Ketil Kjenseth (Venstre), 2013-11-28:
Takk til interpellanten som har reist en viktig debatt. Dette handler ikke bare om det geografiske innlandet – Hedmark og Oppland. Dette er faktisk en debatt om hele Fastlands-Norge og – som statsråden var inne på – om vår konkurransekraft. Derfor er dette viktig. Noen har vært inne på at noe av det siste den rød-grønne regjeringa bidro til – en regjering som satt i åtte år – var å nedsette et innlandsutvalg. I løpet av de åtte årene som den rød-grønne regjeringa satt ved roret, vokste altså statsbudsjettet i Norge på inntektssida med over 350 mrd. kr. Hvis en går inn og ser om det ligger igjen en milliard i Hedmark og Oppland, er det ikke så lett å få øye på den. Det lukter kanskje litt mer flis og litt mer asfalt, men betydelige summer er ikke lagt igjen der i forhold til andre plasser. Det er slik sett ikke noe grunnlag for å si at det har vært noen innlandsoffensiv de siste åtte årene. Ser en litt bakover til tidligere regjeringer, ble Innlandet 2010 etablert av en Høyre–Kristelig Folkeparti–Venstre-regjering med næringsminister Lars Sponheim som en av de sentrale statsrådene. I fylkestinget i Oppland har vi hatt Fritt fram-prosjektet. Det var også en sentrum–borgerlig-konstellasjon som sto for den. Det var ikke bare Arbeiderpartiet som la fram en innlandsoffensiv; også Venstre la fram sin, riktignok for Oppland, men den kalte vi for Grønn Opptur. Jeg tror det er viktig å ta det grønne og fornybare med inn i debatten om et fornybart fastland som skaper industri som vi skal leve av framover. Flere har vært inne på trevirke, og det er en betydelig ressurs som ligger der. Jeg er glad for at statsråden har vært på Raufoss allerede. I enhver ny bil i verden finner vi faktisk en komponent fra Raufoss, og det sier noe om hvilket miljø som er der. Jeg tror at vi for treindustrien har muligheter til å gjenskape en lignende industrisuksess som den på Raufoss. Det er jo ikke naturgitte grunner til at det produseres bildeler for verden på Raufoss – det er kompetansen. Det er et framsynt industrimiljø der som har skapt automatisering og effektivisering som er mulig, og det viser også at den kostnadseffektiviseringen, den konkurransekraften, er mulig å skape i innlandet. Mellom Kongsberg, Raufoss og Gjøvik har vi et av de sterkeste kompetansemiljøene i hele innlandet hvis en tar med at Buskerud og Hallingdalen faktisk også er en del av innlandet. Her er det mulig å bruke den kompetansen som ligger der, til å gjenskape en lignende industrisuksess basert på fornybare råmaterialer. Bioplast er nå på tur inn. De første brusflaskene av bioplast er i produksjon. Her ligger det store muligheter. Innenfor energi er jo innlandet sterkt allerede, og her er det store muligheter til å bidra til det grønne batteriet som Norge skal bli, og for så vidt er. Vi har òg et informasjonssikkerhetsmiljø i innlandet som ser det markedet for informasjonssikkerhetstjenester som finnes ute i verden, som er i ferd med å bli en milliardindustri, og dette er det mulig å bygge videre på. Da trenger vi ikke bare næringsrettede virkemidler. Vi trenger også en offentlig sektor som spiller opp til og bidrar til å skape de industrimiljøene og det næringslivet vi ønsker. Sånn sett er det mulig for innlandet å organisere seg på en bedre måte. Den forrige regjeringa var innom en regionreform. Det etterlot seg et regionalt forskningsfond på ca. 15 mill. kr, og det sier seg selv at det er altfor lite til å bidra til nyskaping og utvikling. Vi er også nødt til å organisere hele offentlig sektor på en annen måte for å få sterkere kompetansemiljøer. Når det gjelder samferdselssektoren, er det ikke noe stort løft for det indre innlandet å få et dobbeltspor til Sørli, som er 18 km sør for Hamar. Da er vi fortsatt tre timer unna Tynset og tre timer unna Dombås. Her er det fortsatt store oppgaver å gå løs på. En annen viktig del av dette er rekruttering, og vi er nødt til å satse på ungdom for at de skal se de mulighetene som finnes i innlandet for å bidra til den omstillingen og den industriskapingen som vi er nødt til å ha. Raufoss er igjen et eksempel å peke på. Der har næringslivet kommet tettere på skolen, særlig den videregående skolen. Vi er nødt til å fortsette den utviklingen på flere arenaer. Ungdom ser etter muligheter, og da må vi også være med og skape og legge til rette for det framtidige yrkeslivet som ungdom vil inn i. Ellers står vi i fare for å eksportere veldig mange ungdommer til kysten av Norge.