Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2008-12-03:
Målet med justispolitikken er å skape et tryggere samfunn. For å måle om vi er på riktig vei i kriminalitetsbekjempelsen, benytter vi statistikker over anmeldelser, oppklaring og saksbehandlingstid. Men statistikkene sier ingenting om hvor godt politiet eller andre aktører forebygger kriminalitet, eller om hvordan det er å være offer for en kriminell handling. Et møte som har gjort et sterkt inntrykk på meg, var møtet med en ung jente som hadde blitt utsatt for en overfallsvoldtekt i Oslo. Hennes beskrivelse av forholdene under det første politiavhøret, der politifolk kom og gikk, og hun derfor gang på gang måtte gjengi detaljene fra det grufulle overgrepet hun nettopp hadde blitt utsatt for, var sterkt og deprimerende. Det har vært en utvikling i politi og hjelpeapparat siden dette skjedde, men både det regjeringsoppnevnte voldtektsutvalget og andre undersøkelser viser at denne jenta dessverre ikke er alene. Ofrene opplever ofte kontakten med politi og rettsvesen som en ny belastning. Andre tall kan fortelle oss at risikoen for å bli offer for en kriminell handling er 2 pst. i Sogn og Fjordane og 6 pst. i Oslo. Men tallene sier ingenting om alle de gamle damene som er redde for å forlate huset i frykt for at en kriminell handling skal ramme dem. Min bestemor er en av dem. Hun som er en handlekraftig og sterk dame, er nå blitt engstelig for lyder, for fremmede fotspor over plenen og for utviklingen hun leser om i avisen. Slik passiviseres mange eldre i sine frivillige fengsler. Disse historiene er også viktige når vi skal utforme justispolitikken. Ser vi bare på tallene og forholder oss kun til det som står i avisen, går vi oss blind. Det er få hendelser som rammer et menneske mer enn å bli utsatt for en kriminell handling. Derfor er jeg glad for at Regjeringen fokuserer sterkt på å styrke ofrenes stilling. Men det er også viktig å forebygge ny kriminalitet. Derfor blir kriminalomsorgsmeldingen, som skal behandles til våren, viktig. Samtidig er det behov for å øke straffen på noen områder, og den nye straffeloven som snart skal legges fram, blir en viktig milepæl. Dette krever en helhetlig tilnærming til justispolitikken, men også at vi som er politikere, er etterrettelige i vår argumentasjon. Vi har et ansvar for å forhindre at folk føler mer utrygghet enn det det faktisk er grunnlag for. Jeg må få lov til å berømme komiteen for et ryddig og konstruktivt budsjettarbeid. I sine generelle merknader sier komiteen at å sørge for trygghet i samfunnet er et velferdsspørsmål og et offentlig ansvar. Vi understreker at det forebyggende arbeidet må prioriteres, både målrettet av aktørene innen justissektoren og i samfunnet for øvrig. Det er derfor veldig gledelig at mer enn 260 politiråd er etablert over hele landet etter at Stortinget vedtok politirollemeldingen for to og et halvt år siden. Vi er tilfreds med at soningskøen fjernes, og en enstemmig komité mener det er positivt at Regjeringen vil innføre en tilbakeføringsgaranti for å hjelpe den innsatte ved løslatelse. Videre er komiteen tilfreds med at voldsoffererstatningen utvides og styrkes, og vi sier videre: «Det har blitt tatt viktige og riktige grep i forhold til Vold i nære relasjoner både med en egen handlingsplan, organisatoriske grep som blant annet har gitt oss egne familievoldskoordinatorer i alle politidistrikt og en egen plan mot menneskehandel.» Justisbudsjettet er en videreføring av den kursendringen det rød-grønne flertallet startet på dette feltet da vi tok over høsten 2005. Bevilgningene til justisfeltet økes til neste år med om lag 1,7 milliarder kr, og vi ser flere positive utviklingstrekk i forhold til kriminalitetsbekjempelse, der antall anmeldelser er gått ned og oppklaringsprosenten har økt. Men vi står også overfor store utfordringer, særlig knyttet til bemanningsbehovet i politiet, noe også «Politiet mot 2020» dokumenterer. Mye er gjort i løpet av denne perioden. Politiet har fått et løft på over 800 mill. kr, eksklusiv kompensasjon for lønns- og prisstigning. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet støtter de rød-grønne partiene ved å vise til at veksten i antall årsverk i politiet er betydelig under nåværende regjering. Den viktigste kursendringen som er foretatt, er at vi har doblet antallet studenter på Politihøgskolen i løpet av få år. Det tas nå opp det rekordhøye antallet 552 studenter, og økningen i opptaket vil vi merke allerede til neste år. Gjennom salderingen tilføres politidistriktene om lag 52 mill. kr til drift nå på tampen av året, og vi øker driftsbudsjettet til politiet neste år med 216 mill. kr. Denne styrkingen gir rom til over 300 nye stillinger i politiet. Men når bevilgningene til politiet er økt så kraftig i løpet av de siste årene, når antall ansatte i politiet er økt med 25 pst. i løpet av de ti siste år, og tilbakemeldingene likevel går på at det nå er færre i aktiv tjeneste enn før, tilsier det at vi må ha en gjennomgang av drift og struktur. Det viser at alle utfordringene ikke lar seg løse av mer penger alene. Jeg er derfor glad for at justisministeren har satt i gang et arbeid med å se på dette i nær dialog med politiorganisasjonen. Et annet svært viktig resultat for denne regjeringen er arbeidet med å fjerne soningskøen og styrke innholdet i soningen. Vi har redusert køen for ubetinget fengselsstraff og er faktisk godt i rute med å fjerne hele køen i løpet av 2009. For meg er det fortsatt en gåte at Bondevik II-regjeringen kunne sitte stille og se på at køen bare vokste. Vi har også redusert bruken av framskutt løslatelse, som nettopp ble innført av Bondevik II-regjeringen. I tillegg har vi innført et landsomfattende prøveprosjekt med elektronisk soning, og de første rapportene er svært positive. Jens Egil Holand, leder for Friomsorgen i Troms, uttalte f.eks. til Troms Folkeblad i går at han var svært fornøyd med forsøksprosjektet så langt, der strenge soningsbestemmelser kombineres med muligheten for de domfelte til å kombinere soning med arbeid eller utdanning. Dette er straff som virker, og jeg undrer meg over at både Høyre og Fremskrittspartiet foreslår å kutte i dette tiltaket – Fremskrittspartiet riktignok ikke i budsjettet, men i merknadene – til tross for at forskning fra Sverige dokumenterer at elektronisk soning reduserer tilbakefallsprosenten, og til tross for de første positive rapportene fra Friomsorgen. Jeg må også nevne at denne regjeringen endelig igangsetter byggingen av nye Gulating lagmannsrett, slik at vi får verdige rettslokaler og gode og sikre arbeidsforhold. Høyres kritikk av vår justispolitikk finner jeg ofte underlig tafatt. Det er sjelden de presenterer nye tanker. Det er Regjeringens forslag de resirkulerer, bare med den lille forskjellen at de alltid bevilger litt mer, og med den store forskjellen at dette er saker som ikke ble foreslått og ikke ble prioritert av Høyre da de satt i regjering. Vi etablerer de aller første rusmestringsenhetene i år i norske fengsler og styrker innsatsen til neste år. Høyre plusser på i sitt alternative budsjett. Vi realiserer byggingen av barnehus. Høyre er misfornøyd med at det bygges for få. Høyre understreker betydningen av at opptaket på Politihøgskolen må videreføres på et høyt nivå, når det er denne regjeringen som nesten har fordoblet opptaket. Mitt spørsmål til Høyre er: Når Høyre er så opptatt av disse sakene, som ganske riktig er viktige, hvorfor prioriterte ikke partiet å gjennomføre dem i forrige periode? Fremskrittspartiet demonstrerer etter min mening en manglende helhetstenkning når man ser på resultatene av deres alkoholpolitikk. Partiet vil kutte alkoholavgiften med 6 pst. Dette vil øke volden i samfunnet betydelig, og også trolig øke den seksualiserte volden. Da Finland reduserte sine alkoholavgifter, økte voldskriminaliteten med 29 pst. Finland har nå reversert denne politikken. Fremskrittspartiets forslag vil i sin tur kreve mer politi, flere fengselsplasser og flere tilbud innenfor helsevesenet, og det vil koste langt mer enn det selv Fremskrittspartiet har til disposisjon. Med det framlagte budsjettet makter Regjeringen å sette justispolitikken i et helhetlig perspektiv. Gjennom å jobbe langs flere fronter samtidig forebygger vi kriminalitet og trygger samfunnet. Jeg håper at flere bestemødre skal tørre å gå ut på gaten. Da trenger vi en aktiv kriminalitetsbekjempelse og et sterkt fellesskap. Det er vår politikk.