Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Dette budsjettet skulle være det siste budsjettet som gjorde at vi nådde klimamålene for 2020. Klimaforliket ble inngått i 2012, og i 2013 tok høyrepartiene over. De lovet at de skulle forsterke dette. Nå, sju år etter, vet vi fasiten: Det ble ingen forsterkning, det ble et havari, vi er ikke i nærheten av å være der vi skulle vært. Da er det faktisk nesten ikke til å tro at klimaministeren ikke har en eneste tanke om hvorfor vi ikke har kommet dit, bortsett fra at det er de rød-grønnes skyld. Det er en så skamløs ansvarsfraskrivelse at det er vanskelig å ta på alvor. I møte med den største utfordringen i vår tid tror jeg alle må tenke nytt, alle må være med og ta sin del av ansvaret. Også vi i opposisjonen gjør det, Arbeiderpartiet mener at vi må tenke nytt. Derfor har vi ikke bare laget et alternativt budsjett, vi har laget et eget klimabudsjett, som viser hvordan vi skal kutte så mye som vi har forpliktet oss til. Der regjeringen vil kjøpe kvoter i utlandet for å komme seg fri, vil vi investere i Norge og gjøre kuttene nasjonalt. I vårt budsjett viser vi hvordan vi skal halvere utslippene de neste ti årene. Vi vil investere i ny teknologi, så vi kan skape arbeidsplasser over hele landet. Norge kan aldri konkurrere om å være billigst på lønn, men vi skal konkurrere om å være best på klima og miljø. Vi vil at Norge skal gå i front med å fange og lagre CO 2 . Det vil bety mye for Norges utslipp, men det vil også bety mye for verdens utslipp hvis vi er med og driver fram ny teknologi. Her har regjeringen levert lite annet enn festtaler, og vi har allerede fått varsel om nye utsettelser, men det har ikke klimakrisen tid til. Vi vil satse på miljøvennlig transport, som får folk og varer dit de skal på en raskere og bedre måte, men med lavere utslipp. Vi vil ha en storsatsing på miljøvennlige ferger og på kollektivtrafikk, men da må sultefôringen som fylkespolitikerne har møtt, hvor de må velge mellom kutt i velferd, kutt i kollektivtilbudet eller plasser på videregående skole, ta slutt. Det ville de ikke måtte gjøre hvis Arbeiderpartiets alternative statsbudsjett ble vedtatt. Vi vil også få på plass et CO 2 -fond for næringstransporten, så vi kan få til klimavennlige lastebiler. Her står NHO, LO og miljøbevegelsene klare med et opplegg, men regjeringen har smelt igjen døren. Det er dårlig næringspolitikk, og det er dårlig klimapolitikk. Vi vil også ha en større satsing på den andre store miljøutfordringen, nemlig tap av natur. Og vi vil ikke kutte klimabistanden til de fattigste landene, sånn som denne regjeringen har gjort. Nå er vi faktisk nede i halvparten av hva Espen Barth Eide og Heikki Holmås ga det siste året i den rød-grønne regjeringen, i 2013. Vår klimapolitikk er grønn fordi den kutter utslipp, og den er rød fordi den gjør det på en rettferdig måte. Vi vil ha flere elbiler på veiene og mener at det skal støttes. Men vi mener ikke at det er riktig at de aller rikeste som kjøper biler opp til 1 mill. kr, skal gjøre det uten å betale en krone i moms. Vi betaler moms når vi kjøper sykler, brød eller melk. Vi mener at man også skal gjøre det for å kjøpe en Porsche som koster 1 mill. kr. Det skal alltid lønne seg å velge miljøvennlig, men vi skal ha slutt på sponsingen av de aller dyreste bilene. Trine Skei Grande mener at dette er å misunne de rike, vi mener det er eksempel på god og rettferdig klimapolitikk. Man trenger virkelig ikke å klø seg i hodet og lure på hvorfor denne regjeringen ikke lykkes i klimapolitikken. Vi har et regjeringsparti som fortsatt har seminar om hvorvidt klimaendringene faktisk eksisterer, og med statsråder som mener at klimaendringene er en slags sosialistisk konspirasjon for å øke skattene. Vi har en annen partileder som mener at miljøbevegelsen er en trussel mot menneskeverdet, og vi har en statsminister som denne uken dro på klimatoppmøtet uten å servere et eneste nytt budskap utover å si at når det gjelder klimakrisen, ville hun ikke valgt akkurat det ordet. Dette er ikke å ruste Norge for framtiden. Resultatene for denne regjeringens klimapolitikk er intern konflikt, det er brutte løfter og ingen store løft. For å løse vår tids største oppgave trengs det politikere med større visjoner og med mer handlekraft. For å få til det må vi få ny kurs for Norge og en ny regjering.