Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2008-10-23:
Det nordiske samarbeidet får økt betydning i en globalisert verden. Den siste tids finanskrise så vel som Nordens posisjon i verden viser at det ikke er noen motsetning mellom en stor fellesskapsorientert offentlig sektor og en velutviklet økonomi. Nordisk Råds budsjett for 2009, som er det viktigste politiske dokumentet vi skal behandle i Nordisk Råd, ble i år en utrolig lite smidig prosess mellom parlamentarikerne og Ministerrådet. Jeg må si at jeg synes Ministerrådet oser av arroganse overfor den parlamentariske siden. Regjeringene kan ikke bare be om penger og ikke gjøre rede for hva pengene skal brukes til. Budsjettet er fortsatt for lite transparent, globaliseringsinitiativene for lite treffsikre, det er altfor mange prosjekter – nesten 1 800 – uten suksesskriterier. I det hele tatt er det umulig for parlamentarikerne å få innflytelse på dette. Dette kommer til å bli tatt opp i sesjonen. Jeg begriper ikke hvorfor regjeringssiden ikke ser på parlamentarikerne som medspillere og som en mulighet, istedenfor å se på oss som et problem. Det nordiske samarbeidet viser stadig sin relevans på mange områder. Ett av de områdene nordiske politikere er spesielt opptatt av, er det som berører personer som lever sitt liv i flere nordiske land. En ung norsk sykepleierstudent sitter én måned før eksamen på et lærested i Danmark. Inntil nylig forberedte hun seg på å avlegge eksamen på norsk, men for kort tid siden fikk hun vite at dette må gjøres på dansk. Det finnes altså en nordisk språkkonvensjon som åpner for at hun kan bruke norsk, men kjennskapen til denne og tolkningen er svært varierende. Dette må det også endres på. Nordisk Råd har i mange år jobbet for å bygge ned byråkratiske problemer mennesker møter når de ser Norden som et hav av muligheter. Antall personer som bor i ett land og jobber i et annet, som er i et blandet nordisk ekteskap, som har opptjent pensjon i Sverige, men får den utbetalt i Norge o.l., er mange. Det er viktig at vi nordiske politikere jobber aktivt for at disse menneskene ikke skal oppleve dobbelt beskatning, bli fratatt barselpermisjon eller falle mellom to lands byråkratiske stoler på mange måter. Nordisk Råd jobber med dette. Mange spør seg: Og hvordan? Vi bringer jo stadig disse spørsmålene opp for regjeringene. Men det interessante er: Er det noen som vil gjøre noe med det? Så langt er det svært lite som blir gjort med det, og det er heller ikke akseptabelt lenger. Men det er ikke nok at vi fjerner eksisterende grensehindringer. Like viktig er det at vi sikrer oss og får til mekanismer som hindrer at nye oppstår. Jeg er glad for den norske justisministerens forståelse og vilje til å se på dette, slik det kom til uttrykk da delegasjonen møtte ham for noen måneder siden. Vi må nemlig få dokumenter til Stortinget hvor det gjøres rede for om dette politiske forslaget skaper en ny grensehindring. Så langt har vi altså ikke greid å få det til, men vi henger på. Miljø- og energisamarbeid, arbeidsmigrasjon og en rekke andre områder er ikke begrenset til Norden eller Norge. Vi må samarbeide med de land og regioner som påvirker utviklingen, for å sikre at vi kan påvirke utviklingen i Norge også på disse områdene. Derfor er jeg glad for at Østersjørådet nå er godt i gang med å reformere måten de arbeider på. Reformen er viktig så framt den gjør Østersjørådet mer operativt og i stand til å håndtere de viktige samarbeidsområdene som finnes. Det er en rekke områder når det gjelder energi- og klimautvikling som er presentert i et scenario, hvor Norge er en særlig viktig aktør. På parlamentarisk side er det også behov for en reform, og av de årsaker jeg har nevnt, er det viktig at alle nasjonale parlamenter er representert i Østersjøens faste parlamentarikerkomite. Norge er med på å betale moroa, men vi er ikke representert. Vi betaler for fullt medlemskap, men vi sitter på gangen – jeg hadde nær sagt her også – og det er ikke godt nok! Helt til slutt er jeg nødt til å ta opp en sak som jeg vet regjeringene jobber med, nemlig Nordisk Utviklingsfonds styre. De har 1 milliard euro, som noen har tenkt skal sendes til Verdensbanken med en kjærlig hilsen. Det mener nordiske politikere er helt uakseptabelt. Den norske delegasjonen har tatt stilling til det, den svenske delegasjonen har tatt stilling til det, og det er veldig mye å si om det. Det har jeg ikke tid til nå, men jeg ber om at Regjeringen gjør ytterligere forsøk på å få til en nordisk løsning, for det er nemlig det parlamentarikerne vil ha.