trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2014-03-25:
Det er helt klart at når man ut fra et makroperspektiv gjør noen beregninger på hva kontantstøtten vil få av betydning for etterspørselen etter barnehageplasser, skjønner jeg at det på lokalplan kan se noe annerledes ut. Jeg håper at det er noe som regjeringen også vil se nærmere på, slik at ikke kommunesektoren nå er nødt til å bygge ned plasser, men snarere tvert imot holder trykk på at vi fortsatt skal ha barnehageplass for alle. Dette må regjeringen komme tilbake igjen til, og jeg håper at vi ser allerede i kommuneproposisjonen at man har tatt inn over seg de konsekvensene dette får for enkelte kommuner.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2014-03-25:
Jeg noterer meg at forskjellen mellom det eneste saliggjørende og fullt kaos er ett eller to opptak. Så enkelt er det altså nå, men så enkelt var det tydeligvis ikke de foregående åtte årene. Representanten Mandt takket for et godt forslag. Hun takket SV for det. Da vil jeg gjerne peke på andre setning i innstillingen, hvor det står at den rød-grønne regjeringen innførte full barnehagedekning. Det gjentok også representanten Mandt muntlig her. Videre står det i en merknad fra Arbeiderpartiets medlemmer at det at man ikke innfører to opptak, vil virke mot målet om full barnehagedekning. Spørsmålet er for så vidt ganske enkelt: Ble det eller ble det ikke innført full barnehagedekning under den rød-grønne regjeringen?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2014-03-25:
Som vi hørte, er jo SV det partiet som har løpt lengst og fortest vekk fra løftene i barnehagepolitikken. Jeg skal la det ligge og heller snakke litt om fleksibilitet, for jeg forsto at representanten Solhjell slet litt med å forstå begrepet. Han spurte i hvert fall flere ganger om det, helt til han til slutt konkluderte med at det nok egentlig var nedprioritering – det var det det betydde. Det er nok sikkert ikke så rart hvis man er vant til å tenke at én løsning passer for alle. Det er egentlig det som leder meg frem til spørsmålet mitt, for jeg lurer på: Når noen kommuner har plassgaranti, noen kommuner har løpende opptak og noen kommuner har ett opptak – det er virkeligheten i dag – hvorfor tror da representanten Solhjell at én og samme løsning, altså to opptak, er det eneste saliggjørende og eneste rette for alle kommunene, når kommunene er så forskjellige som de er i dag?
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2014-03-25:
Jeg er enig med representanten Grande i én ting, nemlig at dette har vært en litt rar forestilling. Men jeg tror nok at representanten Grande og jeg ikke er enige om hvem det er som spiller rart. Jeg synes kanskje SV og flere andre fremstår i en slags befrielsesrus etter et oppløst fornuftsekteskap. Det som var vanskelig i åtte år, har plutselig blitt veldig enkelt. Jeg tror ikke – hvis man er helt ærlig – at det er sånn. Det blir sagt at vi skjuler oss bak begreper som «kvalitet», som f.eks. Utdanningsforbundet sier at kommer til å gå ned med dagens forslag. Det blir sagt at vi skjuler oss bak begreper som «likeverdig behandling», som er et brutt løfte fra den forrige regjeringen. Og det blir sagt at vi skjuler oss bak «kunnskapsinnhenting». Vi vet at vi ikke har den kunnskapen vi trenger, og som representanten Harberg var inne på, har vi spurt flere ganger uten å ha fått den. Det finnes ikke offentlig statistikk over hvor mange søknader det er om barnehageplasser. Det finnes ikke statistikk over hvor mange kommuner som har løpende opptak eller plassgaranti. De tallene og den kunnskapen finnes ikke, og at det å skulle hente inn det skal være å skjule seg bak noe, synes jeg virker lite grann eiendommelig. Altså: kvalitet, likeverdig behandling og kunnskapsinnhenting. Vi vil også se på barnehageopptaket, og det siste begrepet som det lekes litt med fra flere av de rød-grønne, er «fleksibilitet». Men fleksibilitet er jo nettopp det: Vi kan ikke ha én løsning for alle. Jeg nevnte det i sted og kan gjerne gjenta det: Det finnes kommuner som i dag gjør det på ulike måter, og det å skulle tvangsinnføre én løsning for alle, er ikke fleksibilitet. Vi skal i stedet hente inn kunnskapen og lære av de kommunene som gjør det på andre måter og la kommunene styre det selv etter hvert. Avslutningsvis vil jeg også si at jeg er helt enig med min kollega, representanten Harberg, at datoen nok ikke er det man har fremst i hodet mens barna skapes. Det er nok fleksibilitet man fokuserer på akkurat da.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-03-25:
Hvis man snakker om denne regjeringens ambisjon, synes jeg den er veldig bra. Den tar faktisk inn over seg at man driver rovdrift på ansatte i barnehagene og har tidenes høyeste tall når det gjelder dispensasjoner for ufaglærte. Denne regjeringen vil ikke utsette barna for risiko ved å kjøre på ytterligere nå. Derfor er kvalitet viktig. Representanten Grande tar til orde for denne oppbyggingen. Ja, det var et budsjett, som jeg sa, som man faktisk ikke skulle styre etter. Vi forholder oss til den virkelige verden. Vi ønsker faktisk kvalitet først og å sikre de barna som har plass. Så skal vi jobbe for et mer løpende og fleksibelt opptak. Som representanten Grande sier: Fremskrittspartiet var imot to opptak. Derfor skrev vi det vi gjorde i forbindelse med meldingen, fordi Fremskrittspartiet ville ha et løpende, fleksibelt opptak.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-03-25:
De bygger jeg på Utdanningsforbundets høringsuttalelse til Stortinget i fjor høst, som er åpen for alle, og jeg regner med at representanten også er opptatt av hva Utdanningsforbundet sier. Det er en svært offentlig høring, og det er den man bygger på, hvor Utdanningsforbundet sier at tallet på dispensasjoner ligger på «et historisk høyt nivå» – tallet på ansatte som har dispensasjon fra kravet om utdanning, har stabilisert seg på i overkant av 4 000. Det velger jeg å tro Utdanningsforbundet på, og det synes jeg også representanten Følling bør velge å tro på.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-03-25:
Når jeg tar ordet «rovdrift» i min munn, er det ut fra det forslaget som nå foreligger. Hvis man skal gjøre som forslagsstillerne og Arbeiderpartiet nå ønsker, å øke til to opptak, noe som Utdanningsforbundet sterkt fraråder, vil jeg påstå at det grenser mot det som kan kalles rovdrift, siden man allerede i dag driver på grensen. Når det gjelder kvalitetsheving, skal vi huske på at de tallene som representanten Rigmor Aasrud legger fram, er knyttet til opptrappingsplanen fra den forrige regjeringen. Når denne regjeringen ikke trapper opp til to opptak, men fortsatt øker i tillegg til den forrige regjeringen på kvalitet og kompetanse, er jeg fornøyd med regjeringens politikk.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-03-25:
Dette har vært en rørende debatt å høre på. Det har vært sagt mye interessant fra talerstolen og særs fra den forrige regjeringen. Vi kunne høre Bård Vegar Solhjell fra SV si i sitt innlegg at den forrige regjeringen måtte få på plass rett til barnehageplass, så måtte de gjøre noe med prisen, så var det likebehandling, og først da begynte ting å skje. I min historiebok, og antakelig i dette husets historiebok, var det vel strengt tatt Bondevik-regjeringen som innførte dette, etter press fra Fremskrittspartiet, SV og Senterpartiet. Da kommer jeg til Arbeiderpartiet, som i 2002 egentlig var imot denne avtalen, men man måtte vel skjøte seg på, for man kunne ikke stå på utsiden av den opposisjonen den gangen. Når det gjelder det å gjennomføre løfter, sto representanten Rigmor Aasrud på denne talerstolen i stad og sa at regjeringspartiene nå måtte slutte å skylde på den forrige regjeringen – løftebrudd og det ene og det andre. Så vidt jeg kan se av historieboken, og den er ikke så gammel heller, var det vel den nye regjeringen som måtte sørge for full likebehandling av barnehagene. Med hensyn til barnehagedebatten i Norge, har det de senere år, så vidt jeg kan huske, også vært veldig mye fokus på at det var først når man fikk tilnærmet full barnehagedekning, at man skulle ta de private barnehagene. Rundt om i hele Kommune-Norge var det – i hvert fall etter regjeringspartienes syn – veldig viktig å ta de private barnehagene, fordi ifølge disse partiene var private barnehager mest opptatt av profitt og ikke av å drive gode barnehager. Den første barnehagen i Norge var, ifølge historieboken, privat, og den lå i Trondheim. Det var private løsninger også den gangen, på slutten av 1800-tallet. Jeg tror faktisk det gikk veldig bra. Når representanten Grande sier at Arbeiderpartiet nå er for jobb og omsorg, må det være noe nytt. Hvis man nå har et annet syn, hvorfor gjorde man ikke det i de åtte årene da alle skulle med? Det blir spørsmålet. Så kan jeg ikke dy meg: På arbeiderpartirepresentanten høres det også ut som om denne regjeringen ikke prioriterer kvalitet, ikke er opptatt av kompetanse og kvalitet. Da må det ha vært svært dårlig det budsjettet den forrige regjeringen gikk av på, for denne regjeringen økte kompetansebevilgningen med 10 mill. kr, i tillegg til at vi ikke tar en opptrapping til to barnehageopptak. Da må det være svært dårlig det den forrige regjeringen leverte, og jeg er stolt over å tilhøre en Høyre–Fremskrittsparti-regjering som ønsker kunnskap og kompetanse. Til slutt: Sonja Mandt fra Arbeiderpartiet mente det burde komme fram dersom det var så ille for barnehagesektoren når det gjelder de ansatte. Da ber jeg også representanten Sonja Mandt lese høringssvaret til komiteen om budsjettet fra i fjor høst.
Jenny Følling (Senterpartiet), 2014-03-25:
Det kan verke som om representanten Stordalen meiner at utbygging av full kapasitet har gått ut over kvaliteten i barnehagane. Eg har sjekka. Eg har sjekka opp mot undersøkingar som både Kommuneforlaget og Difi har gjennomført, og det finst ingen indikasjonar på at kvaliteten er redusert. Kva byggjer Framstegspartiet og Stordalen meiningane sine på?
Jenny Følling (Senterpartiet), 2014-03-25:
Senterpartiet har i den raud-grøne regjeringa vore med på eit historisk løft for å få bygd ut barnehagekapasiteten. Det er lovfesta rett til barnehageplass, og Senterpartiet har programfesta at vi skal ha barnehageplass til alle. Vi var klare til å innføre oppstarten med to barnehageopptak i 2014, men det blei kutta. Eg er einig i utsegna til Solveig Horne frå Framstegspartiet om at det er ei skam at foreldre må planleggje fødselen for å vere sikra barnehageplass. Og nettopp det skjer. I Oslo er det så mange fødande om sommaren at jordmorforeningen i Oslo åtvarar mot at det kan gå ut over tryggleiken. Fødeavdelingar over heile landet merkar dette. Gleda over eit nytt familiemedlem kan fort bli dempa om fødselen skjer 2. september, for då begynner ein å bekymre seg for korleis ein skal få barnehageplass. Det er situasjonen i dag. Eg skulle ønskje at Solveig Horne og hennar meiningsfellar framleis såg det urimelege i situasjonen og gjorde noko no. Men eg observerer at regjeringa skjuler seg bak omgrepa kvalitet og likebehandling av offentlege og private barnehagar, nettopp for å forklare utsetjinga av to barnehageopptak. Det bøter ikkje på dei praktiske utfordringane som desse familiane opplever. Dei raud-grøne auka barnehagekapasiteten betydeleg, men regjeringspartia gøymer seg bak at det no er viktig å auke kvaliteten. Det er mange fornøgde foreldre rundt om i landet. Undersøkingane som er gjennomførde, viser at kvaliteten ikkje har blitt svekt i denne perioden. Senterpartiet meiner at omsorgsevna til foreldra og kvaliteten i barnehagen har avgjerande betyding for god utvikling og læring for ungane. Dette er eit avgjerande grunnlag for seinare skulegang og sosialt fellesskap. Difor er dette så viktig. Regjeringa gøymer seg òg bak argumentet om at det vil ramme kommunane forskjellig om dei blir pålagde to barnehageopptak. Eg er glad for bekymringa, men eg trur ikkje ho stikk særleg djupt. Vi ser at mange kommunar har fleire barnehageopptak, nettopp fordi dei ser at det er behov for det. Og dei gjer det sjølv om dei ikkje får dekt kostnadene med det. Dei gjer det fordi det er viktig for småbarnsfamiliane, og fordi samfunnet treng arbeidskraft og kompetanse. Om lag 14 000 barn utan rett til barnehageplass gjekk i barnehage i 2011. Eit anslag viser at kostnadene med å innføre to barnehageopptak vil utgjere 2–3 mrd. kr. Det kan sjå ut til at det for regjeringa er viktigare å innfri løftet om skattelette til dei som tener mest, enn å innføre, eller i alle fall å starte med å etablere, to barnehageopptak for småbarnsfamiliar i ein etableringsfase. Slik prioriterer ikkje Senterpartiet. Vi støttar representantforslaget om to årlege barnehageopptak som ein oppstart og ber om at regjeringa innfører dette så snart som mogleg.
Jenny Følling (Senterpartiet), 2014-03-25:
Når representanten Svein Harberg frå talarstolen seier at kvalitet ikkje er viktig for Senterpartiet, var eg nøydd å ta ordet, for det er feil. Senterpartiet er oppteke av kvalitet i barnehagen, og det blei òg sagt i mitt innlegg. Derimot finn ikkje Framstegspartiet og Høgre undersøkingar som gjev indikasjonar på at kvaliteten er blitt dårlegare på grunn av at kapasiteten er bygd ut. Det bør ein grunngje betre. Det sanne ansiktet når det gjeld handlekraft, er at det blei kutta 240 mill. kr i budsjettet så snart regjeringa fekk hand om det. Det er vanskeleg å følgje statsråden sitt resonnement om at to barnehageopptak skal gje mindre fleksibilitet enn eitt barnehageopptak når kommunane òg får meir pengar til å gjennomføre det. Då vil fleksibiliteten auke. Ein får rett på to opptak, kommunane får meir pengar til å handtere dette, og ein kan gjennomføre fortløpande opptak, i den grad kommunane har moglegheit til å gjennomføre det. Det vil gje auka fleksibilitet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-03-25:
Jeg må si at jeg er overrasket over representanten Morten Stordalens betegnelse på barnehager i Norge i dag. Det drives «rovdrift» på de ansatte, sier representanten Stordalen. Jeg regner med at utdanningsministeren kommer til å si noe om det, for hvis vi driver rovdrift på de ansatte, er det faktisk ganske alvorlig, og da regner jeg med at utdanningsministeren kommer med noen kraftfulle signaler om hvordan den rovdriften skal reduseres. I vår regjeringstid økte vi tilskuddet til kompetanse i barnehagene med nesten 150 mill. kr, 40 mill. kr bare det siste året. Så har altså fremskrittspartiregjeringen lagt fram et tilskudd på 10 mill. kr ekstra. Når vi ser at man samtidig kutter med 700 mill. kr, er økningen på kompetanse 1,2 pst. av dette. Er representanten Stordalen fornøyd med satsingen?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-03-25:
Jeg har et enkelt spørsmål til representanten Bekkevold: 7 000 færre barnehageplasser, er det et godt bidrag til at alle ettåringer får barnehageplass?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-03-25:
Vi hører at Høyre og regjeringen vil satse på kvalitet i barnehagene, og at man er bekymret for at det ikke er god nok kvalitet for å kunne utvide tilbudet. Sånn som det er nå, kutter regjeringen 4 100 eksisterende barnehageplasser fordi det er kontantstøttebarn som har de plassene. Hvorfor kunne man ikke latt den bevilgningen ligge, sånn at det var flere barnehageplasser tilgjengelig, og sånn at man kunne begynt med det man kaller to barnehageopptak, fleksible barnehageopptak eller løpende barnehageopptak? Det er bemanning der allerede i dag, men man må redusere bemanningen nå. Da må jeg spørre Røe Isaksen om satsingen på kompetanse, som utgjør 1 594 kr per barnehage i Norge. Hvor lenge skal vi vente på å få nok kompetanse, sånn at vi kan bruke de 4 100 plassene som er der nå?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-03-25:
De 4 100 plassene som ble kuttet på grunn av kontantstøtten, er plasser som allerede er der. Hvorfor kunne man ikke la dem være der og la de barna som er født etter 1. september, få lov til å være der og bruke de plassene, og at man bare opprettholdt den finansieringen? Hvorfor satser man ikke mer på kompetanse når man legger så stor vekt på de 10 mill. kr man la inn i budsjettet?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-03-25:
Nå synes jeg regjeringspartiene kunne slutte å skylde på den forrige regjeringen for at de ikke klarer å gjennomføre valgløftene sine. Vi bygde 62 000 nye barnehageplasser, og det er jeg veldig stolt av, og det er ikke til hinder for at regjeringen kan gjennomføre den politikken man gikk til valg på. Det har vært interessant å høre på det representanter fra regjeringspartiene sier: Ja, men vi har egentlig ikke gjort noe annet enn det dere gjorde, for da dere økte kontantstøtten, tok dere ned barnehageplassene også. Ja, det er for så vidt en indre logikk i det, men det er jo ikke disse plassene vi egentlig prater om. Dét skjedde etter at regjeringspartiene hadde forhandlet med Kristelig Folkeparti, men det var regjeringen som la fram en tilleggsproposisjon der man kuttet 2 900 barnehageplasser. Det var de plassene som skulle bidra til den fleksibiliteten – og da ikke for de ungene som fikk økt kontantstøtte, men det er faktisk flere andre barn som ikke er omfattet av barnehageretten, som trenger barnehageplass. Vi kan konstatere at den nye regjeringen har prioritert de private barnehageeierne foran barnehageungene. Hvis vi skal få til den fleksibiliteten som flere fra regjeringspartiene etterlyser og sier skal komme, er jeg helt sikker på én ting: Det er ikke mulig å få til den fleksibiliteten uten at det blir flere barnehageplasser. Det nytter ikke å si at man skal snakke med kommunene for å finne ut hvordan dette blir. Svaret fra Kommune-Norge kommer til å bli: Vi trenger flere barnehageplasser. Det nytter heller ikke å dytte byråkratiet foran seg, for skal vi få til mer fleksibilitet for de barna som ikke har barnehageplass i dag, må det være flere barnehageplasser der. Jeg er enig i at vi skal satse på kvalitet, og det har vår regjering gjort. Det synliggjorde vi i barnehagemeldingen. Der synliggjorde vi også hvordan vi hadde tenkt å nå økt barnehagedekning for dem som er født etter 1. september, så det burde ikke komme som en overraskelse på noen i denne salen at vi hadde planer om det. Men det blir litt hult at når man skal satse så mye på kvalitet, legger man inn 10 mill. kr ekstra til kvalitetsarbeid i barnehagene, for det er over 6 000 barnehager i Norge, og de får da rundt 1 500 kr hver. Og hvis dét er det høyrepartiene skal satse når det gjelder kvalitet i barnehagene, ja, da kommer det til å gå veldig lang tid før de har funnet fram til en modell som gjør at de kan få den fleksibiliteten de sier at man skal ha. Det er langt mellom de nye ideene i denne saken.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-03-25:
Det var representanten Harberg som fikk meg til å ta ordet på nytt, for det som står igjen etter denne debatten, er at vi har noen felles ambisjoner om at flere skal få muligheten til å ha ungene sine i barnehage. Vi hadde en regjering som gikk til valg på nye ideer og bedre løsninger. Dette hadde vært en utmerket debatt hvis regjeringen hadde sagt noe om hva de nye ideene og de nye løsningene var på barnehagefeltet, men det vi har hørt, er snakk om at man må utrede mer, man må lage et byråkrati for å finne ut hvem som har fleksible ordninger, som har to opptak osv. Man skal altså lage et byråkrati for å finne ut det som er det helt opplagte: Dersom flere unger skal få barnehageplass, må kommunene settes i stand til å bygge de barnehageplassene. Det som står igjen, er at, ja, man har økt bevilgningene til kompetanse med 10 mill. kr. Det er bra. Vi økte dette budsjettet med 40 mill. kr. Jeg tror vi alle sammen er enige om at det er bra. Men det som er sluttstreken i denne debatten, er jo at vi bruker 700 mill. kr mindre på barnehage, penger som er brukt til skattelette og andre ting som høyreregjeringen setter foran ungene, og det synes jeg er beklagelig.
Terje Breivik (Venstre), 2014-03-25:
Eg vil starta med å takka representantane frå SV for å fremja forslaget og for å lyfta eit viktig tema. For mange foreldre og familiar har praksisen med garantert plass dersom eit barn er født før 1. september, altså eitt årleg barnehageopptak, ført til mykje frustrasjon. Det har Venstre den største forståinga for. Det burde ikkje vera slik at dersom ein ikkje treff rett med tanke på fødselstidspunkt, risikerer ein å måtta venta eitt år ekstra på barnehageplass. Det er ingen løyndom at Venstre har gått til val på å sikra to årlege barnehageopptak, og at me derfor var førnøgde med budsjettforslaget frå den raud-grøne regjeringa på akkurat dette punktet. I det alternativet budsjettet vårt vidareførte me dette. Etter forhandlingane med regjeringspartia i haust vart ikkje dette ein del at det endelege opplegget. Og sjølv om eg og Venstre meiner at me bør få til to barnehageopptak, har eg forståing for at regjeringa har eit behov for sjølve å leggja korta i budsjettprosessen. I den samanhengen er det verdt å minna om at forslaget frå den raud-grøne regjeringa berre innebar ein start i opptrappinga med to barnehageopptak, og at sluttrekninga både for stat og kommune enno er uviss. Eg og Venstre er òg samde med regjeringspartia, som påpeiker at det er avgjerande å sikra full likebehandling av offentlege og private barnehagar. Eg har likevel forståing for dei som i lys av tidlegare utsegner frå representantar frå Høgre og Framstegspartiet er overraska over at ein i denne innstillinga ikkje tydeleg seier at ein vil jobba vidare med to barnehageopptak. Eg er likevel tilfreds med at regjeringa har varsla at dei vil sikra fleksibilitet i opptaket, uavhengig av fødselstidspunkt, og at den konkrete utforminga av dette vil verta førelagd Stortinget i løpet av perioden. I og med at spørsmålet om auka fleksibilitet i barnehageopptaket og eventuelt fleire årlege opptak er budsjettspørsmål, kan eg frå Venstre si side lova at me kjem til å arbeida aktivt for å få til gode ordningar som foreldre og familiar kan vera tilfredse med. Til slutt vil eg òg seia nokre ord om den generelle barnehagesatsinga. Venstre er heilt samd i at kvalitet i barnehagen skal vektleggjast framover. For oss handlar kvalitet fyrst og fremst om å sikra mange nok pedagogar. Òg på det punktet vil Venstre bruka posisjonen sin i budsjettforhandlingane aktivt.
Terje Breivik (Venstre), 2014-03-25:
Når det gjeld primærposisjonen til Venstre, som eg nett sa frå talarstolen, kan eg lova representanten Solhjell at han vil spegla seg i Venstre sitt alternative budsjett, òg for 2015, og vil vera ein del av underteikna sitt mandat når eg møter regjeringa til regjeringsforhandlingar. Venstre ser òg fram til regjeringa si konkretisering av «mer fleksibilitet» i opptaket, slik dei no har sagt det i denne saka. Sterkare enn det kan eg ikkje seia det frå denne talarstolen i dag.
Svein Harberg (Høyre), 2014-03-25:
Tidligere partileder i SV, Kristin Halvorsen, ga løfte om plass til alle barn innen tre måneder etter at de hadde søkt. Det løftet ble brutt. SV lovet full likebehandling av offentlige og private barnehager i 2014. Det løftet ble brutt. Nå er det viktigst av alt å få på plass to barnehageopptak. Hva i all verden var det som gjorde det uaktuelt å prioritere fleksible opptak i den perioden SV satt i flertallsregjering – åtte år – og i de årene de satt med politisk ledelse i departementet?
Svein Harberg (Høyre), 2014-03-25:
I Norge har vi gode barnehagetilbud. Vi har et godt utdanningstilbud. Det er veldig bra, men jeg er veldig glad for å være del av en regjering som vil mer, som hele tiden vil ha oppmerksomhet omkring kvalitet og innhold, både i barnehage og utdanning, og at det prioriteres i budsjettarbeidet. Kvalitet dreier seg om å få på plass kvalifisert personale, det dreier seg om å få utdannet nok personale, det dreier seg om etter- og videreutdanning og påbygging for det personalet som er i barnehagene, og det dreier seg om å få på plass et tilbud av barnehager som representerer et mangfold i form og innhold. Det er kvalitet. Vi har også vært innom et annet tema, og det er likebehandling av de offentlige og private barnehagene. Det er også et grep når det gjelder kvaliteten. Som jeg minnet om i sted, er det andre som har lovet at det skulle være på plass. Denne regjeringen har tatt det første skrittet på den siste biten som sto igjen for å få det på plass, og vi mener at likebehandling er viktig også for å sikre kvalitet i den private sektoren. Jeg har lagt merke til at i dag er viktigheten av økt kvalitet i tilbudet tydelig degradert, spesielt av Senterpartiet. Det med kvalitet er ikke noe å snakke om – nå er det to opptak det dreier seg om. Så var det for så vidt godt at Solhjell bekreftet at de hadde brutt løftene sine fordi både antall plasser og kvalitet og innhold var viktigere. En måtte altså prioritere. For oss òg er det viktig å prioritere og å sikre kvaliteten. Så har vi fått tydeliggjort et klart skille. Jeg kunne nesten ha frafalt denne delen av innlegget mitt, for statsråden sa det så godt: De rød-grønne omtaler denne saken som om det finnes én løsning, og nå har de én løsning til som skal gjelde for alle. Jeg sliter veldig med å forså at når det er så riv ruskende galt å ha én bestemt dato, er det knallbra hvis vi får to bestemte datoer. Så må jeg innrømme: Jeg har en del barn selv. Jeg tenkte ikke på datoen. Det må jeg bare innrømme. Vi får barn fordelt litt utover, og det bør vi ta hensyn til i barnehagetilbudet vårt.
Svein Harberg (Høyre), 2014-03-25:
Jeg har et par kommentarer. Først til Aasruds innlegg: Jeg noterer meg at Aasrud slår fast at å likebehandle barna i offentlige og private barnehager, ikke er å satse på barna. Det synes jeg er et underlig resonnement. Når vi gir penger til de private barnehagene, går de altså til eierne, men når vi gir penger til de offentlige barnehagene, går de altså til barna. Det er ikke min oppfatning av virkeligheten. Det var også litt underlig, men det får bare henge der, at Aasrud bekrefter – og det tror jeg henne på – at Arbeiderpartiet er opptatt av kvalitet og satser på kvalitet. Likevel var det angivelig altfor dårlig av oss da vi la 10 mill. kr på toppen av det som Arbeiderpartiet ville gi. Logikken i dette er det litt vanskelig å forstå. Mandt sa i sitt første innlegg at Høyre har vært for to opptak, og hun antydet at hun forventet at vi skulle stemme for det her. Jeg vil bare presisere at vi aldri har vært for to opptak. Det er mange her som har omtalt de 240 mill. kr som den rød-grønne regjeringen la inn i budsjettet, som opptrapping til to opptak, og at dette var starten. Jeg har ringt rundt til mange kommuner, og ingen av dem ser det som starten på to opptak. Enten har man to opptak eller så har man ikke to opptak. Kommunene var veldig glade for å få de 240 mill. kr, for dem kunne de ikke bruke til å få til to opptak i år. Så det var i grunnen frie midler. Derfor var det fryktelig brutalt at de pengene forsvant når de hadde forberedt sitt budsjettarbeid basert på den rød-grønne regjeringens forslag. Men alle som jeg har spurt, bekrefter at hvis man skal ha to opptak, må man ha to opptak, og det koster 1,5 mrd. kr. Det blir altså ingen barnehageplasser i 2014 med de pengene. Det var nok ikke reelle barnehageplasser det ville utløse. Det siste jeg vil si, er at det har vært harselert over at vi skulle innhente kunnskap om hvilken fleksibilitet som er i barnehagene i dag. Det må man gjerne harselere over hvis man vil. Vi spurte etter dette gang på gang hos den forrige regjeringen. Vi fikk ikke svar. Vi innhenter opplysninger. Vi opplever at det er mye fleksibilitet og gode løsninger. Statsråden har lovt at han har ambisjoner om å kjempe for barnehagene i budsjettarbeidet. Jeg har ambisjoner om å kjempe overfor statsråden om at vi får gitt kommunene økte muligheter for fleksibilitet, for her skal det lages lokale tilpasninger. Det er det kommunene som kan gjøre.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-03-25:
Jeg vil bare gjenta poenget mitt fra innlegget, at det er akkurat de samme rettighetene til barnehageplass i år som det var i fjor. Det er altså ikke noen endring på det. Det er sånn at når kontantstøtten forbedres, på samme måten som da den rød-grønne regjeringen la om kontantstøtten, gjør man beregninger av hvordan det vil påvirke etterspørselen etter barnehageplasser – som også får konsekvenser for kommunene. Når det er sagt, ser jeg – det gleder meg også – at veldig mange kommuner satser offensivt på barnehageplasser. Flere kommuner har i dag overbelegg. Jeg tror det er en veldig god politikk at man lokalt prioriterer å legge seg over statens minstekrav. Når det gjelder kompetansen i barnehagene, er jeg helt enig i at vi må gjøre mer. Derfor satser vi nå i år mer på kompetansebygging i barnehagene enn man noen gang har gjort, og vi har planer om å fortsette den satsingen, fordi kvalitet og innhold i barnehagen er det viktigste prosjektet til denne regjeringen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-03-25:
Til det første: Fra statens side er det, når man beregner hvor mange plasser man skal gi kommunene støtte til, naturlig at man trekker noe ut av rammen, fordi man antar at flere vil søke om kontantstøtte når denne ordningen blir forbedret. Den type beregning foregår hele tiden. Så er det kommunene som bestemmer om de har lyst til å legge seg over det statlige minstenivået, men jeg understreker at akkurat de samme reglene for rettighetsbarn gjelder i år som i fjor. Når det gjelder kompetanse, er jeg helt enig i at vi kunne gjort enda mer. Vi la på litt ekstra sammenlignet med det den rød-grønne regjeringen hadde lagt frem, men kompetanseløftet i barnehagene er ikke ferdig med dette budsjettet. Kvaliteten på innholdet i barnehagene kommer til å være det store prosjektet for denne regjeringen ut hele perioden og forhåpentligvis kanskje en periode til også.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-03-25:
Jeg gjentok de adjektivene to ganger, sånn at det skulle være mulig å notere dem ned. Poenget var at vi avlyste to opptak fordi det er en byråkratisk ordning, det er en veldig sentralstyrt ordning, og det er en ordning som i verste fall vil gjøre at en del av den positive utviklingen i mange kommuner, hvor man har et mer fleksibelt opptak enn det ene opptaket, kan komme til skade. Det som står i regjeringsplattformen, som vi forholder oss til, er at vi skal legge til rette for – jeg husker ikke akkurat formuleringen – mer fleksibilitet i opptaket. Jeg synes representanten Solhjell i stad hadde en slags tirade om at to opptak var mer enn ett opptak, og fire opptak var mer enn to. Jeg er helt enig i det – såpass langt strekker matematikkunnskapene mine seg. Men det er like fullt slik at hvis man ser ut i virkeligheten, ser man at i de kommunene som faktisk har mer fleksibilitet, vil det være en dårlig løsning å innføre en sentralstyrt modell med to opptak. I verste fall vil det føre til at foreldrene får mindre fleksibilitet enn i dag.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-03-25:
Jeg har lest representanten Solhjells bok om budsjettarbeid i regjeringen, som er veldig interessant å ha med seg. Kunnskapsministeren har store ambisjoner, men dette skal også gjennom budsjettbehandling i regjeringen. Men det er helt åpenbart at bare om vi skal opprettholde den rettigheten vi har i dag, vil vi måtte bygge flere plasser når barnekullene øker. Det er umulig å se for seg at man skal få mer fleksibilitet hvis ikke kommunene også har mulighet til faktisk å få det til. Det mener jeg er et viktig poeng. Det er bare én ting jeg har lyst til å nevne, og det er at det også er viktig med prioriteringer. Vi sløyfet forslaget om to opptak. Vi fikk 300 mill. kr ekstra til etter- og videreutdanning av lærere – en forskningsinnsats ekstra på 300 mill. kr. Det er klart at det ikke akkurat er i barnehagesektoren, men det er viktige investeringer for Norge som land.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-03-25:
Jeg skal unnlate å kommentere hvorvidt Bergens skolebyråd alltid lever i virkelighetens verden – jeg kjenner ham godt. Men det er et godt poeng. En beregning i et budsjettarbeid vil alltid være en beregning, og forutsetningen for den beregningen – som i utgangspunktet ikke er noe annerledes enn den de rød-grønne har brukt – er at om man øker kontantstøtten og gjør den ordningen litt mer gunstig, vil flere ta kontantstøtte og færre søke om barnehageplass. Det har vært normen og utgangspunktet, som også har godt forskningsmessig belegg. Men det er en beregning, og vi vet ikke om man treffer med 100 pst. sikkerhet. Men f.eks. i 2012, da det også var en omlegging av kontantstøtten, fikk kommunene overkompensert for det, viste det seg i ettertid – ca. 400 mill. kr, hvis jeg ikke husker feil. Det var da ikke naturlig for staten å trekke inn de pengene igjen, da lot man kommunene beholde for mye. Så det er ingen tradisjon for at staten i utgangspunktet legger noe annet enn beregningene til grunn.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-03-25:
Takk for en god debatt. Jeg skal forsøke ikke å være polemisk og ikke forlenge debatten. Jeg vil bare understreke to ting. Det ene er: Når jeg sier at i verste fall blir en ordning med to opptak mindre fleksibel, gjelder det i de kommunene som i dag har et mer løpende opptak. Det er det ganske mange kommuner som har. Det er klart at i de kommunene der det er stort fleksibilitet med hensyn til barnehageopptak, vil en ordning med to opptak i verste fall kunne bety mindre fleksibilitet hvis den innføres. Det andre er at jeg beskrev simpelthen hva som var historien om beregninger, også under den rød-grønne regjeringen. Hva regjeringen gjør kommer man tilbake til Stortinget ved revidert budsjett og budsjett. Men historisk – iallfall de siste åtte årene, og sikkert før det også – er det den situasjonen jeg beskrev, som har vært tilfellet.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2014-03-25:
Representanten Mandt fra Arbeiderpartiet etterlyste at nå måtte regjeringspartiene stå fram. Jeg er sågar villig til å gi dem et ansikt: Vi ønsker nå et fleksibelt barnehageopptak. Fremskrittspartiet sto også bak barnehageforliket sammen med flere partier her i Stortinget, og var veldig fornøyd med det. Fremskrittspartiet var også med på å kjempe for full barnehagedekning, og vi klarte det sammen med de private barnehagene. Vi klarte det sammen, gjennom et samarbeid med de private. Uten dem hadde vi ikke klart det. Det satt langt inne hos Arbeiderpartiet og SV å samarbeide med de private barnehagene den gangen, men vi hadde ikke noe valg. Men vi klarte å få full barnehagedekning. Den sittende regjering ønsker – som jeg sa – løpende opptak. Men vi ønsker også kunnskap om hvordan vi skal løse dette på best mulig måte sammen med kommunene – ikke at det skal styres ovenfra og ned. Dette skal vi gjøre sammen med kommunene. De rød-grønne kommer nå – etter åtte år i regjering, etter at de har tapt valget – med et forslag om å ha to årlige barnehageopptak. Ja, det er en rørende utålmodighet hos de tidligere rød-grønne. De har hatt åtte år på seg til å finne løsningen. Nå ser den tidligere regjeringen løsninger, de ser lyset, og på meg virker det som om de også har de beste løsningene. Men det var nettopp i regjering de kunne ha løst dette, men da valgte de ikke å gjøre det. Det er tusenvis av barnehager rundt omkring i kommunene som etter åtte år med de rød-grønne ikke har løpende opptak. Noen kommuner har prioritert det, og noen kommuner har klart det. Men for oss er det også viktig at man diskuterer innhold i barnehagen, kvalitet i barnehagen, og ikke minst at kommunene også likebehandler kommunale og private barnehager. Noen kommuner gjør denne praktiseringen veldig bra og har fått til disse løpende opptakene. Kommunene har en utfordring som vi må hjelpe dem med. Derfor må vi komme i dialog, derfor må vi finne løsninger. Det skal ikke være sånn framover – og det er det jeg vil gi ansikt til – at man må føde barn på rett dato for å kunne få barnehageplass i Norge. Dette skal vi løse sammen med kommunene.
Anders B. Werp (Høyre), 2014-06-16:
For ordens skyld: Jeg tror komiteen har lagt opp til at vi behandler de to første sakene under ett. De henger nemlig sammen. Jeg skal redegjøre for det i mitt korte innlegg. La meg først takke for et effektivt og godt samarbeid i justiskomiteen under forberedelsen, gjennomføringen og behandlingen av disse sakene, som er enstemmige innstillinger overfor Stortinget. Det gjelder som sagt to saker. Den første er tiltredelse av London-overenskomsten av 17. oktober 2000 om meddelelse av europeiske patenter. Sak nr. 2 gjelder de tilhørende lovendringer i den norske patentloven, slik at komiteen nok anså at det var naturlig å behandle disse to under ett her i salen i dag. Komiteen oppsummerer det slik at de nevnte sakene vil bedre rammevilkårene for nyskapende virksomheter i Norge, og komiteen overleverer derfor enstemmige innstillinger i begge de to nevnte sakene.
Anders B. Werp (Høyre), 2014-06-16:
Det er sagt veldig mye i saken allerede, og jeg ba ikke om ordet for å tilføre saken nye argumenter. Jeg synes de ulike dimensjonene i saken er godt belyst. Jeg tok ordet for å adressere de forslagene som ligger på bordet fra SVs side i form av tre løse forslag til denne saken. Jeg vil henstille til forslagsstilleren om å vurdere å gjøre om forslag nr. 2 til et oversendelsesforslag.
Anders B. Werp (Høyre), 2014-06-16:
La meg først takke statsråden for svaret. Det er et veldig godt svar basert på et solid faktagrunnlag og en betydelig porsjon initiativ. Det takker jeg for. Dette er et gledelig gjennombrudd i arbeidet med å belyse den kalde krigens skyggesider og for å lære mer om dem som valgte å gå i diktaturets tjeneste. Statsrådens svar – vil jeg tro – vil bli lest med stor interesse også langt utenfor dette landets grenser. Temaet engasjerer mange, men oppfølgingen fra myndigheter i Norge og i andre land har inntil nå vært savnet. Jeg mener det er grunn til å håpe at statsrådens veivalg vil bli et eksempel til etterfølgelse, også i andre land. Resultatet av kontakten med amerikanske myndigheter gjenstår naturligvis å se, men for min egen del legger jeg til grunn som en selvfølge at henvendelsen blir vurdert ut fra en positiv vinkling fra våre amerikanske venner. Vi har i mange årtier vært en av USAs aller nærmeste og mest lojale allierte. I kraft av vår strategiske beliggenhet, naturressurser, sikkerhetspolitiske interesser og dype historiske bånd har samarbeidet mellom Norge og USA vært basert på felles interesser og felles nytte. Jeg vil følge dette opp så tett jeg kan fra mitt ståsted som stortingsrepresentant. Mitt oppfølgingsspørsmål dreier seg om tilgjengeligheten til det norske materialet fra Rosenholz-kartoteket – dersom norske myndigheter får dette utlevert. Jeg legger til grunn at materialet så raskt som mulig, og på egnet måte, gjøres tilgjengelig for forskere. Kun på denne måten kan vi få bidrag til kunnskap og sannhet om vår egen nære historie. Jeg vil også minne om Gotland-manifestet fra september 2011, hvor framtredende internasjonale forskere henstilte til nordiske myndigheter om å stille sitt respektive Rosenholz-materiale til disposisjon for Stasi-arkivet i Tyskland. Det er her Rosenholz-kartoteket kom fra, det er her kartoteket hører hjemme. Siden 1991 har Stasi-arkivet håndtert 7 millioner henvendelser om utlevering av opplysninger, herav 27 000 henvendelser fra forskere og presse. Det er altså etablert et solid rammeverk som ivaretar både personvern, rettssikkerhet og offentlighet ved Stasi-arkivet i Berlin. Hvordan tenker statsråden seg tilgjengeliggjøringen av materialet dersom vi får det fra amerikanske myndigheter?
Anders B. Werp (Høyre), 2014-06-16:
Det meste er allerede sagt i denne saken. Statsråden har brakt saken et langt skritt videre. Det er bra, det er viktig, det er positivt. Så skal vi selvfølgelig alle sammen følge med på hva som faktisk nå skjer, men jeg er veldig trygg på at dette nå får en framdrift som gjør at vi både kan få mer kunnskap om vår nære historie og få mer kunnskap om radikaliseringsprosesser – som er viktig å forstå den dag i dag. Jeg takker nok en gang statsråden for svaret.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2014-06-16:
Det er ikke tvil om at å få ned ventetiden ved dommeravhør er viktig for oss i Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti, i likhet med for resten av komiteen. Saken har reist viktige prinsipielle spørsmål, men det er viktig at vi også har med oss et bakteppe oppe i dette. For det første: Når det gjelder aldersgrenser, vil jeg bare minne om at vi øker grensen som av den rød-grønne regjeringen var satt til 15 år, til 16 år nå. Det er jo også forskjell på en 5-åring og en 17-åring når det gjelder å forklare seg til en avhører. Men det viktigste her var å få ned ventetiden og se på hva vi kunne gjøre for å bidra til å få den ned. Da foreslår vi at dommeren skal ut av avhøret. Og dersom vi skal opp til 18 år, må vi ha dommeren til stede på avhørene. Det betyr at dommeren skal inn i avhørene igjen, og at den personen må møte i retten til tross for at vedkommende er over 16 år. Når man foreslår aldersgrensen 16 år, er det fordi dommeren kan tas ut, og at man kan få en raskere gjennomføring av avhørene. Så var det spørsmålet om mangel på avhørere. Nei, mange undersøkelser viser at det ikke er det – antall avhørere – som er problemet, men bruken av dem under avhør. Politiet er nødt til å prioritere bruken av de avhørerne de har tilgjengelig. Derfor er jeg veldig glad for det som ligger i innstillingen i denne saken, at vi gir et tydelig signal, en tydelig beskjed tilbake til ministeren og til politiet: Politiet må prioritere å bruke dommeravhørere til avhør. Så har jeg lyst til å vise til en kronikk av Tone Davik og Inger-Lise Brøste, som sto i Aftenposten. Tone Davik jobber i Kripos og er fagspesialist innen dommeravhør, og Inger-Lise Brøste er fagansvarlig for dommeravhør ved Politihøgskolen, og de sier at det er «historieløst» å overlate avhør av barn til andre yrkesgrupper: Det vil være «(…) forstyrrende for det gode arbeidet som gjøres i dag. Vi har forsøkt dette før, med observasjonsordningen – forskning og erfaring viste tydelig at dette av flere grunner ikke var noen god løsning». (…) Hvorfor skal vi ikke da lytte til det som vises av gode erfaringer – ikke ta inn noe som vi allerede i dag vet ikke vil være en god løsning?
Margunn Ebbesen (Høyre), 2014-06-16:
Debatten i dag har i stor grad dreid seg om det å tillate tigging for dem som er i nød. En annen side ved tigging er lite berørt i dag. Vi har gjennom media over tid fått presentert utfordringer rundt tigging. Hvis denne saken bare dreier seg om å si ja til tigging for dem som er i nød, hadde det kanskje vært enkelt å si ja. Men når vi får presisert en annen bakside av tigging, nemlig menneskehandel, er det vanskeligere. I rapporten fra Politidirektoratet som ble overlevert Justisdepartementet, avsløres det omfattende utnyttelse av både barn og voksne i forbindelse med tigging. I Kripos’ rapport «Den organiserte kriminaliteten i Norge – Trender og utfordringer i 2011–2012» pekte en nettopp på utnyttelsen av barn i menneskehandel i form av tigging som en hovedutfordring de kommende årene. I en lignende rapport fra Länsstyrelsen i Stockholm av 13. november 2012 står det at 166 barn i Sverige er registrert som mistenkt utsatt for menneskehandel. Det er vel ikke så store forskjellene mellom Norge og Sverige at det skulle tilsi at tallet er så mye mindre her. En sak som gikk for Bergen tingrett nylig, omfatter en romfamilie som ifølge dommen utnyttet fire jenter i alderen 13–17 år. Jentene skal bl.a. ha blitt tvunget til å stjele i butikker, stjele falske gullsmykker, og tigge. Tigging alene hjelper ikke mot fattigdom, men jeg er også veldig bekymret for barn, kvinner eller andre som blir utnyttet i en kynisk menneskehandel rundt tigging.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-06-16:
For Arbeidarpartiet er det, som de sikkert har høyrt i innlegga, viktig å sikre at alle barn får tilbod om bruk av barnehus. Som representanten frå SV sa, trur eg ikkje me hadde hatt denne diskusjonen om aldersgrense dersom det var snakk om vaksne. Eg er skeptisk til at det blir opna for unnatak om bruken av barnehus, slik som det i realiteten blir i forslaget frå fleirtalet i dag. Då har eg lyst til å spørje statsråden: Kven er det som reint faktisk skal ta vurderinga av når bruken av barnehus er til beste for barnet? Er det dei som gjer det i dag, politi og domstolar? Skal det vere barnehusa? På kva slags måte blir det betre for dei ungane gjennom dette forslaget dersom det skal leggjast til ei vurdering før ein avgjer om barnet skal få tilbod ved barnehuset – som ganske mykje forsking slår fast er det beste tilbodet?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-06-16:
Eg takkar for svaret. Eg merkar meg òg det justisministaren seier, at dersom dette ikkje blir godt nok, skal han kome tilbake til det. Det set eg stor pris på. LIBE-rapporten har bl.a. vist at det er dei vaksne – aktørane som skal følgje ungane – som opplever reiseavstand som problematisk. Det er såleis ikkje sett på som eit godt argument. No sa statsråden litt om det, men eg har lyst til å utfordre han litt vidare på det. I kva tilfelle ser statsråden for seg, trass i den dokumentasjonen og den forskinga me har om bruken av barnehus, at det ikkje vil vere til barnets beste å bruke barnehus? Berre for å nemne det: Mi bekymring ligg i at eg ikkje vil at me no skal gje dei som skal vurdere dette, og politiet, moglegheita til ikkje å bruke barnehusa, når det er det me meiner er det beste for avhøyr av barn.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-06-16:
Eg stiller meg fullt bak representanten Leirsteins ros av saksordføraren både når det gjeld engasjement og at ho har sett seg grundig inn i saka. Det same kan eg dessverre ikkje seie om representanten Leirstein, for når han refererer til innlegget mitt, hadde eg forventa at han hadde høyrt litt betre etter. Derfor skal eg gjenta kritikken min. Kritikken min, som eg sette inn i eit ljos av taxfree og påhengsmotorar, handlar ikkje om barnehusa. Det handlar om omfangsundersøkinga. Eg trur dette er den fjerde debatten kor eg tek opp temaet omfangsundersøkinga, og det uroar meg at det enno ikkje ser ut til å ha sett seg at me meiner at dei midlane som regjeringa fjerna, burde ein ha funne rom for å finne att. Det var snakk om 3,5 mill. kr. Då skal ikkje eg dra opp alle andre prioriteringar, for det er ei heilt ærleg sak å ville bruke pengar på ein annan måte, men viss representanten Leirstein skal kritisere – og det skal me gjere når me er ueinige med kvarandre – forventar eg at han høyrer betre etter neste gong. Eg vil òg seie, når det gjeld NKVTS-rapporten som justisministeren viser til, at eg meiner han er veldig bra. Han er veldig viktig, og det støttar eg justisministeren fullt ut i. Eg meiner berre at det er ikkje det same som det som låg i den planlagde omfangsundersøkinga. Der vil eg vise til barne- og likestillingsminister Solveig Horne, som var her i Stortinget for eit par veker sidan og nemnde at regjeringa no skulle arbeide på tvers av departement med tema som vald i nære relasjonar. Då vil eg berre endå ein gong oppfordre justisministeren til å ta dette med barne- og likestillingsministeren. Det er snakk om 3,5 mill. kr og ei undersøking som er etterspurd blant mange. På slutten av debatten har eg berre lyst til å nemne at Arbeidarpartiet støttar forslaga frå SV når det gjeld at dette òg må gjelde dei utviklingshemma. Det er me heilt einige i. Eg har besøkt mange barnehus, og spesielt barnehuset i Ålesund sa ein ting til meg som eg synest er viktig å merkje seg. Dei har eit slagord der dei seier at du ser det ikkje før du trur det – dei snur på det gamle TV 2-slagordet. Det synest eg er veldig godt sagt, for denne debatten handlar om dei ungane som er utsette for ting som er så forferdelege at me eigentleg ikkje greier å tru det. Men det skjer, og mens eg besøkte barnehuset i Ålesund, hang det tre veldig små jakker på ein knagg. Det gjer inntrykk, det gjer noko med deg, og det må me ha i bakhovudet når me snakkar om desse sakene: Det er ting ungar blir utsette for, som er så horrible at me nesten ikkje evnar å tru det. Men det skjer, og derfor er mitt og Arbeidarpartiet sitt engasjement i denne saka så sterkt, og derfor meiner me det er så viktig at alle ungar opptil 18 år i dette landet skal få eit tilbod ved barnehusa.