Trond Helleland (Høyre), 2014-12-09:
2014 har vært et år preget av store spenninger og endringer i det sikkerhetspolitiske landskapet. Året som markerte 25-årsjubileet for murens fall, skulle bli året da sikkerhetspolitikken igjen kom tilbake til Europa. Vi har opplevd at Russland gjennom annekteringen av Krim og støtte til separatistene i Øst-Ukraina har brukt militær makt mot et naboland for å hevde sine egne interesser. Vi ser også at humanitære kriser har forverret seg gjennom året. Langvarig maktmisbruk og ikke-fungerende statsapparater har vært kimen til folkelig misnøye og etter hvert grenseoverskridende kriminalitet og terrorisme flere steder i verden. Flere av konfliktene i en rekke stater i Midtøsten og Nord-Afrika har nå spredt seg og blitt regionale sikkerhetspolitiske kriser med klare implikasjoner for norsk utenriks- og sikkerhetspolitikk. Disse endringene har gjort at Norge har måttet gjøre kritiske endringer både i bistandsinnretningen og i sikkerhetspolitikken. Jeg er derfor glad for at regjeringen har presentert et utviklingsbudsjett og et forsvarsbudsjett som gjenspeiler de sikkerhetspolitiske og utviklingspolitiske endringene, og kommer med klare retningsendringer og prioriteringer. Jeg er glad for at det er bred enighet i hovedlinjene i utenriks- og forsvarspolitikken. Arbeidet i komiteen med årets budsjett har etter Høyres mening vært ryddig og preget av konsensus, i tråd med norsk utenrikspolitisk tradisjon. Folkeretten er særlig viktig for Norge som en liten stat med betydelige havområder og sterke interesser i nordområdene. Derfor er det viktig at FN-pakten gjelder alle land. For Høyre er det viktig å presisere at Ukraina siden 1991 har vært en selvstendig stat i tråd med FN-pakten. At Russland gjeninnfører innflytelsessfærer og gjør krav på territorium i nabostater, er en uakseptabel utvikling. Jeg er derfor glad for at en samlet komité understreker at utviklingen i Russland har gått i en foruroligende retning de senere årene, der demokratiutvikling, menneskerettigheter og sivilt samfunn er under økende press. Komiteen er også samstemt i at Russlands folkerettsstridige annektering av Krim har utløst en alvorlig sikkerhetspolitisk situasjon i Europa, som også har følger for Norges forhold til Russland, herunder de restriktive tiltakene som EU, USA og andre land har gått inn på. At regjeringen nå legger opp til å styrke støtte til bl.a. rettsstatsreform, godt styresett og menneskerettigheter i land som Ukraina, Moldova og Georgia i dette budsjettet, er et nødvendig og prinsippfast grep og passer inn i det perspektivet regjeringen har om langsiktig demokratisering av landene i regionen. Nordområdene er vårt viktigste utenrikspolitiske interesseområde. Det er derfor gledelig at regjeringens nordområdesatsing øker med over en halv milliard kroner til nærmere 3 mrd. kr for 2015. Det er nå viktig at vi klarer å utnytte den kunnskapen vi har bygd opp i nord, slik at nye bedrifter og arbeidsplasser blir skapt. Det er også positivt at regjeringen i budsjettet legger opp til at Barentssamarbeidet fortsetter. Folk-til-folk-samarbeidet med Russland og samarbeid innenfor områder som fiskeriforvaltning, miljø, atomsikkerhet, forskning samt søk og redning er viktig å opprettholde. Å fortsette samarbeidet med alle nabostater i Arktis er viktig. Alle er tjent med en fredelig sameksistens i nord, og komiteen er derfor samstemt om at NATO må søke et godt samarbeidsforhold med Russland. Jeg har også hatt gleden av å være saksordfører for Svalbard-budsjettet og kan konstatere bred enighet og tilslutning til regjeringens forslag. Det er viktig at norsk tilstedeværelse i nordområdene har fått høyere prioritet, også med hensyn til forsvarsbudsjettet. Forsvarsbudsjettet for 2015 er på 43,8 mrd. kr – et relativt sett høyt nivå. Med en realvekst på nær 1,5 mrd. kr – om lag 3,3 pst. – er dette etter Høyres mening et realistisk budsjett som samtidig er preget av klare prioriteringer innenfor de behov som melder seg. Regjeringen følger opp og finansierer målsettingene og hovedretningen i den gjeldende langtidsplanen i budsjettforslaget for 2015. Regjeringen styrker operativ aktivitet og beredskap i alle forsvarsgrener og i Heimevernet. Samtidig har man klart å følge opp utgifter knyttet til kampflyanskaffelsen og utviklingen av Joint Strike Missile uten å la det gå på bekostning av øvrige deler av Forsvarets operative evne. Jeg er glad for at det er flertall i komiteen om disse hovedprioriteringene. Budsjettet gir også et viktig løft for den samlede beredskapen og samfunnssikkerheten gjennom skjerpet helikopterberedskap på Rygge og i Bardufoss. Etter realnedgang i fire av de åtte forsvarsbudsjettene den forrige regjeringen la fram, er det interessant at Arbeiderpartiet mener at budsjettet er mangelfullt. Til det er å si at vi må tilbake til 2003 for å finne en større reell økning på budsjettet. Vi har nå en oppgave å gjøre sammen. Det er en kjensgjerning at forsvarsbudsjettene de senere år har blitt opprettholdt på et noenlunde jevnt nivå. I dialog med forsvarssektoren må regjering og storting legge til rette for å nå målsettingene både med hensyn til omstillingen og fram mot den neste langtidsperioden. Deler av langtidsplanen vil måtte tilpasses i tråd med endringer i det sikkerhetspolitiske trusselbildet og forandringer i planforutsetningene. Den fagmilitære utredningen forsvarssjefen nå har fått i oppdrag å gjennomføre, er en god start på en slik prosess. Høyre støtter den jobben regjeringen gjør med å prioritere og modernisere våre militære kapasiteter, slik at Forsvaret skal bygge god operativ evne hjemme og kan ta sin del av ansvaret for å håndtere kriser internasjonalt. De siste årene har mange allierte sett seg nødt til å gjøre betydelige reduksjoner. Slik sett er det norske forsvaret i en bedre situasjon enn mange andre land. Det er viktig at det jobbes tett med våre allierte i den videre prosessen. Tett innpå Europas sørlige grense skjer en særdeles dramatisk utvikling. Den ekstremistiske terrororganisasjonen ISIL må bekjempes. ISILs brutale framrykning i Irak og Syria forårsaker store lidelser, og de har tatt territoriell kontroll over store deler av landene. Det er helt nødvendig å få på plass en politisk løsning i både Irak og Syria. I Syria ser vi en av de største humanitære krisene siden andre verdenskrig. Det antas at 197 000 mennesker er drept siden konflikten startet i 2011, hvorav 62 000 sivile. 3 millioner mennesker er drevet på flukt, og halvparten av landets befolkning er avhengig av humanitær hjelp. Nabolandene er under stort press og tar imot enorme flyktningstrømmer. Libanon, et land med 4 millioner innbyggere, har mottatt over 1,1 millioner flyktninger. Norge er en av de største bidragsyterne med totalt 845 mill. kr som respons på krisen i Syria i 2014, i tillegg til 200 mill. kr til Irak. En betydelig økning på 424 mill. kr til humanitær innsats og et høyt nivå på bistandsbudsjettet sikrer solid norsk innsats også i 2015. Norge er i verdenstoppen når det gjelder bistand. Budsjettet for 2015 blir det største noensinne, på rundt 33 mrd. kr inkludert klima- og skogsatsing. Vi ser en historisk satsing på utdanning, helse, internasjonalt klimasamarbeid, humanitær bistand, næringsliv og innsats for å utrydde all ekstrem fattigdom. Bistandsbudsjettet er også historisk fordi bistanden reformeres. OECD har kritisert Norge for å smøre bistanden for tynt utover. Det viktigste er hva vi får ut av pengene, at norsk bistand virker, og at vi oppnår konkrete resultater. Derfor konsentreres innsatsen fra 116 land til 84 land. I utenriks- og forsvarskomiteen er det bred enighet om en forsiktig konsentrasjon av bistanden. Humanitær innsats og frivillige organisasjoner berøres ikke, og det kan gjøres unntak. Konsentrasjon skal ikke hindre norsk humanitær handlekraft i krisesituasjoner, og en slik fleksibilitet er nødvendig. For eksempel har ebolaepidemien skapt en ekstraordinær krisesituasjon i Sierra Leone og Guinea, som ikke mottok norsk bistand i 2013. Her vil Norge bidra til gjenoppbyggingen, som vil kreve en betydelig innsats. For å sikre utvikling i de fattigste landene må vi satse på utviklingssamarbeid, handelspolitikk, gode vilkår for investeringer og jobbskaping. Bistand alene er ikke nok. Bærekraftig økonomisk vekst er avgjørende for veien ut av fattigdom. Derfor ønsker regjeringen å satse mer på næringsutvikling med en økning på 290 mill. kr. 250 mill. kr av denne økningen går til det statlig eide investeringsfondet Norfund, som fortrinnsvis investerer i høyrisikoprosjekter innenfor fornybar energi og landbruk i utviklingsland. Norsk bistand skal ikke komme istedenfor landenes egen innsats eller kompensere for dårlig politikk. Både vi som givere og befolkningen i utviklingsland har en forventning om å se en utvikling som fremmer godt styresett og respekt for menneskerettighetene. Ved å bekjempe korrupsjon og etablere et godt investeringsklima bidrar vi til en utvikling som sikrer skatteinntekter til felles velferd. Med budsjettet for neste år tar vi et krafttak for utdanning. Utdanning for alle er ikke bare en menneskerett, det er en betingelse for vekst og utvikling. 58 millioner barn er i dag uten skolegang. Barn som rammes av krig og konflikt, jenter og funksjonshemmede er særlig utsatt, og her løfter vi innsatsen betraktelig. Etter bare ett år i regjering har vi styrket satsingen på utdanning med 640 mill. kr. Dette er betydelige endringer og et taktskifte i norsk utenrikspolitikk. Norges utenriks- og utviklingspolitikk skal ha tydelige prioriteringer, være forankret i liberale verdier og ha som hovedformål å sikre sentrale nasjonale interesser. De lange linjene i norsk sikkerhets- og forsvarspolitikk ligger fast: den vesentlige betydningen av FN og folkeretten NATO som fundamentet vårt samarbeid med naboer, venner og partnere i Norden og Europa vårt nærvær i nord Dessuten er det viktig at Norge tar ansvar for å sikre resultater i utviklingspolitikken. Med budsjettet for 2015 mener jeg vi trygt kan si at vi ivaretar disse målsettingene gjennom styrkede satsinger på sentrale områder som nordområdene, utdanning, helse, humanitær bistand og næringsutvikling.