Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 1998-11-05:
Jeg kan uten videre slutte meg til mesteparten av det som er sagt i de foregående innlegg – det var mange gode ord om nordisk samarbeid. Det er viktig. Men man skal allikevel ikke underslå det faktum at det også finnes politisk uenighet i Nordisk Råd, og man skal heller ikke underslå det faktum at viljen til å prioritere Nordisk Råd er forskjellig i de ulike partiene og forskjellig i de ulike land. Det gjør at mange av de nødvendige og gode initiativ som tas, begrenses av den økonomiske og politiske muligheten til å sette dem i verk. Og sett fra vårt ståsted, er det bekymringsfullt at Nordisk Råds budsjett for fjerde år på rad skal reduseres i år, noe som gjør det enda vanskeligere å følge opp mange av de prisverdige og gode initiativ som Nordisk Råd har tatt, og som de vil prøve å iverksette – ikke bare i våre nærområder, men også i samarbeidet internt i Norden. Siden jeg i all hovedsak er enig i mesteparten av det som er sagt, skal jeg ikke gjenta så mye av det, men bare understreke et par viktige momenter. Nordisk Råd har siden 1997 også fått et sikkerhetspolitisk aspekt som er veldig interessant. Både konferansen i Helsingfors og den forrige sesjonen i Helsingfors har vist at det var nødvendig. Det henger sammen med at vi har ulik tilknytning til allianser i Europa, både militære og andre sikkerhetspolitiske allianser, men samtidig er vi felles om mange, ikke minst gjelder det OSSE. Det gjør at Nordisk Råd har fått en ny dimensjon, og de debattene som nå er ført i Nordisk Råd om sikkerhetspolitiske utfordringer og tilknytninger, har vært veldig spennende, og har bidratt til å utvikle og berike Nordisk Råd. Det som også er et faktum, er at gjennom de nordiske lands ulike tilknytning til EU har Nordisk Råd fått ulik prioritet i de ulike land. Det er jo ingen hemmelighet at enkelte land som har medlemskap i EU, prioriterer Nordisk Råd lavere enn vi gjør fra norsk side. Det må derfor være en målsetting at vi ivaretar det nordiske samarbeidet, og det må også være en målsetting at vi gir Nordisk Råd økonomisk og politisk mulighet til å spille den aktive rollen vi ønsker i Norden. Særlig har svenskene gjennom de siste år vist mindre interesse for Nordisk Råd, dessverre, og det må være en målsetting å få opp interessen for Nordisk Råd og det nordiske samarbeidet i de kommende år. For det er ingen hemmelighet og ingen uenighet om at det nordiske samarbeidet er en pilar for oss. Det er også interessant å se at det nå i større grad tas initiativ for å utvikle samarbeidet vestover. Det er riktig som mange allerede har sagt, at vi har et aktivt engasjement både for Baltikum og Russland. Det er også tatt et initiativ av den finske statsminister Lipponen som går på den nordlige dimensjon. Det betyr at den delen som ikke er godt nok dekket, er det som kalles Vest-Norden, som går fra Norge og vestover til Grønland, Island og Færøyene. Det ville nok være interessant å få utviklet en vestnordisk dimensjon i sterkere grad i Nordisk Råd. Det vil venstresosialistisk gruppe også komme tilbake til. Neste uke skal den 50. sesjon i Nordisk Råd være her i Stortinget. Det blir en spennende sesjon, med mange ulike og spennende saker på dagsordenen. Jeg må si at det er interessant å se at presidiet enstemmig har gått inn for en meget kritisk uttalelse om MAI-avtalen, som venstresosialistisk gruppe har lagt inn. Det er interessant å se at et bredt politisk spekter, alle politiske partier i Norden, faktisk klarer å bli enige om en resolusjonstekst som er kritisk. Jeg tror at flertallet vil være enig i at man ønsker en speilvendt MAI-avtale – som jo da ikke er en MAI-avtale, men det er en annen debatt. Poenget er at det man ønsker lagt inn når det gjelder hvordan internasjonal handel og internasjonale investeringer skal reguleres, er sosiale og miljømessige standarder i mye sterkere grad enn det vi finner i dag. Det viser at det finnes en felles nordisk plattform for hvordan man skal ivareta miljø og sosiale standarder, og det er interessant. Så vil selvfølgelig debatten ut fra det gå på hvorvidt en slik avtale overhodet er fornuftig, og der vil nok de ulike partier og ulike land kanskje ha forskjellig syn. Men det er interessant å se at i et så viktig spørsmål klarer nordiske partier så langt å være enige om kritikk av en avtale som alle de nordiske regjeringer har sittet og forhandlet om i hemmelighet nede i Paris. Etter disse korte ord skal jeg avslutte med å si at den biten som jeg føler er dårligst ivaretatt i det som nå foreligger, er utdanning. Vi har et språklig og også utdanningsmessig samarbeid i Norden, og ett moment som kanskje bør tas med, er at vi i for stor grad benytter oss av våre nabolands læresteder for høyere utdanning. Det at vi har bedre støtteordninger, gjør at vi dessverre ikke tar imot like mange nordiske studenter til Norge som vi sender ut til våre nordiske naboland. Et initiativ som burde ha vært tatt, var at vi opprettet en eller annen form for stipendordning som i større grad gjorde det mulig også for nordiske studenter å komme til våre læresteder for høyere utdanning på samme måten som vi gjennom mange år har benyttet universiteter i både Danmark, Sverige og Finland. Det er et initiativ som kan ligge litt fram i tid. Uansett er utdanningssamarbeidet i Norden en av pilarene i det nordiske samarbeidet.