Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-06-17:
Jeg valgte å ta ordet for å få fram to hovedpoenger – nemlig de store tallenes tale i dette statsregnskapet i forhold til tidligere år, og konsekvensen av de store tallene og den konkurransesituasjonen vi står oppe i, i forhold til den virkelighetsforståelse som må etableres ute i samfunnet når det gjelder den tid vi nå går inn i. Tallene først. Samlet overskudd ble redusert med 232,7 mrd. kr på statsbudsjettet fra 2008 til 2009, altså fra 507,2 mrd. kr til 274,5 mrd. kr. Det oljekorrigerte underskuddet økte med opp til 4,8 mrd. kr fra 2008 til 2009. Netto kontantstrøm fra petroleumsvirksomheten ble redusert med 136,1 mrd. kr, eller fra 415,9 mrd. kr i 2008 til 279,8 mrd. kr i 2009. Det strukturelle oljekorrigerte underskuddet er regnet til 110 mrd. kr i 2009. Jeg tror neppe at vi har opplevd større endringer fra ett år til et annet. Det er en dramatisk endring som verken folk flest eller ledere i politikk og næringsliv på noen måte har tatt inn over seg. Det stiller oss overfor enorme utfordringer. Heldigvis er det mindre endringer i statsregnskapet i forhold til nysaldert budsjett enn det har vært de siste årene. Det er bra. Dessuten er statsregnskapet mer positivt enn nysaldert budsjett ved at inntektene er økt og utgiftene redusert. En del av de reduserte utgiftene kunne vi godt ha vært foruten ved at de ulike etatene kunne ha greid å bruke de penger som ble stilt til disposisjon, eksempelvis innenfor infrastruktur. Men hovedsaken er de utfordringer som de tallene her gir i forhold til omstilling av – ikke minst – norsk næringsliv. Her er det om å gjøre å etablere en forståelse av behovet, som er noe helt annet enn det som en har maktet å etablere hittil. Vi ser stadig meldinger om at inntektene fra olje- og gassektoren blir lavere enn budsjettert, og senest nå at inntektene fra gass kommer til å falle raskere enn det en tidligere har forstått. Vi står altså overfor en omstilling fra en økonomi som i stor grad de siste årene har vært knyttet til en høsting av olje- og gassressurser, til en økonomi som er langt mer lik det som er økonomien i de fleste land, nemlig foredling, utvikling, lange verdikjeder og satsing på kompetanse hos arbeidskraften i forhold til å utnytte den økonomiske situasjonen på en mer normal måte, eksempelvis en slik omstilling som finner og andre har vært og er inne i. Andre land har bedre forutsetning for disse omstillingene nå, fordi de møter problemene tidligere. Det kan bli en svøpe for oss, dersom ikke realitetsforståelsen endres. Næringslivet må klart endres fra oljeøkonomi til grønn økonomi. Det er nå investeringene må tas for at en om 10–15 år skal greie å få inntekter av de innovative nyskapende prosesser som må ligge i det hele. Derfor: Det trengs en mer oppofrelse i forhold til det som er utfordringene for hver enkelt av oss. De som har mest, må ta de største byrdene. Det må satses på et næringsliv blant både små og store bedrifter, slik at verdiskapingen kan økes, og at all den ungdom som har god utdannelse, får mulighet til å vise det i produksjonslivet på en slik måte at en kan ha trygge inntekter og dermed sikre en god stabilitet. Verdiene skal skapes før de fordeles.