Lillian Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-06-04:
Oppfølgingen av Kystfiskeutvalget har vært en lang og grundig prosess. Arbeiderpartiet er veldig tilfreds med at fiskeri- og kystminister Lisbeth Berg-Hansen tok grep, sånn at vi her i dag i Stortinget kan behandle forslagene i denne lovproposisjonen. Det er gjennom flere år gjennomført en rekke konsultasjoner med Sametinget, som igjen har ført til at det den 1. mai 2011 ble enighet mellom Fiskeri- og kystdepartementet og Sametinget om et sett med lovendringer i deltakerloven, havressursloven og finnmarksloven. Samtidig ble det enighet om at det er ulik forståelse av hvor langt de folkerettslige forpliktelsene strekker seg i fiskerispørsmål. Arbeiderpartiet mener at det har vært klokt og riktig å være opptatt av å bruke konsultasjonene for å diskutere løsninger og løfte blikket utover de enkelte prinsipielle uenighetene, og at det i tillegg er viktig å se på utfordringene distriktene har lengst i nord. Forslagene er motivert ut fra et ønske om å ta vare på og styrke små, men viktige fiskerisamfunn i virkeområdet, både som et distriktspolitisk virkemiddel og for å sikre at fiskereguleringene også for framtiden er klart innenfor rammene som følger av folkeretten. I proposisjonen er det lagt til grunn at staten ikke er enig i Kystfiskeutvalgets vurdering av at det eksisterer en særskilt rett til fiske for befolkningen i Finnmark. Det legges også til grunn at gjeldende fiskeriforvaltning er i tråd med de folkerettslige forpliktelsene overfor samene som urfolk. Arbeiderpartiet støtter regjeringens konklusjon. Den sentrale i forslaget er at det likevel lovfestes en rett til å fiske – på visse vilkår – for alle som bor i Finnmark, Nord-Troms og områder i Troms og Nordland som har hatt sjøsamisk bosetting over en viss tid. Det foreslås en tilleggskvote som settes av fra toppen av torskekvoten, før fordeling. Forslaget om å åpne for etablering av ei fjordfiskenemnd vil bidra til å styrke den lokale innflytelsen i fiskeriforvaltningen. Det skal arbeides videre med å vurdere hvilke ansvarsområder nemnda skal ha. Både spørsmål om fordeling av tilleggskvote og regler angående fjordlinjer, eventuelle unntak der, kan være saker ei slik nemnd kan drøfte og uttale seg om. Arbeiderpartiet mener at det med disse tiltakene sikres en reell mulighet til å drive og utvikle tradisjonelt fiske for alle som bor i dette virkeområdet. De rettslige konsekvensene av forslagene er at Fiskeri- og kystdepartementet er avskåret fra å gjennomføre en fullstendig lukking av fiske etter torsk, hyse og sei i virkeområdet uten igjen å endre loven. De andre forslagene går i hovedsak på en tydeliggjøring av folkerettslige forpliktelser overfor samene som urfolk og minoritet i dagens lovverk. I tillegg foreslås det at krav om anerkjennelse av enerett eller fortrinnsrett til fiskeplassene kan framsettes for Finnmarkskommisjonen, som gjennom denne lovendringen vil inneha den nødvendige hjemmel. En eventuell eksistens av denne typen rettigheter kan ikke utelukkes. Slike avklaringer er viktig, og det bør være en enklere vei for de fiskerne som kan dokumentere et slikt krav, enn å gå til domstolen. I denne salen er de fleste partier enige om at det er viktig med forenklingstiltak på alle nivå i forvaltningen. Det forundrer meg at Høyre og Kristelig Folkeparti går imot dette forenklingstiltaket i denne saken. For å legge til rette for at fiskere får utnyttet lokale ressurser, foreslås det å innføre et forbud mot fiske innenfor fjordlinjen for fartøy over 15 meter, med muligheter for unntak. Arbeiderpartiet registrerer at dette tiltaket vel er et av de mest omstridte, men er enig i at det er viktig å sikre at de minste fartøyene får mulighet til å fiske kvotene sine i fjordene uten konkurranse fra større og mer effektive fartøy i fiske på lokale bestander. Forslaget vil i tillegg også være et viktig bidrag til å styrke kysttorskvernet ytterligere. Det åpnes for at det kan gjøres unntak fra dette forbudet, som jeg sa. Det er lagt til grunn at disse forslagene vil ha en positiv virkning for fiskeaktivitet, næringsutvikling og bosetting i de områdene som omfattes av ordningen. Mange lokalsamfunn i disse områdene er blant de mest sårbare for både ressurssvingninger og økonomiske konjunkturer, og en lovfestet rett til å fiske vil skape tryggere rammer for å satse på fiske som levevei, alene eller i kombinasjon med annen virksomhet.