Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-12-10:
Den 13. juni 2001 var en stor og spennende dag for Forsvaret og dets videre skjebne. Da ble St.prp. nr. 45 for 2000-2001 vedtatt, og det ble bestemt hvordan Norges forsvar skulle fungere i årene framover. Debattene hadde da vært mange, og vi politikere fikk oppleve hva lobbyvirksomhet er. Fremskrittspartiet var da som tidligere veldig opptatt av disse innspillene og lot dem være med når vi skulle ta våre avgjørelser. Fremskrittspartiet så på hvilket forsvar Norge trengte, og også hva dette skulle koste – en prislapp som tilsvarer drøye 30 milliarder kr i året i en fireårsperiode. Det forbauser Fremskrittspartiet at det kan synes som om mange har glemt dette beløpet, for det å ha et effektivt forsvar koster også noe. Da kan ikke de andre partiene underbudsjettere og tro at dette skal gå bra, eller bare vise til en proposisjon som skal komme til våren og inneholde nok penger. Dette skaper frustrasjon blant Forsvarets militære personell, men også blant de sivile. Det skapes også frustrasjon når vi har militærleire som vi har bestemt skal bestå, men som kan synes ikke å få nok arbeidsoppgaver, så som Haslemoen i Våler i Solør. Da utstyret, bygningsmassen og personell er på plass, må disse også brukes på en fornuftig måte. Ellers er jeg fornøyd med at midler til Regionfelt Østlandet, med dets ringvirkninger, både positive og også noen negative, synes å være ivaretatt, selv om noe gjenstår å få på plass, som sikkert kan skape noe hodebry framover. Det er også viktig i den fasen Forsvaret er inne i at de militære installasjoner som Forsvaret etter hvert flytter ut fra, blir brukt til nye og givende prosjekter, slik at det sivile samfunn og lokalmiljøene får en så myk overgang som mulig. Forsvaret har for mange kommuner betydd svært mye på mange måter, og dermed har Forsvaret en oppgave også her. Men dette tror jeg vil løse seg på en god måte til alles beste. Alle er innforstått med at Forsvaret trenger fornyelse og kanskje effektivisering, men i denne iveren må vi trå varsomt. Norge er et langstrakt og sårbart land med bl.a. store naturressurser, slik som olje, vår elektrisitetsproduksjon og dens linjer. Norge er også en fredsmekler ute i verden, noe som betyr at vi også her må bruke midler på vårt forsvar. Når det gjelder vårt landlige forsvar, må vi oppgradere Heimevernet og gi utstyr og økonomiske rammer slik at våre 83 000 heimevernssoldater kan utføre sine oppdrag på en god måte. Et oppgradert heimevern vil da kunne være et stort hinder for en potensiell angriper. Heimevernet kan forsvare bl.a. våre flyplasser, transportlinjer, forsyninger, havner og mye, mye mer. Derfor forbauser det Fremskrittspartiet at de andre partiene ikke vil gi nok penger slik at de kan få øvd på en forsvarlig måte. Med den summen heimevernet får, vil bare et mindretall av soldatene få en slik trening de burde ha. Det blir også vanskelig med en framtidsrettet planlegging for å utføre sine oppdrag. I forbindelse med St. prp. nr. 45, for 2000–2001 er Heimevernet tillagt oppgaver. For å løse disse oppgavene må Heimevernet få mer midler. Dette for å ivareta kontinuiteten og kompetansen. En så stor reduksjon av øvingsvirksomheten vil kunne medføre et brudd i den naturlige rekruttering til de lavere enheter, som f.eks. på lagsnivå, og det vil kunne bli en belastning i mange år framover. Ifølge Heimevernet selv trenger de 150 mill. kr ekstra i forhold til budsjettet for å øve på dagens nivå, og en økning i forhold til budsjettet på 353 mill. kr for å øve alle. Forsvaret har i flere år arbeidet for å få bort det grunnleggende problemet med ubalanse mellom mål og midler. Dette var siktemålet både med Forsvarsstudie 2000 og arbeidet med langtidsproposisjonen for Forsvaret. Hvis den vedtatte strukturen ikke blir finansiert, er Forsvaret langt på vei tilbake der de var før arbeidet ble iverksatt. Hensikten med omstillingen har ved siden av å fjerne ubalansen vært å skape et moderne, mobilt, fleksibelt og sterkt forsvar. For å få til dette trengs det midler og forutsigbare rammer. Dette kan det synes som om det bare dessverre er Fremskrittspartiet som er villig til å betale for.