Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-03-10:
Adecco-saken har vist oss at vi står overfor store utfordringer i norsk arbeidsliv. Konkurranse og effektivisering kan være nyttig, men det skapes også et press når selskaper og enkeltpersoner skal tjene penger. Når vi vet at renholdsbransjen er kåret til «verstingbransjen» av alle partene i norsk arbeidsliv, sier den siste tids avsløringer noe om hvilke forhold vi må kjempe mot. For regjeringen er kampen mot sosial dumping helt grunnleggende – ikke bare fordi alle skal ha rett til en anstendig lønn og gode arbeidsforhold, men også fordi vi som samfunn har en plikt til å gi dem som driver seriøst, de nødvendige rammebetingelsene. Det som er spesielt med renholdsbransjen, er at den har slitt med utfordringer knyttet til HMS, svart arbeid, lav lønn og uakseptabel arbeidstid over en lang periode. Problemene er forsterket gjennom økt arbeidsinnvandring. Regjeringen har fremmet to handlingsplaner mot sosial dumping. I den sammenheng har vi iverksatt en rekke målrettede tiltak med gode resultater. Arbeidstilsynet er styrket – ikke bare med kroner og øre, men også med nye og effektive sanksjonsmuligheter mot bedriftseiere som driver urent spill. Vi har også iverksatt konkrete tiltak særlig rettet mot bransjer med sammensatte utfordringer. Et av disse tiltakene er ordningen med regionale verneombud som vi nå jobber med i forhold til renholdsbransjen og hotell- og restaurantbransjen. Basert på års erfaring med dette i bygg- og anleggsbransjen har jeg stor tro på at ordningen med regionalt verneombud skal bidra positivt. Jeg er også glad for at vi sammen med partene i fjor høst ble enige om å starte opp et treparts bransjeprogram mot useriøsitet i renholdsbransjen. Det følger av Soria Moria II og av lønnsoppgjøret i 2010 at regjeringen og partene gjennom treparts bransjeprogrammer vil samarbeide. Tiltak blir iverksatt i bransjer som er spesielt utsatt for useriøsitet, sosial dumping og utstøtings- og arbeidsmiljøproblemer. Renholdsbransjen er utvilsomt en slik bransje, og partene er enige om at dette skal være en pilotbransje for bransjeprogrammene. Bransjeprogrammet er etter min oppfatning et helt nødvendig rammeverk for å kunne utarbeide og iverksette nødvendige tiltak for å få orden på renholdsbransjen. Det er avsatt 10 mill. kr til bransjeprogrammet i 2011. Et første viktig tiltak er å få på plass en offentlig godkjenningsordning, kombinert med en effektiv kontrollordning. Dette arbeidet er vi nå i gang med. Det er også startet opp et prosjekt som skal kartlegge og oppsummere eksisterende kunnskap om utfordringene i renholdsbransjen. Prosjektet vil gi et verdifullt bidrag til den videre utformingen av bransjeprogrammet og et nyttig innspill til den endelige utformingen av godkjenningsordningen. De viktigste tiltakene for å bedre forholdene i renholdsbransjen skal altså utformes innenfor bransjeprogrammet i samarbeid med partene i arbeidslivet. Jeg har nylig invitert alle relevante parter til et møte i denne måneden for å diskutere den videre utformingen av bransjeprogrammet, herunder hvordan vi mest hensiktsmessig kan jobbe sammen framover. Jeg er svært opptatt av å gripe fatt i både privat og offentlig sektor. Også i tiden før Adecco-sakene så vi eksempler på uakseptable kontrakter og arbeidsforhold, også i offentlig sektor. I januar sendte jeg derfor et notat til mine regjeringskolleger hvor jeg ba om en gjennomgang av egne virksomheter og underliggende etater. Jeg har fulgt opp dette ved å be om en skriftlig redegjørelse fra alle departementer om hva de faktisk gjør for å forebygge dette. Jeg har tatt initiativ overfor KS for å få kartlagt og drøftet omfang og utfordringer når det gjelder kjøp av renholdstjenester og kommunenes ivaretakelse av sitt ansvar for å sikre gode lønns- og arbeidsvilkår. Dette arbeidet vil nå naturlig inngå i arbeidet til den partssammensatte arbeidsgruppen som ble opprettet av Arbeidslivs- og pensjonspolitisk råd 1. mars. Gruppen skal vurdere tiltak mot sosial dumping i offentlig sektor, med særlig fokus på kommunesektoren. Dette vil være et viktig arbeid for renholdsbransjen. Skal vi lykkes i kampen mot sosial dumping, er norske kommuner en av våre viktigste arenaer. I 2008 innførte regjeringen en forskrift om lønns- og arbeidsvilkår i offentlige kontrakter. Forskriften stiller særlige krav til lønns- og arbeidsvilkår i stat, kommune, fylkeskommune og offentlige foretak når tjenester og oppdrag settes ut på anbud. Reglene gjennomfører ILO-konvensjon nr. 94 i Norge. Med denne forskriften har vi et regelverk som sikrer stabile og rettferdige lønns- og arbeidsvilkår for alle arbeidstakere i offentlig sektor, forutsatt at reglene følges. Som kjent har ESA stilt spørsmål ved om dette regelverket er forenlig med EØS-avtalen. Regjeringen mener – i motsetning til en del andre parter – at vi har et godt juridisk grunnlag for å mene at ILO-konvensjon nr. 94 er i tråd med utsendingsdirektivet. En allmenngjøring av tariffavtalen i renholdsbransjen vil være viktig. En allmenngjøring vil ikke bare få betydning for lønnsnivået; det vil også åpne for bruk av flere virkemidler mot useriøsitet, slik som påseplikt, innsynsrett og solidaransvar. Ikke minst kan Arbeidstilsynet komme inn med sine virkemidler. LO og NHO er enige om at allmenngjøring vil være et godt tiltak, og et krav om allmenngjøring av deler av overenskomsten for renholdsbedrifter er nå til behandling i tariffnemnda. Jeg er veldig glad for det, og jeg er veldig glad for at partene sammen støtter dette med allmenngjøring her. Avslutningsvis vil jeg kort nevne stortingsmeldingen om arbeidsforhold og arbeidsmiljø, som jeg vil legge fram før sommeren. Meldingen vil ha et helhetlig perspektiv på de utfordringene vi står overfor i arbeidslivet, og vise vei for framtidens utfordringer. Innsatsen mot useriøsitet og sosial dumping blir et viktig tema i denne meldingen, og at trepartssamarbeidet er et bærende element, vil være grunnleggende. I renholdsbransjen står vi overfor den hittil kanskje vanskeligste testen i arbeidet mot useriøsitet og sosial dumping. Renholdere er en viktig yrkesgruppe. De gjør en helt uunnværlig jobb overalt hvor det oppholder seg mennesker – på alle sykehus, skoler, sykehjem, i barnehager, på alle kontorer, i butikker, hoteller og fabrikker. Det er viktig for meg at hver enkelt renholder kan føle stolthet over den jobben de gjør. Et viktig steg for å oppnå dette er å sørge for at de kan gjøre jobben sin under ordnede arbeidsforhold, og at de har en lønn å leve av. Jeg vil avslutte med å si at dette handler om enkeltmenneskers skjebner, men det er også i aller høyeste grad et spørsmål om vår egen moral. Om vi stilltiende aksepterer at en polsk renholder arbeider nattskift uten tillegg, med begrunnelsen «hun tjener bra sammenlignet med polsk lønn», da undergraver vi vår egen samfunnsmodell, og det vil ingen være tjent med.