Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-09:
Diskrimineringsvernet i norsk rett er et helt sentralt virkemiddel for arbeidet mot diskriminering og for virkeliggjøring av menneskerettigheter. Tall fra Likestillings- og diskrimineringsombudet viser at diskriminering av gravide i Norge er et problem. Nærmere en tredjedel av henvendelsene til ombudet på arbeidslivets område handler om graviditetsdiskriminering. Vi har derfor foreslått at det innføres et spørreforbud om graviditet. Ved å innføre et slikt forbud gjør vi det samtidig enda klarere at graviditet ikke kan eller skal vektlegges ved ansettelse. Forslaget vil klargjøre rettstilstanden på det området og bidra til å verne kvinner mot denne type diskriminering. De samme hensyn gjør seg også gjeldende overfor foreldre som skal adoptere, og spørsmål om familieplanlegging. Et forbud i loven vil styrke diskrimineringsvernet på dette området. Jeg er veldig glad for at komiteen er enig i forslaget om å styrke vernet for gravide mot diskriminering. Jeg gjentar at jeg er stolt over at Regjeringen tar dette initiativet, og at Stortinget støtter det, men jeg må samtidig også si at jeg er beskjemmet over at dette er nødvendig overfor arbeidsgivere i Norge i 2010. Jeg håper at de lytter til det signalet som Stortinget gir i dag. Enkeltmenneskets rett til religionsutøvelse og enkeltmenneskets rett til vern mot diskriminering er helt sentrale elementer i et demokratisk samfunn og i et menneskerettsperspektiv. Menneskerettigheter er udelelige, og de kan ikke forhandles om. Enkeltmenneskets rett til religionsfrihet er vernet i flere menneskerettighetskonvensjoner og gir rett til å utøve sin tro alene eller sammen med andre. Religionsfriheten omfatter derfor også en frihet for trossamfunn til f.eks. å bestemme trossamfunnets lære og praksis. Trossamfunn er også arbeidsgivere, og i denne sammenhengen har det vært behov for å tydeliggjøre forholdet mellom enkeltmenneskers vern mot diskriminering og trossamfunnets autonomi i forhold til lære og praksis i ansettelsesforhold. Jeg er fornøyd med at flertallet i komiteen støtter Regjeringens forslag om å oppheve særregelen i arbeidsmiljøloven § 13-3 tredje ledd. Det innebærer at trossamfunn må oppfylle de samme kravene som andre arbeidsgivere i forhold til forskjellsbehandling. Det vil si at forskjellsbehandlingen må være saklig. Den må være nødvendig og forholdsmessig i forhold til den som utsettes for forskjellsbehandlingen. Dette betyr igjen at trossamfunnene må kunne begrunne hvorfor de ønsker å forskjellsbehandle på grunnlag av seksuell orientering eller kjønn. Jeg ønsker å styrke enkeltindividets vern mot diskriminering – også innenfor trossamfunn. Jeg tar til etterretning at komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti – og nå også tydeligvis en samlet borgerlig opposisjon – mener at forslaget om endringene i arbeidsmiljøloven innebærer en betydelig innstramming når det gjelder trossamfunnenes mulighet til faktisk å innrette sin virksomhet i forhold til egen læremessig overbevisning, og at de mener at Regjeringens forslag innsnevrer religionsfriheten. Men jeg gjentar: Religionsfrihet er en rett for det enkelte menneske, samtidig som religionsfrihet gir trossamfunn autonomi i forhold til trossamfunnets praksis og lære. Når det gjelder trossamfunn som arbeidsgivere, har det vært nødvendig å tydeliggjøre forholdet mellom trossamfunnenes autonomi og enkeltindividets krav på vern mot diskriminering. Det vernet ønsker jeg styrket også innenfor trossamfunn. Det er denne balansegangen vi har søkt å finne med disse lovendringene. Jeg mener – i motsetning til mindretallet i komiteen – at lovendringen vil gi klarere føringer og mer håndterbare forhold. Ved eventuell forskjellsbehandling oppstiller den generelle saklighetsregelen klare vilkår som trossamfunnene skal oppfylle. De er nærmere beskrevet i lovproposisjonen. Jeg viser også til Regjeringens forslag om å endre arbeidsgivers adgang til å innhente opplysninger om arbeidssøkeren og komiteens støtte til det forslaget. Når det gjelder trossamfunnenes mulighet til å forskjellsbehandle på grunnlag av kjønn, reguleres dette av likestillingsloven. Trossamfunnene vil bare kunne forskjellsbehandle på grunnlag av kjønn i forhold til religiøse funksjoner, ritualer og ansettelser dersom det er saklig, nødvendig og forholdsmessig. Jeg mener at lovendringene i likestillingsloven og arbeidsmiljøloven vil føre til et styrket vern mot diskriminering. Det vil bli klarere regler for når forskjellsbehandling er tillatt, og det mener jeg vil være til fordel for alle parter.