Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-06-16:
Foregående taler beskrev problemets omfang, som øker i karakter. Og skipstrafikken i Adenbukta og Det indiske hav har påkalt veldig stor oppmerksomhet. Vi vet at av 20 000 skipspasseringer årlig har mer enn 1 000 det norske flagg i en eller annen valør på sitt skip. Det betyr at det i betydelig grad er et stykke Norge som passerer rundt i dette herjede farvannet. Det er egentlig norsk territorium som blir utsatt for angrep, men i motsetning til alt annet av norsk territorium blir det ikke omfattet av den standard beskyttelse som vi forventer at norsk territorium, uansett geografi, skal bli omfattet av. Vi vet at den økte aktiviteten i Adenbukta og Det indiske hav er en større og større kostnad for hele verdenssamfunnet, som representanten Myhre var inne på. Man estimerer i år at dette vil koste verdenssamfunnet et sted rundt 12 mrd. amerikanske dollar – i direkte og indirekte kostnader. Denne aktiviteten har et økende omfang, og også en ditto økt kostnad. Derfor finner de to partiene som står bak forslaget, regjeringens tilnærming til dette spørsmålet direkte nølende. Det har vært en nølende tilnærming, en nølende tilstedeværelse. Vi har sett at land som Tyrkia, Hellas, Spania, Italia, Frankrike, Storbritannia, Nederland, Tyskland og Danmark har et større engasjement for å beskytte sine interesser, sin eiendom, enn det Norge har. USA er eksempelvis permanent til stede. Når man sammenligner – som saksordføreren gjør her – kostnaden på opp mot 200 mill. norske kroner for fregattens tilstedeværelse, er det grunn til å merke seg at Hellas, med en annen økonomisk styrke, faktisk viser et større engasjement med sin tilstedeværelse i dette området. Det illustrerer den nølingen som jeg beskriver. Vi har en situasjon hvor piratene opptrer mer profesjonelt. De er bedre organisert, bedre utstyrt, mer bevæpnet enn tidligere. Piratene er mer voldelige enn før, og skip og mannskap blir holdt lenger før de blir frigitt. Piratene bygger seg opp systematisk for å intensivere og utvide aktiviteten, og det betales i større og større grad mer ut i løsepenger. Når flertallspartiene sier at intensjonen i forslaget er ivaretatt, er det i beste fall en kraftig overdrivelse av det som er faktum. For da dette forslaget ble fremmet, var den offisielle politikken fra regjeringen at dette spørsmålet vil vi ta stilling til i løpet av 2012. Nå kunne det jo være fristende å si at vi har trigget frem en avgjørelse og en beslutning om å sende stabsoffiserer og et Orion-fly nedover. Men det som denne situasjonen krever, er faktisk at vi har utmeislet en permanent politikk på dette området som tar høyde for den utvidede aktivitet og også det trusselbildet som norsk eiendom, norske sjøfolk og norske rederier er og i enda større grad kommer til å bli utsatt for, i en situasjon som utvikler seg fra vondt til verre. Derfor er det fra Høyres side et krav om at man på dette området også må være i stand til å ivareta en langsiktighet og en forutsigbarhet i langt større grad enn den improvisasjon som piratpolitikken har båret preg av nå. Derfor forventer jeg at statsråd Faremo, når hun nå skal redegjøre for regjeringens politikk på dette området, kommer inn på hva slags «langsiktig politikk» regjeringen akter å utøve på dette området, i en situasjon som, som jeg har sagt tidligere, eskalerer fra vondt til verre.