Trond Helleland (Høyre), 2015-10-13:
Takk til statsminister Erna Solberg for en bred og grundig gjennomgang av de store utfordringene Norge og Europa nå er stilt overfor. Flyktningsituasjonen, som var utfordrende da vi i vår diskuterte Syria-flyktningene, har bare forverret seg gjennom sommeren. Nå står vi foran utfordringer som krever raushet, fasthet og nye politiske grep. En litt personlig refleksjon: 1. og 2. mars 2011 var jeg sammen med gode kolleger her i salen i kommunalkomiteen. Vi var på rundreise til Jordan, Syria og Libanon. I Damaskus besøkte vi flere flyktningleirer der det var irakiske flyktninger, der det var palestinske flyktninger – det var store, veldrevne leirer midt i Damaskus. Om kvelden ruslet flere av oss rundt i gamlebyen i Damaskus. Det var en vennlig atmosfære, riktignok hadde vi vel en følelse av at noen passet på oss, men 14 dager senere startet opprøret som ledet til den fryktelige krigen vi nå har sett i Syria – 14 dager senere. Syria var en trykkoker, Assad-regimet hadde tilsynelatende kontroll, og Syria var, som statsministeren sa, i ferd med å nå FNs tusenårsmål. I dag er mer enn halvparten av landets innbyggere på flukt. 4 millioner er reist ut av landet, nesten 8 millioner er flyktninger i eget land. Nabolandene har tatt imot hundretusenvis, ja millioner av flyktninger, men nå reiser mange videre. FN har bare fått inn 43 pst. av det de har bedt om til flyktningene i nabolandene. Hjelp i nærområdene er avgjørende for å gi håp. Blir håpet borte, søker man nytt håp i Europa. TV 2 hadde i går kveld en reportasje der de bl.a. intervjuet en syrer som tok imot sin bror, og han hadde én appell: Vi trenger mer hjelp i nærområdene. Det var hans appell, og det er også viktig å ha med seg. Jeg er glad for at regjeringen også har tatt initiativ til en giverlandskonferanse, og jeg tror flere land nå ser konsekvensene av manglende bistand. I Norge mottok vi relativt få syriske flyktninger i første halvår, men nå har vi sett en strøm som bare tiltar i styrke. Når det kommer hundrevis av flyktninger på sykkel over grensen til Kirkenes, når vi bare i forrige uke mottok 1 946 asylsøkere, halvparten fra Syria, skjønner alle at vi har en ny og stor utfordring. Statsministeren hadde en grundig gjennomgang, og jeg er glad for at Norge som Schengen-land deltar aktivt i det arbeidet som nå pågår i EU, og for at det jobbes etter flere akser for å bidra til at mennesker på flukt skal bli møtt med verdighet i Europa og Norge. Samtidig er det viktigere enn noen gang å være tydelige og konsekvente på at asylinstituttet ikke skal uthules gjennom at de som ikke har krav på beskyttelse, får opphold. Returarbeidet må styrkes, samtidig som vi foretar en massiv opprustning av mottaksapparatet her i landet. For det er dugnad vi trenger nå, en dugnad der alle deltar; UDI, politiet, helsevesenet, kommunene, barnevernet, de frivillige organisasjonene og alle som ønsker å bidra i det norske samfunnet. Kommunene har gjort en kjempejobb så langt i år – 11 000 bosettinger er langt over tidligere år, men vi trenger altså mange flere plasser i månedene som kommer. Stortinget og det politiske Norge har også en utfordrende oppgave. Vi må finne den rette miksen av kvantitet og kvalitet. Med så stor tilstrømning vi ser nå, vil det være nødvendig med nytenking og kreative grep som raskt kan skaffe flyktningene tak over hodet, samtidig som vi ivaretar et godt integreringsarbeid, der målet om norskkunnskap og deltakelse i arbeidslivet er viktige milepæler. Regjeringen varsler nå at det vil bli nødvendig med ytterligere bevilgninger for 2015, og om ikke lenge legger regjeringen fram et tilleggsnummer som skal inn i budsjettet for 2016. Norge har lange og stolte humanistiske tradisjoner. I 1922 fikk Fridtjof Nansen Nobels fredspris for sitt arbeid for flyktninger. Nå er det Europa og Norge som blir stilt på prøve. Regjeringen inviterer til politisk dugnad. La oss vise at vi kan stå sammen om løsninger som gir resultat både i og rundt Syria, på øyene i Hellas, i Italia, i EU, i Schengen og her hjemme.