Sveinung Stensland (Høyre), 2019-11-28:
Sepsis er en alvorlig og dødelig – ikke diagnose, men gruppediagnose. Det er et komplekst sykdomsbilde vi snakker om i dag, men det krever rask diagnostikk og behandling. Som representanten Toppe er inne på, er det også avhengig av akuttmottak som er forberedt, og en legevaktordning som er forberedt. Dette er akuttmedisin i høyeste grad, i de aller fleste tilfeller. Vi ser at mange helseforetak har forbedret sin behandling av sepsis, men det er forskjell – det hører vi både i dag og har lest tidligere – på hvordan dette blir håndtert i de forskjellige helseforetakene. Det er vel nettopp dette interpellanten er opptatt av. Om løsningen er en strategi eller å fortsette arbeidet, skal ikke jeg legge meg så mye opp i. Vi kan iallfall konstatere at alle de regionale helseforetakene har tatt tak i de funnene tilsynet gjorde fra 2016 til 2018. Det er bra, for sepsis tar liv. Det forskes en del på sepsispasienter, særlig i regi av Geminisenteret, som interpellanten kjenner godt, og vi ser også at antibiotikaresistens er en trussel her. Det er en generell trussel, men det er også selvfølgelig en stor trussel når det gjelder sepsispasienter. Retningslinjene for antibiotikaresistens er under revisjon. De må revideres, og ikke minst må vi være mye tøffere på at norske leger, bl.a. infeksjonsleger, følger disse retningslinjene. Vi ser at antibiotikabruken går ned, og vi er i ferd med å nå det målet om reduksjon som ble satt, men vi er helt avhengig av at retningslinjene blir fulgt. Samtidig må det generelle smittevernet og vaksinearbeidet i Norge intensiveres, slik at vi får ned infeksjonspresset i befolkningen. For de fleste er sepsis et obskurt begrep. Det er ikke så enkelt som å si at det er en blodforgiftning. Det er mer diverse organkomplikasjoner som følge av en kraftig infeksjon. Pasienter som har opplevd sepsis og overlever det, får ofte varige men og blir svekket. Vi ser at unge mennesker som var livskraftige, blir svært syke og får livet sitt satt på vent på grunn av sepsis. For svært syke pasienter, pasienter som er i ferd med å dø, kan sepsis være en del av et naturlig dødsforløp. Igjen, som Toppe var inne på: Det er ikke de pasientene det er snakk om her. Så vi kan ikke se på sepsis som en sykdom vi skal utrydde, men det vi kan gjøre, er å gjøre mer for å stoppe disse unødvendige dødsfallene og voldsomme sykdomsforløpene blant unge og livskraftige mennesker som plutselig blir rammet. Det handler om å luke ut de pasientene som unødig får sepsis, unødig får lidelser av sepsis, eller unødig dør av sepsis. Vi har jo eksempler selv, som vi kjenner godt, som har blitt satt ut av spill i år på grunn av sepsis, og det er veldig sterkt å møte folk som på grunn av en infeksjon får kognitive utfordringer og utfordringer med andre ting, innenfor fysisk helse. Dette koster penger, og dette koster liv. Nøkkelen er økt kunnskap både blant leger, blant pasienter og ute i sykehusene. Som statsråden var inne på, ser vi at f.eks. i Helse Vest er det nå rutine å ta blodkultur og sette i gang dyrking på pasienter som kommer inn. Men det er ikke alle sykehus som er der. Det krever også beredskap når det kommer til laboratorier, og dette er viktig og krevende. Personlig mener jeg at å fortsette arbeidet sånn som i dag er veien å gå. Vi er inne i et godt spor, sykehusene har tatt på alvor de funnene som ble gjort i tilsynet. Men jeg vil takke interpellanten for at hun tar opp dette viktige spørsmålet, og for det personlige engasjementet hun har på dette området. Jeg vil takke for at hun tok med komiteen til Trondheim og viste oss det arbeidet som ble gjort der, og jeg vil også takke statsråden for et betryggende og utfyllende svar på interpellasjonen.