Hans Kristian Hogsnes (Høyre), 2003-11-28:
Jeg føler at saksordføreren, Torbjørn Andersen, grundig har tatt for seg de mange gode grunner som taler for de forslag som ligger i Ot.prp. nr. 70 for 2002-2003. Det er verdt å merke seg at det ikke er lagt opp til gjennomgripende endringer i det system for kommunal egenkontroll som ble innført i kommuneloven av 1992. Bortsett fra at det foreslås å åpne for at kommunene kan beslutte å konkurranseutsette revisjonstjenestene, ligger hovedtrekkene i regelverket fast. Kjerneinnholdet i dette lovforslaget dreier seg kort og godt om å legge til rette for konkurranseutsetting av kommunal revisjon. Drøftelsene i proposisjonen om prinsippet om å åpne for konkurranseutsetting av revisjonen er i stor grad en gjengivelse av de vurderinger som ble gjort i kommuneproposisjonen våren 2002 – og høringsnotatet – nærmere knyttet opp til lovforslaget. Hovedvekten er lagt på en prinsipiell vurdering og en vektlegging av at spørsmålet om konkurranseutsetting er noe som kommunene selv må få lov til å avgjøre. Jeg deler den oppfatningen departementet og svært mange andre har, om at det ikke er adgangen til konkurranseutsetting som behøver en spesiell begrunnelse, men det at det eventuelt ikke skal være adgang til konkurranseutsetting. For meg er det altså meget viktig å understreke at lovforslaget fra departementet ikke medfører et pålegg til kommunene om å konkurranseutsette revisjonen, kun at det åpnes for en slik ny mulighet i kommuneloven. En del av kommunerevisjonen i Norge har nok i tidligere tider minnet mye om en ren bilagskontroll, men det skal sies at kommunerevisjonen mange steder har vært i god takt med utviklingen og klart å omstille seg til nye krav og behov. Kompetansen er rustet opp, selv om mange, kanskje særlig mindre kommuner, har oppdaget at det rett og slett ikke er mulig å holde seg med egen spisskompetanse innenfor alle de områder kommunal virksomhet nå omfatter. Det har stimulert samarbeidet mellom kommuner i distriktsrevisjoner, for på den måten å øke den faglige bredden og styrke revisorkompetansen. Derfor står kommunerevisjonen mange steder meget godt rustet til å møte konkurranse, både fra andre kommuners revisjon og fra private aktører. Jeg vil også komme inn på det forhold at mange kommuner i lang tid har gjort bruk av fristilte organisasjonsmodeller, som f.eks. selskaper av forskjellige slag og stiftelser. Utviklingen de senere år synes å gå i retning av stadig økende bruk av fristilte organisasjonsformer. I Ot.prp. nr. 70 drøftes kontroll og tilsyn med fristilte organisasjonsmodeller. Det foreslås ikke å lovfeste at forvaltningsrevisjon skal være obligatorisk i kommunalt eide selskaper, men at dette skal det være opp til eieren selv å vurdere, og eieren vil altså i dette tilfellet være kommunen. Det foreslås imidlertid å legge til rette for kontroll og innsyn i kommunens selskaper for kommunens egne kontrollorganer, kontrollutvalget, og den revisor som reviderer kommunen. Lovforslaget er en parallell til Riksrevisjonens adgang til å føre kontroll med statens selskaper. Jeg er enig med departementet i at det ville føre for langt å gi tilsvarende adgang til selskapskontroll også for selskaper som har private og staten som eiere ved siden av kommuner. Det ville gi kommunene en særfordel, sammenlignet med de andre eierne, som det er vanskelig å begrunne. Når det gjelder eventuelle utfordringer i forbindelse med å koordinere innsyn og kontroll i selskaper med flere eiere, mener også jeg at det vil være fullt ut forsvarlig å overlate samordningen av dette til eierkommunen selv. Jeg har kort og godt tillit til at man lokalt vil være opptatt av å finne de beste løsningene for seg, som kommune, og sine innbyggere.