Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2015-06-05:
Jeg vil gjerne starte med å takke saksordfører Sigurd Hille, som har spilt en veldig konstruktiv rolle i behandlingen av denne saken, og som har klart å samle hele komiteen bak forslag til vedtak som jeg er veldig glad for. Som en av forslagsstillerne bak dette forslaget tenkte jeg å bruke litt tid på å si noe om bakgrunnen for at dette forslaget ble reist. Temaet «finansiell åpenhet» får stadig mer oppmerksomhet, ikke bare i Norge, men også internasjonalt. Hemmelighold fungerer på mange måter som gift for det økonomiske systemet. Det undergraver sunn og åpen konkurranse. Det legger til rette for ulovlige pengestrømmer, undergraver skattegrunnlagene og bidrar til å gjøre korrupsjon, hvitvasking og anbudsjuks mulig. Det er bakgrunnen for innstrammingene som har kommet i EUs hvitvaskingsdirektiv. Det er bakgrunnen for anbefalingene fra Financial Action Task Force, og det er også bakgrunnen for at jeg mener at den brede offentligheten må ha tilgang til mest mulig oppdatert informasjon om hvem som eier selskaper i Norge. Da vi behandlet revidert nasjonalbudsjett i fjor, var det et samlet storting som ba regjeringen etablere en offentlig løsning med informasjon om eiere av aksjeselskap som sikrer større åpenhet, med etablering i løpet av 2015. Siden den gang har Brønnøysundregistrene på oppdrag av Nærings- og fiskeridepartementet utarbeidet et forslag til hvordan det kan løses, og det er et forslag som har møtt til dels sterke reaksjoner. Vi foreslår en ganske begrenset tilgang for offentligheten, og en av de alvorlige begrensningene er at det ikke skal være mulig å søke på en person og få en total oversikt over hva personen eier. Det framføres bl.a. personvernargumenter for dette. Jeg mener det er viktig å få sagt fra denne talerstolen at det er vanskelig å se noen grunn til at dette skal være opplysninger som må beskyttes av personvernhensyn. Det å være aksjeeier er ikke noe som er påtvunget noen, og det å eie aksjer betyr jo å benytte seg av et privilegium som samfunnet tilbyr, nemlig å kunne eie med begrenset personlig ansvar. Derfor bør det også være tilgang for offentligheten til informasjon om hvem som benytter seg av det. Så tar dette forslaget ting et stykke videre, for vi sier at et register over reelt eierskap også må inneholde opplysninger over utenlandske eiere. Spørsmålet om såkalte forvalterkonti er omtalt i innstillingen fra komiteen. Som saksordføreren helt riktig påpekte, sier komiteen ikke at forvalterkonti ikke skal kunne brukes eller benyttes i Norge. For en del utenlandske investorer er det eneste praktiske løsning for å kunne investere på Oslo Børs. Men det er allerede slik at selskapene selv må gå bak disse forvalterkontiene og finne ut hvem som faktisk eier dem, f.eks. i forbindelse med utbetaling av utbytte. For å få lisens til å investere på vegne av klienter på denne måten må en kunne oppgi til myndighetene hvem en handler på vegne av. Det ligger allerede i lisensene. Dette er altså informasjon som finnes, men som offentligheten så langt ikke har hatt tilgang til. Så vil jeg gjerne si at hvordan dette praktisk skal løses, hvem som skal ha ansvar for dette registeret, om det er Brønnøysundregistrene, om det er VPS eller andre aktører – hvem som til syvende og sist skal innhente informasjonen – er det selskapene selv, eller skal myndighetene gjøre det, hvem skal rapportere det, en avgrensning av begrepet «ultimat eier», hvor ofte skal det rapporteres – dette er spørsmål som må vurderes videre, og som komiteen i og for seg med denne innstillingen overlater til departementet å arbeide videre med. Men premissene for disse praktiske vurderingene som skal gjøres, blir veldig klart uttrykt i komiteens innstilling i dag. Veldig enkelt sagt kan man oppsummere det med at informasjon om hvem som faktisk eier norske selskaper, skal gjøres offentlig tilgjengelig. Jeg vil til slutt kommentere veldig kort den bekymringen om at dette vedtaket skal føre til investorflukt, som enkelte har reist: Jeg tror, som de fleste som har vært inne til høring i denne saken, som har gitt innspill til saken, at de som investerer i Norge, har gode hensikter – i all hovedsak. Det å fremme et krav om at det skal være åpenhet rundt dette, vil nok i liten grad skremme investorer med ærlige hensikter unna, men det kan faktisk fungere som et konkurransefortrinn på den måten at det gir sikkerhet for hvem en handler med. Det ligger en usikkerhet, en finansiell risiko, i det å ikke vite hvem det er du gjør business med. Dette er virkelig en merkedag for alle som er opptatt av finansiell åpenhet. Så jeg gjentar min takk til komiteen for samarbeidet og til saksordføreren spesielt.