Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2013-12-03:
For Arbeiderpartiet er det viktig å skape et samfunn med små forskjeller, der folk opplever deltakelse og tilhørighet. Vi vil ha et samfunn der folk har høy grad av tillit til hverandre og til styresmaktene. Effektiv og helhetlig justispolitikk er en forutsetning for å skape et slikt samfunn. Den skal sørge for trygghet, rettssikkerhet, rettferdig straff, god forebygging, god rehabilitering og forhindre katastrofer og terror. Den rød-grønne regjeringen tok mange viktige grep for å oppnå dette, og Norge er et trygt land å bo i. Antall politistudenter, straffenivået på alvorlige forbrytelser og tvangsutsendinger økte. Den regjeringen fikk på plass tiltak for voldsutsatte kvinner og barn og styrket voldsofrenes stilling. Terskelen for å utvise EØS-borgere som begår kriminalitet, ble senket. Ikke minst var regjeringen opptatt av sammenhengen mellom oppvekst og risikosituasjoner. Det forebyggende arbeidet er blitt bedre og bredere. Kriminalomsorgen samarbeider bedre med Nav, rusbehandling er inkludert i fengsler, og barn av innsatte har fått mer oppmerksomhet. Registrerte vinningsforbrytelser og antall unge lovbrytere er gått ned. Soningskøene er redusert og fengselsplassene har økt. Dette gjorde vi for å skape et tryggere samfunn: et samfunn som hindrer at unge blir kriminelle, et samfunn der familien er en trygg ramme – ikke en arena for vold og overgrep – et samfunn med strenge og rettferdige straffer. Det betyr ikke at Arbeiderpartiet mener alt er såre vel. Det er viktig for oss å utvikle justissektoren i tråd med de rådende utfordringer i samfunnet. Derfor vil vi ta tak i internasjonal og grenseoverskridende kriminalitet, utnyttelse av sårbare grupper – spesielt kvinner og barn – arbeidslivskriminalitet, sosial dumping, pårørendetiltak – spesielt tiltak for barn av innsatte – og soningskapasitet. Den nye blå-blå regjeringen bruker 4 mrd. kr mer enn forrige regjering. Noen av pengene bruker de til å sette to kriminelle i samme celle, men de utsetter den største og viktigste investeringen; bygging av et nytt fengsel, og de kutter i bøteordningen, en alternativ soning for dem som ikke kan betale bøter. Det er bare én løsning på kapasitetsproblemene: nytt fengsel – raskest mulig. Flertallet skaper stor usikkerhet knyttet til den viktige satsingen for å redusere soningskøen. Den rød-grønne regjeringen konkluderte med at det skulle bygges ett eller to nye fengsler i Agder – 300 nye plasser. Regjeringspartiene kan i dag ikke slutte seg til flertallsmerknaden om å gå videre med dette, og det er underlig. Jeg vil gi honnør til Kristelig Folkeparti som ikke fulgte mindretallet i denne saken. Regjeringens standpunkt skaper usikkerhet i Agder. Fremskrittspartiets justispolitiske talskvinne Åse Michaelsen var i 2012 klar på at hun ville blåse nytt liv i planene om fengsel i Agder. Jeg vil gjerne utfordre statsråden: Kan han avklare for Stortinget om planene for fengsel i Agder er parkert? Jeg merker meg at det i tilleggsproposisjonen ikke er gitt signaler om ikke å gå videre med bygging av fengsel i Agder. Jeg tolker det derfor sånn at det da er innstillingen og flertallsmerknaden som gjelder. Å bygge fengsel tar tid. Derfor er det beklagelig at flertallet viser manglende handlekraft i denne saken. Flertallets svar er dublering av celler, noe de mener vil gi 70 nye plasser. Men flertallet kutter 15,5 mill. kr på ordningen med bøtesoning. Det er gledelig å lese at ministeren i Vårt Land for noen dager siden peker på vårt forslag om bøtesoning som et bra tiltak: «Bøtetjeneste er et mer rettferdig alternativ for personer som ikke har råd til å betale boten.» Det uttaler statsråden, og det er jeg helt enig med ham i. Derfor er det uforståelig at regjeringen kutter i tiltaket. Bøtesoningen frigjør rundt 50 plasser. Dermed faller mye av argumentasjonen for dublering bort. Hvorfor er det en dårlig idé med dublering, og hvorfor forlot Stoltenberg-regjeringen dette tiltaket? Først og fremst betyr det at en førstegangssoner, f.eks. en ung gutt på 21 år som ikke kan betale bota si, risikerer å bli satt i samme celle som en flergangsinnsatt med alvorlig kriminell bakgrunn. De skal dele celle 18–20 timer i døgnet. Det er et forbryterskole-opplegg. Det er det omvendte av rehabilitering og forebygging, og dette vil mindretallet bruke penger på. Mer oljepenger er ikke brukt på de store investeringsutfordringene i kriminalomsorgen. Beklageligvis er handlekraften redusert til å bytte ut bøtesoning med dublering. Det er dyrere og dårligere og et dårlig bytte.