Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-03-10:
Interpellasjonsordningen er viktig i landets nasjonalforsamling. Alle tema er viktige; dette er også ett. Det som er beklagelig, er at dette temaet faktisk trenger fokus, at trafikksikkerhet er et påtrengende problem i Norge. Det er beklagelig at det er slik at Norge fortsatt har et høyt antall drepte i trafikken, og at utviklingen i Norge ikke på noen måte er lik den vi ser i våre naboland – altså langt fra så gunstig som den har vært i Sverige, Danmark og Finland – der en har klart å redusere spesielt antallet dødsulykker til dels betydelig. Det ligger nå to representantforslag til behandling i transportkomiteen, så alle partiene får jo nå rik anledning til å gi dette temaet en bred behandling, og jeg håper på åpne ører og åpne øyne overfor innspill som kommer fra alle partier i den forbindelse. Det vi snakker om knyttet til trafikksikkerhet, dreier seg om bil, om vei, om adferd og om kontroll – og til det siste hører ikke bare kontroll av alle bilistene og dem som bruker veien, men faktisk også kontroll av og tilsyn med dem som eier veien og dem som har ansvar for å drifte veien. Det er disse temaene vi må se på når vi skal ha en samlet og en bred behandling av spørsmål knyttet til trafikksikkerhet. Sikre biler er viktig i trafikksikkerhetsarbeidet. Vi har i Norge fortsatt en eldre bilpark enn det mange andre land har. En ny bil er en sikrere bil. I Norge er det fortsatt dyrt å kjøpe ny bil. Staten har store inntekter spesielt fra engangsavgift på nye biler. Avgiften øker når vekten øker, og med økt sikkerhet kommer det ofte tyngre biler. Slik virker statens avgift på nye biler som statlig avgift på veisikkerhet. De som viderefører denne ordningen, påtar seg faktisk et stort ansvar. Sikre veier er også viktig i trafikksikkerhetsarbeidet. Bedre veier kan redusere antallet dødsulykker på norske veier, og midtdelere må bygges i et langt høyere tempo, fordi nettopp midtdelere redder liv. Ikke bare er det slik, som det ble nevnt av foregående taler, at vi har relativt nye veier, til og med europaveier, som er bygget uten midtdelere, men vi har nylig også vedtatt bygging av ytterligere ny europavei uten midtrekkverk. De som gjør det, påtar seg faktisk et stort ansvar. Når det gjelder påstander og beskyldninger om at vi i Fremskrittspartiet forenkler problemstillingen når vi er opptatt av nettopp dette, har jeg lyst til å minne om hva Landsforeningen for trafikkskadde sa da det var fokus på nettopp bygging av nye europaveier uten midtrekkverk. De kaller det «en samferdselspolitisk skandale at det skal bygges splitter nye europaveistrekninger i Norge uten midtdelere», og de får tilslutning fra dem som jobber innenfor organisasjonen Nei til Frontkollisjoner. Vi bør se til Sverige, som altså uten oljepenger har klart å bygge langt mer motorvei enn Norge, og langt mer vei med midtrekkverk. Skal nullvisjonen komme videre fra prat til praksis, må det faktisk ny politikk til – en politikk som sørger for sikre biler, sikre veier og gode sjåfører. Men det begynner og slutter med veien. En sikker vei forhindrer ulykker og demper følgene om ulykken først er ute. Derfor begynner og slutter arbeidet med nullvisjonen hos våre myndigheter mer enn hos brukerne og hos førerne – først og fremst hos staten, og derved hos regjeringen, som har oljepengene, og der pengene fortsetter å renne inn i kassen. Selvsagt er det viktig at veibrukerne opptrer med ansvarlighet, men det blir ansvarsfraskrivelse når regjeringen overfokuserer på bilistene og samtidig viderefører dagens politikk med høy avgift på sikre biler og veibygging i sakte fart uten midtdelere.