Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-27:
Det er noen uker siden jeg stod på talerstolen i Stortinget og la fram forslaget til budsjett for 2008. Det jeg hadde tenkt å gjøre i debatten her i dag, var å prøve å heve blikket litt og se hva som har skjedd, hva slags politiske debatter som er reist, hvilke motforestillinger som budsjettet har fått, og hvordan det politiske bildet nå tegner seg. Det er veldig ofte mye diskusjon i Stortinget om spillet og spetakkelet rundt politikken, men her gis det jo en meget god anledning til å gå grundig inn og se på hva de politiske forskjellene egentlig er. Det som er veldig slående, når man har fulgt norsk politikk gjennom mange år, er at dagsordenen for den politiske debatten er veldig forandret etter at det ble en rød-grønn regjering ved det regjeringsskiftet vi hadde i 2005. Det som dette budsjettet først og fremst har blitt kritisert for, er ikke at vi fører for lite av Høyres skattepolitikk, og ikke at kursen er feil, men at vi ikke gjør mer på det som er Regjeringens egne hovedområder og hovedprioriteringer. Det dreier seg f.eks. om fattigdom, det dreier seg om miljøomlegging, det dreier seg om utdanning, altså de sakene som den rød-grønne regjeringen fra før av prioriterer. Ropet utenfra og fra opposisjonen er derfor ikke «mer av det gamle», som de fikk med Bondevik og en Høyre-dominert regjering, men «mer rød-grønt». Det synes jeg er ganske interessant. Jeg synes også det er ganske interessant å se på Høyres alternative budsjett. For neste år foreslår Høyre å dele ut skatteletter i størrelsesorden 2,5 milliarder kr. Det er etter at den rød-grønne regjeringen har fått skattenivået tilbake på 2004-nivå. Det var 13 milliarder kr i forskjell mellom det Bondevik-regjeringen foreslo for 2006, og det skattenivået vi har i dag. Nå er Høyre enig i ti av de skatteskjerpelsesmilliardene som vi kom med. I hvert fall må det jo være slik at hvis man skal ta deres budsjett på alvor, og se hva de faktisk prioriterer, kan man trekke fra 10 milliarder kr først. Det synes jeg er veldig interessant. Det har knapt vært noe budsjett hvor Høyre som parti, som ideologisk har slåss for skatteletter, har levert så små endringer i proveny, dvs. i omfang og nivå, på skattepolitikken. Så er riktig nok Høyre og høyresiden i Stortinget helt forutsigbare på fordelingsvirkningen av de skatteforslagene som er. Her er det veldig klar forskjell mellom en rød-grønn skatteretning pluss Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre. Det handler om de veldig klare grepene som vi gjør for å sørge for at noen av dem som har aller mest penger i Norge, er med på å bidra til felleskassa. Det handler også om at folk flest skal se at man betaler skatt etter evne. Det er derfor vi har sagt at nå skal aksjer verdsettes 100 pst. og ikke 85 pst. i formuesskatten. Det er derfor vi har gjort innstramminger i den såkalte 80 pst.-regelen, og det vi får inn, har vi brukt til å heve bunnfradraget i formuesskatten. I løpet av to år er det 270 000 mennesker – som i 2005 betalte formuesskatt – som nå slipper å betale formuesskatt i 2008, og halvparten av dem er pensjonister. Det er meget god fordelingspolitikk. Hvis vi veksler det om til de 100 rikeste, er det altså slik at vi har skjerpet beskatningen fra vår regjerings side for de 100 rikeste i Norge med 3,3 mill. kr i året, mens Høyre og Fremskrittspartiet på den andre siden, som vil fjerne hele formuesskatten, ville gi de samme menneskene en lettelse på 9 mill. kr i året. Det er en veldig klar og tydelig forskjell, og vi skal selvfølgelig fortsette å jobbe for at vi får en bedre fordelingsprofil. Høyre og Fremskrittspartiet gir noen lettelser i bunnen, men det er veldig beskjedent. Hvis man har ett barn i barnehage, får man en økt regning fra Høyre på 2 200 kr. Hvis man har en inntekt på 500 000 kr, får man en skattelette fra Høyre på 1 000 kr. Du går i minus. Men det er nå greit – en tydelig retning, mens det er de med 3 mill. kr og over som får en betydelig skjerpelse i det som er vårt forslag for 2008. Og de som fremdeles går rundt og tror at Fremskrittspartiet er for folk flest, bør jo bare rett og slett sette seg inn i hva som er skattepolitikken, og se hva slags kroner som gis ut på toppen. Når det gjelder opposisjonens håndtering av rederibeskatningen, må jeg si at jeg synes den er veldig interessant. Fremskrittspartiet er veldig klare i sin konklusjon på spørsmålet om de er imot forslaget om at disse skattekredittene som rederiene skal ha, skal betales tilbake over ti år – på en lempelig måte, 2/3 – knyttet til forslaget om et meget gunstig skatteregime fra 2007 og framover. Men Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre bruker pengene – 1,2 milliarder kr. Lars Sponheim sier: Jammen, dette ville jo stortingsflertallet ha vedtatt uansett! Ja, det er en pragmatisk og fin måte å tilnærme seg dette på, men det går jo ikke an å lage noen stor grunnlovsdebatt av det. Og til syvende og sist er det også slik, og det er derfor dette er presentert så grundig for Stortinget nettopp i grunnlovsøyemed, at Stortinget selv har et betydelig ansvar for å vurdere grunnlovsspørsmålet rundt dette. Så jeg er veldig glad for at både Høyre, som bruker 800 mill. kr av dette, og Kristelig Folkeparti og Venstre, som bruker 1 200 mill. kr av dette for 2008, har en så pragmatisk tilnærming til nettopp dette spørsmålet, for det gjør at vi får et godt og balansert skatteforslag i forhold til rederiene. Det har også stor fordelingsvirkning, for 40 av de 100 rikeste menneskene i Norge har sine inntekter fra rederinæringen. Så til fattigdom. Jeg er glad for at partiene på rad og rekke er opptatt av å bekjempe fattigdom. Men ut fra de ulike pakkene til bekjempelse av fattigdom som ligger rundt omkring i statsbudsjettene, er det vanskelig å se at det er nettosatsing vi snakker om, for mange av disse pakkene finansieres ved å flytte på andre penger som er viktige for dem som har lite, f.eks. på arbeidsmarkedstiltak. Og da er det jo riktig som representanten fra Kristelig Folkeparti, Syversen, sier, at det kan godt hende at det er riktig å diskutere innretningen på arbeidsmarkedstiltakene. Men det er vanskelig å se at man ikke rammer noen, særlig det vi nå gjør i forhold til en langtidsledighetsgaranti, og hvordan vi virkelig skal klare å lose folk inn. Det er veldig vanskelig å se at det skal være noe bruttobeløp for satsing mot fattigdom når man flytter på penger som også er viktige for å bekjempe fattigdom. Så til en annen observasjon som jeg synes er veldig interessant, og det er klimaet i miljødebatten. Det dreier seg ikke om at det alltid er populært å plusse på på utgiftssiden, men det dreier seg om hvordan de sakene som handler om forurenser betaler-prinsippet, nå håndteres av Stortinget. Jeg hadde trodd det var mye mer kontroversielt å øke dieselavgiften med 20 øre, øke fyringsoljeavgiften og øke litt på CO2-avgiften på fly enn det det faktisk var. Jeg husker også hvordan bensintrykket var på Stortinget rundt 2000, da Regjeringen ble presset til å sette ned disse avgiftene med virkning over statsbudsjettet på til sammen 3 milliarder kr pr. år, som ellers kunne gått til gode miljøtiltak. Nå er klimaet et helt annet. Nå er det slik at vi har støtte fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre til å gjøre dette. Ja, det er til og med slik at de ønsker å gå lenger på noen områder, og det har heller ikke vært noen storm ute i den store verden blant vanlige velgere i denne sammenheng. Det er en utfordring til oss som vi skal ta, for det handler om at når det gjelder miljø- og klimaspørsmål, er det mange som ønsker å være med på å legge om forbruk og vri innsatsen, ikke bare ved å plusse på noen kroner, men også for å se hvordan summen har vært. Det har vært en fordel at vi har kunnet gjøre disse skattevekslingene innenfor det som er rammen fra 2004, for da er det innretningen på dette som folk kan se at vi først og fremst er ute etter. I denne miljø- og klimaverdenen er jo Fremskrittspartiet på en hele annen klode. Men det er interessant at til og med Høyre foreslår å øke fyringsoljeavgiften utover det vi har lagt opp til. Bare én refleksjon til til slutt, og det dreier seg om bistand. Fremskrittspartiet raserer norsk bistand, men også Høyre kutter betydelig i norsk bistand. Venstre har noen småkutt som også har en politisk retning og profil, som Sponheim var inne på. Kristelig Folkeparti derimot går stikk motsatt vei. Gjennom sitt forslag ønsker de nå å oppfylle 1-prosenten allerede fra 2008. Jeg synes det er veldig interessant at det er så stort sprik mellom partiene i opposisjon når det gjelder både skatt og bekjempelse av fattigdom ute i den store verden.