygg på hvem som er seriøse oppdrettere og ikke.