Kristin Krohn Devold (Høyre), 2000-11-27:
Vi har fått et budsjettforlik mellom Arbeiderpartiet og sentrum som gir tidenes skatteøkning for vanlige bedrifter og familier. Det får vi to år etter at sentrum la fram tidenes nest største skatteøkning og Arbeiderpartiet sa at dette var altfor sterke skatteøkninger for bedriftene, og ville samarbeide med Høyre for å hindre uvesenet. Det var da. Men som så ofte før, blir det som er galt når andre foreslår det, riktig når bare Arbeiderpartiet får foreslått det selv. Og ikke bare det: Hele 10 milliarder kr i ubetalte skatteregninger sendes videre til neste år fordi halvparten av momsreduksjonen ikke er dekket inn, og hele fjerningen av investeringsavgiften i 2002 sendes videre som en ubetalt regning med ukjent mottaker. Budsjettforliket mellom Arbeiderpartiet og sentrum viser oss at dersom én skatt faller bort, finansieres den bare av en ny. Og dersom en ny utgift skal finansieres, skjer det sjelden ved kutt på andre lavere prioriterte områder, men heller ved nye gebyr, skatte- eller avgiftsøkninger. Budsjettet er blottet for modernisering av offentlig sektor – Stoltenbergs tidligere slagord. Og boligskatten, som sentrum skulle fjerne i forrige valgkamp, økes nå betydelig for folk flest. Kreativiteten er likevel imponerende. Selv justisbudsjettet har i denne omgang blitt et gebyrbudsjett fremfor et budsjett som skal bekjempe kriminalitet ved å satse på politi, domstol og fengselsvesen. Justissektorens bevilgninger står ved budsjettforliket på stedet hvil, eller med mikroskopiske 2,7 mill. kr i pluss. Det betyr at mens budsjettforliket øker forsvarsadvokatenes honorarer med 31 mill. kr, som er et fornuftig nok tiltak, finansieres hele denne summen over et fra før beskjedent justisbudsjett ved en kraftig økning i passgebyret for vanlige folk, og som politiet må drive inn. Dette ser ut til å bli politiets nye oppgave: å være skatteinnkrever for politikere som ikke klarer å gjøre reelle prioriteringer i sine budsjett. Å ta gebyrer for offentlige tjenester langt utover det disse tjenestene koster, er etter Høyres syn umoralsk. Og når politiet må utføre slike oppgaver, svekkes politiets omdømme og troverdighet hos befolkningen, og det er like alvorlig. Vi har sett det før: Politifolk i patrulje sendes ut for å sjekke antall kvadratmeter i Brustad-buene, mens folk ikke får hjelp ved innbrudd. Vi har fått nye båtregister som tvinges nedover hodet på fritidsfolket, og politi og tollvesen utkommanderes for å bøtelegge dem som ikke makter å følge med i et detaljert, byråkratisk, dyrt og unødvendig regelverk. Og nå skal politiet brukes til innkreving av enda høyere passgebyr! Økningen er på hele 30 mill. kr, og bare 17 av disse millionene får politiet beholde selv til kriminalitetsbekjempelse. Sist fredag hadde Stortinget en debatt om Riksrevisjonens evaluering av politi- og lensmannsetaten. Der ble det understreket at politiet skulle gjøre det viktigste først. Det var fredag morgen. Fredag formiddag ble det besluttet at politiet og Tollvesenet skulle kreve inn bøter for brudd på en helt unødvendig båtregisterlov. Nå er det mandag, og politiets rolle som skatteinnkrever for økte passgebyr utgjør det største enkeltbeløp i budsjettkameratenes forlik på justissektoren, med en årsvirkning på ca. 32 mill. kr. Dette viser at Arbeiderpartiet og sentrum ikke makter å gjøre det viktigste først. De makter ikke å gi politiet et driftsbudsjett som får saksbehandlingstiden ned og reaksjonstiden opp. De makter ikke å få unna fengselskøene ved å dublere mange nok celler, bygge nye avdelinger for særlig krevende innsatte, eller utdanne nok fengselsbetjenter for å bemanne alle avdelingene. Og de makter ikke å få ned køene ved domstolene ved å øke politiets påtalekapasitet ved å ansette flere politijurister. I Høyre klarer vi alt dette innenfor våre budsjett – uten skatteøkninger. Det Arbeiderpartiet og sentrum makter, er å øke skatter, avgifter og gebyrer på de fleste sektorer. Derfor markerer dette budsjettet det nåværende skillet i norsk politikk og viser for andre år på rad at sentrum ikke bør betraktes som noe selvstendig alternativ til den sittende regjering i den stortingsvalgkampen vi snart går inn i.