Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-11-22:
Språklig mangfold er en kulturell ressurs, og det å ha to målformer er en berikelse for samfunnet og for elevene. Det er en viktig del av norsk historie. Det er også en del av skolens dannelsesoppdrag og et krav i læreplanen for norskfaget å kvalifisere elevene for utdanning, arbeid og samfunnsdeltakelse. Det innebærer bl.a. at elevene skal ha glede og nytte av å kunne lese tekster på begge målformer. Læreplanen og kompetansemålene er utformet uavhengig av hvilken hovedmålform elevene har, og elevene skal lære å lese og skrive på både bokmål og nynorsk. Representantforslaget tar utgangspunkt i det som blir kalt Odda-modellen, som legger opp til språkdelte klasser også på ungdomstrinnet. Gjeldende rett i dag er at hver kommune selv avgjør hvilken målform som skal være hovedmål på de enkelte skolene. Hovedmålet skal benyttes i skriftlig opplæring og i skriftlig arbeid. I dag er det slik at fra l. til og med 7. trinn må elevene bruke det hovedmålet kommunen har vedtatt for skolen, i det skriftlige arbeidet. Men når minst ti elever på ett av årstrinnene 1–7 i en kommune ønsker skriftlig opplæring på et annet hovedmål enn det kommunen har vedtatt for skolen, har disse elevene rett til å tilhøre en egen elevgruppe. Fra og med 8. årstrinn velger elevene selv hvilken skriftlig hovedmålform de vil bruke. Forslagsstillerne peker på at på ungdomsskolen går mange nynorskelever i grupper der opplæringen skjer på bokmål. Tilhengere av Odda-modellen peker på at det er ved overgangen fra skoler med barnetrinn der hovedmålet er nynorsk, til mer sentraliserte ungdomskoler hvor hovedmålet er bokmål, de fleste målbyttene skjer. Mange tilpasser seg, og endrer målform. At bokmål er den målformen som brukes mest i Norge, kan selvfølgelig også påvirke elevenes valg av foretrukken målform. For en elev skal det både en del vilje og kanskje også mot til å velge en annen målform enn den de fleste medelevene bruker. Odda kommune har gode erfaringer med språkdelte klasser. Det pekes bl.a. på at dette bidrar til økt bevissthet rundt bruk av nynorsk, og at det også har pedagogiske fordeler. Odda har i lang tid – jeg har lest: 100 år – lagt til rette for at elevene kan få gå i språkdelte klasser i norskfaget også på ungdomstrinnet. Og det finnes andre kommuner som gjør det samme. Jeg vil presisere at jeg synes det er positivt med slike lokale initiativ som tar utgangspunkt i særtrekk ved og behov i den enkelte kommune, men jeg er i tvil, må jeg innrømme, om dette bør bli en nasjonal ordning. Det er mange gode tiltak som iverksettes innenfor det lokale handlingsrommet kommunene har. Jeg mener det er både riktig og viktig at det er slik. Det er ikke alltid det som passer for én kommune, passer for alle. Odda-modellen har f.eks. noen økonomiske sider som gjør at kommuner kan se ulikt på hvor godt denne modellen passer. Jeg mener at vi trenger et enda bedre beslutningsgrunnlag, og jeg har allerede informert Stortinget om at jeg skal sørge for å få gjort en vurdering som belyser økonomiske og administrative konsekvenser av en slik ordning. Jeg skal også, som Stortinget ber om, se på eventuelle andre ordninger og innretninger. På den måten vil jeg bidra til at vi og eventuelle andre kommuner gis et bedre vurderingsgrunnlag i denne saken.