Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Jeg vil først få lov til å takke saksordføreren for et godt arbeid og dernest gjøre oppmerksom på at det ikke var viktig for Regjeringen å skape bredde rundt dette faget. Det var saksordføreren som initierte forhandlinger om dette faget. Det hadde ingenting med Regjeringen å gjøre, så her bør den æres som æres skal. I denne sammenhengen er det Dagrun Eriksen, som tok initiativet. Det førte dessverre ikke frem, og årsaken kan vel kanskje være, som representanten Kjernli selv sa, at opposisjonen ikke ble med på Regjeringens forslag. Så vil jeg fortsette med noen generelle betraktninger om frykt. Jeg mener at det i stadig flere saker er tydelig at den sittende regjeringen er preget av frykt for ikke å være politisk korrekt eller i det minste ikke å bli oppfattet som politisk korrekt i enkelte miljøer. Det ser ut som om Regjeringen har tilegnet seg en iboende frykt for ikke å være tilstrekkelig nøytral i sin tilnærming til viktige verdispørsmål. Det er viktig å sikre minoritetenes rettigheter, men det er like viktig at ikke minoritetene skal påtvinge majoriteten sine ideer og verdier under dekke av at alt annet er intolerant. Jeg har merket meg med interesse at statsministeren ved flere anledninger har sagt at valget i 2009 kommer til å bli et verdivalg. Det er jeg enig i, for denne regjeringen bidrar sterkt til å svekke vår nasjons tradisjonelle kulturarv og grunnlaget for den verdibasen som Norge i hovedsak er bygget på. Frykten gir seg bl.a. utslag i at en ikke bør nevne kristendom eller kristne verdier uten samtidig å nevne alle andre religioner og minoriteter. Jeg er sikker på at folk flest merker seg at Regjeringen fjerner den tradisjonelle forankringen ekteskapet har hatt, at de vil nøytralisere formålsbestemmelsen til skole og barnehage, at de vil hindre skolebarn i å synge for maten, og at de nå vil ødelegge KRL-fagets kvantitative vektlegging av kristendom i undervisningen. Jeg er derfor enig med statsministeren i at valget i 2009 vil bli et verdivalg, men ikke på den måten han formulerer det, for han forsøker å skape en fiktiv uenighet om velferd, og alle velgere med radio eller fjernsyn vet at Fremskrittspartiet kjemper for folks velferd. Verdivalget vil stå mellom oss som tør å si noe om hvilke verdier dette samfunnet skal bygges på - vi som våger å holde fast ved århundrer med kristen tradisjon, senere supplert med et humanistisk verdiperspektiv - og dem som bidrar til rasering av nasjonens verdigrunnlag. KRL-faget var gjenstand for bred politisk enighet da det ble innført i 1997. Det er i ettertid foretatt ulike justeringer, både av fagplanen og fritaksbestemmelsen, som også har hatt bred politisk forankring. Dommen mot Norge fra EMD vurderer faget og dets sammenstilling før disse endringene ble gjennomført. Premissene i dommen forholder seg med andre ord ikke til de fakta som er realiteten i dag, men til historiske fakta og altså ikke til KRL-faget i dag. Derfor er det i overkant vågalt når regjeringspartiene hevder at de foreslåtte endringene kommer som en konsekvens av dommen alene. Det er direkte feil. Det er ikke dagens KRL-fag som er gjenstand for EMDs vurdering, men det faget som var utgangspunktet før de viktige endringene. Dette vet naturligvis regjeringspartiene godt, men det er liten tvil om at særlig SVs holdning påvirker Regjeringen selv i denne typen spørsmål. At Senterpartiet og Arbeiderpartiet ikke klarer å holde igjen, merker jeg meg med en viss interesse. Dersom man hadde tatt seg bryet med å lese dommen, ville man sett at de påpekninger domstolen gjør, i stor grad er ivaretatt gjennom de endringene som allerede er gjennomført. Det er også verdt å merke seg at denne dommen i EMD er avsagt med maksimal dissens. Det betyr at det i det minste var stor juridisk uenighet på det tidspunktet om hvorvidt det gamle KRL-faget var innenfor eller utenfor rammene som ble satt av EMK. Man kan tenkes å utlede av det at det nå i alle fall vil være innenfor med de endringene som er foretatt i ettertid. Det er kjent at det har vært samtaler mellom alle partiene, som jeg var inne på i sted, men samtalene har ikke ført frem. Noe av årsaken tror jeg er at for Fremskrittspartiet er det viktig at en ikke skal redusere den plassen vår kristne og humanistiske arv har, heller ikke KRL-faget. En må faktisk ha kunnskap om og forståelse for Norges kristne bakgrunn og historie for å forstå viktige elementer i vår historie og i vårt daglige liv i dag. Så langt har det vært fastsatt at andelen av faget som omhandler kristendom, skal være om lag 55 pst. Lovforslaget fra Regjeringen reduserer dette til en tredjedel. Det skjer til tross for at Regjeringen, som saksordføreren nevnte, gjennom statssekretær Lisbet Rugtvedt lovet at undervisningsandelen i kristendom ikke skulle reduseres som følge av endringene som Regjeringen skulle foreslå. Regjeringen holder ikke ord på dette området heller. Det betyr at regjeringspartiene, Senterpartiet inkludert - og jeg nevner det særskilt - ikke vil opprettholde vår nasjons kristne historie som den klart viktigste delen av faget. Dette kan få en del konsekvenser som i dag ikke fremstår som helt tydelige. KRL-faget - det som fra nå vil være RLE-faget - skal ikke være og har aldri vært forkynnende. Det har behandlet alle religioner med lik respekt ut fra deres egenart. Men det har vært viktig for å bidra til å gi elevene innsikt i og forståelse for den tradisjonen de er en del av. Nå vil omfanget av undervisningen på dette feltet bli vesentlig redusert, og innsikten til elevene vil sannsynligvis følge etter. Fremskrittspartiet er bekymret for at regjeringspartiene nå gjennomfører reformer av ulik art, både i denne saken og i andre saker, som vil bety at en reduserer bevisstheten rundt vår kulturarv. Erkjennelsen av det verdigrunnlaget som vi enstemmig besluttet å støtte opp om i Grunnloven ny § 2, får ikke rom til å vokse videre i skolen gjennom det nye faget. Det er leit at sosialistene skal styre vår kristne arv enda lenger ut av undervisningen i skolen. De røde partiene mener at de endringer som foreslås i denne saken, skal gjøre faget mer robust og sikre en oppslutning som bevarer fagets stilling. Jeg vil understreke det. Det virker ikke som om regjeringspartiene har reflektert særlig over realitetene rundt dette. Samtlige opposisjonspartier går imot Regjeringens forslag. Tre av oss har samlet oss rundt et langt bedre alternativ, og det er ikke utenkelig at vi får nok en runde på denne problemstillingen etter valget i 2009 dersom valgresultatet gir rom for det, hvilket er grunn til å håpe. Men å hevde at faget med denne endringen blir mer robust, blir fullstendig bakvendt. Endringen risikerer å ha en varighet på drøye ett år. Det hører også med til historien at vi i dag egentlig skulle debattert skolens formålsparagraf. Forslaget fra Regjeringen til ny formålsparagraf vil også bidra til å svekke kristendommens betydning som premissleverandør for verdier som skal reflekteres i skolen, dersom den blir vedtatt. Nå har regjeringspartiene riktignok insistert på å få tenke seg om på nytt, og jeg håper det indikerer at de faktisk er villige til å bevege utgangspunktet sitt i saken. Det er i og for seg bra, men også her kunne det vært rom for en langt mer åpen tilnærming fra regjeringspartienes side hvis de faktisk ønsket bredde. Vi er nå i en situasjon hvor et fag som tidligere samlet et helt storting bak seg, endrer karakter og vedtas med et knapt flertall i dag. Det vil bli votert over tre forskjellige forslag, og det viser at denne regjeringen og regjeringspartiene ikke har evne til å få til det som i sin tid gjorde dette faget robust og i det hele tatt mulig, nemlig politisk samling. De tre partiene bruker flertallsmakt igjen, og de gjør det fordi de har flertall, ikke fordi de vil styrke eller bevare faget. Så har jeg lyst til å visitere replikkordskiftet som var mellom representanten Dagrun Eriksen og representanten de Ruiter, for de Ruiter kom i skade for å si at Regjeringen og regjeringspartiene var opptatt av kvalitet, mens opposisjonen var opptatt av kvantitet. Det er en litt underlig oppfatning av problemstillingen, for det som har vært hovedproblemet, er at det ikke skal være kvalitativ forskjell mellom de ulike delene av faget, men det kan være en kvantitativ forskjell. Det betyr at jeg frykter at representanten de Ruiter rett og slett har misforstått denne delen av problemstillingen. Kanskje han med denne oppklaringen kan bidra til å endre sin stemmegivning senere i dag. Så synes jeg også det er verdt å visitere replikkvekslingen mellom representanten Lena Jensen og Dagrun Eriksen. Representanten Jensen sa at disse endringene var helt nødvendige for at vi skulle unngå en ny sak i Den europeiske menneskerettighetsdomstol. Jeg vil gjerne at representanten Jensen bekrefter at hun fra denne talerstol kan garantere at vi med disse endringene ikke får anlagt en ny sak mot staten Norge. Jeg tror nemlig ikke representanten Jensen kan gjøre det, men jeg er ganske sikker på at vi med denne - og også med opposisjonens forslag - ikke vil bli dømt på nytt i EMD, og det er jo det denne saken egentlig dreier seg om. Og jeg er glad for at Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti nok en gang i et viktig verdispørsmål finner hverandre.