Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 1999-05-18:
Det er ikke første gang Stortinget debatterer behandlingen av et Dokument nr. 8-forslag. Siste gang jeg var med på en slik debatt, var for et halvt års tid siden, da Stortinget debatterte Stavanger kommunes arealplan. Da uttalte stortingspresidenten følgende: «At Stortinget skal gripe inn og overprøve Regjeringen på dens myndighetsområde når man ikke liker noe som Regjeringen har et ansvar for, er etter min mening en uskikk.» Dette er også min mening. Det er den samme uskikken som gjør seg gjeldende i denne saken. Forslaget er ikke først og fremst et problem for Regjeringen. Regjeringen kan nok legge fram alle de kontrakter, alle de avtaler, alle de opplysninger og all den informasjon som Stortinget måtte be om. Nei, saken er først og fremst et problem for Stortinget. Gjennom en slik behandling som forslagsstillerne nå inviterer til, gjør Stortinget sin egen rolle og myndighet uklar. Jeg vil ikke gå inn på realiteten i saken slik den foreligger i dette dokumentet. Jeg kan bare fastslå at Arbeiderpartiet nå gjør felles sak med Fremskrittspartiet for å gjøre myndighetsområdet – og det vil si ansvaret – for arbeidsdelingen mellom storting og regjering uklar. Det er ikke noe nytt at Fremskrittspartiet ønsker seg en slik sammenblanding og utvisking av myndighetsområdet. Men at Arbeiderpartiet stiller opp på slike premisser er skuffende, men kanskje likevel ikke helt overraskende. Jeg har selvfølgelig merket meg utredningen fra Stortingets kontor og er klar over at forslaget som sådant, formelt og juridisk, kan behandles i tråd med det flertallet i Presidentskapet har foreslått, nemlig å sende det til næringskomiteen for ordinær komitebehandling. Men det dreier seg ikke først og fremst om formaljus. Det dreier seg om hva Stortinget finner hensiktsmessig og velegnet for behandling, og om en ryddig saksbehandling som gjør det klart hvilket ansvar Regjeringen har. Stortinget kan trekke Regjeringen til ansvar dersom en mener at Regjeringen ikke gjør slik som Stortinget har fattet vedtak om. Det er også god grunn til å stille spørsmål om hvordan dette Dokument nr. 8-forslaget er å forstå i forhold til den svært knappe tidsfristen som stortingsflertallet påla Regjeringen å arbeide etter. Når forslagsstillerne nå ber Regjeringen legge fram for Stortinget til godkjenning alle avtaler, kontrakter og vedtak før iverksetting, går jeg for min del ut fra at det også omfatter de avtaler der Bærum kommune er involvert, som en viktig forutsetning for alle de kontraktene som vil bli knyttet til dette store prosjektet. Jeg vet ikke hvilke tidsmarginer Bærum kommune her vil operere med og har som regel for sin saksbehandling, men dette styres i hvert fall ikke fra Stortinget. Og Stortinget har selv bruk for tid til sin egen saksbehandling, hvis en velger å gå inn i saken, slik forslagsstillerne gjør framlegg om. Her er det sju anbydere – det er blitt gjort klart i dag – som forventer en seriøs og grundig behandling. Dette kan ikke Stortinget gjøre bare over natten. Meget fort nærmer Stortinget seg den kritiske datoen 18. juni, som er den siste møtedagen i Stortinget. Holder vi ikke den fristen, blir saken først avgjort til høsten. Da har en tapt mye i forhold til det som i hvert fall flertallet la til grunn for en rask saksbehandling og en rask iverksettelse av vedtaket. Jeg har problemer med å forstå sammenhengen mellom på den ene side det stortingsflertallet påla Regjeringen med hensyn til knapp tidsfrist og behandlingstid, og på den annen side det man forlanger med hensyn til at man skal gå detaljert inn i saken, som det legges opp til i forslaget. Alt i alt viser dette at dette Dokument nr. 8-forslaget ikke er egnet for behandling her i Stortinget. Både praktiske og kanskje framfor alt prinsipielle argumenter tilsier dette. I tråd med synet til mindretallet i Presidentskapet vil jeg derfor foreslå at dette forslaget ikke tas under behandling.