Michael Tetzschner (Høyre), 2011-11-28:
Jeg lyttet med interesse til formaningene fra representanten Breen om at Stortinget måtte besinne seg i å diskutere omstillingsproblemene ved Oslo universitetssykehus fordi man kunne skape usikkerhet. Da vil jeg heller si at den debatten vi har hatt i dag, mer reflekterer den tilbakemeldingen man har fått fra både brukere og ansatte og mellomledere og ledelse i de berørte institusjonene. Parlamentet hadde ikke gjort arbeidet sitt hvis man ikke også hadde fått en dialog med ansvarlig statsråd om hvordan omstillingen gikk, og det er det vi i all beskjedenhet bruker tiden til her. Jeg vet ikke om jeg er spesielt mildt innstilt overfor statsråden, men jeg har stor forståelse for at det ikke er lett i en politisk styrt organisasjon å gjøre endringer. Noen av oss har kanskje erfaringer fra kommunestyrer og bystyrer, hvor vi vet at det ofte befinner seg en friksjon og en refleks til – om ikke å sabotere, så i hvert fall å løpe foran når det er endringer som skal gjøres. Det er fordi det ofte kan være lettere å sette seg ned og håpe at dette går over, inntil man forstår at hvis man skal videre, må man faktisk gjøre omstillinger. Så har jeg lyst til – siden det har vært antydet fra noen talere – å si at Høyre er veldig for omstilling. Det vi kanskje kan vurdere her, er om vi skal ha mindre rigide sentralstyrte systemer også innenfor helsevesenet, som gjør at det likner litt mer på det vanlige bedriftslivet. I næringslivet er det sånn at bedriftene omstiller seg 10 pst. hvert år, og dermed unngår de de store sammenbruddene hvert tiende år. I offentlig sektor er det omvendt. Man har veldig statiske organisasjoner som så slites ned, til noen ser at dette fungerer ikke, og så gjør man store, nye grep med betydelige omstillingskostnader. Det som er en del av læringen i dette, er at selv når vi erkjenner de politiske problemene med å endre store organisasjoner, blir det en del innsikt tilbake, som man kan spørre om statsråden har tatt for lett på. For det første når man gjør organisasjonsendringer sammen med bygningsendringer, bør disse faktisk knyttes sammen. Hvis man flytter en gammel organisasjon inn i gammel bygningsmasse i påvente av at man skal gjøre store påbygninger, er det den gamle organisasjonen som faktisk må omstilles to ganger. Det er én innsikt. En annen er at hvis man under omorganiseringen forlanger at man skal produsere like mye, må det i en overgang brukes noe mer penger for å skape rom til omstillingskostnadene, som jo per definisjon skal være en engangsutgift. De kan tas ned igjen senere. Det er jo det vi forlanger av helsevesenet. Vi forlanger ikke mindre produksjon mens ombyggingen pågår. En tredje erfaring er at organisasjonene etter omstilling må understøttes av IKT-løsninger som bygges ut fra den verdikjeden som alle produsenter eller tjenesteytere har i enhver organisasjon. Den fjerde erfaringen er at hvis man ikke har de ressursene som skal til for å lage den pukkelen som gjør at man får en fornuftig omstilling med akseptable omstillingsubehag, må man faktisk av og til gjøre noen kompromisser også når det gjelder fremdrift. Hvis man kjører på og prøver å undertrykke tilbakemeldingen om at dette ikke går så bra, får man en avstand i virkelighetsbildet som kan legge grunnlag for noe som er enda verre, nemlig at det blir mistillit fra dem som skal operere systemet på vegne av de folkevalgte og statsråden, som – med all respekt – heller ikke kan være over alt hele tiden. Jeg lot meg inspirere av dette båtbildet, dette skipet som er i storm i Atlanteren. Det er jo gjerne slik at hvis det er storm, er det ikke tåke. Men jeg tror nok representanten Høies bilde var mer betegnende: Man vet ikke helt hvor man skal, man har ikke noe klart fremtidsbilde som man har klart å formidle til de ansatte om at det blir bedre. Så er det selvfølgelig en haltende side ved den metaforen. Kapteinen har jo forlatt skipet. Det var jo årsaken til at administrerende direktør gikk, og man har ennå ikke i dag klart å bemanne broen på nytt. Så nettopp sett ut fra maritime synsvinkler står det ikke helt bra til med omstillingen ved Oslo universitetssykehus.