Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-16:
Jeg vil slutte meg til det saksordføreren og andre talere har sagt om både handlingsplanen og Riksrevisjonens rapport. Denne undersøkelsen viser hvor viktig det er at vi har en riksrevisjon som leverer forvaltningsrapporter som gir Stortinget muligheter til å få kunnskap, som saksordføreren nettopp sa, til å lære gjennom evaluering og oppfølging av egne vedtak og planer og til å se om kursen trenger å korrigeres. Jeg er også enig i det representanten Carl I. Hagen sa, at den høringen som vi hadde, gir et noe mer nyansert bilde av planen enn det som er – skal vi si – glansbildet utad. Det er ingen tvil om at mange eldre har fått det bedre etter det krafttaket som er skjedd, som følge både av at det har vært en plan, og av at det har vært midler å sprøyte inn i eldreomsorgen. Flere mål er nådd, bl.a. målet om nye sjukeheimer og omsorgsboliger. Som en følge av standardhevingen av boligene har mange eldre med stort pleiebehov fått verdigere forhold å leve under. For en som har vært rundt omkring på sjukeheimer, er det ikke vanskelig å se at det har ført til mye mer trivsel og lettere arbeidsforhold, fordi sjukeheimer og omsorgsboliger er blitt bedre bygningmessig, altså lettere å jobbe i. Men – og der deler jeg representanten Carl I. Hagens syn – dette er langt på vei blitt en boligreform. Ikke at det er noe galt, men vi må se på hva denne reformen har ført til. Det denne undersøkelsen nemlig viser, er at mange eldre ikke får den hjelp, den heldøgns pleie og omsorg de har behov for, bl.a. fordi kommunene i stor grad har bygd ut omsorgsboliger, også for dem som hadde trengt en sjukeheimsplass, med det kravet til bemanning som gjelder der. Jeg har derfor under arbeidet med denne planen som komiteen har gjort, spurt meg sjøl mange ganger: Er det slik at det nå etter denne store utbyggingen er like vanskelig å få sjukeheimsplass som det var før iverksetting av planen? Jeg tror dessverre at svaret på det er ja. Nå sier flertallet – og SV er en del av det – at eldre og andre pleietrengende kan få god heldøgns pleie og omsorg både på sjukeheimer og i omsorgsboliger. Det avgjørende er, som saksordføreren sa, at de som bor der, får et pleietilbud som er av stort nok omfang og av høy nok kvalitet til at de skal kunne få den hjelpen de trenger. Det blir derfor viktig at utviklingen følges nøye opp både av fylkesmennene og fylkeslegene og av Stortinget, for kommuneøkonomien gjør at det blir jo ikke flere stillinger innenfor heimebasert omsorg og på sjukeheimene. Tvert imot får vi nå meldinger om at det skjæres ned på antall stillinger. I Bergen, f.eks., er det nå bebudet en nedskjæring på helseområdet på hele 142 mill. kr. Det er klart at det vil få stor betydning for pleie og omsorg og for sjukeheimsdriften. Som representanten Hagen sa, i morges fikk vi melding om at en kommune, Notodden, har planer om å legge ned nesten halvparten av sjukeheimsplassene. Og KS kan rapportere om at halvparten av landets kommuner nå har planer om å skjære ned på pleie- og omsorgstjenestene. En av de store utfordringene i den norske velferdsstaten i årene framover vil dreie seg om å gi et verdig tilbud til mennesker som blir gamle, fordi de vil ha behov for pleie og omsorg. Det er bra at statsråden erkjenner at det er en veg å gå før alle får det, det gjorde han faktisk i høringen. Men det blir besvergelser når Regjeringa ikke er villig til å ta et krafttak for kommuneøkonomien. Derfor vil jeg utfordre statsråden til å se på om kommuneøkonomien gjør at det som nå er bygd opp av tilbud, vil falle sammen som et korthus. Jeg vil utfordre statsråden til å se på om det er grunn til å frykte at boligene ikke blir fylt opp med den kvaliteten, det innholdet, som Stortinget ønsker. Jeg tror ikke det er slik at kommunepolitikerne ikke har de samme ønskene som det Stortinget har. Jeg tror at kommunepolitikerne ønsker at eldre skal ha et verdig tilbud. Jeg tror at det i stor grad er kommuneøkonomien som gjør at de nå ser seg tvunget til å skjære ned på dette tilbudet. Det er noen utfordringer som ligger der framover. Kommuneøkonomien er én, men en annen utfordring er at det også i heimebaserte tjenester trengs en grunnbemanning som sikrer kvalitativt gode tjenester til alle som trenger det. Vi vet at mange steder er ikke grunnbemanningen god nok, og det fører til at mange kommuner har vanskeligheter med å rekruttere og holde på kvalifisert personell. Det har noe med lønn å gjøre, det har med muligheter til etterutdanning og påfyll å gjøre, og det har ikke minst med deltidsproblematikken å gjøre. Mange velger deltid fordi arbeidet er hardt og fysisk belastende, men mange hjelpepleiere, omsorgsarbeidere og sjukepleiere tvinges til å jobbe deltid for at turnusen skal gå opp. Jeg hørte nettopp om en hjelpepleier som har hele tre deltidsjobber innafor pleie og omsorg, fordi hun må ha en lønn å leve av. Derfor mener vi i SV at det framover er viktig å jobbe for retten til heltid, men muligheten til deltid. En annen utfordring er legedekningen i sjukeheimene. Eldremedisin kan være komplisert, og kompetansen på dette trengs også på sjukeheimene. Sjuke eldre legges inn og blir raskere utskrevet til kommunene enn tidligere. Mange som før lå på sjukehus, befinner seg nå på sjukeheimer. Det krever mye bedre samhandling mellom kommunene og spesialisthelsetjenesten, men det krever også en annen kompetanse i kommunene enn tidligere. Da er det alarmerende at en rapport fra SINTEF melder om en tilgjengelighet på legetjeneste på i gjennomsnitt 10 minutter til dem som har sjukeheimsplass, i noen tilfeller helt ned til 3 minutter. Det er fornuftig å sette krav til fastlegene om å delta i dette arbeidet, slik komiteen har gjort, men vi kommer altså ikke unna en styrking av legetjenesten i eldreomsorgen dersom sjuke eldre – og dem blir det flere av – skal få en forsvarlig behandling. En tredje utfordring er finansieringsordningen i spesialisthelsetjenesten. Innsatsstyrt finansiering basert på DRG-poeng gjør at lønnsomme pasienter lett blir foretrukket – lønnsomme pasienter med de enkle lidelsene. Det har en tidligere riksrevisjonsrapport som vi har behandlet, nemlig vist. ISF-systemet kan med andre ord lett føre til bedriftsøkonomisk tenkning i sjukehusene. Eldre pasienter med rehabiliteringsbehov og sammensatte lidelser er ikke «lønnsomme» pasienter i et ISF-system. Derfor er jeg bekymret over at forhandlingene om budsjettet nå har ført til at ISF-systemet skal få en større plass i sjukehusfinansieringa. Det vil etter vår mening stimulere til en raskere utskrivning og svingdørspasienter, slik vi har sett det til nå også, noe som er uverdig for den eldre og fører til press i kommunene. Det er nå nødvendig å få en klargjøring av hva som skal til for at et tilbud skal regnes som heldøgns pleie- og omsorgstilbud, ikke for at det løser alle problemer, men det kommer fram i rapporten at uklarheter her har ført til at ikke alle får den hjelpen som pleietrengende eldre har krav på. Og her deler jeg representanten Hagens syn, at det som er Stortingets mening, også burde ha kommet fram i votering. Dernest mener vi at Stortinget må få en melding om hvordan et tilrettelagt tilbud for heldøgns pleie og omsorg for 25 pst. av befolkningen over 80 år kan nås innen 2030. SV står sammen med Fremskrittspartiet om disse forslagene.