trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-12-08:
Dette er en utfordring for oss som kommer fra de grisgrendte områdene. Vi vet at mange av de bostedsløse som befinner seg i storbyene, kommer fra distriktene – faktisk helt opp mot 50–60 pst. i Oslo-området. Det som helt klart er en utfordring her, er bl.a. at det vil være mindre mulighet til å bruke det frivillige apparatet i distriktene – inn til de store urbane områdene. Noen steder vil det selvfølgelig være mulig, men her må kommunene i mye større grad ha en offensiv holdning. Det er ingen tvil om at det pr. i dag «transporteres» mange mennesker fra utkantområdene og inn til storbyene, så dette krever en mye mer offensiv satsing lokalt i kommunene, på småkommunenivå. Dette viser på mange måter at ting må henge sammen – det må være en sammenheng mellom distrikt og urbane områder.
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-12-08:
Jeg har fått forskjellige tilbakemeldinger fra flere steder i landet som i hovedtrekk går på at omorganiseringen av NAV ikke går helt problemfritt – alt fra økonomiavdelingen i Leikanger til Steinkjer. Men det er ikke det mitt spørsmål omhandler. Min uro går på at de da kanskje fokuserer vel mye på det som skjer internt, og ikke på det som skjer eksternt. Jeg så en artikkel i Bergens Tidende, som tydelig viser litt av utfordringene. Der peker professor Lødemel på at mange som mottar sosialstønad, har større helseproblemer enn resten av befolkningen, og blir på mange måter henvist til sosialhjelp i mange år. Statsråden viser til kvalifiseringsprogrammet. Men disse menneskene er jeg redd faller mellom to stoler. Hvis en i tillegg har intern uro i forhold til omorganisering, faller de i hvert fall mellom to stoler. Har statsråden et særlig fokus på at sosialhjelpsmottakere har generelt dårligere helse enn resten av befolkningen?
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-12-08:
Venstre vil understreke at deltakelse i arbeidslivet er et av de viktigste tiltakene for at den enkelte borger på egen hånd skal kunne sikre seg og sin familie mot fattigdom og sosial ekskludering. Venstre er derfor fornøyd med at Regjeringen har ulike tiltak for å få flere tilbake i arbeid og tilrettelegge arbeidslivet på en slik måte at så mange som mulig kan delta. Framtidens velferdssystem vil være avhengig av om samfunnet greier den store oppgaven. Men det går en grense for hva en kan oppnå med arbeidslinjen. Spesielt for kvinner i omsorgsyrker er det altfor mange som havner på uføretrygd etter mange år med tunge løft, og da er det oftest for sent. Bedre tilrettelegging av arbeidsplasser for disse yrkene vil være avgjørende for å få ned sykefraværet. Venstre er opptatt av frihet og rettferdighet for alle mennesker til å skape seg et selvstendig liv. På bakgrunn av dette ønsker Venstre å sikre at selvstendig næringsdrivende gis like rettigheter til svangerskaps- og fødselspenger som andre arbeidstakere. En rekke gründere og entreprenører starter i det små med egen virksomhet. Det er derfor behov for at denne gruppen likestilles med henblikk på trygderettigheter til svangerskaps- og fødselspenger. En likestilling når det gjelder disse rettighetene, vil også legge det bedre til rette for at flere kvinner vil våge og evne å starte egen arbeidsplass for seg selv og andre. Dekningsgraden for selvstendig næringsdrivendes trygderettigheter er i dag 65 pst. ved svangerskap, fødsel og omsorg for små barn. For å få full godtgjørelse i permisjonstiden i dag må selvstendig næringsdrivende tegne egne forsikringer – forsikringer som er forholdsvis kostbare, og som medfører en belastning som svekker rekrutteringen til slik virksomhet. Venstre mener at dagens trygdeordninger knyttet til svangerskap og fødsel for denne gruppen ikke legger til rette for en kombinasjon av småbarnsomsorg og yrkesaktivitet. Venstre viser videre til at jordbrukere og fiskere gjennom ulike avtaler har fått velferdsordninger som gir disse gruppene utvidede rettigheter i forbindelse med svangerskap og fødsel. Hovedbegrunnelsen for disse særavtalene er å sikre rekruttering til disse næringene. En annen begrunnelse er at det er i næringens interesse å sikre rekruttering av kvinner. Venstre ser det som viktig at man styrker rekrutteringen også i andre næringer, ikke bare i primærnæringen. Venstre foreslår derfor å innføre en svangerskaps- og fødselspengeordning for alle selvstendig næringsdrivende, på lik linje med arbeidstakere. Til slutt: Igjen er det forstemmende å høre representanten Henriksen som til enhver tid påpeker LOs fleksibilitet og ikke den fleksibiliteten som gjelder i et arbeidsmarked. Jeg blir litt forundret over at dette blir gjentatt hver bidige gang når vi har et presset arbeidsmarked, noe også Høyre og Venstre viser til i sine merknader. Da har jeg vanskelig for å forstå resonnementet til representanten Henriksen her.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Sosialhjelpen er ment å være en kortvarig, midlertidig ytelse. Vi har i dag en uverdig situasjon hvor vi ser at vi har mange som er langtids sosialklienter. Virkemidlet for å hjelpe ut av fattigdom dem som i dag er sosialklienter, tror jeg ikke først og fremst er å øke satsene på sosialhjelpen, men å sørge for at folk har en mulighet til å komme seg ut av en situasjon som langtids sosialhjelpsmottakere. Der kommer nå kvalifiseringsstønaden inn. Den starter opp allerede 1. juli neste år. Den skal gi de menneskene som i dag er fanget i sosialhjelpssystemet, en ny sjanse til å komme seg ut av den situasjonen. Når det gjelder minstepensjonister, er det ikke helt rett at Regjeringen ikke gjør noe, for her er det igjen – også for den gruppen – snakk om penger eller tjenester. Bostøtte må f.eks. med i diskusjonen om hva vi gjør for minstepensjonistene. Av aleneboende minstepensjonister er det 38 pst. som mottar bostøtte. Taket for bostøtte ble økt med 10 000 kr i fjor, og vi innfører nå en ordning med månedlige utbetalinger, som også gjør den likvide situasjonen for den gruppen bedre. Det kan hende at vi heller skal fortsette langs den veien. Det treffer kanskje dem vi er aller mest ute etter å treffe, på en best mulig måte, for vi vet at også mange minstepensjonister har andre inntekter i tillegg, og vi må fange dem som er de dårligst stilte, også i den gruppen.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Drammen kommune er i en situasjon tilsvarende den som en del andre kommuner er i, og selvfølgelig ville det vært flott hvis jeg, som er fra Drammen, kunne sagt ja, her har jeg 10 mill. kr på baklomma. Men Drammen kommune er i likhet med veldig mange andre kommuner, i den heldige situasjonen at det har rent inn flere titalls millioner kroner i kommunekassa som et resultat av denne regjeringens budsjettforslag for 2007 og budsjettet for 2006. Her ligger det en del muligheter i kommunen selv. Men jeg skal gi representanten Martin Engeset rett i én ting, og det handler ikke bare om Drammen. Det handler om måten vi fram til nå har praktisert det på. Vi rigger opp nye forsøk, nye prosjekter, som prøves ut i en periode. Kanskje de evalueres, kanskje de ikke evalueres, kanskje de bortfaller. Nye prosjekter starter opp. Her har vi i flertallet tatt initiativ overfor departementet, da vi ønsker en opprydding i dette. Vi ønsker mer langsiktige satsinger enn tilfeldige prosjekter herfra til derfra. Og der er ikke Drammen i noen særstilling i forhold til andre kommuner.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Det satses faktisk også på en økning av tiltak for yrkeshemmede. Det er faktisk sånn at denne regjeringen har bevilget penger til flere plasser innenfor arbeidsmarkedstiltak enn det den forrige regjeringen gjorde. Så kan vi selvfølgelig også her ha en generell diskusjon om det er riktig at Stortinget skal ned og styre på det detaljnivået, eller om vi kanskje burde lagt om hele ordningen slik at Stortinget hadde bevilget en sum som det var opp til dem som produserte tiltaksplassene, å få mest mulig ut av. Det ville gi enda større spillerom for å få flere plasser ut av det vi faktisk bevilger. Men det er altså en økning fra denne regjeringen i forhold til det den forrige regjeringen stod for.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Både innlegg og replikkrunder her i dag har vist at vi ikke har noen samlet opposisjon til Regjeringens forslag. Jeg synes også jeg ser Kristelig Folkepartis eget forslag som et første tegn til kanskje tydeligere å markere en avstand til tidligere regjeringspartnere, og at en ønsker å legge mindre vekt på skattelette og mer vekt på sosialpolitiske tiltak. Dette spørsmålet er verken retorisk eller vondt ment, for jeg har selv i flere perioder samarbeidet med Kristelig Folkeparti i lokalpolitikken, så jeg er i grunnen mer spent på svaret: Aner vi nå en bevegelse i Kristelig Folkepartis politikk mer i retning av det som flertallet i denne salen står for? På ett punkt er hele opposisjonen samlet, ved å kritisere Regjeringen for å være for passiv i forhold til handlingsplanen mot fattigdom, og jeg registrerer at opposisjonen nå har mer penger enn flertallet. Men det er ikke det jeg har tenkt å spørre om. Det jeg har tenkt å spørre om, er: Hvilke aktive tiltak hadde Bondevik II som Stoltenberg II ikke har?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Det var egentlig det opprinnelige innlegget til Martin Engeset som fikk meg til å tegne meg, for når de rød-grønne så tydelig gjennom to budsjetter har prioritert kampen mot fattigdom og reversert skattelettepolitikken, så er det verken retorikk eller misunnelse. Martin Engeset sier at det rød-grønne flertallet er mer opptatt av å ta fra de rike enn av noe annet. Nei, det er ikke det vi er. Vi står for en politisk linje og en holdning som vi alltid har stått for, og det handler om å yte etter evne og få etter behov. Og er du rik, så har du faktisk råd til å bidra mer til samfunnet og felleskassen enn hvis du har lite. Venstresiden er mest opptatt av å holde folk igjen. Og det er jo så til de grader feil. Skulle vi ha fulgt borgerlig politikk gjennom hele det forrige århundre og opp til i dag, hadde vi ikke stått her i dag og drøftet hvordan vi skal løfte en tiendedel av befolkningen. Da hadde vi stått her og drøftet hvordan vi skulle løfte en ganske mye større andel av befolkningen. Arbeiderbevegelsen har så lenge den har eksistert, jobbet for å løfte flertallet, og har gode politiske resultater av det. Det ser vi på de kvalitetene som vi har i det norske samfunnet i dag. Og de borgerlige sier også i sine budsjettmerknader at et av de viktigste kvalitetskjennetegnene ved det norske samfunnet, er at vi har en høyt utdannet befolkning. Og hvem er det som har sørget for det? Selv kommer jeg fra en familie hvor mine besteforeldre var ansatt på jernbanen og visste hva det ville si å ha det trangt. Og hadde det ikke vært for den utdanningspolitikken som arbeiderbevegelsen har stått for, hadde aldri jeg fått noen annen utdanning enn det mine besteforeldre og til dels foreldre fikk. Det handler ikke om å holde igjen. Det som er arbeiderbevegelsens prinsipp, er å gi folk frihet til og frihet fra, og det handler om en rettferdig fordeling av samfunnsgodene. Så ble det også fra Fremskrittspartiet her sagt at Arbeiderpartiet og de øvrige samarbeidspartiene står for en politikk hvor de som har minst, fortsatt skal ha minst. Jeg vil minne om at minstepensjon i seg selv er uttrykk for en solidaritet fra samfunnet overfor dem som ingenting har, fordi det stort sett er mennesker som heller ikke har betalt noe inn til folketrygden. I folketrygdsystemet ligger det også innebygd en betydelig omfordeling fra dem som har mest, til dem som har minst. Den omfordelingen kommer til å bli forsterket i den nye reformen, og det kommer til å bli få minstepensjonister igjen. Fremskrittspartiet sier at de er opptatt av flat pensjon. Men flat pensjon vil fortsatt bety minst. Det vil bety at de som har råd til det, kommer til å kjøpe seg tillegg til den flate pensjonen som er for alle. Ellers er «flatt» også et prinsipp hos Fremskrittspartiet når det gjelder skatt. Skulle vi fulgt de prinsippene fullt ut, ville det ført til en flat skatt på 38 pst. her i landet, og det ville gitt en betydelig høyere skatt til dem som allerede har minst i utgangspunktet.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Det var egentlig for å svare på spørsmålet fra Kenneth Svendsen at jeg bad om ordet. Hvor har jeg det fra at Fremskrittspartiet ønsker et flatt skattessystem? I programmet sitt slår Fremskrittspartiet fast at de ønsker et flatere skattesystem. Og tallet 38 pst. er hentet fra NOU 1999:7 – hvis en skal ha flat skatt og opprettholde de samme inntektene i samfunnet, må satsen opp på 38 pst. Dette har jeg ikke av eget bryst. Ellers var Fremskrittspartiets skatteopplegg for 2006 slik at de med inntekter opp til 150 000 kr ville fått 1 100 kr i skattelette, mens de med inntekter fra 1 mill. kr og oppover ville fått skattelette på rundt 60 000 kr. Det betyr ikke at en i løpet av det året hadde kommet fram til et flatt skattesystem, men det hadde jo gått i den retningen. Og siden Fremskrittspartiet sier det selv i sitt program, må en jo tro dem på deres eget ord.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-12-08:
Regjeringen satser på alminnelige arbeidsmarkedstiltak neste år, og på mange måter er det bra. Men det er et dilemma når det ikke satses tilsvarende på yrkeshemmede. I dag står 30 000 yrkeshemmede i kø for å komme på tiltak. Det er disse som har det største behovet for å komme i arbeid. Representanten sa at hun ville dekke bordet på nytt, og resultatet ser vi nå. De rød-grønne partiene har kuttet i bevilgningene til disse i flere omganger, og budsjettet som vedtas av Stortinget i dag, er ingen god nyhet for dem som sliter med rusproblemer og psykiske vansker. Synes representanten Christoffersen at det samsvarer med de rød-grønnes valgløfter at det satses mest på dem som trenger mindre hjelp til å få arbeid? Er det slik bordet skal dekkes?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-12-08:
Det var mange spørsmål. Først var det et spørsmål om hvor vi går. Kristelig Folkeparti står trygt plantet i sentrum og samarbeider begge veier. Representanten antydet at vi før var med på høyere skatteletter. Det var fordi vi så på innretningene. De gikk jo på å gi skattelette til næringslivet, slik at vi kunne ha en stor kake å fordele. Det var et av de grepene som var gode. Vi hadde en aktiv arbeidsmarkedspolitikk, slik at sykefraværet var på vei nedover, og et godt samarbeid med partene i arbeidslivet. Vi var de første som laget en strategiplan når det gjaldt fattigdom. Vi lagde også en handlingsplan for funksjonshemmede og tok store grep i forhold til innvandrere, som er svake grupper som har problemer med å komme inn på arbeidsmarkedet. Alle disse tiltakene var viktige.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-12-08:
Som litt eldre dame er jeg svært mottakelig for kurtise og for sjarmering. Men jeg må jo være tydelig og si til representanten Kjønaas Kjos at jeg verken var sjarmert av eller fornøyd med det budsjettet som Regjeringen la fram. Det som jeg var minst fornøyd med, var at det ble kuttet i revidert for de 30 000 yrkeshemmede som står i kø for å komme inn på attføringstiltak, noe jeg synes er opprørende, og at det kuttet ikke blir minsket nå i neste års budsjett. Det er en svak gruppe, og de trenger hjelp. Og så finnes det altså muligheter. Det finnes ledig kapasitet, og det finnes kompetanse. Jeg var også skuffet over at de ikke ville komme oss i møte når det gjelder de bostedsløse. Det er en gruppe som virkelig lever i nød og fattigdom.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-12-08:
Jeg er ikke helt sikker på hva Karin Andersen sikter til, men …
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-12-08:
Ja, men hvilket av dem tenker representanten på, det som gjelder forskrift? Det gikk jo på å synliggjøre at det har vært veldig ulik praksis i forhold til det å bruke gradert sykmelding, at det skal være førstevalget. Det er grunnen til at det da kanskje vil bli mindre behov for sykmelding. Det kan ikke være så veldig vanskelig å regne ut. Til det første som representanten nevnte om arbeidsmarkedstiltakene og at en kan omdisponere noe fra ordinære tiltak til tiltak for de yrkeshemmede: Det er jeg glad for, men samtidig har jo Regjeringen gitt et veldig dårlig signal om hvilken gruppe de prioriterer. Det har det vært veldig viktig for meg å presisere.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-12-08:
FFO og SAFO er begge paraplyer for tilsluttende medlemsorganisasjoner for personer med ulike funksjonshemninger. Både FFO og SAFO organiserer mennesker som på grunn av en utfordrende hverdag har behov for ferie og velferdstiltak. Til tross for åpenbare likheter mellom FFO og SAFO vil regjeringspartiene bare gi FFO midler til lokale ferier og velferdstiltak neste år. SAFO får ingen ting. Mener representanten Dagfinn Sundsbø at det finnes objektive årsaker til at funksjonshemmede tilsluttet FFO neste år får et bedre ferie- og fritidstilbud enn medlemmer tilsuttet SAFO?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-12-08:
Kristelig Folkeparti er enig med Regjeringen i at arbeid er den viktigste veien ut av fattigdom, og vi ønsker et konstruktivt samarbeid for å få det til. Vi må imidlertid erkjenne at blant gruppen langtidsmottakere av sosialhjelp finnes det flere mennesker som ikke vil klare å komme i jobb. Den foreslåtte ordningen med velferdskontrakter vil omfatte dem som har størst potensial for arbeid, og vil, etter det vi forstår, ikke omfatte alle som over lang tid har hatt sosialhjelp som hovedinntektskilde. Hvilke grep vil statsråden ta for å forhindre en lagdeling i gruppen sosialhjelpsmottakere, og hvilke tiltak vil han iverksette for dem som har aller vanskeligst for å komme i jobb?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-12-08:
Selvstendig næringsvirksomhet kan være vanskelig å kombinere med familieliv og små barn. Derfor vegrer mange unge kvinner seg for å starte egen bedrift, selv om de har både potensial og lyst til dette. Dette er ikke vanskelig å forstå. Det krever mot, innsats og vilje til å ta risiko når en skal starte for seg selv. Dette har mange kvinner, og vi trenger dem i næringslivet. Derfor er det viktig at samfunnet legger til rette for at risikoen ved å være selvstendig næringsdrivende blir mindre. Kvinner har mye å tilføre næringslivet. Å tilrettelegge for økt kvinneandel vil etter min klare mening gi økt produktmangfold, økt omsetning og økt lønnsomhet. Dessuten trenger vi økt tilgang på arbeidskraft. I Soria Moria-erklæringen står det uttrykkelig at Regjeringen «vil føre en politikk som gir kvinner og menn like muligheter og reell likestilling». Regjeringen erkjenner altså at vi i Norge har langt igjen før kvinner og menn reelt sett har like muligheter. I Kristelig Folkeparti deler vi dette synet og legger det til grunn for vår politikkutforming. Men det er all grunn til å spørre hva den siterte formuleringen fra Soria Moria-erklæringen betyr i konkrete politiske initiativ fra Regjeringens side. Regjeringen har etter min mening gjort lite for å legge forholdene til rette for kvinnelige gründere, dette til tross for at alt lå vel til rette for aktiv handling ved regjeringsskiftet i fjor høst. Sommeren 2005 sendte Kristelig Folkepartis tidligere likestillingsminister Laila Dåvøy flere forslag om likestilling mellom selvstendig næringsdrivende og andre arbeidstakere ved svangerskap, fødsel og barneomsorg ut på høring. Da Karita Bekkemellem overtok statsrådsstolen, var følgelig arbeidet med å likestille selvstendig næringsdrivendes og arbeidstakeres rettigheter ved svangerskap og omsorg for små barn kommet langt. Likevel har Regjeringen ikke gjort noe med saken på det halvannet året den har forvaltet flertallsmakten. Kristelig Folkeparti går i sitt alternative forslag til statsbudsjett inn for en likestilling allerede neste år når det gjelder selvstendig næringsdrivendes rett til sykepenger under svangerskap, svangerskapspenger, fødselspenger, adopsjonspenger, omsorgspenger samt pleie- og opplæringspenger. Vi er utålmodige på de kvinnelige gründernes vegne. Vi vil at deres rammebetingelser for deltakelse i næringslivet skal være så likestilte som mulig. Vi er sikre på at en likestilling av rettighetene ved svangerskap, fødsel og barneomsorg bl.a. vil bidra til flere kvinnelige gründere, økt verdiskaping, økt likestilling, flere arbeidsplasser og levende lokalsamfunn. Vi tror at en slik likestilling vil gjøre situasjonen for kvinnelige næringsdrivende lettere. Jeg beklager derfor at regjeringspartiene i dag går imot forslag som kunne bidratt til økt likestilling i landet vårt. Regjeringspartiene har ikke gitt konkrete svar på hva de vil gjøre for at vi skal få flere kvinnelige gründere i dette landet. Jeg håper at statsråden i sitt innlegg kan vise til at Regjeringen har en offensiv likestillingspolitikk. Så langt synes jeg at vi har sett lite til dette.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
På Stortingets siste dag før jul i fjor fremmet Fremskrittspartiet et forslag om en ekstrabevilgning på 170 mill. kr for å gi en julegave på 1 000 kr til dem som mottar sosialhjelp. Jeg synes det er prisverdig at Fremskrittspartiet tenker på sosialhjelpsmottakerne, men dette forslaget ble fremmet etter at statsbudsjettet var vedtatt. Det var ikke fremmet noe forslag om det tidligere, og forslaget kom etter at all debatt var unnagjort. Mener representanten Svendsen at dette er en riktig måte å drive politikk på i nasjonalforsamlingen? Er det slik at Fremskrittspartiet først oppdager sosialklientene rett før jul? Kan vi også i år forvente oss en overraskelse, en julegave, på Stortingets siste dag?
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Det er godt at det endelig er kommet litt temperatur i debatten. Jeg forstår at min retorikk rundt Fremskrittspartiets bruk av oljepengene gav representanten Svendsen noe høyt adrenalinnivå. Men poenget mitt når det gjelder Fremskrittspartiets bruk av oljepenger, er at jeg vil komme med en sterk advarsel om at vi ikke kan bruke mer penger enn det som er klokt for samfunnet vårt og for norsk økonomi. Jeg advarer mot at vi bruker penger på en måte som bidrar til økte renter for folk flest, og som rammer norsk industri. Det er bred enighet her på Stortinget – med unntak av Fremskrittspartiet – om hvordan vi skal bruke oljepengene våre. Det var poenget i mitt innlegg i stad. Jeg vil samtidig si at jeg har sett meg litt lei på at Fremskrittspartiet går veldig høyt på banen og fremmer forslag gjennom hele året, uten å ta ansvar for det når det kommer til budsjettet. I Fremskrittspartiets alternative budsjett er veldig mange av de forslagene de har fremmet i løpet av året, ikke med. Poenget i den replikken jeg hadde tidligere i dag til representanten Svendsen, om den tusenlappen som kom til sosialklientene i fjor, er et bevis på hvordan Fremskrittspartiet håndterer økonomi i denne salen. Man kommer og skal bruke 170 mill. kr lenge etter at vi har gjort unna diskusjonene og ferdigbehandlet budsjettet. Poenget mitt var å påpeke uansvarligheten i Fremskrittspartiets politikk.
Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti har fremmet forslag om at unge uføre som flytter til utlandet, skal få beholde sin tilleggspensjon. De har fremmet hvert sitt Dokument nr. 8-forslag, Dokument nr. 8:1 og Dokument nr. 8:2, men komiteen har valgt å behandle disse forslagene i samme innstilling, da forslagene tar opp de samme problemstillingene. I 1993 ble regelen om at garantert tilleggspensjon til unge uføre ikke utbetales til personer som oppholder seg i utlandet og ikke lenger er medlem i folketrygden, iverksatt. Dette skjedde med bred tilslutning i Stortinget, også fra de partiene som i dag fremmer forslagene. Konsekvensen av forslagene fra Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet er at man går tilbake til ordningen som var før 1993, da det ikke var restriksjoner på eksport av denne tilleggspensjonen. Da saken ble behandlet sist, var et av hovedargumentene for å innføre restriksjoner at den garanterte tilleggspensjonen til personer som er født uføre, eller som er blitt uføre i ung alder, var innført med bakgrunn i norske forhold og med tanke på personer som oppholdt seg i Norge. Derfor vurderte man da hensiktsmessigheten av at denne og andre ytelser som ikke bygger på avgiftsinnbetaling, uten videre utbetales i utlandet i lengre perioder, f.eks. når stønadsmottakeren flytter til utlandet for godt. Videre mente man at vår ordning ville skille seg ut i forhold til andre land, og påføre folketrygden store forpliktelser sammenlignet med internasjonale ordninger. Hensikten var at ordningen skulle forbeholdes personer som oppholdt seg i Norge, som en ren sosial ytelse. Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet argumenterer for at ordningen er urettferdig. Mange reiser og flytter mer enn tidligere, og det er urimelig at man skal bli minstepensjonist ved flytting til utlandet hvis man er ung ufør. Det er fullt mulig å forstå at en redusert ytelse vil oppfattes som urimelig og uforståelig, men flertallet mener samtidig at denne saken berører så mange prinsipielle sider, ikke minst økonomiske sider, at man trenger en bredere vurdering av spørsmålet. Derfor mener flertallet at det ville være klokt å få en oversikt over hvor mange dette gjelder, noe statsråden allerede har bedt Arbeids- og velferdsdirektoratet om. Videre mener flertallet at det vil være naturlig å se denne saken i sammenheng med den pågående uførepensjonutredningen til det offentlige utvalget som ledes av Oluf Arntsen. Flertallet foreslår derfor at forslagene vedlegges protokollen.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Det siste hjertesukket til representanten Engeset var nok verdt et svarinnlegg i seg selv. Men jeg vil fokusere på arbeidsledige og arbeidsledighetssituasjonen. Nå er det sånn at ledigheten etter ett år med Stoltenberg-regjeringen har blitt redusert med en tredjedel i forhold til hva den var under Bondeviks høyreregjering. Men fortsatt har vi over 50 000 ledige, og en fjerdedel av disse har gått ledige i mer enn et halvt år. Vi sier at det er viktig å komme tidlig i gang med attføring for å få folk tilbake i arbeid, og det er helt riktig. Men det samme gjelder også for arbeidsledige i forhold til arbeidsmarkedstiltak. Det vi ser, er at Høyre kutter i arbeidsmarkedstiltak med 206 mill. kr. De kutter også i ytelsene til arbeidsledige, feriepenger og ventedager i forhold til det som Stoltenberg-regjeringen la fram i fjor og i år. Er det sånn at Høyre fortsatt henger fast i forestillingen om at dagpenger er snillisme for bløtdyr, og at skrinne kår for denne gruppen får dem til å begynne i jobb igjen?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Siden fjorårets budsjettdebatt har arbeidsledigheten blitt redusert med nær en tredjedel. Dette er veldig bra for alle dem som har gått fra ledighetskøen til arbeid. Fremskrittspartiets merknad i fjorårets budsjett, hvor de spådde at ledigheten ville forverres med de tiltak som ble lagt fram i Soria Moria, ble altså gjort til skamme. Nå er det likevel ikke slik at alt er fryd og gammen. Nær en fjerdedel av de ledige er langtidsledige, og undersysselsettingen, altså deltidsarbeidende som ønsker større stillingsbrøk, er økende. I deler av arbeidslivet er etterspørselen etter arbeidskraft større enn tilbudet, og vi vet at mangel på arbeidskraft av bedriftene blir sett på som den største utfordringen dersom etterspørselen øker. I denne situasjonen ønsker Regjeringen å øke nivået på ordinære tiltaksplasser med 800 i andre halvår 2006 til 11 800 plasser – dette i en situasjon hvor vi har en sterk reduksjon i arbeidsledigheten. Det blir et viktig signal når det gjelder denne regjeringens vilje til å bekjempe arbeidsledighet. Vi fortsetter reverseringen av Bondevik-regjeringens usosiale kutt overfor de ledige, ved at vi nå kutter antall ventedager før man får dagpenger, fra fem til fire. Målet er å komme ned på tre dager, som det var før Bondevik-regjeringen satte i verk sine usosiale kutt. Det er ingen overraskelse at Høyre og Venstre foreslår å opprettholde fem ventedager. Ei heller er det en overraskelse at de gamle regjeringspartiene fortsatt vil stramme inn arbeidstakernes rett til å få ytelser fra lønnsgarantifondet når arbeidsgiver har gått konkurs. Det er likevel forstemmende å se med hvilken iver disse partiene svekker sikkerhetsnettet for vanlige arbeidstakere. Kampen mot sosial dumping er en viktig sak. Regjeringen følger opp sin handlingsplan mot sosial dumping gjennom lovendringer, styrking av kontroll og tilsyn. Omfanget av arbeidsinnvandrere fra de nye EØS-landene er stort, særlig i byggebransjen. Vi ser positivt på denne arbeidsinnvandringen. Dette er arbeidskraft som vi trenger. Når vi er mot sosial dumping, betyr ikke det at vi er motstandere av arbeidsinnvandring. Det betyr at vi vil at arbeidstakerne som kommer hit, skal ha skikkelige arbeidsforhold og anstendig lønn sammenlignet med sine norske kolleger. Overgangsreglene for borgere fra de nye EØS-landene sammen med et regelverk og tilsyn som dekker tjenesteinnvandring, er etter vår mening veien å gå for å hindre sosial dumping. Neste fredag skal vi behandle forslag om overgangsregler fra nye EØS-land. Til våren vil vi få nye forslag til styrking av regelverket, og i budsjettet som vi i dag behandler, styrker vi bevilgningene til Arbeidstilsynet så vel som til Petroleumstilsynet. Norge er blant de land som har mottatt flest arbeidere fra de østeuropeiske landene, og vi har sett stygge eksempler på kynisk og brutal utnytting av disse. Med et sterkt regelverk, aktivt tilsyn og samarbeid med fagbevegelsen og andre parter i arbeidslivet akter vi å bekjempe sosial dumping, og vi er på vei.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2006-12-08:
Både i finanskomiteen, i utenrikskomiteen og i flere andre komiteer har Kristelig Folkeparti og de rød-grønne partiene blitt enige om endringer i Regjeringens opprinnelige forslag til statsbudsjett for 2007. Finansminister Kristin Halvorsen har karakterisert Kristelig Folkepartis alternative budsjett som en variant av de rød-grønnes budsjett. Vi i Fremskrittspartiet har registrert at Kristelig Folkeparti-representanter utsettes for betydelig kurtise fra flere regjeringsmedlemmer. I arbeids- og sosialkomiteen har flertallet imidlertid ikke flyttet på én krone etter initiativ fra Kristelig Folkeparti. Det er derfor interessant å spørre representanten Woie Duesund om dette skyldes at hun egentlig er veldig fornøyd med Regjeringens prioriteringer. Eller skyldes det kanskje at hun er lite mottakelig for rød-grønn kurtise?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2006-12-08:
Venstre skriver i sine merknader at det er behov for flere midler både til medisinsk og arbeidsrettet rehabilitering. Dette støtter Fremskrittspartiet, som også ønsker økt satsing på rehabilitering. Samtidig tror Fremskrittspartiet at ved å øke satsingen på rehabilitering, vil også utbetalingene av rehabiliteringspenger gå ned. Denne posten har Venstre derimot styrket med 55 mill. kr. Jeg ønsker å høre hva Venstre egentlig mener om rehabilitering?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2006-12-08:
I «LO-Aktuelt» nr. 18 for i år kunne vi bl.a. lese at statsråden sier at det er «700 000 personer i yrkesaktiv alder som mottar hjelp til livsopphold fra det offentlige». Og statsråden sier videre: «Mange av dem kan ikke og skal ikke arbeide. Disse skal samfunnet tilby en anstendig inntekt.» Da har jeg et konkret spørsmål til statsråden: Når har han tenkt å innføre «en anstendig inntekt» for dem som ikke kan og ikke skal arbeide?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2006-12-08:
Jeg ønsket å ta ordet etter innlegget til Sverre Myrli, som var inne på minstepensjon. Han gjentar jo til det kjedsommelige det som Arbeiderpartiets representanter til enhver tid ynder å si, nemlig at Fremskrittspartiet vi ha en flat minstepensjon. Jeg mener at noe som er flatt, ikke kan være minst i den ene enden og størst i den andre enden. Det er noe som ikke stemmer helt med flat og minst og størst her. Det undrer meg faktisk at Arbeiderpartiet er så inderlig opptatt av at de som har hatt minst gjennom hele livet, skal ha minst når de blir gamle også. Og hvorfor er Arbeiderpartiet så opptatt av at de som gjennom et langt liv har hatt aller mest, skal ha aller mest når de blir gamle? Fremskrittspartiet er opptatt av å gi en god pensjon til alle, en pensjon som gir alle en god alderdom: dem som ikke har mye gods og gull, og dem som allerede har mye gods og gull. Vi kaller dette for likeverd og solidaritet, ord Arbeiderpartiet i alle andre sammenhenger liker å smykke seg med.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-12-08:
Er det noe jeg ikke vil, er det å være med og svekke landbrukets legitimitet. Og er det noe jeg derfor vil reagere sterkt mot, er det hvis man fra landbrukets side tilbyr arbeids- og lønnsvilkår for utenlandsk arbeidskraft som er i strid med de lover og reglementer vi har i dette samfunnet. Jeg vil gjøre alt jeg kan for å oppfordre gårdbrukerne til å ha respekt for at det er viktig at vi unngår sosial dumping som et resultat av sterke ulikheter i inntektsmuligheter avhengig av hvilket land en kommer fra. Det er ikke det siste som bestemmer hva en skal tjene. Det er det den jobben en gjør, som skal bestemme, og det håper jeg Fremskrittspartiet er enig i.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-12-08:
Så langt jeg husker, var dette en sak som vi først og fremst behandlet i budsjettet for 2006, og hvor vi i budsjettet for 2007 har videreført de ordninger som da ble etablert. Det er vanskelig å gå inn på hvordan man legger til rette denne type tiltak for en serie av organisasjoner. Jeg er klar over at det nok kan være uenighet mellom organisasjonene om hva som er rett og rimelig, og jeg vil nødig bidra til at vi får en oppsplitting av denne type paraplyorganisasjoner. Jeg tror Regjeringen står seg på å holde en relativt fast hånd over hvordan man organiserer tilskudd på dette området.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-12-08:
Hvis jeg forstår representanten Skjelstad rett, mener han at vi ikke bør innføre velferdskontrakter, eller kvalifiseringsstønad, fordi det kan komme til å bli et tilbud som gir en rettighet uavhengig av om man bor i den ene eller den andre kommunen. Jeg mener nok at på samme måte som vi skal ha rett til utdanning i dette landet, skal vi også ha en nasjonal standard for å sørge for at folk kommer seg bort fra sosialhjelp og over i en arbeidssituasjon. Jeg tror faktisk det er viktig at vi i samarbeid med kommunene utvikler dette instrumentet – som jeg så langt også har registrert er positivt mottatt – som noe som kommunene kan ha felles, og at vi legger til rette for at langtids sosialhjelpsmottakere kan komme seg bort fra sosialhjelpen og over i en varig situasjon som samfunnsmedlemmer som deltar i arbeidslivet. Jeg ser faktisk på retten til kvalifiseringsstønad som noe av det mest konstruktive og positive som ligger i dette budsjettet, men vi skal først og fremst diskutere dette når vi kommer til arbeids-, inkluderings- og velferdsmeldingen. Det ser jeg virkelig fram til.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-12-08:
Etter dette innlegget kan en virkelig undre seg over hvordan Fremskrittspartiet kan gå gjennom denne debatten uten å gjøre noe med gravferdsstøtten, når de samtidig skaffer seg så solid rom for det gjennom kutt f.eks. på opp mot 1 milliard kr når det gjelder arbeidsmarkedstiltak. Det måtte da være mulig å komme til Stortinget med et forslag som representerte noe annet enn å be Regjeringen om å ta ansvaret for en utredning av noe. Men det er nå så! Det jeg hadde lyst til å kommentere, var et utsagn som vel representanten Engeset startet med, hvor han fikk støtte fra Fremskrittspartiet, om at Regjeringen representerte en form for – hva var det han kalte det – misunnelsesprinsipp. Vi har en regjering som ønsker å satse på velferdsstaten, og som ser at det koster, og som derfor også erkjenner at vi må gjøre noe med skattenivået i dette samfunnet. Jeg registrerer også at debatten viser at Regjeringen tydeligvis har et bredere flertall i Stortinget for å gjøre noe med skattenivået og satse mer på velferdspolitikken enn det parlamentariske grunnlaget som står bak Regjeringen, tilsier. Her skiller faktisk opposisjonspartiene lag når det går på vilje til å satse på velferdsløsninger. Så har jeg også lyst til å kommentere dette som går på fattigdomspakkene. Representanten Engeset sier at Høyre har en mye bedre fattigdomspakke, og den er spesielt innrettet mot å få folk i arbeid. Ja, mon det! For det første skal jeg prøve å sette meg mer inn i Høyres fattigdomspakke og finne ut hvor disse tiltakene som er så mye bedre, er hen. Dem har ikke jeg klart å se så langt. Men jeg har i hvert fall registrert at Høyre kutter dramatisk i arbeidsmarkedstiltak, og når man ser på Regjeringens handlingsplan mot fattigdom, ligger det faktisk 144 mill. der som skal gå til styrking av landsomfattende arbeidsmarkedssatsing for å motvirke fattigdom. Disse finner vi igjen i post 70 under kap. 634 i Regjeringens budsjett. Fremskrittspartiet kutter 550 mill. kr, er det vel, Høyre kutter 206 mill. kr. Det blir ikke mye igjen til fattigdomstiltak som kan bidra til at denne kategorien mennesker kommer i arbeid, når man kutter nettopp der hvor bevilgningene til dette er satt. Det er vanskelig å se at det er realiteter bak det man sier om at en fattigdomssatsing må være å satse på arbeidslinjen. Det er jo det Regjeringen gjør. Og det er jo der de andre kutter. Unntaket her er faktisk Kristelig Folkeparti, det er det eneste partiet som kommer ut i pluss på arbeidsmarkedstiltak når man ser post 70 og 71 i sum. De andre kutter!
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-12-08:
Senterpartiet mener det er viktig å bedre trygderettighetene til selvstendig næringsdrivende. Dagens ordninger er ikke gode nok for å stimulere unge, særlig kvinner, til å ta risikoen ved å starte egen virksomhet. Det er ikke godt nok når f.eks. unge kvinner som driver egen virksomhet, kan måtte velge bort å etablere familie og barn fordi det blir for vanskelig økonomisk. Ofte vil det jo være slik, særlig for yngre næringsdrivende, at de er i en oppstartsfase da bedriften kaster lite av seg i de første årene. Senterpartiet har tidligere tatt dette opp i Stortinget, bl.a. gjennom et Dokument nr. 8-forslag fra Marit Arnstad i forrige periode. Disse spørsmålene er også tatt opp i Soria Moria-erklæringen, hvor det heter at Regjeringen «vil sikre gründere og etablerere gode sosiale ordninger, blant annet ved å se på vilkårene for selvstendig næringsdrivende til å kombinere yrkeskarriere med barneomsorg». Jeg er glad barne- og familieministeren følger opp dette i sitt brev til arbeids- og sosialkomiteen. Her sier hun også at det er gode grunner til å støtte en ordning med 100 pst. dekning av svangerskapspenger og fødsels- og adopsjonspenger for selvstendig næringsdrivende uavhengig av om tilleggsforsikring er tegnet. Jeg er ganske sikker på at det også er samfunnsøkonomisk gunstig å gjøre dette, fordi det nettopp skaper trygghet for å kunne starte egen virksomhet og satse på den ved siden av å kombinere det med familieliv. Selv om en samlet komite støtter intensjonene i forslagsstillernes forslag, deler vi oss når det gjelder gjennomføringen. Barne- og familieministeren har beregnet kostnadene til inntil 400 mill. kr – mer positivt kan jeg si i underkant av 400 mill. kr. Det er et vesentlig beløp som opposisjonen forutsetter skal dekkes inn uten at trygdeavgiften for selvstendig næringsdrivende øker. Da de partiene som nå ønsker å bevilge disse pengene, selv satt i regjering, fant de ikke mulighet for å gjennomføre tiltakene. Nå er det tydeligvis lettere. Men det er positivt. Regjeringen vil arbeide videre med saken, sier statsråden i sitt brev til komiteen. Budsjettet 2008 blir første anledning til å komme tilbake, og fra Senterpartiets side er det allerede varslet at dette er en av våre prioriterte oppgaver. Når det gjelder finansieringen, blir det et spørsmål om tiltakene helt eller delvis skal finansieres innenfor dagens trygdeavgift, eller om det kan foretas en økning av trygdeavgiften for den gruppen det her gjelder, selvstendig næringsdrivende. Vi er kjent med at et høringsforslag om å øke trygdeavgiften for denne gruppen med 0,2 pst. for å kunne gi styrkede rettigheter tilbake, fikk ganske positiv respons fra ca. halvparten av de som svarte. Representantforslaget foreslås vedlagt protokollen. Dette er en sak vi kommer tilbake til. Jeg er enig med representanten Woie Duesund som sier at det er viktig at vi kommer videre og får festet en beslutning til dette. Vi har alle sammen positive vurderinger, men vi må altså beslutte, og jeg håper vi kan komme tilbake snarest mulig.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-12-08:
En fersk forskningsrapport fra Norsk senter for bygdeforskning ved NTNU i Trondheim som ble presentert i Adresseavisen sist tirsdag, slår fast følgende: «Norske gårdbrukere vil i årene som kommer hente mellom 35 000 og 40 000 arbeidere fra Øst-Europa.»(…) (…) Med tanke på at 60 pst. av bøndene i undersøkelsen synes at det er helt greit at det tilbys uholdbare lønns- og arbeidsvilkår: Mener representanten Sundsbø og Senterpartiet at dette vil være med på å svekke landbrukets legitimitet?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-12-08:
Den generelle gravferdsstønaden ble fjernet fra 1. januar 2003. Fremskrittspartiet fikk mye kritikk for det, og vi beklager det fortsatt den dag i dag. Vi beklaget også at vi ikke fikk endret på det da vi forhandlet med de daværende regjeringspartiene. Nåværende statsråd, som den gang var nestleder i sosialkomiteen, uttalte at det var hjerterått det som den gangen skjedde, og at noe slikt kunne aldri Arbeiderpartiet ha blitt med på. Vi syntes også at det var trist, og på grunn av at vi var svært uenige i det som skjedde, foreslo vi faktisk å gjeninnføre den generelle gravferdsstønaden. Vi har også i forbindelse med dette budsjettet fremmet forslag om å få en gjennomgang. Mitt spørsmål blir: Hvis statsråden mener at dette temaet fortsatt er like viktig som han mente da han var i opposisjon, hvorfor har ikke regjeringspartiene støttet Fremskrittspartiets forslag, og hvorfor har ikke Regjeringen gjeninnført denne ordningen?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-12-08:
Det som fikk meg til å ta ordet igjen, var egentlig svaret på den replikken jeg hadde til statsråden. Hvis man skal bruke statsrådens egen retorikk i den replikkordvekslingen, der han sa at den gang hadde Fremskrittspartiet makten, kan man dra i gang en interessant debatt videre. Fremskrittspartiet satt ikke i regjering. Fremskrittspartiet forhandlet om et budsjett der vi fikk gjennomslag for mer til helse, mer til eldreomsorg og mer til samferdsel. Vi fikk foretatt en ytterligere opptrapping av avkorting i samordningen mellom gifte og samboende pensjonister. Hvis vi skal følge statsrådens egen retorikk videre til 2004 – hvis jeg ikke husker feil – var det Arbeiderpartiet som forhandlet med den samme regjeringen, og da må jo det bety at det var Arbeiderpartiet som hadde makten og bestemte hvordan budsjettforliket skulle være. Så sier statsråden i replikksvaret at i disse forhandlingene var alt annet viktigere for oss enn gravferdsstønaden. Det må jo bety at for statsrådens parti – som selv satt og forhandlet i 2004 – var også alt annet viktigere enn gravferdsstønaden, som man året før sa var så viktig. Vi erkjente imidlertid at vi ikke var fornøyd, at vi var skuffet over at dette var skjedd. Derfor foreslo vi også å gjeninnføre denne stønaden. Vi hadde hatt flertall i Stortinget i fjor hvis regjeringspartiene hadde støttet oss. De som sitter med makten i dag, så vidt meg bekjent, er da virkelig statsråden og regjeringspartiene. Ikke nok med at de sitter med makten, men de gjør det så til de grader fordi de har en flertallsregjering, som kunne ha gjennomført det både for inneværende år og for neste år. Men her er det nok en gang en handlingslammelse. Situasjonen er – og jeg har fått en del henvendelser bl.a. fra prester i Oslo – at utgiftene til en minimumsbegravelse rundt omkring i landet dreier seg om alt fra 10 000 kr til over 30 000 kr. Det er derfor Fremskrittspartiet nå foreslår en totalgjennomgang av ordningen, slik at alle kan sikres en verdig begravelse. Dessverre stemte også de andre partiene imot det i Stortinget under finansdebatten. Det er sørgelig. Det er stor forskjell mellom regjeringspartienes retorikk og handling, og jeg kunne gjerne ha ønsket meg at de hadde vært flinkere til å handle enn til å drive med lettkjøpt retorikk.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-12-08:
Ett minutt blir for kort tid til å forklare og svare på alt Myrli tok opp i sitt innlegg, men la meg begynne. Da Stortinget våren 2005 behandlet pensjonsmeldingen og -reformen, ville Fremskrittspartiet forbedre dagens system. Det står også klart i innstillingen i den saken at vi ville forbedre dagens system. Grunnen til at vi går mot den foreslåtte pensjonsreformen, er nettopp at den blir en gedigen sparereform. Den fører til at opptjente rettigheter for veldig mange blir svekket. Det skjer på en slik måte at alle vil få mindre i pensjon – alle får mindre i pensjon. Det er det regnet grundig på, og det kan dokumenteres grundig. Det regner jeg med også Myrli er godt kjent med fra da han satt i Pensjonskommisjonen. En av hovedtingene som skulle gjøres der, var nettopp å spare x antall milliarder kr i framtidige pensjonsutgifter.
Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2006-12-08:
Representanten Skjelstad brukte en del tid i sitt innlegg på Venstres forslag om såkalt borgerlønn, en form for minsteinntekt. I budsjettet for neste år foreslås en prøveordning for langtidsmottakere av sosialhjelp med borgerlønn på 2 G, altså ca. 125 000 kr. Regjeringa, derimot, har foreslått en ny kvalifiseringsstønad, også på 2 G, men som ei breiere ordning for folk med svak tilknytning til arbeidslivet – ikke nødvendigvis bare for mottakere av sosialhjelp. Så spørsmålet mitt til Skjelstad er: Hvorfor vil Venstre nå begrense sitt gamle forslag om borgerlønn til bare å gjelde mottakere av sosialhjelp? Og spørsmål nr. 2: Vil Venstre støtte forslaget om kvalifiseringsstønad på 2 G?