Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Denne høstens budsjettarbeid har vært noe annerledes i og med budsjettforliket mellom Arbeiderpartiet og sentrum. Det har stilt krav til både fleksibilitet og samarbeidsvilje. Samarbeidspartiene hadde ikke store muligheter til å endre på budsjettet etter at rammene var lagt. I utgangspunktet hadde Arbeiderpartiet ønske om en del store omplasseringer innenfor våre satsingsområder, men dette lot seg ikke gjøre med de midlene vi etter hvert hadde til rådighet. Ettersom jeg er saksordfører for kapitlet om miljøvernforskning, vil jeg trekke fram et par punkter som tross alt er positive. Det er viktig at Regjeringen fortsatt satser på rekrutteringsstipend til kvinnelige forskere, noe Høyre og Fremskrittspartiet vil ta ut av budsjettet. Like viktig er det at vi fortsatt satser på internasjonal miljøvernforskning. Fremskrittspartiet vil ha også dette ut av budsjettet. Arbeiderpartiet mener at Regjeringen på langt nær har fulgt opp løftene i sin miljøpolitikk. Etter oppslaget i Dagsavisen i går er jeg tilbøyelig til å støtte forskningsmiljøene som kritiserer Regjeringens miljøpolitikk og bl.a. miljøforskning. Vi vet at denne forskningen i særlig grad skal gi oss kunnskaper om klimaendringer, vern og bruk av biologisk mangfold samt helse- og miljøfarlige kjemikalier. Mens Arbeiderpartiet hadde regjeringsmakten, var bl.a. miljøvernforskning et av satsingsområdene. Faktisk økte forskning og utvikling finansiert av Miljøverndepartementet med over 50 pst. på 1990-tallet og fram til 1997. Når vi nå vet at forskningsinstituttene har problemer med å beholde meget dyktige forskere på grunn av for lite midler til forskningsoppgaver, er det beklagelig at Regjeringen heller ikke i budsjettframlegget for 2000 har funnet plass til økninger i basisbevilgningene til instituttene. Miljøvernforskningsinstituttene har en sentral rolle som kunnskapsleverandører for miljøvernforvaltningen. På bakgrunn av de bekymringene jeg nå har nevnt i forbindelse med miljøvernforskning, var det av stor betydning for Arbeiderpartiet i samarbeid med regjeringspartiene å finne midler på neste års budsjett til i alle fall å kunne sikre et fortsatt forskningsarbeid på store rovdyr, og at Norsk institutt for naturforskning, NINA, er den institusjonen som skal videreføre dette arbeidet. Dette er viktig, da debatten om beitebruk og rovdyr har vært og er et opphetet tema i nesten hele landet. Skal vi oppfylle Bern-konvensjonens mål, og skal vi oppfylle våre politiske mål, må vi satse på flere muligheter på samme tid. Mangel på kunnskaper skaper myter og grobunn for synsing. Når mytene blir til sannheter, skaper dette motpoler som vil dominere enhver debatt. Her kan mer forskning være med på å gi oss noen viktige svar. Både forvaltere og ikke minst politikere trenger mer kunnskap for å gjennomføre vedtatt rovdyrpolitikk. Det er også behov for mer informasjon ut til befolkningen. Forskning på forholdet mellom mennesker og rovdyr, med særlig vekt på ulv – bestandsutvikling og bestandsdata, forebyggende tiltak og strategier for konfliktdemping – er områder som vi alle trenger mer viten om. Jeg mener ikke at man kan forske seg fram til riktige politiske vedtak, men grunnleggende kunnskaper vil gi oss og forvaltningen bedre forutsetninger for å ta de riktige valgene. Denne type forskning har et langsiktig perspektiv og trenger derfor kontinuitet. Det ble da viktig for Arbeiderpartiet at mer midler ble tilført, slik at rovdyrforskningen ikke stanset opp. Nå gjenstår det å finne forståelse for at miljøvernforskning må være et satsingsområde i kommende års budsjetter. Til slutt vil jeg henstille til statsråden fra Olje- og energidepartementet om å legge merke til komiteens flertallsmerknad om tidevannsenergiprosjektet i Hammerfest.