Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2015-05-12:
Jeg vil starte med å takke interpellanten Knag Fylkesnes, som tar opp dette temaet, for det er veldig viktig. Det er det flere av dem som har deltatt i debatten, som understreker, og også det at det er tatt opp flere ganger. Jeg er sikker på at det kommer til å bli tatt opp flere ganger her også, for jeg tror ikke vi kommer med svarene her i dag – med all respekt for alle som deltar, men det tror jeg ikke vi kommer til å gjøre. Det er riktig som representanten Norunn Tveiten Benestad sier, at vi er mange som er opptatt av det, det går ikke noen skillelinjer mellom partiene der, men vi fomler litt. Vi fomler, og vi leter etter løsninger, i hvert fall er det sånn at Skole-Norge fomler og leter litt. Det etterlyses en politikk på dette feltet som vi ikke har klart å få på plass. Så kan vi, i kjent politisk stil, gå tilbake til den regjeringen og den regjeringen og den regjeringen osv. osv. og peke på hverandre. Jeg opplever i hvert fall når vi møter dem som kan mye om dette feltet – interesseorganisasjoner, de som organiserer folk som jobber med det, de som organiserer dem som utvikler nye undervisningsmetoder, IKT Norge, Abelia og andre – at de ikke er tilfreds med den måten vi har organisert dette på i Norge. Det tror jeg vi skal ta på alvor. En av styrkene i norsk samfunnsliv er at når vi har god kontakt med aktørene i sektoren, så får vi nyttig informasjon som vi bør benytte oss av. Jeg vil også kort si litt om hvorfor jeg synes dette er viktig. Det er fordi at sammen med tradisjonelle læremidler – altså bøker, film, i og for seg, og håndskrift, for den saks skyld – er det klart at IKT kan gjøre metodiske underverker. Det vil løse en del av de utfordringene vi ser i skolen, f.eks. med tilpasset opplæring. Det er en fryd å se hvordan en lærer som vet hvordan man skal bruke nye, tilpassede læremidler, kan få de som virkelig er tent på faget, som virkelig er lærevillige og ligger foran gjennomsnittsklassen når det gjelder å jobbe på egen hånd, og de som ligger litt etter, som kan få tid og ro gjennom bruk av ny teknologi, til å jobbe parallelt i samme klasse under rolige og greie omstendigheter, og det på en måte som ikke er så mye vanskeligere å få til enn på tradisjonelt vis. I tillegg er det sånn at man vil gjøre undervisningen mer spennende ved det. Det er mange som kjeder seg på skolen, men de sitter hjemme foran dataskjermer time etter time etter time. Mange av de produktene som er utviklet, bygger på dataspill, og plutselig kan det få elever som egentlig ikke er interessert, til å bli mer interessert i skolen. Det er jo en av de tingene vi sliter mest med, ofte med frafall som resultat. Og vi får mer spennende og variert undervisning. Så er det tidstyvene vi snakker om i skolen. Tidstyver har vi jo fordi vi ikke har fått IKT ordentlig inn i byråkratiet i norsk skole. De stedene man har klart å få med byråkratiet, få opp innovasjonen og få opp produktiviteten, er områder som bruker IKT på en ordentlig og systematisk måte. Det vil kanskje ta tid, men om 10–20–30 år er jeg ganske sikker på at arbeidshverdagen til en lærer, ved hjelp av IKT, er blitt veldig mye bedre. Spørsmål som vi bør stille oss, er: Hvordan skal vi gjøre dette? Hva gjør vi nå? Skal vi ha en strategi, eller skal vi ikke ha en strategi? Det har også vært diskutert i denne salen før. Jeg har heller ikke orakelsvaret på dette. Jeg tror det er mange brede tiltak som må til, men én ting er jeg helt sikker på, det er det også flere som har nevnt før meg, og det gjelder lærerutdanningene. Nå står vi foran en masterutdanning. Det skal lages en ny masterutdanning, og da er den gylne muligheten her. Der er jeg litt uenig med representanten Bente Thorsen fra Fremskrittspartiet, som sier at vi må styrke IKT i realfagene. Nei, IKT er et virkemiddel som skal brukes i alle fagene. Til og med i kroppsøving og i mat og helse kan det brukes som verktøy. Men saken er den at det kan ikke bare være opp til de enkelte universitetene og høyskolene, ut fra i hvilken grad de synes det er riktig, å innføre IKT som en del av lærerutdanningen. Der er det i tilfelle interessant å høre hva statsråden mener, men det kan ikke være opp til den enkeltes autonomi om man skal bruke IKT i norsk skole eller ikke. Jeg mener at alle lærere bør ha god IKT-kompetanse, helst den beste, når de kommer nyutdannet ut til skolen sin, og at det er det vår jobb å sørge for. Når vi nå skal lage en ny masterutdanning, mener jeg at det er en av de viktige tingene som bør inn i den reformen.