trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Det er bra at det er stor enighet om målene, men det er en realitet at hvis man vil gjøre noe med dette, må man prioritere det også økonomisk. Jeg kommer akkurat fra en høring om kommuneøkonomien nå, og det er ingen tvil om at det er store mangler der – det trengs økt bemanning for at man skal være sikker på at man klarer å utføre bl.a. de omsorgsoppgavene som er innenfor eldreomsorgen. Det er et stort og økende behov, for vi vet at fordi befolkningen eldes, vil flere og flere bli demente. Det krever en ekstra innsats – det er bemanning, og det er ikke gratis. Nå har vi telt opp hvor mange det er som ikke får sykehjemsplass, men som trenger det. Jeg vil gi ros til regjeringen for at de har telt opp. Men det kan også bli så alvorlig at det kan ende i menneskerettighetsbrudd hvis man trenger sykehjemsplass og ikke får det. Familien blir utslitt, alle blir utslitt, det kan være ganske forferdelige og hjerteskjærende situasjoner rundt det. Vi vet det nå, men vi har ikke sett spor av det i det regjeringen og statsråden har prioritert. Og det er det som er problemet. Jeg snakker med helsepersonell daglig, og det de sier, er at det ikke er rom i deres arbeidshverdag for å holde det faglige nivået som er forutsatt. Det er problemet på veldig mange områder: Det lages fine planer. Alle er enige om målene, alle er enige om de faglige standardene, og alle lærer det, men i hverdagen går ikke dette i hop. Det er alvorlig. Jeg mener at dette er et verdivalg i samfunnet. Skal vi bruke mer av samfunnets felles ressurser på å sikre folk når de er syke og gamle, eller skal vi bruke dem på de av oss som har mest, er friske og velberga og klarer det meste sjøl? Det valget er enkelt for SV – vi velger å bruke mer penger på dette fellesskapet, nettopp fordi vi vet at situasjonen er så alvorlig at det til og med foregår menneskerettighetsbrudd i norsk eldreomsorg. Det mener jeg ikke er verdig i et land som Norge, som har ressurser. Det er mulig å prioritere annerledes enn det regjeringen gjør.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Denne saken handler om dem som ikke har de høyeste og sterkeste stemmene, men som desto mer trenger at samfunnet stiller opp for dem. Det har vært mye turbulens i etterkant rundt anbudet Helse Sør-Øst gjennomførte. Som samfunn må vi være villig til å prioritere et godt behandlingstilbud for dem som sliter med avhengighet, enten det gjelder rus, alkohol eller spilleavhengighet – både for den det gjelder sin del, og for pårørende og samfunnets del. Når en har gjennomført et anbud, må selvsagt også det offentlige følge spillereglene som gjelder for nettopp offentlige anskaffelser, selv om utfallet ikke skulle bli helt som en hadde tenkt eller håpet. Men det er bekymringsfullt når solide fagmiljø som gjennom tiår har opparbeidet seg høy kompetanse, smuldrer opp som følge av anbudsprosessene. Borgestadklinikken har en solid posisjon både hos brukere, i fagmiljø og i samfunnet for øvrig, en kompetanse som bør verdsettes. Det som imidlertid ikke er styrt av lov om offentlige anskaffelser, er det valget Helse Sør-Øst, med statsrådens velsignelse har gjort, nemlig å redusere antall behandlingsplasser, eller som statsråden så fint har sagt det i et av sine brev: «Antall plasser reduseres noe». I Agder har Lolandsheimen i en årrekke vært helt sentral for å hjelpe dem som sliter med avhengighet. Det kan være verdt å merke seg hva komitéflertallet bestående av en samlet opposisjon, medlemmene fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti, skriver i innstillingen: «Flertallet er særlig bekymret for Agder-regionen, som vil bli stående som den store taperen i anbudet med 27 færre plasser.» Vi bør ikke få store geografiske forskjeller i hva slags behandlingstilbud som gis. For meg er det vanskelig å se at dette fra regjeringens side er en satsing på dem som sliter med rusavhengighet. Både den gylne regel og rusreformen blir honnørord uten innhold om ikke vi som fellesskap velger å prioritere denne typen tiltak når det skal handles. Når Arbeiderpartiet i inneværende år vil styrke sykehusene og helseforetakene med over 1 mrd. kr mer enn regjeringen, er det nettopp fordi en skal ha mulighet til å gi et bedre tilbud bl.a. til dem som sliter med rusavhengighet. Det er et svært tydelig signal når komiteens flertall ber regjeringen sikre at det i Helse Sør-Øst åpnes opp for et tilleggsanbud på ti avrusningsplasser snarest for å unngå at kapasiteten innen avrusning kuttes. Dette vil også gi Borgestadklinikken en ny sjanse – selvsagt innenfor regelverket om offentlige anskaffelser. Forslaget er et signal om at flertallet tar rusomsorgen på alvor, og en tydelig beskjed til regjeringen om at vi skal hjelpe dem som trenger det mest, først, framfor nye skattekutt til dem som har mest. Det signalet er jeg stolt over at Arbeiderpartiet er med på å stå bak. Jeg tar opp forslag nr. 1, som Arbeiderpartiet er med på sammen med Senterpartiet og SV.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Jeg konstaterer at statsråden synes å være svært godt fornøyd med resultatet av anbudet for rusbehandling som Helse Sør-Øst har gjennomført. Hans egen parlamentariske nestleder, Svein Harberg, og to andre Høyre-representanter har imidlertid den 9. februar, sammen med resten av sørlandsbenken, sendt et brev til statsråden med kraftig kritikk av anbudet og med bekymring for tilbudet om avrusning og behandling i Helse Sør-Øst. I brevet sies det bl.a.: «Gjennom dette blir tilbudet til rusmisbrukere i vår region redusert, og det er vanskelig å forstå at denne beslutningen er i tråd med Stortingets signaler om styrking av rustilbudet, og om styrking av ideell sektor.» Brevet er sendt av Høyre-representanten Harberg og avslutter bl.a. med at man karakteriserer Helse Sør-Østs beslutning som «svært uklok». Mener statsråden at det i denne saken er hans egen parlamentariske nestleder som er svært uklok, eller skulle statsråden gjerne sett at en i forbindelse med anbudet hadde fått en annen løsning, som i større grad hadde styrket behandlingstilbudet på feltet?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Jeg takker for svaret. Statsråden innrømmer selv i brev til komiteen av 5. april at «antall plasser reduseres noe». For Agders del innebærer det at antall behandlingsplasser reduseres med 27, noe som gir dramatiske konsekvenser for Lolandsheimen, Borgestadklinikkens avdeling i Vennesla. Også ved Bragernes i Drammen og ved Borgestadklinikken i Skien er konsekvensene svært store. Gjennom mange år har man bygd opp høyt kompetente fagmiljøer ved disse avdelingene, som nå brytes opp. Samtidig blir behandlingskapasiteten i Helse Sør-Østs område redusert. Vil vi framover måtte forvente at statsråden sitter stille mens antall behandlingplasser innen rus- og avhengighetsfeltet fortsetter å «reduseres noe», eller vil statsråden sørge for at den reduksjonen som har skjedd i forbindelse med dette anbudet til Helse Sør-Øst, blir unntaket og ikke regelen?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Det er nok ikke bare jeg som har en slik oppfatning. Jeg oppfatter brevet som en samlet sørlandsbenk har stilt seg bak, som et signal om at også Høyres representanter fra i hvert fall Agder oppfatter det problematisk at man har fått det utfallet man har fått i forbindelse med denne anbudskonkurransen. Da er spørsmålet: Er det fortsatt slik at det er Høyres representanter fra Agder som ikke har forstått noe, eller kan det tenkes at situasjonen som har oppstått, også handler om hva slags økonomisk handlingsrom Helse Sør-Øst har hatt i forbindelse med kjøp av plasser, og at man ideelt sett skulle hatt sterkere økonomiske muskler, slik at man kunne ha kjøpt mer kapasitet på dette feltet?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Jeg stemte feil.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Først honnør til forslagsstillerne for å ha fremmet viktige forslag – i Arbeiderpartiets ånd, vil jeg legge til. En samlet komité understreker at vikarer bare skal kunne erstatte fast ansatte ved sykdom etc., og ikke være en fast måte å bemanne helse- og omsorgstjenester på – bra. Komiteen påpeker også at stor vikarbruk kan påvirke kvaliteten og utgjøre en fare for pasientsikkerheten. Men regjeringspartiene hopper av når det kommer til konkrete forslag. De vil heller ikke være med på å si at heltidskultur bidrar til høyere kvalitet i tjenestene og lavere sykefravær. En samlet komité sier videre at det er grunn til å tro at helseforetakene ikke har gjort nok for å unngå bruk av eksternt innleide helsearbeidere. Alle partier sier også at det er svært viktig at helsetjenesten reduserer bruken av ekstern innleie til et absolutt minimum – veldig bra. Og Arbeiderpartiet, Senterpartiet, SV og Kristelig Folkeparti sørger for flertall for forslaget om nettopp en slik nedtrapping, noe regjeringa må sørge for. Men da hopper regjeringspartiene av igjen. Er det fordi de ikke vil ha økt bruk av faste vikarer, også kjent som vikarpooler, som eksempelvis Haukeland universitetssjukehus har god erfaring med? Også Ahus vurderer et lignende bemanningssenter. Heldigvis er det flertall for forslaget. Flertall er det også for å be regjeringa gjennomgå vikarbruken i helseforetakene for å se til at bruken ikke er i strid med arbeidsmiljølovens bestemmelser. Men det vil heller ikke Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre være med på. Arbeidsmiljøloven § 14-9 slår fast at arbeidstakerne skal ansettes fast. Her kommer en åpenbar forskjell i norsk politikk til syne. Hva slags signaler gir regjeringspartiene? Uansett forutsetter vi aktiv oppfølging fra regjeringa av det vi vedtar senere i dag. Flere forslag i innstillingen burde ha fått flertall. Jeg kan ikke skjønne annet enn at Kristelig Folkeparti må være veldig nær ved å kunne støtte særlig forslaget om å be regjeringa ta initiativ overfor partene i arbeidslivet knyttet til etablering av vikarpooler i kommunene. Kristelig Folkeparti står sammen med oss i blomstrende omtale av viktigheten av å ha tilbud om fast ansatte vikarer i kommunene og viktigheten av samarbeid mellom særlig mindre kommuner. Men det er ikke for sent å slutte seg til ennå, så det var min lille oppfordring. Uansett vedtar vi noe som er viktig her i dag, men egentlig er vi nær potensialet for å vedta enda mer som er viktig. Det var til representanten Bollestad i særdeleshet.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Jeg hørte Toppe anbefale komiteens innstilling. Jeg vil i tillegg ta opp de forslagene der Arbeiderpartiet er medforslagsstiller – og det er alle mindretallsforslagene.
Erlend Larsen (Høyre), 2018-05-24:
Vi i Høyre er enige om at antallet reduserte stillinger må ned på et så lavt antall som overhodet mulig. Det er viktig for alle som ønsker å ha en full stilling å gå til. Det er enhver eiers og leders plikt å snu de steinene som skal til for å få flere ansatte opp i full stilling. Samtidig er helsevesenet en komplisert tjeneste hvor det er behov for ansatte til alle døgnets tider, og hvor bemanningsbehovet varierer gjennom døgnet. Det er ikke ønskelig å ha et stort antall ansatte i perioder hvor bemanningsbehovet er lavt, og overtallighet har også en kostnadsside som går på bekostning av andre behov i helsevesenet. Innleie av helsepersonell bør være unntaket og ikke hovedregelen. Innleie vil ofte være fordyrende og mange ganger et resultat av for svak planlegging. I en sak som dette blir det galt å indikere at bemanningsbransjen opptrer ulovlig, eller at den driver med grov utnyttelse av mennesker. De aller fleste byråene opptrer på en god måte og løser hvert år et helt nødvendig og legitimt behov for arbeidskraft hos arbeidsgiverne. Bemanningsbyråene gir også et stort antall arbeidssøkere mulighet til å få arbeidstrening og erfaring, noe som gir dem nødvendig erfaring for å få fast arbeid senere. Dette har også en stor samfunnsmessig verdi som ikke skal undervurderes. For å få til flere fulle stillinger må både arbeidsgivere i helsevesenet og de ansatte og deres organisasjoner være fleksible. Bruken av deltid for fast ansatte i sykehusene har gått ned med mer enn 20 pst. i alle helseregionene siden 2010. Andelen medarbeidere som har fått høyere stillingsprosent, har også økt, så veldig mye positivt har skjedd de siste årene. Dette er en viktig sak for svært mange mennesker. Det er viktig at så mange som mulig får full stilling. Et av målene i Jeløya-plattformen er å arbeide for å etablere en heltidskultur i arbeidslivet. Å ha en jobb som gjør det mulig å forsørge seg selv, familien og bidra til fellesskapet, er viktig for oss alle. «Regjeringens mål er et trygt og fleksibelt arbeidsmarked med lav arbeidsledighet og høy sysselsetting» står det også i Jeløya-plattformen. Hovedregelen skal være fast ansettelse. Samtidig er forslagene fra SV langt på vei ivaretatt ved etablerte krav. Dette er et område som krever et kontinuerlig forbedringsarbeid, et arbeid der alle partene må ta del og vise vilje til å få til gode løsninger.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-24:
Jeg synes det har blitt sagt veldig mye bra fra ulike representanter her i dag. Også representanten Bollestads tydeliggjøring av behovet for å jobbe bredt tverrdepartementalt, er viktig. Som eldre- og folkehelseminister er jeg opptatt av at verdier som respekt og menneskeverd skal være grunnleggende i tjenestene til våre eldre. Dette var også et område jeg var opptatt av som stortingsrepresentant, vold i nære relasjoner og hvor viktig det er at vi alle tar ansvar for og bedrer situasjonen. Kvaliteten på tjenestene blir aldri bedre enn det som skjer i møtet mellom helsearbeideren og pasienten. Den enkelte skal ha trygghet for at en får nødvendige og forsvarlige tjenester, men også for at hver enkelt blir sett som det mennesket en er. Det er et mål at etisk refleksjon skal være en naturlig del av det ordinære kvalitets- og fagutviklingsarbeidet i de kommunale helse- og omsorgstjenestene. Derfor har også regjeringen bevilget midler til systematisk satsing på etisk kompetanseheving blant ansatte i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Lovens krav om at helse- og omsorgstjenestetilbudet til den enkelte skal være forsvarlig, gjelder både på systemnivå og ikke minst også på individnivå. Dette må sitte i ryggraden hos alle dem som jobber i helse- og omsorgssektoren. Samtidig vil jeg understreke at vi allerede har etablert systemer som arbeider med dette. Statens helsetilsyn har ansvar for det overordnede faglige tilsynet med helse- og omsorgstjenesten. De vurderer om tjenestene er i samsvar med det regelverket som er gjeldende. De vurderer også om bemanning og kompetanse er i samsvar med forsvarlighetskravet. Som jeg viser til i mitt brev til komiteen, arbeider regjeringen kontinuerlig med å sikre gode og forsvarlige tjenester til eldre pasienter og brukere. Kunnskap, kompetanse og ikke minst god ledelse er helt avgjørende for å sikre gode og forsvarlige helse- og omsorgstjenester. Regjeringen har derfor styrket tilskuddsordningen til grunn-, videre- og etterutdanning av ansatte i omsorgstjenesten. Samlet bevilgning er på i overkant 355 mill. kr i 2018. I 2016 var det nærmere 4 300 ansatte som benyttet disse ordningene og fullførte en grunn- eller videreutdanning. Og det var om lag 17 700 ansatte som gjennomførte kurs, intern opplæring eller annen type etterutdanning. Regjeringen har også styrket kommuneøkonomien for å sette kommunene i bedre stand til å gi gode og verdige tjenester til eldre. Foreløpige tall fra Statistisk sentralbyrå viser at kommunene økte årsverksinnsatsen i omsorgstjenesten med i underkant av 5 000 årsverk til totalt 143 000 årsverk i 2017. Nå ble dette mye tall, men jeg vil bare påpeke overfor Stortinget at dette er et område som er viktig, og jeg tror vi tverrpolitisk er enige om å løfte hele saksfeltet.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-24:
Det som er viktig, er å se hva kommunene som ikke deltar i forsøket, får over rammen. Vi har hatt en økning nå på godt og vel 4 mrd. kr ut til kommunene fra Kommunaldepartementet. Jeg må stole på at kommunene der ute er seg sitt ansvar bevisst og velger rett når det gjelder å bruke pengene. Skulle vi nå fortsette i samme spor med hensyn til både hvordan vi jobber og prosentøkningen vi har i antall eldre, måtte en tredjedel av våre ungdommer som går på videregående skole, inn i pleie- og omsorgssektoren. Det sier seg selv at det vil vi ikke klare. Så vi er nødt til å tenke nytt. Vi er nødt til å gjøre arbeidsplassene mer attraktive, bygge kompetanse i etter- og videreutdanning og ikke minst styrke fagmiljøene.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-24:
Forsøket med statlig finansiering er nettopp for å styrke kvaliteten ute i kommunene og gjør den mer lik. Vi har sett at det er altfor stor forskjell i pleie- og omsorgssektoren når det gjelder eldre ute i kommunene. Det er en av grunnene til at vi har satt i gang et forsøk. Den kapitalen vi nå tilfører forsøket, gis fordi vi har sett at i de seks kommunene som deltar, har man prøvd og feilet og testet ut, og det har vist seg at på noen områder går vi videre, på andre områder har vi lagt det bak oss. Derfor vil ikke jeg si at det behovet som de seks kommunene tester ut, er synonymt med det behovet som gjenspeiler seg ute i kommunene. Så spør representanten om hvilket beløp som er aktuelt for de kommunene der ute som ikke deltar. Det er opp til hver enkelt kommune å se hvilket behov de har, og prioritere rett.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-24:
Det vi ser av den første rapporten som har kommet fra forsøket, er at kommunene ser at de har bedre kunnskap om sine brukere, altså hvor skoen trykker. De setter inn tiltak mye mer målrettet – før har de kanskje ikke truffet helt. Og de som jobber i sektoren, sier selv at de har blitt mye mer bevisst på hvordan de nærmer seg det kvalitetsnivået som er satt. Kunnskapen er bedre, og også de som i utgangspunktet var skeptiske til hvordan dette ville bli, altså rådmenn og de som jobber i etatene, sier at dette har gitt dem en «eye-opening», for å bruke et slikt ord, på at det stedet de trodde de skulle sette inn innsatsen, var ikke der det gjaldt. Neste rapport kommer i august, og det blir litt spennende, for da har vi kommet litt lenger i å se hvor vi har landet, hvordan disse pengene har blitt brukt, og hva vi har fått ut av det. Så det gleder jeg meg til å kunne se på.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-24:
For det første forundrer det meg kanskje litt at representanten sier at de andre kommunene, som ikke deltar i forsøket, ikke har fått midler til pleie og omsorg. Det er jo nettopp det de har fått når vi har fått til den økningen som vi har. Eller kan jeg forstå det slik at representanten taler for en større grad av øremerking, slik at man vet at midlene kommer direkte? Men så til spørsmålet: Det er gjort veldig mye. Senest i går la vi i samarbeid med Aldring og helse fram et program for de ansatte som jobber i pleie- og omsorgssektoren, til å kunne avdekke dementes behov for kommunikasjon ut – 80 pst. av dem som er på sykehjem i dag, er demente – og til å kunne avdekke ikke bare f.eks. smerte osv., men også hvis det skjer ting som ikke er bra. I tillegg har vi satt ned en undersøkelseskommisjon som ser på alvorlige hendelser og alvorlige forhold der ute. Vi har også et utvalg som ser på endringer og modernisering.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-05-24:
Først igjen til det representanten sier om midler: Representanten sa selv at dette var både budsjett og revidert nasjonalbudsjett, og revidert nasjonalbudsjett er jo bare en justering av det eksisterende budsjettet, der disse midlene er lagt inn. Men Omsorg 2020, hvor en har behov for tilstrekkelig og kompetent bemanning, den undersøkelseskommisjonen som jeg nevnte, at Forskningsrådet nå jobber med multimetodikk innenfor vold og overgrep, det samarbeidet som KS nå jobber med, og de midlene som er satt av for nettopp å rette opp en del av de påpekte problemene – alt dette er bare noe av det. Men jeg skal gi SV honnør: Når en tredje eller fjerde gang fronter, ser en at vi år for år kommer et stykke videre med dette. Nå vil jeg se på neste runde, på evalueringen som blir gjort bl.a. i undersøkelseskommisjonen, som nå vil legge fram og se på de alvorlige hendelsene og forholdene, og ikke minst også på hva Forskningsrådet jobber med, sånn at vi i neste runde kan komme videre.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Flere har tatt opp med Arbeiderpartiet i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett at regjeringen foreslår å redusere kap. 241 post 21 med 7,1 mill. kr. Denne posten brukes til å følge opp en rekke viktige tiltak fra fagskolemeldingen som Stortinget vedtok i fjor, bl.a. felles vitnemålportal, Samordna opptak, kompetansekartlegging, studiebarometer og midler til maritime fag. Dette er tiltak som Stortinget har sluttet seg til og bedt regjeringen følge opp. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hvordan vil han forklare dette kuttet, og hvilke konsekvenser mener regjeringen det vil ha når dette blir gjennomført? Helt konkret: Kan det føre til at tiltak som i dag finansieres under denne posten, vil bli skjøvet ut i tid?
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Statsråden var i sitt hovedinnlegg inne på en økning i antallet studiesøknader til fagskolene, og det er veldig gledelig. Det har økt ganske kraftig fra 2014 til bl.a. 2018, hvor vi begynner å nærme oss 6 800. Dette vil også bidra til økte kostnader knyttet til bl.a. de områdene som er nevnt i mitt første spørsmål. Men spørsmålet er hvordan en da skal følge opp dette i tiden framover. Vi vet at i valgkampen 2017 ble det foreslått at en skulle finne løsninger med i overkant av 600 studieplasser. Hvorfor er statsråden så motvillig med hensyn til å gi flere muligheter til å ta fagskoleutdanning? Og hvorfor er det ikke ønskelig, bl.a. i forbindelse med saken, å få en nødvendig opptrappingsplan som sikrer dem som nå søker studieplass, en god finansiering og studieplass i framtida?
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Jeg synes både posisjon og opposisjon har vært veldig balansert i denne debatten så langt. I mitt saksordførerinnlegg skrøt jeg av at komiteen har skrevet seg veldig godt sammen på de fleste områdene. Da bør det ikke være sånn at om en påpeker noen mangler, er man negativ. Det vi ønsker, er å bidra til å gjøre denne loven enda bedre. Det var i hvert fall mitt utgangspunkt i innledningen her. Samtidig ser vi at finansieringen av økt satsing på fagskolene vil være viktig framover for å få flere til å søke studieplassene og ønske seg innenfor disse områdene. Statsråden viser til at de ikke er motvillig med hensyn til å få en opptrappingsplan, men vi registrerer at regjeringspartiene stemmer imot vårt forslag om en opptrappingsplan, knyttet til det å skape en forutsigbarhet som både hele fagskolemiljøet etterspør, næringslivet etterspør og NHO etterspør. Det handler ikke om å være negativ, men om å se på hvordan vi skal skape forutsigbarhet for dette området. Arbeiderpartiet og SV har merket seg at regjeringen definerer fagskoleutdanningen i loven som «høyere yrkesfaglig utdanning». Det synes vi er bra, og derfor synes vi det er viktig, som det også ble påpekt av Høyre, at vi nå har skrevet oss sammen og endret bl.a. tittelen på loven, etter innspill fra et samlet faglig miljø om at dette bør registreres på en bedre måte og få den statusen det bør ha. Arbeiderpartiet mener også at det skal være en nasjonal, felles forskrift for opptak til fagskoler og et nasjonalt samordnet opptak der det ikke skal være frivillig å delta, men en plikt. Dette vil bidra til å gi fagskolene økt synlighet, høyere kvalitet på opptaket, bedre statistikk, kunnskap og mulighet for å analysere søknader og opptaksresultater. Dette vil være med på å heve statusen i tiden framover, slik flere etterspør. Så tilbake til dette med felles aldersgrense for opptak: Komiteen har nå samlet seg om 23 år, men vi har også fått mange tilbakemeldinger knyttet til kunstfag og en nedre aldersgrense på 21 år. Blant annet SVs representant påpekte at innenfor universiteter og høyskoler er det lavere opptakskrav enn det vil være på fagskoler, og det synes vi er urimelig. Derfor synes vi dette er noe som bør endres og ses på, slik at det er muligheter for dem som har relevant realkompetanse, til å søke seg til fagskolene innen det året de fyller 19 år. Arbeiderpartiet har også merket seg at en del høringsinstanser mener at enkelte deler av fagskoleutdanningen bør kunne plasseres på nivå 6. Vi synes regjeringen bør komme tilbake til det og se på hvordan det kan oppfylles, for jeg tror det er viktig å se til at de som studerer på dette området, kan likestilles med andre. Vi har også merket oss det som gjelder ECTS-biten. Vi håper regjeringen kommer tilbake til dette for å se til at utdanningene kan likestilles i et stadig mer internasjonalisert arbeidsmarked, og ikke minst for at utdanningene skal bli godkjent på tvers av landene i Europa.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2018-05-24:
Jeg er selv fagarbeider. Jeg tok svennebrev i grafiske fag, men det er helt tilbake til 1979, så det begynner å bli noen år siden, og jeg tror nok jeg har gått ut på dato med hensyn til mitt eget fag. Men vi ser at næringslivet i dag etterspør langt flere ungdommer som tar yrkesfaglig utdannelse, gjennom videregående skole, og ikke minst – etter å ha tatt det – tar høyere fagutdannelse gjennom fagskole og eventuelt høyskole og universitet. Den nye fagskoleloven er et skritt på veien, men som Arbeiderpartiet har påpekt, er det, ut fra de innspillene vi har fått i høringsrundene, områder hvor det er utfordringer knyttet til de ønskene et samlet fagskolemiljø har. Derfor vil jeg be regjeringen følge opp – om det ikke blir flertall i dag – alle de innspillene som har kommet gjennom debatten og gjennom de forslagene som er. Jeg tror det er et samlet storting som ønsker å fokusere på arbeidslivets behov for å ha godt utdannede fagfolk. Derfor må vi også bidra til å løfte det området på en god måte, så enda flere jenter og gutter ønsker seg inn i dette. Som sagt: Det er veldig mange som kan snakke i en katedral eller fra denne talerstolen, men det er etter hvert veldig få som kan bygge nye skoler, barnehager, osv. Derfor må vi ha et samlet politisk miljø som ønsker å løfte dette, som gjør at ungdom tar utdannelse, men også tar høyere utdannelse. Og når vi ser at NHOs kompetansebarometer etterlyser enda flere, vet vi at her vil det være arbeidsplasser i framtiden som sikrer fortsatt vekst i samfunnet vårt.
Turid Kristensen (Høyre), 2018-05-24:
Jeg synes, som mange andre her, at det er veldig bra at det er så stor tverrpolitisk enighet i denne saken. Jeg er enig med representanten Asphjell i at da behøver vi kanskje ikke å blåse opp de sakene vi ikke er helt enige om, for i all hovedsak er vi faktisk enige. Jeg undrer meg da over at enkelte nærmest forsøker å konstruere en uenighet, og det kan virke som om man gjerne vil tillegge andre representanter en mening man ikke har. Det ene jeg tenker på da, er opptakskravene. Jeg tror alle representantene som har vært på talerstolen her i dag, har presisert hvor viktig det er at dette blir definert som en høyere yrkesfaglig utdanning. Det betyr at det skal sidestilles med universitets- og høyskolesektoren, og da er det selvfølgelig nødvendig at vi har faglige opptakskrav i bunnen. Det er heller ikke riktig, slik som det sies her, at det nå ikke skal være et unntak for kunstfaglige utdanninger – et smalt unntak, men som representanten Melbye var inne på, et viktig unntak. Det er ikke slik at det blir strengere opptakskrav til fagskolesektoren enn til universitets- og høyskolesektoren. Også der er det fastsatt i forskrift hvilke utdanninger som kan unntas fra den ordinære realkompetansealdersgrensen på 23 år. Dette er et av de eksemplene jeg tenker på. Så synes jeg det er underlig at så mange representanter fra Arbeiderpartiet snakker om at man i dette lovforslaget ikke legger inn en opptrappingsplan. For det første er det et budsjettspørsmål og ikke et lovspørsmål. For det andre er det nettopp dette det er lagt opp til i fagskolesatsingen allerede. Det kom 630 nye studieplasser på bordet i 2018, og det er vedtatt en opptrappingsplan fram til 2020 hvor dette skal mer enn dobles. Som det har vært påpekt, er det ikke normalt at man legger en opptrappingsplan for mange år framover, men man ser behovene an etter hvert som tiden går. Jeg synes også det er underlig at den ene representanten for Arbeiderpartiet sier til Khrono, universitetenes nettsted, at nå er det helt nødvendig at vi prioriterer nye studieplasser til universitets- og høyskolesektoren, for der er det mange søkere som ikke får plass. Så sier en annen representant til FriFagbevegelse, som retter seg mer mot yrkesfag og fagskolesektoren, at nå har jammen meg universitets- og høyskolesektoren fått nok, så nå må vi prioritere fagskolesektoren. Jeg mener at det å prioritere alt er å prioritere ingenting. Vi tar ansvar og ser an behovene, og nå har vi prioritert fagskolesektoren høyt. Det er jeg veldig glad for.
Turid Kristensen (Høyre), 2018-05-24:
Det har vært sagt mye bra her om intensivopplæring og plikt til samarbeid, og jeg er veldig glad for det som blir vedtatt her i dag. Men jeg har behov for å rette litt mer oppmerksomhet mot en annen del av dette lovforslaget, nemlig Fagbrev på jobb, for dette er virkelig en kremdag på jobben for oss som ivrer for en styrking av yrkesfagutdanningene. Vi har nettopp behandlet forslaget til ny fagskolelov, en viktig styrking av fagskolesektoren, og nå handler det altså om Fagbrev på jobb. Noe av bakgrunnen for denne regjeringens sterke satsing på yrkesfag er nettopp det store behovet vi har for fagarbeidere, kompetente fagarbeidere, i årene framover. Vi trenger at flere velger å fullføre en yrkesfaglig utdanning, men vi trenger også at flere ufaglærte ute i bedriftene får mulighet til å kvalifisere seg til å ta fagbrev. Det er nettopp det vi nå skal gjøre: Vi skal sørge for at det blir mulig ved å gjøre ordningen med Fagbrev på jobb til en permanent ordning. Det prøveprosjektet som har vært gjennomført, har gitt veldig gode resultater. Fagbrev på jobb sørger for at teori og praksis tas i ett, og ordningen har blitt beskrevet som en gulloppskrift av deltakerne selv. Å ha et fagbrev er ikke bare et bevis på faglig kompetanse; det gir også større trygghet på jobb. Å ta fagbrev er bra for den enkelte, og det er definitivt veldig bra for oss som samfunn. Mange har gitt uttrykk for at de har trengt en liten dytt fra arbeidsgiver for å kunne få tatt et fagbrev, og nå får flere arbeidsgivere mulighet til nettopp å gi de ansatte den hjelpen de trenger for å komme i gang. Jeg leste her om dagen om en bedrift som heter Fenner Mandals, hvor hele 40 arbeidstakere nå skal ta fagbrev på jobb samtidig. Det er smått imponerende. Dette er noe de har blitt enige om med de tillitsvalgte og bedriftsledelsen. Som de tillitsvalgte sier: Én ting er at dette vil gi de ansatte en lønnsøkning, men vel så viktig er det det gjør med stoltheten for yrket og trivselen på jobben. Bedriften ser også store fordeler og mener det er bra at de kan gjøre det for de ansatte, og at det faktisk også øker deres egen konkurranseevne. Jeg håper virkelig at mange andre bedrifter lar seg inspirere av denne bedriften – og de bedriftene som har vært omfattet av prøveordningen – til å satse på sine ansatte og til å øke sin konkurranseevne. Deltakerne beskriver altså dette som en gulloppskrift, og det tror jeg de har helt rett i. Fagkompetanse i seg selv er gull verdt for samfunnet vårt i årene framover, og jeg gleder meg stort over at vi er så godt i gang med et yrkesfagløft. Dette er så bra – dette er en fantastisk dag på jobben.
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Et flertall har vært inne på at dagens fagskolepoeng skal erstattes med studiepoeng. Imidlertid er det ikke avklart om studiepoengene skal kobles til ECTS. Departementet har tidligere signalisert at ECTS-koblingen ikke er aktuell, men at det er ECVET som skal legges til grunn. ECVET er lite brukt og brukes ved videregående opplæring. Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, benytter landene i Europa med godt utviklet fagskolenivå utelukkende ECTS for å konvertere sine studiepoeng internasjonalt. Har statsråden noen tanker om hvordan han vil legge til rette for internasjonalisering og konvertering av studiepoeng internasjonalt, og når ser ministeren for seg at dette kan være på plass?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Evalueringen av Kunnskapsløftet viste en tydelig økning i bruken av ulike former for organisert nivådifferensiering. Basert på eksisterende forskning om nivådifferensiering er det lite som tyder på at bedre muligheter for å organisere elever i grupper etter faglig nivå vil ha positiv effekt på elevenes læringsutbytte eller ha andre positive effekter av betydning. Organisert differensiering etter faglig nivå har negativ eller liten positiv effekt for elever med lave og middels prestasjoner, mens elever med høye prestasjoner kan ha en fordel, men effektene er imidlertid ikke spesielt store. Det er andre pedagogiske virkemidler som har langt større effekt på elevenes læringsutbytte enn å etablere nivåbaserte elevgrupper. Ved å gi skolene en plikt til intensivopplæring vil ikke dette også legitimere og stimulere til ytterligere nivådifferensiering i norsk skole?
Mona Fagerås (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Jeg tør ikke å spørre om noe som noen andre har spurt om, for da kan jeg jo bli beskyldt for ikke å følge med i timen – jeg hadde kanskje trengt litt intensivopplæring. Men jeg har lyst til å spørre ministeren konkret om det med nivådifferensiert undervisning og om det at det ikke skal bli mer byråkratisering. Jeg er veldig redd for at dette skal føre til mer byråkratisering, og jeg vil utfordre ham litt på hvordan man konkret skal løse dette på skolenivå for ikke å få mer byråkratisering.
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2018-05-24:
Tidlig innsats er viktig for å sikre at vi gir alle barn et godt møte med skolen, og at alle barn opplever at de blir sett og får mulighet til å mestre skolegangen. Det finnes dessverre for mange tilfeller hvor vi i ettertid ser at mange utfordringer kunne vært unngått hvis hjelpen hadde kommet tidligere. Jeg er derfor glad for at vi over de siste årene har sett et sterkt økende engasjement i skolepolitikken for å legge til rette for tidlig innsats, og at anerkjennelsen av at det er bedre å gi god hjelp tidlig enn å måtte sette inn omfattende tiltak sent i skoleløpet, har økt betraktelig. Dette er også bakgrunnen for at Kristelig Folkeparti over mange år har kjempet for å få flere lærere til de yngste elevene. Læreren er skolens viktigste ressurs. Flere lærere bidrar til å sikre at alle elever blir sett, møtt på en god måte og får muligheten til å få tilpasset opplæring etter sine behov. Lærernormen som nå innføres, er derfor svært viktig for nettopp å sikre tidlig innsats. Kristelig Folkeparti støtter regjeringens forslag i Prop. 52 L, men det har vært viktig for oss i arbeidet med denne saken å sikre at forslaget ikke fører til ensidig fokusering på ferdigheter i lesing, skriving og regning og økt behov for kartlegging og testing av de yngste elevene. Skolen skal se hele eleven, og alle elever skal møte lærere og en skole som oppmuntrer dem, og som gir dem trygghet og selvtillit. Som Utdanningsforbundet peker på i sitt høringssvar, er det ofte sammensatte årsaker til at elever strever på skolen. Derfor er det viktig at skolen fortsatt ser hele eleven, og ikke ensidig fokuserer på ferdigheter i de nevnte fagene. Plikten til å sette inn intensiv opplæring skal gjelde for 1. til 4. trinn. Dette er viktig for tidlig innsats, men som også komiteen vektlegger, er alle barn forskjellige og lærer i ulikt tempo, i tillegg til at barn lærer på ulike måter. Det er få som etterspør mer stillesitting for og krav til de yngste – i stedet opplever vi at det i større grad etterspørres fra foreldre og fra lærere at skolen tilpasses mer til barns måte å lære på. Det at barn lærer i ulikt tempo, må ikke føre til at noen barn stemples på en negativ måte. Da må det heller legges bedre til rette for de yngste barna i skolen, slik at de kan lære i sitt tempo og få opplæring som er tilpasset deres alder og utviklingsstadium. Som en samlet komité understreker, er det viktig at lovfesting av plikt ikke skal gå ut over muligheten til å tilpasse opplæringen, og at skolen og lærernes handlingsrom til å vurdere hvordan den intensive opplæringen skal organiseres og gjennomføres, fortsatt skal være stort. Jeg vil i tillegg understreke at for Kristelig Folkeparti er det en forutsetning at dette ikke bidrar til økt testing og økte krav til de yngste elevene. I proposisjonen foreslår regjeringen også flere andre lovendringer, som Kristelig Folkeparti også støtter. Jeg synes det er spesielt gledelig at folkehøyskoleloven også skal gjelde for Svalbard, og at det vil komme et forslag fra regjeringen om lovfesting av leirskoleopphold.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Det er riktig at regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti gjennom budsjettet for 2018 har styrket fagskolene. Det er en viktig satsing, og det skal bidra til økt kvalitet. Så er det noen midler som ikke vil bli brukt i 2018, og derfor ønsker vi å omprioritere disse til andre tiltak innenfor fagskolesektoren. Med andre ord er det ingen penger som tas ut av fagskolesektoren, men det er drøye 7 mill. kr som flyttes innenfor sektoren. Det innebærer at midler som ikke vil bli brukt, nå vil bli brukt til fagskoleutdanning.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Jeg kan ikke helt forstå hvordan representanten har oppdaget noen motvilje hos statsråden. Er det noe vi har bidratt til de siste fire–fem årene, er det nettopp å løfte yrkesfagene. Og jeg gleder meg over at veldig mye nå går i riktig retning innenfor yrkesfag, ved at det er flere som fullfører og flere som består, ved mindre frafall og flere lærlingplasser, og ved at vi nå også styrker og løfter fagskolene. Så er det ikke vanlig at man lager en plan for hvor mange utdanningsplasser det skal være fremover; det er noe som vurderes i hvert enkelt budsjett. Men vi satser på fagskolene, for de er en viktig del av vårt utdanningssystem. De er tett på næringslivet, og når regjeringen nå skal gjennomføre en reform, Lære hele livet, en kompetansereform, mener jeg at fagskolene vil få en forsterket rolle i tiden fremover, fordi det ikke bare handler om å utdanne, men også om å etter- og videreutdanne.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Ordet «omkamp» stusser jeg litt ved. Jeg vil heller glede meg over at regjeringen og opposisjonen i Stortinget nå samarbeider om å løfte fagskolene. Nå har vi fått mange byggeklosser på plass, og vi har høyere ambisjoner for fagskolene i årene som kommer. Jeg mener at de er likeverdige med universiteter og høyskoler, og fagskolene vil, som jeg har vært inne på, spille en svært viktig rolle i den kompetansereformen som vi skal gjennomføre med Lære hele livet. Men det er jo også slik at vi kan ikke vedta oss til alt. Det handler også noe om hvilke krav som stilles, og hvilke kvalifikasjoner som oppfylles. Det er grunnen til at vi i proposisjonen, og også regjeringspartiene i merknadene, peker fremover i det arbeidet som nå skal gjøres med gjennomgangen av Nasjonalt kvalifikasjonsrammeverk osv.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
I ECTS?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Vi vil snarlig sette i gang gjennomgangen av Nasjonalt kvalifikasjonsrammeverk. Det er noe departementet jobber med i disse dager. Også vi er utålmodige, men vi er opptatt av at vi gjør tingene i riktig rekkefølge, og at vi får gode utredninger før vi fatter endelig vedtak.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Jeg lyttet nøye til representantens innlegg, og hadde representanten lyttet like nøye til mitt, ville hun hørt at det spørsmålet svarte jeg på i innlegget, og jeg har også svart på det nå i replikkordvekslingen. Poenget er at ECTS er knyttet til kriteriene for kvalitetssikring og kvalifikasjonsrammeverket, og det er bakgrunnen for at vi vil ha en gjennomgang av det nasjonale kvalifikasjonsrammeverket. Jeg har varslet at vi vil komme raskt i gang med det.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Jeg vil ganske kort kvittere ut det konstruktive innlegget til saksordføreren. Jeg er glad for det sterke engasjementet som er både for yrkesfagene og for den høyere yrkesfaglige utdanningen. Dette er et viktig engasjement. Dette er ikke siste gang vi debatterer disse spørsmålene. Jeg tar med meg de innspillene som har kommet både i innstillingen og i denne debatten. Så kommer vi tilbake til budsjettet til høsten for å diskutere antall studieplasser. Det er ikke naturlig at vi i en lovproposisjon diskuterer antall studieplasser. Det er en diskusjon som kommer i budsjettet til høsten. Men dette er en god dag for yrkesfagene. Jeg hadde gleden av å åpne kompetansesenteret for yrkesfag ved OsloMet på Kjeller i går – et stort engasjement for det som nå skjer. Det vil bli forsket mer. Det vil være en enda tettere kontakt mot partene i arbeidslivet og arbeidslivsaktørene, og det betyr at det nå er mange krefter som trekker i samme retning for å løfte yrkesfagene for fremtiden.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Jeg har uttrykt at jeg mener det er viktig at man gir lærerprofesjonen og skolene et handlingsrom. Jeg mener det er viktig. Særlig nå når vi får en femårig masterutdanning og styrker kompetansekravene til lærerne, må vi ha tillit til det profesjonelle handlingsrommet de skal ha for hvordan dette skal iverksettes. Jeg er uenig i at dette er for lite forpliktende – snarere tvert imot. Bakgrunnen for at vi nå innfører denne lovfestede plikten til intensivopplæring, er at dagens regulering er for lite forpliktende, og at dagens regulering har vært knyttet til den satsingen som har vært på flere lærere i skolen. Når vi nå får lærernormen på plass, kan vi ta et skritt videre, nemlig at vi gir en prioritet til lesing, skriving og regning. Med all respekt trodde jeg det også var Arbeiderpartiets intensjon. Iallfall var det det i forrige periode, da man snakket om en lese-, skrive- og regnegaranti. Da bør nettopp dette være avgjørende å få på plass.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Dette vil føre til en endring i skolen. Det som blir viktig nå, er selve implementeringen av denne plikten, og jeg redegjorde i mitt innlegg for hvordan vi vil følge dette opp. Det skal ikke bidra til en byråkratisering, men det skal bidra til at når læreren ser elever som blir hengende etter i lesing, skriving og regning, kan de få intensivopplæring. Med flere lærere i skolen blir det et økt rom for å få det til. Men jeg kan love representanten at vi kommer til å følge dette nøye, for dette er svært viktig. Hvis vi skal lykkes med å løse mange av samfunnsutfordringene vi har, må vi sørge for at barn blir fanget opp tidligere, blir løftet opp og får intensivopplæring, slik at vi unngår at de blir gående gjennom skoleløpet, slik altfor mange har gjort, uten grunnleggende ferdigheter i lesing, skriving og regning.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Det mener jeg ligger allerede i dagens lov, for alle har rett til en tilpasset opplæring. Det vi har valgt å gjøre i denne saken, er å ta tak i det helt grunnleggende – å lese, skrive og regne – fordi vi vet at det er en forutsetning for veldig mange andre fag. Jeg er ikke uenig i at mye annet er viktig, og vi skal ta tak i det i tur og orden, ikke minst gjennom den viktige fagfornyelsen vi nå holder på med. Men det vi har valgt å gjøre her, er å ta tak i det helt grunnleggende, nemlig å lese, skrive og regne. Som jeg var inne på i mitt innlegg, ved at vi nå har fått på plass en lovfestet plikt for gjensidig samarbeid mellom barnehage og skole og mellom skole og andre kommunale institusjoner, mener jeg at vi nå får viktige brikker på plass, og så skal vi jobbe med de andre spørsmålene bl.a. gjennom fagfornyelsen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Vi har vært veldig tydelige på at dette ikke skaper noe behov for flere tester eller flere prøver. Det har vi avklart. Jeg har stor tro på at lærere med kompetanse, både faglig og pedagogisk kompetanse, også ser elever som blir hengende etter i lesing, skriving og regning. Dette er helt grunnleggende ferdigheter. Ved at vi over de tre siste årene har bygget opp og fått flere lærere i skolen – det er økt lærertetthet, og nå kommer lærernormen på plass – blir det et større rom for skolen og for læreren til å gi de elevene som blir hengende etter, en intensivopplæring. Så vil det være slik at hvis ikke det er tilstrekkelig, vil spesialpedagogisk hjelp kunne være nødvendig. Men i første omgang mener vi at en intensivopplæring, enten i små grupper eller én-til-én, er et rom som lærerne skal ha, og som vi forventer blir brukt.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Det er ikke noe i denne proposisjonen vi har lagt frem, som skulle tilsi at det skulle bli økt bruk av permanent nivådifferensiering over lang tid. Her snakker vi om en intensivopplæring som kan være små grupper, eller som kan være én-til-én. Så er det slik, som det står i proposisjonen, at forskning finner store effekter av smågruppeundervisning for elever med svake faglige ferdigheter, men at det forutsetter at det ikke er permanent nivådifferensiering vi snakker om. Vi tar ikke til orde for noen permanent nivådifferensiering, men jeg er bekymret for de elevene som ikke fanges opp, de elevene som har gått igjennom grunnskolen uten å kunne lese, skrive og regne, fordi vi vet at det øker faren for utfordringer i andre fag og videre utdanning og arbeidslivet senere. Vi ønsker å fange opp elevene, men det ligger ikke noe til grunn her som skal innebære flere tester eller standardisering eller nivådifferensiering.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2018-05-24:
Vi kan alle ha behov for litt intensivopplæring innimellom, og jeg kan bekrefte at som statsråd har man ofte behov for det, og det er svært nyttig å få intensivopplæring. Jeg er glad for at mange retter fokus mot uheldig byråkratisering i skolen. Derfor varslet jeg tydelig i mitt innlegg at vi kommer til å følge nøye med, men også bidra med veiledning i implementeringen, slik at dette ikke bidrar til byråkratisering og feil fokus. Dette handler om barna, det handler om elevene, og det handler om å fange opp dem som blir hengende etter.