Grethe G. Fossum (Arbeiderpartiet), 2000-05-30:
Jeg skal gjøre noe så uvanlig som å takke medrepresentant Dørum for et meget tankevekkende og skikkelig innlegg. Jeg har dyp respekt for de kunnskaper han har, og det han har gjort på dette området. I snart hundre år har man jobbet for likestilling og frigjøring for kvinner i Norge. Noen av de verdiene vi setter mest pris på i Norge, er frihet, likhet og solidaritet. Og med frihet mener vi at enhver form for tvang skal være vekk. Disse verdiene kan man på en måte ikke forhandle om, og verken tradisjon eller kultur må rokke ved disse verdiene. Vi har kommet langt i Norge ved at 18-åringer kan bestemme over sin egen fremtid, ja faktisk også over landets fremtid fordi de har stemmerett. Det å være myndig som 18-åring betyr at man eier seg selv, og at man har muligheten til å bestemme over sin egen fremtid. Retten til å velge ektefelle tilhører i de internasjonale konvensjonenes verden feltet av allmenne menneskerettigheter. Den ble juridisk garantert i Norge for snart 100 år siden gjennom bestemmelser i både straffelov og ekteskapslov. Jeg er derfor glad for i dag at Stortinget tar sterk avstand fra inngåelse av ekteskap hvor den ene parten blir tvunget. Fysisk tvang er lett å avsløre, men mental tvang er ikke bestandig lett å se. Arrangerte ekteskap er bra, sier Athar Ali i et intervju søndag 17. oktober 1999. Han påstår at det finnes flere grader av arrangerte ekteskap. Men undersøkelser viser at i det pakistanske, muslimske og tyrkiske miljøet i Norge har det ikke forekommet ekteskap mellom jenter med minoritetsbakgrunn bosatt her i landet, og norske gutter. La oss se det i øynene: Det kan ikke skyldes annet enn grad av arrangement og tvang. Jeg er av den oppfatning at politikere ikke kan lage lover som forbyr alt, men vi kan vise holdninger. Min holdning er at arrangerte ekteskap ikke inngår i de tradisjonene som bør oppmuntres i Norge. De som velger å bo i Norge, bør også følge de gode tradisjonene vi har her. Derfor må jeg si at handlingsplaner mot tvangsekteskap er godt. Det er fint å hjelpe og støtte de ungdommene som utsettes for tvangsekteskap, og det er også viktig at foreldrene får kunnskaper om hva slags holdninger det norske samfunn har til nettopp arrangerte ekteskap og tvangsekteskap. Men det aller viktigste er at unge mennesker på fritt grunnlag oppmuntres til å velge selv, og at vi som politikere støtter opp om dette. Grensen mellom arrangerte ekteskap og tvang er hårfin. Man opplever f.eks. i fritidsklubber og i skolene i Norge at jenter med minoritetsbakgrunn får lov til å delta aktivt opp til de er tolv år. Men da skjer det en forandring. Da blir jentene borte. De trekkes til hjemmet, og dermed får de ikke muligheten til å bli kjent med norsk ungdom. De guttene og jentene som gjør opprør mot systemet, har vanskeligheter. Jeg tror at vi som politikere kan hjelpe dem ved å si at tradisjonen med arrangerte ekteskap ikke er bra for det samfunn vi vil ha i Norge. Å ta opp kritikkverdige forhold ved andre lands kulturer og tradisjoner kan virke upassende, særlig når man er representant for en vestlig kultur og ser at tradisjoner er knyttet til familie osv. Men det er noe vi må stå oppreist for i Norge, og de tradisjonene som jeg holder meget sterkt, er frihet, likhet og solidaritet for menn og for kvinner. Det har jeg faktisk kjempet for i hele mitt liv. Disse verdiene kan ikke forhandles bort. Vi må også være villig til å kjempe for at norske muslimer skal få ha denne retten. Vi har prøvd dialog i 30 år. Men det har ikke nyttet, etter de statistikkene vi ser. Derfor må vi ikke være redde for å stå oppreist og si at arrangerte ekteskap ikke er en tradisjon som vi bør opprettholde i Norge. Vi må kjempe for at unge muslimer – som er over 18 år – fritt må kunne velge partner av kjærlighet og ikke pålegges av familien å gjøre det på noen annen måte.