André N. Skjelstad (Venstre), 2007-12-11:
Venstre er tilfreds med at kommunene har fått en større økning i inntektene de siste årene. Ser vi på 2007 og 2008, er imidlertid ikke økningen i inntekter større enn det den forrige regjering bidrog med i 2004 og 2005. Men den store økningen i 2006 gjør at dagens regjering kan slå seg litt på brystet. På den annen side har dagens regjering bidratt til en betydelig økning i renta. Når vi vet at 1 pst. økning i renta gir en økt utgift på minst 800 mill. kr, blir effekten av økte overføringer mindre. Effekten blir også mindre ved at stadig mer ansvar for ulike offentlige oppgaver blir lagt til kommunene. En særlig gråsone med store økonomiske konsekvenser er oppgaver i skjæringspunktet mellom helseforetakene og primærhelsetjenesten. Dagens foretakslovgivning er moden for revisjon når det gjelder samhandlingen mellom kommuner og helseforetakene. Det kan ikke bare være opp til kommunene å ta initiativ til mer og bedre samhandling. En annen utfordring vi står overfor, er frihetsgraden til kommunene. I 2008 er 75 pst. av realveksten til kommunene bundet opp i statlige prioriteringer, som barnehagesatsing. For kommuner som allerede har gjort en innsats ved å bygge ut plasser, vil dette gi liten uttelling. Det betyr at effekten av økte overføringer til kommunesektoren blir enda mindre for nokså mange kommuner. Denne øremerkingspolitikken fra de nåværende regjeringspartiene og Fremskrittspartiet knyttet til barnehagepolitikken går på bekostning av andre investeringer i kommunesektoren, slik at de siste tallene fra Det tekniske beregningsutvalg for kommunal og fylkeskommunal økonomi viser. Venstre vil slippe kommunene fri. Vi ønsker i mindre grad å redusere den lokale skattøren, trekke inn midler fra kommunene og omfordele til det som mer og mer likner en stykkprisfinansiering av statlige reformer. Venstre ønsker å grunnlovsfeste det kommunale selvstyret og vil ikke at kommunene skal bli statsfilialer. For å styrke det lokale selvstyret og øke friheten ønsker Venstre primært at kommunene skal få en større frihet til å fastsette den lokale skattøren, vurdere flere konsesjonsbaserte inntekter og utvide muligheten for naturressursbeskatning. Inntil dette blir vedtatt politikk, mener Venstre at kommunenes skatteinntekter bør ligge på om lag 50 pst. av kommunenes totale inntekter. Venstre vil også understreke at det er et betydelig potensial for effektivisering i kommunal sektor. 1 pst. effektivisering innenfor kommunal sektor vil kunne frigjøre opp til 2,8 milliarder kr. Men her er det viktig å ha en politisk debatt om hvor en skal effektivisere i kommunal sektor. I Venstre er vi svært bekymret for signalene som nå kommer fra mange kommuner, og ikke minst fylkeskommuner, om effektivisering innenfor skolesektoren. Dette ser spesielt ut til å gå ut over undervisning og pedagogisk kvalitet, men når rentekompensasjonsordningen for skolebygg fra neste år vil falle bort, vil det svært sannsynlig gå ut over nødvendige investeringer i det fysiske miljøet. På tross av økte overføringer til kommunene har lærerdekningen i grunnskole og videregående skole ikke økt de siste årene. For den videregående skolen, med sterk elevvekst de siste årene, er dette alvorlig. I tilegg ser vi en tendens til at fylkeskommuner spekulerer i ikke å erstatte lærerfravær. Venstre omprioriterer derfor 500 mill. kr fra kommunene til fylkeskommunene for å styrke den videregående skolen i 2008. I tillegg har Venstre funnet plass til å videreføre ordningen med rentekompensasjon for skolebygg med 2 milliarder kr i 2008, som vil komme både kommuner og fylkeskommuner til gode. Sammen med Venstres forslag om økt lærebokstipend, rekrutteringsplan for lærere og styrking av skolebibliotekene gir Venstre et tydelig signal om at vi vil satse på kvalitet i skolen. Når det gjelder fylkeskommunene fram mot innføringen av regionreformen i 2011, har vi en utfordring i å gjøre dem til noe mer enn en skoledriver. Venstre mener det er å sløse med demokratiet og statens ressurser om vi ikke greier å delegere et større politisk ansvar og utføre flere oppgaver på dette nivået underveis. Vi har vedtatt at mellomnivået skal bestå, uavhengig av størrelse. Det er derfor et paradoks at fylkesmannsembetet, som egentlig er mer truet av regionreformen enn fylkene, stadig får tilført nye oppgaver mens fylkene ser ut til å holdes i kuvøse fram til 2011.