Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2012-03-01:
Det er ikke første gang denne komiteen diskuterer pasientsikkerhet og kvalitet i helsetjenesten. Det er bra, fordi det er viktig å holde et trykk på dette, slik at pasientene kan få et trygt helsetilbud, og at vi kan ha en kontinuerlig kvalitetsforbedring. Pasientsikkerhetskampanjen «I trygge hender», som viste oss at antallet uønskede dødsfall i 2010 hadde økt til 4 700, er skremmende høyt. Men det er uansett utrolig viktig at det er åpenhet om slike fakta. Det må ikke underslås at medisinsk behandling og kirurgiske inngrep er forbundet med en viss fare. Nettopp fordi alle mennesker er unike, vil vi også se individuelle forskjeller på hvordan den enkelte responderer på behandling. I mange år har vårt helsevesen framstått som en lukket tilværelse. Under henvisning til både taushetsplikt og etikk har det ikke vært legitimt å snakke om uheldige hendelser og i alle fall ikke uønskede dødsfall. Den tiden er heldigvis forbi, men det er fortsatt et langt stykke igjen før alle våre helsevirksomheter har etablert systemer som gjør at man lærer av hverandres feil for å kunne bedre egen kvalitet og forebygge uønskede hendelser. Jeg opplever at kommunehelsetjenesten henger langt etter sykehusene, og konstaterer med glede at Sykehuset Østfold leder an i en åpenhetskultur. Det er ikke mange år siden enhver offentliggjøring om en uønsket hendelse fra sykehusets side resulterte i et førstesideoppslag i VG med krigsoverskrifter. Det virket som VG hadde en egen journalist som var dedikert til å lese sykehusets postjournaler, hvor det åpent ble beskrevet uønskede hendelser på en anonymisert måte. Dette resulterte, som sagt, i at journalisten laget et skandaleoppslag under vignetten «VG avslører». Det var en periode ansatte skammet seg og nærmest ikke torde fortelle at de jobbet på Sykehuset Østfold på grunn av det negative mediekjøret. Men heldigvis sto sykehusledelsen imot presset som oppsto i kjølvannet av dette, og holdt fram med sin åpenhet i forvissning om at det ville være et viktig element i kvalitetsforbedringsarbeidet. Fremskrittspartiet har vært opptatt av at det skulle utarbeides kvalitetsindikatorer for sykehusene, som pasienter bl.a. kunne bruke i forbindelse med ordningen fritt sykehusvalg. Dessverre opplever vi at det ikke er samme framdrift i utviklingen av slike indikatorer under denne regjeringen som vi så under den borgerlige regjeringen. Allerede i 2007 gikk Peter F. Hjort ut med et estimat om at det kunne være over 4 000 uønskede dødsfall ved norske sykehus. Han pekte på at det burde være mulig å halvere dette antallet gjennom systematisk arbeid. Det er selvsagt positivt at regjeringen har iverksatt pasientsikkerhetskampanjen, og vi ser også fram til den varslede stortingsmeldingen om kvalitet og pasientsikkerhet. Men etter vår oppfatning går arbeidet altfor sakte. Da Hjort for fem år siden pekte på muligheten for å halvere antallet dødsfall som følge av uheldige omstendigheter, og vi i dag ser at antallet faktisk synes å være høyere enn den gang, er det grunn til å være utålmodig. Når regjeringspartiene i innstillingen strekker seg så langt som å be om at de forslag som fremmes i representantforslaget blir vurdert i arbeidet med stortingsmeldingen, kan en vel ikke forvente mer i et politisk system hvor en flertallsregjering ikke lar seg styre fra Stortinget. Høyre har fremmet forslaget, og i komitébehandlingen har vi andre forsøkt å bidra med vårt. Siden regjeringspartiene peker på representantforslaget og ikke også på innstillingen, er det noen forslag jeg vil trekke fram. Det første gjelder forholdet mellom ambulansetjenesten og sykehuset. Alle er kjent med viktigheten av gode prehospitale tjenester. Men deres læringsprosess stoppes av taushetsplikten ved sykehusdøren. De får ikke i dag muligheter til å evaluere sin egen behandling i et helhetlig forløp under henvisning til taushetsplikt. Her må det gjøres noe. Vi snakker om gode pasientforløp, og da må vi ha læringsprosesser som omfatter hele forløpet. Vi kan ikke ha det slik at ambulansepersonell er prisgitt å lese dødsannonser for å få en indikasjon på om behandlingen de startet, var rett eller gal. Det neste jeg vil nevne, er politiets behov for etterforskningskompetanse på saker som omhandler helsevesenet og pårørendes muligheter til å få bistandsadvokat i forbindelse med uheldige hendelser som fører til dødsfall. Det er viktig å ha den nødvendige rettssikkerhet også innenfor sykehusets dører, som vi har utenfor dørene. Til slutt vil jeg nevne en liten kjepphest fra Fremskrittspartiet om at pasienter skal ha mulighet til å melde sine opplevde avvik inn i de samme avvikssystemene som helsepersonell bruker. Dette handler igjen om helhetlige læringsprosesser, og opplevd kvalitet burde være like viktig som faglig vurdert kvalitet. Vi må ha tro på at vi får på plass gode IKT-systemer som kan håndtere avviksmeldingene, og at elektronisk ID vil kunne skille hva som meldes av lege, sykepleier og pasient. Det er på denne måten vi kan få et helhetlig kvalitetssystem, og jeg håper at vi etter hvert også får med oss de andre partiene på det. Med dette vil jeg få ta opp forslagene Fremskrittspartiet har i saken.