Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2008-02-05:
Arbeiderpartiet mener at når vi deltar i internasjonale operasjoner i Afghanistan, er det to overordnede årsaker til det. For det første handler det om solidaritet med mennesker som ikke har det like bra som vi har det her hjemme. Den andre grunnen til at vi deltar, er hensynet til vår egen sikkerhet. Norske soldater er i Afghanistan for å stabilisere landet og bidra til sikkerhet. Vi er der for å gi landets befolkning utdanning, helsetjenester og andre grunnleggende tjenester. Vi er der for å gi landet et bedre styresett. Vi er der fordi FN og NATO har bedt om det, og fordi den lovlig valgte afghanske regjering har bedt oss om det. I september var forsvarskomiteen på komitereise i Afghanistan og besøkte bl.a. soldatene våre i Kabul, Meymaneh og Mazar-e-Sharif. Det var en sterk opplevelse. Å oppleve et så fattig land, der sikkerheten for innbyggerne i tillegg er ustabil, gjør inntrykk - og det skulle bare mangle. Det positive med reisen var å møte våre norske soldater, som hadde klare oppfatninger om at de var der for å stabilisere landet, slik at det kunne bygges opp igjen etter flere tiår med kriger og bli et land uten krig og elendighet. Soldatene vi snakket med, hadde stor tro på at det var mulig, men de la heller ikke skjul på de mange utfordringene som de og vi og det afghanske folk står overfor. I Brennpunkt i forrige uke fikk vi også se og høre en gripende historie om Kristoffer Sørli Jørgensens klare oppfatning - før han ble drept av en veibombe - at oppdraget han var med på, var meningsfylt og ville gi afghanerne et bedre liv i framtiden. Så er det dessverre slik at sikkerheten i Afghanistan fortsatt er ustabil, og i forverring kanskje noen steder. Verst er sikkert situasjonen i sør, men det er også store sikkerhetsutfordringer i nord, hvor våre soldater holder til. Eksempel på hvordan sikkerhetssituasjonen er fikk vi også en tragisk påminnelse om da Carsten Thomassen ble skutt og drept i det området som ble antatt å være det tryggeste i Kabul. Selv om vi ser en negativ utvikling noen steder akkurat nå, mener Arbeiderpartiet at det er svært viktig at vi ikke gir opp. Da vil Taliban igjen ta makten, og den afghanske befolkningen vil være den som vil lide. Samtidig vil Afghanistan igjen bli et fristed for terrorister. Sett under ett har det afghanske folket det sikrere i hverdagen nå enn tidligere. Det er NATOs innsats som i stor grad bidrar til det, i tillegg til den bistanden som også ytes. Til tross for sikkerhetsutfordringene skjer det mye positiv utvikling, som er verdt å trekke fram. Som eksempel på dette vil jeg understreke at siden 2001 har det internasjonale samfunnet bidratt med 160 milliarder kr. At Norge i år øker sitt bistandsbidrag til 750 mill. kr, er bra. Nesten 5 millioner flyktninger - altså like mange som bor i Norge - har kunnet vende tilbake. 83 pst. av befolkningen har i dag tilgang på helsetjenester, mot nesten ingen i 2001. Jentene får gå på skole. Nesten 80 pst. av barna under 5 år har fått vaksiner. Inntekten pr. innbygger er fordoblet på tre år. Det bygges veier, og en stadig økende del av befolkningen har nå tilgang på rent vann. Det går sakte framover. Denne positive utviklingen hadde ikke kunnet skjedd hvis ikke NATO hadde vært der og bidratt med sikkerhet for at andre aktører kan bidra til bedre levekår for det afghanske folk. Ut fra det en kan lese og høre i media, kan en få inntrykk av at vi er involvert i et håpløst prosjekt. Det er feil. Derfor er det bra at et stort flertall i folket støtter vårt engasjement. Vi har også hørt under debatten her at det er enstemmighet om det i Stortinget. Ikke minst er det viktig for soldatene at vi står samlet bak den innsatsen de gjør. Det er meget krevende, det er langsiktig, og vi kan ikke håpe på raske løsninger, men håpløst er det ikke. Det skjer positive ting hver dag. Det er absolutt mulig å få Afghanistan til å utvikles videre til et land i fred, med et fungerende helsevesen og veier og skoler for alle. Det vil ta tid, men vi må stå løpet ut.