May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-17:
Representanten Molvær Grimstad påpeker innledningsvis i sin interpellasjon at få kommuner har en handlingsplan for arbeid mot vold og overgrep mot barn. Jeg vil da påpeke at Regjeringa har vedtatt Handlingsplan mot vold i nære relasjoner 2008-2011, der ett av tiltakene er at kommunene skal utarbeide kommunale eller interkommunale handlingsplaner mot vold i nære relasjoner. Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress skal i samarbeid med de regionale ressurssentrene utarbeide en mal for slike handlingsplaner. De regionale ressurssentrene skal legge til rette for og bistå kommunene med å utvikle lokale handlingsplaner på dette feltet. Det er viktig at vi nå får et samordnet og godt virkemiddelapparat over hele landet, slik at disse barna ikke minst blir sett og får et godt behandlingstilbud. Representanten Molvær Grimstad fokuserer på en veldig viktig sak, som de fleste partier er og har vært opptatt av veldig lenge. Men hun spør om tverrfaglige utredningsteam skal finnes over hele landet. SV mener at barnehuset skal ha ansvaret for utredningen og behandlingen av barn som har vært utsatt for overgrep og vold, og er imot at det nå satses på nye utredningsmodeller. For at modellen Barnas hus skal lykkes, er det helt nødvendig at man ikke utreder barn etter ulike modeller utover i landet. Det ble etablert to Barnas hus i 2007 på bakgrunn av et forslag som ble fremmet av SV i 2004, ved undertegnede og Inga Marte Thorkildsen. Jeg har som jordmor jobbet med overgrep i hele mitt yrkesaktive liv, både i skolehelsetjenesten og i svangerskapsomsorgen. Jeg fremmet dette forslaget etter å ha jobbet i en gruppe i Nordisk Råd som så på barn og unges oppvekstvilkår i Norden, Nordvest-Russland og Grønland. Jeg besøkte Barnas hus på Island og også et krisesenter for barn i Riga. Jeg foreslo da både Barnas hus og et krisesenter. Det som gleder meg veldig, er at de ulike partiene er fornøyd med Barnas hus, og at så mange så tverrpolitisk har jobbet for å få dette på plass i Norge, fordi vi vet at denne modellen virker. Den har ført til at flere barn får hjelp, flere barn blir trodd, flere barn blir sett, og ikke minst at det blir flere dommer. Det er helt nødvendig, for det er helt riktig, som flere av representantene har vært inne på, at det faktisk er få saker som fører til dommer i Norge, og det er også korte straffer. Dette mener jeg er helt uakseptabelt - både at barn ikke blir sett, og at de ikke blir trodd. Der er barnehuset en modell som både skal utrede, gi behandling og ta domsavhør av barn. Det som er det viktige, er at det er én dør, slik at man vet hvor man skal henvende seg. Hittil har mange familier måttet lete og ofte kjempe seg fram til hjelp i Norge. Jeg mener at dette vil det bli en slutt på når vi nå får til Barnas hus over hele landet. Det er viktig også for den videre kompetanseutviklingen på alle områder av dette feltet, ikke minst ut fra det som interpellanten har vært inne på, at det ikke finnes kompetanse når det gjelder å se og oppdage, verken i skolen, i barnehagene eller i helsevesenet. Det er kjempealvorlig, og her mener jeg at statsråden og Regjeringa har et stort ansvar for å følge opp den kompetansehevingen som ligger i handlingsplanen. Tilbudet til volds- og overgrepsutsatte barn er høyt prioritert fra SVs side. Jeg har opplevd i min yrkeskarriere å være den første som spør en gravid kvinne om hun har vært utsatt for et overgrep, enda hun på veldig mange måter, gjennom hele livet, har vært innom hjelpeapparatet og ulike behandlingsopplegg og har sagt fra på veldig mange måter at det er sånn. Barn og voksne som har vært utsatt for overgrep, har ofte en livskvalitet som er veldig dårlig. Vi vet også at det kan videreføres når man ikke får behandling. Derfor mener jeg at dette må være prioritet nr. 1 når det gjelder barn og unge - ved siden av mange andre områder, selvfølgelig. Men dette er kjempeviktig!