trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Egeland (Sosialistisk Venstreparti), 2010-05-25:
Så vidt jeg har skjønt, har krisetiltaksmidlene for ladestasjoner blitt en stor suksess. Jeg er helt sikker på at om de ikke er fullt ut brukt opp nå, kommer de til å bli det. Det er nå omtrent like mange offentlige ladestasjoner som det er elbiler. Det er viktig å ha en slik infrastruktur. Til Kenneth Svendsen har jeg lyst til å si at jeg ikke påstår at elbiler er brukbare til alle formål. Men jeg tror vi kan være enige om at det kan brukes elbiler i atskillig større grad enn i dag, og særlig i offentlig sektor. Det er det ikke noen tvil om. Det er klart at det vil bedre de totale utslippene fra veitrafikken om vi fikk større bruk av elbiler. Så har mange lurt på hvorfor elbiler ikke blir mer brukt når prisen er så attraktiv. Når det gjelder det offentlige, har det nok noe å si at en er avhengig av biler som blir intenst brukt, en vil ikke ha noen nr. 2-bil. Det kan være i ferd med å endre seg nå. Men jeg har av og til hatt følelsen av at du nærmest må gi bort elbilene til kommunene for å få kommunene til å bruke dem. Det trengs en sterkere satsing på og ikke minst markedsføring av elbil, og bekjempelse av de mytene som er knyttet til elbiler. Arve Kambe har helt sikkert rett i at mange er skeptiske nettopp fordi de ikke har kjørt elbil, sjøl ikke i valgkampen. Jeg har snakket med hjemmesjukepleiere som forteller at de slåss om å få bruke den ene bilen som er elbil, mens kommunens ledelse tror at bildet er et helt annet. En illustrasjon på avgiftslettelse er at vi nå har den pussige situasjonen at elektriske scootere og motorsykler er billigere enn elektriske sykler, for på sykkelen er elmotoren et tillegg til den ordinære sykkelen. De bilene vi nå kjøper, skal stort sett gå på norske veier fram til 2020. Derfor er det viktig, når vi skal ha en gjennomgang av avgiftspolitikken, å legge opp til en politikk som gjør at folk oppmuntres til å velge biler som ikke er avhengig av fossilt drivstoff alene. Det kan være elbiler, det kan være plug-in-biler og det kan være såkalte flexifuel-biler. Ellers har jeg lyst til å takke for engasjementet, som har gitt oss en bra mulighet til å fokusere på viktigheten av elbil. Venstre er skuffet. Nå er det slik at denne saken er reist som en avgiftssak, ikke som en sak om hvordan – kanskje via transportkomiteen – vi kunne jobbet mer for å implementere elbil. Men jeg må si, som en forkjemper for elbil føler jeg meg vel med innstillinga. Vi har fått understreket at regjeringa vil ha flere elbiler på veiene, og det er det stort flertall for.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-05-25:
Jeg føler behov for å gjenta det jeg sa om den lange historiske tradisjonen vi har i Norge med sjølstendig næringsdrivende som en flittig byggende arbeidslivskultur og næringslivskultur. Det er en unik tradisjon vi har. Jeg har ikke noe problem med å slutte meg til dem som ser at det innenfor denne selskapsformen er enkelte som utvikler en virksomhet som er på kanten av loven i forbindelse med kontraktørvirksomhet med sosial dumping som formål. Det har ikke Senterpartiets støtte. Når det gjelder sjølstendig næringsdrivende, er det ikke noen tilfeldighet at vilkårene er som de er. Det er ulike vurderinger både blant opposisjonspartiene og blant regjeringspartiene på det punktet. Slik har det vært gjennom alle år. Bondevik II-regjeringas vurdering av dette i Ot.prp. nr. 92 for 2004–2005, hvor en ikke tilrådde å innføre en skatt på uttellingstidspunktet for enkeltpersonforetak, var ett eksempel på det. I denne debatten kan en kritisere eller se framover. En kan kritisere det som ikke blir gjort, eller det som blir gjort. Jeg velger å se framover, velger å se på mulighetene som åpner seg for å forbedre situasjonen for sjølstendig næringsdrivende, ut fra det faktum at ved sjølstendig næringsdrivende vil en få en løpende beskatning av inntekten, mens ved et aksjeselskap er det bare uttaket som beskattes utover næringsbeskatningen. Som statsråden sa, er dét et faktum. Hvis vi går inn i den problemstillinga, kan – og jeg vil understreke det – ett alternativ være at en gis mulighet til å akkumulere en viss kapital, under forutsetning av at det er sikkerhet for at skatten blir betalt, om det blir nødvendig, men at det akkumulerte beløpet brukes som engangsavskrivning for avskrivbare driftsmidler. Det som da blir forbedringa for de sjølstendig næringsdrivende, er altså at den avskrivbare investeringa ikke avskrives over mange år, men over færre år. Det er en praktikabel endring som det kan være mulig å få til, og jeg synes vi i større grad burde diskutere de mulighetene som er for å forbedre det, samtidig som mest mulig av systematikken i skattesystemet ivaretas, istedenfor å gå inn på billige poenger med hensyn til hvem som har sagt hva, når det er sagt, og hvorfor en ikke får ordnet opp nå. Til slutt blir jo dette tatt opp i regjeringas gjennomgang av evaluering av skattereformen, hvor det står spesifikt at nettopp forholdene mellom sjølstendig næringsdrivende og aksjeselskaper skal behandles grundig.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-05-25:
Til representanten Flåtten: Det er viktig å ha tunga rett i munnen, spesielt når det gjelder rederiskatten. Den var fra 1996, og den inneholdt ingen skattekreditter. Nei, den inneholdt nullskatt på varig basis dersom en oppfylte pliktene knyttet til den nullskatteordningen. Det var det Høyesterett også slo fast – og gledelig var det. Ellers: Poenget i det som vi diskuterer nå, er sparepenger fra ulike kilder til investeringer i næringsutvikling i bedriftene. Vi snakker ikke her om fritak for beskatning, for pengene blir beskattet på den måten at de reduserer framtidig avskrivningsgrunnlag – så det øker altså framtidig skatt. Men det er med på å bygge bedriften, og det er det som er det sentrale. Derfor tror jeg at en slik startavskrivning har mulighet til å få gjennomslag, for det er et rimelig omforent kompromiss – bør være – mellom ulike interesser for å videreutvikle vårt skattesystem for sjølstendig næringsdrivende.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-05-25:
Vi skal ikke overvurdere Norges rolle internasjonalt, men flere enn vi kanskje er klar over, ser hen til Norge som et land med andre tradisjoner og en annerledes utenrikspolitikk, ikke minst som et land utenfor Den europeiske union. Vi er på mange måter et annerledesland, og det er da viktig at det annerledeslandet ikke er seg sjøl nok. Det er viktig at en har en internasjonal solidaritet som et perspektiv for det en gjør på lengre sikt. Norge gjør en betydelig innsats i finansiering av FNs ulike institusjoner, og vi gjør også en innsats i forhold til bilateral bistand. Saken i dag gjelder vår opptreden innenfor Det internasjonale pengefondet, IMF, som alle er kjent med er et aksjeselskap, hvor de enkelte land eier større eller mindre aksjeposter. Aksjeselskapet IMF har en ordning som går på kriselån til lavinntektsland på subsidierte vilkår. Det er avhengig av frivillige bidrag fra IMFs medlemsland. Mens vi har en generell ordning som ble undertegnet mellom IMF og Norges Bank 6. juli 2009, på hele 27 mrd. kr, er lavinntektsordningen som Norge har deltatt i, i størrelsesorden 2–4 mrd. kr. Det er positivt at vi deltar her, samtidig som vi hele tida må ha et årvåkent øye med hvordan IMF prioriterer og legger til rette sin virksomhet. Det er sjelden det er noen fri lunsj, og det gjelder også i forhold til Det internasjonale pengefondet. Derfor må en altså påse at den måten som IMF gir penger på, er i tråd med det som er de beste demokratiske tradisjoner, og som er byggende virksomhet for de enkelte land. Derfor er regjeringspartiene glad for at IMFs krav til privatisering og konkurranseutsetting er begrenset. Det er viktig at lavinntektslandene her får mulighet til – som Norge har hatt mulighet til – på nøkkelområder å bygge opp virksomheten sin basert på et eierskap og på selskapsformer hvor ikke privatisering og konkurranseutsetting er det førende prinsipp. Derfor er det altså viktig at Norge fyller sin rolle som annerledesland, som ikke er seg sjøl nok, og bidrar her og er aktiv i forhold til å påse at de midler vi stiller til disposisjon innenfor Det internasjonale pengefondet, brukes slik at en ivaretar andre verdier enn fortjeneste.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-05-25:
Det å gå over til elektriske biler er en betydelig endring, og som alle forstår, vil det innebære noe tid, sånn at en har på plass alle de deler som trengs for at det skal skje på en trygg og sikker måte. For å få til den overgangen må en ikke ha forutsigbare rammebetingelser, en må tvert imot ha forutsigbare endrede rammebetingelser. Bare forutsigbare endrede rammebetingelser gir trygghet for både produsent, bransje og den enkelte bileier. Vi må altså ta stilling til dagens situasjon, hva som er framtidas mål, og den endringstakt som vi ønsker for at en skal nå målet. Vi må se helheten, vi må se alternative transportkilder. Vi må på dette området som på andre områder i transportsektoren se en helhet, hvor en bruker pisk på enkelte energikilder eller bilstørrelser og gulrot på andre for å dyrke fram den atferden som er mest gunstig. Elektriske biler er i dag svært gunstig behandlet, jeg vil understreke – svært gunstig. Det er ikke engangsavgift, det er ikke moms, det er ikke veibruksavgift, det er laveste årsavgiftssats, det er rett til å kjøre i kollektivfeltene, gratis parkering og fri passering i bomringene. Hva mer er så da å kreve? Jo, det er jo kommet forslag om å kreve mer. Jeg vil si før jeg går inn på det, at det er helt riktig at en har lave introduksjonsavgifter på elektriske biler. Hvis en i et tidsperspektiv framover ser at en skal nå et mål, må en også være veldig tydelig på at da vil avgiftene øke. Det er over tid ikke riktig at elektriske biler skal fritas f.eks. for moms og veibruksavgift. Når en når målet, og en kommer opp i et visst omfang av slike biler, må en si greit ifra om at da får vi også en økning av avgiftene. Vi får altså til en annen atferd samtidig som vi finansierer de goder som er nødvendige, gjennom biltrafikken. Når det gjelder de to konkrete forslagene, er regjeringspartiene ikke enige i dem. Jeg vil bare si kort omkring det at det er ikke hensiktsmessig å ha tilskuddsordninger til offentlig innkjøp av elektriske biler. Det blir tilskudd til seg sjøl, så det kan ordnes på mindre byråkratiske måter. Og det å gå inn på momsfritak på leasing er både kompliserende og kan ikke være et prioritert skatteletteområde for regjeringspartiene. Det som imidlertid er det store behovet – og der skjer det gledelige ting – er behovet for å forbedre bilene teknisk. Der er de internasjonale bilselskapene langt framme. Også de som har sitt område i Norge og i Norden, påvirker med sin økonomiske kraft, og det er viktig å tilrettelegge for det. Det er også viktig å tilrettelegge for ladestasjoner utover i landet, slik at dette kan bli en energiform for kjøretøyer som er godt brukbare fra Finnmark til Sørlandets kyst. Men, til slutt, dette trenger som sagt sin tid, og vi trenger nye motorer som er tilpasset våre vanskelige klimatiske forhold i Norge. Derfor er vi inne på en god måte her gjennom en svært gunstig avgiftsbeleggelse og en positiv holdning fra regjeringa. Så det borger bra på dette området.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-05-25:
Det er alltid interessant først å høre Lars Egeland og så Per Olaf Lundteigen. Jeg tenker som så, at du verden, det må være mye interessant som skjer i de storfraksjonsmøtene som regjeringspartiene har, for maken til ulik tilnærming til sentrale politikkområder skal du lete lenge etter! Til Lars Egeland, med all respekt: Det var nesten slik at enkeltmannsforetak var en vederstyggelighet som stort sett bare var åsted for sosial dumping og andre fortredeligheter i denne verden – mens jeg føler meg mye mer på linje med Lundteigens tilnærming, at det er langt mer positivt enn negativt ved enkeltpersonforetakene. Så jeg er jo spent på – når regjeringen i arbeidet med en gjennomgang av skattereformen, hvor de ikke minst skal se på ulike former for beskatning på ulike områder – hvordan dette til syvende og sist skal ende, med så ulik tilnærming. Fra Kristelig Folkepartis side ser vi på enkeltpersonforetak som noe positivt. Vi har en tung offentlig sektor i dette landet, så tung at den bærer oss gjennom både finanskriser og det som måtte være. Men det gjør jo ikke at vi kan legge oss helt i hvilestilling når det gjelder å sørge for gode arbeidsvilkår for dem som faktisk satser selv – satser egenkapital, kanskje legger ned utallige arbeidstimer. Vi må som offentlige myndigheter interessere oss for hvordan vi kan tilrettelegge slik at arbeidsplasser og næringsvirksomhet kan skapes. Og det er utgangspunktet for at vi stemmer for forslagene slik de foreligger. Jeg hadde egentlig lyst til å utfordre regjeringspartiene på ett poeng knyttet til dette. Og fordi vi har en likelønnsdebatt som pågår nå – vi har ønsker om at det skal bli mer jevnbyrdighet innenfor arbeidslivet – kommer man ikke utenom at sosiale rettigheter er en viktig del knyttet til de foretakene vi her snakker om. Så mitt spørsmål er, siden opposisjonen for så vidt har fremmet flere forslag i den retning også: Hva vil man prioritere for å bidra til å nå det større målet man har, nemlig mer likestilling innenfor også denne delen av arbeidslivet? Har man noe å komme med, eller kan vi ikke forvente noe på den fronten? Det kunne i hvert fall vært interessant å høre om man har noen signaler å gi. Selv om man selvfølgelig ikke stemmer for forslagene, er det jo mulig å gi et signal eller to.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-05-25:
Jeg hadde tenkt å fortsette med det besøket finansministeren har hatt hos gründere på Hedmarken, og da har jeg lyst til å spørre: Hva var det som opptok dem når det gjelder det vi som regjering og storting kan gjøre i forhold til det regelverket og de ordninger vi administrerer? Hva var det klare signalet man fikk i så måte som gjorde inntrykk på finansministeren?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-05-25:
Jeg er av og til litt usikker på om det å ikke være seg selv nok nødvendigvis er synonymt med å være et annerledesland. Der tror jeg jeg må ta en liten dissens på det representanten Lundteigen sa. Bortsett fra det har jeg i denne saken lyst til å gi regjeringen honnør for det arbeidet man har gjort, og som har vært en oppfølging av flertallsmerknader også overfor IMF, ikke bare konkret knyttet til denne saken, men til hele innretningen på lånevirksomheten til IMF. Den kan vi for så vidt også diskutere i forbindelse med behandlingen av finansmeldingen. Men jeg hadde lyst til å si at her synes jeg regjeringen har gjort et godt arbeid. Det er viktig at vi får en situasjon der IMF kan bidra overfor fattige land og sikre deres tilgang på internasjonal finansiering. IMF driver ikke med bistand og skal ikke gjøre det, men det er også viktig å få tilgang på lån til en rente som ikke er totalt uakseptabel. Finanskomiteen og flertallet har vært opptatt av dette med kondisjonalitet, altså hvilke strukturelle krav man kan stille i tillegg til det at man da får et lån. Her har vi stort sett vært på linje, at det bør være en begrensning i hvor politisk IMF opptrer overfor enkeltland. Jeg synes vi her har kommet et svært godt stykke på vei. Samtidig er det også grunn til å si at en enstemmig komité minner om at Transparency og at befolkningen kan gi uttrykk for sine synspunkter gjennom demokratiske kanaler, også er av relevans for hvordan man skal kunne forvente at mottakerland for lån fra IMF, opptrer. Så her er det en balansegang, og jeg vil gi honnør til regjeringen for hvordan man har håndtert dette.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-05-25:
Takk til forslagsstilleren, som viser et utrettelig engasjement på dette feltet. Det kan vel ha noe med å gjøre at hun var nestleder i samferdselskomiteen i forrige periode, også, tenker jeg. Det er jo begrensede forslag som her legges på bordet, men vi er vel ikke så veldig overrasket over at de ikke har funnet gehør hos flertallet. En proveny av dette vil være svært begrenset, og Lundteigen sa klart at dette ikke var noe man ville prioritere. Det tar vi til etterretning. Det er ingen tvil om at elbiler er i en svært gunstig situasjon når det gjelder avgifter – både moms og engangsavgift – så mye er allerede lagt til rette for at bruken av elbiler skulle kunne øke betraktelig. Det skal i sannhetens navn sies. Så kan man jo spørre seg: Hvorfor har ikke bruken økt mer enn det den har? Det tror jeg rett og slett går på hvilken kapasitet dagens elbilpark har, ikke minst hvor mange som kan kjøre i disse bilene, og hvor lenge det går mellom hver lading. Så dette er også en oppfordring til produsentene om at skal dette bli mer attraktivt, er det mer som kreves fra deres side også. Myndighetene har i stor grad stilt opp på det avgiftspolitiske nivået, positivt, slik at det er ikke så veldig mye mer man kan gjøre fra politisk hånd, etter min mening. Men disse to, tre små forslagene kunne kanskje bidra litt ytterligere. I broderskapets ånd tar jeg opp det forslaget som Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre står bak, og som representanten Kambe overlot til undertegnede å ta opp.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-05-25:
Jeg la merke til at finansministeren holdt seg til Bondevik-regjeringens ønske om å gå den brede vei. Det er vel noe mange av oss har erfart, at det er lettere å følge den brede vei enn den smale. Og særlig hvis man skal kjøre fra null til hundre på fem sekunder, bør vel veien være rimelig bred! Jeg hadde tenkt å spørre finansministeren om både å tenke globalt og handle lokalt. Jeg skal ikke utfordre finansministeren til å bytte ut de svarte regjeringsbilene med andre typer biler, men hva er det egentlig departementene kunne bidratt med for å sørge for at det slagordet vi alle har hørt i mange år, får et konkret innhold også her?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-05-25:
Både i eierskapsmeldingen og i Soria Moria I ble det varslet en gjennomgang av gründerfinansieringen, herunder opprettelsen av en gründerbank. Mitt spørsmål er: Hvordan går det med denne gründerbanken? Det kunne jo hjelpe, som statsråden var inne på.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-05-25:
Det var representanten Gunvor Eldegard som fikk meg til å ta ordet. Hun er som vanlig strålende fornøyd med egen regjering og i dag også strålende fornøyd med egen bedrift. Det er bra. Men jeg oppfattet finansministeren mer dit hen at han var ute og lyttet litt og så på hvilke utfordringer som f.eks. enkeltpersonforetak står overfor, som også jeg har gjort ved en rekke bedriftsbesøk. Men det som fikk meg til å ta ordet, var Innovasjon Norge, for det er jo slik – og det burde representanten Eldegard vite, som har sittet i næringskomiteen – at mye av pengene i Innovasjon Norge går til allerede eksisterende bedrifter. Som representant for Akershus burde hun også ha oversikt over hvor lite av pengene som går nettopp til Akershus. Den innsikten burde hun i alle fall ha. I den forbindelse burde hun se på Venstres forslag om å dele Innovasjon Norge i to, for å synliggjøre hvor mye som går til eksisterende bedrifter, og hvor lite som går til nyskaping. Venstre ønsker at mer av de pengene skal gå til nyskaping. Jeg håper at vi kan være enige om at litt mer av de pengene bør gå til Oslo og Akershus.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-05-25:
Jeg hører finansministeren gjenta at den enkelte virksomhet er best egnet til å vurdere slike forhold, altså hvorvidt de skal kjøpe elbil eller ikke. Og så er han opptatt av design, at bileiere er litt jålete og vil ha flotte biler. Nå er det jo kommet ganske mange fine elbiler etter hvert – ikke alle like vakre, det er jeg enig med finansministeren i. Men jeg er opptatt av det offentlige. Ser ikke finansministeren at det er behov for at vi fra sentralt hold gjør noe for å stimulere kommunene og det offentlige til å investere i elbiler? Det ville gjøre mye for miljøet i tettbygde strøk og i byer.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Når det gjelder revisjonsplikten for små og mellomstore bedrifter, er nok den saken nærmere enn evalueringen som skal komme våren 2011. Vi jobber nå med saken i departementet, og det svaret jeg kan gi, er at her gjør man en vurdering av hvor langt man skal gå i revisjonsplikten for små bedrifter. Det er mange som har tatt opp dette spørsmålet med meg, ønsket om å ha en litt enklere revisjonsplikt enn for større selskaper. Det som taler imot det, er selvsagt kontrollaspektet. Men jeg kan bekrefte at vi har den saken til behandling nå, og tar sikte på å legge den fram så snart råd er.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Folk som driver enkeltpersonforetak eller bedrifter for øvrig, er gjennomgående bra folk. Det tror jeg vi kan underskrive på. Men en skal ikke utelukke at det finnes brodne kar både blant folk som driver vanlige firmaer, og blant folk som driver enkeltmannsforetak. Men utgangspunktet er at det er folk som jobber hardt, som tror på en idé, og som bidrar betydelig både til sysselsetting og verdiskaping i Norge. Jeg hadde gleden av å treffe noen av dem på Hedmarken for en uke siden, og jeg er imponert over den jobben som blir gjort. Men jeg ser jo også at det er ting som kan bli gjort for å gjøre betingelsene bedre, ikke minst når det gjelder det å kunne komme over den vanskelige fasen fra å ha etablert en idé og fram til markedet. Et spørsmål som jeg tror vi bør diskutere i framtiden, er større støtte i det mer markedsrettede arbeidet for å få gjennomslag for ideen ute i markedet. Det er ofte det det skorter på, og det er ofte der det stopper.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Det sterkeste inntrykket var den troen de hadde på ideen sin og den måten som mange hadde satset på. Det imponerte meg. Så var de opptatt av dette med rapportering, skjemaer, som vi etter mitt syn er i god gjenge med når det gjelder å forenkle hverdagen for folk. Jeg viste jo i innlegget mitt til Altinn-systemet, som jeg mener er en betydelig hjelp for å gjøre det enklere å forholde seg til offentlige myndigheter. Så var de også opptatt av at én ting er å ha en idé, men noe annet er det å få solgt ideen, å få solgt et produkt. Så jeg ser jo tydelig at det kanskje er behov for noe større oppmerksomhet rundt det vi kan kalle markedsleddet. Dette var tre ting som de var opptatt av. Men ellers er det også mitt inntrykk at en føler at det er gode ordninger for å komme i gang, altså i startfasen. Men det er helt sikkert mer vi kan gjøre. Jeg skal ved senere anledninger med glede komme tilbake til dette i Stortinget.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Jeg er ikke i stand til å gi noe svar på hvor den banken er. Men jeg har notert meg det, så jeg skal ta det med videre til rette vedkommende, som er næringsministeren. Generelt sett er det jo viktig at en har god tilgang på kapital, og det er også ett av de hinder som en ofte må over i en gründerbedrift, det som populært kalles for jernbadet, altså den perioden fra du har fått etablert troen på ideen til du skal kommersialisere den. Der har en jo hatt flere offentlige ordninger som skulle bidra til det, såkornkapital mv. Men jeg noterer meg begrepet «gründerbank», og så skal jeg overbringe spørsmålet til rette vedkommende.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Jeg kan bekrefte at hedmarkinger er støe folk, selv om det er vanskelig å gå på rulleski når en ikke holder seg på beina, men det er en annen skål. Ellers vil jeg for så vidt bare vise til det jeg har svart i tidligere replikker, at det er ting som har endret seg, og én ting som har endret seg, er at vi er inne i noen andre økonomiske omgivelser nå enn det vi var i, særlig i perioden 2006–2008. Det at vi nå også skal evaluere skattereformen fra 2006, er for så vidt også en imøtekommelse av det Flåtten tar opp, nemlig at det kan være ting som har endret seg siden 2006, og som gjør at en må se på dette med kapitaltilgang bl.a. til enkeltmannsforetak i lys av det. Jeg vil ikke forskuttere evalueringen, men jeg skal love at jeg også skal ta med meg de synspunktene som Flåtten her gir uttrykk for.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Det er en viktig sak som Stortinget nå behandler. Det er en sak der det er full samstemmighet i Stortinget om at dette er det nødvendig å gjøre, og det er jeg veldig glad for. Selv om mye av oppmerksomheten nå er rettet mot den vanskelige situasjonen som særlig mange europeiske land har kommet i, er det ingen tvil om at finanskrisen kanskje har rammet sterkest de land som har hatt minst å stå imot med. Derfor er det viktig at disse landene får god tilgang på internasjonal finansiering, og en kanal for slike bidrag er å støtte kriselån som Pengefondet nå gir lavinntektsland på gavevilkår. Samtidig er det også viktig at fattige land så langt råd er, får handlingsrom og nasjonalt eierskap til egen økonomisk politikk, selv om landet skulle trenge et lån til betalingsbalansen. Derfor har regjeringen bidratt med en kritisk stemme i den internasjonale diskusjonen om IMFs rolle i forhold til lavinntektsland. Vi har også arbeidet for at IMF skulle redusere sine omfattende krav til strukturendringer i låneprogrammene. Sommeren 2009 vedtok IMF en fullstendig omlegging av ordningen for lavinntektsland, som innebærer at det blir opprettet to nye lånemuligheter for å kunne gi verdens fattigste land kortsiktige betalingsbalanselån til veldig lav rente. For tiden er renten null. Nettopp det at en innførte disse ordningene, gjør at IMF mye lettere kan unngå å ta på seg en utviklingsrolle, utenfor sitt tradisjonelle mandat. Den andre viktige utviklingen er at IMF har lagt om og redusert krav i låneprogrammene i en retning som Norge har ønsket. Der organisasjonen tradisjonelt brukte et låneprogram til å forsøke å gjennomføre alle strukturtiltak som på inngåelsestidspunktet ble ansett som fornuftige, er reformkravene nå færre og mer spisse. Og det er bra. Regjeringen er svært glad for at en har fått til en omlegging av låneordningen, og at man har redusert de såkalte strukturkravene. Det er en omlegging som Norge har argumentert for i lang tid. Vi har også fått gjennomslag for øremerking av bidrag, slik at vi kan sikre at norsk støtte bare går til de IMF-ordninger som Norge støtter. I tråd med ønsket fra stortingsflertallet har vi arbeidet for at IMF skulle etablere bedre ordninger for fattige land. Når vi nå har fått gjennomslag for bedre ordninger, bør vi også si ja til å bidra finansielt til slike ordninger. Derfor er jeg glad for at finanskomiteen enstemmig gir sin tilslutning til den foreslåtte låneavtalen. Det kommer i tillegg til den betydelige bistanden Norge allerede gir gjennom sine bistandsmidler for å dekke kostnadene ved å subsidiere renten på disse lånene ned til null. Så det står ikke bare regjeringen til ære, men også Stortinget for dets enstemmige tilslutning til dette, som viser at Norge er et land i aller fremste rekke når det gjelder å jobbe for at de land som har lave inntekter, får gode utviklingsmuligheter.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Det var nettopp derfor jeg brukte begrepet «eventuelt», for det sorterer under en annen statsråd. Og selv om vedkommende statsråd er fra Hedmark, tok jeg likevel det vesle forbeholdet! Men jeg tror det er viktig at dette blir fulgt opp gjennom en lovproposisjon. Og ja, jeg prater både med statsråd Storberget og andre statsråder, så det kan jo være aktuelt å snakke om spørsmålet, for å si det på den måten.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Når det gjelder spørsmålet om overtredelsesgebyr m.m., er jeg enig. Det er jo en vanskelig sak, og det er sikkert også hovedgrunnen til at saken har tatt så lang tid. Men så får vi se på hvilken måte vi kommer tilbake til det. Når det gjelder den andre delen av spørsmålet, er det helt riktig at vi var «heldige» i den forstand at vi kunne bruke erfaringene fra bankkrisen tidlig på 1990-tallet til å styrke både regelverket og tilsynsvirksomheten i Norge. Og det er faktisk en grunn til at Norge er interessant i den store sammenhengen – altså internasjonalt – og jeg tror også det var en medvirkende årsak til at undertegnede var invitert nettopp til den konferansen i Berlin, som egentlig var en forberedelse til et G20-møte, og Norge er jo ikke med der. Vi prøver også i ulike sammenhenger internasjonalt å bli medlem av de ulike organer – f.eks. i EU – som jobber med disse spørsmålene, slik at en får en gjensidig informasjonsutveksling, som kan slå begge veier, og som også bidrar til at vi kan bruke internasjonale erfaringer på området framover.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Når det gjelder første del av spørsmålet, er det ingen planer om å endre de rammevilkår som er der i dag. Snarere har finansministeren ved en tidligere anledning uttalt at det heller ikke er aktuelt å foreslå å innføre veibruksavgift på elbiler i denne perioden. Så det burde jo være et rimelig langsiktig og bra signal. For øvrig, når det gjelder andre del av spørsmålet, om krisetiltak og midler som blir brukt til samferdsel og ulike infrastrukturinvesteringer, tror vi at det kommer til å gå seg til, slik at de pengene som blir bevilget, brukes til de tiltak de er tenkt bevilget til. Men hvis representanten tenker på at det fra et år til annet overføres bevilgninger, f.eks., har jo det sammenheng med at det er store prosjekter, som gjør at det alltid vil bli litt ettersom hva som detter ned på den ene siden eller på den andre siden av et årsskifte – men jeg er ikke sikker på om det var det representanten mente? Men da kan han ha mulighet til å spørre en gang til, så kan jeg gi et nytt svar.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Nå mener jo jeg at vi faktisk gjør ganske mye gjennom de tiltak som allerede er der i dag, særlig på kjøpssiden og de fordeler som er knyttet opp mot bruk av elbiler, og for så vidt også fordeler som kommunene selv, eller i hvert fall bompengeselskaper, er med på å finansiere. Så jeg mener at hvis kommunene veldig gjerne vil, ligger det muligheter innenfor de økonomiske rammer som kommunene har i dag, til å tenke globalt og handle lokalt. Ellers har jeg tro på at f.eks. batteriteknologien kommer, det er bare å se på det som skjer med mobiltelefoner og utviklingen av den type teknologi. Det er bare et tidsspørsmål, tror jeg, før det slår igjennom også når det gjelder elbiler. For øvrig hadde jeg tilbud om å prøve en elbil som var fryktelig kvass, men jeg turte ikke å ta sjansen. Den gikk fra null til hundre på under fem sekunder.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Jeg tror at de ulike direktorater, f.eks., kan bidra. Vi ser eksempel på at Klima- og forurensningsdirektoratet bidrar på sykkelsiden. Så det er mange muligheter. Det ligger for så vidt ingen begrensninger i det et direktorat, lokale institusjoner og kontorer i statsforvaltningen kan gjøre av slike ting på egen hånd. Det vi fra regjeringens side selvsagt kunne bidratt med, var å komme med milde og gode oppfordringer, og kanskje også litt strengere oppfordringer, om å gjøre det på denne måten – en behøver ikke nødvendigvis ha en avgiftslette i baklomma for å få det til.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Det var bra at representanten Gundersen bekreftet at det ikke var en underliggende tone av mistillit. Så har vi ryddet den av veien. Ellers er det faktisk slik at en av styrkene ved det norske politiske systemet er den kontrollen som dette systemet kan utøve med forvaltningen, og den rollen Stortinget har i den sammenhengen gjennom Riksrevisjonens rapporter, gjennom Riksrevisjonens ulike dokumenter og den behandlingen som er i Stortinget, der forvaltningen er under politisk kontroll. Det er en styrke som vi selvsagt også skal bruke for å bygge opp under tilliten ikke minst til skattesystemet og de ulike virkemidler og ulike redskaper som ulike forvaltningsorgan har overfor folk og borgere i dette landet. Som jeg var inne på i innlegget mitt, har vi ført opp en del av tiltakene i Prop. S 1 for 2009–2010, og det er flere som vil komme i framtiden. Det ene er nye kontrolltjenester og vurderingen av dem, f.eks., som også interpellanten var inne på, advokater og skatterådgiveres taushetsplikt, som må vurderes særskilt, for det er en veldig vanskelig og komplisert sak, der resultatet ikke uten videre er gitt på forhånd. En annen ting som nå kommer i oppfølgingen, er ordningen med godkjenning av kassaapparater m.m. Det vi ikke vil gå videre med fra utvalget, er fradragsretten for private kjøp av visse tjenester i hjemmet, som det er store betenkeligheter med. Det har også vært veldig kritiske høringsmerknader til f.eks. til dette med å offentliggjøre ilagt tilleggsskatt, som også interpellanten var inne på i stad, og det som går på sanksjoner overfor tredjeperson ved medvirkning til skatteunndragelse. Dette er vanskelige områder, og det er også grunnen til at en ikke har gått videre med det nå, for det er ikke sikkert at en heller vil gå videre med den type forslag. Ellers er det viktig at folk skal føle at de blir rettferdig behandlet i skattesystemet, at skatt ilegges etter evne, at en har en god byrdefordeling på det den enkelte skal bidra med gjennom skattesystemet. Skattesystemet må være enkelt, det må være oversiktlig, og det må også være slik at folk føler at de får den servicen de skal ha i forbindelse med utligning av inntekt. Jeg vil si at den måten som Skattedirektoratet f.eks. har håndtert innføring av ny teknologi på, med elektronisk selvangivelse m.m., er viktig i så måte. Til slutt et poeng som også bidrar til å bygge opp under skattesystemets legitimitet, og det er at vi bruker pengene riktig på utgiftssiden gjennom statsbudsjettet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Jeg synes dette er en viktig debatt. Den er viktig av flere grunner, ikke minst fordi vi prater her om den delen av forvaltningen som skaffer fellesskapet inntekter, og som Stortinget etter beste evne må prøve å forvalte på så god måte som mulig. Da er det et prinsipp som jeg synes er overgripende, og det er at makten sin skal en bruke med måte, som det heter i et gammelt norsk ord. Det gjelder ikke minst forvaltningen – at en skal være seg bevisst den maktposisjonen en har, og selvsagt de mulighetene en også har for å utøve makt i forhold til folket. Det er derfor vi også har maktfordelingsprinsippet, og, som flere har vært inne på, at Stortinget driver kontroll med regjeringen og forvaltningen, og at vi i tillegg til det har et rettssystem som gjør at folk også skal få prøvd sin sak. Jeg mener at rettssikkerhetshensynet er grunnleggende i den norske forvaltningen. Jeg har jo hatt gleden av å ha en posisjon som jeg har permisjon fra, der rettssikkerhetsbeinet i forhold til den enkeltes trygghet, likhet for loven, er grunnleggende, så jeg vil mene at dette er noe som sitter i ryggmargen på den norske forvaltningen. Men det er klart at det kan finnes eksempler på at dette ikke er godt nok, og derfor er den type debatter som vi har i dag, viktig. Det andre poenget jeg vil komme inn på, er at det er viktig at skattesystemet er såpass enkelt at det er begripelig for folk, og at man også kan gjøre det enklere, f.eks. slik som man har gjort det gjennom elektronisk selvangivelse, men det fritar ikke den enkelte for å sjekke at selvangivelsen er riktig. Det var jo litt – jeg holdt på å si – festivitas da man satt de siste dagene i januar og fylte ut selvangivelsen. Det var på mange måter et slags samlingspunkt for folket, og det at vi nå har fått elektronisk selvangivelse, gjør ikke at man ikke skal sjekke, men da må regelverket også være slik at folk kan se at dette er gjort på en riktig måte. Til slutt: Jeg skal på bakgrunn av den debatten vi har hatt i dag, se om det byr seg en mulighet til å gi en samlet statusrapport for det arbeidet som nå foregår på ulike områder i forhold til skatteunndragelser, slik at man også kan legge til rette for en diskusjon om kampen mot skatteunndragelse på en litt bredere front. Men det vil jeg gjerne komme tilbake til ved en egnet anledning.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-05-25:
Jeg synes også at statsrådens besøk på Hedmarken blant forhåpentligvis lovlydige enkeltmannsforetak var interessant. I diskusjonen om investeringsfond skriver statsråden til Stortinget at ideelt sett hadde det vært en fordel hvis man kunne hatt den samme skattekreditten for enkeltmannsforetak som man har for selskaper. Så sier han videre – og det sier også flertallet her – at det ikke er noe som har endret seg siden Uttaksutvalget sa noe om dette. Men dette gjelder egentlig tilgangen til kapital. Mener ikke statsråden at tilgangen til kapital og forholdet til bankene har endret seg betydelig siden 2005 da vi var på vei opp mot toppen av høykonjunkturen, i forhold til det som enkeltmannsforetakene nå sliter med? Ville ikke investeringsfond vært en atskillig bedre idé nå enn tidligere?
Svein Flåtten (Høyre), 2010-05-25:
Jeg tror jeg kan bekrefte at det ikke bare er på Hedmarken det finnes lovlydige enkeltmannsforetak. De finnes stort sett over hele landet, i hvert eneste fylke. Derfor faller et slikt innlegg som det representanten Egeland hadde her i dag, fullstendig på steingrunn i denne diskusjonen. Det er et understatement. Jeg synes det er alvorlige anklager mot dem som starter i det små, som bygger dette landet, og som har tenkt seg over i aksjeselskaper. Til dette med aksjeselskap: Det er jo ikke en deling mellom det ene og det andre. Man må over i det etter hvert, men da må også det gjøres enklere. Da må det bli enklere å etablere aksjeselskaper, med en lavere aksjekapital, man må se på revisjonsplikt, og man må ikke minst se på skjemaveldet. Så jeg må si at jeg er overrasket over den forskjellige tilnærmingen fra de forskjellige regjeringspartiene her, og ikke minst når jeg hører representanten Lundteigen som bruker betegnelsen «flittig» kultur i det norske samfunnet om enkeltmannsforetakene. Ja, det er helt riktig. Jeg er for øvrig forundret over at han ikke i det hele tatt nevnte landbruket i sitt innlegg, for det er nemlig der enkeltmannsforetakene er særs viktige. Jeg må si, særlig til Lundteigens innlegg, for jeg oppfatter Senterpartiet som et parti som kjemper for de små foretakenes vilkår, at likevel skriver man merknader hvor ikke noe av det som representanten Lundteigen sier fra denne talerstolen, reflekteres i det hele tatt. Merknadene fra flertallet er i det store og hele bare en gjentagelse av brevet fra statsråden. Det synes jeg er ganske merkelig, særlig i en tid da vi vet at kapitalsituasjonen i landbruket er noe av det aller, aller viktigste, og at f.eks. dette kunne vært en liten del av en forbedring. Så sa imidlertid Lundteigen at vårt forslag om investeringsfond vil være noe som man vil komme tilbake til siden. Det skal han kjempe for når man kommer så langt at det skal være en evaluering av skattereformen. Men han har ikke gjennomslag for en eneste setning i de merknadene som er skrevet denne gangen. Før jeg velger å tro på den typen utsagn til fordel for småbedriftene og enkeltmannsforetakene, må representanten Lundteigen overbevise meg om at han har gjennomslag også i merknader i en så vidt liten sak som dette.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-05-25:
Bare et par kommentarer til representanten Egeland først. Jeg er glad for den smule botsgang han har gått i sin treminutter her, angående det første innlegget han hadde, og han fikk jo også en relativt klar irettesettelse, ikke minst av finansministeren. Nå sier han i sitt innlegg at man må ha to tanker i hodet når det gjelder næringsutvikling for enkeltmannsforetak. Ja, det er jeg helt enig i, men kunne vi ikke hatt de positive tankene i hodet først og så komme med motforestillingene etterpå? Så til representanten Lundteigen, som antakelig til mitt innlegg snakker om at man burde se fremover i stedet for å kritisere. Jeg synes ikke det er noe kritikkverdig i det å etterspørre i denne saken hva Senterpartiet og representanten Lundteigen mener, fremfor å få høre hva han har tenkt å gjøre siden. Men så synes jeg det er utmerket det han har tenkt å gjøre siden, for han snakker om å akkumulere kapital for å kunne ha engangsavskrivninger siden. Men det er jo det dette forslaget dreier seg om. Det dreier seg jo faktisk om å gjøre bedriften i stand til å ha mer kapital, og skattekreditter er jo meget viktig når det gjelder å disponere kapitalen. Det vil representanten Lundteigen vite aldeles utmerket, for han var, i hvert fall etter eget sigende, en av de store arkitektene bak forliket med rederiene i 1992, og der var jo nevnelig skattekreditter helt vesentlig. Det er jo de som har brakt norsk shipping og den maritime klyngen fremover. Han har flere ganger i denne salen gitt uttrykk for at det er riktig. Så jeg ser med glede frem til at han nå skal få gjennomslag, når vi får denne evalueringen. Han kan med sin erfaring fra skattekreditter bidra sterkt inn i regjeringen. I parentes må det være tillatt å bemerke at han fikk det ikke til da vi gjorde om rederiskatteordningen, men det går alltid nye tog, og nye muligheter kommer.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-05-25:
Jeg tror ikke årstallet for rederiskatteordningen spiller så veldig stor rolle. Jeg er enig i at Lundteigen har rett i akkurat dette. Jeg har lyst til å bruke noen sekunder på å si at jeg er glad for at han gleder seg over dommen i Høyesterett, og det utfallet den fikk. Men jeg synes det er synd at han ikke etterpå har påvirket sin regjering i en annen retning enn til å ta den omkampen som de gjorde etterpå, kanskje ikke minst når det gjelder den forutsigbarheten som næringen allerede hadde fått gjennom innføringen av investeringsfonddelen av de tilbakeførte skattekredittene, for det var jo det regjeringen til slutt snakket om at det var. Det synes jeg var synd for næringen, og jeg synes det var synd at heller ikke der kunne Senterpartiet og Per Olaf Lundteigen bidra med noe.
Svein Harberg (Høyre), 2010-05-25:
Det har vært sagt flere ganger her i dag og understreket at enkeltmannsforetak er en viktig bidragsyter i næringslivet, at det er viktige initiativ som tas, og de er en viktig start til mange av de større selskapene som vi har i dag. Det startet med enkeltmannsforetak, det startet med en idé, et engasjement, en innsats og noen som var villige til å ta risiko. Da er det, som min forgjenger på talerstolen også sa, skremmende å høre retorikken fra SV, som altså ser helt bort fra den gruppen enkeltmannsforetak som altså har skapt disse verdiene, men bare snakker om svartmaling og enkelttilfeller som faller utenfor det systemet som vi alle sammen vil ha. Det kan vi finne i mange selskapsformer. Det som jeg også la merke til, var at det her hørtes ut som, bl.a. fra saksordføreren, at det var så enkelt å velge hvilken selskapsform en ville ha. Nei, det er altså ikke det, for mange som skal starte opp i dag, skal skaffe kapital, og det skal stilles sikkerhet for den kapitalen. Det gjør at mange anbefales å ha nettopp et selvstendig firma, et enkeltmannsforetak, i den startfasen, som gjør at en lettere kan få kapital og få finansiert på en grei måte det de skal drive med. Da har de ikke tenkt på at dette kanskje blir en suksess som utvikler seg, og som andre skal overta. Da starter problemene. Når de har vist initiativ, når de har gjort en enorm innsats, når de har drevet verdiskaping og skapt noe som virkelig går, men ser at det kanskje er tid for at andre overtar, får de problemer når de skal selge dette og kanskje har lyst til å bruke kapitalen på nye ideer. Da forsvinner det i skatt, for de har ikke de samme mulighetene som de hadde hatt med et aksjeselskap. For litt siden var det et stort oppslag i Agderposten om nettopp en slik sak. En dame, en gründer, tok over et falleferdig bygg og lagde en flott overnattingsbedrift. Nå ser en altså at hvis hun skal selge det, forsvinner kapitalen som hun kunne brukt til å starte opp noe annet. Den lokale arbeiderpartirepresentanten de Ruiter gikk ut med store ord i avisen og sa at slik kan vi ikke ha det, dette blir feil, dette rammer urettferdig. Siden har jeg ikke hørt noe fra de Ruiter. Jeg har heller ikke sett noe til hans uttalelser i de merknadene som ligger i saken, og jeg har ikke hørt noe i denne sal om at en vil følge opp nettopp det at dette blir feil, dette blir urettferdig. Flere her har sagt at dette må vi se på. Likevel sitter vi altså i denne sal i dag og stemmer antakelig mot at vi skal se på det. Det må være tungt å svelge.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Det økonomiske tilbakeslaget vi er rammet av, har rammet lavinntektslandene hardt, selv om fattige land gjerne har en lite utbygd finanssektor. Men eksportinntektene til disse landene og også private overføringer fra utlandet i form av investeringer og emigranters hjemsending av midler er vesentlig redusert i mange land. Dette har bidratt til å svekke disse landenes offentlige budsjetter og deres evne til å betjene gjeld. Samtidig har også tilgangen på lån fra utlandet blitt vanskeligere. Dette rammer innbyggerne i de fattigste landene hardt og setter kampen mot fattigdom tilbake. Det internasjonale pengefondet gir ikke ordinær bistand, men kan gi kriselån til lavinntektsland på subsidierte vilkår. Komiteen har merket seg at den varslede omleggingen av IMFs låneordninger for lavinntektsland, som ble vedtatt i organisasjonens styre 29. juli i fjor, på viktige punkter er i tråd med norske synspunkter på fleksibilitet og innretning på ordningen. Komiteen er tilfreds med det. Komiteen er samlet om at betingelser knyttet til styresett, korrupsjonsbekjempelse og demokratisk deltakelse er legitime virkemidler som kan vurderes benyttet både ved innvilgelse av lån og i eventuelle gjeldsletteforhandlinger. Komiteen understreker videre viktigheten av at landenes prosedyrer knyttet til låneprosessen er transparente, og at befolkningen gjennom ulike demokratiske kanaler fritt kan gi uttrykk for sine synspunkter på dette. Komiteen er videre samlet i synet på at en bedret finansforvaltning, åpenhet rundt staters økonomiske disposisjoner, et effektivt og ukorrupt revisjonssystem og en velfungerende sentralbank er sentrale elementer når det gjelder å sikre en stabil og fattigdomsorientert politikk, og for å forhindre at nye gjeldsproblemer oppstår. Komiteen peker også på det ansvaret som påligger stater som låner ut penger til regimer med manglende legitimitet i folket, og som kan bli medskyldige i at enkelte land havner i et gjeldsuføre. Det oppsto en feil da innstillingen fra finanskomiteen ble lagt ut, og det så ut som om ikke hele komiteen sto bak de siste synspunktene. Det er rettet opp i den endelige innstillingen. Jeg bare nevner det fordi den første innstillingen lå ute på Stortingets nettsider en stund før feilen ble oppdaget. For øvrig støtter komiteen samlet innstillingen til vedtak.
Gerd Janne Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2010-05-25:
Vi er inne i en periode med mye enighet i komiteen. Det er en samlet komité som slutter seg til forslaget om endringer i sentralbankloven, noe som medfører at representantskapet i Norges Bank skal sende melding om tilsyn med banken direkte til Stortinget. I dag er det slik at melding sendes til departementet, for så å legges fram for Kongen og i ettertid gjøres kjent for Stortinget. Komiteen støtter også forslaget om at Stortinget skal fastsette godtgjøring til medlemmene i representantskapet for Norges Bank. Disse endringene i loven er med på å styrke og tydeliggjøre representantskapets rolle og oppgaver som stortingsoppnevnt organ. Endringene vil bringe representantskapet mer på linje med de andre organer og ombud som er oppnevnt av Stortinget. Komiteen støtter opp om forslaget om minstekrav til rapportering som skal skje til Stortinget, og peker i den sammenhengen spesielt på rollen Norges Bank har som forvalter av Statens pensjonsfond utland og den risikoen dette medfører for banken som representantskapet skal føre tilsyn med. Forvaltningen av SPU har stor interesse for Stortinget, og endringen med direkte rapportering vil styrke Stortingets rom for kontroll med forvaltningen av fondet. Det er svært positivt. Komiteen er, som sagt, enstemmig i sin innstilling til endringer i sentralbankloven.