Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2001-06-07:
Stortinget behandler i dag for tredje gang meldingen om rikets miljøtilstand og Regjeringens miljøvernpolitikk. Meldingen tar for seg et bredt spekter av miljøpolitiske utfordringer, samtidig som den reflekterer utviklingstrekk og status for miljøvernarbeidet siden forrige melding var til behandling. Meldingen om rikets miljøtilstand har til nå kommet hvert år for å underbygge viktigheten av at våre miljøutfordringer hele tiden får nødvendig oppmerksomhet, og at man ved det sikrer kontinuitet i arbeidet. Flertallet er imidlertid av den mening at det mest hensiktsmessige heretter er at denne legges fram for Stortinget hvert annet år med redegjørelse fra miljøvernministeren de mellomliggende år. Bakgrunnen er bl.a. at miljøtiltakene trenger noe tid for å virke, og at årlige meldinger ikke i tilstrekkelig grad gir den anledningen. Kristelig Folkeparti stiller seg bak en slik vurdering og forslaget i innstillingen om at den første meldingen legges fram for Stortinget i 2003, og at statsråden i 2002 kommer til Stortinget med en statusredegjørelse. Komiteen har forut for fremleggelsen av dagens melding bedt om at spørsmål knyttet til avfall generelt og spesialavfall spesielt blir viet ekstra oppmerksomhet. Det har skjedd, og komiteen har derfor brukt mye av sin tid på dette temaet. For Kristelig Folkeparti har det vært viktig å fastslå det såkalte avfallshierarkiet som grunnlag for all avfallspolitikk. Dette innebærer at håndteringen av avfall i størst mulig grad skal skje ved gjenvinning, dernest forbrenning og til sist, men i minst mulig grad, deponering. Kristelig Folkeparti slutter seg også til målsettingen om at mest mulig av det avfall som vi har kapasitet og kompetanse til å behandle i Norge, skal behandles i Norge. Vi vet også at eksisterende kapasitet for spesialavfall i Norge ikke blir utnyttet i tilstrekkelig grad, bl.a. som følge av at mye avfall eksporteres ut av landet. Av disse grunner ber derfor flertallet Regjeringen i fremtiden være svært restriktiv med hensyn til eksporttillatelser. Det er etter Kristelig Folkeparti og flertallets syn et viktig prinsipp at avfall som produseres i Norge, også bør behandles i Norge. Stortinget har vedtatt å plassere NOAH A/S sitt behandlingsanlegg for spesialavfall i Brevik. Anlegget er nå i drift, og gjennom et samarbeid og en samlokalisering med Norcems fabrikker utnyttes nå mye av energien i avfallet i Norcems produksjon. Både plasseringen av anlegget og nå virksomheten er gjenstand for mye debatt, ikke minst begrunnet i frykten for negative miljømessige konsekvenser i et område som lenge har slitt med miljøproblemer, men som de siste årene har kommet langt i å rydde opp i gamle synder og legge til rette for en fremtidig mer miljøvennlig produksjon. Jeg har ikke grunnlag for å tro at NOAHs tilstedeværelse i Brevik vil ha slike konsekvenser, men ut fra hensynet til lokalbefolkningens usikkerhet og føre var-prinsippet ønsker Kristelig Folkeparti, sammen med Høyre, Senterpartiet, SV og Venstre, å legge til rette for en intensivert overvåking av anleggene i Brevik, kvaliteten i Eidangerfjorden og luften i området for å sikre at virksomheten ved NOAHs og Norcems anlegg ikke vil medføre forsterkede miljøproblemer i området. Det er med en viss forundring jeg registrerer at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet ikke har villet stille seg bak en slik anmodning i innstillingen, og derved blokkerer for en flertallsmerknad. Det er grunn til å presisere at Fremskrittspartiet i Telemark på en prisverdig måte har kjempet for Eidangerfjordens ve og vel, men får altså ikke nødvendig støtte hos sine kolleger i Stortinget. Det får vi ta til etterretning. PCB representerer en stor miljøpolitisk utfordring. Det fremkommer også at ifølge Stockholm-konvensjonen er PCB et av de stoffene som internasjonalt vil bli forbudt. Komiteen ser derfor nødvendigheten av at det nå tas et krafttak for å få ryddet opp i dette problemet på bred front. Likevel tar komiteen spesielle grep i forhold til PCB-holdig isolerglass, som i store mengder er på vei mot norske fyllplasser. Hele 200 tonn er nevnt i den forbindelse. Kristelig Folkeparti stiller seg derfor bak innstillingens forslag om at Regjeringen bes legge til rette for et system for innsamling og sanering av PCB-holdig isolerglass som skiftes ut. Komiteen ber også Regjeringen bidra med strakstiltak som hindrer ytterligere PCB-forurensning i deponiene. Kristelig Folkeparti er opptatt av miljøutfordringene i nordområdene, så vel situasjonen i Russland som våre egne forpliktelser hjemme, ikke minst i forhold til oljevernberedskapen langs kysten av Nord-Norge og i Barentshavområdet. Av den grunn påpeker innstillingen viktigheten av at beredskapen styrkes, også med bakgrunn i økende transport både av olje og gass og av fremtidig atomavfall fra russisk side. En samlet komite ber derfor Regjeringen iverksette tiltak for å forbedre oljevernet i nordområdene. I forlengelsen av det er Kristelig Folkeparti av den oppfatning at det bør etableres egne petroleumsfrie soner i områder av spesielt sårbar karakter. Mindretallet foreslår derfor at Regjeringen forbereder tilretteleggelse av slike soner, men tar til etterretning at komiteens flertall går imot dette forslaget. En av de største miljøutfordringene vi står overfor både nasjonalt og globalt, er fortsatt knyttet til reduksjon av klimagassutslipp. Kyoto-avtalen er etablert som det eneste internasjonale rammeverket vi har for å sikre at disse bestrebelsene iverksettes i alle deler av verden. Mange har i etterkant av Kyotoprotokollen i 1997 hevdet at avtalen ikke går langt nok. Disse har sannsynligvis rett. Utfordringene vil bli større, og kravet til ytterligere utslippsreduksjoner vil bli skjerpet i årene som kommer. Likevel er Kyotoprotokollen et viktig første skritt mot en ny global klimapolitikk, vel å merke under forutsetning av at avtalen ratifiseres hos alle avtalepartnere, også Norge. Mindretallet, inklusiv Kristelig Folkeparti, ber derfor Regjeringen så raskt som mulig etter den 6. partskonferansen i Bonn om å ratifisere avtalen. Jeg gjentar gjerne denne oppfordringen nå i mitt innlegg. Klimaavtalen forutsetter at en vesentlig del av tiltakene mot klimagassutslipp skal tas hjemme. Jeg er derfor glad for at komiteens flertall slår dette prinsippet fast i innstillingen. Likevel er det grunn til å påpeke det faktum at Regjeringen ikke har evnet å få klimameldingen fram til Stortinget på et tidligere tidspunkt enn det som nå er varslet, nemlig 22. juni – etter at Stortinget har gått fra hverandre. Min oppfordring til Regjeringen blir derfor at vi nå ikke opplever ytterligere forsinkelser som kan bidra både til å bremse en nødvendig debatt og utsette iverksettelsen av nasjonale tiltak. Til det er tiden for knapp, og behovet for å komme raskt i gang er stort, bl.a. av hensyn til de sektorer som nødvendigvis blir berørt av tiltakene. Jeg minner også om at sentrumsregjeringen i sin tid var svært raskt ute med tiltak etter at forhandlingene var avsluttet i Kyoto. Jeg er imidlertid glad for at en samlet komite uttrykker bekymring for USAs manglende vilje til å følge opp internasjonale avtaler, i denne anledning Kyoto-avtalen, og at man fastslår at Norge uavhengig av USA vil arbeide videre langs det spor som Kyotoprotokollen trekker opp. Bevaring av skog er viktig for Kristelig Folkeparti. Det er derfor gledelig at komiteens flertall i innstillingen viser vilje til å utvide barskogvernet for bedre å ta vare på det biologiske mangfoldet, som også betyr ivaretakelse av vårt maritime miljø. Det hadde derfor vært ønskelig at sentrumspartienes forslag om egne verneplaner for våre maritime ressurser hadde fått flertall i innstillingen. Når det gjelder barskogvern, er vi kjent med at våre naboland satser langt sterkere enn Norge. Sentrumspartiene er derfor opptatt av at vi på sikt skal kunne nærme oss disse både i omfang og gjennomføring. La meg avslutningsvis komme med et aldri så lite hjertesukk over noe som allerede har vært berørt i replikkordskiftet. Stortinget har med stort flertall vedtatt at det innen 2000 skulle fremlegges et forslag om kulturminnefond. Vi registrerer at det ikke har skjedd. Vi registrerer også at komiteen tidligere har bedt om at Riksantikvaren skulle følge opp Stortingets anmodninger i forhold til bevilgninger over sitt budsjett når det gjelder spesifikke kulturminner og verneverdige bygninger. Vi tar til etterretning at dette heller ikke har skjedd. Jeg utfordrer derfor statsråden, når hun har anledning i løpet av denne debatten, til å klargjøre om statsråden ser på Stortingets vedtak som et viktig arbeidsinstrument i fremtiden som Regjeringen faktisk er forpliktet på. Det er mye som tyder på at man har et noe avslappet forhold til de vedtak som Stortinget har fattet, og vi vil derfor legge det sterkt inn over Regjeringen at man nå klargjør sitt syn på sitt eget forhold til de flertallsvedtak som fattes i denne salen.