trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
Jeg ble meget trist over det svaret som statsråden gir her, for det er helt åpenbart at man gjennom oppdragsdokumentet til Innovasjon Norge om et bidrag på 1 mill. kr, har satt krokfot på dette prosjektet. Møbelbransjen er veldig eksportrettet. Det er en bransje som sliter, og som har behov for store omstillinger. Det er åpenbart at det er langt mellom lovnader i valgkamper og det som skjer når det kommer til konkret handling. Tidligere næringsminister Sylvia Brustad besøkte møbelbedriftene på Sunnmøre og lovet betydelige midler. Det var vel helt opp i 50 mill. kr når det gjelder disse omstillingsmidlene – og nå ser vi altså det som blir resultatet. Jeg skjønner selvfølgelig at fiskeriministeren har problemer med å kunne svare konkret på min utfordring. Men vil fiskeriministeren nå ta en prat med næringsministeren, som ikke fant det betimelig å komme til salen her i dag og svare på spørsmål og gripe fatt i denne problemstillingen?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
Jeg håper da at statsråden kan bidra med mer enn han har gjort i denne saken foreløpig, fordi Norsk Industri, som står for dette prosjektet sammen med møbelindustrien selv, har faktisk ikke fått tilbakemeldinger verken fra Innovasjon Norge eller fra Nærings- og handelsdepartementet om hva de har å forholde seg til. De har bare gjennom en arbeidsgruppe fått signaler om at Innovasjon Norge nasjonalt vil gi 1 mill. kr. Det er slik at reglementet til Innovasjon Norge, bl.a. når det gjelder de fylkeskommunale midlene, setter beskrankninger med hensyn til hvor man kan tildele midler. Blant annet vil sentrale strøk som Sykkylven kommune kunne få problemer med å få midler. Derfor er det viktig å få den nasjonale posten på plass. Jeg håper derfor at statsråden kan bringe det videre til sin kollega, slik at man får et endelig svar på om man kan fortsette, og om man får mer midler. Neste gang håper jeg at statsråden kan komme og svare.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-02-17:
Regjeringen ønsker å støtte opp om innovasjon og internasjonalisering av norsk møbelindustri. Vi har derfor i vårt brev til Innovasjon Norge for 2010 gitt Innovasjon Norge i oppdrag å legge til rette for en videreføring av Innovasjon Møbel gjennom en fortsatt satsing på nyskaping og innovasjon innenfor og i samarbeid med aktørene i bransjen. Det er satt av 1 mill. kr til programmet i 2010. Samtidig er det slik at dette programmet har vært finansiert både ved midler fra Innovasjon Norge og fra industrien selv. Videre har midlene fra Innovasjon Norge vært bevilgninger både fra Nærings- og handelsdepartementet og fra Møre og Romsdal fylkeskommune. For at programmet skal kunne videreføres på samme nivå som tidligere, er man derfor avhengig av at øvrige aktører også opprettholder sin finansiering. Basert på dette vil det være opp til Innovasjon Norge og møbelindustrien å se på mulighetene for og eventuelt konkretisere et videre samarbeid.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-02-17:
Representanten har selvfølgelig helt rett i at fiskeri- og kystministeren ikke er veldig detaljert inne i møbelindustrien. Det jeg redegjorde for i mitt svar, var en videreføring av det programmet som det ble vist til, nemlig Innovasjon Møbel, der det også var lagt forutsetninger om at de tidligere samarbeidspartnerne skulle finne tilbake og videreføre det. For øvrig skal jeg ta med meg innspillet fra representanten til nærings- og handelsministeren.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-02-17:
Som jeg sa i mitt svar i stad: Jeg skal ta med meg budskapet. Et svar er vel det man i hvert fall kan forvente å få.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-02-17:
Jeg har liten sans for at Oddekalv har gått ut og advart konsumenter i utlandet mot å spise norsk laks med den begrunnelse at den skal være helsefarlig. Ingenting tyder på at så er tilfellet. For å si det enkelt: Det er ikke lov å selge sjømat som ikke er trygg å spise. I 2009 ble det eksportert 833 000 tonn laks rund vekt til en verdi av nesten 24 milliarder kr til 96 land. Eksportutvalget for fisk har beregnet at dette tilsvarer 10 millioner laksemåltider hver dag. Norsk sjømat eksporteres for øvrig til 150 land og tilsvarer 35 millioner måltider daglig. Eksporttallene for januar 2010 viser at både volum og pris for lakseeksporten har gått opp i forhold til januar 2009. Eksportutvalget for fisk er i beredskap og varsler norske myndigheter og næringsaktører dersom problemer registreres i markedene. Vi har ikke fått noen meldinger om markedsproblemer for laks. Næringsaktørene og myndighetene har ulike roller med hensyn til at maten som spises, skal være trygg for konsumentene. Vi samarbeider om utfordringene, og jeg legger til grunn at næringen tar mattrygghet på alvor. Næringsaktørene har selv ansvar for å sikre at produktene de selger, tilfredsstiller kravene til trygg mat. Mattilsynet har en rekke overvåkings- og kontrollprogrammer knyttet til produksjon av sjømat, og de fører tilsyn både med oppdrettsanleggene og produksjonsbedriftene. NIFES kartlegger mulige medisinrester, tungmetaller, organiske miljøgifter og andre forbindelser i norsk oppdrettsfisk. Importert laks fra Norge underlegges også kontrollprosedyrer i nesten 100 markedsland, som har sine regler og kontrollrutiner for hva som anses som trygg mat. Dersom det skulle vise seg at norsk laks på noe tidspunkt ikke skulle være trygg å spise, vil myndighetene sette i verk nødvendige tiltak for å motvirke en slik omsetning. Vitenskapskomiteen har i sin rapport «Et helhetssyn på fisk og sjømat i norsk kosthold» anbefalt befolkningen å øke inntaket av fet fisk ut ifra et helseperspektiv. Dette er basert på en vurdering av både de positive og negative helsemessige effektene av sjømatkonsum. Jeg er glad for at stuntet fra Oddekalv, så langt jeg har fått informasjon om, ikke har hatt negativ innvirkning på omdømmet til eller etterspørselen etter sjømat. Det ville være veldig uheldig dersom grunnløse påstander om at det er helsefarlig å spise norsk laks, fører til at forbrukerne velger bort den sunne fisken. Laks er sunn og god mat. Jeg ønsker at folk skal spise enda mer laks og sjømat for øvrig, både her hjemme og i utlandet. Ti millioner laksemåltider daglig er et imponerende tall, men jeg tror at det er rom for å øke konsumet av norsk laks og sjømat.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-02-17:
Som jeg sa i mitt svar, er det en rekke kontrollfunksjoner for norsk sjømat. Like omfattende er selvsagt kontroll- og godkjenningsprosedyrene i forkant av at et medikament blir tatt i bruk. Det å ta i bruk et nytt behandlingsstoff – enten det gjelder behandling av fisk, dyr eller folk – krever en nitid og lang prosedyre. Det er helt opplagt at de kontrollfunksjonene og godkjenningsprosedyrene vi har i Norge, selvfølgelig er tilpasset markedene der disse produktene skal selges. De er også vel kommunisert og harmonisert.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2010-02-17:
Nå ligger ikke finansiering av støtte til miljøvernorganisasjoner i fiskeri- og kystministerens budsjett og i Fiskeri- og kystdepartementet, så det skal rette statsråd få uttale seg om. Generelt vil jeg si: Det har vært grundig omtalt i denne sal at ytringsfriheten står sterkt. Det at det blir gitt uttrykk for ting som vi er totalt uenig i, og som i tillegg er grunnløst, må vi bare tilbakevise med fakta. Det akter jeg å gjøre innenfor det området som jeg har ansvaret for. De institusjonene som jeg har ansvaret for, som sitter på denne kunnskapen, er igjen oppfordret til å gå aktivt ut og fortelle om det.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
«Kurt Oddekalv og Miljøvernforbundet er på krigsstien og har startet en svertekampanje overfor norsk oppdrettslaks i utlandet. Oddekalv hevder fisken er kreftfremkallende og ikke bør spises. En norsk aktør som engasjerer seg i utlandet for å advare mulige kjøpere om et norsk produkt, er i beste fall egnet til å så tvil og skepsis til norske produkter. Hvilke mottiltak vil statsråden igangsette for å fjerne tvil og skepsis til norske produkter og for å hindre eventuelle negative konsekvenser av Oddekalvs svertekampanje?»
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
Takk for svaret. Det er vel også grunn til å tru at alle medikament og tilsetjingsstoff som blir brukte for å behandle fisken anten mot sjukdom eller for å ta lakselusa, er godkjende av Mattilsynet og andre som skal ha tilsyn med kva som blir brukt. Spørsmålet mitt blir då: Blir det kommunisert vidare at det er godkjende remedium som blir brukte, slik at kvar og ein kan gå inn og etterprøve og få sjekka at desse medikamenta er godkjende også av EU, så vidt eg forstår?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
Mange av desse miljø- og klimaorganisasjonane er i stor grad offentleg finansierte. Når vi no ser at dei går ut – spesielt då Oddekalv og Miljøvernforbundet – med ein svertekampanje og driv sivil ulydigheit, driv dei med andre ord kamp mot ei lovleg næring som gir betydelege inntekter til statskassa og eksportverdiar, som nemnt, på 24 milliardar kr. Kan statsråden forsvare at denne typen kampanjar blir gjorde med offentleg støtte?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-02-17:
Jeg vil stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Det borgerlige flertallet i Akershus fylke har vedtatt å innføre et nytt takst- og sonesystem for kollektivtrafikken i Oslo og Akershus. Det innebærer at antall soner reduseres fra 88 til 3. Det innebærer en forenkling, og vil gjøre reiser billigere for mange. Dette er ett av flere tiltak for å øke antall reiser med kollektivtransport. Vil Samferdselsdepartementet legge til rette for at det nye sonesystemet kan innføres raskt og i tråd med vedtak i Akershus fylke?»
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-02-17:
Når jeg tar opp saken, er det selvfølgelig ikke tilfeldig. Det skyldes at Akershus fylke og Oslo føler at de møter mye motstand i departementet når det gjelder dette forslaget, som ikke er nytt, men som har vært kjent helt siden fylkestingsvalget i 2007 da det borgerlige flertallet bestemte seg for at dette skulle gjennomføres. Så er det klart at det alltid vil være en del problemstillinger som må utredes, og som man må finne løsninger på. Men da er spørsmålet om man går inn i dette arbeidet for å finne de løsningene, eller om man i utgangspunktet er skeptisk og motvillig til å gjennomføre dette. Jeg hadde kanskje håpet at en statsråd fra Senterpartiet hadde noe større tillit til de lokale folkevalgte og deres prioritering og vilje til å finne løsning. Så la meg stille spørsmålet litt annerledes: Er statsråden inne i dette for å finne en løsning, slik at dette kan gjennomføres i tråd med vedtak i Akershus fylke?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2010-02-17:
La meg takke for det siste, nemlig at statsråden sier hun vil gå inn i dette med et konstruktivt utgangspunkt. Det er viktig, for her har Oslo og Akershus pekt på denne løsningen både fordi det innebærer en forenkling, og fordi man ønsker at flere skal reise kollektivt. Det er jo ikke slik at man gjennomfører dette fordi man skal sende en regning til staten. Man gjør det fordi man ønsker at flere skal reise kollektivt. Da er det, som jeg pekte på i spørsmålet, ett av flere tiltak: Vi må ha et bedre tilbud, men her er også pris og forenkling en del av den pakken. Oslo og Akershus har jo også betydelige midler, i Oslopakke 3, som er ment å kunne gå til drift av kollektivtransport, og så er det statens midler, som settes til disposisjon for å øke kollektivandelen. Dette er tiltak som er ment å øke kollektivandelen, fordi det blir billigere og enklere for mange.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-02-17:
Eg ser positivt på det initiativet som Ruter AS, Akershus fylkeskommune og Oslo kommune har teke for å få på plass eit takst- og sonesystem som er enklare å halda seg til for dei kollektivreisande. Eit enklare takstsystem vil gje eit betre kollektivtilbod. Så er det framleis fleire uavklarte spørsmål knytte til rett prissamansetjing, forholdet mellom såkalla Ruter-takst og NSB-takst og konsekvensane for finansieringa av kollektivtilbodet i regionen. Ruter AS og NSB arbeider no i lag for å få fram eit felles faktagrunnlag. Eg opplever at det er ein god dialog både på politisk nivå mellom Oslo kommune, Akershus fylkeskommune og Samferdselsdepartementet og på administrativt nivå mellom Ruter og NSB. Når vi har fått svar på dei uavklarte spørsmåla, vil vi ta stilling til kva for ei løysing som er best. Om konsekvensen av nytt takstsystem blir ein stor reduksjon i billettinntektene og dermed ein auka statleg kostnad, må vi gjera ei avveging mellom det å redusera takstane opp mot bruken av statlege midlar til å betra driftssituasjonen innanfor jernbanen, auka investeringar i linja og/eller auka togtilboda. Så dette er eit viktig spørsmål, men det er eit spørsmål der eg ikkje kan forskottera noko svar i dag. Det er ei sak som eg må få lov til å koma tilbake til.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-02-17:
Eg ser positivt på dei initiativa som er tekne. Det er jo slik at ei forenkling av takstsystemet i Oslo og Akershus har vore eit tema i fleire tiår. Særleg er takstsystemet for reiser i Akershus og for reiser mellom Akershus og Oslo komplekst. Det er jo òg slik at dei siste rapportane om kollektivtrafikk no viser at talet kollektivreiser går opp, og at det nettopp er dette samarbeidet med Akershus, den tilrettelegginga som skjer der, som gjer at biltrafikken går ned i Oslo. Eg skal ta med meg dei signala som representanten Sanner her kjem med. Så håper eg han òg har forståing for at det kan bli ei avveging på eit tidspunkt viss det blir snakk om statlege midlar, av kor vi skal setja dei inn. Eg trur ikkje det er ukjent, ei heller for Sanner, at det òg trengst auka midlar til jernbane. Men eg skal gå inn i dette med eit konstruktivt …(presidenten klubbar) (presidenten klubbar)
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-02-17:
Det er nettopp dette felles engasjementet for å få fleire til å reisa kollektivt som no er så viktig, og som betyr at vi må – alle partar her – gjera det vi kan både for å snakka godt saman og for å finna dei beste løysingane. Eg er veldig glad for dei signala som no har kome, som gjeld kollektivtrafikken og utviklinga der. Så gjentek eg berre for ordens skuld ein gong til: Det vil for meg på eit tidspunkt noko seinare i denne løypa bli eit spørsmål: Kvar skal vi setja inn statlege midlar? På dette tidspunktet er eg ikkje låst i dette, og eg skal ta med meg Sanner sine synspunkt inn i dette arbeidet.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-02-17:
I St.meld. nr. 16 for 2008–2009 Nasjonal transportplan 2010–2019 er det varsla statlege midlar til oppstart av vidare utbygging av E6 på strekninga Kolomoen–Lillehammer i siste seksårsperiode. Prioriteringa er avhengig av at det blir tilslutning til eit opplegg for delvis bompengefinansiering av utbygginga. Denne prioriteringa er følgd opp i Statens vegvesen sitt handlingsprogram for perioden 2010–2013. I St.meld. nr. 16 for 2008–2009 er det altså lagt til grunn oppstart på utbygginga i siste seksårsperiode, ikkje fullføring. Dei endelege prioriteringane etter 2013 vil likevel skje gjennom arbeidet med Nasjonal transportplan for perioden 2014–2023. I tida fram til denne planen blir lagd fram tidleg i 2013, vil Statens vegvesen arbeida med planavklaring for dei ulike delstrekningane på E6 mellom Kolomoen og Lillehammer. I tillegg må det arbeidast med opplegg for vidare bompengefinansiering av utbygginga. I samband med behandlinga av finansieringsopplegget for E6 Dal–Minnesund og Skaberudkrysset gjekk transport- og kommunikasjonskomiteen inn for at bompengeselskapet òg kunne forskottera midlar til planlegging, prosjektering og grunnerverv på E6 frå Kolomoen til Lillehammer. Ei slik forskottering vil bidra til å sikra kontinuitet i den vidare utbygginga. Bompengeselskapet har søkt om løyve til å forskottera 130 mill. kr til desse formåla på strekninga Kolomoen–Moelv. Dette har Samferdselsdepartementet slutta seg til, under føresetnad av at eigarane av bompengeselskapet godkjenner forskotteringa. I tillegg vil det bli sett av statlege midlar, og eg kan forsikra om at eg vil arbeida for kontinuitet i den vidare utbygginga av E6 nordover frå Kolomoen, under føresetnad av at nødvendige avklaringar ligg føre.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-02-17:
I arbeidet med St.meld. nr. 16 for 2008–2009, Nasjonal transportplan 2010–2019, var prosjektet lenge avgrensa til strekninga Kolomoen–Biri. Då prosjektet vart forlenga til Lillehammer, skjedde det utan at kostnadsoverslaget på prosjektlista vart endra. I handlingsprogrammet er det lagt til grunn eit kostnadsoverslag på 5 milliardar 2010-kroner, som er føresett finansiert med 1,7 milliardar kr i statlege midlar og 3,3 milliardar kr i annan finansiering. Så må òg kostnader og utbyggingsstrategi vurderast noko nærmare fram til rulleringa av Nasjonal transportplan, dvs. våren 2013. Men det er altså dialog mellom departementet og Vegdirektoratet og andre instansar om standardval for E6 på strekninga Biri–Vingrom, som oppfølging av KVU/KS1, for transportsystemet i Mjøsregionen og Gudbrandsdalen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2010-02-17:
Eg er jo i den heldige situasjonen at eg har ein ambisiøs Nasjonal transportplan å halda meg til, som sjølvsagt òg er avhengig av nødvendige midlar kvart år framover. Så er det slik at sjølv om veldig mykje er på plass i Nasjonal transportplan, så er der òg uløyste oppgåver. Eg kjenner jo bokstaveleg talt trykket på denne vegen. Senterpartiet sin parlamentariske leiar, Trygve Slagsvold Vedum, minner meg ofte på det. Eg veit at det òg er andre, både frå Hedmark og dei som køyrer lengre strekningar, som er opptekne av denne vegen. Det er viktig å følgja dette opp. Det er difor eg seier at eg vil arbeida for kontinuitet i den vidare utbygginga under føresetnad av at nødvendige avklaringar ligg føre. Det er viktig òg for meg.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Det kan synes som om Statens vegvesens handlingsplan for 2010–2019 når det gjelder firefelts E6 fra Kolomoen i Stange til Lillehammer, vil stoppe i Hamar – dette på grunn av at det ikke er avsatt nok penger. Hva vil statsråden bidra med til at det blir en sammenhengende utbygging på denne strekningen som tidligere planlagt?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
Jeg takker statsråden for svaret, som forteller litt om historien og kanskje også om framtidsplaner. E6 er jo en veldig spesiell vei, på den måten at det er stor belastning på veien. Det kjører mange biler her – mange av dem er tunge biler – og slik jeg har oppfattet det, er denne veien dødsvei nr. én i Norge. For eksempel på veien mellom Kolomoen og Mjøsbrua har 45 mennesker mistet livet i løpet av de siste 15 årene – det ble fra 1994–1995 foretatt en telling, og strekningen er altså 43 km. Det vil da si én person pr. km. Det forteller jo litt om behovet for at det gjøres noe med denne veien helt fram til Lillehammer. Derfor ønsker jeg at statsråden understreker enda sterkere hvor raskt det kan skje noe med denne veien. Ikke minst: Hvor stor sjanse er det for at det skjer noe?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
Jeg takker statsråden for svaret. Mitt avsluttende spørsmål blir da: Statsråden er vel ikke fornøyd med at E6-utbyggingen slutter ved Hamar – hvis vi kommer så langt som det, da? Målet må jo være at den går til Lillehammer, og helst enda lenger også, selvfølgelig. Det er satt opp midtrekkverk langsetter deler av denne strekningen, og det er vel og bra. Men mange er redd for at det kan være med på å utsette den videre utbyggingen av firefelts motorvei. Jeg ønsker at statsråden skal helst bekrefte, selvfølgelig, at det ikke er tilfellet, at det bare er midlertidig, og at kostnadene til midtrekkverk – 29 mill. kr, hvis jeg husker riktig – ikke har noe med den videre utbyggingen å gjøre, altså at det er midlertidig, at utbyggingen vil skje videre til Lillehammer, og at det blir fire felt.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-02-17:
«Statsråden opplyste i spørretimen 10. februar 2010 at Kongsberg sykehus iverksatte flere tiltak for å rette opp avvik ved fødeavdelingen, som ble påpekt i Helsetilsynets rapport fra oktober 2009. Det foreligger nå en redegjørelse for hvilke tiltak som skulle iverksettes, og fremdriftsplanen for disse. Er statsråden tilfreds med de tiltak som ble igangsatt fra sykehusets side og fremdriftsplanen for iverksetting av disse, i lys av den alvorlige svikten som ble påpekt fra Helsetilsynets side?»
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-02-17:
Det er helseforetakene som har ansvar for å sikre at pasientene får et medisinsk forsvarlig tilbud. Riksrevisjonen har påpekt at styrene i helseforetakene ikke ivaretar sitt ansvar for internkontroll på en god nok måte. Det er også helseforetakenes ansvar å påse at avvik som er påpekt av Helsetilsynet, faktisk følges opp. Likevel påpeker altså Helsetilsynet at sykehusene ikke lærer av feil og derfor gjentar dem. Jeg har forståelse for at statsråden ikke kan detaljkontrollere alt som skjer i helseforetakene, men hun er, som eier av helseforetakene, den øverste ansvarlige for tilbud i helsetjenesten overfor de folkevalgte. Derfor er det relevant å spørre statsråden om hva statsråden gjør for å sikre at helseforetakene ivaretar krav om medisinsk forsvarlighet i helsetilbudet. I den aktuelle saken ble det påpekt alvorlig svikt allerede i 2009, mens de planlagte tiltakene for å rette opp svikten skulle settes i verk flere måneder senere. I mellomtiden døde altså et barn. Har statsråden tillit til at Helse Sør-Øst og Vestre Viken helseforetak har ivaretatt sitt ansvar for å gi fødende på Kongsberg et medisinsk forsvarlig tilbud?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2010-02-17:
Stortinget har gått inn for et differensiert og desentralisert fødetilbud, men har understreket at kvaliteten må ivaretas. Fra Høyres side ønsker vi å opprettholde et fødetilbud på Kongsberg, men det forutsetter et godt og forsvarlig tilbud til de fødende. Nasjonalt råd for fødselsomsorg nedla sine verv i november 2007 under henvisning til at svikt i fødselsomsorgen ikke ble fulgt opp i tilstrekkelig grad fra regjeringen Stoltenbergs side. Det er alvorlig. Dette vurderte Helsetilsynet som så alvorlig at nye tilsyn ble iverksatt, og det ble utarbeidet en rapport som ble publisert i mai 2008, med en oppsummering av tilsyn ved de små fødeavdelingene. Det påpekes bl.a. at små fødeavdelinger har store utfordringer med å tilby risikogravide forsvarlig fødselshjelp, og at det er mangelfulle rutiner for seleksjon. Hva gjør statsråden for å forsikre seg om at helseforetakene sikrer et medisinsk forsvarlig tilbud av god kvalitet til alle fødende? For det er faktisk slik at det er helseministeren som til syvende og sist har ansvaret når helseforetakene og de regionale helseforetakene ikke tar ansvaret.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-02-17:
Jeg ser svært alvorlig på saken ved Kongsberg sykehus. Vestre Viken HF gjorde det eneste rette da de stengte fødeavdelingen midlertidig. Det er et grunnleggende krav at fødeinstitusjoner skal drives forsvarlig. Dersom virksomheten ikke drives forsvarlig, må det skje endringer i tilbudet. Virksomhetene skal ha klare seleksjonskriterier og tilgjengelig kompetanse for å ivareta de fødende som tas imot ved den enkelte avdeling. Likevel er det slik at vi aldri helt kan sikre oss mot uheldige hendelser. Komplikasjoner kan oppstå akutt og uten forvarsel, men, som jeg presiserte i spørretimen i forrige uke: Når det oppstår alvorlige situasjoner som kanskje kunne vært unngått, må vi vurdere hendelsene og eventuelt endre rutinene for å hindre at dette skjer igjen. Det skal være trygt å føde barn i Norge. Den aktuelle saken er nå til behandling i Statens helsetilsyn og under politietterforskning. Det vil derfor ikke være riktig av meg å kommentere helseforetakets tiltak og fremdriftsplan for å rette opp avvik ved fødeavdelingen ved Kongsberg sykehus. Jeg avventer Helsetilsynets behandling og politiets etterforskning. Men jeg understreker at sykehusene skal ha systemer som sikrer at pasientene får forsvarlige tjenester i tråd med gjeldende regelverk, og at systemene skal være forankret på ledernivå i hele virksomheten. Styret i Vestre Viken har bedt administrasjonen om et forslag om å etablere et jordmorsenter ved sykehuset på Kongsberg og en nærmere beskrivelse av prosess og tiltak som må gjennomføres for at fødeavdelingen igjen skal kunne ta imot fødende. En familie har mistet et barn, og mange fagpersoner er berørt i denne tragiske saken. Det er viktig å ta tak i hendelsen og finne årsaken til den, slik at det ikke skjer igjen, verken på Kongsberg eller ved andre sykehus. Det er sykehusets ansvar å sikre at det finnes gode rutiner, påse at rutinene blir fulgt opp, samt å skape en kultur hvor det er trygt å melde om uønskede hendelser. Vi skal bort fra «syndebukk-kulturen», dvs. at den som utløser hendelsen, blir utpekt som syndebukk. I stedet må vi ta tak i systemet for å finne ut hvordan hendelsen kunne skje. Jeg ønsker derfor at det skal være åpenhet omkring uønskede hendelser ved våre sykehus, og at hendelsene blir brukt til læring og forbedring av helsetilbudet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-02-17:
Jeg er opptatt av at både internkontroll og kvalitetssystemer er på plass, og spesielt i fødetilbud, som berører så mange. Så er det slik at Helse Sør-Øst har både internkontroll og kvalitetssystemer til å følge opp helseforetakene sine. Når det gjelder den aktuelle saken, kom det en rapport fra Helsetilsynet som jeg selv overrakte representanten Høie, som stilte meg spørsmål i forrige uke i forbindelse med akkurat det samme tema. Jeg kan jo ikke gå inn og vurdere på hvilken måte dette er fulgt opp i en virksomhet som er under politietterforskning og for så vidt også under etterforskning fra Helsetilsynet. Jeg må avvente dette. Men foreløpig er det tilbudet til dem som skal føde, som er viktig, og det skjer altså ved Sykehuset Buskerud i Drammen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-02-17:
Det skal ikke være noen tvil om at jeg har et overordnet ansvar, men samtidig er det slik at her er det ulike virksomheter på ulike nivå som også har et ulikt ansvar for å gjennomføre det som er vedtatt politikk. Når det gjelder fødeavdelingene, er det slik at vi har tre nivåer for fødeavdelinger i Norge: fødestuer, fødeavdelinger og kvinneklinikk. Det påhviler et stort ansvar og gode selekteringssystemer for å kunne selektere hvem som skal føde på de ulike institusjonene. Det er noe vi følger opp. Parallelt med dette er representanten Sjøli kjent med at det nå foregår et arbeid ute i de regionale helseforetakene, som en oppfølging av den stortingsmeldingen som kom i fjor, mener jeg det var, En gledelig begivenhet, nettopp for å se på fødetilbudet i hele landet. Det er de regionale helseforetakene som følger opp dette. Det arbeidet vil være avsluttet til sommeren.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
«Miljøverndepartementet har avvist klage fra fylkesmannens miljøvernavdeling og gitt tillatelse til oppføring av 32 vindmøller i Farsund kommune. Dette innebærer meget store miljøinngrep i form av nye veier til 32 fjelltopper. En kommunegodkjent reguleringsplan om oppføring av blant annet 23 båtnaust er senere blitt avslått av Miljøverndepartementet. Begge tiltak er samfunnsgagnlig, men har fått helt forskjellig sluttresultat. Kan statsråden gjøre noe for å forsikre at en slik forskjellsbehandling av planer i samme kommune ikke vil skje i framtiden?»
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
Jeg takker for svaret fra statsråden, selv om jeg er uenig i en del av synspunktene, særlig med hensyn til eksisterende båthus. Men i Aftenposten 3. februar er det stort oppslag om at statsministeren og lederen for Senterpartiet og SV vil lytte til folket, og det antar jeg også betyr å lytte til lokalpolitikerne. Båtnaust er på store deler av Sørlandet en del av båtkulturen, og må nødvendigvis ligge i strandsonen. Jeg kan ikke se at strandsonen er mer hellig grunn enn resten av kommunegrunnen, så møller burde kunne bygges der. I denne saken har Miljøverndepartementet ikke lyttet til Farsund kommunestyre i det hele tatt. Er statsråden komfortabel med at departementet i saken om båtnaust har overkjørt det lokale selvstyret? Dersom svaret er ja, må det bety at statsråden er uenig med statsministeren og kunnskapsministeren i at Regjeringen skal lytte til folket.
Henning Skumsvoll (Fremskrittspartiet), 2010-02-17:
Igjen takk for svaret. Skumsvoll var imot vindmøllebygging på grunn av de store inngrep i naturen. Den utøvende strandsonepolitikken som nå gjelder, vil være en sterk hemning av utviklingen langs kysten. De sørlandsbyene som vi er så stolte av, ville jo aldri ha blitt bygd i dag. Ifølge SSB ble det i 20-årsperioden fra 1985 til 2005 i strandsonen i Farsund bare bygd ned 2 pst. Det viser at kommunen er meget restriktiv med bebyggelse i strandsonen. Reguleringsplanen inneholdt 500 båtplasser og 23 båtnaust. Tiltaket er meget samfunnsgagnlig og vil kunne avhjelpe kommunen med å tiltrekke fagfolk til ledige stillinger. Er statsråden villig til på nytt å vurdere planen om båtnaust, på grunnlag av lokal tradisjon, men ikke minst på grunn av den samfunnsgagnlige effekten båtnaust kunne ha for Farsund kommune?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-17:
I begge disse sakene forelå det innsigelser på grunn av konflikt med nasjonale interesser. Det innebærer at Miljøverndepartementet fatter det endelige vedtaket. Departementet har årlig 40–50 slike saker av totalt ca. 2 200 planer vedtatt i kommunene. Kommunene treffer altså endelig vedtak i 98 pst. av planene. Jeg nevner dette fordi det ofte gis inntrykk av at Miljøverndepartementet sitter og overstyrer i mange saker. Det motsatte er tilfellet. Det finnes nesten alltid gode, lokale avveininger ved hjelp av fylkesmannen og kommunene som løser sakene lokalt, og så er det bare noen ytterst få saker som kommer til sentral behandling. I Miljøverndepartementets behandling av innsigelsene til reguleringsplanen for Lista vindkraftanlegg ble det særlig lagt vekt på gode vindressurser i området og at anlegget vil bidra til den regionale og nasjonale krafttilgangen. Departementet var klar over at tiltaket kunne medføre konflikter med miljøverdiene på Lista. Departementet stadfestet likevel kommunens reguleringsplan ut fra en helhetlig avveining av fordelene i form av økt produksjon av fornybar energi, sett i forhold til negative virkninger for landskap, kulturminner og naturmiljø. La meg legge til at dette er en av de vanskeligste sakene vi har hatt, en sak der vi var i stor tvil, og hvor det var avveining mellom to viktige miljøhensyn, det ene var fornybar energi i Norge i form av vindkraft, som er ønskelig, og det andre var de meget betydelige negative miljøkostnadene på Lista av dette anlegget. Så det er få saker jeg har hatt på mitt bord, hvor jeg har vært så i tvil om resultatet som i denne. Miljøverndepartementet har videre stadfestet reguleringsplan for Mosvold småbåthavn i Farsund. 23 båthus i strandsonen er unntatt fra stadfestingen. Begrunnelsen var at båthusene blir dominerende i landskapet og blokkerer kontakten mellom strandsonen og sjøen. Småbåthavna rommer 500 båter, mens båthusene ville romme 46 båter. Det er lagt vekt på at planen allerede omfatter eksisterende båthus, og at det er en sterkt økende interesse for å bygge båthus som beslaglegger en økende del av strandsonen. Miljøverndepartementet foretar i den enkelte sak en avveining mellom ulike interesser, som i mange saker også berører andre departementer. I de to sakene er det helt ulike samfunnsinteresser og miljøverdier som er vurdert. Det faktum at sakene får ulikt utfall, er derfor ikke et resultat av forskjellsbehandling, men en konsekvens av at sakene er grunnleggende ulike.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-17:
Nå vet jeg ikke hva Skumsvolls holdning til begge disse prosjektene er. Ut fra kjennskap til Fremskrittspartiets alminnelige politikk antar jeg at han er tilhenger av begge prosjektene, men det vet jeg ikke. Jeg må innrømme at jeg har vært sterkt i tvil om dem begge, og, som sagt, vi ga tillatelse til vindparken under sterk tvil, fordi vi mente – og mener – at det er viktig å få en utvikling av vindindustri i Norge, og at dette var et område som lå vel til rette teknologisk vindmessig for vindindustri, om enn miljøkostnadene var store. Selvsagt skal vi lytte til folket, men når jeg snakker med folk, kommer de veldig ofte med to forskjellige meldinger. Ja, veldig mange ønsker å bygge ut sin egen hytte eller sitt eget båthus, men så godt som alle ønsker også at strandsonen skal være et sted for alminnelig ferdsel, hvor man kan legge til ved brygger, man kan grille, hvor man kan ha et fint liv, og de vil også at strandsonen skal være åpen for kommende generasjoner her i landet.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-02-17:
La meg først si at det gleder meg at Skumsvoll var skeptisk til vindmølleparken, for det viser et ekte miljøengasjement som jeg synes det er fint å se i Fremskrittspartiet, og det gleder meg også å høre at Farsund kommune, uten at jeg kjenner detaljene, fører en restriktiv politikk med hensyn til utbygging av strandsonen. La oss bare erkjenne at dette er vanskelige avveininger. Regjeringen ønsker å sikre at vesentlige arealer av de gjenværende i norsk strandsone er tilgjengelige for allmennheten. Ja, vi ønsker alle – mange av oss – å ha hytte, båthus osv. i strandsonen, men vi ønsker også å kunne legge til båten der andre er, vi ønsker å kunne gå i strandsonen, vi ønsker å kunne benytte den til turer, til å spille fotball, til å grille. Kort sagt, vi ønsker at strandsonen skal være et åpent sted for mange mennesker, og vi ønsker at neste generasjon skal ha den samme anledning til å oppholde seg i strandsonen som vår generasjon har hatt. Hvis vi ikke da fører en restriktiv politikk, vil ikke noe av dette være mulig. Derfor er man nødt til å avvise enkelte tiltak, selv om det skulle være lokal oppslutning om dem.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-02-17:
«Gjennomsnittlig forskjell mellom Midt-Norge og Sør-Norge i spotpris på elkraft har vært på 2 øre i 2009 og 10 øre i 2008. Hvis hele kraftproduksjonen hadde vært solgt til spotpris, ville det tilsvare 2,4 mrd. kr i merpris for årene 2008 og 2009. Like fullt svarte statsråden i Stortinget 13. januar 2010: «For øvrig er ikke situasjonen den at Midt-Norge er i en spesiell situasjon i forhold til Norge for øvrig.» Hva skal til for at Regjeringen iverksetter tiltak som forbedrer situasjonen, eller som kompenserer for de ulempene som oppleves?»
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-02-17:
Jeg takker for svaret. Det er lov for alle – selv for en statsråd – å si feil av og til, så da har vi rettet opp i den misforståelsen. Like fullt er situasjonen i Midt-Norge alvorlig. I går hadde jeg et møte med Washington Mills på Orkanger, som forteller hvor utfordrende kraftsituasjonen er, og jeg har hatt møte med en melkebonde fra Orkdal, som forteller at bøndene i Midt-Norge nå går og frykter for neste strømregning som skal komme i postkassen – de tør nesten ikke å gå ut til postkassen og se på strømregningen, for den er så høy, og de er redd for at de ikke får betalt den. Jeg føler dessverre på mange måter at ministeren ikke tar inn over seg situasjonen i Midt-Norge, og at det fremstilles som at vi fra Midt-Norge hausser opp en situasjon som ikke er reell. Det gjør vi ikke! Problemet er at Regjeringen ikke tar virkeligheten inn over seg. Mitt spørsmål er: Når vil statsråden reise til Midt-Norge for å møte industrien, næringslivet og interesseorganisasjonene? Statsråden er herved invitert. Når vil statsråden komme til Midt-Norge?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-02-17:
Det gjør ikke inntrykk på meg at en statsråd står og skylder på tidligere kollegaer. Det gjør overhodet ikke inntrykk, og det gjør det heller ikke på dem i Midt-Norge. Til statsrådens orientering går hans egne, hvis man kaller dem det i Arbeiderpartiet, nå ut og krever pristak og krever at Regjeringen handler overfor Midt-Norge. Så det er en veldig annen historie jeg her får fortalt fra statsråden enn det regjeringspartienes representanter i Midt-Norge opplever. Det er kanskje også derfor LO i Trøndelag og NHO forrige mandag måtte sette seg ned i møte med Fremskrittspartiet og Høyre, for de føler at de ikke når igjennom hos Regjeringen, og at ikke statsråden tar inn over seg den virkeligheten de opplever, og at statsråden heller ikke er åpen for dialog. Dette er ikke noe som bare vi oppfatter – jeg ser også at Olav Versto skriver i VG på lørdag: «Midt-Norge har kronisk kraftkrise fordi strømproduksjonen i landsdelen er for liten og fordi overføringskapasiteten utenfra er utilstrekkelig. I en iskald vinter blir krisen akutt.» Mitt spørsmål er: Hva konkret gjør Regjeringen på kort sikt for å rette opp kraftbalansen?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-02-17:
Jeg er dessverre bekymret over at ikke de signalene som kommer fra Midt-Norge, når frem hos Regjeringen. Det er ganske alvorlig. For å si det sånn: Det er ikke ofte at LO må sette seg ned med høyresiden i norsk politikk fordi de føler at de ikke når frem til de rød-grønne. Nå så vi jo nettopp at også Arbeiderpartiet gikk ut på en dobbeltside i Adresseavisen og krevde handlekraft fra Regjeringen. Da imponeres jeg ikke av at statsråden her forteller at det er så god dialog med aktører i Midt-Norge. Hva vil statsråden gjøre for å komme oss i møte? Jeg registrerer at statsråden sier at han har en god dialog med de rød-grønne. Men hva gjør statsråden for at også andre i Midt-Norge får mulighet til å komme i dialog?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-17:
Representanten Hofstad Helleland siterer en uttalelse fra meg i Stortinget 13. januar i år. Setningen er for det første tatt noe ut av sin sammenheng. Den var en del av et svar på et konkret oppfølgingsspørsmål fra representanten Solvik-Olsen der han viste til at strømprisen i Midt-Norge har vært svært høy i enkelte timer denne vinteren, og også noe utover det. Det som er referert som «Norge» i dette sitatet, er en referanse til Norden. Det har jeg også kommentert i Stortinget tidligere. Det er en vesentlig nyanse. Hovedpoenget i min replikk var at Norge er en integrert del av det nordiske kraftsystemet og det nordiske kraftmarkedet. Det jeg sa etter den refererte setningen, var: «Midt-Norge er i utgangspunktet er del av det store, nordiske kraftmarkedet, hvor prisen er relativt lik. Det som har vært spesielt så langt i år, er at prisen i Sør-Norge har vært lavere enn i Norden for øvrig – som følge av at overføringsforbindelsene har vært mindre enn det representanten og undertegnede er enige om at de burde være.» I Midt-Norge har prisene i de årene representanten Hofstad Helleland viser til, vært om lag på nivå med resten av Norden, mens Sør-Norge og Jylland har skilt seg ut med lavere priser på grunn av begrensninger i overføringskapasiteten. I januar og februar i år har det også vært situasjonen. Statnett har fått ansvar for å etablere prisområder for å håndtere store og langvarige flaskehalser i regional- og sentralnettet. Det er et virkemiddel som sikrer kraftimport til underskuddsområdene inntil varige løsninger for økt produksjons- og overføringskapasitet er etablert. Min ambisjon er imidlertid lik pris på strøm i Norge – regionale prisforskjeller er uønsket. Strategien for å bedre kraftsituasjonen i Midt-Norge er basert på et bredt spekter av tiltak. Det gjelder utbygging av fornybar energi, det gjelder energiomlegging, og det gjelder ikke minst bedre overføringskapasitet inn til regionen. Statnett har de siste årene foretatt store utbedringer i overføringsnettet innad og inn til Midt-Norge. Jeg nevner spesielt overføringsforbindelsen Nea–Järpstrømmen, som har styrket kapasiteten til Sverige. De siste årene har Statnett investert for 5 milliarder kr i regionen, og i tillegg planlegges ytterligere investeringer på 2½ milliard kr i Midt-Norge. Det viktigste tiltaket framover er å få på plass en ny forbindelse mellom Sogn og Møre. Det vil bedre kraftsituasjonen i Midt-Norge betydelig. Samtidig fortsetter arbeidet med energiomlegging og økt produksjon av fornybar energi. For å konkludere i spørsmålet: Regjeringas arbeid retter seg ikke først og fremst mot å kompensere for hva som oppleves bare nå, men snarere å kompensere for unnlatelsessynder som tidligere faktisk er begått – herunder en tilstrekkelig utbygging av strømnettet til at forsyningssikkerheten er ivaretatt, og ny fornybar energi-produksjon som bør realiseres, og gjennom det å bidra til at prisvariasjonene ikke er sånn som vi ser dem i dag.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-17:
Hvis det spørsmålet representanten Helleland nå tok opp, konkluderte med et spørsmål om hvorvidt statsråden kommer til Midt-Norge eller ikke, så blir jeg litt forundret over bakgrunnen for spørsmålet. Jeg kan bekrefte at jeg skal til Midt-Norge relativt snart. Jeg har vært i Midt-Norge, og jeg har særdeles god kontakt med Midt-Norge, ikke minst gjennom svært aktive partiorganisasjoner i Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet. Hvis det hadde vært sånn at Regjeringa og statsråden ikke hadde tatt Midt-Norge-situasjonen på alvor, hadde representantene for disse organisasjonene sørget for at det ble endret på. Realiteten er at det jobbes under høytrykk når det gjelder Midt-Norge. Jeg har nå referert til overfor representanten – og også i en tidligere debatt – de 7½ milliard kr som blir investert for å bedre situasjonen i Midt-Norge for å rette opp unnlatelsessynder som tidligere er begått. Jeg konstaterer at det ikke gjør særlig inntrykk, men det er realiteten – det blir gjort mye!
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-17:
Vi bygger nett, vi bruker penger på fornybar energi, og vi bruker penger på energiomlegging i Midt-Norge. Det er de tiltakene som faktisk gir resultater. Og vi ser også nå at kraftflyten mellom Midt-Norge og det nordiske markedet for øvrig fungerer på en helt annen måte enn det som har vært tidligere. Så synes jeg det er relativt spesielt at ikke representanten tar inn over seg at kraftmarkedet faktisk fungerer over noe tid, og at de beslutninger som ble tatt for noen år siden, faktisk er noe som må håndteres i 2010. Det er ikke noe som plutselig dukket opp i 2010, det er en sammenheng mellom beslutninger tatt noen år tilbake i tid og den situasjonen vi nå opplever.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-17:
Jeg tror jeg svarte på det spørsmålet tidligere i denne replikkordvekslinga. Vi har for det første en reisevirksomhet som omfatter Midt-Norge. Vi har kanaler inn som er åpne for mange, mange flere enn rød-grønne politikere. Den situasjonen som er i Norge nå, med en ulik strømpris, er en situasjon som jeg fra Stortingets talerstol ved gjentatte anledninger har sagt ikke er en holdbar situasjon. Den beste måten å håndtere det på er å få bygd ut mer nett i Norge og sørge for at kraftflyten går bedre. Det er innspill som jeg får fra Midt-Norge, som følges opp. Jeg har også fått innspill fra Midt-Norge når det gjelder å bygge ut mer kraftproduksjon. Det gjør vi nå gjennom Enova-tilskudd. Jeg har fått innspill fra Midt-Norge om mer energieffektivisering. Det gjør vi nå. Jeg hørte ikke representanten Hofstad Helleland komme opp med andre forslag enn dem jeg nå har nevnt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-17:
Jeg er ikke sikker på om det er behov for bonusspørsmål her, for jeg tror kanskje representanten og undertegnede er ganske enige i temaet som tas opp. Å redusere klimagassutslippene fra bruk av oljefyring i bygg er et viktig miljøhensyn og en klar politisk målsetting. Jeg er imidlertid ikke opptatt av at selve fyringsanlegget nødvendigvis må fjernes. Det er gode muligheter for å konvertere deler av anleggene til å benytte miljøvennlige brensler. Med energiomlegginga legges det opp til å begrense bruken av fyringsolje og elektrisitet til oppvarming og til å øke bruken av vannbåren varme basert på fornybar energi, spillvarme og varmepumper. Derfor har Regjeringa for det første styrket satsinga gjennom Enova. For det andre har vi økt grunnavgifta på fyringsolje med ca. 5 øre/kWh for å få et bedre bytteforhold. For det tredje har vi innført krav i byggeforskriftene om at en vesentlig del av varmebehovet i nye bygg skal dekkes med andre energikilder enn elektrisitet og fossilt brensel. Vi har hatt nye forskrifter på høring i høst der det ble foreslått ytterligere innskjerpinger i dette regelverket. Med dette som bakgrunn vil jeg si at Regjeringas fokus i høyeste grad går ut på at det er de uønskede utslippene vi ønsker å gå løs på, og ikke nødvendigvis infrastrukturen.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-17:
Jeg tror vi skal være ærlig på at spørsmålet rundt biofyringsolje har vært lite på dagsordenen fram til nå. Det har vært definert som et relativt lite potensial. Vi har sett noe mer interesse rundt produktet i den seinere tida, og det gjør, tror jeg, at også vi fra myndighetssida skal øke fokuseringa inn mot det området nå. Og det kommer jeg til å følge opp i ulike sammenhenger.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-17:
Jeg synes igjen representanten tar opp en relevant problemstilling, og første del av svaret mitt er litt som i stad, at jeg tror bare selve spørsmålet viser at fokuseringa på biofyringsolje har vært relativt liten, og det har ikke blitt tatt med i diskusjonene rundt ulike alternativer. Så ja, jeg synes innspillet er fornuftig. For øvrig er det det å si at vi har også den fordelen at i de boligene og byggene hvor det er installert oljefyr, er det jo også gjerne infrastruktur for vannbåren varme, som gjør at ombyggingskostnadene ved en mer miljøvennlig energiform, uansett om en velger å bruke biofyringsolje eller andre innsatsfaktorer, er mye mindre enn hva de ville vært i andre bygg. Så det ligger noen muligheter her som jeg er innstilt på å følge opp.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-17:
Det hjelper ikke så mye å fjerne et tak hvis en melkeprodusent ikke tjener penger pr. produsert liter. Det må være en lønnsomhet i bånn for at det skal være utviklingsvilje i produksjonen. Nå brukte ikke jeg mye tid på Fremskrittspartiets program, men realiteten er at ved å ta bort så mye støtte som det Fremskrittspartiet foreslår, vil det ikke være lønnsomhet i melkeproduksjonen i Norge slik vi kjenner den i dag. Da kan Fremskrittspartiet fjerne så mange tak de bare ønsker, uten at det betyr noe som helst for utviklinga ute på bygda. Det må være lønnsomhet som basis for produksjonen. Det kan ikke sikres på noen annen måte enn ved en kombinasjon av et importvern som gir mulighet for en pris i Norge, en budsjettstøtte som kompenserer for det å drive matproduksjon i et land som Norge, og politisk vilje til å vise stabilitet, som gjør at melkeprodusenter tør å bygge for 5, 6, 7 eller 8 mill. kr i forvissning om at det er en inntektsmulighet også i framtida.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-02-17:
For det første vil jeg bare gjenta det jeg startet innlegget mitt med å si, at lønnsomheten i melkeproduksjonen er en utfordring. Det har landbruksministeren sagt han vil ha som hovedprioritet i jordbruksoppgjøret i 2010. Så vi kan fort være enig i at det ligger betydelige utfordringer knyttet til økonomien i melkeproduksjonen i dag. For øvrig vil jeg nok oppfordre representanten Trældal til å lese hele historien. Vi har aldri produsert mer mat i Norge enn det vi gjør i 2010. Vi har aldri produsert mer kvalitetsmat i Norge enn i 2010 – kvaliteten har altså gradvis blitt løftet. Volumet på melkeproduksjonen har blitt opprettholdt også med færre produsenter enn tidligere. Det står i kontrast til svært mange av de europeiske landene som representanten Trældal her ønsker å sammenligne oss med. Hvis en ser norsk matproduksjon over tid, har vi gjennom politikken klart å opprettholde en produksjon som mange land ikke har klart. Så jeg er helt uenig i at dette er en situasjon hvor alt har gått galt, slik representanten Trældal gir inntrykk av. Men vi har betydelige utfordringer knyttet til økonomien i melkeproduksjonen, og den vil landbruksministeren prioritere i jordbruksoppgjøret i år.