trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-15:
Jeg er åpen for å diskutere om en ombudsfunksjon kan ha litt forskjellig type innhold. Men det som Dagrun Eriksen nå tar opp, nemlig det som går på en ombudsrolle som er mer en pådriverrolle enn en vokter av arbeidet når det gjelder mobbing, er én innfallsvinkel. Det jeg i utgangspunktet tenkte da vi ba om utredningen, var at når foreldre og elever rapporterer at de har møtt veggen mange ganger – de har rapportert og tatt opp alvorlige mobbesaker og ikke nådd fram, og mange år etter er kanskje situasjonen såkalt løst fordi det barnet som ble mobbet, har flyttet, eller hele familien har flyttet – har jeg syntes det har vært hjerteskjærende historier, og vi må opplagt ha et bedre system for å gi hjelp. Ofte kan det være litt krevende juridisk bistand. Men jeg kommer gjerne tilbake til den diskusjonen når vi får denne utredningen. Og formålsparagrafen for skolen er nydelig og må brukes.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-15:
Det er en del av den vurderingen som vi nå har bedt om. Men det er jo ikke lov i forhold til opplæringsloven i dag heller å forsømme seg på dette området. Man kan bli bøtelagt og fengslet ved dette. Det som er hovedutfordringen vår, er jo at vi har ingen eksempler på at mobbesaker knyttet til skolesituasjonen har nådd fram i rettssystemet. Det er ikke fordi det ikke skjer, det kan være fordi lovverket er for dårlig. Når det er sagt, mener jeg at vårt mål jo ikke kan være å få flest mulig rettssaker ut av dette. Vårt mål må være å understreke alvoret og forebygge alvorlige mobbesaker. Det gjør vi jo med et bredt spekter av forslag. Mitt mål er at det skal sitte i veggene på alle skoler at man skal jobbe med et godt læringsmiljø hver eneste dag. Vi vet at dette ikke dreier seg om skippertak. Vi vet at det dreier seg om å ha et generelt godt læringsmiljø med generelt god kontakt mellom lærere og elever, med lærere som har en naturlig autoritet, og som griper inn i …(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-15:
Jeg har bare en helt sylkort, liten merknad til slutt. Det ene dreier seg om mobbeprogrammer. Vi har ingen planer om å kutte støtten til mobbeprogrammer, det må jobbes systematisk. Det er ikke noe krav at man har et mobbeprogram for at man skal jobbe godt med det, men vi tror at de ulike programmene har sin funksjon. Jeg skal komme tilbake til det. Så bare en liten bemerkning til noe av det som Dagrun Eriksen var innom avslutningsvis, og som jeg ikke tror hun mente, men som jeg synes vi skal være veldig forsiktige med. Det er å omtale de som utsettes for mobbing, som f.eks. at de har druknet. Det som imponerer meg veldig mange ganger, er når jeg møter folk som har vært utsatt for den typen overgrep som mobbing er, og har kommet seg ut av det, er at de har en utrolig styrke i seg som de antakelig ikke så da det så som svartest ut, men som mange, som ikke har vært gjennom det samme, kan misunne dem. Jeg vet at Dagrun Eriksen ikke har ment å avskrive noen mennesker og vet at det finnes en styrke i alle. Jeg tror bare det er så avgjørende viktig at vi snakker om det når vi treffer folk som har vært utsatt for dette, fordi det bidrar til å mobilisere dem, og familien rundt dem, til å komme seg ut av en situasjon. Når vi beskriver hvor alvorlig mobbing kan være, bør vi samtidig også vise fram den styrken som utrolig mange mennesker som blir utsatt for overgrep, har, og som jeg lar meg imponere av veldig mange ganger. Jeg har truffet mange barn og unge som har følt seg svake, men som har funnet en styrke som har gjort at de slår de fleste.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-15:
Brenna-utvalget anbefalte ikke at man innfører en obligatorisk barnehage nå. De mente at barnehagetilbudet fortsatt skal være frivillig, men de foreslo at man skulle innføre en 20 timers gratis barnehage for barn i alderen 3–5 år. Det siste er et kostnadsspørsmål, som regjeringen ikke har diskutert, og som man ikke har forpliktet seg til i regjeringsplattformen. Det står ikke noe i regjeringsplattformen for inneværende stortingsperiode der regjeringen antyder at vi er enige om å innføre en obligatorisk barnehage. Jeg mener at det avgjørende viktige nå de nærmeste årene, er å sørge for at vi konsentrerer oss om å bygge ut gode kvalitetsbarnehager. Det er også noe som Brenna-utvalget er inne på. De mener at diskusjonen om obligatoriske barnehager bør man ta på det tidspunktet da man ser at en har god dekning av kompetente folk, fordi det er litt annerledes å gi et tilbud enn å innføre noe som er obligatorisk. Selv om vi stiller høye krav til barnehagene i dag, ser jeg at den kvalitetsdebatten henger sammen med spørsmålet om obligatorisk barnehage. Men så er det jo også sånn at de aller fleste barn i dag går i barnehagen før de begynner på skolen. Blant barn med minoritetsbakgrunn går 95 pst. av barna i barnehage før de begynner på skolen. Så det er noen marginale grupper barn man vil nå hvis man innfører en obligatorisk barnehage. Nå kan det være sånn at det nettopp er barn som ville ha veldig godt utbytte av et barnehagetilbud, og som det sånn sett er viktig å få tak i. Min tilnærming til dette er at første trinn nå er å sørge for å konsolidere barnehagene på nivå med full dekning, sørge for at vi nå over tid holder innsatsen i forhold til å utvikle kvalitet, følger opp om vi har gode nok muligheter til å styre kvaliteten. Det blir et tema når Brustad-utvalget kommer med sin innstilling. Så mener jeg at den videre debatten deretter kan dreie seg om å gi rimeligere tilbud til familier med barn. Husk på: Barnehagereformen har ført til at prisen for de private barnehagene er redusert med 50 pst. og de kommunale med 40 pst. Men likevel er det sånn at barnehage er et ganske dyrt gode for en del familier. Jeg mener det er interessant på sikt å diskutere obligatorisk barnehage eller ytterligere rimeligere barnehage. Her er det ulike tilnærminger blant partiene på Stortinget, for jeg ser jo at noen ønsker å oppheve makspris.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-03-15:
Det er en stor styrke at det er så bred politisk enighet om at det er viktig at vi har full barnehagedekning og god kvalitet i barnehagene. Det har denne debatten vist at det er. Mitt mål er også at vi nå gjennom videre systematisk arbeid – særlig ved å investere i de ansatte og kommende ansatte i barnehagene – kan sørge for at vi styrker kvaliteten videre. Da har vi virkelig utnyttet den kjempemuligheten vi nå har ved at de aller fleste barn går i barnehagen før de begynner på skolen og dermed er i en sammenheng, hvor vi kan sørge for at de vokser og trives og får brukt sine talenter og fanges opp hvis de har noen problemer, som er små når de er små, og som kan bli store når de blir store, men som også kan finne en annen vei ved observante voksne. Jeg håper også at vi kan lande det arbeidet vi nå gjør med tanke på kartleggingsverktøy i barnehagene – som forankres i en ekspertgruppe som skal komme med anbefalinger om hvordan det konkret kan gjøres, og med en referansegruppe med folk som i praksis skal spille ball med dem – med mindre politisk konflikt framover, fordi jeg tror det her er viktig at man trener barnehagenes arenaer for observasjon av barns utvikling på en slik måte at man raskt kan komme i gang med å bruke tiltak for å stimulere utviklingen til alle barn. Så er det jo ikke riktig at kvaliteten i barnehagene er for – raskt – nedadgående. Kvaliteten i barnehagene har vært for oppadgående, selv om det har vært en vanvittig omfattende utbygging. Husk på at nesten et helt årskull barn nå har fått plass i barnehagene, i tillegg til dem vi hadde fra før, i løpet av en seksårsperiode. Det er jo helt utrolig at vi har klart å holde kvaliteten og til og med styrke den litt gjennom dette. Men det er ingen grunn til å slappe av! Særlig er det slik at vi må være observante når vi gjennomfører den største implementeringen av et øremerket tilskudd inn i rammene. Det er jeg, det er barnehagene, og det er de private barnehagene. Nå skylder jeg også å gjøre oppmerksom på at dette er jo en forutsetning som har ligget der hele veien i forbindelse med barnehagereformen, og som regjeringen Bondevik varslet Stortinget om at de ville gjennomføre fra 2004. Så den eneste forskjellen de rød-grønne har gjort, er å utsette innlemmingen av de øremerkete midlene med fire år, og det tror jeg har vært fornuftige fire års utsettelser. Jeg gleder meg til å samarbeide med Stortinget videre om kvaliteten i barnehagene og lover at trøkket skal være høyt.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Til det første spørsmålet er det viktig å si at vi i Arbeiderpartiet gjør vedtak i denne sal. Så kan vi godt ha åpne diskusjoner i media. Men etter Arbeiderpartiets syn er det viktig at vi ikke bryter Den europeiske menneskerettskonvensjon, som sier at vi ikke har anledning til å forby bruk av hijab i barneskolen. Så er vi åpne for at skoler der det oppleves som et spesielt problem, kan ha ulike reguleringer for bruk av spesielt niqab og burka i de tilfellene der det hindrer undervisningen.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
For det første er det viktig å presisere at vi har fått en grundig vurdering av dette spørsmålet av de fremste juristene våre i Lovavdelingen i Justisdepartementet. Jeg fester min lit til deres vurdering. Det forstår jeg at Fremskrittspartiet ikke gjør. De har sin egen vurdering, og det er greit. Men når det gjelder menneskerettighetene, er det sånn at hvis menneskerettighetene kolliderer med norsk lov, er det allikevel menneskerettighetene som står over. De trumfer norsk lov. Derfor er vi nødt til å forholde oss til de tolkningene som de fremste juristene i Lovavdelingen har på dette feltet. Det gjør vi i Arbeiderpartiet.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Jeg er imot at små barn skal tvinges til å bruke hijab, som jeg også redegjorde for i innlegget mitt. Men vi må også forstå at dette er en del av samfunnsutviklingen vår, som har gått i en sånn retning at det er mange som føler at de møter stor motstand i moteindustrien. Trine Skei Grande gjorde rede for det på en god måte med et bilde fra Karl Johan. Det selges altså bikinier til små jenter helt ned i 1-årsalderen. Jeg er mer opptatt av at vi skal kle på jentene og være bevisst på det som skjer, i stedet for at vi skal diskutere hijab som det eneste symbolet på jenter og kvinners kropp. Det er mye annet i dette samfunnet som vi bør diskutere i stedet for å ta hijaben opp som det eneste symbolet på dette. Det håper jeg at Fremskrittspartiet kan gjøre i den videre debatten her.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Jeg finner det litt vanskelig å finne ut av hva Arbeiderpartiet egentlig mener i saken. Ifølge media uttaler enkelte at de er for et forbud mot hijab. Andre, som Marianne Aasen, uttalte i Stavanger Aftenblad den 7. desember 2010 at det får være opp til rektor å finne en løsning dersom mange elever har problemer med å bære plagget som skal skjule bærerens seksualitet. I merknads form støtter Arbeiderpartiet at forbud mot hijab kan være i strid med religionsfriheten. Dette er en stor selvmotsigelse i seg selv. En kan ikke både gi fullmakt til å forby hijab og være enig i at et forbud er i strid med religionsfriheten. Så jeg lurer virkelig på: Hva mener Arbeiderpartiet?
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Grunnen til at Fremskrittspartiet har reist denne interpellasjonen, er at vi mener at unger ikke skal bli påtvunget å bruke et plagg som innebærer at det skal skjule seksualiteten til små barn. I Dagsavisen den 8. mars sto det: «På en norsk ungdomsskole går en tolv år gammel jente i heldekkende hijab. Under hijaben har hun på seg bukse, kjole og langermet genser. Det er sommer. «Faren min sier at helvete er varmere enn hijaben og at jeg må holde ut.»» Arbeiderpartiet åpner for at enkelte skoler skal kunne ordne opp i dette problemet selv. Men hvem skal rektor få melding fra om barna synes det er et problem å gå med hijab? Tror virkelig representanten at muslimske barns mødre våger å gå til rektor og si at datteren har et problem med å gå med hijab?
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Jeg må begynne med å si at dette dessverre er en viktig sak som jeg tror mange er enig med meg i at vi aller helst skulle vært foruten. Mobbing i skolen er et stort problem. Mange unger får ødelagt sin barndom og ungdom, og mange bruker store deler av livet til å bearbeide de forferdelige opplevelsene. Jeg vil våge å påstå at mye av grunnen til at så mange som 50 000 barn svarer at de blir mobbet, rett og slett er at de voksne som har ansvaret for å rettlede og oppdra ungene, er unnfallende. De snur ryggen til og overser mobbing og annen ufin oppførsel. Terskelen for å gripe fatt i dårlig oppførsel og stygg ordbruk er blitt altfor høy. Dette kan være et resultat av den politikken som er ført i skolen over mange år, og som bl.a. har vært med på å redusere respekten for lærerrollen. Det har bl.a. vært viktigere å gjøre læreren til kamerat enn at læreren ivaretar rollen som ansvarlig for undervisningen, noe som også innebærer å gjøre elevene til «gagns menneske», som det het i opplæringsloven tidligere. Dersom dårlig oppførsel ikke gripes fatt i med en gang, vil dette tilta og øke i omfang. Derfor må mobbing og plaging av medelever slås ned på umiddelbart. Når dette er sagt, er det også mange skoler som har tatt tak og satt i gang ulike tiltak for å få vekk mobbing og bedre skolemiljøet. Det er påvist en sammenheng mellom mobbing og kjedsomhet, og at unger som leker sammen, kan bli venner. Derfor har flere skoler satt i gang med noe som heter Trivselsprogrammet, som ikke er et antimobbeprogram, men som kan forebygge mobbing likevel. Programmet går ut på at elevene selv velger trivselsledere som legger til rette for ulike aktiviteter i friminuttene, der målet er å få flest mulig av elevene med. Kravet til trivselslederne er at de er vennlige og respektfulle mot elevene. Andre skoler igjen har kjøpt antimobbeprogrammer for få stoppet mobbingen. Men det holder ikke å kjøpe programmet. Det må inkorporeres i skolehverdagen og brukes daglig. Det viser seg at de skolene som bruker programmene aktivt, får ned tallet på mobbere. Fremskrittspartiet støtter ikke Utdanningsdirektoratets konklusjon om å fjerne bevilgningene til alle antimobbeprogram. Igjen og igjen hører vi at foreldrene ikke blir hørt. Foreldrene som henvender seg til skolen for å informere om at deres barn blir mobbet og har det vanskelig i forbindelse med skoledagen eller på skoleveien, når ikke fram når de henvender seg til skolens ledelse. Derfor går Fremskrittspartiet inn for å opprette et eget elevombud for grunnskolen, slik at foreldre og foresatte som ikke når igjennom til ansvarlig skole, har en plass å henvende seg til og få hjelp.
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Eg vil ta Framstegspartiet på alvor og fokusera på ei prinsipiell og ideologisk side ved forslaget. Framstegspartiet har jo i sin formålsparagraf valdsamt tydelege formuleringar som går på kampen mot skattar, avgifter og offentlege inngrep – eller som Lien uttrykte det i sitt innlegg, «statens tyranni». Å forby klesplagg, religiøse symbol og avgrensingar i ytringsfridomen og i menneskerettane, er ikkje det den sterkaste forma for offentlege inngrep ein stat kan utøva mot innbyggjarane sine? Og er ikkje dette i sterk strid med dei liberalistiske verdiane som Framstegspartiet byggjer på, som trusfridom, ytringsfridom og menneskerettar?
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
Artig tema: forbod mot klesplagg. Eg lurer på om det framleis er nokon som minnest forbodet i Kina i 1996 mot gule T-skjorter? «Human Rights in China» var slagordet den gongen, hugsar me. Under den andre verdskrigen hadde me òg i Noreg eit forbod mot hovudplagg. Okkupantane innførde det komiske forbodet mot raude nisseluer. Og om eg ikkje hugsar feil, er det heller ikkje så mange år sidan det var ein by i Frankrike som prøvde seg på eit forbod mot jeans, mot olabukser. Tenk det! Og no har me altså fått eit kreativt forslag frå Framstegspartiet – ja ja, det føyer seg i alle fall godt inn i rekkja av tidlegare komiske og lite gjennomtenkte forslag, etter mitt syn. Alle menneske har rett til ytrings- og religionsfridom. Men retten til religionsutøving stoppar når han krenkjer min religion. At muslimar vil bruke hijab, truar på ingen måte min religionsfridom. Å forby hijab for born i skulen er derimot ei krenking av individets rett til å utøve si tru, og det er eit brot på menneskerettane. Eg vil råde Framstegspartiet sterkt til å setje seg inn i kva hijab har stått for i historisk samanheng, og kva han står for i dag. Historia om slør for kvinner går tilbake til assyrisk tid, altså meir enn 3 500 år. Gradvis vart dette inkorporert i jødedommen, i kristendommen og til slutt i islam. Som representanten Aksel Hagen var innom, står hijab i dag for mange ting. Eg kan leggje til denne lista at han står både for frigjering og for motstand. Han står for identitet, men òg for fromheit. Då Framstegspartiet sitt framlegg dukka opp, og spesielt argumentasjonen rundt forbodet, slo det meg at dette har me høyrt før. Dette er veldig likt kva engelskmennene og franskmennene sa som koloniherrar då dei ville «frigjere» kvinnene frå det dei meinte var eit slaveliknande tilvere. Eit eventuelt forbod i skulen vil skape ein unødvendig konfliktsituasjon for borna. Ser ikkje forslagsstillarane at mange born vil kunne oppleve å måtte bryte lojaliteten til familien for å kunne gå på skulen? Kva for tilknyting vil dei då ha til den norske fellesskulen som byggjer nettopp på toleranse, på mangfald og på inkludering? For meg er det ikkje spørsmålet om forbod eller ei som er det viktigaste, men at skulen fremjar forståing for religionsfridom og for toleranse i forhold til andre religionar. Berre viss elevane får kunnskap om andre religionar, kan dei utøve den lovfesta retten alle har til religionsfridom. Korleis i all verda skal eit born kunne velje religionen sin fritt viss det berre kjenner til éin religion?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2011-03-15:
Stortinget har igjen til behandling en sak fra Fremskrittspartiet om å forby hijab i skolen. Etter det jeg har funnet ut, var omtrent det samme spørsmålet til diskusjon i 2004 da Kristin Clemet var kunnskapsminister. Det viser enten at en har tro på at bare en gjentar en sak mange nok ganger, får en gjennomslag for det, eller at en mener at bruk av hijab i skolen nå er blitt et voldsomt stort problem i norsk skole eller i samfunnet. Spørsmålet er altså: Er bruk av hijab et stort problem i norsk skole eller samfunn? Er det en økning i antall jenter som en mener tvangsikles hijab? Er forbud rett svar på det? Fremskrittspartiet hevder at hijab er et stort problem, fordi det er et symbolsk plagg som er kvinneundertrykkende. I egne merknader framhever forslagsstillerne imidlertid sjøl at det er uenighet innenfor de muslimske miljøene om hijab er å anse som et religiøst eller et kulturelt/tradisjonelt betinget plagg. Uansett hva en mener hijab skal være, er det ingen kleskode i den norske skole i dag – eller det vil si: Det er mange. En kan gå kledd slik en vil – kulturelt, emosjonelt eller religiøst basert – så lenge det ikke er til hinder for undervisningen. Hijab, eller skaut, er, så vidt jeg kan skjønne, ikke særlig til hinder. Skolen skal være et sted for alle. Skolen skal lære barna om likeverd, forståelse og respekt for menneskets egenverdi. Det er altså hva en har i hodet og hjertet som betyr noe, ikke det en har oppå. Å forby bruk av hijab er derimot en sterk inngripen i enkeltmenneskers frihet. Ønsker vi en statlig inngripen i menneskers rett til å iføre seg et skaut? Niqab og burka kan jeg forstå, fordi det dekker ansiktet og kroppen og gjør det vanskelig å identifisere deg. Men jeg mener at å bruke krefter på å forby bruk av hijab i skolen er feil vei å gå, dersom en ikke ønsker at små jenter ikke skal bruke hijab. Hva da med sikhenes turban og jødenes kalott, som er nevnt tidligere. Jeg tror det er bedre at en i arbeidet med integrering har respekt for andre menneskers levemåte, tradisjoner, kultur og religion. Det betyr ikke at vi må like alt, men det er viktig at vi er oss bevisst vår rolle. Det bør være viktigere for oss å fokusere på å lære ungene opp til bevisst, kritisk og sjølstendig tenkning om hvorfor vi gjør det vi gjør, mener det vi mener, og kler oss slik vi kler oss. Ytringsfrihet er viktig for vårt samfunn. Som et liberalt parti er det antagelig også viktig for Fremskrittspartiet. Det er derfor et paradoks for meg at det en sjøl mener er en ytring, altså bruk av hijab, er greit å forby når en ikke liker uttrykket. Privatskoleloven åpner for religiøse skoler. At muslimske jenter skal kunne velge å gå på egne muslimske skoler for å ha rett til å bære hodeplagget hijab, vil være et tilbakeslag for inkluderings- og integreringspolitikken. Et slikt forbud vil utvilsomt bidra til å legge press på en slik utvikling. Det ønsker vi ikke. Vi mener derfor det er bedre å jobbe for likestilling og likeverdig kvinnesyn på en annen måte.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2011-03-15:
Jeg har lagt merke til at presidenten har litt problemer med navnet mitt! Jeg heter Anne Tingelstad Wøien.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Det stemmer.
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
I VG torsdag 17. februar kan dei vise til eit utspel der Kristin Halvorsen seier at ho angrar på at ho ikkje greip inn meir mot mobbing, og at ho meiner at ho sjølv var passiv då ho såg mobbing i oppveksten. No, som ansvarleg statsråd, har Kristin Halvorsen moglegheit til å rette opp noko av dette gjennom konkrete forslag, konkrete tiltak som bidreg til å hindre mobbing. Kristin Halvorsens regjeringsparti går ikkje inn for nokon av dei forslaga som opposisjonen fremjer i dag. I den same artikkelen er det i tillegg fleire forslag frå eit ekspertpanel om konkrete tiltak, der ein bl.a. seier at det må få konsekvensar for personell i skulen som ikkje tek mobbing tilstrekkeleg alvorleg. Kva vil statsråden gjere for at det skal få større konsekvensar å vere mobbar i skulen, og kva for konkrete tiltak ser ho for seg?
Jon Georg Dale (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Eg skal prøve å bevege meg over i det litt meir rause hjørnet enn det eg var i under det første innlegget, for statsråden er på mange måtar meir imøtekommande under debatten i dag enn vi har sett henne på lang tid. Det er eg glad for. Det som er avgjerande, er at det arbeidet vi no har bedt om, faktisk går fort og er høgt prioritert av statsråden. Det forventar eg ut frå dei signala som statsråden har sendt i dag. Så til svaret som statsråden gir på replikken til representanten Tord Lien, om moglegheiter for sanksjonar og i forhold til rettsapparatet: Eg trur statsråden har heilt rett i at det ikkje er ei målsetjing i seg sjølv med flest mogleg rettssaker. Eg trur at viss vi får éin rettskraftig dom som tydeleg slår fast ansvaret, kan det isolert sett bidra til at fokuset overfor skoleeigar vert mykje tydelegare på dette området. I den anledninga ser eg fram til det lovarbeidet som eventuelt kjem som eit resultat av det vi no har bestilt frå Universitetet i Oslo, og eg håper at det kan vere med og styrkje kampen mot mobbing. I tillegg til det merkar eg meg at Venstre og Senterpartiet i dag tek til orde for ein type elevombod, gjerne lagt inn under barneombodet. Det er jo det same som Framstegspartiet foreslår i dag. Eg innser at det antakeleg ikkje får støtte, iallfall ikkje frå den eine parten. Sjølv om det på mange måtar oppfyller intensjonen i innlegget til representanten frå Senterpartiet, reknar eg ikkje med at vi får støtte til det. Men det er eit signal som det er viktig at også statsråden tek med seg allereie frå Stortinget, eit så tydeleg signal som Senterpartiet her vel å gi. Oppsummert vil eg seie: Med dei positive signala som kjem frå statsråden i dag, lovar Framstegspartiet at vi også i framtida skal vere konstruktive med omsyn til konkrete forslag i kampen mot mobbing. Det er synd vi ikkje får fleirtal for dei forslaga vi konkret har fremma i dag, men det får vi ta igjen i neste omgang.
Anders B. Werp (Høyre), 2011-03-15:
Norsk næringsliv domineres av små virksomheter. En stor andel av disse er familiebedrifter. Denne strukturen tilsier at det må være et stort fokus på at vi har et regelverk som er tilpasset disse små virksomhetene. En politikk som gjør det lettere å opprette og drive en virksomhet, vil resultere i økt sysselsetting, vekst og verdiskapingsevne for landet og derved bidra til å sikre offentlig og privat velferd. Forslagsstillerne begrunner forslaget med et ønske om å gjøre aksjeselskapsformen mer tilgjengelig for næringsdrivende, da nåværende krav til aksjekapital for å starte et aksjeselskap av mange blir opplevd som å være et hinder. Kravet i dag er en aksjekapital på minst 100 000 kr. I Justisdepartementets svarbrev henvises det til at det for tiden pågår et utredningsarbeid med sikte på forenklinger i aksjeloven. Redusert krav til aksjekapitalens størrelse er blant de temaer som utredes. Statsråden viser derfor til behandlingen av denne utredningen etter at den har vært på høring. I justiskomiteens behandling viser regjeringspartiene også til denne utredningen, og det pågående arbeidet med denne. De foreslår at representantforslaget vedlegges protokollen. Fremskrittspartiet og Høyre foreslår at lov om aksjeselskaper endres ved at minstekravet til aksjekapital reduseres til 25 000 kr. For Høyre er dette et uttrykk for at vi ønsker forenklede regler for næringslivet og lavere terskel for å etablere egen virksomhet. En undersøkelse presentert av NHO viser at nesten halvparten av norske aksjeselskaper er registrert med 100 000 kr i aksjekapital, og at det samme gjaldt 70 pst. av nyetablerte aksjeselskaper i 2010. Et stort antall aksjeselskaper har altså lagt seg på et nivå med lavest mulig aksjekapital. I tillegg kan det forventes at en reduksjon i kravet til aksjekapital vil utligne forskjellene til, og redusere, antall Norskregistrert Utenlandsk Foretak, såkalte NUF-er. Kravet til aksjekapital av en viss størrelse har historisk utgangspunkt i behovet for bl.a. å beskytte kreditorene. I dag pekes det imidlertid på at kreditors vern i stedet er knyttet til langt strengere krav til riktig informasjon. For mange potensielle gründere er kravet om en aksjekapital på minimum 100 000 kr et stort hinder. Moderne kommunikasjon og inforegister gjør at kreditorer kan sikre seg på andre måter enn ved kun å se på aksjekapitalen. Dette er et syn som støttes av flere, bl.a. av NHO. I Sverige ble minstekravet til aksjekapital for private aktiebolag redusert til 50 000 svenske kroner fra 1. april 2010. Sammen med nye regler for frivillig revisjon pekes det på at dette er en av de viktigste årsakene til den kraftige økningen i antall nyetablerte selskaper i Sverige. Dette er en utvikling Høyre ønsker å legge til rette for også her i Norge. Derfor fremmer vi komiteens mindretallsforslag fra Fremskrittspartiet og Høyre.
Anders B. Werp (Høyre), 2011-03-15:
Jeg ble inspirert av siste taler. Det er veldig viktig å understreke at denne saken dreier seg om en aldersgruppe som vi fra Høyres side i alle fall ikke mener skal møtes med straff. Dette er en aldersgruppe som vi fra samfunnets side først og fremst skal møte på en god måte og tilby god oppfølging. Det er hele vår inngang til denne saken. Når jeg allikevel har ordet, har jeg lyst til å eksemplifisere dette med noe av det vi leste om disse ungdommene fra Sørlandet, som på mange måter kanskje danner grunnlaget for at saken fremmes i Stortinget. Vi kunne lese – og politiet har gått veldig langt i å bekrefte at det er riktig referert i avisene – at noen av disse ungdommene ble drevet til kriminalitet som følge av gjeld til énprosentklubber i MC-miljøer. Jeg synes det nettopp beskriver betydningen av at dette ikke er ungdommer som skal møtes med straff, men som skal møtes på en tydelig måte fra samfunnets side. Det gjør at vi må sette klare grenser, selvfølgelig i forhold til adferd, men ikke minst i forhold til hvordan organisert kriminalitet møtes. Nå får vi senere i vinter en stortingsmelding om organisert kriminalitet opp til behandling, så vi får fortsette debatten der, men jeg synes det er et godt eksempel på hvordan vi fra samfunnets side skal gripe denne grunnleggende utfordringen. Jeg har samtidig lyst til å gi ros til forslagsstilleren for å reise saken som sådan, men Høyres svar er altså ikke primært straff, men god oppfølging.
Anders B. Werp (Høyre), 2011-03-15:
Jeg tror vi alle har en ganske god forståelse av at det er særdeles viktig å få på plass gode IKT-systemer og en god infrastruktur for politiet. Det går på drift, informasjonsflyt og muligheter og hjelpemidler i etterforskning og oppklaring av forbrytelser, men det gjelder også den formelle juridiske delen. Et bredt flertall i Stortinget har stått bak endringene i den nye straffeloven og innføringen av den nye politiregisterloven. Men begge disse to lovene og ikrafttredelsen av dem er betinget av at bl.a. IKT-systemene er på plass. Mitt spørsmål til statsråden er om hun kan gi en kort beskrivelse av hva som er status for ikrafttredelsen av de to viktige lovene for justisfeltet.
Anders B. Werp (Høyre), 2011-03-15:
Dette ble en debatt som også inneholdt en prinsipiell tilnærming til det prinsipielle, om det går an å si det på den måten. For Høyres del vil jeg gjenta vår talspersons gode hovedpoeng i saken, at for Høyre dreier dette seg om å synliggjøre myndighetspersoners nøytralitet, i egenskap av å være det, når de utøver myndighet på vegne av fellesskapet. Det er vår tilnærming – så er det sagt nok en gang. Den egentlige årsaken til at jeg tok ordet var mer for å redegjøre for voteringen, når den tid kommer. Høyre og Fremskrittspartiet kommer subsidiært til å stemme for Kristelig Folkepartis forslag.
Anders B. Werp (Høyre), 2011-03-15:
Da skjønner jeg at denne saken dreier seg om hvorvidt tidspunktet er kommet for å se på om det er behov for et mer finmasket nett for hva som refereres fra rettssalene i kongeriket. Etter min mening er det en viktig demokratisk prosess at det nettopp fra rettssalene føres gode, offentlige referater i form av at pressen gjør jobben sin og redegjør for hva som skjer der. Det er en rettsstat verdig, og det er viktig for demokratiet. Så etter min mening er ikke tidspunktet inne, ut fra den nevnte konkrete saken, for å trekke den konklusjonen at vi må gjøre nettet mer finmasket. Tvert imot vil jeg hevde at pressen i det store og hele utviser en stor grad av selvjustis i forhold til nettopp det at man ikke trår over den grensen at man forhåndsdømmer. Det er kanskje en vanskelig grense sett fra en journalists side, fordi det kan ligge mye spennende nyhetsstoff i å vinkle saken, men både pressen selv og partene i saken har mulighet til å utøve en selvjustis på vegne av de sårbare partene i saken, noe jeg synes er en god kvalitet ved den norske offentlighet. Barneombudet er nevnt. Dersom jeg ikke husker helt feil, var utgangspunktet der at barneombudet problematiserte at barnevernets forklaring i den nevnte saken ble fremført for åpne dører. I dette enkelttilfellet synes jeg det var en klok beslutning av retten at det ble gjort for åpne dører, fordi det nettopp synliggjorde det offentlige hjelpeapparats rolle, eller kanskje endog, i dette tilfellet – det får tiden vise – om det var en manglende rolle det offentlige hjelpeapparatet hadde spilt. Og det er en type saker som både pressen og offentligheten bør tåle at det blir kastet et kritisk lys på. Men siste ord er nødvendigvis ikke sagt i denne debatten. Derfor er det viktig at spørsmålet reises, slik at vi kan sjekke ut ved kritiske punkt og milepæler om det er behov for å ta noen skritt. Men jeg støtter meg til statsrådens redegjørelse, at her finnes det gode mekanismer, her er det en åpenhet som styrker demokratiet, som styrker rettsstaten, og det er et kvalitetstegn ved det norske samfunnet.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-03-15:
I juni 2010 gav Justisdepartementet oppdrag til advokat Gudmund Knudsen om å utgreie spørsmål om forenkling av aksjelova. Mandatet omhandla reglar om stifting av aksjeselskap, kapitalreglar og reglar knytte til organisatoriske spørsmål. Seinare har representantar frå Framstegspartiet fremja eit representantforslag om å redusere krav til aksjekapital for aksjeselskap. Advokat Knudsen la fram si utgreiing og innstilling med forslag til endringar i aksjelova den 7. januar 2011, og saka er no ute på høyring. Innstillinga frå justiskomiteen viser at det no er brei tverrpolitisk einigheit om å sjå nærare på krav til aksjekapital i aksjelova. Eg vil minne om at det i Soria Moria II også er lagt vekt på ønsket om å få på plass enklare reglar for næringslivet. Advokat Knudsen har gjort framlegg om å senke minstekravet til aksjekapital i aksjeselskap frå dagens 100 000 kr til 30 000 kr. Med andre ord bør det bli billegare å stifte aksjeselskap, meiner han. Forslaget frå advokat Knudsen, og dette representantforslaget som me i dag behandlar, er slik sett viktige innspel i regjeringas forenklingsdebatt. Forslaga er også viktige for å harmonisere våre krav med våre naboland sine. Vidare kan det, som det også blir hevda av mange, vere eit godt tiltak for å demme opp for NUF – altså Norskregistrert Utenlandsk Foretak. Andre element som er viktige å diskutere, er om eit eventuelt redusert minstekrav til aksjekapital vil ha noka betyding for fleire nyetableringar, om det vil svekkje kreditorvernet, eller om ei endring vil kunne medverke til å auke risikoen for tap eller svindel – med andre ord: økonomisk kriminalitet. Det er altså fleire element som må vurderast grundig, før ein eventuelt reduserer krav til aksjekapital. Enkelte har også teke til orde for at ein burde fjerne kravet til aksjekapital heilt. Det trur ikkje eg er fornuftig. Eg er nok redd for at eit slikt grep ville opne for fleire useriøse aktørar, og at lite gjennomtenkte etableringar då ville blitt ein realitet. Eg ser klart mange store og gode fordelar ved å redusere kravet til aksjekapital i aksjelova. Det vil bli billegare å stifte aksjeselskap. Ein får ei harmonisering med våre naboland. Det vil demme opp mot NUF, og det vil ha betyding for nyetableringar. Regjeringa vil snart ta stilling til dette spørsmålet og andre element i aksjelova, som advokat Knudsen har gjort framlegg om. Eg vil sjølvsagt vere avventande til høyringsresultata, og eg meiner at det hastar med å få ei avklaring. Sjølv om krav til minste aksjekapital bør sjåast i samanheng med andre element i aksjelova, meiner eg likevel at det bør vurderast om aksjekapitalkravet kan vurderast særskilt og fremjast raskt for Stortinget – dette for å gjere aksjeselskapsforma enda meir populær, slik at ein kanskje også klarer å demme opp for NUF-etableringar. Og dermed får ein fortgang i å avvikle desse etableringane. Eg ser fram til høyringssvara og vil på bakgrunn av det eg no har sagt, tilrå komiteens fleirtalsinnstilling.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Jeg kan i hovedsak slutte meg til de merknadene som saksordfører Werp kom med i sitt innlegg. Men la meg tilføye for Fremskrittspartiets del at vi har fremmet dette forslaget fordi vi mener at Norge skal ha en effektiv og rasjonell næringspolitikk. Derfor er det trist at flertallet nok en gang synes ikke å ville være med på et godt konkret forslag som er lagt frem i Stortinget, som vil bidra til å styrke den norske aksjeselskapsmodellen, det norske AS, og isteden fortsetter med den svekkelsen av AS-instituttet som vi har sett frem til nå. Det er slik at for en økonomi som vil vokse og for et land som skal ha et offensivt næringsliv, gjelder det at man har en næringspolitikk og rammevilkår som er i tiden. På dette området har vi sett at den norske aksjeselskapsmodellen ikke er attraktiv for dem som skal starte små og mellomstore bedrifter. De har nå i stor grad valgt å bruke den utenlandske NUF-modellen, altså norskregistrerte utenlandske foretak, og mange har brukt Ltd.-organisering i UK. Det er klart at det er med på å gi klare signaler fra de næringsdrivende om at denne modellen i Norge ikke er attraktiv. Det bidrar også til at norske myndigheter kommer på bakbeina i forhold til å føre kontroll med disse selskapene og å gi rammevilkår som gjør at disse bedriftene kan vokse i Norge. Jeg registrerer i denne debatten at representanten Oppebøen Hansen, som har vært talsmann for regjeringspartiene, sier at dette er noe som regjeringspartiene vil vurdere på bakgrunn av den høringsprosessen som nå er i gang på grunnlag av Knudsen-utvalgets innstilling. Men det er klart at når man har fått så klare tilbakemeldinger på at dette er et fornuftig forslag og en riktig vei å gå, både gjennom Knudsen-utvalgets innstilling og gjennom den høringen som Stortingets justiskomité hadde om dette forslaget, er det skuffende at man ikke kan reagere raskt og bidra til at dette forslaget – om det er 25 000 eller 30 000 kr i aksjekapital er ikke så viktig – blir vedtatt, slik at de næringsdrivende kan ha det å forholde seg til så raskt som mulig. Men vi vil nok en gang her nå få se at regjeringspartiene etter en stund kommer etter opposisjonen. Vi så i saken om oppbevaringsplikten at opposisjonen etter lang tid fikk gjennomslag for en viktig regelendring, ved at regjeringen etter lang tid kom tilbake med et forslag som opposisjonen hadde fremmet. Jeg ser derfor frem til statsrådens innlegg, for jeg håper at vi der kan få tydeligere signaler om når regjeringen ser for seg at den kan komme til Stortinget med et forslag. Og det bør etter min oppfatning være før Stortinget tar sommerferie.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Vi har i denne debatten hørt flere representanter si at for ungdom som dessverre havner ut i alvorlig kriminalitet – og vi ser at mange gjør det – har skolen sviktet, de har ikke fått den nødvendige opplæring de har krav på, de kan verken lese eller skrive i veldig mange tilfeller. Vi ser også at barnevernet har sviktet og skulle ha grepet inn mye tidligere. Derfor har samfunnet i stor grad sviktet når det gjelder å følge opp disse på et tidlig stadium. Tar statsråden selvkritikk på vegne av regjeringen i forhold til at man med regjeringens politikk på mange områder ikke har vært i stand til å følge opp disse unge?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Representanten Jan Bøhler fra statsrådens parti sa at det var viktig at Stortinget var «på hugget» i denne saken. Der må jeg si meg helt enig med representanten Bøhler, for med en så stor satsing som politiet skal igjennom når det gjelder IKT, er det jo en sak som absolutt burde vært behandlet av Stortinget. Og regjeringen burde lagt frem en klar investeringsplan om mål for når planen skulle oppnås, og hvilke kostnadssider dette har. Vi har jo sett at sentrale lovverk som Stortinget har vedtatt, f.eks. den nye straffeloven, er blitt utsatt over mange år fordi politiet ikke har hatt nødvendige IKT-systemer. Dette gjelder ikke bare for politiet, det gjelder for hele justissektoren, ikke minst domstolene. Vil statsråden komme til Stortinget med en slik plan som jeg her etterspør?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Jeg registrerer at statsråden sier at departementet og statsråden vil omtale utfordringene med IKT-systemene i budsjettproposisjonen for 2012. Men da vil jeg gi klar melding fra vår side om at det ikke er tilstrekkelig i en slik redegjørelse bare å komme med noen få linjer hvor man overfladisk beskriver hva som skjer. Dette er en så stor, viktig og krevende sak at denne saken burde vært løftet ut og synliggjort for bevilgende myndigheter i en egen sak. For dette gjelder jo – som jeg sa i min tidligere replikk – ikke bare politiet, men det gjelder hele justisetaten. Når vi har stilt spørsmål, er det veldig vanskelig å få klarhet i hva som er det totale behovet som trengs for å få politiet og domstolene opp på et fornuftig IKT-messig nivå.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Allerede det første innlegget viser hvilket paradoks denne debatten blir. Jeg kan slutte meg til det aller meste som saksordføreren anfører av argumenter i denne saken. Grunnen til at jeg kan det, er at saksordførerens argumenter er lik dem som forslagsstillerne fører i dokumentet. Da blir det ganske spesielt å oppleve – nok en gang i dag, får jeg si – at regjeringspartiene her i denne sal har tenkt å stemme mot et forslag som de er for. Det taler ikke til Stortingets verdighet at vi ikke får gjennomført de vedtak som et flertall her i salen står bak. Domstoladministrasjonen har kommet til en – jeg vil si – alarmerende mangel på vedtak. Man har gjort et vedtak som innebærer at man ikke gjør noe vedtak. Man har sagt at regelverket for bekledning i dag tar høyde for denne problemstillingen. Vi vet en del grupper av forskjellig politisk og religiøs bakgrunn presser på for å få innpass for dette i norske offentlige institusjoner, f.eks. i politiet og domstolene. Man har altså fra Domstoladministrasjonens side sagt at dommeren skal utøve sin dommergjerning på en måte som inngir tillit og respekt, og opptre slik at det ikke med rimelighet kan stilles spørsmål ved dommerens nøytralitet. Ved at Domstoladministrasjonen ikke gjorde det samme som politiet og forbød bruk av hijab – som var tilfellet i politiet – også i domstolene, innebærer det at det må være opp til den enkelte dommer å vurdere hvorvidt man kan bruke forskjellige politiske og religiøse symboler i tillegg til dommerkappen. Da er vi ved et farlig punkt. Den dagen det er opp til den enkelte dommer å avgjøre dette, skulle jeg like å se hva flertallet i denne salen og justisministeren har tenkt å foreta seg, for vi får da en situasjon hvor norske dommere ikler seg forskjellig antrekk når de entrer domstolene. Bekledningen i norske domstoler har lang tradisjon i vårt land, og det er nettopp det som sikrer den tilliten som domstolene skal ha fra folk i vårt land. Dommeren skal fremstå som nøytral. Den sorte kappen innebærer nettopp at partenes prosessfullmektigers kleskode og personlighet skal nedtones, fordi det er argumentene deres som skal være det avgjørende. Det er verdier som nettopp blir truet ved at Domstoladministrasjonen ikke kan gjøre et klart vedtak, og, tydeligvis, heller ikke Stortinget her i dag. Men vi får ta de klare signalene som saksordføreren her kom med, om at både saksordføreren og Arbeiderpartiets stortingsrepresentanter, landets utenriksminister, som har ledet Arbeiderpartiets integreringsutvalg, er enig med forslagsstillerne. Da må vi påregne at det kommer et forslag til Stortinget med en lovendring rett etter Arbeiderpartiets landsmøte i vår, slik at Stortinget kan gjøre et raskt vedtak. Dette er en enkel sak å gjennomføre, så det trengs ikke store utredninger osv. Til slutt vil jeg påpeke at justisminister Storberget i svar på spørsmål til undertegnede den 25. juni 2010 sa at han skulle sette seg inn i Domstoladministrasjonens vedtak og vurdere hva han skulle gjøre. Nå er det snart 25. juni 2011, og det har ikke skjedd noen ting. Jeg tar herved opp forslaget fra Fremskrittspartiet og Høyre.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Det er ganske underlig å være vitne til en debatt hvor enkelte representanter mener at den nøytraliteten som dommerne utviser, ikke har noen form for betydning. Men det får vi ta i et senere innlegg. Jeg kunne godt tenke meg å spørre justisministeren om hun er enig i sin regjeringskollega Jonas Gahr Støres uttalelse om at det ikke er naturlig å bære politiske eller religiøse plagg i tillegg til dommerkappen.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Jeg registrerer at justisministeren i svar til meg den 15. juni 2010 skrev at han tenker på saken. Jeg registrerer at statsråden fortsatt tenker på saken, selv om det nå nærmer seg et år siden det svaret. Men jeg kunne godt tenke meg å høre hva statsråd Faremo har tenkt å foreta seg dersom det i morgen er en dommer som ikler seg en hatt, et stort kors, en hijab eller en kalott. Hva vil statsråden foreta seg da?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Dette har vært en snodig debatt. Først får vi bekreftet at svært mange i denne salen – og et klart flertall – er enig med forslagsstillerne i forslagsstillernes forslag. Det tar vi positivt, og vi regner da med at det om ikke så lang tid kommer et forslag fra regjeringen som forbyr annen bekledning i norske rettssaler enn den sorte kappen som det har vært svært lang tradisjon for. Så registrerer jeg – og det er jo den litt mer morsomme siden av denne debatten – at representanten Trine Skei Grande, som for øvrig også har sittet relativt lenge på Stortinget, prøver å huske tilbake til samfunnsfagstimene på skolen, og de lærebøkene som var da. Da kan det være slik at representanten Trine Skei Grande husker dårlig fra samfunnsfagstimene, eller at hun etter sine år på Stortinget ennå ikke har forstått Stortingets funksjon i det norske samfunnet. Ja, det er riktig at domstolene er uavhengige av Stortinget, men det er jo da domstolenes dømmende virksomhet. Det er helt åpenbart at Stortinget skal kunne ha en formening om administrasjonen av domstolene. Det er derfor Stortinget hvert år bevilger budsjett til domstolene, og at vi i justiskomiteen skriver lange merknader om det. Så har jeg registrert at mange mener at Stortinget ikke kan instruere Domstoladministrasjonen. Det er et synspunkt som er feil. Da utviser man en manglende forståelse for Stortingets funksjon og rolle i samfunnet. Da Domstoladministrasjonen ble uavhengig, var ikke det uavhengighet i forhold til Stortinget, men det var uavhengighet i forhold til den daglige styringen fra justisministeren. Så hvor grensen går for Stortingets instruksjonsmyndighet overfor Domstoladministrasjonen eller andre typer forvaltningsorganer, er det bare Stortinget selv som kan bestemme, og det spørsmålet har ikke Stortinget, så vidt jeg har sett, noen gang drøftet.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2011-03-15:
Det var representanten Trine Skei Grande som fikk meg til å ta ordet, fordi når representanten Skei Grande sier at dette ikke er noen problemstilling, så er det positivt feil. Alle som har fulgt med i samfunnsdebatten i de siste par år, ser at det er mange grupper nå som presser på for å endre viktige deler av norske samfunnsinstitusjoner, bl.a. politi og domstolene. Under vår høring i justiskomiteen hadde vi altså flere grupper inne som mente det var naturlig å endre bekledningen til norske dommere. Det er det vi ønsker å ta sterk avstand fra med dette forslaget, og få det klart for en gangs skyld at den bekledningen som vi har lang tradisjon med, skal opprettholdes.
Jenny Klinge (Senterpartiet), 2011-03-15:
Vilkåra for å drive næringsverksemd er vesentlege for å sikre velferdssamfunnet vårt for framtida. Vi må leggje til rette for at ressursane i heile landet kan takast i bruk. Derfor er det viktig å vurdere kva endringar vi kan gjere i regelverket og rammevilkåra for næringslivet. Målet må vere å gjere det enklast mogleg å starte og drive ei bedrift, samstundes som ein tek vare på behovet for å kontrollere at ting går rett føre seg og sikrar at flest mogleg er seriøse aktørar. Når det gjeld dette konkrete framlegget om å senke kravet til aksjekapital i aksjeselskap, er det argumentert både for og imot dette. Eg har merka meg ønska frå NHO om at dette kravet skal senkast og deira synspunkt omkring dette, og eg tykkjer desse verkar relevante. Samstundes er det om å gjere å finne ein gylden middelveg også i denne saka. Å fjerne kravet til aksjekapital heilt vil etter mi meining ikkje vere fornuftig, ei heller å setje det altfor lågt. Det økonomiske ansvaret eigarane har i AS, er avgrensa til aksjekapitalen, og det er da ikkje urimeleg at det blir sett krav til eit minimum av eit kapitalinnskot. Det er per dato ei utgreiing ute på høyring. Der blir ulike framlegg skildra om korleis ein kan forenkle aksjelova. Fleirtalet i komiteen ønskjer å avvente høyringssvara før vi konkluderer i spørsmålet om eventuelt å senke kravet til aksjekapital. Eg vil til slutt peike på at regjeringa allereie har teke fleire grep for å gjere næringsetableringar og firmadrift enklare og billigare. Mellom anna blir revisorplikta for små aksjeselskap fjerna, noko som har vore møtt positivt frå næringslivet.