Odin Adelsten Bohmann (Arbeiderpartiet), 2011-12-02:
Vi debatterer i dag et budsjett som i stor grad dreier seg om trygghet, trygghet i bred forstand, nemlig trygghet for enkeltmennesker, men også trygghet for nasjonen. En av trygghetsfaktorene dreier seg om trygghet for utsatte grupper. Regjeringen har et ubestridelig solid engasjement knyttet til vold i nære relasjoner. Det er jeg stolt av. Men i dag vil jeg snakke om noen av de gruppene som opplever hatmotivert vold, deriblant innvandrere og homofile. Hatkriminalitet som retter seg mot personer eller grupper med utgangspunkt i hvem de er, eller hvordan de ser ut, rammer ikke bare det enkelte offer. Den type kriminalitet skaper også redsel og utrygghet hos alle med samme bakgrunn og skal derfor håndteres med stort alvor hos politiet. Derfor har regjeringen bl.a. sørget for at politiet skal registrere hatmotivert vold, og at straffene for denne type kriminalitet blir skjerpet. Men la meg få understreke at hatmotivert vold i langt større grad skal forebygges framfor å iverksette gode, men reparerende tiltak. Holdningsarbeidet i norske barnehager og skoler former morgendagens voksne. Det har regjeringen og Stortinget tatt på alvor ved bl.a. manifest mot mobbing og økte bevilgninger til organisasjoner som arbeider med antidiskriminering, nettopp for å bidra til at morgendagens voksne skal utvikle toleranse, likeverd og respekt for sine medmennesker. Så er det viktig for meg å si at vi alle har et ansvar for tonen i det norske språket, enten det dreier seg om de mest brukte norske skjellsordene i norsk skole, eller det dreier seg om at man som stortingspolitiker generaliserer en hel gruppe mennesker i sin utøvelse av politikk. Det ene er ikke bedre enn det andre. Som politiker og medmenneske har man et ansvar for agendaen og språkbruken, enten det dreier seg om debatter i Stortinget, gode middagsselskap eller medieutspill. Jeg vil, kanskje noe utradisjonelt, sitere Michael Jackson fra Stortingets talerstol – med sangen «Man In The Mirror»: «I’m Starting With The Man In The Mirror I’m Asking Him To Change His Ways And No Message Could Have Been Any Clearer If You Wanna Make The World A Better Place Take A Look At Yourself, And Then Make A Change» Vi må starte med oss selv. Timene etter angrepet 22. juli, før gjerningsmannen var kjent, ble utnyttet til å spre hatpropaganda mot muslimske miljøer og enkeltpersoner. Det er da noen av våre holdninger kommer til overflaten, holdninger som vi, fra det ytterste blå til det ytterste røde, må stå samlet imot. Storting og regjering kan få på plass gode og offensive virkemidler i kampen mot hatvold og kampen for et inkluderende samfunn, noe vi også gjør. Men til syvende og sist vil det være hver enkelt av oss sin plikt å sette tonen for debatten og ta ansvar for hvordan vi påvirker vårt miljø, media og samfunnet for øvrig. Kampen mot hatkriminalitet handler nemlig ikke bare om lovparagrafer og etterforskning. Den handler om verdier. Den handler om at alle mennesker er like mye verdt, uansett hudfarge eller seksuell legning. Og den handler om å sette nettopp dette grunnleggende demokratiske prinsippet høyt. Derfor vil vi fortsette å ha høy prioritet på saker som omhandler dette. I går hadde vi en lignende debatt, nemlig om voldtekt; i gårsdagens tilfelle om overfallsvoldtekter. Jeg vil oppsummere den debatten med én setning: Vårt ansvar er å lære en ny generasjon gutter om grensesetting. Det – og flere andre gode tiltak mot seksuelle overgrep, som eksempelvis fast voldtektsgruppe på Kripos – er igangsatt av sittende regjering og prioriteres også i budsjettet. Men jeg kan ikke fri meg for å si at også dette temaet dreier seg om holdninger som får gro, og ikke utelukkende om lovparagrafer og politiressurser. I en mye omtalt rapport fra Amnesty i 2007 sier annenhver mann i Norge at kvinner som flørter åpenlyst, selv er ansvarlig hvis de blir utsatt for seksuelle overgrep. Resultatet blir også underbygget av framtredende stortingspolitikere. La det være klart: Det er aldri offerets feil at det blir begått overgrep. Sagt på en annen måte: Det er alltid overgriperens feil når et seksuelt overgrep utøves. Avslutningsvis vil jeg si at justisbudsjettet er et framtidsrettet budsjett, som fremmer trygghet for enkeltmennesker og nasjonen. Så håper jeg hver og en av oss tar ansvaret for språket og holdningene utover det, nettopp for at også vi som enkeltpersoner skal fremme trygghet.