Gorm Kjernli (Arbeiderpartiet), 2010-12-08:
67 pst. og 44 pst. – det kunne vært oppslutningen om Arbeiderpartiet ved siste stortingsvalg i Årdal eller Rælingen det er snakk om, men det er altså økningen i jernbane- og veibudsjettene siden Arbeiderpartiet kom i regjering i 2005. Vi er godt i gang med et løft for samferdsel som gir resultater som synes over hele landet. Det bygges jernbane og veier, og ikke minst sørger vi for at det vi har, blir tatt vare på på en bedre måte enn før. Forfallet stoppes. Nå skal vi ta igjen etterslepet. Med fare for å høres selvtilfreds ut på vegne av regjeringen, la meg raskt legge til at vi fortsatt har store utfordringer og uløste oppgaver i samferdselssektoren. Dem er vi utålmodige etter å gjøre noe med. Det er banestrekninger og veier som skal bygges, og som må rustes opp. Mitt poeng er at vi er i gang. Man kan ikke lese innstillingen uten å finne rariteter fra Fremskrittspartiet. Et av årets kvasifaktum er henvisningen til en undersøkelse om opplevd veikvalitet, der Norge havner på 79. plass bak bl.a. flere afrikanske land. Opplevd veikvalitet blant et lite knippe næringslivsledere i hvert land, hva er det for noe? Det er når man bruker slike rapporter, uten objektive fakta, for å forsøke å framstille Norge som langt dårligere enn det vi faktisk er, at jeg seriøst lurer på om Fremskrittspartiet i det hele tatt har ambisjoner om å bli et posisjonsparti – for ikke å snakke om den proporsjonsløse og kreative pengebruken de legger opp til. Har de i det hele tatt kontroll på hva de selv foreslår? Jeg er usikker. Utenfor denne salen ville jeg kalt det monopolpenger og lekestatistikk. Våre veier er ikke dårligst i verden, og det er ikke sant at ting bare blir dårligere. Spør de ansatte i Jernbaneverket, som tidligere i høst uttalte i Jernbanemagasinet at de endelig har forutsigbarhet, endelig får de gjort noe. Spør befolkningen i Østfold, som for et par uker siden fikk enda en strekning på E18 åpnet, om de er fornøyd. Det var folkefest under åpningen, kunne man lese i Smaalenenes Avis. Det er to av mange eksempler på at vi bygger landet sammen, i stort og i smått. Jeg er spesielt glad for jernbanesatsingen. Jeg tok meg den frihet å lese Høyres budsjetter fra 2002 og 2005, ikke for å finne oppbyggelig litteratur, men for å finne fakta. For 2002 var Jernbaneverkets samlede budsjett på 4,25 mrd. kr. For 2005 var Jernbaneverkets samlede budsjett på 4,27 mrd. kr. Gratulerer! Vi har økt jernbanebudsjettene med 67 pst. Jernbaneverkets budsjett for 2011 er på 9,26 mrd. kr. I en debatt vi hadde i Stortinget den 23. november i år om krysningsspor, sa representanten Schou fra Høyre: «Regjeringen Bondevik II gjennomførte en historisk satsning på jernbane.» Hvis de gjennomførte en historisk satsing, vet jeg ikke engang hvilke uttrykk vi skal bruke om vår satsing. I all beskjedenhet vil jeg i hvert fall si at vi ikke har noe å skamme oss over. Det satses spesielt på drift og vedlikehold av jernbanen i budsjettet for neste år. Jeg har lært mye om jernbane det siste året, på godt og vondt, det skal jeg innrømme. Men er det én ting som står igjen som den viktigste lærdommen, er det at det ikke finnes en «quick fix». Det er et vanskelig budskap å selge, men vi skylder folk å fortelle sannheten. Å selge et budskap om at alt vil bli bedre, nærmest med én gang, bare vi omorganiserer sektoren litt her og konkurranseutsetter litt der, er et budskap jeg ikke tror på. Vi trenger en langsiktig prioritering når det gjelder å bygge nytt og å ruste opp det vi har. Det arbeidet er vi godt i gang med. 13. desember 2012 var en merkedato for togpendlerne. Jeg forstår veldig godt den frustrasjonen de nå har. Jeg står likevel helt og fullt bak samferdselsministeren i hennes vurdering av at Ruteplan 2012 nå blir en reform, ikke en revolusjon. Det har i det siste blitt avdekket behov for flere og mer omfattende tiltak på og rundt skinnegangen for å få den store ruteomleggingen på plass. Det betyr ikke at den er skjøvet ut i det blå, det betyr ikke at togtilbudet ikke vil bli bedre i tiden som kommer. Det fornyelsesarbeidet som pågår nå, har allerede gitt og vil gi et mer stabilt togtilbud. Fra slutten av neste år begynner de nye togsettene til NSB å rulle inn på skinnene. Så er jeg over gjennomsnittet ivrig etter å få på plass milepæler for hvordan togtilbudet på Østlandet skal bli bedre i tiden som kommer. Jeg er glad for at departementet jobber med å få dette på plass. NSB og Jernbaneverket må samarbeide tettere enn det de har gjort. Jeg er glad for at de nå gjør det. Og vi må få på plass en endelig oversikt over de reelle kostnadene for de tiltakene som må på plass. Jeg mener det er tiltak som nå må prioriteres, og jeg er glad for at statsråden kommer tilbake til dette så raskt som mulig, og senest i budsjettet for 2012. Togavviklingen på det sentrale Østlandet er viktigst av to grunner. Det er her det er desidert flest mennesker som daglig er avhengig av toget for å komme seg på jobb, skole eller til andre gjøremål. Men det sentrale Østlandet er også navet i resten av togsystemet. Fjerntogtrafikken er helt avhengig av et velfungerende Oslo-område. Så registrerer jeg at enkelte mener alle jernbanepengene går til Østlandet. Det er ikke sant. I år ferdigstilles Gevingåsen tunnel ved Trondheim. Det bygges krysningsspor på Nordlandsbanen. Det nye fellesprosjektet Bergen–Fløen og ny Ulrikstunnel planlegges videre. Det er et fornuftig grep å se de to siste prosjektene i sammenheng. De er avhengig av hverandre for å gi effekt, og når de er ferdig, vil det bety mye for lokaltrafikken inn til Bergen. Vi nedprioriterer ikke bergensområdet. Går det som vi vil, vil det nye prosjektet være ferdig på samme tid som man hadde fått effekten av de to delprosjektene det først var lagt opp til. I motsetning til opposisjonen tror vi det er smart å gjøre større prosjekter og ikke flere mindre, på gamlemåten, ved å kreve Bergen–Fløen som eget prosjekt. Vi får et godt jernbanebudsjett for 2011. Vi fullfører nytt dobbeltspor mellom Lysaker og Sandvika. Vi fullfører Barkåker–Tønsberg, vi starter opp Holm–Holmestrand–Nykirke, og det er fullt trykk på detaljplanlegging og grunnarbeid på ny Ski stasjon og nytt dobbeltspor Oslo–Ski, det viktigste jernbaneprosjektet de kommende årene. Vi har et klimaforlik i Stortinget som jeg er svært glad for. Samferdselsbudsjettet følger opp klimaforliket. Belønningsordningen for økt kollektivtrafikk og mindre bilbruk ble etablert under den forrige regjeringen, et vellykket tiltak, som er blitt tredoblet siden Arbeiderpartiet kom i regjering. Vi doblet bevilgningene til tiltaket i 2009, som følge av klimaforliket, og legger på ytterligere 100 mill. kr for neste år. Noen skal ha det til at dette er en ordning som straffer byområder som ikke gjør restriktive tiltak. Belønningsordningen belønner byområder som ønsker å satse på kollektivtrafikk, samtidig som man innfører tiltak for å begrense bilbruken, helt i tråd med hva som står i klimaforliket. Jeg er glad for at vi har fått fireårige avtaler med rød-grønne Trondheim, blå Drammen og blå-røde Kristiansand. Det er lagt opp til å få på plass fireårige avtaler med Tromsø og Bergen, men da må forpliktende vedtak om bilbegrensende tiltak på plass. Der er man ikke helt ennå. Men det er et håp om at man vil lytte til sine egne i Bergen, at Kristelig Folkeparti i Bergen lytter til Kristelig Folkeparti i Hordaland, som vil ha rushtidsavgift, eller at Høyre lytter til næringslivstoppene som i Bergens Tidende 27. september i år trygler om køprising for å få mer penger til bybane. Både Bergen og andre byer opplever nå i vinter at de røde varsellampene blinker på grunn av dårlig og helseskadelig sentrumsluft. Fra sentrale myndigheter har det blitt gitt avklaringer som innebærer at man lokalt har hjemmel til å iverksette nødvendige tiltak. Likevel kommer man ikke bort fra at det er de langsiktige og varige reduksjonene i biltrafikken i sentrumsområdene som må til. Så er kanskje ikke belønningsordningen det beste navnet. Man får penger for en lovnad om å iverksette tiltak. Stimuleringsordningen er kanskje et bedre navn. Transnova styrkes med 42 pst. neste år. Mange gode prosjekter har fått støtte fra Transnova de siste to årene. Til neste år kan enda flere prosjekter realiseres. I Soria Moria II står det at Transnova bør etableres som et permanent organ. Arbeiderpartiet vil fortsette å styrke Transnova i årene som kommer, og personlig kunne jeg gjerne ønske meg en finansiering på samme måte som ENOVA har. Vi har en av verdens beste støtteordninger for elbiler i Norge. Framsynte politikere sørget for det for over 20 år siden. Vi følger opp. Fortsetter vi det regimet vi har på avgiftsfritak og støtte til ladepunkter, er det fullt mulig å nå 10 pst. ladbare biler i 2020. Jeg ser fram til regjeringens tiltaksplan for raskere innfasing av kjøretøyer med lavere eller ingen utslipp, som er varslet i Soria Moria. Til slutt vil jeg si at den delen av representanten Hallerakers innlegg som handlet om høyhastighetsbane, stiller jeg meg bak.