Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2017-06-01:
Demens utgjør et alvorlig helseproblem blant mange eldre i den vestlige verden. Anslaget i vårt eget land er at minst 78 000 er rammet. Det er ikke bare den som er rammet, det går ut over, men også alle dem som står personen nær. Å leve med personer med demens gjør kanskje at en får en annen innfallsvinkel til å snakke om denne pasientgruppen. Personen man er sammen med, er glad i, ser man på underlig vis på en måte forsvinne inn i en annen verden. Den en er glad i, mister egenskaper han har kunnet ha før, og det er vondt å se at personer plutselig ikke kan gjøre det de kunne gjøre før. Da er det viktig at de som har denne lidelsen og mister kompetansen på det de har gjort tidligere i livet, får noe meningsfullt å fylle dagene med. Det regionale senteret for eldremedisin i Stavanger, SESAM, har sammen med andre avdelinger på sykehuset i Stavanger laget en hukommelsespoliklinikk som skal hjelpe dem som får en demenssykdom til å erkjenne – og så langt som mulig leve med og mestre – denne sykdommen, holde på det en kan, holde ved like det en kan, så lenge en kan. Det er rom for å snakke om det de synes er utfordrende, og ikke minst lære å leve med det. Her er det ikke pårørende som er hovedfokuset, men den som har fått diagnosen. En møter likesinnede, og resultatene er utrolig gode. Det er viktig for komiteens medlemmer å sikre at hvert enkeltmenneske med demens opplever å få et meningsfylt og godt tjenestetilbud. I tillegg har noen av oss i komiteen startet et tverrpolitisk parlamentarisk arbeid her på Stortinget i en parlamentarikergruppe nettopp for denne pasientgruppen, for å få kunnskap om og ikke minst se på gode tilbud og tiltak rundt om i landet. Dette er en tverrpolitisk gruppe som jeg mener Stortinget kan gjøre seg nytte av. Det er sikkert at aktivitet fører til mestring, og gode, meningsfylte dagaktiviteter kan utsette behovet for sykehjem eller annet omsorgstilbud. Samtidig viser forskning at de som får gode aktivitetstilbud, får en bedre livskvalitet. Det er viktig så langt det er mulig å få til et fleksibelt tilbud som er tilpasset den enkelte. For meg var det en stor opplevelse å være på et dagtilbud i Ålesund, møte en gruppe forholdsvis unge menn som fikk lov til å være deltakere og få bistand til det de jobbet med, å drive med vedlikehold i kommunen, under veiledning. Jeg så stoltheten over å få lov til fortsatt å gjøre ting selv om en ikke helt husker hvordan en skulle gjøre det, men en klarte det fint når en fikk veiledning. Blikket til dem som mestret denne hverdagen var nok for meg til å si at sånn bør vi satse. Når de ikke lenger klarte å gå på det tilbudet, fikk de et bedre tilbud etter som sykdommen progresserte. Kristelig Folkeparti er glad for at vi har vært med på å lovfeste at kommunene plikter å gi et dagtilbud innen 2020. Det er lagt en del penger på bordet, og det er dessverre ikke helt brukt opp fordi mange kommuner vegrer seg mot å starte opp. Det kan jeg også forstå, for det er jo driften som koster. Det å starte opp er én ting, men driften koster. Derfor tenker også Kristelig Folkeparti at det er behov for å stimulere til en videre utbygging. Når det gjelder det andre Dokument 8-forslaget, om menneskerettigheter, så får vi årlig mange meldinger om antallet avvik på kvalitets- og sikkerhetsarbeid og brudd på menneskerettigheter. Kristelig Folkeparti tenker at det er ikke til å stikke under stol at det handler om systemer og ledelse, men det handler også om nok og kvalifisert personale. Kristelig Folkeparti ønsker – ut fra sitt landsmøtevedtak – en bemanningsnorm i norske sykehjem, etter den pleietyngden den enkelte avdeling i sykehjemmet har. Vi vet at dette koster, men vi vet også at det trengs.