Heidi Nordby Lunde (Høyre), 2015-03-26:
En liberal rettsstat, kombinert med velfungerende bank- og finansinstitusjoner, er en forutsetning for økonomisk vekst og velferdsutvikling. Nettopp derfor er det ønskelig og viktig at vi står samlet politisk om de endringene som gjøres. Det gjør vi. Banklovkommisjonen har arbeidet i over 25 år med en ny, samlet finanslovgivning, og det er hovedresultatet av det arbeidet vi skal vedta her i dag. Selv om loven fortsatt vil være i kontinuerlig forandring, representerer dette et stort skritt for norsk finanslovgivning. Dagens debatt og vedtak danner grunnlaget for lovgivning og regelverk vi skal leve med i mange tiår framover. Noen av de største endringene som gjøres, er knyttet til soliditetsregelverket for forsikringsselskaper, som bl.a. erstatter dagens solvensmarginkrav. Målet med det nye regelverket er økt beskyttelse for forsikringstakerne samt å bedre stabiliteten i finansmarkedene. Vi sier selvsagt: Ja, takk – begge deler. Forsikringsvirksomhet var også et av de områdene som det knyttet seg debatt rundt. Som det så ofte er i politikken: Vi trenger ikke nødvendigvis være uenig i verken problembeskrivelse eller mål, men virkemiddel. Høyre er enig i at Norge har et stort, udekket behov for investeringer i infrastruktur. Men reguleringen av forsikringsselskapers adgang til å ha eierinteresser i selskaper som driver forsikringsfremmed virksomhet, er der for at forsikringsselskaper skal drive virksomheten og forvalte midlene, slik at man alltid har dekning for sine forpliktelser. Forsikringsselskapene er ikke industribyggere; de er forvaltere av menneskers sparepenger, og de kommer i mange former og størrelser. I tillegg er reguleringen ment dels å hindre konsentrasjon av eierinteresse og innflytelse, dels å redusere risikoen for at forsikringsselskapene gjennom vesentlige eierinteresser i andre selskaper kan bli involvert i støtte- eller redningsaksjoner. Komiteens flertall mener derfor det er klokt å opprettholde den begrensningen som finnes, og viser til at det finnes allerede dispensasjonsmuligheter under gitte forutsetninger for forsikringsselskaper som vil investere i forsikringsfremmed virksomhet og har forutsetninger for det. Når det gjelder reglene om verdipapirisering, var det opprinnelig foreslått å oppheve disse. Regelverket har kun vært benyttet én gang, og i høringsinstansenes merknader begrunnes dette bl.a. med at regelverket ikke har vært tilstrekkelig godt. Verdipapiriseringsinstituttet falt i unåde i kjølvannet av finanskrisen, og det er ikke før relativt nylig at vi har sett et ønske om og behov for å utvikle et nytt, mer robust regelverk på området, bl.a. i EU. Det er i Norge kun ett foretak som har utført verdipapiriseringstransaksjoner, og komiteen ønsker en overgangsbestemmelse i forskrift som tar hensyn til akkurat disse transaksjonene. Etter hvert som denne finansieringsmetoden igjen prøves ute i Europa, kan det bli grunnlag for å vurdere å lage et generelt norsk regelverk for den igjen. Et av de mer krevende områdene i proposisjonen var om samarbeidende grupper og samarbeidsavtaler. Dersom det ikke stilles krav om forholdsmessig konsolidering uavhengig av størrelsen på eierandel ved samarbeidende grupper, betyr det i realiteten at lovverket gir adgang til å organisere bankvirksomheter på en måte som kan innebære at den rapporterte kapitaldekningen blir bedre enn de økonomiske realitetene tilsier. I en del tilfeller har boliglån de siste årene blitt tatt ut av bankenes balanser og overført til kredittforetak som eies av samarbeidende grupper. Dette er ikke hensyntatt på en god måte i gjeldende rett. Komiteen peker på at det er et bærende prinsipp i norsk finansinstitusjonslovgivning at soliditetskravene skal være like gode uansett hvordan foretakene velger å organisere virksomheten, og understreker derfor viktigheten av å rette opp den svakheten som ligger i gjeldende regelverk når det gjelder konsolidering av kapitaldekningen. Når det gjelder finansinstitusjonenes rapportering som følge av dette, kan rapporteringen innrettes slik at den ikke framstår som krevende for foretakene. Norge har nasjonal handlefrihet til å innrette rapporteringen slik at den blir enkel, og komiteen forutsetter at dette blir gjort av Finanstilsynet når det gjelder denne rapporteringen. Komiteen mener også at det er nødvendig med noe tilpasningstid for bankene, og at det må fastsettes overgangsregler i forbindelse med lovendringen, slik at ingen banker skal måtte foreta konsolidering for eierandeler på under 10 pst. før 31. desember 2017. Komiteen viser videre til at departementet bør gis adgang til å gjøre unntak fra de generelle kravene om forholdsmessig konsolidering av eierandeler på under 10 pst., enten ved forskrift eller ved enkeltvedtak, når dette er ubetenkelig. Komiteen har derfor bedt departementet komme tilbake til praktisering og håndheving av unntaksbestemmelsen i finansmarkedsmeldingen. Når det gjelder gaveutdeling og sparebankstiftelser, merket komiteen seg at flere av høringsinstansene oppfattet forslaget knyttet til særlige regler for sparebankstiftelsers virksomhet som en endring av dagens praksis for sparebankstiftelsenes gavepraksis. Komiteen presiserer at forslaget ikke innebærer en endring av dagens praksis, men at allmennyttige formål avgrenses mot å drive næringsvirksomhet. Avgrensningen skal imidlertid ikke være til hinder for at stiftelsene bidrar til generelle tiltak som er nyttige for lokal verdiskaping, enten dette dreier seg om investeringer, stipender, kompetansetiltak eller enkeltstående gaver til organisasjoner eller andre virksomheter. Jeg vil med dette takke komiteen for et konstruktivt samarbeid, og anbefaler herved innstillingen.