Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2001-06-08:
Som det har vært sagt fra representanten Opseth, var Høyre imot å bevilge nesten 2,5 milliarder kr til dette fondet i budsjettet for dette året. Det er helt riktig. Det argumenterte vi sterkt for og skrev inn i forbindelse med statsbudsjettet. Det er også riktig, som Opseth sier, at Arbeiderpartiet har vært en pådriver i 20 år for å få dette til. Han nevnte Finn Kristensen, som vel da var industriminister, og som har vært en pådriver mens han var politiker, og en bakspiller etter at han sluttet som politiker. Det Høyre har hatt som alternativ, har hatt det motsatte utgangspunkt av det som har vært Arbeiderpartiets politikk de 20 siste år. Og bare for å anskueliggjøre dette med dette års statsbudsjett: Det er faktisk nærmest litt komisk at i dag er det beløpet som staten skal kjøre inn i dette fondet, identisk med det beløpet som staten får inn i ekstra skatt bare ved å redusere avskrivningssatsene for det samme næringslivet som de i dag er så opptatt av å gi blodoverføring. Dette har vært Arbeiderpartiets politikk i 20 sammenhengende år – årelate norsk næringsliv, slik at redningsmenn, enten de heter Opseth, Knudsen eller Kristensen, kan stå og vifte med statlige penger som skal brukes til egenkapital i de samme selskapene. Og nå er vi altså i den situasjon at vi er det land i Europa hvor staten har den største eierandel av alle. Det har ikke vært Høyres politikk. Det må antas å bli svært lenge til det skulle bli det, og det må bli svært dårlige tider for at det skulle skje. Så er det imidlertid slik at i statsbudsjettet for i år har – jeg vil si dessverre – dette blitt vedtatt av en eller annen nærmest underlig grunn. Og jeg tror det må ha kommet brått på næringsministeren at det ble vedtatt, for dette er jo noe av det mest uferdige som nærmest har vært født på denne jord. I forbindelse med statsbudsjettet var det jo veldig lite føringer, så skal man ha en melding om dette, og så holder man på et års tid før man finner ut hva man riktig vil. I mellomtiden har man altså lagt fram en melding, og beskriver en måte å organisere dette på. Når Opseth er undrende til at Høyre kan gi sin subsidiære støtte til dette, vil jeg si at Opseth har vært så lenge i dette hus og trykket så mange ganger på knappen subsidiært at han burde vite at av to onder velger man det minste. Det har han lang, sikker og god erfaring i. Når Høyre i innstillingen påpeker det åpenbare, nemlig faren for sammenblanding, må jeg jo si, når jeg leser avisartikler av folk som i dag sitter i diplomatlosjen, at vi er ikke helt alene om det. Det er et relativt sammensatt publikum til høyre for meg hva gjelder anbefaling om hva vi burde gjøre. Det er ikke mange i den boksen som anbefaler Opseths løsning, og det skjønner jeg egentlig veldig godt. Når Opseth i sitt innlegg uttrykte sin store glede – det var da han var på sitt mest harmdirrende – og gratulerte Knudsen, la jeg merke til at hun ikke løftet blikket engang. Det skjønner jeg også veldig godt, for for meg er det komplett uforståelig at ikke det opplegget som forelå, var interessant for Arbeiderpartiet å få vedtatt. Jeg vil ikke spekulere fra denne talerstol i hva som kan være motivene for det. Jeg registrerte imidlertid at Opseth sa at det blir lengre fra Stortinget til dette fondet nå med den måten å organisere på, men det blir nærmere andre ting. Og det i dag å høre Opseth stå og hylle Senterpartiet, det er det faktisk første gang jeg har hørt Opseth har gjort fra denne talerstol. Jeg synes for øvrig det er underlig at de signalene som står i denne meldingen, som har vært entydige råd som er gitt på høringer som har vært holdt, ikke har blitt fulgt i det hele tatt. Vi ser at sågar Norsk Venture Kapitalforening i dag skriver brev til Stortingets presidentskap hvor de på det sterkeste fraråder det som er flertallets innstilling, fordi det ikke ville bli mulig å få inn den kapitalen. En slik samrøremodell som det er lagt opp til her, er det jo aldeles utrolig at man skulle oppleve. Jeg tror ikke vi skal behøve å vente lenge før vi ser eksempler på og beskyldninger vil komme om samrøre mellom SND/SIVA og dette fondet og disse selskapene som skal inn, om hvem som får støtte derfra, og hvem som ikke får. Det var noe av den vesentlige begrunnelsen i denne meldingen fra statsråd Grete Knudsen, nemlig det som går på samrøre. Det ville undre meg, og – jeg holdt på å si – statsråden ville gjøre en forsømmelse hvis hun ikke i sitt innlegg i dag ber Jon Lilletun som saksordfører redegjøre for noe av det som ikke står, men som man kan se mellom linjene. Og jeg vil anta at statsråden har behov for ganske klargjørende ting i forhold til dette. La meg gjenta, som jeg sa innledningsvis, at fra Høyres side har vi i denne saken lagt til grunn at vi foretrekker det minste av to onder. Jeg synes det er betryggende å se i dag at direktøren i SND Invest i et innlegg i Dagens Næringsliv og i en replikk i Finansavisen sterkt fraråder dette, basert på mulig mistanke om sammenblanding. Og bare en mulig mistanke om dette på et slikt område vil jo gjøre at hele konstruksjonen faller som et korthus, men det tror jeg norsk næringsliv vil kunne overleve åkkesom.