Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-06-06:
Regjeringens ulvemelding oser av manglende forståelse for hverdagen på norske bygder. Den todelte målsettingen er svakt belyst i meldingen. Det er i sannheten en «ulvens melding», og det er grunn til å spørre: Har virkelig ingen snakket bygdenes og utmarksnæringenes sak i regjeringen? Hvor har landbruksministeren vært under behandlingen? Dessverre følger flertallet i energi- og miljøkomiteen i stor grad opp miljøvernministerens virkelighetsbeskrivelse og kontorfokuserte tolkning av Bern-konvensjonen. Senterpartiet er særlig kritisk til det manglende presisjonsnivået i de vedtakene som nå gjøres. Det vil gi betydelig spillerom for en ulvevennlig miljøforvaltning og ulvevennlige miljøbyråkrater. Det er bygdefolket som taper, det er beitenæringene som taper, det er jaktinteressene som taper, og det er Heikki Eidsvoll Holmås’ drøm om å møte en ulv ved vannet som vinner. Det er flere som roser det de kaller for «et forlik», eller «et bredt forlik», som det også kalles, når både Høyre og Fremskrittspartiet er med, opp i skyene. Næringskomiteen har avgitt en uttalelse som ikke deler den oppfatningen. Vi ønsket å ha en felles høring med energi- og miljøkomiteen. Det viste seg at det ønsket ikke komiteen. De ville ikke høre våre spørsmål og svar på dem. Komiteen og komiteens flertall valgte å gå ut med sin egen enighet i offentligheten før næringskomiteen hadde avgitt sin innstilling, men næringskomiteen har avgitt en klar tilbakemelding i saken. Jeg registrerer at det utløste ingen ytterligere kommentarer fra energi- og miljøkomiteen, og jeg registrerer at det i stor grad er forbigått i stillhet så langt i debatten. Og det er sånn det er: Landbruk, beitebruk, bygdefolkets trygghet – det skal forbigås i stillhet. Flertallet i næringskomiteen – et flertall som består av Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet – har i merknads form uttrykt støtte til tre forslag. Det er forslag nr. 16, om at bestandsmålet skal baseres på faktisk antall ynglinger hvert år og ikke på snittet av en treårsperiode. Det handler om forutsigbarhet. Det er forslag nr.17, der en ber om en sak om mulig risiko for parasitter og smittefare ved en reintroduksjon av ulv i Norge. Og det er i merknads form gitt støtte til forslag nr. 14, fra Marit Arnstad i energi- og miljøkomiteen, om stående fellingstillatelse innenfor rovviltsikkert gjerde. Jeg ser fram til avstemningen, for skal ulvepolitikken ha reell legitimitet – også utenfor Ring 3 – må bygdefolk og utmarksinteresser tas på alvor og ikke ties i hjel. Det må ikke kalles konspirasjonsteorier når en etterlyser økt faktagrunnlag. Og når det snakkes om den roen som er i ulvepolitikken, ja, så er det en ro som er på Stortinget og blant deler av folk i Norge, folk som bor der det ikke er ulv. Og det er jo ikke lett å være redd for ulv når du bor i et område der det ikke er ulv. Dette handler om bonden som finner ihjelrevne beitedyr, det handler om familier som har ulv luskende rundt huset. Det handler ikke om disse store ordene som her blir brukt, det handler om hverdagen til folk. Jeg håper likevel at denne debatten kan være et vendepunkt, der framtidige rovdyrdebatter ikke vil ta utgangspunkt i idealisme og drømmeri, men ta utgangspunkt i realitetene til folk der ulven og bygdefolk bor. I tilfelle det ikke er gjort, vil jeg ta opp forslagene nr. 16–18, fra Senterpartiet.