Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-02-13:
Det er interessant å registrere at statsministeren brukte så mye av sin redegjørelse på å snakke om behovet for å bygge videre på en politikk som skal sikre en mer rettferdig fordeling, økt satsing på mer felles velferd, bedre oppvekstvilkår og en bedre skole, for å nevne noe av det som statsministeren var innom. Dette er områder hvor det åpenbart ligger til rette for et samarbeid mellom Senterpartiet, de øvrige sentrumspartiene og Arbeiderpartiet. At Arbeiderpartiet for kort tid tilbake ikke så at vi har fått økte forskjeller, og slett ikke så behov for å ta tak i en politikk som over tid har ført til økte forskjeller, skal jeg la ligge i denne sammenhengen. Det er uansett positivt at statsministeren nå også ser behov for å følge opp utjamningsmeldingen som tidligere sosialminister Magnhild Meltveit Kleppa la fram for Stortinget. Det er imidlertid, som jeg også har sagt i replikkordvekslinger, like stor grunn til å merke seg det statsministeren ikke har nevnt med ett ord i sin redegjørelse. EU-medlemskap er Arbeiderpartiets viktigste politiske prosjekt, iallfall dersom man skal lytte til utenriksminister og partileder Thorbjørn Jagland, som gjentar og gjentar at det ikke kan utelukkes at en ny medlemskapssøknad vil bli fremmet i løpet av neste stortingsperiode. Blant annet ble det gjort i en debatt med Johan J. Jakobsen i Dagsnytt Atten den 10. januar i år. Statsministeren har for øvrig også bekreftet i sitt svar til meg her i dag at det kan være aktuelt å sende en søknad om medlemskap i neste stortingsperiode. I går var statsminister Jens Stoltenberg på sitt første besøk i Brussel etter at han overtok regjeringsansvar. Ikke uventet uttrykker han sterk bekymring for vår manglende innflytelse og nevner energi, forsvar, transport, fisk og distriktspolitikk som eksempler på saksområder der det ville være en fordel for oss å være medlem. Det oppsiktsvekkende er selvsagt ikke at en statsminister som mer enn alt ønsker å bli en del av det gode selskap, uttrykker seg slik. Det oppsiktsvekkende er derimot at Regjeringen i sin iver etter å overbevise det norske folk om fortreffeligheten ved et slikt medlemskap ikke gjør noe forsøk på å utnytte den handlefrihet vi har ved å stå utenfor EU. Jeg skal nevne noen eksempler. Landbruksministerens håndtering av utsagnet fra en sentralt plassert kilde i EU-kommisjonen som overfor Nationen hevdet at det ville være uproblematisk om Norge innførte forbud mot import av storfe på grunn av risikoen for kugalskap, er ett slikt eksempel. Istedenfor å utnytte den muligheten som ble gitt, presterte landbruksministeren å bruke sin stab – på en raskt sammenkalt pressekonferanse – til å lukke den muligheten som her hadde åpnet seg. Regjeringen følger lydig EUs politikk på området – med støtte fra Høyre – og overser glatt at både forbrukere og sentrale faglige instanser anbefaler importforbud. Slik er det også på andre områder. Matsminkedirektivet aksepteres stort sett uten diskusjon, med støtte fra den samme høyresiden, EUs patentdirektiv likeså, selv om man har valgt en vente og se-holdning i påvente av hvordan det går med Nederland, som ikke har akseptert direktivet. Jeg kan også, som jeg gjorde i min replikkrunde, nevne gassmarkedsdirektivet eller det faktum at EU nå går inn i enkelte medlemslands statsbudsjett, slik man gjør i Irland, noe Regjeringen forbigår i stillhet. Vi skal ikke diskutere EU-medlemskap, sier statsministeren, vi skal kun informere det norske folk. Statsministeren hevdet også i sin tale på NHOs årskonferanse at det kun var neipartiene som av egeninteresse ønsket å diskutere EU. Slik er det selvsagt ikke. Arbeiderpartiet skal ikke få unngå å ta en debatt om EU-medlemskap. Jeg har også lyst til å ta utgangspunkt i innlegget fra Arbeiderpartiets parlamentariske leder, som konstaterte at man ikke ville få støtte fra Senterpartiet i en helt nødvendig fornyelse av offentlig sektor. Dette er selvsagt feil. Senterpartiet vil ta på alvor de utfordringene som et moderne samfunn står overfor. Vi ser at de førstegangskriminelle blir stadig yngre, vi ser at vi får flere barn med tilpasningsproblemer i skolen, vi ser flere unge med rusproblemer, og vi ser økende voldsbruk. Vi ser også foreldre som sliter med foreldrerollen, og som har problemer med å takle sitt ansvar. Vi vil selvsagt ta på alvor de utfordringer som ligger i dette, og arbeide for at vi skal få bedre oppvekstvilkår for våre unge. Vi vil også ta på alvor de problemene som økt sentralisering fører til, med miljøproblemer, med press på dyrket mark, med boligpriser som skviser de unge ut av boligmarkedet, med distrikter der flere og flere hus blir stående tomme. Vi vil selvsagt også arbeide for å sikre en bedre skole med mer voksenkontakt, og vi vil ikke minst arbeide for at barn og unge skal få tilbud gjennom fritidsklubber, gjennom en bedre kommuneøkonomi som sikrer kommunene mulighet til å gi en skikkelig utdanning og tilbud som er framtidens moderne samfunn verdig.