Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2002-11-05:
Ingen er vel uenig i at arbeidet med samfunnssikkerhet tar utgangspunkt i at kriser skal forhindres, og at kriser som har oppstått, håndteres på en så god måte som mulig, som det står i innledningen til denne innstillingen. St.prp. nr. 45 for 2000–2001, Omleggingen av Forsvaret i perioden 2002–2005, og Innst. S. nr. 342 for 2000–2001 bør gi en rekke premisser for meldingen. Et utvalg, det såkalte Sårbarhetsutvalget, ledet av Kåre Willoch, avgav i juli 2000 en rapport med tittelen «Et sårbart samfunn». Grunnlaget for en god og godt gjennomarbeidet melding skulle således være til stede. Det har vi ikke fått. Etter Fremskrittspartiets mening var meldingen så innholdsløs, lite gjennomarbeidet og vanskelig å gripe fatt i at vi foreslo å sende hele meldingen tilbake til departementet. Dette ville til slutt ikke flertallet i komiteene. I stedet ble innstillingen til meldingen utsatt i flere måneder, etterfulgt av en rekke spørsmål til departementet for om mulig å oppklare misforståelser og usikkerhet, uten at komiteene ble noe særlig klokere av svarene. Komiteene har derfor hatt en vanskelig og problematisk oppgave, og har, etter min mening, etter beste evne forsøkt å legge fram en innstilling som i noe større grad har grepet fatt i problemstillingene, uten at vi nok har lyktes helt, noe som altså må ses i sammenheng med et svært dårlig utgangspunkt. Trøsten må være at denne innstillingen må ende opp i én eller flere proposisjoner som i mye større grad må løse detaljene i problematikken. Det må helt klart være statsrådene og departementenes oppgave. Man bør i departementene være oppmerksom på at det i Fremskrittspartiet er registrert og akseptert at det blir gjort forberedelser til foreslåtte organisasjonsendringer. Men forberedelsene må ikke være slik at det blir uklart om dette faktisk er en iverksetting av organisasjonsendringer. Spesielt for Forsvarsdepartementet er det viktig at slike situasjoner ikke oppstår, da det nå er fokusert på andre uklare situasjoner ellers i departementet. Fremskrittspartiet har fremmet et eget alternativ til opprettelsen av nasjonal sikkerhetsmyndighet som direktorat. Jeg kommer tilbake til det. Utover dette ønsker vi å sette søkelys på det å benytte betegnelsen Nasjonal sikkerhetsmyndighet om et direktorat. Vi frykter at dette blir en begrepsforvirring. Myndighetsbegrepet hører etter vår mening ikke naturlig inn i en beskrivelse av et direktorat, da «myndighet» er en generell beskrivelse av en instans eller instanser som utøver eller har ansvar for utøvelse av myndighet ut fra gitte kriterier. Fremskrittspartiet mener at det overordnede ansvar for samfunnssikkerhetsarbeidet bør tillegges det øverste nivået i Regjeringen og forvaltningen ved at det etableres et nasjonalt sikkerhetsdirektorat under statsministerens kontor. Dette direktoratet bør bemannes med relevant personell fra de andre ulike fagdepartementer, direktorater og etater. Det vil være naturlig at deler av Justisdepartementets rednings- og beredskapsavdeling innlemmes i dette direktoratet. Vi mener videre at etterretning, overvåking og sikkerhet vil være meget sentrale elementer for å nå målsettingene. Direktoratet må ha tilgang til all relevant informasjon, og det må derfor være en form for strukturert rapportering tilbake til direktoratet. Arbeidet ved direktoratet bør koordineres ved at særlig viktige aspekter ved samfunnets sikkerhets- og beredskapsarbeid blir styrt av dette direktoratet, og at dette da vil gi autoritet og gjennomslagskraft for samfunnssikkerhet i bred forstand. Dette vil gi arbeidet økt politisk fokus og tyngde og øke mulighetene for helheten i beredskapsarbeidet og bedre ressursutnyttelse. Direktoratet bør få rapporter fra en rekke andre direktorater, som f.eks. Politidirektoratet, Direktoratet for brann- og elsikkerhet, fylkesmannens beredskapsenheter, osv. All informasjon og rapportering rundt en mengde samfunnsnyttige virksomheter skal altså rapporteres tilbake til dette direktoratet, som på den måten vil kunne sortere og administrere all informasjon på en enhetlig og oversiktlig måte, og på den måten kunne nyttiggjøre seg samfunnsviktig informasjon, også på en hurtig og effektiv måte. Direktoratet blir dermed tillagt et samordnings- og tilsynsansvar for beredskapen i sivil sektor og skal etter vår mening fastsette overordnede retningslinjer og rammer for sikkerhets- og beredskapsarbeidet i departementene. Det blir mye bruk av ordet direktorat, men det er ikke noe annet ord for det. Direktoratet skal altså iverksette arbeidet og utforme konkrete mål og på det grunnlaget holde en samlet oversikt. Dette vil gi muligheten til å se forebyggende sikkerhetsarbeid og beredskap i alle sektorer samlet, herunder samfunnssikkerhetsmessig viktige funksjoner som transportsektoren, petroleumsvirksomheten osv. Arenaer for dialog og mulighet for erfaringsoverføring mellom samfunnsviktige områder vil kunne etableres. Samordningen av planleggingen skal styrkes, slik at alvorlige beredskaps- og sikkerhetsutfordringer reflekteres i de tiltak som planlegges iverksatt ved kriser. Disse endringer medfører behov for en rekke endringer av lover, forskrifter, instrukser osv., og Fremskrittspartiet ber derfor Regjeringen om hurtigst mulig å komme tilbake til Stortinget med en oppstilling og forslag til endringer i det lovtekniske grunnlaget. Videre må overgangsfasen mellom nåværende organisasjoner og det nye direktoratet gjøres så kort som mulig, og det overordnede ansvarsforholdet i overgangsfasen må bli helt klargjort. Som jeg tidligere har pekt på, mener Fremskrittspartiet at meldingen er av en slik karakter at vi foreslår å sende den tilbake til departementet. Man kunne derfor i og for seg tatt for seg kapittel for kapittel, men av tidsmessige årsaker vil jeg bare peke på et par viktige. Fremskrittspartiet mener at terrorismebegrepet i meldingen virker snevert, og særlig i disse tider. Det er viktig å se på problematikken og utfordringene rundt terrorisme som utføres som ledd i organisert kriminalitet. I en tid der det er stor politisk og økonomisk uro i store deler av verden, er det en oppblomstring av ulike typer organisert kriminalitet. Dette gjør seg også gjeldende i Norge. Norge er et sårbart samfunn, hvor vi er vant til en stor grad av trygghet og åpenhet. Dette kan dessverre utnyttes av terrorister til etablering av både sovende og aktive terrorceller. Denne virksomheten finansieres ofte gjennom organisert kriminalitet. Fremskrittspartiet har videre registrert at det gjennom tilsiktede og utilsiktede hendelser kan oppstå svært kritiske situasjoner med tanke på bl.a. elsikkerhet og flomsikring. Dette er temaer som i større grad må gjennomgås. Vi mener at det eksisterende regelverk ikke er tilpasset de situasjoner vi kan frykte i dagens og morgendagens samfunn. Vi mener at en utarbeidelse av tiltaksplan i forbindelse med elsikkerhet og flomsikring også må innbefatte forslag til tiltak hvis formål er å begrense skadeverk ved sabotasje og utilsiktede hendelser mot nøkkelobjekter. Til slutt fremmer jeg de forslag fra Fremskrittspartiet som er inntatt i innstillingen, og et fellesforslag fra Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti.