Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2016-04-05:
Jeg observerer at statsråden – jeg holdt på å si selvfølgelig – også aktivt er til stede i denne viktige debatten, og det er bra. Jeg vil begynne mitt innlegg med å si at jeg regner med at statsråden veldig tungt observerer det som sakas ordfører nå på en veldig god måte la vekt på, at i denne saka er det en veldig samlet komité som står bak de merknadene som følger av Riksrevisjonens rapport. Noe mer tydelig føring fra Stortinget på dette viktige området er det vanskelig å gi, og derfor begynner jeg innlegget mitt på denne måten. Men jeg tror at statsråd Helgesen har oppfattet det på en god måte. Jeg mener at saksordføreren holdt et veldig dekkende og godt innlegg på vegne av hele komiteen og dens arbeid, men allikevel vil jeg også selvsagt ha noen refleksjoner knyttet til dette. Det er selvfølgelig veldig alvorlig for Stortinget å få en rapport som viser veldig tydelig at luftkvaliteten ikke er i tråd med de mål som Stortinget har satt. Nå er det ikke sånn at det nødvendigvis må avstedkomme noen konkret kritikk knyttet til dette, i den forstand at det sikkert er veldig vanskelig og utfordrende å nå de målene som er satt. Men ikke desto mindre er det et faktum som vi kan slå fast, uavhengig av regjeringens farge, at det rett og slett er slik at disse målene ikke er nådd. Det spørsmålet som er relevant å stille i en slik sammenheng i en debatt i Stortinget om dette, er selvfølgelig: Betyr det at målene er urealistiske? Er de for strenge, så de er urealistiske? Eller har de en form og et innhold som er slik at de rent teknisk er veldig vanskelige å nå? Jeg formoder kanskje at statsråden skal ha ordet i denne debatten, og da kan vi få høre litt mer om akkurat det, for jeg tror det er en veldig relevant problemstilling som jeg peker på her. I rapporten slås det fast at «luftkvaliteten ikke er i tråd med fastsatte mål». Og en sier: «Kommunenes etterlevelse og Miljødirektoratets oppfølging av forurensningsforskriften» – altså begge deler – «er ikke god nok for å nå målene for luftkvalitet.» Og det understrekes i rapporten: «Sentrale transportpolitiske virkemidler kan i større grad bidra til god luftkvalitet» – hvis de blir brukt effektivt. Og til slutt – og dette vet jo alle, men jeg sier det allikevel – viser rapporten ikke minst: «Fordeling av ansvar og oppgaver på tvers av sektorer og forvaltningsnivåer gjør det krevende å nå målene for lokal luftkvalitet.» Jeg er fristet til å knytte en særlig kommentar til akkurat det siste punktet, for fra kontrollkomiteens synspunkt, som er borti veldig mange felter – og jeg ser litt på statsråden nå også – er det typisk for argumenter for hvorfor vi ikke når mål, at det ikke er tverrsektorielt samarbeid på et godt nok nivå. Det påpekes på område etter område, og vi opplever det altså også i denne saka. Derfor er det et område som jeg tror regjeringa virkelig må sette krefter og engasjement inn på, for å forsøke å få til et bedre tverrsektorielt samarbeid som kan bidra til at vi når disse veldig viktige målene. Dette er en veldig alvorlig sak, som saksordføreren også sa, og jeg bruker ikke mye tid på å si det, selvfølgelig, fordi det er veldig alvorlig. Befolkningskonsentrasjonene blir sterkere og sterkere – det er nesten uunngåelig – og vi får større og større luftforurensningsproblemer i de områdene hvor det bor mange mennesker i Norge også. Det er også de områdene som har størst krav på og behov for transport og kommunikasjon, og dermed har man en veldig vanskelig situasjon å håndtere. Vi ser daglig disse utfordringene i media knyttet til mennesker, som blir rett og slett fysisk syke av det hele, slik som saksordføreren var inne på. Særlig gjelder dette for Oslo, hvor det er slått fast også i rapporten at 100 000 mennesker daglig er påvirket av helseskadelig luftforurensning. Det er selvfølgelig en meget alvorlig situasjon. Derfor sier Arbeiderpartiet at det er viktig og riktig – jeg bruker begge ordene – at statsråden sier nå at regjeringa vil vurdere å endre de nasjonale målene for lokal luftkvalitet i tråd med Folkehelseinstituttets luftkvalitetskriterier og komme tilbake til Stortinget med det. Jeg skal lytte intenst til hva statsråden sier på dette punktet, for det er viktig, synes jeg, at han utdyper dette punktet og bekrefter at det som er uttrykt i Riksrevisjonens rapport, også reflekteres her i stortingssalen når vi behandler denne saka. Så sier jeg – men jeg sier det litt med en håndbevegelse – at vi kritiserer at det har tatt to år før regjeringa har fått til akkurat dette. Det er litt kritikkverdig, men jeg regner med at dette er litt komplisert. Jeg håper at statsråden også kan imøtekomme komiteens kritikk på dette punktet på en god måte. Så har jeg skrevet «kritikkverdig», og jeg mener det, men jeg mener også det er veldig alvorlig og litt typisk at kommunene ikke når fram med sine forslag til statlige etater. Der har vi igjen dette samordningsspørsmålet som saksordføreren pekte på, og som jeg også har pekt på. For Riksrevisjonen skriver jo at kommuner som har «varslet eller gitt pålegg om tiltak, har opplevd manglende gjennomslagskraft overfor statlige etater». Det er rart. Blant annet har Trondheim og Oslo, som jo er to viktige befolkningskonsentrasjoner i Norge, bedt om hyppigere vasking av statlige veier og midlertidig forbud mot tungtransport og dieselpersonbiler. Men disse tiltakene ble stoppet av Statens vegvesen. Og her sier jeg bare det som representanten Lundteigen sa, at flertallet, med unntak av Høyre og Fremskrittspartiet, deler Riksrevisjonens anbefaling om at Statens vegvesen og staten må akseptere kommunens pålegg om tiltak. Det er altså også Arbeiderpartiets syn, og jeg bare understreker dette, fordi det ikke alltid er en selvfølge at Arbeiderpartiet mener dette, men vi mener det i denne saka. Derfor sier jeg det på den måten som jeg sier det. Vi erkjenner i merknadene at det også oppstår vanskelige målkonflikter i forbindelse med sikring av god luftkvalitet, men likevel vil jeg presisere at befolkningen har krav på ren luft også i byene, og at det er et overordnet miljøgode i arbeidet, selvfølgelig, for en god folkehelse. Jeg slutter meg – til slutt – til det som saksordføreren på en god måte sa, at «lovverket fastsetter bindende grenseverdier for svevestøv», og at disse må følges. – Disse må følges. Alternativet til en juridisk binding av grenseverdiene er at de endres politisk, slik som også representanten Lundteigen sa. Dette slutter Arbeiderpartiet seg til, og jeg håper og tror nå at regjeringa følger opp dette på en så tydelig måte som kontroll- og konstitusjonskomiteen har presentert i denne saka.