Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2011-10-21:
«Alt henger sammen med alt», sa en herværende norsk statsminister – enkelt, men likevel en viktig påpekning. Slik er det også i arbeidslivet der vi må ha forskjellige jobber for at samfunnet skal virke. Finansdirektøren trenger tømreren til å bygge hus, glassmesteren for å kunne se ut av det, feieren for at det ikke skal bli brann i pipa, blikkenslageren for å ha tett hus og rørleggeren for å ha vann i dusjen. Alle som har bygd hus, vet hvor mange forskjellige fagfolk som er innom, og arkitekten har tegnet huset, ingeniøren beregnet og elektrikeren montert det elektriske anlegget. Dette er bare et hus, men hele samfunnet er bygd på samme prinsipp – alle er avhengige av hverandre. Skal du være avhengig av andre, vil du gjerne være avhengig av noen som kan sitt fag. Vi vil ha de beste husene, de beste bilmekanikerne og de beste brønnborerne. Det får vi gjennom en utdannelse som både er praktisk og teoretisk. Det praktiske henger sammen med det teoretiske. Begge deler er like viktig. Likevel er det mange som anser praktiske fag og praktisk arbeid for mindreverdig. Det er det ikke, men vi sliter med for stort frafall fra yrkesfagene. Vi klarer heller ikke, ifølge bransjeforeningene, å utdanne elevene med god nok grunnleggende kompetanse i sitt fag etter Vg1 og Vg2 slik kursene er i dag. Frafallsstatistikken viser at i 2005-kullet har 87 pst. av de som begynte på studiespesialiserende linjer, fullført med full kompetanse etter fem år, altså målt i 2010. Samme statistikk viser at ca. 57 pst. på yrkesfag gjør det samme: fullfører med kompetanse innen fem år. Ser en statistikken over litt lengre tid, har tallene vært rimelig jevne de siste 15 årene. Statistikken fra SSB viser også at elever som har et høyt antall grunnskolepoeng, fullfører videregående opplæring langt oftere enn elever som har få grunnskolepoeng. Samlet sett viser det seg at 98 pst. av elevene som har over 55 grunnskolepoeng, fullfører videregående opplæring innen fem år, av de med 55 grunnskolepoeng eller mindre er det bare 8 pst. av elevene som fullfører innen 5 år. Det er også kjent at jenter fullfører i større grad enn gutter. Det bekrefter at de grepene som regjeringa har tatt for å styrke basiskompetanse og sørge for tidlig innsats, er helt riktige og helt nødvendige. Dalende motivasjon mot slutten av grunnskolen, kombinert med at det er flere gutter enn jenter som faller fra, bekrefter også at det har vært på høy tid å se på innholdet i ungdomsskolen. Det skal derfor bli interessant å se på utviklingen framover når vi etter hvert får de første kullene med elever som har gått etter reformen Kunnskapsløftet med endringer, og siden forhåpentligvis endringer i ungdomsskolen. Når vi i tillegg vet at omtrent halvparten av dem som begynner på f.eks. bygg- og anleggsteknikk, ikke fullfører med full kompetanse innen fem år, kan vi ikke bare skylde på elevene, men vi må se etter systemfeil både i barneskolen, i ungdomsskolen og i strukturen på videregående, og vi må gjøre endringer. Det er allerede gjort grep for å styrke barne- og ungdomsskolen, og en må stadig gjøre mer. Jeg håper og tror at også de endringene og presiseringene som blir gjort for å få en mer praktisk og motiverende ungdomsskole, vil føre til mer motiverte elever med et bedre grunnlag for å klare å gjennomføre også yrkesfaglig studieretning. Det har i alle fall vært en av Senterpartiets viktige begrunnelser for å engasjere seg så sterkt for å endre ungdomsskolen. Å gi rom og muligheter i ungdomsskolen til å øke sin basiskunnskap i de grunnleggende fagene, å gi muligheter til bedre å forstå sammenhengen mellom teori og praksis og å få anerkjennelse for praktiske og skapende ferdigheter vil kunne gi et bedre utgangspunkt for dem som skal gå yrkesfag. Så mener vi at vi også må se på strukturen i yrkesfagene på videregående trinn. Byggenæringens Landsforening har vært spesielt opptatt av bygg- og anleggsfagene og har gjennomført et omfattende arbeid for å tenke gjennom hva som kan bidra til at byggenæringen får enda bedre lærekandidater ut i bedrift. Vi vet også at andre bransjer har tatt til orde for endringer. Dette gjelder derfor flere bransjer som trenger gode fagarbeidere. Det har nå gått sju måneder siden interpellasjonen ble reist, og jeg er glad for at ting ser ut til å skje. Denne interpellasjonen tar til orde for en gjennomgang av strukturen i fagopplæringa og en splitting av enkelte grunnkurs spesielt. Grunnkursene rekrutterer til et bredt spekter av bransjer: bygg- og anleggsteknikk til over 20 fag, teknikk og industriell produksjon til over 60, mens helse- og sosialfag rekrutterer til om lag 10 fag. Det sier seg sjøl at det i de to første eksemplene kan være litt i meste laget å ha oversikt over og få kunnskap om før du må velge noe mer spesialisering på Vg2. Samtidig er det viktig å ha forståelse for at Norge – med en marginal befolkning og rimelig store avstander – må sørge for at vi har bredde nok til at mange nok elever velger faget, slik at vi ikke mister grunnkurs på grunn av for liten søkning og dermed mister viktige tilbud. Samtidig må vi sørge for at Vg1 og Vg2 gir den faglige kompetansen som er nødvendig for å gå ut i lære. Her må en altså vekte mot hverandre. Spørsmålet er om det er riktig vekting, eller om fokuset på et bredt tilbud kan føre til at vi ikke får gode nok lærekandidater ut i lære. Gjør vi de minste fagene rett, eller gjør vi dem urett? Er dagens modell god nok, eller bør vi se på endringer, og hvordan skal vi i så fall gjøre det på best mulig måte? Jeg vil vise til St.meld. nr. 30 for 2003–2004. Der står det at tilbudet må «sikre at elever og lærlinger i løpet av videregående opplæring får tilstrekkelig grad av spesialisering i det yrket de har valgt, samtidig som de oppnår tilstrekkelig bred kompetanse. Arbeidslivets behov må også ivaretas på den måten at det utdannes nok arbeidstakere til å dekke behovet for arbeidskraft innenfor de forskjellige bransjer, fag og yrker.» Det er mye opp til skolene hvordan de tolker læreplaner og organiserer undervisningen. Fordypningsfaget kalles prosjekt til fordypning, og det er her du skal legge grunnlaget for motivasjon for det du skal drive med på Vg2 og eventuelt i lære. I forbindelse med evalueringa av Kunnskapsløftet pågår det en evaluering av nettopp prosjekt til fordypning i perioden fra 2007 til 2011. Så langt viser foreløpige funn at skolene som er med i undersøkelsen, legger til rette for og gjennomfører prosjekt til fordypning ulikt. De fleste velger – litt overraskende, må jeg si – i liten grad å gi tilbud til elevene om faglig fordypning på Vg1, men gir det heller på Vg2, med praksisperioder og den slags i bedrift. Det blir spennende å lese de endelige resultatene fra FAFO når de foreligger. Gjennom det som er undersøkt til nå, ser en at det nok kan være en god del å hente på forbedringer i det eksisterende tilbudet. Samtidig tror jeg det likevel kan være klokt å se på om det kan være hensiktsmessig å splitte opp enkelte av Vg1-linjene i de bredeste fagene for å få mer rom til hvert fag. Så er jeg glad for at kunnskapsministeren i sommer sa at hun åpnet for en gjennomgang av de enkelte utdanningsprogrammene for å se på om de skal deles for å gi mer yrkesspesialisering tidligere. Jeg er også glad for at hun samtidig la til rette for å kunne yrkesrette fellesfagene mer enn i dag, bl.a. ved at engelskeksamen nå kan utarbeides lokalt. Jeg har også, via Internett, lagt merke til at Utdanningsdirektoratet allerede ser på muligheten for å gjennomføre en utredning knyttet til en gjennomgang av utdanningsprogrammene. Det hadde vært flott om kunnskapsministeren kunne si litt mer om et slikt arbeid er kommet i gang, eller ev. når det skal starte, og når det antas å slutte. Yrkesfagene er viktig for framtida og viktig for et praktisk parti som Senterpartiet. Vi er opptatt av at fagene gir best mulige fagarbeidere for den utdanninga som gis. Derfor er vi også opptatt av at fylkeskommunene og skolene må bli flinkere til å tilby mer fleksible løp. I dag er hovedmodellen to år i skole og to år i bedrift. Her må en være opptatt av å bruke de mulighetene som finnes, for å variere med å komme tidligere ut i bedrift til opplæringen er ferdig etter fire år. Vi vet også at spesielt helse- og sosialfag sliter med stort frafall. Det gjelder spesielt de som tar påbygging på Vg3. Mange velger denne løsningen for å sikre seg muligheten til f.eks. å gå videre til sykepleierutdanning. Det er veldig uheldig. Mange klarer ikke den tøffe teorien, og de får verken eksamen i studiekompetanse eller oppnår fagbrev. Vi vet at enkelte fylkeskommuner allerede i dag tilbyr elever en mulighet for å ta påbygging etter å ha avlagt fagbrev, altså etter å ha fullført to år i skole og to år i lære. Vi håper at dette kan bli et tilbud for alle i framtida. Det kommer uansett ikke til å være et tilbud som alle ønsker å benytte seg av, så kostnaden ved tilbudet vil antakelig svare seg i forhold til dem som nå ikke har bestått, og som dermed står i fare for å bli drop-out-elever, med den kostnaden det har, både menneskelig og økonomisk.