trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-22:
Jeg tror belastningen ved å motta 500 e-poster nok er betydelig mindre enn belastningen det medfører å møte sin leges moralske fordømmelse i en veldig sårbar situasjon. Det er et perspektiv representanten Helleland ikke har nå, men som Høyre har hatt inntil nylig, og det står følgende å lese på Høyres nettsider under overskriften «Moralske debatter ut av legekontoret»: «Hensynet til pasienter må her gå foran hensynet til legene» og at «denne uenigheten må tas i det offentlige rom, ikke av den enkelte lege i møte med hver enkelt pasient». Det sier ikke Høyre nå mer. Nå sier statsministeren at dette er en for viktig sak å redusere til kvinnesak. Vi i SV mener at dette er kvinnesak, og derfor har vi fremmet et forslag som sikrer at dette blir behandlet i Stortinget. Det skal også Høyres representanter ta stilling til. Så mitt enkle spørsmål til Helleland er: Vil Høyre, som de har tradisjon for, fristille sine representanter i denne saken, eller vil parlamentarisk leder Helleland benytte seg av partipisk for å sikre en «deal» med Kristelig Folkeparti?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-22:
Det er fascinerende å høre Fremskrittspartiets representanter snakke om hvor ille det står til i Norge, selv etter at de har vunnet valget. En skulle tro det var Europas bakevje Fremskrittspartiet tok over som regjeringsparti – et slags konkursbo. Dette er en glitrende anledning i debatten til å snakke om hva man vil gjøre. Det har vært lite konkret i salen i dag. Det mest konkrete vi har fått til nå om hva som skal gjøres, er at Høyre vil binde sine representanter i en bestemt sak. Det er kanskje ikke så rart, for når Fremskrittspartiets talspersoner har vært konkrete i det siste, har det ikke gått så veldig bra. Et av de utspillene jeg har lagt merke til, er at Jørund Rytman i næringskomiteen åpner for å eksportere norske våpen til Israel. Noen vil kanskje kalle det smartere og mer kreativt, som representanten Hagesæter var inne på. Fremskrittspartiet har varslet en mer balansert Midtøsten-politikk, så mitt spørsmål er: Er det våpeneksport til Israel som representerer en mer balansert Midtøsten-politikk, og vil Fremskrittspartiet gå inn for våpeneksport til Israel?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-22:
Det er sagt fra denne talerstolen at velferdsstaten er på gyngende grunn, og at vi ikke har råd til den i framtida. Det er ikke noe nytt, det er bare en mer sofistikert måte det presenteres på i dag. Det bygger på en «hvem skal ut»-mentalitet. Det vernet arbeidstakerne har i arbeidsmiljøloven, får vi høre at må svekkes, og det er i velferdsstatens navn. Retten til en fast og trygg jobb må svekkes – i velferdsstatens navn. Kort sagt må makt flyttes oppover fra arbeidstaker til eier for å bevare velferdsstaten, sier bl.a. representanten Rotevatn. Det er fordi det må lønne seg å jobbe. Det er en setning som burde være en selvfølgelighet, men som har blitt noe helt annet. Det har blitt en så politisk ladet setning. Pensjonen til de uføre skal Høyre og Fremskrittspartiet kutte så det skal lønne seg å jobbe, men kontantstøtten skal styrkes. Da er det ikke lenger så viktig at det lønner seg å jobbe, da er det tillit til enkeltmennesket som teller – tillit til enkelte mennesker, tillit til friske mennesker, men ikke tillit til hva mennesker får til sammen. I debatten om velferdsstatens framtid er verken arbeidsmiljøloven, hele stillinger eller sikkerhetsnettet vårt hellig. Jeg tror at bekymringen til Rotevatn og høyresiden for øvrig ville ha truffet flere om man la til grunn en forståelse for hva det er som gjør velferdsstaten så spesiell og unik og vellykket. Det er fint å være politiker og snakke om tillit til enkeltmennesket, men det er ikke tillit til enkeltmennesket f.eks. å sende en ung jente på fastlegeshopping til hun finner en lege som vil henvise henne, like lite som det er tillit til enkeltmennesket å kutte i pensjonen til uføre som ikke kan noe for at de ikke kan jobbe, fordi regnestykket ikke går opp, like lite som at det er tillit til bonden å si at han holdes i live av et kommunistisk system eller å tvinge gjennom privatskoler som lærerne selv advarer mot. Det regjeringens plattform bærer preg av, er ikke tillit til enkeltmennesket, det er tillit til fortreffeligheten i egne politiske løsninger og systemer, uten henblikk til at velferdsstatens suksess bygger på en langt mer grunnleggende tillit, og det er tilliten vi skaper ved at alle bidrar, at alle tas vare på, at alle kan se at selv de rikeste bidrar, og at alle kan se at selv de som er svakest, eller er mest utenfor akkurat nå eller ikke kan jobbe, at også de har det anstendig. Det er motsatsen til høyresidens politiske liberalisme, helt uavhengig av hvilken retorisk innpakning den kommer med. Det har blitt sagt at vi drev med skremsler i valgkampen, men jeg vil nå si, når jeg har lest Høyre og Fremskrittspartiets politiske plattform, at Høyre- og Fremskrittsparti-velgerne har fått veldig mye høyrepolitikk igjen for stemmene sine – dessverre.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-22:
Det er helt på sin plass å diskutere velferdsstatens framtid. Jeg er veldig glad for at mye av denne debatten handler om det; det har representanten Rotevatn helt rett i. Det er ikke de fakta han presenterer, som er problemet, det er det han bruker dem til og konkluderer med. For det første bærer det galt av sted når man gjør som mange på høyresiden gjør, og jeg regner Venstre inn der, og det er at man kun ser på offentlig sektor som en utgift. Barnehageplasser f.eks. er ikke kun en utgift. Det er tvert imot en investering. Det gjør at flere kan jobbe. Det er noe samfunnet tjener på. På samme måte er ikke høye lønninger og høye skatter en byrde for et samfunn, det er tvert imot et tegn på at fordelingen fungerer, at velferdsstaten fungerer, og det henger sammen med høy produktivitet. På samme måte er ikke hele stillinger eller faste stillinger eller strenge arbeidsmiljølover et problem i et samfunn. Det sikrer tvert imot trygghet i folks hverdag og gjør det mulig å ta sjanser man ikke ville kunnet ta i et mye mer deregulert system. Med Rotevatns logikk skulle arbeidsløsheten vært høy og sysselsettingen lav i et så regulert land som Norge, siden det å deregulere fellesskapsordningene våre er det som skal sikre velferdsstatens bærekraft. Men sånn er det jo ikke. Det er omvendt. For det andre blir det hult når svaret på spørsmålet om velferdsstaten er bærekraftig, alltid er ja, det er den, bare vi svekker den litt – spesielt når vi vet at den private kjøpekraften i Norge nesten kommer til å doble seg innen 2050. Det tør ikke de som tar på seg bekymret mine når de snakker om velferdsstatens framtid, å ta i. Og når man lover enorme skatteletter til en pengesterk elite, som Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre har gjort, sier det seg selv at man må kutte et sted eller få folk til å jobbe mer. Men kom ikke og si at det er for å bevare fellesskapet. Det er fullt mulig å bevare velferdsnivået i Norge om vi vil prioritere det. At det er konflikt mellom flertallet i Stortingets politikk og velferdsstatens grunnlag, er ikke noe jeg finner på. Saken er den at Rotevatns partileder, som sier at hun blir kvalm av å høre på LO, har brukt sin makt i parlamentet til å innsette en regjering bestående av Høyre, hvis parlamentarikere går lei etter en uke med tilbakemelding fra velgerne, og Fremskrittspartiet, som inntil nylig var imot kollektiv lønnsdannelse i det hele tatt. Da kan det ikke være noen overraskelse at mine og andre på venstresidens forventninger om en lyttende regjering som slår ring om velferdsstaten, ikke er på topp. For usosial politikk er like usosial uansett hvor mange ganger man sier ordene «velferd» eller «framforhandlet plattform».
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2013-10-22:
Kristelig Folkeparti var svært fornøyd med formuleringene i samarbeidsavtalen om at «avtaleinstituttet i landbruket opprettholdes», og at det legges vekt på forutsigbarhet og økt lønnsomhet. Vi var likevel mindre fornøyd med regjeringsplattformen – særlig forslaget om å fjerne boplikten, odelsretten og kutt i overføringene til landbruket. Men Høyre-politiker Svein Flåtten har overfor avisa Nationen forsikret at endringene skal skje gradvis, og at det er først når lønnsomheten øker at overføringene skal reduseres. Er Fremskrittspartiet enig med Høyre i dette?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2013-10-22:
I samarbeidsavtalen mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti har vi skrevet under på en felles sak om lovfestet rett til heldøgns omsorg når det er medisinsk behov for det. Hvilket tempo ser Fremskrittspartiet og regjeringa for seg for å innføre dette?
Pål Farstad (Venstre), 2013-10-22:
Jeg takker Harald T. Nesvik for innlegget og benytter anledningen til å gratulere ham med vervet som parlamentarisk leder for Fremskrittspartiet. Til spørsmålet: Norge kommer dårlig ut når det gjelder entreprenørskap, nyskaping og antallet nyetableringer av bedrifter. Venstre er bekymret for at de sosiale rettighetene for selvstendig næringsdrivende er så svake eller mangelfulle at det blir mer fristende å være arbeidstakere enn å satse selv. Fremskrittspartiet har tidligere støttet Venstre i at det er nødvendig med en helhetlig gjennomgang av vilkårene for enkeltmannsforetak. I Sundvolden-erklæringen er det oppløftende takter når det gjelder forenkling av regelverk, men vi kan ikke se hva man vil gjøre for å styrke de sosiale rettighetene for selvstendig næringsdrivende. Det konkrete spørsmålet er: Er det slik at Fremskrittspartiet i regjering ikke vil gjøre noe med det, eller kan vi nå vente at det blir tatt nødvendige initiativ for å bedre de sosiale rettighetene for selvstendig næringsdrivende?
Pål Farstad (Venstre), 2013-10-22:
Samferdsel og utdanning er uhyre viktig for landets verdiskaping og for en framtidsrettet næringsutvikling, og dermed for utviklingen av velferdssamfunnet. Det er tvingende nødvendig med et kollektivløft og et løft i veivedlikehold, ikke minst når det gjelder veiene som ble overført fra staten til fylkeskommunene, og som nå altså er fylkenes ansvar. Fylkene har ikke mulighet til å stoppe økningen i forfallet med de midlene som så langt er lagt på bordet. Mitt fylke, Møre og Romsdal, har alene et vedlikeholdsetterslep beregnet til 5,6 mrd. kr. I tillegg ligger det store utfordringer i manglende fergekapasitet mange steder langs kysten. Betydelig trafikkøkning kombinert med driftsavbrudd og dårlig reservemateriell gjør det nødvendig å ha større fokus på de ekstrakostnader og ulemper dette har både for næringstrafikken og den generelle trafikken. På Halsa-Kanestraum, den nordligste fergestrekningen på E39, er situasjonen meget vanskelig. Landet har et betydelig nærings- og utviklingspotensial som ikke er forløst, fordi det hemmes av for svak satsing på samferdsel og transport. Det vil jeg og Venstre bruke vår posisjon på Stortinget de kommende årene til å gjøre noe med. Kompetanse i form av forskning, utdanning og rekruttering av kvalifisert arbeidskraft er en annen nøkkelfaktor for næringsutvikling og nyskaping i arbeidslivet. Ikke minst gjelder det for de klima- og miljøutfordringene vi har, noe som etter Venstres syn er helt avgjørende. Jeg vil også understreke viktigheten av å satse på entreprenørskap i skolen, både i grunnskolen og i den videregående skolen. Dette er påkrevd for at nye generasjoner skal bli flinkere enn vi er til å starte og utvikle egen virksomhet, og står helt sentralt i Venstres næringspolitikk. I Møre og Romsdal har vi tre høyskoler – Molde, Volda, Ålesund – som hver for seg gjør en god jobb, men fylket trenger en sterkere kraft. I tråd med et enstemmig vedtak i fylkestinget ønsker jeg en felles høyskole i fylket som kan bli en mer robust, kraftfull og samlende høyskole som er enda mer interessant for studenter, forskere og næringsliv enn det vi har i dag. Et viktig element i en slik etablering er å sørge for at Kristiansund kommer på kartet i form av en egen avdeling i tillegg til dagens tre utdanningssteder. Vi vet at det er betydelig sammenheng mellom valg av utdanningssted og hvor studenten får arbeid og blir boende etter endt utdanning, derfor er dette viktig. Jeg vil oppfordre den nye regjeringen til allerede i kommende års budsjett å bevilge midler slik at høyskoletilbudet som eksisterer i Kristiansund gjennom samarbeidet med de tre høyskolene i fylket, kan videreutvikles og forsterkes. Det er ikke de store pengene, men de er viktige på både kort og lang sikt.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-22:
Det vert mange gratulasjonar i dag, men gratulerer med – som eg las i avisa – kanskje den viktigaste jobben for regjeringa dei neste fire åra. Eg trur i alle fall at representanten får spennande tider framover. Vi er jo komne i den situasjonen, anten vi likar det eller ikkje, at Framstegspartiet vil ha heilt avgjerande innverknad på Noregs klimapolitikk dei neste åra, og aller mest ved at dei har dei tre viktigaste statsrådspostane for klimapolitikken ved sidan av miljøvernministeren: finansministeren, olje- og energiministeren og samferdselsministeren. Heldigvis er det ikkje Framstegspartiet sitt program, men samarbeidsavtalen og regjeringserklæringa som skal styre. Der er det mange bra ting om å forsterke politikken. Men avgjerdene som har betyding for klimapolitikken, går langt forbi det som er omtala der: i avgiftspolitikk og budsjett, i prioriteringar innanfor samferdsel og i tildelingsrundar i Olje- og energidepartementet. Kan representanten Nesvik bekrefte at Framstegspartiet vil forsterke klimapolitikken i sitt daglege arbeid i regjeringa i dei tre departementa?
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-22:
Eg vil òg ønskje Vidar Helgesen velkommen til Stortinget. Eg ser fram til gode diskusjonar. Kanskje kan det bringe litt naudsynt liv inn i EU- og EØS-utgreiingane her i Stortinget, der det ofte brukar å vere relativt tomt både i presselosjen og i salen. Eg oppfattar at det eg har lese om den nye europapolitikken, og det å ha ein særskild statsråd som ei oppfølging av ganske breie tverrpolitiske ting, er forslag frå både Sejersted-utvalet og tidlegare rundar her i Stortinget. Men eg sit likevel igjen med eit spørsmål etter å ha høyrt innlegget og debatten no: Kva skal statsråden og regjeringa eigentleg gjere? Eg skjønar at ein skal prøve å kome inn tidlegare. Det trur eg alle regjeringar og alle parti har sagt – i alle fall så lenge eg har drive med politikk og kan hugse det. Men kan vi vente oss institusjonelle endringar? Korleis skal ein leggje meir politisk trykk? Skal ein delta tyngre i uformelle ministermøte, kan ein gjere noko med Stortingets strukturar? Korleis ser ein faktisk føre seg å sette den felles intensjonen om ein meir aktiv europapolitikk ut i livet?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-10-22:
Det var raust. Etter neste valg blir det «hver gang». Det er mange felles verdier mellom Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. Vi har også mange felles standpunkt. Derfor var det stor forundring i mitt parti da Kristelig Folkeparti valgte å åpne opp for Fremskrittspartiet på landsmøtet i fjor. Men gjort er gjort. Nå er Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen på plass – dessverre. I dag har vi sett to eksempler på invitasjoner til kommunereform, både fra Høyre og Fremskrittspartiet. Senterpartiet og Kristelig Folkeparti har tradisjonelt stått sammen og fokusert på distriktspolitikk, på småkommuner, og sett at det på noen plasser i Norge er klokt at kommunene er mindre, på andre plasser er det klokt at kommunene er større, og at folk er mest fornøyd i de små kommunene. Vil Kristelig Folkeparti følge den tradisjonen de har stått i og se at vi trenger både små og store kommuner i Norge, og at det å få en stor tvangsreform fra Oslo ville være uklokt for landet vi skal styre?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-10-22:
Senterpartiet og Kristelig Folkeparti har mye felles historie når det gjelder bistandspolitikken, også da bistandsministerposten ble opprettet – da med Høyre. Det er en felles stolt historie. I de åtte årene vi har styrt sammen med Arbeiderpartiet og SV, har vi klart å øke bistandsbudsjettet hvert eneste år og nådd målet om 1 pst. av BNI til bistand. Dette er noe vi er stolte av – noe Kristelig Folkeparti påpekte var for lite i forbindelse med budsjettet i fjor høst, mens Høyre og Fremskrittspartiet ønsket å gå den andre veien. Nå foreligger det et budsjettforslag der 1 pst. av BNI går til bistand. Det forslaget er det uproblematisk for Kristelig Folkeparti å skrive seg inn i. Blir det viktigere for Kristelig Folkeparti å forholde seg til samarbeidsavtalen enn å forholde seg til verdens fattigste? Jeg håper Kristelig Folkeparti stemmer for de fattigste og at de bidrar til videre løft også for bistand framover.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-10-22:
Først vil jeg gratulere representanten Rasmus Hansson – og Miljøpartiet De Grønne – som har klart den bragden å bli helt ny representant på Stortinget med et nytt parti. Det er godt gjort. Et av de områdene der det er klare skillelinjer i denne salen, er det området jeg tidligere hadde ansvaret for, landbrukspolitikken. I valgkampen måtte jeg også lese programmet til Miljøpartiet De Grønne, og det var meget offensivt med tanke på økt sjølforsyningsgrad – man argumenterte med at man ville ha det på grunn av internasjonal solidaritet og mattrygghet i eget land. Derfor er mitt spørsmål til representanten Rasmus Hansson: Kan Miljøpartiet De Grønne tenke seg å være en del av en bredere landbrukspolitisk allianse der makta i landbrukspolitikken ligger i Stortinget, ikke i regjeringen?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-10-22:
Jeg skjønner dette er den store gratulasjonsdagen, så jeg vil også gratulere Knut Arild Hareide som fortsatt parlamentarisk leder. Det føles jo trygt at han er her. Kristelig Folkeparti har, som representanten Hareide sa i sitt innlegg, inngått en samarbeidsavtale med de tre andre partiene på borgerlig side. Vi ser at det er tydelige avtrykk av Kristelig Folkepartis politikk i den avtalen. Viktige temaer som kontantstøtte, reservasjonsrett og økt engangsstøtte vitner nettopp om det. Også de frivillige har Kristelig Folkeparti fokusert mye på. I valgkampen var særlig pensjonsforpliktelsene for de ideelle organisasjonene som jobber innenfor helse- og sosialfeltet, et tema. Jeg finner ingenting om det i avtalen. Betyr det at det er nedprioritert, eller betyr det at Kristelig Folkeparti forventer at regjeringen gjennomfører de lovnadene nå?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-10-22:
I og med at det er dagen for gratulasjoner vil jeg benytte anledningen til å gratulere Hareide som pappa og som parlamentarisk leder fortsatt. Venstre, Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet og Høyre har inngått en samarbeidsavtale. På ett punkt er Venstre ikke med på avtalen, og det gjelder reservasjonsretten. Da jeg gikk ned hit i dag, passerte jeg Egertorget. Der er det et lite skilt med informasjon om Katti Anker Møller. Hun var en av dem som etablerte det første mødrehygienekontoret i Norge, i Oslo. Hun var en forkjemper for barneloven, barnetrygden og prevensjonsveiledningen. Kristelig Folkeparti ønsker å gi leger adgang til å reservere seg mot å henvise. En viktig del av førstelinjetjenesten i helsevesenet er jo nettopp det å henvise og å veilede. Her skjønner jeg at samvittigheten er viktig for Kristelig Folkeparti. Men er ikke denne avtalen med på å gjøre samvittigheten viktigere enn nestekjærligheten?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-10-22:
Alle skal være trygge på at de får et godt helsetilbud, uavhengig av bosted og lommebok. Venstre vil ha et godt offentlig helsetilbud med så god kvalitet at det ikke oppstår et klasseskille i helsevesenet. Dessverre er det for mange historier om folk som ikke får nødvendige helsetjenester. Særlig gjelder dette tjenester innen psykiatri, rusomsorg, eldreomsorg og barnevern. Ofte følger det med historiene at både pasienten og pårørende har prøvd ganske hardt, ganske lenge og på flere måter å få hjelp. Venstre har flere innganger til å styrke helse- og omsorgstilbudet. Vi vil ha en gjennomgang av både byråkrati, organisering og oppgavefordeling, aktører, prioritering og investeringer – uten å miste pasienten av syne. I regjeringsplattformen står det at regjeringen vil redusere byråkratiet for å frigjøre mer tid og kapasitet til pasientbehandling. Dette er et av de første tiltakene Venstre vil støtte opp under. Vi ønsker en kommisjon som skal evaluere helseforvaltningen, med sikte på å fjerne unødig rapportering og redusere byråkrati. Vi tror det er for mange lover, forskrifter, resultatmål, oppdrag, rapporteringskrav og skjemaer som tar for mye tid fra pasientbehandling i dag. Vi tror mye kan løses med økt tillit til fagfolk og lokale beslutninger, kombinert med bedre informasjon, økt service og bedre IKT-løsninger. Dernest ser vi en utfordring i dagens organisering. Helseforetakene spesialiseres i økende grad, samtidig som omsorgsoppgavene overføres til kommunene, uten at de blir satt i stand til å løse oppgavene tilstrekkelig. Særlig gjelder dette innen rus og psykiatri, men vi ser også ambisiøse investeringsplaner for nye sykehus, som angir en retning som tilsier at kommunene må settes i stand til å ta nye utfordringer innen ansvar, avansert pleie og enklere somatikk. For å løse disse utfordringene mer optimalt trenger vi en ny kommunestruktur, og vi trenger en nasjonal sykehusplan. Venstre er positiv til regjeringas ambisjoner her, men vi vil være utålmodige. Rett nok skal vi ha et bedre alternativ til de regionale helseforetakene på plass før vi avvikler dem, men fire år på oppsigelse blir å vente for lenge. Vi er også positive til regjeringas ønske om å opprette Sykehusbygg som et forvaltningsorgan for investering og drift i sykehussektoren. Forsvarsbygg har tilsvarende vært en betinget suksess. Bare de neste fire årene er det varslet investeringer på over 36 mrd. kr i sykehusene. I tillegg er det flere meget store investeringsplaner på tegneblokka etter 2017. Her må vi finne en balanse mellom investeringer i det folk flest trenger mest av, nemlig det allmennmedisinske og desentraliserte og det spesialiserte og sentraliserte. I dette bildet trenger vi en avklaring av hvilke oppgaver lokalsykehusene skal ha, hva et område- eller regionsykehus skal være, hva universitetssykehusene skal gjøre, og hva som skal være landsfunksjoner. Venstre er også opptatt av å få til et økt samarbeid med særlig Sverige og Danmark om å fordele noen spesialiserte funksjoner landene imellom samt å investere mer samlet i medisinskteknisk utstyr og forskning. Til dette trenger vi økt nordisk samarbeid.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-22:
SV og Kristelig Folkeparti har vært de sterkeste pådriverne for klimapolitikk og verdens fattige. Hareide nevnte sjøl bots- og bededagen i stad. Jeg lurer på om han kanskje har behov for den etter hvert når han nå har vært med på å sette inn Fremskrittspartiet, som nærmest har fraværende ambisjoner når det gjelder klima, miljø, bistand og landbruk i regjeringen. Sammen med den rød-grønne regjeringen har Kristelig Folkeparti oppnådd 1 pst.-målet. Det må jo være en nesestyver når det første regjeringen gjør, er å fjerne utviklingsministeren som Kristelig Folkeparti opprettet. Det var veldig bra at de gjorde det. Regjeringen nedgraderer nå utviklingsbistand til en helt alminnelig sak, helt på linje med alle andre, og den nye utenriksministeren sier i dag til NTB at det ikke er så viktig at vi gir en tiøring av hver tikrone som vi tjener, til verdens fattige. Kan Hareide nå garantere at 1 pst.-målet kommer til å stå når vi har behandlet budsjettet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-22:
Også jeg vil gratulere Sanner. Som medlem av kommunalkomiteen får jeg sikkert anledning til å diskutere reformer og fornyelse med ham. Jeg håper det skal bygge på tillit og ikke på tvang, og at man tar lokaldemokratiet på alvor, f.eks. at det ikke blir brukt tvang hvis man ikke ønsker å bli sammenslått. Men det er noe som bekymrer meg. Vi har et veldig mangfoldig land. Og det står i regjeringserklæringen at regjeringen vil endre inntektssystemet på en slik måte at de rike kommunene, som har store inntekter, skal få beholde mer av inntektene sine sjøl. Det vil jo nødvendigvis gå ut over kommuner som har mindre muligheter til å få inntekter, for det er ganske ulike forhold. Alt er jo ikke som i Bærum i dette landet. Og det blir jo ikke mindre avstander, færre øyer og lavere fjell fordi Høyre kommer i regjering. Derfor har jeg behov for å spørre representanten om det er slik at det Høyre lovte i valgkampen, nemlig at ingen kommuner skulle tape på denne omleggingen, står fast.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-10-22:
På slutten av dagens debatt ser det ut til at vi begynner å få en debatt som handler litt mer om de store forskjellene mellom høyresida og venstresida. Representanten Hille var oppe her og sa at de rikeste nå kan se fram til skattelette i milliardklassen. Ja, det kan de. De friske som er i jobb, skal få skattelette, og det skal ikke komme de syke og trygdede til gode. Vi skal ikke fordele dette. Uføres alderspensjon, hvorav mange av dem har vært unge uføre og aldri hatt mulighet til å være i jobb, skal nå miste den halve skjermingen av levealdersjustering som den forrige regjeringen la inn. Det er altså de som skal bære byrdene av høyresidas behov for å gi skattelette til landets aller rikeste personer. Det er en usosial profil, det er en urettferdig profil, og det har ingen verdens ting med arbeidslinja å gjøre. Representanten Kapur var nettopp oppe her og sa at velferdsstaten skal være mest til for dem som trenger det mest. Ja, den skal det. Derfor er velferdsstaten et gode, en fordel for samfunnet. Vi produserer mer når den er god og sterk, men jammen er det også et etisk standpunkt, et moralsk standpunkt, som sier at alle mennesker har rett til å leve verdige liv – leve gode liv, ha gode dager – sjøl om helsa ikke er sånn at man har kunnet stå i arbeid en eneste dag i livet. Representanten Rotevatn er bekymret for arbeidslivet. Men det han ikke skjønner, er at den viktigste fordelingen av makt og penger foregår i arbeidslivet, og det er ikke slik at en arbeidsgiver og en arbeidstaker er jevnbyrdige. Derfor er det så viktig at en arbeidstaker kan støtte seg på fagbevegelsen for å oppnå de rettighetene han har krav på, men også få beskyttelse for å få de rettighetene som arbeidsmiljøloven i dag gir. Det er jeg glad for. Mer midlertidighet fører bare til mer midlertidighet. Det blir ikke flere jobber av det, men det er flere som må jobbe utrygt lenge – ikke kunne ta opp lån for å etablere seg og ikke kunne gå videre i livene sine. Funksjonshemmedes organisasjoner vil ikke ha flere midlertidige stillinger. Snakk med dem! Det har jeg gjort i de 16 årene jeg har sittet på Stortinget. Aldri har de bedt om å bli skjøvet foran for å svekke arbeidstakernes rettigheter, som om det skulle være lettere for dem å jobbe i et arbeidsliv som er tøffere enn det vi har i dag. Det er ikke slik. Det er heller ikke slik at arbeidstakere flest i Norge kan gjøre jobben sin fra en laptop på hytta. Nei, de må kjøre bussen, de må stå i butikken, de må jobbe på sykehjemmet, i barnehagen og i skolen. Der er vi avhengig av at arbeidstida er slik at det er mulig å stå til pensjonsalderen.
Nikolai Astrup (Høyre), 2013-10-22:
Representanten Navarsete snakket en del om stemningen i landbruket i sitt innlegg. Jeg er glad for å kunne fortelle henne at jeg i går snakket med en melkebonde som forsøkte å kjøpe en melkekvote, men det var ingen som ville selge. Det betyr at folk har store forventninger til tiden foran seg. Representanten Navarsete har i sin tidligere rolle lansert en motmakt-kampanje mot Oslo – for å flytte makt fra Oslo og ut til lokale folkevalgte. Det kan jo diskuteres i hvilken grad makt har vært flyttet under den forrige regjeringen, men nå sier den nye regjeringen at den ønsker å flytte mer makt ut til lokale folkevalgte og styrke lokaldemokratiet. Er representanten Navarsete fornøyd med at den nye regjeringen nå realiserer hennes drøm?
Nikolai Astrup (Høyre), 2013-10-22:
I motsetning til den forrige regjeringen har denne regjeringen tenkt å lytte til gode forslag som Stortinget kommer med, også i klimapolitikken. Det er riktig at klimapolitikken ikke var blant de åtte punktene som ble listet opp i regjeringsplattformen, men det er viktig å understreke at klimapolitikken er en del av regjeringens verdigrunnlag og dermed skal gjennomsyre alt det regjeringen gjør. Så vil jeg gjerne få lov å legge til at Arbeiderpartiets stortingsvalgprogram har fem hovedprioriteringer for neste periode. Ingen av dem er om klima. Så det er veldig bra om representanten Micaelsen og hans partifeller har tenkt å være pådrivere i klimapolitikken. Det ønsker vi velkommen, men det er altså ingenting i hans partiprogram som tyder på det.
Nikolai Astrup (Høyre), 2013-10-22:
Jeg tror ikke jeg nå skal forskuttere arbeidet med forenklinger, som regjeringen har store ambisjoner for. De helt konkrete punktene er vi nødt til å komme tilbake til. Men jeg tror alle som har snakket med selvstendig næringsdrivende i de senere årene, kan skrive under på at det er mange skjemaer og mye byråkrati som man må forholde seg til. Jeg mener det er helt nødvendig for å skape trygge arbeidsplasser i Norge at vi reduserer den belastningen som skjemaveldet og byråkratiet er for næringsdrivende og for folk flest i hverdagen.
Nikolai Astrup (Høyre), 2013-10-22:
Dette er en problemstilling som må avveies i det enkelte tilfellet. Det er klart at hadde vi for hundre år siden sagt at jordvernet skal stå så sterkt at Oslo ikke kan slå seg sammen med Aker og bygge ut kommunen innenfor det som er dagens grenser, hadde det vært svært uheldig. Nå er vi i en annen situasjon. Det er helt riktig. Landbruk har en stor verdi. Matjord er viktig. Samtidig vil det være enkelttilfeller der storsamfunnets behov må gå foran. Det vil være helt feil å gå inn på dette som en helt generell problemstilling. Det må vurderes fra sak til sak hva som er formålstjenlig.
Nikolai Astrup (Høyre), 2013-10-22:
Det er en kvalitet ved det norske samfunnet at vi har relativt sett små forskjeller. Det som er en utfordring, er at det fortsatt – og ikke minst etter åtte år med en rød-grønn regjering – finnes svært mange barn som vokser opp i fattige familier. Derfor har regjeringen sagt i sin regjeringserklæring at den ønsker å prioritere og løfte nettopp barn ut av fattigdom. Det mener jeg er positivt, slik at vi forhindrer at fattige barn blir til fattige voksne. Det handler om å skape et samfunn med muligheter for alle, som jeg også var inne på i mitt innlegg. Jeg er kanskje mer opptatt enn representanten Micaelsen av å gjøre de fattige rikere enn å gjøre de rike fattigere. Det er viktigere for de fattige at de blir rikere enn det er for de fattige at de rike blir fattigere.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2013-10-22:
Eg vil nytte anledninga til å ønskje representanten Navarsete velkomen tilbake til Stortinget. Det blir fire spennande år, og det blir nye posisjonar for alle. Eg er veldig glad for at eg no skal jobbe opp mot ei regjering som set lokaldemokratiet høgt, og som set tillita til enkeltmenneske, familiar og lokalsamfunn veldig høgt. Vi er no i ein overgang mellom åtte år med raud-grønt styre og ei ny regjering. Eg ønskjer å høyre med representanten Navarsete om ho er fornøgd med den raud-grøne regjeringas handsaming av lokaldemokratiet, privat eigedomsrett og statleg overprøving, og gjerne få nokre kommentarar om korleis ho har opplevd desse områda dei åtte åra det har vore ei raud-grøn regjering.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2013-10-22:
Dette er den første debatten i min andre periode på Stortinget, og det er kjekt å vere her framfor ei nasjonalforsamling med borgarleg fleirtal, mange dyktige statsrådar frå Høgre og Framstegspartiet og Erna som statsminister. Det er stort å møte på Stortinget og vite at ein har fått tillit frå folk gjennom val, og at ein skal vere med på å forvalte eit politisk fleirtal som skal gje ny fart på landet vårt og vidareutvikle demokratiet vårt med eit langt sterkare og reelt lokaldemokrati. Dei reformene som regjeringa skal gjennomføre, vil vere prega av at det er eit nytt politisk fleirtal, som har andre verdiar og prioriteringar. Det er svært gledeleg å registrere at regjeringa vil leggje til rette for langt større tillit til innbyggjarane og lokaldemokratiet, og at dei nye reformene skal utformast i eit generasjonsperspektiv. Høgre har alltid vore ein sterk forsvarar av lokaldemokratiet og av den private eigedomsretten. Lokal sjølvråderett sikrar nærleik til avgjerdene, medråderett for innbyggjarane og eit levande demokrati. Vi meiner at maktspreiing gjer samfunnet sterkare, og at styrking av lokalt sjølvstyre og langt større respekt for den private eigedomsretten er viktige fundament for ei slik maktspreiing. Den nye regjeringa vil leggje til rette for ein ny modell for miljø- og arealforvaltninga som skal skape ein betre balanse mellom statlege og lokale styresmakter, der omsynet til enkeltpersonar og lokalsamfunn blir teke vare på langt betre enn i dag. Det blir viktig å utvikle ein modell for natur- og miljøforvaltning som byggjer på eigedomsrettslege prinsipp og lokalt sjølvstyre. Det betyr maktspreiing i praksis. Det er mange viktige punkt i den nye regjeringsplattforma som vil styrkje lokaldemokratiet, og det står bl.a.: «Det er lokalt man kjenner egne utfordringer best. Regjeringen vil derfor legge til rette for mer lokal tilpasning av arealpolitikken. Fylkesmannens adgang til å overprøve folkevalgtes skjønn reduseres ved at muligheten til å overprøve kommunale vedtak begrenses til legalitetskontroll og klagebehandling. Kommunene skal også tillegges avgjørende vekt i saker om nasjonalparker og verneområder, og ha større selvråderett blant annet i strandsonen.» Vidare står det: «Gi kommunene forvaltningsansvaret innenfor lokale verneområder. La kommunene forvalte motorisert ferdsel i utmark.» Lokal medverknad er viktig og avgjerande. Dette er viktige moment i ei omfattande kommunereform som skal styrkje det kommunale sjølvstyret, og det er eit godt utgangspunkt for ein framtidsretta politikk som byggjer på tillit til enkeltmenneska, familiane og lokalsamfunna. Eg håpar at fleire parti, også utanfor dei fire samarbeidande partia, vil vere med på å dra i land ei slik reform.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2013-10-22:
Jeg registrerte at taleren sa at Senterpartiet kom til å føre den samme politikken nå som den man varslet før valget. Det synes jeg var en smule underlig, all den tid vi 5. oktober kunne lese i VG at representanten Navarsete så fram til at det nå ville være en del saker man kunne få omgjort – fordi man sammen med de nye regjeringspartiene utgjorde et flertall. Jeg har også registrert at Senterpartiet har gjort sitt dårligste valg siden krigen, og at flere krefter i Senterpartiet nå har tatt til orde for et bedre samarbeid med den borgerlige siden i norsk politikk. Samtidig så jeg at partilederen i går sa til landsstyret sitt at man skulle fortsette det rød-grønne samarbeidet. Vi vet at bl.a. ordføreren i Stjørdal – den største senterpartikommunen – har tatt til orde for et bedre samarbeid med de borgerlige. Så jeg kunne gjerne tenke meg å få en utdypning: Er det slik at de som gjør gode valg i lokalpolitikken – hvorav Senterpartiet – nå skal få mer å si, eller er det de som sitter sentralt i Senterpartiet og gjør et dårlig valg, som skal fortsette sin linje?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2013-10-22:
La meg gratulere Lysbakken med å komme inn på Stortinget igjen med nød og neppe, men det holdt. Jeg har registrert at det er omdelt et forslag i salen fra SV og Miljøpartiet De Grønne. Nå vet jeg ikke om dette er for å følge oppfordringen fra partiveteranen Stein Ørnhøi om å slå sammen disse partiene på grunn av dette begredelige valgresultatet – om dette er første skritt. Men jeg registrerer at forslaget omhandler at man ønsker et forsterket klimaforlik. Jeg antar at det er i selverkjennelsen over at det man selv forhandlet, selv bestyrte og selv hadde ansvaret for, var altfor dårlig, og jeg takker for den erkjennelsen. Jeg registrer også og konstaterer at sist man skulle lage et forlik, ønsket ikke SV at man skulle forhandle ved samme bord hvor Fremskrittspartiet var til stede. Betyr dette forslaget nå at man mer enn gjerne setter seg ned sammen med Fremskrittspartiet for å utarbeide en ambisiøs og fornuftig klimapolitikk for Norge de kommende årene?
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2013-10-22:
Den 17. juni i år behandlet Stortinget et forslag fra Fremskrittspartiet om å innføre et ROT-fradrag, etter bl.a. å ha sett på de erfaringene man gjorde seg i Sverige etter å ha innført dette i 2008. Også Danmark og Finland har innført lignende ordninger. Jeg registrerte med interesse at Navarsete i sitt innlegg nå var klar på at Senterpartiet mener det samme etter valget som det de mente før valget. Men den 17. juni stemte altså Senterpartiet mot forslaget om å innføre et ROT-fradrag, samtidig som de i valgkampen var klare og snakket veldig varmt for et ROT-fradrag. Vi vet at den nye regjeringen er klar på at den ønsker å utrede et ROT-fradrag. Spørsmålet blir da om Senterpartiet mener det de mente før valget, da de stemte mot dette, eller om de kommer til å støtte regjeringen i en slik utredning.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-10-22:
Representanten Navarsete snakkar varmt om Senterpartiet som eit sentrumsparti. Heilt sidan den raud-grøne regjeringa tapte valet, har både ho og andre framståande representantar for Senterpartiet snakka om behovet for eit styrkt sentrum i norsk politikk. Venstre deler ønsket om eit sterkt sentrum, men vi undrar oss noko over enkelte ytterleggåande standpunkt som Senterpartiet har fremja den siste tida. 4. oktober var Senterpartiet sin justispolitiske talsperson ute og inviterte Høgre og Framstegspartiet med på innføring av tiggeforbod. Dagen etter var representanten Navarsete sjølv ute og inviterte dei same høgrepartia med på eit samarbeid om kraftig å redusere rovdyrbestanden. Meiner representanten Navarsete at ytterleggåande standpunkt i justis- og miljøpolitikken er ein god måte å nærme seg Venstre og Kristeleg Folkeparti på?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-10-22:
I samarbeidsavtalen mellom dei borgarlege partia og i regjeringsfråsegna frå Høgre og Framstegspartiet heiter det at det skal løne seg å jobbe. Dette er eit grunnleggjande prinsipp som det blir nødvendig å hegne om og styrke dei neste åra. Men prinsippet må jo også bli til handling. I den siste perspektivmeldinga går det fram at framtida til velferdsstaten vår er utrygg, i beste fall. I 2012 var vi 4,5 personar i yrkesaktiv alder per pensjonist i dette landet. Men allereie i 2060 vil talet vere nede i 2,5. Då seier det seg sjølv at vi er avhengig av at fleire enn i dag får ein fot innafor arbeidslivet, og at vi alle jobbar meir og smartare. Sjølv om Noreg har ei relativt høg sysselsetting, er det få av oss som jobbar mykje. Om vi justerer for deltid, er den norske sysselsettingsgraden 61 pst., mot eit OECD-gjennomsnitt på 66 pst. Vi ligg lågast i Norden. Om ein ser slike tal i samanheng med at vi brukar heile 4,8 pst. av vårt BNP – 1 av 20 tente kroner – på sjukeløn og tidleg pensjon, det også i toppen i OECD, er det klart at vi har å gjere med eit reknestykke som ikkje går opp. Venstre vil sørgje for at det løner seg å jobbe – også i praksis. I arbeids- og sosialpolitikken kjem eg og Venstre til å følgje den nye regjeringa tett. Særleg når det kjem til arbeidsmiljølova, ser vi eit stort behov for reform. Folk lever ulike liv, og dei lever også ulike arbeidsliv. Det må lovverket ta høgde for. Venstre vil liberalisere reglane for gjennomsnittsberekning av arbeidstid, slik at ein kan jobbe meir i kortare periodar og mindre i andre periodar. Vi vil likestille reglane for staten og dei private når det kjem til mellombelse tilsettingar, slik at det blir enklare å få ein fot innafor arbeidsmarknaden. Vi vil leggje betre til rette for alternative turnusordningar, der det er einigheit om det lokalt. Så lenge mellom 600 000 og 800 000 menneske i arbeidsfør alder står utanfor arbeidslivet vårt, kan vi ikkje tillate oss å vere fornøgde med status quo. Vi må leggje betre til rette for det moderne arbeidslivet og endre lovverket tilsvarande. Venstre har gått til val på eit offensivt program for å sikre tryggleik og fleksibilitet i arbeidslivet og for å sikre ein berekraftig velferdsstat der det alltid løner seg å jobbe. Vi håpar at den nye regjeringa vil spele på lag med oss i dette arbeidet framover.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2013-10-22:
Eg entra dette landets fremste talarstol tidlegare i dag. Det var ei hyggeleg oppleving, og eg vel å gjere det ein gong til, denne gongen for å svare på representanten Serigstad Valen sitt innlegg – sidan han ikkje brukte innlegget sitt til å svare på mitt. Det vil seie: Han adresserte og omtalte det, men han stilte ikkje spørsmål ved nokon av dei fakta som eg presenterte. Han presenterte heller ikkje eigne løysingar på vegner av sitt parti. Han stilte derimot spørsmål ved min og Venstre sin motivasjon for å ønske å endre arbeidsmiljøloven, for å ønske å skape eit meir fleksibelt arbeidsliv – der motivasjonen tilsynelatande ikkje er, som eg seier frå denne talarstolen, å skape ein meir berekraftig velferdsstat, men derimot å gjere forholda verre og svekke rettane for vanlege arbeidsfolk. Eg synest at representanten Serigstad Valen, som eg ser har teikna seg til eit nytt innlegg, kan forsøke å tilbakevise nokre av de fakta eg er bekymra over. Når eg seier at i fjor var vi 4,5 i arbeidsfør alder per pensjonist, og at vi vil vere 2,5 i 2060, er det ikkje tal som Venstre har funne på. Det er tal som kjem frå perspektivmeldinga, frå den raud-grøne regjeringa, frå SV. Når eg seier at vi har ei deltidsjustert sysselsetjing i Noreg på 61 pst., er ikkje det eit tal som eg finn på, det er tal som kjem frå OECD. Slike tal bør mane til konstruktivitet, det bør mane til at ein sørgjer for at vi arbeider meir og at fleire kjem inn i arbeidslivet. Eg kan vanskeleg sjå noka anna løysing, med mindre SV ønsker å kutte i offentlege utgifter. Eg mistenkjer at det ikkje er tilfellet. SV bør også – meir enn andre – vite at dei 135 mrd. kr som dei i år foreslår å bruke over statsbudsjettet av oljepengar, ikkje vil vere der for alltid. Dette meiner eg i større grad er eit generasjonsspørsmål enn eit partipolitisk spørsmål. Eg håper at eg og representanten Serigstad Valen, som tilsynelatande høyrer til same generasjon, i alle fall når det gjeld alder, tek desse utfordringane saman. Avslutningsvis vil eg seie at når SV og representanten Serigstad Valen snakkar om at Venstres forslag om å endre arbeidsmiljøloven vil føre til at ein flytter makt frå arbeidstakarane og opp til arbeidsgivarane, reagerer eg på den framstillinga. Når vi foreslår at ein arbeidstakar som vel å ta litt tidlegare fri på ettermiddagen for å vere saman med barna sine på fritidsaktivitetar på ettermiddag og kveld, for så kanskje å svare på e-post etter klokka ni, ikkje skal vere ein lovbrytar, er ikkje det å flytte makt opp, det er å flytte makt ned – der ho høyrer heime.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-10-22:
Det har vært mange gratulasjoner. Jeg får gratulere Trine Skei Grande med fortsatt å være parlamentarisk leder for Venstre i opposisjon. I trontaledebatter er det også grunn til å se på de lange linjene. Dette er faktisk første gang Venstre og Arbeiderpartiet sitter sammen i opposisjon på 28 år. Det blir interessant å se hvordan vi kan jobbe sammen i denne salen i denne perioden. Til Nationen 9. august sier Trine Skei Grande at hun «har to mål i valgkampen: Å kaste den rød-grønne regjeringen og å sørge for minst mulig Frp-politikk.» Vi får vel gratulere Skei Grande med å ha lyktes med det første. Spørsmålet er: Har hun lyktes med det siste, «å sørge for minst mulig Frp-politikk»? Jeg tror mange oppfattet i valgkampen at en stemme til Venstre ikke skulle være en stemme til Fremskrittspartiet i regjering. Nå styrer Fremskrittspartiet landbrukspolitikken, kollektivsatsingen, likestillingspolitikken og innvandringspolitikken. Synes Skei Grande at hun har lyktes med mål nr. 2, «å sørge for minst mulig Frp-politikk» i Norge?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-10-22:
Jeg er helt enig i at vi skal vente med å gjøre opp status over den nye regjeringen, men jeg kan forsikre om at mange av de sakene som Skei Grande tok opp i sitt innleg – lærerløft, forenkling for næringslivet, fattigdomsbekjempelse, langsiktige forskningsplaner og -satsing – vil hun finne varm støtte for fra Arbeiderpartiet i denne salen. Min opplevelse er at det er mange Venstre-velgere som er skuffet over at Fremskrittspartiet nå sitter i regjering, men mange er lettet over at Venstre ikke sitter i den regjeringen. Det er vi i Arbeiderpartiet også glad for. Jeg er helt enig med Skei Grande i at det er politikken som teller, og det er forståelig at Venstre og f.eks. Fremskrittspartiet, som i mange saker er motpoler i norsk politikk, om det gjelder innvandringspolitikk, miljøpolitikk, likestillingspolitikk eller mange andre saker, ikke fant å kunne sitte i regjering sammen. Spørsmålet er da: Vil Venstre bruke den fristilte posisjonen til å skape flertall for en god fordelingspolitikk, for internasjonal solidaritet, for utbygging av fellesskolen og for naturvern også når det skulle gå imot Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-10-22:
Det er alltid grunn til å gratulere for gjennomslag i forhandlinger, og det å få gjennomslag i en regjeringserklæring er selvsagt positivt for et parti. Nå gjenstår det jo å se i hvert enkelt budsjett og i alle de sakene vi skal behandle her de neste fire årene, hvordan det går i de enkelte sakene. Men det som står igjen – det fundamentale fra disse sonderingene – er at Venstre og Kristelig Folkeparti konkluderte med at den politiske avstanden mellom deres partier og Høyre og Fremskrittspartiet var så stor at man ikke kunne sitte i regjering sammen. Det er et fundamentalt valg som jeg tror vil være pregende for mye av denne stortingsperioden. Statsministeren hadde jo sagt at en firepartiregjering var målet. Det målet lyktes man ikke med. Da er spørsmålet: Hvilken rolle vil Venstre ta i Stortinget? Vil man være villig til å danne flertall f.eks. for en god, internasjonal solidaritetspolitikk, selv om Høyre og Fremskrittspartiet skulle være uenige i dette, og sørge for at vi beholder den fellesskapstanken – også internasjonalt – som Norge har stått for?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2013-10-22:
Jeg vil også få lov til å gratulere Venstre med å ikke sitte i regjering – det tror jeg var et klokt valg. Representanten Skei Grande sa fra talerstolen i stad at hun var veldig fornøyd med at vi nå skulle få et ordentlig lærerløft. Jeg vet at Skei Grande har vært opptatt av læreren. Det konkretiseres i regjeringserklæringa med at det er 10 000 flere lærere som skal få videreutdanning, og da innenfor matematikk, i løpet av fem år. Det betyr 2 000 lærere per år. Og som representanten Skei Grande vet, er det akkurat det samme antallet vi faktisk utdanner i dag – altså 2 000 i året. Jeg bare lurer på om representanten Skei Grande fortsatt vil bruke ordet «lærerløft», eller om hun f.eks. vil bruke ordet «videreføring»?
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2013-10-22:
Jeg får videreføre litt om dette at 2 000 lærere får etter- og videreutdanning i løpet av et år. Jeg har bare lyst til å opplyse representanten Skei Grande om at det i år faktisk er 9 000 lærere som vil få etter- og videreutdanning i bl.a. skoleledelse og klasseledelse, og det er jo et mye høyere tall enn det den nye regjeringa har satt seg fore i løpet av fem år. Men representanten Trine Skei Grande sa at hun ønsker å kjempe for dette i hvert eneste budsjett. I det som er lagt fram fra regjeringa nå, ser vi at det ikke står et eneste pip om kommuneøkonomien. Vi vet alle at det er kommuneøkonomien som skal være med og finansiere bl.a. etter- og videreutdanning av lærere. Vil representanten Skei Grande også sørge for at kommuneøkonomien får et løft for å kunne finansiere etter- og videreutdanningen for disse lærerne?