trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-16:
Mitt spørsmål er til helsestatsråden. For meg og for mange andre nyvalgte stortingsrepresentanter i denne salen nærmer det seg nå slutten på årets budsjettbehandling og vår første budsjettbehandling. Det har vært en lærerik og spennende tid, men også en tid med overraskelser. Som mangeårig lokalpolitiker har jeg alltid ment at politikere, som ombudsmenn, skal lytte til innspill som kommer fra innbyggere, organisasjoner og velgere. Som ordfører brukte jeg mye tid på dette, noe som utvilsomt førte til en bedre politikk og bedre tilbud til innbyggerne. Ikke minst lærte jeg mye selv i disse prosessene. Vi har nettopp hatt en omfattende høring knyttet til statsbudsjettet hvor over 70 organisasjoner brukte store ressurser på forberedelser og arbeid knyttet til å komme med innspill til helsekomiteen. De var basert på virkningene av det statsbudsjettsforslaget som Regjeringen hadde lagt fram. Vi har faktisk sittet og hørt på innspill i hele 24 timer, fordelt på flere dager. Det som forundrer meg, er at regjeringsfraksjonen ikke har flyttet på en eneste krone i helsebudsjettet. Den må åpenbart ha fått beskjed om at budsjettet skulle ligge uforandret. Det medfører at en rekke gode tiltak som ikke hadde kostet mye penger, ikke blir realisert neste år. Det var tiltak som definitivt hadde gjort Norge til et bedre sted å være for en rekke grupper mennesker. Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: Er det at Arbeiderpartiet ikke har hørt på et eneste av disse innspillene, et uttrykk for maktarroganse, eller er det slik at ingen av organisasjonene var verd å høre på?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-16:
Det er mulig at Arbeiderpartiet lytter, men jeg tror nok de som er inne på høringer og har gode forslag, helst hadde sett at man ikke bare lyttet, men faktisk gjorde noe med alle de innspillene som kommer. Hele poenget med høringsprosessen er jo at det kommer innspill til det framlagte budsjett. Det hjelper ikke at man har innspill i prosessen, for høringene som komiteene gjennomfører, går faktisk ut på å høre hva alle disse organisasjonene mener om det framlagte statsbudsjettet, og det er dem man skal ta hensyn til. Jeg registrerer at man har lyttet, og jeg er spent på hvilke av de signalene som kom, som blir tatt med i neste års statsbudsjett. Jeg kunne tenke meg å stille statsråden følgende tilleggsspørsmål: Har hun sympati med sine egne partifeller som må gjennomføre lange høringer, vel vitende om at de ikke får tillatelse til å ta noen av innspillene til etterretning?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Det er slett ikke slik at Arbeiderpartiet ikke lytter til organisasjoner eller enkeltpersoner. Regjeringen jobber med budsjettet i løpet av mer eller mindre hele året. Særlig på vårparten jobber vi med å legge opp budsjettet. Så lytter vi nøye til de innspill som kommer i løpet av budsjettprosessen. Det har også vært gjort nå. Det har også storfraksjonen gjort i Stortinget. Man har hatt en dialog. Den dialogen har også jeg vært informert om som ansvarlig statsråd. En del av de innspillene som er kommet, er tatt med gjennom merknader. Det er klart at det er noe som har føringer på budsjettene. Så er det slik at når et budsjett er på ca. 130 milliarder kr, er det mye som er lagt. Det er mye som er gjort, men det er også en del som blir gjort i løpet av året. Når det gjelder de innspill som er kommet, de føringer som er lagt, er det selvfølgelig slik at vi også ser på dem. Jeg vil understreke sterkt at vi lytter til dem som kommer, også i Stortinget.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Det er faktisk ikke slik vi jobber politisk i arbeidet mellom Regjeringen og Stortinget. Vi har veldig god dialog med vår fraksjon og med storfraksjonen i Stortinget. Det er også slik at hvis Fremskrittspartiet leser budsjettinnstillingen fra Stortinget, vil han se at det også ligger føringer i den som selvfølgelig vil bli tatt hensyn til, som det er tatt hensyn til når det gjelder styringen som jeg har som statsråd f.eks. overfor helseforetakene og på en del andre områder som er angitt i budsjettet. Så vi har en god dialog, et godt samspill, for det arbeidet som Stortinget gjør, er viktig.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Når det gjelder oppslaget som står i VG i dag, har jeg lyst til å si at jeg er opptatt av at de som skal føde på Ahus i 2010, skal ha et like godt tilbud som de som føder der i dag. Det er det som er utgangspunktet. Så er det også slik at når noen sykehus bruker for mye penger det ene året, blir det en sak for det regionale helseforetaket. Så dette må løses i samarbeid med Helse SørØst. Det som er helt klart, er at tilbudet til de fødende skal være godt. Det skal være forsvarlig. Det er ikke slik at dette er et uforsvarlig tilbud. Det skal være forsvarlig. Det forutsetter jeg, og det har Helse Sør-Øst ansvar for å gjennomføre.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Når det gjelder barn av rusmisbrukere, er det et fokusområde for Regjeringen. Det er et veldig viktig område. Det er veldig viktige tiltak. Når det gjelder budsjettbehandlingen, foregår den stort sett tidlig på året, på våren. Det er ikke slik, som jeg åpenbart må gjenta, at vi ikke lytter til innspill som kommer. Men det er også slik at behandlingen av det store budsjettet som dette dreier seg om, foregår i vesentlig grad på våren, og vår dialog med Stortinget er god. Det er mange organisasjoner som driver et viktig arbeid for rusavhengige og for deres familier, og som får penger fra Helse- og omsorgsdepartementet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Det er klart at de som sliter med psykisk helse, er i en alvorlig situasjon. Det gjør inntrykk. Samtidig har jeg lyst til å understreke at dette er en sektor hvor det har vært brukt betydelige midler gjennom ti år ved opptrappingsplanen, fra 1998 til 2008. Det er brukt 6,4 milliarder kr mer på drift. Det er investert 9,2 milliarder kr i bl.a. 75 distriktspsykiatriske sentre. Det er gjort veldig mye for å tilrettelegge for bedre poliklinisk behandling, mer oppsøkende behandling – også poliklinisk. Jeg må si at jeg er glad for at 84 pst. av kommunene – det ser i hvert fall slik ut ifølge en undersøkelse – sier de vil bruke mer på psykisk helse eller videreføre det nivået som er. Hvis vi etter ti år skulle fortsette med øremerking på dette feltet, undergraver vi fullstendig det kommunale selvstyret. Når det gjelder sengeplasser, er det en dreining på det, men det er fordi vi har et høyt antall i utgangspunktet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Det er ikke tvil om at Regjeringen ser alvorlig på det økende sykefraværet, også i helse- og omsorgssektoren, og at det er mange tiltak som må til for at vi skal lykkes med dette. Raskere tilbake er ett tiltak. Det gjennomføres på ulike måter, bl.a. også ved å bruke opphold på rehabiliteringsinstitusjoner, som representanten Bent Høie er inne på. For 2010 er det bevilget nesten 500 mill. kr til Raskere tilbake, men til private institusjoner i tillegg bruker helseforetakene ca. 1,2 milliarder kr. Det er helseforetakene som har avtaler med rehabiliteringsinstitusjonene. Avtaleperioden har vært tatt opp flere ganger i Stortinget, og jeg ser også at avtaleperioden kan være problematisk for noen når det gjelder forutsigbarhet. Derfor vil jeg i foretaksmøte gi styringssignaler om det. Når det gjelder ordningen Raskere tilbake, der det tross alt bevilges via statsbudsjettet år for år, er det slik at de regionale helseforetakene vil inngå avtaler. Men det er altså avtaler i bunnen, og det er ingen vesentlige endringer i avtalen med Godthaab, etter det jeg kjenner til. Her er det en avtale mellom Helse Sør-Øst og institusjonen, som videreføres i 2010.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Raskere tilbake er et tiltak – det kan være en operasjon, eller det kan være et rehabiliteringsopphold, men i bunnen ligger det en avtale mellom helseforetaket og rehabiliteringsinstitusjonen fra år til år, gjerne en flerårig avtale. Det er viktig for å få forutsigbarhet i rehabiliteringsorganisasjonene. Raskere tilbake er noe vi bevilger til år for år, og det tillegget, den avtalen som skal gjøres med ulike institusjoner, vil bli gjort, men i bunnen ligger den avtalen som de har. Når det gjelder det spesielle rehabiliteringssenteret som Høyre åpenbart har vært opptatt av, Godthaab Rehabiliteringssenter, skal avtalen etter det jeg kjenner til, videreføres for 2010, og det er ingen vesentlige endringer. Det er det regionale helseforetaket som har ansvaret her, og som både kvalitetssikrer de institusjonene som gir tilbud, og inngår avtaler.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Ordningen Raskere tilbake skal gi et tilbud til dem som kan nyte godt av det, for raskere å komme tilbake i jobb. Det kan, som jeg sa, være en operasjon, det kan være rehabilitering, som enten kan utføres i offentlig regi eller ved private institusjoner som har avtaler med helseforetak. Når det gjelder de regionale helseforetakene, har de et helt klart ansvar for å sørge for helsetilbudet i sin region, og det er absolutt ikke mitt inntrykk at de verner mer om sin egen virksomhet enn om pasientene og befolkningens beste. Det er mitt inntrykk at de gjør alt de kan for både å forvalte det offentliges penger på en god måte og sikre pasientene i dette landet god behandling.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Det er ikke tvil om at mange som går sykmeldt over lengre tid, og som f.eks. venter på en operasjon, får svekket livskvalitet og er sykmeldt for lenge. Det er absolutt slik at Regjeringen er veldig opptatt av å få ned sykefraværet, ikke minst også for at den enkelte skal komme seg tilbake i jobb og tilbake i den hverdagen som de fleste av oss ønsker å være i. Det er mange tiltak som skal gi et tilbud. Noen som venter på operasjon, venter for lenge. Det kan vi være enige om, og det prøver vi å gjøre noe med. Men når det gjelder tiltakene innenfor Raskere tilbake, er de nettopp ment å kunne ivareta dem som har en mulighet til å få behandling, for å komme raskere tilbake i jobb.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Når det gjelder tiltaket Raskere tilbake, er det et ekstraordinært tiltak, en ekstraordinær post som bevilges år for år. Vi har valgt å videreføre det for neste år. Det dreier seg om nesten 500 mill. kr. I bunnen her ligger institusjoner som har mer forutsigbare avtaler med helseforetakene, men jeg har tatt signalene som har kommet fra Stortinget, både i budsjettbehandlingene og ved flere spørsmål til meg i Stortinget, om at det er ønskelig med lengre avtaleperioder. Men man må se Raskere tilbake som et eget tiltak. Det dreier seg ellers om den generelle avtalen som helseforetakene har med rehabiliteringsinstitusjonene. Der vil jeg gi styringssignaler om at man må se på avtaleperioden fordi det skaper vanskeligheter, og det er veldig forståelig. Det skaper vanskeligheter for institusjonene. Det har jeg tatt fatt i, men når det gjelder ordningen Raskere tilbake, er det en liten del av dette, som må bevilges år for år.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Takk for et aktuelt spørsmål. Helse- og omsorgssektoren må, på lik linje med alle andre samfunnssektorer, ta ansvar for klimautfordringen. I klimameldingen er det fastsatt egne utslippsmål for fire hovedsektorer. Det er ikke satt et eget sektorpolitisk mål for klimagassutslipp fra helse- og omsorgssektoren. Departementet har heller ingen aktiv oppfølging eller oversikt over klimagassutslippene i vår sektor. Helse- og omsorgssektoren bør imidlertid kjenne ansvar for å redusere utslippene, gjennom bl.a. å ha et aktivt forhold til energibruk, avfallshåndtering og transport. Dette er særlig fulgt opp i de nye sykehusprosjektene, f.eks. Akershus universitetssykehus, Ahus, som bl.a. har tatt i bruk ny teknologi til oppvarming i stor skala, og dette er et ambisiøst prosjekt i europeisk sammenheng. Helse- og omsorgsdepartementet følger opp klimapolitikken gjennom styringen av de regionale helseforetakene. Med en bygningsmasse på ca. 4 millioner m2 bidrar helseforetakene til betydelige klimagassutslipp. Helseforetakene er pålagt å følge opp Handlingsplan 2007–2010 for Miljø og samfunnsansvar i offentlige anskaffelser. Planen skal bidra til at det offentlige går foran som ansvarlig forbruker og etterspørrer av miljøvennlige varer og tjenester. Spesialisthelsetjenesten kjøper utstyr, forbruksmateriell og tjenester for mer enn 16 milliarder kr i året. Foretakene kan således bidra til å påvirke produsenter og leverandører på en positiv måte. De siste to årene har departementet stilt krav til de regionale helseforetakene om at de skal gå sammen om å utvikle dialog med leverandørene for å bidra til en god nasjonal klimapolitikk. I dette ligger valg av produkter, produksjon, emballasje, transport og sertifiseringsordninger. De regionale helseforetakene er pålagt å kartlegge miljøtiltak som har overføringsverdi. De skal også utrede mulige nye klimatiltak i spesialisthelsetjenesten. Fra i år er det etablert et miljø- og klimaforum, der alle de regionale helseforetakene og helseforetakene er representert. De arbeider med å finne hensiktsmessige miljø- og klimaindikatorer som er egnet til rapportering. Selv om klimaforliket var et stort skritt fremover for klimapolitikken, er tiltakene i forliket trolig ikke nok til å nå klimamålene. Derfor har Regjeringen opprettet faggruppen Klimakur 2020. Det skjedde allerede få måneder etter klimaforliket i Stortinget i 2008. Klimakur-rapporten som kommer i februar 2010, skal inneholde den mest omfattende menyen av nye virkemidler og tiltak som noen gang er presentert i Norge. Regjeringen vil gå igjennom forslagene i Klimakur nøye, og legge frem for Stortinget en vurdering av klimapolitikken og behov for endrede virkemidler.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Som jeg sa, så måler man ikke sektorer, som helse- og omsorgssektoren, som total sektor, men prøver å gå inn på områder, f.eks. transport, energibruk, oppvarming osv. Det å følge opp byggeprosjekter er selvfølgelig viktig, men det er jo enda viktigere at man planlegger godt for å holde et så lavt energiforbruk som mulig. Vi vet jo at det er nettopp her at de gode klimagevinstene kan komme, ved at man går fra f.eks. oljefyr til andre typer oppvarming, som man har gjort mange steder. Det er veldig fokus på dette, selvfølgelig først og fremst av hensyn til miljøet og klimaet, men også av hensyn til lønnsomhet. Akkurat på dette området lønner det seg å være miljøvennlig.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Det er veldig viktig å ha fokus på hva som kan spares, nettopp fordi det her dreier seg om en bygningsmasse på totalt 4 millioner m2. Det er mye areal, og det er klart at det å bruke energi på en mest mulig effektiv måte, er viktig. Når det gjelder nye bygninger, stilles det krav til rehabilitering, som jo også er veldig viktig i denne sammenheng, fordi man kan gå over til nye måter å bruke energi på, samtidig som man kan klare å effektivisere energibruken, noe som er et veldig sterkt mål, både av hensyn til klimaet og av hensyn til økonomi.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Rusmiddelmisbruk er vi enige om er et alvorlig samfunnsproblem. Regjeringens rusmiddelpolitikk har som mål å redusere de negative følgene av rusmiddelmisbruk både for enkeltpersoner og for samfunnet. Opptrappingsplanen for rusfeltet som avsluttes i 2010, er basert på at hele rusfeltet skal ses i sammenheng og forankres i Regjeringens helhetlige politikk. Planen legger bl.a. vekt på økt brukerinnflytelse og forpliktende samhandling mellom nivåene og mellom faggrupper. Innsatsen på rusfeltet er styrket betydelig gjennom den opptrappingsplanen vi nå har hatt i fire år, og som avsluttes neste år. Bevilgningene er økt med 835 mill. kr i perioden, og ifølge Helsedirektoratet vil tilnærmet alle de 150 tiltakene i planen være igangsatt innen utgangen av 2010. Likevel må vi erkjenne at det fortsatt er mange uløste oppgaver både i kommunene og i spesialisthelsetjenesten, og det er behov for å styrke og utvikle tjenestene, samtidig som vi øker innsatsen for folkehelse og forebygging. Som svar på dette, skal Samhandlingsreformen behandles i Stortinget til våren. Reformen viser at det er viktig å utvikle tjenestetilbudet til personer med rusmiddelproblemer som en del av det ordinære helse- og omsorgstilbudet. En sentral utfordring her er å få etablert gode pasientforløp, slik at rusmiddelavhengige opplever at det er en sammenheng i de tjenestene de mottar. Dette vil berøre både de kommunale tjenestene og spesialisthelsetjenesten. Stortinget har bedt Regjeringen om å fremme forslag til en sterkere satsing på helhetlig rusbehandling og oppfølging fra juni i år, og jeg vil vurdere å følge opp rusplanen med en ny langsiktig strategi som ser helhetlig på utfordringene på rusfeltet. Jeg vil arbeide videre med hvilken form som kan være den mest hensiktsmessige for en slik strategi. Vi har høstet viktige erfaringer gjennom Opptrappingsplanen for rusfeltet. Neste år er det siste året. Erfaringene skal oppsummeres og brukes som grunnlag for å utvikle feltet videre. Regjeringen har nedsatt et offentlig utvalg, Stoltenberg-utvalget, som skal foreslå hvordan de mest hjelpetrengende rusmiddelavhengige kan få bedre hjelp. Utviklingen av rusfeltet må også ses i sammenheng med Regjeringens innsats for å forebygge fattigdom, innsatsen for å redusere bostedsløshet og satsingen på psykisk helse. Regjeringens rusmiddelpolitikk er basert på samarbeid på tvers av departements- og etatsgrenser og samarbeid på tvers av landegrenser. Norges brede internasjonale engasjement på alkohol- og narkotikaområdet bidrar også til å forebygge narkotikaproblem i Norge. Regjeringen vil invitere til en bred og inkluderende prosess. Vi vil styrke dialogen med kommunene gjennom Kommunenes Sentralforbund og samarbeide med spesialisthelsetjenesten, fylkesmennene og andre berørte parter. Organisasjoner for brukere og pårørende og andre frivillige og offentlige instanser vil også selvsagt være viktige i dette arbeidet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Jeg kan berolige med at vi skal komme tilbake. Spørsmålet er mer hvilken form forslaget skal ha, altså hvilken form denne strategien skal ha. Det er det som det ikke er tatt stilling til ennå. Men vi skal komme tilbake. Vi ser behovet for det. Men det er også viktig, i det siste året til opptrappingsplanen, å se på de tiltakene som har vært. Det er tross alt ganske mange tiltak. Vi må se på hva som har virket, og hva som ikke har virket, før vi legger opp til den nye strategien. Så vil vi komme tilbake til Stortinget med hvilken form dette skal ha.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Nå ligger jo denne meldingen i Stortinget. Spesialisthelsetjenesten skal selvfølgelig fremdeles gjøre sin jobb. Men det som er det viktige ved Samhandlingsreformen, er å få til et bedre pasientløp, at man ikke får opphold mellom ulike stadier i pasientbehandling eller håndtering, som man har hatt. Det er klart at rusmiddelmisbrukere, som er en stor gruppe og trenger mye helsetjeneste, vil være veldig viktige nettopp i denne sammenheng. Så er det ett ansvar som for så vidt endres i Samhandlingsreformen, hvis den blir vedtatt i den form som Regjeringen har foreslått. Det er at det blir et større ansvar for kommunene til å ivareta innbyggernes helse, altså til på en måte å ha ansvaret for å følge de ulike løpene.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-12-16:
Én sak er at regjeringspartiene overhodet ikke lytter til høringsinstansene. Mer alvorlig er det at Regjeringen ikke følger opp stortingsvedtak. Ett eksempel av mange ser vi i VG i dag. Det kuttes i bemanningen på fødeavdelinger, og tilbudet til kvinner og nyfødte blir dårligere – til dels uforsvarlig. Fødende kvinner er altså en salderingspost ved en del fødeavdelinger. Dette skjer til tross for at Stortinget for få måneder siden sa at dette var helt uakseptabelt, og ba i innstilling til fødselsmeldingen om at helse- og omsorgsministeren stiller krav til de regionale helseforetakene om at det ikke skal foretas økonomisk motiverte omstillinger som fører til dårligere tilbud. Likevel skjer det. Hva mener statsråden om det som skjer? Hva vil hun foreta seg for å stoppe slike uforsvarlige kutt i tilbudet til fødende og barn?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-12-16:
Denne saken viser at de regionale helseforetakene er bukken som passer havresekken. De er mer opptatt av å verne om egen virksomhet enn å få folk tilbake til arbeid. HELFO, under Helsedirektoratet, sørger effektivt for at de som opplever brudd på ventetidsgarantien, får rask behandling der det er ledig kapasitet i offentlige eller private sykehus, og Høyre har tidligere foreslått at når det gjelder Raskere tilbake, burde pengene blitt brukt av HELFO på vegne av sykmeldte som står i helsekø. Er helseministeren enig i at en slik organisering hadde sikret at midlene hadde blitt brukt mer effektivt, for å få folk raskere tilbake i arbeid?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-12-16:
«Hvilke reduksjoner i klimagassutslipp kan den rød-grønne regjeringen vise til under helse- og omsorgsministerens ansvarsområde siden tiltredelsen i 2005, og hvordan vurderer statsråden disse resultatene i forhold til Norges nasjonale mål for reduksjon av klimagassutslipp?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-12-16:
Jeg takker for svaret. Som statsråden sier, har Helse- og omsorgsdepartementet ansvaret for en betydelig bygningsmasse, bl.a. alle sykehusene. Det statsråden her redegjør for, er svært positivt hvis alle disse planene kommer opp og stå. Men jeg forstår det også slik at Helse- og omsorgsdepartementet ikke har noe eget mål om noen aktiv oppfølging av resultatene, men det hadde jo vært å ønske. Jeg håper at statsråden vil komme tilbake til det, og at hun kanskje kunne si litt om hvordan hun har tenkt å følge opp byggeprosjekt i helse- og omsorgssektoren i etterkant av klimaforliket, som hun selv var inne på.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-12-16:
Og i den sammenhengen ville det jo være interessant å vite hva som faktisk kan spares i helse- og omsorgssektoren – en innsparing som kan brukes til mer helsetjenester. I klimaforliket står det at «det skal stilles konkrete krav til energibruk og energiforsyning i offentlige byggeprosjekt. Kravene bør så langt det er praktisk mulig være strengere enn minimumskravene i teknisk forskrift». Spørsmålet blir da: Vil statsråden sørge for at man når det gjelder de nye byggeprosjektene innen helse- og omsorgssektoren, stiller krav til energibruk som er strengere enn de generelle energikravene ved nybygg?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2009-12-16:
Under høringene møtte vi Kirkens Sosialtjeneste, som driver med oppfølging og ettervern for rusavhengige og har institusjoner innenfor både barnevern, psykiatri og for utviklingshemmede. De kunne gjort mye godt arbeid med 13 mill. kr i påplussing. Barn av rusmisbrukere er en organisasjon som fokuserer på å etablere et helhetlig hjelpetilbud for barn og unge som har foreldre med rusproblemer. 2 mill. kr ville betydd mye for dem. WayBack gjør et utmerket frivillig arbeid i forhold til å hjelpe straffedømte i livet etter soning for å hindre tilbakefall. 2 mill. kr her ville ha rettet opp det kuttet de opplevde i 2008. Det virker som om Regjeringen mener at vettet ikke er likt fordelt i regjeringskvartalet og hos flertallet i denne salen. Stortinget er tross alt den bevilgende myndighet, men flertallet har ikke hatt én eneste krone å flytte på, selv om tiltakene har vært aldri så gode. Ser ikke statsråden at en nesten skinndemokratisk og nærmest maktarrogant budsjettbehandling som den vi har vært vitne til, kan være direkte demotiverende for dem som driver slike gode tilbud innenfor den ideelle sektor?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-16:
Landsforeningen for Pårørende innen Psykiatri, LPP, tok opp situasjonen i det psykiske helsevernet i høring med helse- og omsorgskomiteen på Stortinget. De er veldig bekymret for kutt i sengetall før alternative tilbud står klare for psykisk syke. De etterlyser også videre øremerking og mener at uten klar styring over pengebruken står vi i fare for å la helseforetakenes økonomer bestemme hvilke tilbud de dårligste pasientene skal få. Dette bekymrer også Kristelig Folkeparti, og vi har foreslått videre øremerking av midler til psykisk helse også etter opptrappingsplanen. Vi ser nå en nedtrapping etter en vellykket opptrapping. Jeg tror disse organisasjonene som var inne på høring, føler at de ikke blir hørt og trodd. Gjør dette inntrykk på statsråden? Vil hun fortsatt la det skure og gå og håpe på det beste? Det er dramatisk det som skjer innen psykisk helse. Jeg fikk tre henvendelser bare i går. Hver dag får vi henvendelser om dette.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-12-16:
I høringen i helse- og omsorgskomiteen var det mange innspill om rehabilitering og opptrening i institusjoner etter sykdom eller skade. La meg ta et eksempel fra en institusjon som sier det i dag er helt uforutsigbare tilstander. De har måttet halvere antallet plasser, og Raskere tilbake får de bare for ett år om gangen. Andre avtaler er for to år om gangen, kanskje med mulighet for ett eller to års forlengelse. Det er ostehøvelkutt. Færre plasser og kortere liggetid er også noe som kjennetegner disse institusjonene. Jeg må si at det bekymrer meg veldig at statsråden ikke svarer på spørsmålet om hun mener det er greit at de ideelle og private rehabiliteringsinstitusjonene nå faktisk er gått til oppsigelser fordi de ikke har fått avtale om Raskere tilbake for neste år. Hva mener Regjeringen med «forutsigbarhet» i sin egen regjeringserklæring, når vi står her med ett til to års avtaler? Er det forutsigbart?
Siri A. Meling (Høyre), 2009-12-16:
Jeg vil gjerne stille spørsmål til olje- og energiministeren. I disse dager pågår det klimaforhandlinger i København. Der tenker vår miljøvernminister, Erik Solheim, de store tankene rundt klimautfordringene, mens her hjemme svikter Regjeringen i miljøspørsmål. Det har lenge vært et politisk ønske, som også Høyre har delt, om å stimulere til fjernvarme og forbrenning av avfall og å ha et forbud mot deponering av avfall. Vi har faktisk brukt rundt 2 milliarder offentlige kroner gjennom Enova til anlegg, som i dag sliter med å sikre råstofftilgangen på grunn av en forbrenningsavgift, som Høyre er imot, men som Regjeringen har latt stå, og som våre naboer i Sverige ikke har. Dermed går det så mange som 20 000 billass med søppel fra Norge over til Sverige – og dette antallet øker. På den ene siden bruker vi altså 2 milliarder kr av skattebetalernes penger til å stimulere til bygging av fjernvarmeanlegg og forbrenningsanlegg, men på den annen side har vi altså en avgift som gjør at råstoffgrunnlaget til disse anleggene rives vekk. Vi har altså en regjering som tydeligvis er mer bekymret for avgiftskronene til statskassen, og som er villig til å ofre miljøet. Noen ganger virker det som de ulike statsrådene sitter i hvert sitt kott og ikke vet hva de andre holder på med. Vi har en politikk på miljøområdet som ikke henger sammen. Så mitt spørsmål til statsråden er: Synes han at dette er en tilfredsstillende situasjon, at norsk avfall i økende grad transporteres og forbrennes i Sverige? Og hvis han ikke synes det: Hvordan vil han sikre at forbrenningsanleggene i Norge tilføres nok klimanøytralt råstoff?
Siri A. Meling (Høyre), 2009-12-16:
Jeg takker for svaret, men jeg er ikke så veldig imponert. Jeg er helt enig i at vi bruker mye av skattebetalernes penger på miljøtiltak. Men det hjelper jo ikke hvis vi på den ene siden gir penger til miljøtiltak, og på den andre siden kommer med særnorske avgifter som gjør at råstoffgrunnlaget – i dette tilfellet avfallet – transporteres til Sverige. Det at svenskene har bygd opp en overkapasitet på sine forbrenningsanlegg, kan aldri være en unnskyldning for at vi i Norge skal føre en dårlig miljøpolitikk. Vi sender 20 000, kanskje 30 000 trailerlass bl.a. fra Vestlandet over til Sverige for å forbrenne avfallet der, mens norske forbrenningsanlegg, som Tafjord Kraftvarme – og vi hørte det på TV 2-nyhetene i går – kanskje må gå over til å fyre med olje for å sørge for at Ålesund får sin varme. Dette er dårlige miljøløsninger. Det er sløsing med skattebetalernes penger, og det setter miljøpolitikken i dette landet i miskreditt.
Siri A. Meling (Høyre), 2009-12-16:
Høyre har flere ganger gitt uttrykk for at vi ikke er imponert over resultatene til Regjeringen når det gjelder å få frem mer ny fornybar energi, som er initiert av denne regjeringen og ikke av Bondevik II. Høyre ser at skal vi få bukt med klimautfordringen, er vi nødt til å se energiproduksjon og klima i sammenheng. Derfor er vi svært opptatt av å få frem mer ny fornybar energi i Norge. Vi har alle muligheter for å gjøre det – våre kompetansemiljøer, våre industrielle miljøer osv. har gode muligheter. Men da er det én forutsetning som må ligge til grunn, tror jeg, og det er at det er et marked for all denne nye fornybare energien. I dag produseres det mye energi, og vi har problemer med innestengt kraft i perioder. Skal vi få frem en satsing på ny fornybar energi, tror jeg at vi er nødt til å få opp kapasiteten i overføringsforbindelsene til utlandet. Deler statsråden mitt synspunkt på dette?
Siri A. Meling (Høyre), 2009-12-16:
Jeg har følgende spørsmål til miljø- og utviklingsministeren: «Hvilke reduksjoner i klimagassutslipp kan statsråden vise til siden regjeringen Stoltenberg IIs tiltredelse i 2005, og hvordan vurderer statsråden disse resultatene i forhold til Norges nasjonale mål for reduksjon av klimagassutslipp?»
Siri A. Meling (Høyre), 2009-12-16:
Jeg takker for svaret. Jeg har all mulig forståelse for at miljø- og utviklingsministeren i dag er i København og ikke her for å svare på spørsmål. Det er store grep som skal tas i København, men det trengs også grep hjemme. Det har vi tidligere i dag diskutert når det gjelder forbrenningsavgiften på avfall, som fører til at søppel fra Norge går over grensen til Sverige for forbrenning der. Jeg setter pris på at justisministeren savnet å få spørsmål om egen sektor, så da benytter jeg anledningen i mitt oppfølgingsspørsmål til å spørre hva justisministeren gjør på sitt eget område for å bedre klimaet.
Siri A. Meling (Høyre), 2009-12-16:
Vi må jo forvente at det vil komme en del tiltak som skal tas på hjemmebane i kjølvannet av møtet i København, og det kom et utspill fra toppledere i næringslivet i uken som gikk. De var opptatt av å sikre Norge samme klimaregler som konkurrentlandene. Det er vi i Høyre også veldig opptatt av. Så mitt spørsmål til statsråden er om også Regjeringen ønsker å sikre like konkurransevilkår når det gjelder klimareglene for vår industri og vårt næringsliv.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-12-16:
Realiteten er at vi nå har satt i gang et arbeid for å se på nettopp dette spørsmålet og det forholdet som representanten tar opp. Så Regjeringen er, som Høyre, opptatt av å se på dette forholdet mellom Norge og Sverige når det gjelder forbrenning av avfall. Så den problemstillinga er vi inne i. Når det gjelder hvorfor det skjer, tror jeg samtidig vi skal være ærlige på at det er to faktorer her. Det ene er spørsmålet om avgiftsnivået i de ulike landene. Det andre er det at Sverige har bygd opp en ganske stor kapasitet, i praksis en overkapasitet, ved forbrenningsanleggene sine, og anleggene har vært veldig opptatt av – skal vi si – å komme med gode tilbud for å få nok avfall inn i sine anlegg. Så her er det både avgiftsmessige forhold og også markedsmessige forhold som spiller inn. For øvrig mener jeg at det temaet som representanten tar opp, altså tilgangen til og bruken av fjernvarmeanlegg, er et veldig godt eksempel på at Regjeringa faktisk gjør noe for å følge opp det vi også sier i København. Vi har brukt veldig mye penger på å få på plass en infrastruktur de siste fire årene. Vi har sørget for at de 20 største byene i Norge nå har et utbygd nett for fjernvarme. Vi har gått fra den situasjonen i Norge hvor det ikke var et marked for avfall, ikke var et marked for flis, og ikke var et marked for gjenvinnbart treavfall, fordi infrastrukturen ikke var der. Et godt eksempel i så måte er det som skjer i Sarpsborg, der jeg var i går og tildelte 150 mill. kr til Hafslund og Borregaard, som nettopp skal sørge for at vi bytter ut olje med flis, med avfall og med trevirke. Så på dette området skjer det heldigvis veldig mye. Avfall er en del av det, og det er også andre sider ved det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-12-16:
I forhold til det konkrete som representanten Meling tar opp igjen, svarte jeg på det i stad i mitt forrige svar. Vi ser på denne problemstillinga og er opptatt av å finne løsninger som bidrar til at avfall blir brukt i Norge. Så mener jeg at fjernvarmesatsing – utbygging og infrastruktur rundt det – også handler om mer enn avfallssiden av det, ved at vi nå har fått på plass en infrastruktur. Vi har faktisk en mulighet til å nyttiggjøre oss avfallet. Vi har en mulighet til å nyttiggjøre oss flis, som i utgangspunktet ellers ville ha råtnet i skogen, og vi har en mulighet til å nyttiggjøre oss annet mindreverdig energivirke. Det betyr at vi, som følge av at vi i forrige stortingsperiode brukte mye mer penger enn det som det partiet representanten Meling er en del av, gjorde da de styrte, i dag har en infrastruktur på plass. Vi har et grunnlag for faktisk å få denne miljøvennlige omlegginga et skritt videre. Og som sagt: Vi har ikke bare en mulighet, vi er også konkret i gang og ser resultater av det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-12-16:
Jeg syns representanten Skumsvoll her tar opp et viktig spørsmål, for jeg har også nylig blitt gjort kjent med den problemstillinga. En ser at det er noe ulik praksis, og at kanskje omfanget av deponeringa pr. i dag er noe større enn en så for seg da behovet for unntaksregler ble definert. Så langt har jeg ikke fått fullstendig oversikt over omfanget, og sånn sett kan ikke jeg konkludere nå. Men det jeg kan love representanten, er at jeg er enig i inngangen til spørsmålet, at den unntaksmuligheten som ligger i lov og forskrift, skal kun være det – et unntak i spesielle tilfeller. Det skal ikke være en inngang til å fortsette med samme handlemåte, samme politikk som før forbudet ble innført.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-12-16:
Jeg vil gi representanten Håbrekke honnør for et innholdsrikt spørsmål. Jeg er noe usikker på om jeg i løpet av to minutter rekker over alt. Men for å starte der representanten startet: København. Utgangspunktet var at også denne statsråden var påmeldt og hadde tenkt seg til København. Men så skjedde det i forbindelse med president Obamas besøk i Norge at energiministeren fra USA ble i Norge helt fram til sist søndag. Jeg syntes det var en flott anledning til å drive energipolitikk og ha diskusjoner med et viktig land inn mot København, så jeg valgte å bruke tida i Norge sammen med ham. Det tror jeg var riktig. Når det gjelder avslutninga på spørsmålet, om stortingsmelding og Stortingets mulighet til å diskutere energipolitikk, har Regjeringa i regjeringserklæringa varslet at vi kommer med en sak om fornybar energi til Stortinget. Det vil vi gjøre i forbindelse med at det er to store fornybarsatsinger som vi nå jobber med. Den ene er knyttet til de grønne sertifikatene som Stortinget da vil få presentert. Den andre er arbeidet med EUs fornybardirektiv, som jo er en stor overbygning i forhold til energipolitikken også i Norge. Det er naturlig da at Stortinget inviteres til å ta en brei debatt om energipolitikken. For øvrig er jeg uenig i premissene for resten av innlegget/spørsmålet. Jeg mener at det vi nå ser i Norge, er en omlegging og en nyorientering av energipolitikken i forhold til den politikken som bl.a. Kristelig Folkeparti var med på å føre. Vi bruker mer penger på konkrete tiltak, jf. f.eks. det etter hvert mye omtalte Borregaard-prosjektet, som jeg var med på å bevilge 150 mill. kr til i går, som betyr omlegging fra olje til avfall, flis, trevirke, og på mandag ga jeg konsesjon til Haram til et stort, fint vindkraftprosjekt – to gode eksempler bare denne uka på den nyorienteringa og den forsterkinga av energipolitikken som Regjeringa står for.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-12-16:
Til det siste er svaret at vi nå på nyåret får presentert innspillene fra våre faglige etater under samlebetegnelsen Klimakur. Det vil danne grunnlaget også for en tilbakemelding til Stortinget, som miljø- og utviklingsministeren også har orientert Stortinget om tidligere. På det spørsmålet som nå tas opp, er det svaret. Når det gjelder det andre elementet som tas opp, en kritikk mot Regjeringa fordi det oppfattes at en forventer at land som Kina også skal bidra med utslippsreduksjoner, tror jeg vi må være ærlige på noen fakta rundt dette. Om vi faktisk skal klare – som vi må – å holde temperaturøkninga innenfor to grader, nytter det ikke at bare den rike del av verden tar utslippskutt. Vi kan gjøre mer enn mye i den rike del av verden uten å nå 2-gradersmålet, hvis ikke de store utviklingslandene – som f.eks. Kina – også er med og tar sin del av ansvaret. Så betyr ikke det at det skal være likt, det betyr ikke at vi skal bruke samme mal på alle land. Men alle må bidra med noe.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-12-16:
Når det gjelder oljesand, ligger det et konkret forslag i Stortinget, og det er sendt et brev til meg om det. Jeg har respekt for Stortinget, så jeg tror jeg skal gi et ordentlig og skikkelig svar på det brevet som er kommet om den saken som er til behandling. Når det gjelder den inngangen at Norge ikke bidrar med annet enn ord og ønsker, må jeg si at jeg stiller meg helt uforstående til den påstanden. Det er ikke én sannsynlig landing, løsning, i København som ikke Norge kommer til å være med på. Jeg kan knapt se ett område i København hvor ikke Norge er en pådriver i forhold til å få avtalene til å bli så omfattende som mulig. Hvis en går gjennom og ser på hvilke posisjoner de ulike landene har inntatt, kommer Norge ut øverst på nær sagt alle oversikter og rankinger. Så å framstille det her som at Norge er en sinke i forhold til det som skjer i København – at ikke vi bidrar nok,(presidenten klubber) at vi ikke er villige til å gjøre nok også hjemme på dette – mener jeg er helt feilaktig. (presidenten klubber)
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-12-16:
Vi er heldigvis i den situasjonen at vi kan bygge ut mye vannkraft i Norge framover uten å gå på akkord med de miljøkravene som er satt gjennom både ulike verneplaner og det mer generelle miljøregelverket. Vi ser en hyggelig stor søknadsmengde til NVE, særlig på småkraft. Det betyr at det både er en interesse og vilje ute til å få realisert gode vannkraftprosjekter. Jeg hilser de prosjektene velkommen og mener, som representanten Skumsvoll, at norsk vannkraft er det beste av det beste i forhold til fornybar energi, og da særlig der hvor man kan kombinere det med reguleringsevne som gjør at man kan få koblingen mot andre energibærere, ikke minst vind, som gjør at man i sum øker energieffektiviteten og andelen fornybar energi. Svaret på spørsmålet er slik sett ja i forhold til å få på plass flere gode vannkraftprosjekter, men også ja til å holde det innenfor miljøkravene.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-12-16:
For det første: Det er en fantastisk påstand som jeg også hørte nå nylig i Stortinget, når det gjelder å dele opp det som er gjort på fornybar energi i forrige periode, og hvilken regjering det er initiert av. Når jeg sier at det er fantastisk, er det fordi jeg har opplevd stort sett å få kjeft i denne salen for de prosjektene som ikke har blitt gjennomført. Det må i så fall bety at den kjeften var rettet til feil person med hensyn til hvem som har initiert de prosjektene som det ikke har blitt noe av. Når det gjelder tilgangen til markedet for kraft, er jeg enig. Men jeg tror vi skal breie ut svaret noe, for det er ikke slik at det bare er et markedsspørsmål knyttet til ja eller nei til kabler, vi har også et for dårlig nett i Norge. Det betyr at hvis vi skal klare å få realisert mange av disse gode kraftprosjektene framover, er vi nødt til å være villig til å bygge mer nett, vi er nødt til å være villig til å kompromisse litt i forhold til konsekvensene av å bygge nett, og vi er nødt til å sørge for at vi får bedre forbindelser på tvers og på langs i Norge.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-12-16:
Jeg tror den viktigste erkjennelsen vi må gjøre i så måte, er at det å produsere mer fornybar energi og det å kunne bidra til reduserte utslipp i Europa krever noen kompromisser. Det krever noen beslutninger som også kan være vanskelige. I så måte har representanten Lødemel og jeg tidligere hatt noen diskusjoner om kraftlinjer og hvordan man skal forholde seg til dem. Jeg må si at vi i Norge har et behov framover for å ha mer trykk, raskere framdrift i forhold til nettutbygging og nettutvikling i Norge hvis vi skal lykkes med den intensjonen, som jeg deler med representanten Lødemel. Så tror jeg at vi også må være ærlige på at det kommer til å kreve en del vanskelige beslutninger, som det ikke alltid vil være full forståelse for hos alle. Men det er nok en realitet hvis man skal få til det som blir spurt om.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-12-16:
Jeg har også sett hva som står i Dagens Næringsliv i dag, og jeg tror det kan være greit å få denne muligheten, fra talerstolen, til å utdype at i det arbeidet som skal gjøres i forhold til fjordkrysninger på den nevnte traseen, ligger det også at vi skal utrede alternative luftspenn. Det kunne i artikkelen virke som om det kun var snakk om kabelalternativer, men det stemmer ikke. Så det er viktig at med en så stor linjeføring som vi snakker om i forhold til Ørskog–Fardal, blir ulike alternativer testet, sett på og vurdert fordi konsekvensene sjølsagt er store, siden det er inngrep vi snakker om. Men, som jeg sa i litt generell form i stad: jeg tror ikke vi kommer utenom at en linjeføring også i dette området vil kreve noe av oss, at det er noen kompromisser som må inngås. Det er ikke slik at vi klarer å få fram fornybar energi uten at det synes, uten at det vil være noen som mener at det hadde vært bedre å velge andre løsninger.
Arve Kambe (Høyre), 2009-12-16:
Jeg synes vi har fått to dårlige svar på to gode spørsmål. Derfor har jeg et oppfølgingsspørsmål til finansministeren. Avfallet i Norge har alltid vært et lokalt ansvar. De som betaler for avfallet i Norge, er innbyggerne og skattebetalerne gjennom renovasjonsavgiften. Den er høg nok som den er. Mange steder i Norge i dag vurderes det å bygge nye forbrenningsanlegg og alternative måter å kjøre til andre mottaksanlegg i Norge, dessverre også i Sverige. Det regnes på om det lønner seg å bygge og drifte nye avfallsanlegg, og finansministeren er godt kjent med at veldig mange sier at det gjør det ikke. Høyre mener at Regjeringen også i denne saken har vist at de prioriterer inntekter fra avgifter – som er mye kjekkere for Regjeringen – framfor inntekter fra skatt på grønne bedrifter. Synes finansministeren det er god miljø- og industripolitikk at norske innbyggeres avgifter benyttes til oppbygging av industri og energiproduksjon i Sverige, eller vil finansministeren støtte Høyres forslag om å fjerne forbrenningsavgiften?
Arve Kambe (Høyre), 2009-12-16:
Det er hyggelig at det er justisministeren som skal svare på spørsmål om strandsonen, særlig når han er fra Gjøvik! Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål: «Mange kommuner, privatpersoner og næringsliv langs kysten har protestert i forbindelse med forslag til statlige planretningslinjer for differensiert forvaltning av strandsonen langs sjøen. Før forskriften er endelig vedtatt, rapporteres det at ulike fylkesmenn praktiserer tolkninger av naust, kaier og brygger ulikt. I naustområder skal det ikke tillates kai eller brygge foran naustet. Vil statsråden følge høringsuttalelsene fra Vestlandets kystkommuner som ber om mer fleksibel tolkning og mer lokalt selvstyre?»
Arve Kambe (Høyre), 2009-12-16:
Det veldig mange langs kysten reagerer på, er følgende: Det er helt greit med nye statlige retningslinjer som kommunene skal forholde seg til. Det som ikke er greit, som veldig mange kommuner, utbyggere og grunneiere har protestert høylydt mot, er at 14 av 26 kommuner i Rogaland er foreslått med de strengeste vilkårene, altså på linje med områdene rundt Oslofjorden. De som har tatt turen til Vestlandets natur, vet at det åpenbart er en gedigen forskjell. For Hordalands vedkommende er det en enda større forskjell. Det er et stort overgrep mot utviklingen på Vestlandet som Regjeringen her legger opp til. Så er det altså sånn at fylkesmennene før forskriften er laget, allerede er ute i fri dressur – jeg vil nesten kalle det det – og driver med sine egne tolkninger av forskriftene. Blant annet har naustene i Hordaland en maksgrense på 40 m2, mens den i Rogaland er på 30 m2. Hvordan vil statsråden bidra til at Regjeringen faktisk fører en enhetlig liberal praksis?
Arve Kambe (Høyre), 2009-12-16:
Det er altså sånn at fylkesmennene allerede har startet innskjerpelsen med basis i den nye plan- og bygningsloven før den nye forskriften kommer. Fylkemannens miljøvernsjef i Hordaland sier at foran naust skal det i framtiden ikke tillates å bygge noe som helst. Med andre ord: Et naust som logisk nok er bygd for å ha en båt inni, vil da i framtiden ikke kunne tillates å ha en kai, en brygge eller en flytebrygge utenfor seg, fordi det er et for vesentlig inngrep i strandsonen. Det som da er det neste spørsmålet, er: Regjeringene Stoltenberg og Jagland har tidligere innført Brustadbua. Er det nå «Solheimboden» som skal innføres, med streng regulering i hele Kyst-Norge og fullstendig begrensning for framtidige naust?
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Først vil jeg vise til det svaret som oljestatsråden nettopp ga. Så vil jeg også vise til den diskusjonen man hadde i forbindelse med finansinnstillingen, der Regjeringen er gitt i oppdrag å gå gjennom dette framover mot revidert nasjonalbudsjett. Det er også slik at det er veldig fokus på avgiften. Avgiften utgjør om lag 90 kr pr. tonn avfall, men hvis en ser på prisforskjellen som oppgis, mellom norske og svenske etterspørrere av avfall, varierer det fra 200 kr til 700 kr pr. tonn. Så selv om en fjerner avgiften, er det en betydelig prisforskjell mot Sverige. Det jeg nå vil gjøre, er å invitere bransjen og aktørene til et møte om saken rett over nyåret. Der vil jeg drøfte – eventuelt også sammen med olje- og energiministeren – muligheter og opplegg for å se om det er mulig å komme fram til en avklaring på dette spørsmålet før revidert nasjonalbudsjett.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-12-16:
Jeg viser til det svaret jeg ga i stad. Jeg ser at dette er et problem, og det har vel to sider: Det ene er avgiften, som en skal vurdere fram mot revidert nasjonalbudsjett. I mellomtiden skal vi ha et møte med bransjen for å se hvilke muligheter som finnes. Det andre er at Sverige har bygd seg opp en mye større kapasitet på dette området enn Norge har, så vi ligger litt etter. Det er samtidig viktig å bygge opp kapasiteten, slik at vi får større etterspørsel etter avfall i Norge. Vi må bruke flere virkemidler, men som sagt vil vi drøfte dette med bransjen på nyåret for å se hvilke muligheter som finnes, slik at vi også i Norge kan ta i bruk avfall for å produsere fjernvarme i langt større utstrekning enn det vi gjør i dag.