Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2009-06-04:
Det er store lønnsforskjeller i Norge. Også i levestandard og i nivået på pensjoner er det forskjeller. Først har jeg lyst til å understreke at ikke alle mennesker er opptatt av å arbeide mest mulig, tjene mest mulig eller samle seg flest mulig materielle ting. Jeg har stor respekt for folk som velger et annerledes liv enn flertallet. For noen er det å være hjemme når barna er små, et svært viktig valg, som gjør at familiens samlede inntekt er svært lav i årevis. Andre velger å arbeide deltid, ta et hvileår eller gjøre annet som gir dem lav inntekt. Men dette er selvvalgt og oppfattes tilnærmet uproblematisk for den enkelte. Lav inntekt kan man takle over kortere perioder. Å leve med lav inntekt over lang tid tærer på økonomien og andre ressurser – og øker risikoen for fattigdom. Fattigdom oppfattes som en form for sosial eksklusjon, med manglende tilgang til forbruk av materielle goder og manglende deltakelse i aktiviteter. Den 20. november 2007 sa statsråd Bjarne Håkon Hanssen følgende til NTB: «Jeg tror det vil være fattigdom igjen i Norge også når vi kommer til stortingsvalget 2009. Men jeg tror virkelig at tallene vil vise at det da er mindre fattigdom i Norge enn da vi startet i 2005.» Nylig ble vi kjent med at det har blitt mer enn 10 pst. flere bostedsløse siden Regjeringen tiltrådte, og det til tross for at Regjeringen hadde som mål å avskaffe bostedsløshet, jf. Handlingsplan mot fattigdom, vedlegg til St.prp. nr. 1 for 2006–2007. Bostedsløshet er det ultimate bevis på fattigdom og burde ikke forekomme i et land som Norge. Her har Regjeringen virkelig sviktet dem som har det aller vanskeligst. Hva da med dem som tilsynelatende greier seg, men som synes det å ha regningene under kontroll er en evig kamp? Det er mange som føler at de kommer inn under denne gruppen. Fremskrittspartiets leder har fokusert en del på de lavtlønnede i det siste. Både i sin 1. mai-tale og i sin landsmøtetale tok hun til orde for å heve nivået for de lavtlønnede. Denne fokuseringen har også blitt fulgt opp med et representantforslag som kommer til behandling i denne sal den 16. juni. Dette forslaget gir alle partier en mulighet til å løfte en ganske stor gruppe mennesker som hver dag gjør en viktig jobb. Mange av dem er lavtlønnede kvinner, og de arbeider i offentlig sektor. Jeg husker at vi for en del år tilbake arbeidet med sosialhjelpssatsene i vår kommune. Vi satte da opp et regnestykke over hvor mye en nyutdannet sykepleier tjente og sammenlignet det med hvor mye hun betalte når det gjaldt studielån, boliglån og andre vanlige utgifter, som alle har. Det vi fant den gangen, var at en nyutdannet sykepleier med studielån og boliglån satt igjen med mindre å rutte med pr. måned enn en gjennomsnittlig sosialhjelpsmottaker i vår kommune. Jeg husker at vi som lokalpolitikere ble ganske forskrekket over det vi fant. Fremskrittspartiet mener at det nå er på tide å gjøre mer enn å prate. Regjeringen har pratet om ufrivillig deltid og om lavtlønnede, som stort sett er kvinner. Jeg benytter denne anledningen til å innby partiene til å gjøre mer enn å prate, og støtte Fremskrittspartiets forslag når det blir behandlet, den 16. juni.