Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2009-03-24:
I saken om lukkede asylmottak har vi opplevd noe så sjeldent som en utvikling, en utvikling hvor man har gått fra å argumentere mot Fremskrittspartiets forslag om å innføre en ordning med lukkede asylmottak til å argumentere med at forslaget er i strid med Den europeiske menneskerettskonvensjon, EMK, med andre internasjonale forpliktelser osv. Ved en rekke anledninger i inneværende periode har vi i denne sal hatt debatter gående med ikke minst den forrige statsråden for dette området, Bjarne Håkon Hanssen, og hvor det hver gang vi har diskutert lukkede asylmottak, har blitt en debatt om Den europeiske menneskerettskonvensjon artikkel 5. I statsrådens brev fremkommer det ganske klart – og det er også blitt gjentatt av saksordføreren i dag – at det ikke er slik at lukkede asylmottak er i strid med Den europeiske menneskerettskonvensjon. Det er selvfølgelig helt naturlig, fordi lukkede asylmottak er noe som praktiseres i svært mange europeiske land. Og Fremskrittspartiets alternative utlendingslov, som vi presenterte i fjor, går faktisk ikke engang like langt som det EU gjør i sitt velkjente returdirektiv. Det er altså, naturlig nok, ikke noe i internasjonale konvensjoner som er til hinder for at man kan innføre en ordning med lukkede asylmottak. Argumentet som brukes nå, er at dette strider mot såkalt grunnleggende rettsprinsipper – uten at det utdypes noe mer, verken av saksordføreren eller i andre sammenhenger. Hvilke grunnleggende rettsprinsipper det er snakk om, lurer jeg svært mye på. Den europeiske menneskerettskonvensjon eller andre internasjonale konvensjoner står ikke i veien, og ikke noe som gjelder etablering av lukkede asylmottak, vil være i strid med grunnleggende rettsprinsipper – sett ut fra de forslag Fremskrittspartiet har fremmet. Det er nettopp lovlighet, forutsigbarhet og domsbehandling som skal ligge til grunn for det å internere mennesker som søker asyl i Norge, etter helt klare prinsipper i loven. Så anvender man også en helt annen argumentasjon. Man sier at ok, dette går an etter gjeldende internasjonale forpliktelser, men det vil bli en så stor belastning på domstolene. Det er – med respekt å melde – et av de tynneste argumentene jeg noensinne har hørt. Hvis det er begrunnelsen for ikke å innføre en ordning med lukkede asylmottak, slik svært mange andre europeiske land har gjort, synes jeg absolutt at de andre partiene i Stortinget bør sette seg ned og revurdere sin holdning på dette området. For bare å ta et helt tilfeldig eksempel fra min lokalavis, Harstad Tidende, onsdag 11. mars. Da var det et fint oppslag om hvor flott og fint det er med asylmottak i Harstad. Og det fungerer visst ganske bra – det skal de ha. Men hvis man leser i en liten faktaboks som står litt nede på siden, kan man se ganske interessante tall. På dette asylmottaket har det i løpet av ca. et halvt år vært 195 personer. Av disse har 14 personer fått oppholdstillatelse, to har reist frivillig, én person er tvangsutsendt – og 32 personer har «forsvunnet». Hvor er disse menneskene? Hvor holder de hus? Hva lever de av? Dette er realiteten i norsk asylpolitikk. Problemet er at vi ikke har kontroll på de menneskene som kommer til Norge og søker asyl. Ja, vi skal ta vare på dem som har et oppriktig beskyttelsesbehov – vi skal oppfylle de forpliktelsene. Men det er svært mange som misbruker systemet. Og når det er dobbelt så mange som forsvinner ut av Harstad mottak i løpet av et halvt år som det er personer som får opphold, sier det litt om de problemstillingene vi her står overfor. Det å vise til at forslaget vil innebære for store kostnader for norske domstoler, er en rimelig svak argumentasjon. Da forlanger jeg at man også stiller opp motregningen: Hva koster det Norge å ha flere titusener av illegale innvandrere – som altså befinner seg på norsk jord ulovlig, som ikke har noe lovlig utkomme, og som nødvendigvis må drive med illegal virksomhet for å finansiere sin eksistens her? Hva er kostnaden ved det? Jeg tror at den kostnaden er langt høyere enn det at man legger noe mer beslag på norske domstoler. Jeg tar opp Fremskrittspartiets forslag nr. 2, som er omdelt på representantenes plasser i salen. Vår forslag nr. 1 faller bort.