Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-14:
Sikkerhetspolitikken er viktig for Norge. Det er derfor fint som stortingsrepresentant å debutere som ordfører for fire saker som alle har med sikkerhet å gjøre. Sikkerhetspolitikkens mål er å bevare Norges suverenitet og politiske handlefrihet. De siste 20 årene har sikkerhetspolitikken endret seg. Nå blir politiske, økonomiske og militære midler sydd sammen og innrettet mot forebygging og håndtering av kriser og utforming av varige og stabile løsninger på konfliktene. Parlamentarikere verden over, inkludert oss i Stortinget, kan spille og spiller en rolle i sikkerhetspolitikken. Det viser årsrapporten om aktiviteten som vi behandler her i dag. Samarbeidet i NATO skal jeg komme tilbake til, men først litt kort om viktige OSSE-spørsmål. Samarbeidet i OSSE i 2009 viser at organisasjonen igjen har vært forum for en bred europeisk sikkerhetsdialog. Kasakhstans OSSE-formannskap i 2010 gir økt oppmerksomhet til situasjonen i Sentral-Asia og de asiatiske partnerne, inkludert Afghanistan. Toleranse er samtidig utpekt som en hovedprioritet. Situasjonen i Sør-Kirgisistan er alvorlig, urolig og krevende. OSSE annonserte lørdag at et sendelag blir sendt. FN og EU har også bekreftet overfor OSSE at de sender diplomatiske representanter til Kirgisistan. Dette er positivt, og jeg håper det kan bidra til en fredelig løsning på konflikten. OSSEs oppgaver som sikkerhetspolitisk aktør er langt fra over. Vest-Balkan, Kaukasus, Sentral-Asia og land som Hviterussland, Moldova og Ukraina har utfordringer som kun kan møtes gjennom en bred innsats som omfatter både militærpolitiske, økonomiske og menneskelige aspekter. Men det er positivt at også sammenhengen mellom klimaendringer, miljø og sikkerhet og energispørsmålet er på agendaen. Dette er løftet fram som viktige felt i OSSE-regionen og er et område som det kasakhstanske formannskapet ønsker å prioritere i 2010. OSSEs rolle knyttet til valgobservasjon er kanskje det organisasjonen er mest kjent for. Derfor må samarbeidet med OSSEs kontor for demokratiske institusjoner og menneskerettigheter avklares. I dag er det uenighet om hvilken institusjon som skal ha det endelige ordet når det gjelder utformingen av den samlede vurderingen av et gitt valg, og sånn kan det ikke være. Elleve valgobservasjoner ble gjennomført i 2009. Norge deltok i sju av dem. Dette er viktig, fordi frie valg er kjernen i et demokrati. Norge har også i lengre tid tatt til orde for at OSSE bør styrke sitt arbeid for å støtte menneskerettighetsforsvarere. Dette arbeidet bør også følges opp i 2010. For ett år siden var Stortinget vertskap for NATO PAs vårsesjon og samlet opp mot 750 deltakere fra NATOs medlems- og partnerland her i Oslo. Der ble virkelig nordområdene satt på dagsordenen. Det er gledelig å registrere at NATO PA har styrket sin kompetanse på nordområdet og arktiske sikkerhetsspørsmål, bl.a. gjennom å utnevne en nordområdekoordinator. Stortingets delegasjon til NATOs parlamentariske forsamling har et aktivt engasjement. Det viktigste temaet i 2009 var naturlig nok utviklingen i Afghanistan generelt og den NATO-ledede ISAF-operasjonen spesielt. Men også arbeidet knyttet til NATOs nye strategiske konsept har vært høyt oppe på agendaen i 2009. Nå som Albright-rapporten er lagt fram og sendt ut på høring og til debatt, er det jo fint å registrere at Norge har fått viktige gjennomslag for hva NATOs strategiske konsept skal inneholde. Det er nå viktig å bruke tiden godt resten av året for å sikre at Norges interesser ivaretas i det endelige dokumentet. Det samme gjelder alliansens kjernevåpen, som vi har vært opptatt av her i Stortinget, som vi alle vet kun kan reduseres gjennom en tett dialog mellom USA, NATO og Russland. Vårt forhold til Russland er viktig. Det kjennetegnes av dialog, slik godt naboskap skal være. Det er viktig å drøfte sikkerhetspolitiske spørsmål med Russland, både i OSSE og i NATO-Russland-rådet. Samtidig er noe av det viktigste som har skjedd – og som ikke minst har en veldig viktig og stor sikkerhetspolitisk dimensjon – avklaringen av delelinjen i havet mellom oss i nord. Der fortjener utenriksministeren ros for utrettelig arbeid. NATO bør utvikle forholdet til partnerlandene videre. Det samme gjelder samarbeidet med EU. Det nordiske samarbeidet bringer noe svært positivt inn i alliansen. Her har Norge en styrke. Vårt tette forhold til de andre nordiske landene og utviklingen av et forsvarssamarbeid i Norden er noe vi må fortsette med. Jeg oppfatter at det er blitt svært godt mottatt av NATO som det fremste eksempel på et fordypet partnerskap med land som står NATO nær, men som av ulike grunner har valgt ikke å søke medlemskap. Det er viktig at mulighetene som NATOs parlamentariske samarbeid gir for styrket kontakt mellom parlamentarikere på begge sider av Atlanteren, brukes. Jeg vil bruke denne anledningen i dag til å rose Stortingets delegasjon både til OSSE og til NATO PA, som har et aktivt engasjement overfor nasjonalforsamlinger i ikke-medlemsland for å støtte demokrati og stabilisering og derigjennom trygge vår sikkerhet i Norge.