Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-06-14:
La også meg uttrykke stor tilfredshet med at vi har hatt en både god og grundig debatt, og at det er full enighet og støtte fra samtlige partier. Det er, som forsvarsministeren sa, svært viktig, ikke minst for de menneskene vi nå skal sende ut i noe vi alle vet er et krevende, men riktig og viktig oppdrag. Jeg tror at det at vi er til stede her, mine to statsrådkolleger og jeg, og at vi legger vekt på helheten – forsvar, utvikling, utenriks – er veldig tydelig reflektert også i hvordan FN setter sammen denne operasjonen. Det er jo, som det har vært sagt, i samspillet mellom politiske tiltak for forsoning, statsbygging, bygging av rettsstat, utviklingstiltak og det å skape sikkerhet – på kort sikt, men også på lengre sikt – at løsningene, både på Mali og Sahel-regionens konflikter, må ligge. Jeg har lyst til å trekke fram at all erfaring tilsier at i slike sammensatte, komplekse, helhetlige FN-operasjoner betyr ledelsen svært mye. Man kan ha så mange strukturer man vil, men har man dårlig ledelse, så hjelper det ikke. I dette tilfellet vil jeg i denne sal si at jeg tror FN har valgt en meget god leder, en god SRSG – spesialrepresentant for generalsekretæren. Jeg kjenner Bert Koenders fra Nederland meget godt gjennom mange års samarbeid. Han har vært utviklingsminister, og han har vært utenrikspolitiker i mange år i det nederlandske parlamentet. Han var aktivt involvert i det nederlandske parlamentets høring om Srebrenica-massakren, så han vet mye om FN-operasjoner, også historisk, om hvordan det har gått galt i noen operasjoner, og om hvordan man forhindrer det. Han har også jobbet i EUs utenrikstjeneste, nettopp med helhetlig tilnærming til konflikter. Jeg tror vi har en meget god person, og han er til overmål sosialdemokrat. Så har jeg lyst til å si litt om tidsperspektivet – det ble etterlyst. Jeg tror vi skal være klar over at det å løse utfordringene i Mali og Sahel kommer til å ta mange år. Vi vil være til stede gjennom utviklingstiltak og politisk nærvær i mange år fremover. Tidsavgrensningen er jo for det militære bidraget. Jeg tror det er viktig at vi setter en klar tidsavgrensning, og så får man heller fornye den når tiden måtte være inne. Men jeg vil minne om at vi nettopp i Malis nabolag i Vest-Afrika har sett vellykkede FN-operasjoner som har blitt startet, gjennomført, og avsluttet med hell – i motsetning til mange andre steder i verden. Jeg har lyst til å minne om at vi i Liberia og Sierra Leone, rett før Afghanistan-krigen, så noen av de blodigste og meste grusomme konfliktene i nyere internasjonal historie. FN gikk tungt inn. FN hadde store fredsbevarende operasjoner. De gjennomførte sine oppdrag, og de trakk seg ut. Nå er det jo ikke slik at alle problemene i Liberia er løst, men jeg har ved selvsyn kunnet konstatere at det er betraktelig bedre enn det var da krigen var slutt, nettopp fordi man har hatt et langsiktig perspektiv, men også at FNs militære bidrag kjenner sin besøkelsestid. Jeg mener at det å ha et klart og tydelig mandat alltid er bra. Det var noen kommentarer til det også, at mandatet på en måte var for tydelig og for klart. Nei, det er alltid bra. For det å ha en slags maktreserve, det at man har en evne til å eskalere maktbruken, det kan være nettopp det som skal til for at man ikke trenger å gjøre det. For man har altså en autoritet i at man har en robust makt, og det er noe av det man har lært fra grundige studier av tidligere operasjoner. Jeg vil avslutte med å si at det for regjeringen er svært viktig at vi deltar direkte i FNs operasjoner. Blå hjelm har betydning. Det er riktig, som lederen av utenriks- og forsvarskomiteen sa, at det å stille opp for FN via en regional organisasjon som NATO, det er like legitimt, det er like bra. Vi har stått tungt og samlet opp om operasjonen i Afghanistan, og der vil vi fortsatt være i flere år fremover. Men det er også slik at vi må erkjenne at vi og mange andre vestlige land har glimret med vårt fravær i alle de andre operasjonene som vi har latt land i Afrika, Latin-Amerika og Asia ta alene. Jeg gleder meg stort over at vi ser at vi nå kan bidra til det som faktisk er en trend; at vestlige land nå i økende grad ønsker å bidra direkte i FNs-operasjoner. Jeg tror at land av vår type har noen særskilte kapasiteter, ikke på alle mulige områder, men på noen av de områdene som må til for at helhetlige operasjoner og militære operasjoner blir satt sammen med kapasiteter som gjør at helheten blir mer enn summen av delene. Det er akkurat det vi gjør her, og derfor tror jeg at det at vi nå igjen kan delta i en «blå hjelm»-FN-operasjon er noe vi skal se på som en meget positiv utvikling.