Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-12-09:
For kort tid sidan las eg i Sarpsborg Arbeiderblad om Runar Bjørnstad. Han ønskjer mest av alt å føle at han gjer nytte for seg, og ein fast jobb står veldig høgt på ønskelista hans. Men på grunn av at han sit i rullestol, får han ikkje vist kva han duger til. I staden blir han møtt med fordommar hos fleire arbeidsgjevarar. Til avisa seier han: «Funksjonshemmede stiller så langt bak i ledighetskøen som overhodet mulig. Jeg kjenner mange som går på uføretrygd, men som er motivert og ønsker å jobbe. Problemet er at de ikke får muligheten i arbeidslivet». Så forklarer han vidare: «Det betyr mye for meg å kunne stå opp hver dag, dra på jobb, utrette noe og ikke minst treffe andre mennesker. Jeg har vært mye hjemme, levd på uføretrygd. Det var aldri snakk om omskolering den gangen jeg ble skadet». Dette seier mykje om behovet for å kunne gje eit tilbod som er samansett og fleksibelt til dei som er i Bjørnstads og liknande livssituasjon. Me må ha eit system som gjev folk moglegheit til å bruke sine evner og ikkje minst si arbeidsevne. Det er i dag altfor mange som står utanfor arbeidsmarknaden. Det er det mange ulike grunnar til. Men det er eit faktum at me er i ferd med å nærme oss verdstoppen i talet på uføretrygda. Auken i arbeidsløysa har vore dramatisk dei siste to åra. Men særleg ser ein at det er mange yrkeshemma som slit tungt i arbeidsmarknaden. Ved utgangen av november var det registrert 80 300 yrkeshemma ved Aetat. Dette er første gongen Aetat har registrert meir enn 80 000 yrkeshemma arbeidssøkjarar. Talet på yrkeshemma har auka med meir enn 25 000 i løpet av dei siste fire åra. I løpet av det siste året er det 20 000 færre funksjonshemma som deltek i arbeidslivet. Hittil i 2003 er det registrert ein auke på om lag 9 pst. samanlikna med 2002. Det tilseier at det må til ein langt kraftigare innsats for å få fleire hender i arbeid. Arbeidarpartiet vil ha eit meir inkluderande arbeidsliv, der det er rom for alle. Det er god arbeidsmarknadspolitikk, god familiepolitikk, god helsepolitikk og ikkje minst god sosialpolitikk. Arbeidarpartiet vil ha eit mindre stressande, eit varmare og eit friskare arbeidsliv. Derfor vil me ha ein langt meir offensiv politikk for å få folk i arbeid og for å byggje opp kompetanse hos dei som er arbeidslause. Særleg gjeld dette for dei som er funksjonshemma. Arbeidarpartiet er kritisk til utsegner der det blir hevda at låg stønad vil medverke til at fleire får seg arbeid når dette er mogleg, framfor å søkje om trygd. Det skal ikkje vere slik at ytingane skal vere så små som mogleg, slik at økonomisk fattigdom tvingar folk ut i dårleg betalte og usikre jobbar. Det er ikkje ei utvikling som gjev ein betre arbeidsmarknad for usette grupper. Dette er det same prinsippet som Regjeringa la til grunn for å redusere dagpengeytingane. Det er me sterkt kritiske til. Å presse menneske til å arbeide i ein periode der dei ikkje burde jobbe, kan derimot føre til at fleire mislykkast og hamnar i varig uføretrygd, altså det stikk motsette av kva som er føremålet. Arbeidarpartiet er positivt til at vedtak om attføring blir flytta til Aetat frå 1. juli 2004. I dag vurderer trygdeetaten om behovet for yrkesretta attføring er til stades, mens Aetat er ansvarleg for å utforme sjølve attføringsopplegget. Arbeidarpartiet meiner at intensjonen med endringa er god. Tilbodet som blir gjeve, må bli meir skreddarsydd og tilpassa den enkelte sine behov og moglegheiter. Dette tilseier behov for større fleksibilitet i handteringa av regelverket for lengda på og innhaldet i ein attføringsprosess. Derfor støttar Arbeidarpartiet denne endringa. Me vil understreke at det er viktig at personalmessige og økonomiske ressursar er på plass så fort som mogleg, slik at dette kan lykkast. Det er av stor verdi at kartlegginga av ressursmessige endringar i Aetat og trygdeetaten som Regjeringa varslar, blir gjort raskt, og at Regjeringa melder endra behov tilbake til Stortinget i revidert nasjonalbudsjett 2004. Som ei følgje av budsjettforliket vil Arbeidarpartiet stemme for endringar av regelverket som vil vere ei innstramming i forhold til dagens praksis. Dei endringane som no blir gjennomførde, må bli underlagde grundig vurdering. Me kjem til å følgje utviklinga og utslaga veldig nøye i framtida.