Michael Tetzschner (Høyre), 2014-11-25:
Denne saken gjelder Riksrevisjonens undersøkelse om hvorvidt vi utnytter forskningsinfrastruktur i norske områder i Arktis godt nok. Bakgrunnen er at Norge ønsker å være en ledende polarforskningsnasjon, og at forskningsinnsatsen skal styrkes. En forutsetning for dette er at utnyttelsen av infrastrukturen er samordnet og fullgod. Norsk forskningsvirksomhet og norske forskningsbaser på Svalbard skal også være virkemidler for å understøtte nasjonale interesser på Svalbard generelt og for å nå forskjellige mål i Arktis. Målet med undersøkelsen har vært å vurdere om forskningsinfrastrukturen i Arktis blir utnyttet godt nok og i tråd med Stortingets vedtak og forutsetninger. Følgende forskningsinfrastruktur er undersøkt: forskningslandsbyen Ny-Ålesund, Norsk Polarinstitutts forskningsstasjon, luftmålingsstasjonen, marinlaboratoriet og geodesiobservatoriet i Ny-Ålesund og nordlysobservatoriet og EISCAT-radaren i Longyearbyen. I tillegg inngår forskningsfartøy som gjennomfører tokt i Arktis. Undersøkelsen er gjennomført for perioden 2006–2013. Norges forskningsvirksomhet på Svalbard er viktig for å understøtte de overordnede målene for svalbardpolitikken og for å oppfylle de forskjellige målene for norsk nærvær. Internasjonalt har Norge lenge vært regnet som en av verdens ledende nasjoner innenfor polarforskning. Norge var i 2009–2010 rangert som nr. 3 innen forskning på Arktis, ifølge rapport 3/12 Norsk polarforskning. Manglende utnyttelse av infrastrukturen kan få konsekvenser for oppfølging av hovedmålene for norsk svalbardpolitikk og særlig målet om opprettholdelse av norske samfunn på øygruppen, samt at Norges posisjon som ledende forskningsnasjon i Arktis svekkes, og at en kunnskapsbasert forvaltning av polarområdene blir vanskeliggjort. En samlet komité har merket seg at Riksrevisjonen i denne forvaltningsrevisjonsrapporten sier at utviklingen «er(…) ikke i tråd med føringen i Innst. S. 336(2008–2009) (…) (2008–2009) Når det gjelder undersøkelsens omtale av norsk forskningsaktivitet, bemerkes at de ytre kjennetegn på forskningsaktivitet, f.eks. publiserte artikler i vitenskapelige tidsskrifter og videre siteringer, ikke er en helt nøyaktig målestokk for vellykket forskning. Det er likevel bekymringsfullt at Norge som betydelig bidragsyter i arktisk polarforskning ikke ser ut til å ha så stor vitenskapelig innflytelse som man burde kunne forvente. Komiteen har også merket seg at antallet registrerte norske forskerdøgn i forskningslandsbyen Ny-Ålesund har hatt en nedgang på 700, tilsvarende 14 pst., og at nedgangen i forskerdøgn ved marinlaboratoriet er redusert med 90 pst., og for begges vedkommende snakker vi om perioden 2008–2013. Komiteen sier seg enig i Riksrevisjonens uttalelse om at utviklingen i norsk forskningsaktivitet og tilstedeværelse i Ny-Ålesund er uheldig. Det foreligger ikke en samlet oversikt over utnyttelse av forskningsinfrastruktur i Arktis eller informasjon om omfanget av finansieringen av norsk polarforskning. Når det gjelder forskningsfartøyer, viser komiteen til at fire av fem er nær eller over sin forventede levetid, som regnes å være 30 år. Dette kan innebære at de i mindre grad tilfredsstiller dagens krav til moderne forskningsfasiliteter, og dermed ikke er tidsmessige for mottak av nytt vitenskapelig utstyr, og at driftssikkerheten også svekkes ved mer krevende vedlikehold og økende problemer med tilgang på reservedeler og utstyr. En samlet komité uttaler at et nytt, isgående fartøy bør erstattes når de nåværende utrangeres, og at flåtens beskaffenhet under ett gir grunn til å frykte negative effekter for havforskningen om det ikke utarbeides en plan for utskifting av de eldre fartøyene. En samlet komité viser til at Nærings- og fiskeridepartementet vurderer utnyttelsesgraden for fartøyene som tilfredsstillende, og at datainnsamlingen ikke påvirkes nevneverdig av antall toktdøgn. Likevel vil komiteen understreke behovet for en fornyelsesplan, da investeringene som vil måtte gjøres, vil kreve ressurser, og det selvsagt også vil ta tid fra vedtak om å få erstattet de eldre fartøyene med nye og til de nye faktisk er operative. Risikoen for at en manglende planlegging for fornyelse av flåten i Arktis vil kunne få negative konsekvenser for havforskningen, er overhengende, og dermed vil det også svekke våre muligheter til både å overvåke fiskeriressurser og å følge med i eventuelle klimaendringer. På bakgrunn av ovennevnte vil jeg anbefale komiteens forslag for å operasjonalisere noen av de anbefalingene som har kommet fra Riksrevisjonen. Forslagene til vedtak er sålydende: «Stortinget ber regjeringen vurdere tiltak for økt utnyttelse av forskningsinfrastrukturen på Svalbard, herunder tiltak for økt norsk forskningsaktivitet i Ny-Ålesund.» Og: «Stortinget ber regjeringen vurdere hvilke forutsetninger som må være til stede for at forskningsfartøyene i arktiske farvann i fremtiden samsvarer med de uttalte målsettingene for norsk havforskning, fiskeriforvaltning, klimaovervåking og arktisk forskning.»