trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Jeg takker for spørsmålet. Som kjent har familien Abbasi fått endelig avslag på sine asylsøknader. Det foreligger også en rettskraftig lagmannsrettsdom fra 2017 som gir UNE medhold i at asylvedtakene var gyldige. Uttransport med tvang til Afghanistan ble forsøkt i juni i år. Det lyktes ikke på grunn av morens helsetilstand og fordi afghanske myndigheter, mens familien befant seg i Tyrkia, ga beskjed om at returen ikke ville bli akseptert fordi familien ikke ble returnert samlet. Alle i familien er nå tilbake i Norge. UNE har fått en omgjøringsanmodning fra familien som de nå skal ta stilling til, og saken vil derfor bli vurdert på nytt av utlendingsmyndighetene. Som representanten sikkert er kjent med, kan ikke jeg gripe inn i enkeltsaker med mindre det gjelder grunnleggende nasjonale eller utenrikspolitiske interesser, noe dette ikke gjør. Jeg har heller ingen instruksjonsrett overfor UNE, og dette er vedtatt av Stortinget. Familiens omgjøringsanmodning vil derfor bli behandlet i tråd med gjeldende regelverk og praksis. UNE vil også vurdere om en eventuell retur til Afghanistan vil være i strid med norsk lov eller internasjonale forpliktelser. Utlendingsmyndighetene vurderer sikkerhetssituasjonen i landet fortløpende, ut fra et bredt spekter av kilder. Da familien ble pågrepet og uttransportert i juni, skjedde det på bakgrunn av grundig planlegging gjennomført i et samarbeid mellom Trøndelag politidistrikt og Politiets utlendingsenhet. UNE ble da rutinemessig varslet om uttransporten. PUs barnefaglige koordinator deltok i planleggingen for å kvalitetssikre den barnefaglige tilnærmingen. Under pågripelsen og uttransporten ble den mindreårige sønnen ivaretatt av tjenestepersoner med utvidet kompetanse innenfor samtaleteknikk med barn. Både lege og sykepleier var til stede under pågripelsen og fram til ankomst på Gardermoen. Etter egen vurdering fortsatte legen med følget til Istanbul. Legen vurderte kontinuerlig helsesituasjonen til dem som skulle uttransporteres, og da ble alle ansett som reisedyktige. PU har forholdt seg til helsepersonellets vurderinger underveis. Da den helsemessige vurderingen endret seg, ble uttransporten av moren avbrutt. Jeg finner ingen grunn til å kritisere gjennomføringen av transporten. Gjeldende rutiner er blitt fulgt, både når det gjelder rettssikkerheten og hensynet til den enkeltes situasjon. Tvangsreturer er vanskelig for alle parter, og uforutsette hendelser kan oppstå. Jeg nevner avslutningsvis at Stortinget i høst skal behandle et representantforslag, framsatt i Dokument 8:179 LS for 2018–2019. To av forslagene gjelder midlertidig returstans til Afghanistan og etablering av en uavhengig tilsynsordning for tvangsreturer. Disse spørsmålene vil jeg komme nærmere tilbake til i den forbindelse, men det vil også være naturlig å ta inn denne redegjørelsen i svaret jeg skal gi på det representantforslaget.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Jeg tror det er veldig viktig å skille mellom hva profesjonelle deltakere gjør i form av sin profesjon, og hva som er deres personlige mening. Jeg ville f.eks. ikke hatt noe problem med å forholde meg til lege Mads Gilbert og hans legefaglige vurderinger, selv om han og jeg står ganske langt fra hverandre i synet på innvandringspolitikk. Jeg har tillit til – med mindre det er motbevist – at leger forholder seg til sin yrkesprofesjon og sin yrkesetikk. Jeg er også kjent med at dette er en sak som skal bli vurdert av Legeforeningen. Da er det de som er riktig instans for å vurdere om legen har opptrådt i tråd med legeetikken.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Det håper jeg han ser fram til.
Mani Hussaini (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
For Arbeiderpartiet var det viktig å være tidlig ute og fordømme det som tyrkerne nå driver med i Nord-Syria. For Arbeiderpartiet har det vært viktig å vise støtte til kurderne og gjøre det tidlig. «Fordømmelse» er i utenrikspolitikken det sterkeste ordet man kan bruke. Dessverre synes jeg ikke vi fikk et godt svar fra utenriksministeren på hvorfor det tok så lang tid. Kanskje er det fordi regjeringen, som i veldig mange andre utenrikspolitiske saker, har vært etterdiltere og ikke turt å ta et standpunkt tidlig. Her skal jeg gi utenriksministeren mulighet til å ta et tidlig standpunkt, et sterkt standpunkt: Vil utenriksministeren slutte seg til de amerikanske sanksjonene og straffetiltakene mot tyrkiske statsråder?
Mani Hussaini (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Det som skjer i Nord-Syria, i de kurdiske områdene, er forferdelig på veldig mange måter, men kanskje er en av de tingene som er forferdelig synd, at det er et tilbakeslag for den demokratiske bevegelsen som har funnet sted der. Barneekteskap, shariadomstoler og tvangsekteskap er blitt forbudt, kvinner har fått medbestemmelse, og demokratiet har begynt å blomstre. Dessverre ser vi at denne krigen også bidrar til at kanskje ett av få demokratiske håp i en region full av undertrykkelse nå blir slått tilbake. Ett av de forslagene som jeg håper utenriksministeren vurderer – og jeg håper hun kan gi meg svar på det – er om man kan ta initiativ til fredsbevarende styrker i områdene som er i krig. Dette er blitt en krig mellom land, ikke bare ett land og en kurdisk milits. Vil Norge vurdere å ta initiativ til fredsbevarende FN-styrker i de områdene?
Mani Hussaini (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Det har vært en del utvikling i saken siden spørsmålet ble stilt, men jeg tillater meg likevel å stille det: «9. oktober startet Tyrkia en invasjon av de kurdiske områdene i Nord-Syria. Kurdiskdominerte SDF og YPG har kjempet side om side med vestlige styrker både i Syria og Irak. Tyrkias invasjon virker destabiliserende i en region som nå trenger ro og stabilitet. Vi risikerer at IS-soldater slipper løs fra kurdiske fangeleirer. EU ber nå Tyrkia om å stanse angrepene mot kurderne. Flere nordiske land har fordømt invasjonen. Vil utenriksministeren, som Danmark, fordømme Tyrkias invasjon, og hva vil norske myndigheter foreta seg i møte med den alvorlige situasjonen i regionen?»
Mani Hussaini (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Takk til utenriksministeren for et godt svar. Jeg vil også takke for at man var tidlig ute med å stanse våpeneksporten til Tyrkia, og at man etter hvert, etter EU, kom ut og fordømte situasjonen. Det er nå gjort. Det som bekymrer meg, er at man ikke vurderer flere initiativ, fordi for hver time som går, for hver dag som går, er det uskyldige mennesker som blir drept. Vi har rett og slett ikke tid til å se an hva som skjer. To ulike initiativ har blitt nevnt tidligere i dag, men jeg kan nevne dem igjen. Det ene er økonomiske sanksjoner mot Tyrkia, det andre er fredsbevarende styrker inn i Nord-Syria. Norge er jo kandidat til FNs sikkerhetsråd, og da er spørsmålet mitt til utenriksministeren: Er det slik at det kandidaturet står litt i veien for at vi skal kunne være en pådriver og foreslå slike initiativ, eller kan vi faktisk bruke vårt kandidatur til å foreslå tøffe pådrivertiltak mot det som skjer nå?
Mani Hussaini (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Takk til utenriksministeren for svaret. Det er ingen tvil om at det som skjer i Nord-Syria, er etnisk rensing av kurdere. Lørdag fikk vi vite at generalsekretæren i partiet The Future Syria, Hevrin Khalaf, ble drept av tyrkiskstøttede militssoldater. Hun ble voldtatt og steinet til døde. Alt dette ble filmet og senere distribuert gjennom sosiale medier. Vi er vitne til krigsforbrytelser. Talsmannen for FNs høykommissær for menneskerettigheter, Rupert Colville, krevde en uavhengig gransking av det som skjedde. Colville har stått fast på at Tyrkia kan bli stilt til ansvar for krigsforbrytelser begått av militsgrupper de har kontroll over. Vil utenriksministeren ta initiativ til en uavhengig gransking av likvideringen av Hevrin Kahlaf og andre kurdiske politikere den siste uka?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-10-16:
NATOs parlamentarikarforsamling var samla i London sist helg, og etter talen til generalsekretær Jens Stoltenberg var det til dels heftige utsegner frå mange land – med støtte til kurdarane og med frykt for destabilisering i regionen, at ISIL-fangar skulle rømme, og at Russland skulle få eit sterkare tak. Noreg har ei fri stemme. Me er ikkje bundne korkje av EU eller andre konstellasjonar. Me kan ta initiativ. Me har vist i mange omgangar at Noreg kan bidra til å få fart på prosessar som kan føre til fred. Så spørsmålet mitt er: Kva initiativ vil utanriksministeren og regjeringa ta for å få i gang ein prosess som kan leie fram mot ei tyrkisk tilbaketrekking frå Nord-Syria og ei fredeleg utvikling?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-16:
Kurderne har vært spydspissen i kampen mot ISIL og gjort store oppofrelser for å bekjempe ISILs terrorhær. Det vi nå har sett, er at de samme kurderne har blitt forrådt av USA og av president Trump. Det er en ekstremt alvorlig situasjon. Jeg vil berømme regjeringen for at man var tidlig ute med å stoppe våpeneksport til Tyrkia. Jeg etterlyste på vegne av SV lenge en klar fordømmelse – jeg er glad for at den kom til slutt. Nå mener jeg det er på sin plass at Norge ikke venter på andre land, men går foran i spørsmålet om sanksjoner. Det er helt avgjørende at den tyrkiske regjeringen nå opplever at handlinger får konsekvenser. Vil Norge ta initiativ til sanksjoner, gå foran og diskutere dette med andre europeiske land?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-16:
Det er helt riktig at SV er imot å sende norske soldater i krig i amerikanske krigsoppdrag, og jeg mener at det som har skjedd nå, viser veldig godt hvorfor det er klokt, når vår største allierte rett og slett ikke er til å stole på, sånn som det er demonstrert for all verden i denne saken. Det bør være et større problem for dem som er forkjempere for vanetenkning i norsk utenrikspolitikk, enn for oss som er for større uavhengighet fra USA. Men spørsmålet står, for det er ikke godt nok å si at Norge vil vurdere sanksjoner hvis andre land går foran. Spørsmålet er hvorfor ikke Norge kan gå foran, og om Norge vil ta initiativ overfor andre europeiske land til å få til sanksjoner mot Tyrkia fra både NATO-allierte i Europa og andre land som står oss nær i denne saken.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-16:
Militær bekjempelse av ISIL har vi vært sterkt for hele veien. Et annet spørsmål er når Norge skal stille soldater til rådighet i amerikanske operasjoner. Vi har gang på gang fått tydelig se hvorfor vi bør være forsiktige med det. Jeg har lyst å stille utenriksministeren et annet spørsmål. Justisministeren var på Dagsrevyen i går og fortalte om regjeringens forberedelser til en ny flyktningkrise i forbindelse med denne situasjonen. En av grunnene til at mange europeiske land nå er tilbakeholdne, er at Erdogan i praksis holder Europa som gissel ved å true med å åpne portene til Europa for flere flyktninger. Da sa justisministeren til NRK om forholdene regjeringen legger opp til: «Det skal være kjempeenkelt. Vi skal ha kontroll på dem og sjekke om de har smittsomme sykdommer.» Jeg kunne ikke se noe i den saken om at mange faktisk kan komme til å ha behov for beskyttelse. Hva gjør utenriksministeren for å jobbe for at flyktninger som nå kan få behov for beskyttelse i regionen, får det?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-10-16:
NATO-landet Tyrkias ulovlige invasjon av Syria har drevet hundretusener på flukt. Islamistmilitsene som Tyrkia har sendt inn i striden, henretter nå kurdiske politikere, og Erdogan-regimets planer innebærer – som vi vet – at det nordøstlige Syria skal renses for den kurdiske befolkningen. Vi må nok slå fast at tiltakene Norge og andre har gjort til nå, ikke akkurat har hatt stor effekt, for drapstallene stiger, i takt med at tallet på fordrevne også øker. Hvis vi mener alvor med fordømmelsen av Tyrkia, må det innføres nye tiltak, etter vårt syn. Vil regjeringen ta initiativ til at FNs generalforsamling henstiller til medlemmene om å innføre sanksjoner mot Tyrkia for å stanse både invasjonen og den etniske rensingen av kurdere i området?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-10-16:
Kurderne har vært våre fremste allierte i kampen mot IS. Nå er det et NATO-land, som er fôret med våpen fra NATO, deriblant Norge, som er i ferd med å knuse kurderne og drive hundretusener på flukt, som ministeren tok opp. Vi har flere pressmidler hvis vi virkelig vil legge press på Tyrkia. For eksempel ble landet utvist fra kampflyprogrammet som straff for å ha kjøpt russisk luftvern. Norge og vestlige land har også brukt utvisning av utenlandske diplomater som reaksjon mot land som beskyldes for forbrytelser. Vil regjeringen på den bakgrunn be om at NATO krever umiddelbar tyrkisk tilbaketrekning? Vil regjeringen også vurdere å utvise tyrkiske diplomater for å legge press på landet, slik vi har gjort i andre tilfeller tidligere?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-10-16:
Jeg takker for svaret. Også ved tidligere anledninger, når det har vært snakk om kanskje mindre alvorlige hendelser enn det som nå skjer i Nordøst-Syria, har Norge kommet med tydelige diplomatiske reaksjoner mot andre land. Nå har vi altså et NATO-alliert land som er ansvarlig for en situasjon som er farlig for stabiliteten i området, noe som går ut over sivile, og som fører til en massiv flyktningstrøm – foreløpig internt i Nordøst-Syria – og til drap på sivile, deriblant folkevalgte. I en slik situasjon trengs det etter vårt syn tydeligere press og minst like tydelige diplomatiske reaksjoner som Norge tidligere har innført mot nasjoner som har vært ansvarlige for kanskje mindre forbrytelser enn det vi nå ser. Derfor er spørsmålet mitt, som jeg gjerne vil ha et svar på, om vi ikke av den grunn bør vurdere lignende tiltak nå – fordi det har vært tydelige reaksjoner tidligere, noe som kanskje nå trengs overfor landet Tyrkia.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2019-10-16:
Jeg vil da minne om hva ambassadøren sa til Klassekampen i går. Han sa: «Vi kommer ikke til å stanse, det er ikke mulig. Vi vil stabilisere regionen, vi vil gjøre syrerne lykkeligere der og vi vil lette noe av byrden som Tyrkia nå bærer, som vertsland for fire millioner flyktninger. Dette er en antiterroroperasjon, ikke en invasjon.» Og videre: «Vi vil sette en stopper for denne trusselen selv om hele verden er imot oss.» Dette er uttalelser som kan tyde på at Tyrkia akter å fortsette invasjonen sin og militæroperasjonen i Nordøst-Syria, og at det presset som har vært så langt, kanskje ikke har hatt ønsket effekt. Derfor er mitt spørsmål, som jeg ønsker å følge opp litt videre: Tyder ikke dette på at det trengs litt hardere lut, også fra NATO-allierte, enn det vi har sett fram til nå, ettersom Tyrkia tydeligvis står på sitt og ikke akter å gjøre noe som helst for å stanse operasjonen, gitt de foreløpige reaksjonene fra allierte?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-10-16:
En av regjeringens store prestisjereformer i forrige stortingsperiode var den såkalte nærpolitireformen, en gedigen sentralisering av politiet. I 2018 hadde Erna Solberg en pressekonferanse. Hun var veldig stolt, og hun uttalte med kraft: «Men har dere merket noe? Kritikken mot reformen har stilnet.» Noen måneder etterpå kunne vi lese i media at tillitsvalgte i elleve av tolv politidistrikt mente det var kriselignende tilstander i politiet. Det har kommet flere forskningsrapporter etter den tid, og i vår, i april, kom det en forskningsrapport fra Arbeidsforskningsinstituttet, der to tredjedeler av de som hadde svart i politiet, sa at de gikk hjem med en dårlig følelse etter jobb fordi situasjonen var slik at de ikke hadde nok ressurser, ikke hadde nok tid, til å følge opp krevende saker. I fjor var det altså elleve av tolv politidistrikter som sa at det var kriselignende tilstander. Etter å ha hørt alle festtalene til regjeringen skulle en jo tro at ting kunne gå litt i riktig retning, men så gjennomførte Politiets Fellesforbund en ny undersøkelse, som ble offentliggjort i august, der de spurte hovedtillitsvalgte i de tolv distriktene om politiet hadde kommet nærmere folk, eller om de hadde blitt fjernere. Da svarte tolv av tolv at det var blitt dårligere – de hadde blitt fjernere, og situasjonen var mer kritisk. Så kom jo statsbudsjettet nå, og hva er det lederen for Politiets Fellesforbund uttaler helt konkret? Han sier at med det budsjettet kommer det til å bli kutt rundt omkring i politidistriktene i Norge, at folk må sies opp. Det er svaret fra regjeringen. Mitt spørsmål til statsråd Kallmyr er: Er statsråd Kallmyr enig i det Erna Solberg sa i fjor, at kritikken mot reformen har stilnet, eller er han enig med alle de tusenvis av politifolk som har sagt så tydelig fra?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-10-16:
Igjen opplever vi en regjering som sier at det er de som har uniformen på, som gjør feil. Av de i politiet som ble spurt om situasjonen har blitt bedre eller dårligere etter reformen, svarte 80 pst. at beredskapen enten har blitt dårligere eller i hvert fall ikke bedre. 90 pst. svarte at det forebyggende arbeidet enten hadde blitt dårligere eller i hvert fall ikke bedre. Det var 4 500 politifolk som svarte. Politiets Fellesforbund har gang etter gang det siste året sagt fra om kriseliknende tilstander, men statsministeren sier at alt er bra, og at kritikken har stilnet. Jeg snakket senest i går med lederen i Politiets Fellesforbund etter at de hadde hatt møte med bl.a. Politidirektoratet, om hva han mener om budsjettet nå når de har fått jobbet tettere med det. Politiets Fellesforbunds klare melding er at med det budsjettforslaget som foreligger, kommer akkurat det de har sagt, til å skje – det blir mer krevende, det blir tøffere, og det kommer til å bli oppsigelser i en del politidistrikt fordi ressursknappheten er stor. Er det slik at de tillitsvalgte i politiet gang etter gang tar feil, og at det er regjeringen som alltid har rett – som er langt fra hverdagen til folk?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-10-16:
Statsråden prøver å si at dette bare er enkelttilfeller, og nå er det Sør-Øst som er enkelttilfellet. Men representanten Enger Mehl løftet jo først opp situasjonen i Øst politidistrikt, der politiet sa helt tydelig – og også har gitt en rapport til justisministeren – at man ikke kan forvente at de har kapasitet til å komme tidsnok hvis det skjer noe på Nesodden. Så var det et eksempel fra Innlandet politidistrikt, som er det politidistriktet der politiet sjeldnest er først på skadestedet, og der vi ser at statistikken har gått feil vei, at det er sjeldnere og sjeldnere at politiet kommer først. Vi har i en tidligere spørretime hatt en runde på Finnmark. Der var det en alvorlig hendelse i Mehamn der politiet ikke kom, med veldig fatalt utfall. Det er dessverre den type hendelser rundt omkring i hele landet. Den siste rapporten som kom, en doktoravhandling, viser at nærpolitireformen har gitt 64 000 færre oppdrag på to år, og det er ikke fordi det har blitt mindre kriminalitet, men fordi det har blitt mindre kapasitet når ressursene har gått til mye av det interne arbeidet. Jeg vil avslutte med spørsmålet: Er statsråd Kallmyr enig i Erna Solbergs oppsummering om at kritikken mot nærpolitireformen har stilnet?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2019-10-16:
Alltid når regjeringen kommer på defensiven i diskusjonen om nærpolitireformen og lokal beredskap, og om at folk i hele landet skal føle seg trygge på at politiet kommer når ulykken skjer, så trekker man opp pedofili og overgrepsutsatte barn og skyver det foran seg. Det er jo ingen i Stortinget som har vært uenig i at man skal satse mer når det gjelder offeromsorg, når det gjelder det som skjer med datakriminalitet, det å ta tak i familievold, det å ta tak i pedofili. Selvfølgelig er det 100 pst. enighet om det. Men det kan ikke være sånn at man i store deler av landet ikke kan regne med at politiet kommer når ulykken skjer – om det er et innbrudd, om det er en voldshendelse, som Olga på 83 fra Gudbrandsdalen, som ble løftet fram, som måtte vente i to og en halv time på at politiet kom, fordi politiet var sentralisert. Jeg vil bare be statsråden klargjøre om han mener det er akseptabelt at det stadig oftere er slik at folk velger å ikke ringe til politiet fordi de erfaringsmessig vet at de ikke kommer, og at beredskapen ikke er god nok i mange deler av landet. Eller mener statsråden at beredskapen er god nok?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2019-10-16:
I en rapport om beredskapen i Øst politidistrikt fra i sommer går det klart fram, det står faktisk svart på hvitt, at innbyggerne i Nesodden kommune sjelden eller aldri kan forvente å få hjelp fra politiet innenfor kravet til responstid fordi kommunen har for få innbyggere til at politiet vil prioritere å sende politifolk dit framfor å beholde dem i tettbygde strøk. Da justisministeren kommenterte det i VG den 5. september, viste han nettopp til at regjeringen ville øke antallet politifolk i statsbudsjettet for 2020. Men som vi har hørt, sier Politiets Fellesforbund nå det stikk motsatte. De sier at med det budsjettet som er lagt fram, vil situasjonen bli enda verre. Senest i går sa lederen i PF at det vil bli oppsigelser av politifolk. Mener justisministeren at årets budsjett vil gjøre situasjonen bedre, eller vil han lytte til politifolk som sier at det vil bli enda verre?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2019-10-16:
Statsbudsjettet har alle de siste årene ført til oppsigelser som følge av politibudsjettet, så det er ikke noe nytt. Det hjelper ikke med bortforklaringer om tall, for folk føler at beredskapen blir dårligere – det gjør både innbyggere og politifolk. I sommer ble Olga på 83 år slått ned av en raner utenfor minibanken på Dombås. Da var det ikke politi i nærheten. Det var en 70 år gammel mann, som tilfeldigvis var der, som måtte ta hånd om raneren og få Olga trygt ut av situasjonen. Politiet kom ikke før to og en halv time senere. Det mener jeg er en katastrofe for beredskapen. Dette skjedde i Innlandet politidistrikt, som har den laveste andelen av tilfeller der politiet er først på stedet. Bare i 8,8 pst. av alle utrykninger er politiet først på stedet – ellers er det ambulanse, brannvesen eller frivillige borgere som må ta ansvar i situasjoner som dette. Spørsmålet er: Synes ministeren det er greit at Olga og andre innbyggere i Norge ikke kan få hjelp av politiet når de havner i en nødsituasjon?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-10-16:
Første bud i god ledelse er å få med seg arbeidsfolka, få med seg fagfolka, de som skal gjøre jobben. Det som er kjennetegnet ved dagens politi, er at det er lang vei til lederne, fagfolka blir mindre sett, og det er store fagmiljøer som er langt unna. Store tjenestesteder, altså i de store byene, er blitt vingeklippet. Sjefen har mistet daglig leder-ansvar, eksempelvis for etterforskerne. Vi har fått en avstandsledelse i politiet, i praksis tungvint for å løse sakene. I Sør-Øst politidistrikt er det full forbannelse blant fagfolkene – full forbannelse – og dette er overlevert til statsråden i en femti siders rapport i sommer. Der heter det bl.a. at det telles, det som kan telles, men ikke det som teller. Det er presist sagt. Vil statsråden nå ta systemkritikken på alvor og gjeninnføre full stedlig ledelse på politistasjonene?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-10-16:
Statsråden avviser systemkritikken. Et annet tema: I Drammen var politi, helse og brann samlokalisert i én operasjonssentral. Det ga glitrende resultater og var et forbilde for hele Norge. Regjeringa la ned samlokaliseringen i Drammen. Dagens operasjonssentral for Telemark, Vestfold og Buskerud – som skal gjøre jobben for et stort distrikt og for utrolig mange mennesker – er for svakt bemannet, og den er bemannet med fagfolk som har mindre erfaring enn tidligere. Resultatene er skremmende: 24 pst. av anropene til 02800 er ikke besvart. 105 nødanrop er ikke besvart. Aksesstidskravet på 97 pst. overholdes ikke. Hva gjør så den politiske ledelsen? De setter ned kravet til aksesstid. Hvordan i all verden kan dette skje? Vil statsråden ta affære og gjenopprette den samlokaliserte operasjonssentralen i Drammen, sånn at vi kan få trygghet for tjenestene i vårt område?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-10-16:
Det som statsråden kaller utfordringer, er det som folk med skoa på ser på som store problemer hver dag. Her er vi altså i den situasjonen at operasjonssentralen ikke greier å svare på alle henvendelser, ikke greier å svare tidsnok på alle henvendelser, og nå får som svar fra overordnet myndighet at fra 2020 skal kravene til når man svarer, lempes på. Det går altså i feil retning i forhold til det som har vært kravene tidligere. Når statsråden sier at det var politiet og politidirektøren som la ned operasjonssentralen, er det de facto feil. Det har jeg fått bekreftet i møte med ekspedisjonssjefen i Justisdepartementet, at den reelle, politiske beslutningen ble tatt av politisk ledelse. Så jeg gjentar mitt spørsmål: For å bedre situasjonen – vil statsråden ta initiativ til å gjenopprette den samlokaliserte operasjonssentralen for politi, helse og brann i Drammen, sånn at vi får en tjeneste som er bedre enn det som er i dag, på linje med det som var tidligere?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-10-16:
«Kontrakten mellom Luftambulansetjenesten HF og Babcock Scandinavian AirAmbulance inneholder krav om tilgjengelighet. Selskapet har etter tre hele måneders drift levert et resultat langt under kontraktkravet, noe som har påført statlige redningstjenester økte kostnader og befolkningen dårligere beredskap. Hvilken økonomisk avkorting har staten hittil krevd fra selskapet for manglende tilgjengelighet?»
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-10-16:
Her var det mange påstander. Det sies at det belastes alltid. Det er ikke innlevert krav, det er ikke avklart hva en har krevd, en har ikke fått noe svar på hva en har fått refundert fra selskapet. Det er altså ikke svar på det som var spørsmålet: Hvilken økonomisk avkorting har staten hittil krevd fra selskapet for manglende tilgjengelighet? Det er rimelig opplagt at kravet ikke var oppfylt i juli, i august, i september og hittil i oktober. Vi står altså i en situasjon der det i ly av forretningshemmeligheter ikke er opplyst hva som er krevd. Jeg gjentar spørsmålet: Har staten krevd for manglende oppfylling av kontrakten per dato?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-10-16:
Det viktigste er sjølsagt å sikre beredskapen. Lederen for Luftambulansetjenesten HF, Øyvind Juell, sa til NRK Finnmark i går kl. 23 at dagens beredskap ikke er i henhold til inngått avtale med operatøren Babcock. Mitt spørsmål videre er da: Hva er satsene for avkorting? Hva er den økonomiske belastningen for selskapet i de tilfellene det ikke greier å levere avtalt produkt? Beredskapen 15. oktober kl. 0930 var at det var tre beredskapsavbrudd de neste 24 timene både for Kirkenes, Alta og Bodø. Årsaken var manglende besetning. Statsråden har sagt at det er etablert bakvakt for besetninger. Kan statsråden bekrefte at det er etablert bakvakt? Hvorfor brukes ikke da bakvakta, slik at beredskapen opprettholdes, eksempelvis for de tre flyene i går?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Det er ei utfordring at me har ein statsråd som svarar som ein byråkrat på politiske spørsmål. Sjølv om det ikkje er nokon tvil om at det er utfordringar i Sør-Øst, er det mange politidistrikt som no har store problem med å gjennomføre nærpolitireforma og dei vedtaka me fatta i Stortinget. Sjølv om det utvilsamt handlar om mangel på pengar, handlar det òg om mangel på politisk leiarskap. Stortinget har vedteke at nærpolitiet skal styrkjast. Stortinget har vedteke eit etterforskingsløft, som ikkje er gjennomført. I 2020 skal reforma vere ferdig. I går var justiskomiteen i Tønsberg og hadde møte med Sør-Øst politidistrikt. Der seier politimeisteren, i tillegg til Politiets Fellesforbund, at slik budsjettet ligg no, må ein nedbemanne med mellom 40 og 50 stillingar til neste år. Korleis er det å rydde opp i ein ganske alarmerande situasjon, slik statsråden gjev inntrykk av at han gjer?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
I Nationen i går kunne me lese eit innlegg med tittelen «Et brudd på samfunnskontrakten». Der står det: «Vi er sterkt uenige i konklusjonen til Domstolkommisjonen. Det synes som utvalget har hatt nærsyntbrillene på og viser mangel på forståelse for betydningen av at rettssystemet har lokal tilstedeværelse.» Det er eit godt innlegg. Eg kunne ha skrive det sjølv, men det er skrive av ni stortingsrepresentantar frå Høgre. Arbeidarpartiet var først veldig tydeleg på, jf. landsmøtevedtaket vårt, at me ikkje ønskjer ei storstilt sentralisering og massenedlegging av tingrettar. Senterpartiet, Kristeleg Folkeparti og Venstre er like klare. Det finst tydeligvis ikkje eit fleirtal i Stortinget for så storstilte nedleggingar som Domstolkommisjonen legg opp til. Så mitt spørsmål til justisministeren er om det ikkje finst motstand i Framstegspartiet til forslaget om massenedleggingar. Eller er justisministeren einig med dei andre partia, inkludert mitt eige, i at strukturforslaget slik det ligg føre, bør skrotast?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Direktøren i Domstoladministrasjonen seier til fleire medium no at domstolsbudsjettet for 2020 utarmar den dømmande statsmakta, og varslar nye kutt i stillingar – 20–25 stillingar – og det kjem på toppen av alt dei måtte kutte i fjor. Kvifor prioriterer ikkje justisministeren og regjeringa domstolane? Kan det tenkjast at det er økonomiske grunnar, det å kunne spare pengar i statsbudsjettet, som ligg bak dei våte draumane enkelte representantar i Høgre og Framstegspartiet tydeleg har uttalt om at dei vil leggje ned ei rekkje domstolar i landet?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Eg beklagar at eg blir flirfull, men det er klart at det er mange som har vore flinke til å nedbemanne. Dei har jo måtta gjort det. Det er ikkje slik at dei sorenskrivarane me har møtt i justiskomiteen, snakkar usant til oss om å måtte kutte i dømmande årsverk. Det er kapasitetsproblem i domstolane. Offer for kriminalitet er dei som betaler rekninga for det. Folk rundt om i landet er opptekne av tingrettane sine, av domstolane sine. Arbeidarpartiet meiner det har ein verdi at dei er desentraliserte og ligg rundt i heile landet. Regjeringa sette ned ein kommisjon utan representantar frå dei små tingrettane. Kvifor valde regjeringa å setje ned ein kommisjon som skulle sjå på struktur og innhald i domstolane i heile landet, utan at dei minste domstolane var representerte?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-16:
Eldre- og folkehelseministeren har gjentatte ganger stått fram i media og hevdet at kommunene ikke tar sitt ansvar for BPA-ordningen. Blant annet sa hun til NRK den 4. september 2019 at det var «urettferdig at bostedsadressa di skal bestemme om du får assistent eller ikke». Nå setter statsråden ned et utvalg for å gjennomgå BPA-ordningen, og det kan ta flere år før vi får en utredning. Jeg har ikke noe imot utredninger, og jeg har i hvert fall ingenting imot mer kunnskap, men for meg ser det ut som om statsråden vil kjøpe seg tid. For det er ikke slik at vi er helt ukjent med problemene og løsningene knyttet til BPA. Tvert imot vet vi at regjeringen kan prioritere kommuneøkonomi istedenfor skattelette til de rikeste, tvert imot vet vi at statsråden kan styrke rettssikkerheten for denne gruppen, ved både øremerking og ved å gi fylkesmenn større myndighet når folk med behov for BPA holder på i det uendelige med å klage på urimelige vedtak fra kommunene. Jeg lurer på om statsråden kunne sett for seg noen av disse tiltakene, og om hun har tenkt å bruke noen av dem i nær framtid.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-16:
Spørsmålet mitt gikk på nødvendigheten av det utvalget statsråden har satt ned, og hvorfor vi ikke skal bruke det kunnskapsgrunnlaget vi allerede har. Det finnes ingen unnskyldning for å vente med tiltak. Jeg hører at statsråden skylder på kommunene og ønsker at de skal ta ansvar for det som kan skyldes flere faktorer. Vi ser også at funksjonshemmedes organisasjoner har bedt om strakstiltak. Fremskrittspartiet har både finansministeren og ansvarlig statsråd for feltet, og jeg mener at hvis det er politisk vilje, kan dette løses via både økonomisk styring og lovhåndhevelse. Når Fremskrittspartiet snakker om urettferdighet, er det virkelig verdt å lytte. Spørsmålet som melder seg når jeg hører Fremskrittspartiet snakke om urettferdighet, er om statsråden – i kraft av sin posisjon – har tenkt å gjøre noe med denne urettferdigheten.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-10-16:
Ballen er hos statsråden; det er hun som har hovedansvaret for kommunale velferdstjenester. Det er ikke slik at jeg kaster ballen til statsråden. Men der SV er valgt inn, gjør vi alt vi kan for BPA-ordningen. For å gå litt videre: I statsbudsjettet for 2020 ser vi at det er foreslått kutt på 23 mill. kr i kompetanse- og innovasjonstilskuddet for å bruke pengene på Leve hele livet. Her ser jeg at statsråden setter to viktige brukergrupper opp mot hverandre. Jeg lurer på: Er dette ansvarlig finansiering av Leve hele livet – når disse pengene kunne gått til kompetanseheving, bl.a. av kommunens ansatte, i BPA-ordningen?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Regjeringen er allerede i gang med å gjøre endringer i BPA-ordningen. Det er nå ute et forslag om også å gi muligheten for dem som allerede har BPA, til å fortsette med det etter fylte 67 år. Det kommer som et resultat av at en enkeltperson i Sande gjorde oss oppmerksom på hvilke utfordringer de som har hatt BPA, møter når de fyller 67 år, ved at de kanskje blir fratatt muligheten til å fortsette med denne ordningen, selv om de ikke er blitt noe friskere eller raskere av å ha hatt bursdag nok en gang. Så er det slik at vi setter ned dette utvalget. Det handler om at regjeringen i Granavolden-plattformen er helt tydelig på at vi ønsker at BPA-ordningen skal være et likestillingsverktøy. Jeg må si at denne regjeringen har mye å være stolt av når det gjelder BPA. Det er denne regjeringen som har lovfestet retten til å få denne tjenesten. Det er denne regjeringen som har sørget for 500 mill. kr til kommunene for å tilrettelegge for det. Så ser vi at mange kommuner ikke følger opp på en god nok måte. Derfor blir 40 pst. av de klagesakene som går til Fylkesmannen på dette området, sendt tilbake til kommunene for ny behandling. Da tenker jeg at alle politikere som er valgt inn i norske kommuner nå, har et ansvar for å sørge for at kommunen de er valgt inn i, har et godt BPA-tilbud, og at de brukerne som søker om å få denne tjenesten, blir behandlet på en god måte. Alle partier i denne salen er representert i veldig mange kommuner og har mulighet til å ta tak i det. Derfor kommer jeg til å sende ut brev til alle landets nyvalgte medlemmer med en påminnelse om hvor viktig det er at man faktisk gjør jobben bl.a. når det gjelder BPA.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Det er vi nå i gang med gjennom lovendringer, som også gir dem som har hatt BPA, muligheten til å fortsette med det etter fylte 67 år. Så ønsker vi at det skal være et likestillingsverktøy, men da trenger man å gjøre et lovarbeid for å få det til. Derfor settes det ned et utvalg der brukerne er bredt representert. Vi har gjort mye i denne regjeringen. SV er nå innvalgt i mange av landets kommuner. Jeg mener at alle medlemmer i SV der ute, i Fremskrittspartiet, i Høyre og i alle partier, har et ansvar for å se på sin kommune og hvilket BPA-tilbud man har. Det er kommuner i Norge som gjør dette på en glitrende måte og følger opp sine brukere godt, og så er det andre kommuner som ikke gjør det. Da har man et felles ansvar der ute for å ta tak i den situasjonen. Men det er så lett hele tiden bare å sende ballen hit, når enkeltvedtakene fattes der ute, blant dem som er ansvarlige.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Denne regjeringen satser formidabelt på kompetanseoppbygging i tjenestene. Vi bruker, hvis jeg ikke husker feil, 1,5 mrd. kr på det. Jeg mener at vi også skal prioritere Leve hele livet, komme i gang, sørge for at de eldre ute i kommunene, som har bygd dette landet, skal få bedre tjenester. Det er det Leve hele livet handler om: å få tilbake kjøkken på sykehjem, å sørge for at de eldre får lov til å bestemme mer selv, å sørge for at kvaliteten blir bedre over det ganske land. Da er det viktig å ha midler tilgjengelig som gjør at vi allerede nå kan sette i gang. Og det er jo litt forunderlig nå å få kritikk for å prioritere Leve hele livet. Den vanlige melodien fra opposisjonen har vært kritikk fordi det ikke har fulgt penger med, selv om man fra regjeringens side har vært veldig tydelig på at pengene skal komme fra 2021. Vi tyvstarter, nettopp fordi vi ønsker utvikling raskere.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Er det noe denne regjeringen har gjort, er det å sørge for at vi har fått til en bedre demensomsorg i Norge. Vi har tatt initiativ til at det er startet opp brukerskoler og pårørendeskoler veldig mange steder i Norge, noe som er viktig for dem som blir syke, for det er en traumatisk situasjon å oppleve at man får demens. Det er også vanskelig for pårørende. Å lære seg å leve med sykdommen er viktig. Denne regjeringen har også lagt opp til at vi skal bygge ut et dagaktivitetstilbud rundt om i det ganske land, og det er helt riktig som representanten Moflag sier, at fra 1. januar skal alle kommuner ha det. Så langt har man hatt øremerkede midler, men fra nyttår av blir disse pengene lagt inn i kommunerammen – de forsvinner altså ikke – slik at kommunene kan få dem den veien. Det er et viktig tilbud – for dem det gjelder, slik at de kommer seg ut, men det er også veldig viktig for de pårørende. Det vi vet, er at mange blir slitne, at det er et stort ansvar å bo sammen med en som er dement, og at man rett og slett er avhengig av å få avlastning hvis man skal greie det over tid. Derfor jobber vi nå også med en pårørendestrategi. Det mener jeg er noe av nøkkelen framover, at vi er nødt til å ta enda bedre vare på dem som er pårørende. Det er titusenvis av mennesker i Norge i dag som er det. Det er barn, det er ungdom, det er voksne, det er eldre – det er personer i alle kategorier som opplever at en av dem de er glad i, er syk og trenger hjelp. Så regjeringen gjør mye på dette området. Vi jobber nå også med en ny demensplan, og jeg gleder meg til etter hvert nå å legge fram den for å komme enda et skritt videre i arbeidet med å gi demente en bedre hverdag.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Denne regjeringen er ikke fornøyd med det, og det er derfor vi nå setter et lovkrav om at man må ha denne typen tilbud i alle landets kommuner. Det er ikke riktig at vi senker ambisjonene. Tvert imot skrur vi nå opp ambisjonene gjennom å kreve at de kommunene som ennå ikke har fått på plass et slikt tilbud, må ha det neste år. Og det finnes utrolig mange flotte tiltak. Man har de tradisjonelle, som er inne på sykehjem, dagsentertilbud der, man har gårdsbruk som blir tatt i bruk som en arena for at eldre som kanskje har vokst opp på en gård og har mange gode følelser knyttet til det, kan komme ut og delta i gårdsarbeidet og få mange gode opplevelser der, og man har andre tilbud til dem som er yngre, som har helt andre behov, som er friske og raske som lopper og ønsker å gå på fjellturer og være mer aktive. Det betyr at tilbudet må være mangslungent. Det treffer ulike grupper, og det er det vi ønsker å få til. Ambisjonene er økt og ikke senket.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2019-10-16:
Det er jo kommunene som til syvende og sist bestemmer hvilke tiltak de ønsker å ha i sin kommune. Jeg håper – og jeg vil sende en oppfordring til Kommune-Norge om – at de dagaktivitetssentrene som er vellykkede, som er godt likt, og som betyr mye for dem som er der i hverdagen, blir opprettholdt også videre. Pengene er altså ikke forsvunnet, de er lagt inn i kommunerammen. Dette er en oppgave som kommunene uansett nå må følge opp, og det har jeg forhåpninger om og tiltro til at de faktisk vil gjøre.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Om lag 80 000 mennesker lever med demens i dag, og vi kan forvente at det tallet vil doble seg i løpet av 20 år. Da er det vår fremste oppgave som politikere å gi disse menneskene og deres pårørende en god hverdag. Et av de viktigste tiltakene og verktøyene vi som politikere har hatt for å gi pasienter og pårørende en trygg og god hverdag hvor de kan mestre sin egen situasjon, er dagaktivitetstilbud. Den rød-grønne regjeringen opprettet tilskuddsordningen som gjorde at det var et spleiselag mellom kommunene og staten for å opprette disse plassene. I Demensplan 2020 anslås det at det er behov for 9 200 plasser. Om lag halvparten av disse plassene er etablert i dag. Fra nyttår avvikles tilskuddsordningen, samtidig som lovkravet om dagaktivitetsplasser trer i kraft. Mitt spørsmål er: Hvorfor gjør eldreministeren og regjeringen det vanskeligere å sikre mennesker med demens og deres pårørende en trygg hverdag?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Problemet er at de kommunene som har etablert et dagtilbud og vært tidlig ute med det, blir straffet av denne regjeringen, for beløpet som overføres til kommunerammen, tilsvarer bare halvparten av plassene det er behov for, og dette beløpet smøres utover kommunene uavhengig av hvor mange dagplasser de har etablert. Dette premierer ikke kommuner som har vært tidlig ute og etablert slike plasser før lovkravet kom. Det er ikke nok penger til å dekke hele behovet – 9 200 plasser trenger vi altså. Finanseringen som legges på kommunerammen, tilsvarer under halvparten. Mitt spørsmål er: Hvorfor senker eldreministeren ambisjonene på vegne av mennesker med demens og deres pårørende, og er eldreministeren fornøyd med at vi bare er halvveis til mål?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Vi er enige om at det er mange utrolig gode tilbud der ute, og det de pårørende og de som selv er rammet av demens, frykter, er jo at disse tilbudene skal bli borte nå som pengene ikke er garantert. Så da vil jeg avslutte med følgende spørsmål til eldreministeren: Kan ministeren garantere at mennesker som i dag har et dagtilbud finansiert av tilskuddsordningen, ikke mister det?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
«Regjeringen vil redusere tilskuddet til bemanningsnorm. Barnehagene har brukt midler med forventning om at dette skulle dekkes, og private barnehager som har brukt egne midler til økt voksentetthet, kan få utfordringer. Regjeringens finansiering av normen skiller seg fra premissene for innføring av lærernorm, Øie-utvalget og stortingsmeldingen Framtidens barnehage. Er statsråden bekymret for økonomien i private barnehager som følge av kuttet, eller at bemanningstettheten kan gå ned grunnet manglende finansiering?»
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Regjeringa Stoltenberg II beskrev i Meld. St. 24 for 2012–2013 kompensasjon for bemanningsnorm. Man skrev bl.a. at bevilgningsforslag ville bli fremmet i de årlige statsbudsjettene. Det er derfor beviselig feil at Solberg-regjeringa benytter samme prinsipper for finansiering som Stoltenberg-regjeringa i sin tid la til grunn. Høyre har hele tida har vært imot at man skal ha tilskudd til innføringen av bemanningsnormen. Nå kuttes tilskuddet til bemanningsnorm, og det er flere utfordringer med det. Det ene er at regjeringa sannsynligvis har regnet feil, de har i hvert fall brukt en veldig kreativ regnemåte, for det de gjør, er å legge et øyeblikksbilde fra slutten av året til grunn for kuttet selv om tilskuddene som private barnehager får, bygger på kommunenes kostnader gjennom hele året. Det er sannsynligvis over dobbelt så mange barnehager som ligger i en kommune som ikke er på norm, som det regjeringa påstår. Nå tar regjeringa selvkritikk og vil gå igjennom faktagrunnlaget for f.eks. det såkalte brillekuttet. Vil statsråden gjøre det samme dersom det viser seg at de har bommet på regnemåte og tar feil også når det gjelder å kutte i bemanningsnormen?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2019-10-16:
Det hjelper ikke en privat barnehage som ligger i en kommune som ikke oppfylte bemanningsnormen, og som dermed ikke får dekket sine kostnader for innføring, at regjeringa mener at normen er oppfylt i gjennomsnitt. Det har veldig lite å si for den daglige lederen eller de ansatte i barnehagen som kanskje har brukt av oppsparte midler og egenkapital for å få på plass økt voksentetthet, flere ansatte, og som nå opplever at tilskuddet kuttes. Utfordringen med det regjeringa gjør, er at man beregner tilskuddet – eller anslaget, som statsråden nå sier – ut fra at kommunenes bemanning økte fra 1. januar 2018, mens normen skulle begynne å virke fra 1. august 2018. Dermed er det store utfordringer for de barnehagene som har forventet dette. De får redusert forutsigbarhet, og vi vet heller ikke nok om konsekvensene av dette kuttet. Jeg lurer på – i denne jobben som statsråden og regjeringa har gjort – om statsråden har oversikt over hva slags kutt vi kan forvente at særlig private barnehager må foreta for å komme i mål med bemanningsnormen uten det tilskuddet?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-16:
Vi har mange gode barnehager, men vi vet at kvaliteten og bemanningen varierer for mye. Tidligere var det ikke et nasjonalt minstekrav til antall ansatte i barnehagene, det har regjeringen gjort noe med. Bemanningsnormen ble innført 1. august 2018, og barnehagene hadde frist frem til 1. august 2019 for å oppfylle normen. Statistikk for 2018 viser at normen virker, og at det er flere voksne per barn. Bemanningsnormen var i gjennomsnitt allerede oppfylt og finansiert i de kommunale barnehagene på nasjonalt nivå ved innføringen av normen. Private barnehager mottar i gjennomsnitt samme bevilgning som kommunale barnehager. Regjeringens forslag til bemanningsnorm følger de samme prinsipper og forholdstall som barnehagelovutvalget foreslo i 2012, og som Stoltenberg-regjeringen foreslo i 2013. Kostnadsberegningen og innretningen har vært den samme siden 2012 og er i tråd med veilederen om statlig styring av kommuner og fylkeskommuner. Regjeringen mener derfor at bemanningsnormen er fullfinansiert. Private barnehagers driftstilskudd er beregnet på bakgrunn av utgifter i kommunale barnehager i samme kommune to år før tilskuddet. De fleste private barnehager kunne derfor oppnå samme bemanning som de kommunale barnehagene uten økt tilskudd. Ved innføring av normen i 2018 var det likevel mange kommuner som ikke oppfylte bemanningskravet i kommunale barnehager. De private barnehagene i disse kommunene fikk driftstilskudd tilpasset en for lav bemanning for å innfri normen. Regjeringen innførte derfor et øremerket tilskudd for perioden 2018–2020. Fra 2017 til 2018 har det vært en stor reduksjon i antall kommuner som ikke oppfyller bemanningsnormen, fra 106 i 2017 til 31 i 2018. I 2020 baseres driftstilskuddet til private barnehager på kommunenes regnskapstall fra 2018. Det betyr at nesten alle de private barnehagene i 2020 vil få kommunale tilskudd som reflekterer normen. Kunnskapsdepartementet har anslått at samlet økning i driftstilskudd til private barnehager vil kunne være på om lag 630 mill. kr i 2020 som følge av økt bemanning i de kommunale barnehagene. 2020 er også det siste året for driftstilskuddet. Sett i sammenheng med den store økningen i kommunal støtte mener jeg det er naturlig å trappe ned det midlertidige tilskuddet til bemanning i 2020. I forbindelse med at tilskuddet trappes ned i 2020, åpner regjeringen samtidig for at Fylkesmannen etter søknad fra kommunen i særlige tilfeller kan tildele skjønnsmidler til private eller ideelle barnehager dersom de får økonomiske problemer som følge av bemanningsnormen i 2020. Jeg mener det er lagt godt til rette for at private barnehager har gode forutsetninger for å oppfylle bemanningsnormen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2019-10-16:
Nei, det er det ingen grunn til. Vi har hele tiden understreket at vårt regnestykke er et anslag, og det har vært understreket i svarene som har vært gitt til Stortinget. Selv om man skulle anta at hele årsverksøkningen i kommunale barnehager skjedde midtveis i 2018, anslås økninger i driftstilskudd til private fortsatt å være større enn regjeringens forslag til reduksjon i tilskuddet til bemanningsnorm. Det er poenget; dette tilskuddet skulle vare i tre år, 2018, 2019 og 2020. Det betyr at 2020 er det siste året, og da er det naturlig at det nå trappes ned sett i lys av at de aller fleste kommunale barnehagene innfrir bemanningsnormen – det håper jeg Arbeiderpartiet også gleder seg over. Det gjør at tilskuddet til de private barnehagene i mye større grad må reflekteres i driftstilskuddet. La meg også understreke at tilskuddet til neste år, som er overgangsordningen, vil gå til små private barnehager.