Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2014-06-12:
En av de mindre interessante sidene ved å være valgt inn på Stortinget er å høre partier som har vært i posisjon, og som har vært i opposisjon, forsøke å lese hverandre teksten for en klimapolitikk som de har vært dundrende enige om i år ut og år inn, og som de er felles om ansvaret for resultatene av. Men verden snegler seg jo framover, og et av de tegnene vi ser på det, er det utmerkede forslaget fra representantene Eidsvoll Holmås og Serigstad Valen i SV, om et klimabudsjett. Representanten Eidsvoll Holmås har selvfølgelig rett i at dette er en helt nødvendig øvelse for å få en viss oversikt over hvordan effekten av norsk klimapolitikk faktisk utfolder seg, så ikke det kommer som julekvelden på kjerringa når man tilfeldigvis spør Miljødirektoratet om en rapport. Hvorvidt representanten Eidsvoll Holmås får svar på sine spørsmål til statsråd Sundtoft om hvordan utslippsutviklingen kommer til å bli på sektor ditt og sektor datt, ser jeg fram til med interesse. Jeg har stilt det spørsmålet et par–tre ganger til statsråden allerede, uten å få svar. Forslaget om et klimabudsjett er meget konstruktivt, helt nødvendig, og som representantene fra både Kristelig Folkeparti og Senterpartiet har påpekt, helt nødvendige elementer i og et veldig konstruktivt grunnlag for det som må bli en norsk klimalov. Så er vi selvfølgelig alle enige om at det ikke må bli en utsettelse, men tvert imot en ansporing til en klimalov. Derfor var de signalene som vi fikk referert til her, om at regjeringen kanskje ville se på dette i sammenheng i sin vurdering av klimalov, i hvert fall et positivt signal. Så vil jeg samtidig presisere at et klimabudsjett – i motsetning til hva vi får inntrykk av i brevet fra statsråd Sundtoft – ikke dekker viktige elementer i den britiske klimaloven. Et klimabudsjett bygger bare opp under det. Forslaget om et klimabudsjett vil vise hvordan regjeringens prioriteringer i statsbudsjettet kan ventes å påvirke klimabudsjettene, men dette er ikke nødvendigvis det samme som den regelmessige rapporteringen til parlamentet om status for utslippskutt som en klimalov – i hvert fall etter britisk modell – vil gi, og som vil tvinge fram en helt annen seriøsitet i oppfølgingen av klimatiltak. Et klimabudsjett slik det er foreslått, innebærer heller ikke at klimamålene blir juridisk bindende. Man vil fortsatt befinne seg på det nivået som Stortinget har befunnet seg på i flere perioder, nemlig at man har en intensjon om å gjennomføre noe, så ser man hvordan det går, og som oftest – i hvert fall hittil – har ikke det gått all verdens bra, gitt utslippsutviklingen i Norge. Det som er veldig vesentlig med en klimalov, og som et klimabudsjett i hvert fall vil kunne bidra til, er å komme seg over på sektorvise mål for utslippskutt. Så lenge Norge ikke har målsettinger for hver sektor som er forpliktende for de ansvarlige for den sektoren, vil vi ikke få en effektiv klimapolitikk innenfor noen sektorer – eller nasjonalt. Her vil et klimabudsjett i hvert fall være med på å synliggjøre hvordan situasjonen er. Så vil jeg til slutt si at jeg er forskrekket over Venstre, som lar denne muligheten til et konkret framskritt gå fra seg, et framskritt som ville tvunget regjeringen til å rapportere på en måte som den hittil uttrykkelig har unndratt seg i debatt etter debatt etter debatt her i Stortinget. Dette ville gjort en forskjell, og jeg håper at Venstre ved neste mulighet – og det kommer flere muligheter – vil komme over på en mer offensiv linje i denne saken.