trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-06-01:
Det var selvfølgelig et retorisk spørsmål, for det er akkurat dette vi sier er nødvendig, og som statsråden i Dagens Næringsliv har karakterisert som useriøst. Det er det jeg vil til bunns i, for det er dette vi sier er nødvendig, og det er dette vi kritiserer ikke har skjedd – som Baksaas nå i ettertid kommer fram med. Og statsråden tillot seg å karakterisere Stortingets flertall som useriøst. Det er det jeg vil til bunns i. Hun får sjansen til å kommentere det nå.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-06-01:
Jeg hører ikke at statsråden svarer på mitt spørsmål. Er hun feilsitert i Dagens Næringsliv når hun sier at Stortingets flertall opptrer useriøst, eller er hun ikke det? Det må vi få vite, for vi aksepterer selvfølgelig ikke at statsråden mener at vi er useriøse. Hun slutter seg til Baksaas’ formuleringer, som er de samme som vi har, fordi vi mener det er nødvendig for Telenor. Da er det ikke useriøst, men det vi har ment, er useriøst. Det er den karakteristikken og den måten å opptre på som jeg ikke aksepterer, og som jeg igjen vil spørre statsråden om hva hun konkret mener om. Det andre jeg vil si – for vi skal ikke holde på så lenge – er at det er riktig som statsråden sier, at hun har hatt mange møter med Telenor. Det er riktig – vi har sett det. Det som er vår kritikk, er at man aksepterer at det ikke blir svart fyllestgjørende på spørsmålene som blir stilt, og departementet aksepterer det. Det er det som er vår kritikk.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2015-06-01:
Jeg skal komme tilbake til dette forholdet mellom departementet og politiet i et senere innlegg, for det går ikke i en replikk. Jeg vil bare til slutt si: Heller ikke statsråden har her i Stortinget i dag bestridt det som er sagt, at om lag 700 mill. kr er gått til dette enkvinnesselskapet. Hva vil statsråden karakterisere det som?
Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-06-01:
Det er en enstemmig komitéinnstilling i denne saken og saksordføreren har redegjort på en god måte, så jeg skal ikke trekke ut tiden unødig her. Jeg vil bare knytte noen ganske korte kommentarer til saken. Grunnloven § 97 uttrykker et av de aller mest sentrale rettsprinsippene vi har i Norge, nemlig at ingen lov må gis tilbakevirkende kraft. Det er en kort og konsis bestemmelse og en av de få i Grunnloven som har stått uendret siden 17. mai 1814. Forslaget om å endre § 97 og forslaget som komiteen nå har brukt god tid på å vurdere, har det i seg at Stortinget, dersom paragrafen hadde blitt endret i tråd med forslagene, kunne vedta nye strafferegler med virkning også for tidligere handlinger, såfremt handlingene var forutberegnelig straffbare i overenstemmelse med menneskerettighetene og direkte straffbare etter folkeretten. Dette kan f.eks. dreie seg om krigsforbrytelser, folkemord og forbrytelser ellers mot menneskeheten. Som vi vet og som komiteen berører i sin innstilling, er det nylig vedtatt lovregler om straff for krigsforbrytelser, folkemord og forbrytelser mot menneskeheten. Lovreglene trådte i kraft 7. mars 2008, og reglene er utformet etter statuttene til den internasjonale straffedomstolen og var ment å sikre at bl.a. krigsforbrytere kunne dømmes etter norsk rett i minst samme grad som etter internasjonal rett. Reglene gjelder for alle som oppholder seg i Norge, uavhengig av statsborgerskap og hvor handlingen ble begått. Dessuten vil krigsforbrytelser og folkemord kunne straffes etter mer alminnelige strafferegler. Det er flere eksempler på det, sist i Borgarting lagmannsretts dom 16. januar 2015, der en rwander ble dømt til fengsel i 21 år for medvirkning til drap på minst 2 000 personer under folkemordet i Rwanda i 1994. Forslaget som Stortinget nå skal stemme over, er først av alt svært uheldig rent prinsipielt. Det er prinsipielt uheldig fordi forslaget bryter med et sentralt prinsipp for den norske rettsstaten. Man skal bare kunne straffedømmes for handlinger som var straffbare etter norsk lov da handlingen ble begått. Det er et viktig prinsipp å holde fast ved. Forslagene har blitt grundig vurdert – grunnlovsforslag skal alltid vurderes grundig. Det har kommet mange innspill, komiteen har gjort et solid arbeid også i denne saken som i de andre sakene, bl.a. med høringer og seminarer. For Kristelig Folkepartis del er jeg glad for den enstemmighet som ligger i innstillingen, og jeg er glad for konklusjonen som foreligger.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Det var en ganske spesiell replikk med ganske spesielle utsagn – at jeg har vist forakt for prinsipper. Jeg prøvde å få fram det stikk motsatte. Jeg prøvde å vise respekt for prinsipper, samtidig som det i denne saken også er spørsmål om hva som er virkeligheten, hva som er praksis. Den har jeg enda større respekt for, for den viser hvordan prinsippene blir praktisert, og det er det som er viktig for oss som medmennesker. Så er det spørsmålet om hvordan den tidligere utnevnelsen av biskoper i kirkelig statsråd fungerte. Det fungerte, det ga et godt resultat – det ga et meget godt resultat – det førte til at en fikk et kollegium blant biskopene i Den norske kirke som avspeilet det som var strømninger i folket, det førte til en vitalitet, det førte til en nyskaping, det førte til en dannelse som ga svært gode resultater. Og hvorfor endre det som gir gode resultater?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Jeg er veldig glad for denne replikkvekslinga. Endelig har vi kommet litt videre i diskusjonen. Når Senterpartiet står for en åpen, inkluderende folkekirke, er det fordi vi er glad i også de passive medlemmene i Den norske kirke. En åpen, inkluderende folkekirke uten passive medlemmer er etter Senterpartiets vurdering ikke en åpen, inkluderende folkekirke. Med tanke på å skille sånn at de passive medlemmene er mindre – hva skal en si – religiøse i sin praksis enn de aktive, viser jeg bare til Hauge, Hauge som ble arrestert i Vestfossen den 24. oktober 1804 og satt ti år i varetekt i Akershus fordi han hadde et utsagn, nemlig at prester også skulle være ærlige. Vi skal ha en kombinasjon av de engasjerte og de som praktiserer sin tro uten å vise det.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Dette er glitrende. Det er glitrende at vi får en djupere debatt, at vi altså kanskje kan få en djupere debatt om hva som var årsaken til at Hans Nielsen Hauge i løpet av åtte år greide å påvirke det norske samfunn så til de grader som bevegelsen hans gjorde. Det var ikke det religiøse som var hovedårsaken til Hauges store engasjement og begeistring, det var kunnskap, det var ærlighet, det var næringsvirksomhet og byggende ting. Hauge var jo til de grader en representant for folk flest, de som gikk bak plogen, eller de som var smeder, og det er den tradisjonen som Senterpartiet står i. Det er den åpne, inkluderende folkekirken, de som ikke snakker så høyt om det, men som praktiserer det, de som prøver etter evne å praktisere de ti bud. Vel skal vi ha dem som kan skriften, men det er ikke bare å kunne, det er også å praktisere.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Det som er Senterpartiets hovedanliggende her – og det har vi erfart i den tida jeg har vært her, i forbindelse med at det har endt opp med prøving i Høyesterett – er at når Stortinget gjør vedtak, må Stortinget være seg så bevisst at en ser om vedtakene står seg i forhold til Grunnloven. Den siste saken som jeg var djupt involvert i, var rederiskatten, og det kom ikke som noen overraskelse for meg at Høyesterett dømte som de gjorde i den saken, for sjøl om Stortinget sjøl, gjennom grundige, spissfindige formuleringer, prøvde å vise at en hadde behandlet det grundig, var det et grunnleggende poeng, nemlig at formuleringa ikke var i tråd med Grunnlovens krav om ikke tilbakevirkende kraft. Senterpartiet står på å styrke folkestyret, og vi ønsker altså å legge denne presise tradisjonen til grunn, at vedtak i Stortinget skal være fundamentalt korrekte.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Det synspunktet er etter vår vurdering ivaretatt gjennom sedvaneretten, og det er ingen større trygghet vi har enn det som da fattes i Stortinget. Hvis Stortinget ikke står seg når det virkelig gjelder, ja da har jeg ikke så mye tro på at andre står seg heller.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Representanten tar opp det forslaget som Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti står bak i innstillinga.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Jeg vil først takke saksordføreren for arbeidet, ikke bare for arbeidet i komiteen, men først og fremst arbeidet utenfor komiteen, deltagelsen i ordskifte om dette temaet blant dem som er mest engasjert − en debatt som er basert på en søken etter å avveie interesser. Når jeg sier dette, er det fordi jeg også var med på grunnlovsforslaget og fikk gjennom behandlinga i komiteen – og ikke minst behandlinga utenom komiteen – en erkjennelse av at det å endre loven på dette punktet, var ikke rett, sjøl om vi her snakket om straffbare forhold etter folkeretten. Straffbare forhold etter folkeretten har blitt aktualisert gjennom mennesker som har kommet til Norge, og som har en historie før de kommer som det har vist seg nødvendig å ta opp − en historie som er så alvorlig at den er straffbar etter folkeretten. Men når vi gikk gjennom saken og så dette i en totalitet, er jeg veldig glad for det resultatet som vi har kommet fram til. Når en fikk en endring av straffeloven med kapittel 16 om bl.a. folkemord, som trådte i kraft den 7. mars 2008, ville − som det står i innstillinga − en endring av § 97 i Grunnloven bare være midlertidig fungerende, fordi det ville gjelde for forhold som gjaldt før 2008. Så jeg er veldig fornøyd med denne behandlinga. Jeg er veldig fornøyd med saksordførerens inngang i det og deltagelsen hans i det offentlige ordskiftet. Det er noe som det skulle vært mer av. Bare helt til slutt: Behandlingsmåten av grunnlovsforslag er betryggende. Det som denne saken har vist meg, er at det er et tankekors at vi som stiller oss bak grunnlovsforslagene, finner at vi ikke lenger kan stå bak forslaget her i salen når behandlinga kommer. Det er et tema som gjør at jeg for framtida vil stille mye større krav til meg sjøl, om hvilke forslag jeg er med på når det gjelder endring av Grunnloven. Hvis en ikke gjør det, får vi ikke den nøkterne grundige debatten i forkant av valg, som jo er noe av poenget med hele måten vi behandler grunnlovsforslag på. Det blir ikke det nødvendige alvor fordi det er for mange eksempler på at det som er foreslått av grunnlovsendringer, ikke blir fulgt opp sjøl av dem som står bak forslaget når det fremmes.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Ja, det er helt korrekt.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Det kom fram i høringa, dette med betalinga på 700 mill. kr til denne personen i Gibraltar, og ved representanten fra Telenor ble det sagt at det var betaling for deres reise inn i Usbekistan. Jeg har aldri hørt en sånn måte å fortelle hva en betaler for, tidligere. Har statsråden noen kommentarer til at en betaler for varers eller tjenesters reise inn i et land? Hva er det for slags kultur?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Bare et enkelt spørsmål: Godtar statsråden et slikt språk som svar på et spørsmål?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Etter Stortingets forretningsorden kan statsråden si at det spørsmålet ønsker hun ikke å svare på. Her svarer statsråden, men hun svarer ikke på spørsmålet. Spørsmålet mitt er om svaret som gjaldt 700 mill. kr som betaling for en reise inn i Usbekistan, er et svar som statsråden mener er greit. Ja eller nei?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Men dette er svaret som ble gitt i Stortingets kontrollhøring. Som medlem av kontrollkomiteen må jeg få et svar på om et sånt svar i Stortingets kontrollhøring er et greit svar for statsråden på et så essensielt punkt.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2015-06-01:
Vi kommer ikke videre på det punktet, forstår jeg. Et siste spørsmål. Statsråden sier at hun har tatt den saken på alvor, og det er avholdt en rekke møter. Jeg tviler ikke på det. Mitt spørsmål er da: Hvilke konsekvenser har saken fått for kulturen med hensyn til manglende åpenhet og for personer som har vært involvert i dette? Har denne saken fått noen konkret konsekvens?
Abid Raja (Venstre), 2015-06-01:
Jeg tar opp forslaget til Venstre og Miljøpartiet De Grønne.
Abid Raja (Venstre), 2015-06-01:
Jeg ble immatrikulert på universitetet i 1995 og startet på jusen i 1996. Jeg begynte å lese de første jusbøkene, både metodefaget og statsforfatningsrett, og det er litt rart å si det, men man forelsker seg litt i Grunnloven. Det er kanskje bare jurister som klarer det. Jeg husker eksamen i første avdeling, den første eksamenen. Da var oppgaven: Gjør rede for domstolenes prøvelsesrett. Derfor nyter jeg det litt ekstra i dag, at vi vedtar eller kodifiserer bestemmelsen om nettopp det i Grunnloven. Det er litt artig. Jeg skal være veldig kort. Jeg synes det er viktig at vi kodifiserer denne bestemmelsen inn i Grunnloven. Vi endrer ikke på noe. Det har vi presisert veldig nøye i merknadene. Vi innskrenker ikke domstolenes adgang til å prøve, og vi utvider den heller ikke, men vi slår den rett og slett fast på den måten vi best har klart å formulere det. Det gjør at vi ikke endrer noe av rettstilstanden, annet enn at vi rett og slett tar inn i Grunnloven det som er den faktiske rettstilstanden i dag. Så er det viktig at denne bestemmelsen har utviklet seg med tiden, og det er ikke hensikten til Stortinget at vi nå dermed endelig avslutter denne prøvelsen. Den har utviklet seg i takt med tiden, og domstolene må selv få lov til å meisle ut hvordan man videre kommer til å ha prøvelser, i hvilken styrke og i hvilken form. Det vi vet fra før, er at såkalte ratio decidendi, hvor det er premissene retten bygger sin avgjørelse på, er veldig sterkt bindende. Ikke minst kan man kanskje, hvis man først setter det på spissen, si at det er den høyeste rettskilden vi har i Norge, selv om man ville tro at Grunnloven og loven er det. Men i siste stund, når man først begynner å bedømme konkrete avgjørelser, vil iallfall måten å tolke loven på ha veldig stor betydning. Også tilfeldige uttalelser, eller bevisst tilfeldige uttalelser, såkalte obiter dictum, har Høyesterett gjort nytte av i noen tilfeller hvor man går utover den konkrete avgjørelsen og gir noen retninger på hvordan loven er å forstå, også i andre tilgrensende tilfeller. Det har Høyesterett i den siste tiden gjort mer bruk av enn tidligere, og komiteen tar heller ikke stilling til hvorvidt Høyesterett skal fortsette å benytte seg av dette, eller i hvilken grad de skal øke intensiteten på dette. Det vi rett og slett gjør, er at vi kodifiserer den bestemmelsen som allerede finnes i dag, den konstitusjonelle sedvanen. Vi verken innskrenker eller utvider, og det er viktig å ha med seg. Alt i alt synes Venstre og jeg dette er en veldig bra bestemmelse å ta inn i Grunnloven, og det vil også slutte opp om at vi får innfelt i konstitusjonen vår både parlamentarismen og legalitetsprinsippet, nå sammen med domstolenes prøvingsrett. Jeg viser til dette og takker komiteen for godt arbeid, ikke minst saksordføreren for å ha dratt dette i land.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-01:
Det vil eg.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-01:
La meg først takke saksordføraren for arbeidet med saka og slutte meg til hennar synspunkt når det gjeld punktet om dobbeltstraff. Eg har berre nokre få merknader til spørsmålet om prøvingsrett. Under noko tvil, vil eg seie, vel eg og SV å stemme imot dette grunnlovsforslaget i dag. Eg er ein sterk tilhengjar av det etter kvart etablerte prinsippet om ein prøvingsrett for domstolane. Eg vil òg leggje til at eg meiner at det har vore praktisert på ein klok måte, og ligg omtrent der det skal vere. Eg er òg, som fleire har vore inne på her frå talarstolen, oppteken av, og synest det er bra, at det i merknadene er teke inn tilvisingar til dei ulike måtane å sjå det på, eller nivåa å anvende det på, i ulike typar saker. Men så er det jo sånn at det vi no skal ta stilling til, er ikkje prøvingsretten generelt, men eitt eller, rettare sagt, fleire bestemte forslag og nøyaktige ordlydar om å ta inn prøvingsretten. Og det er mi beste vurdering at det forslaget, slik det ligg føre no, som fleirtalet går for, i alle fall ikkje er så språkleg presist som det kunne og burde vere. Eg vil òg seie at lovteksten kanskje ikkje legg dei nødvendige føringane for domstolane og i siste instans Høgsterett for korleis det skal praktiserast i framtida. Trass i alt er det då positivt at det no ligg føre omfattande merknader som kan vere eit bakteppe for det, men det er altså det som er bakgrunnen for at SV no vel å gå imot dette grunnlovsforslaget. Og med desse korte og lite intense merknadene avsluttar eg mitt innlegg.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-01:
Eg synest det var eit både imøtekomande og svært positivt innlegg å høyre, som for det første inneheldt ei reell anerkjenning av den utfordringa og situasjonen vi står i, og eg høyrer at statsråden og eg sjølv beskriv hovudbiletet relativt likt. Eg trur òg at berre det at statsråden kjem her og held innlegget på den måten med ei så tydeleg anerkjenning, er eit positivt bidrag til det. Då skjer det på vegner av norske myndigheiter her i Stortinget. Eg er òg einig i at når ein samanliknar krigsbarna og NS-barn, har dei mange likskapar, men òg ein del forskjellar. Eg er einig i det. Ein openberr forskjell er nok, trur eg, at talet på dei som var krigsbarn, som fekk det veldig tøft, var svært høgt. Til samanlikning kunne nok mange barn av NS-medlemer ein del stader unngå det i større grad. Men det er nok òg slik at vi veit ein del mindre om situasjonen til svært mange NS-barn, og at det òg kan vere noko vanskelegare å finne det ut. Eg synest at vi bør ta sikte på i Noreg å kunne gje ei generell unnskyldning til NS-barn på eitt eller anna tidspunkt på bakgrunn av dei historiene og den dokumentasjonen vi no har. Men eg vil seie at eg likevel synest det er riktig måte å handtere det på at ein først frå myndigheitenes side gjer ein gjennomgang av saksfeltet. Eg hadde ikkje forventa at ein skulle gjere det over bordet her og no. Det initiativet justisministeren tok no, vil vere ein svært god start. Eg håpar at han òg vil følgje opp det og ha merksemd på det som vert sett i gang, og at det går an å kome tilbake igjen til det på ein eller annan måte. Det å gjere ein meir systematisk gjennomgang trur eg i seg sjølv vil vere viktig på dette feltet frå myndigheitenes side.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-01:
Eg trur vi kan gjere det så kort som å seie at eg ser fram til denne gjennomgangen. Eg kjem til å følgje det sjølv og håper at det vil skje i eit rimeleg tempo også. I tillegg til dei ulike offentlege myndigheitene som må involverast, håper eg at det kan skje ei involvering av dei gruppene blant NS-barn som er opptekne av dette, dei enkeltpersonane som har historier å fortelje, og at dette kan føre til både større merksemd om situasjonen til NS-barna, og – etter kvart – kanskje òg at myndigheitene godkjenner dette meir formelt, i form av ei orsaking.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2015-06-01:
Det gjeld SV også.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-06-01:
Interpellasjonen er stilt på bakgrunn av et urovekkende oppslag i Aftenposten den 2. mai, som det også var referert noe fra i interpellasjonsteksten. Man kan utdype det ytterligere ved å si at pressen har omtalt at vektere ukentlig blir sparket, slått og spyttet på, at ifølge Rom Eiendom har problemet med voldelige ungdomsgjenger økt kraftig de siste årene, og at man generelt mener at disse voldelige ungdomsgjengene gjør området utrygt, ikke minst i helgene. Overvåkingsvideoer fra april viser hvordan ungdom slåss for åpen scene på Oslo Sentralstasjon. Enkelte er blitt pisket med belter, mens andre er slått i hodet. Videoene viser også ran ved høylys dag. Vekterloggen viser at vektere ukentlig utsettes for vold og trusler, og noen blir også forfulgt etter arbeidstid. Ifølge loggen måtte politiet i fjor bistå vektere mer enn 300 ganger, så det er en nokså høyfrekvent foreteelse. I helgene fungerer området som en magnet på ungdom som ikke nødvendigvis heller er hjemmehørende i Oslo, og kriminelle nøkkelpersoner ned i 16-årsalderen utgjør deler av dette miljøet. Her kan også barnevernsinnsats være aktuelt. Ungdommer ned i 12–13-årsalderen røyker sterke narkotiske midler, og ungdom har i flere tilfeller blitt ranet og utpresset av andre ungdommer for penger og mobiltelefoner. Det har i siste rapporteringsperiode vært ti pågripelser hvor det var kniv på gjerningspersonen, og noen utvalgte steder fungerer også som uformelle ungdomsklubber. Ifølge Signe Horn, som er direktør i Rom Eiendom, har ikke politiet prioritert dette på grunn av andre presserende oppgaver i området. Nå er det slik at man kan lese i avisen at det er gjennomført forhandlinger om en ny politireform, og noe av det som har vært gjennomgangstonen der, er hvilken dekning vi skal ha i vårt langstrakte land – altså hvordan vi kan ha en viss politikraft over det hele. Her er det jo – jeg vil nær sagt si – den motsatte problemstillingen; her er stikkordet konsentrasjon, konsentrasjon av problemer, forekomst av kriminalitet, forekomst av ganske alvorlig integritetskriminalitet, omsetning av ulovlige substanser, og det er konsentrasjon av vanlige, lovlydige mennesker. 150 000 av våre medborgere følger myndighetenes oppfordring om å reise kollektivt. De har selvfølgelig en naturlig forventning om å bli beskyttet i sitt vanlige hverdagsliv, og det må også være noe av det fremste som rettsstaten bør kunne tilby vanlige, arbeidsomme borgere. Jeg nevner også at ettersom Oslo S er innfallsport for dem som kommer fra Gardermoen, vil det også kunne være et område hvor det er meget aktuelt å foreta en nærmere sjekk av om oppholdet i Norge er lovlig, og ikke i strid med innreise- og utreisepålegg. Jeg vil avslutte denne lille utdypingen med å spørre statsråden om ikke også statsråden ser at det kanskje ville vært et ganske viktig bidrag til å effektivisere kriminalitetsbekjempelsen å ha en fast politistasjonering på Oslo S.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-06-01:
Jeg forstår av statsrådens svar at Politidirektoratet vurderer situasjonen noe annerledes enn det man kunne få som et representativt inntrykk ved å lese dette ene oppslaget. Jeg er selvfølgelig klar over at pressen går etter det spektakulære, men nå var jo artikkelen basert på en lengre rapporteringsperiode enn et øyeblikks gjennomgang, og den var også basert på utsagn fra dem som har sin daglige lovlige virksomhet i senteret. Da kunne spørsmålet naturlig melde seg om man vil føre en egen logg – det kan det være at man allerede gjør – for dette området, slik at man kan forsikre seg om at kriminalitetsutviklingen er tilfredsstillende, dvs. nedadgående, noe annet ville ikke være tilfredsstillende, og at man da kunne vurdere noe sterkere tiltak mer rettet mot dette området. Jeg er selvfølgelig begeistret for alle de styrkingstiltakene som statsråden viser til, og et normtall på to, som også har vært vesentlig i debatten. Nå kan jo dette at en etat begynner sitt svar med å si at man ikke kjenner seg igjen, selvfølgelig skyldes at man ikke har klart å gi en presis virkelighetsbeskrivelse, men det kan også skyldes at man ikke har oppholdt seg på riktig sted. Jeg tror det er veldig viktig at vi har et politi i øyenhøyde og som er av en slik karakter at en ser det som kan være utrygt, fra de 150 000 som passerer over dette meget tette området, og at man også kan vurdere andre tiltak, f.eks. at det er noen områder som bare bør være forbeholdt reisende med gyldig billett, slik at man også kan redusere det antallet kvadratmeter som skal patruljeres. I hvert fall bør man følge utviklingen meget nøye, og mitt spørsmål måtte jo være – hvis vi nå tenker oss at denne utviklingen fortsetter, og at det er noe i det de næringsdrivende og trafikantene opplever i et forsterket kriminalitetsbilde – hva statsråden i så fall kunne tenke seg å sette inn av tiltak.
Michael Tetzschner (Høyre), 2015-06-01:
De minuttene vil ikke bli brukt. Jeg vil benytte anledningen til å takke deltakerne for interessen for temaet ved å være med. Jeg vil bare si at vi kommer til å følge utviklingen i et område som bekymrer oss som er fra Oslo. Det bør også bekymre flere enn dem som er hjemmehørende i Oslo, fordi det er så mange mennesker som er avhengige av å kunne ferdes trygt som en vesentlig komponent i deres totale trygghetsopplevelse i løpet av en arbeidsdag. Så skal jeg ikke oppholde statsråden mer fra det gode arbeidet, men sette strek for min del med disse ordene.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-06-01:
Representanten viser en stor forakt for prinsipper. Det gjør jeg også – når det er feil prinsipper, som fører til feil praksis. Men jeg skal ikke gå nærmere inn på det. Hyllesten av det gamle valgsystemet i Kirka – at det var mer demokratisk – framstår for meg ganske underlig. Da jeg var medlem av Gamlebyen menighet og det skulle velges biskop i Oslo, kunne en hvilken som helst prost på Gjøvik ha én stemme, mens jeg som medlem av menighetsrådet i Gamlebyen hadde en åttendedels stemme når jeg skulle velge biskopen som skulle være min øverste åndelige leder i en region. Hvorfor syns representanten det er mye bedre at politikere sitter og bestemmer hvem som skal være religiøse ledere, at politikere sitter og vurderer hva som skal være de verdiene som et demokratisk trossamfunn ellers har ønsket å bygge på?
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-06-01:
Så da betyr det at representanten Lundteigen syns det er bra å ha en kirke med passive medlemmer, der man ikke deltar i valg, der det er vanskelig å rekruttere folk til folkevalgte verv fordi makta ligger andre steder. Folk er jo ikke dumme. De bruker energien sin der de får muligheten til å være med og påvirke. Vi har hatt en folkekirke i Norge som har engasjert veldig lite. Det har vært med på å underminere Kirka. For dem av oss som er glad i Kirka, og som ønsker en sterk folkekirke, er et bredt, folkelig engasjement sjølve nøkkelen til å få det til. De gamle valgordningene var med på å passivisere folk fordi knapt noen deltok i valg, det var veldig vanskelig å rekruttere til folkevalgte verv i Kirka, og dette var det valgordninga som la grunnlaget for. Dette var med på å nedbygge den brede folkekirka, som mange av oss var opptatt av å få.
Trine Skei Grande (Venstre), 2015-06-01:
Hans Nielsen Hauges tradisjon var nettopp det å få folk ut av passiviteten, nettopp det at folk ikke skulle sitte og være den tause majoritet, som bare skulle godta autoritetene, nettopp det å snakke ledelsen imot, være aktive, være med og skape sin egen trosretorikk, trosverdier og å være med og utvikle kirka si. Det var Hans Nielsen Hauges tradisjon. Han hadde ingen drøm om en kirke med passive medlemmer som politikere satt og styrte. Så jeg syns at representanten har en veldig underlig tolkning av Hans Nielsens Hauges misjon, av folkekirkas misjon og av drømmen om en kirke med passive medlemmer.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2015-06-01:
Jeg opplever at jeg i representanten Lundteigens innlegg ble tillagt så mange meninger at jeg føler behov for å ta replikk, med et spørsmål til Lundteigen – men først en oppklaring overfor representanten Lundteigen. Flertallet i komiteens posisjon i dette dreier seg om å styrke folkestyret. Det dreier seg om å styrke folks makt i møte med representanter i dette hus, som i framtiden vil kunne fatte lover som bryter med den kontrakten som er mellom folk og generasjoner, nemlig Grunnloven. Det er styrking av folkestyret. Så aner jeg en tone i innlegget til representanten Lundteigen som gjør at jeg sitter igjen med ett konkret spørsmål: Mener representanten Lundteigen egentlig at prøvingsretten bør begrenses litt?
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2015-06-01:
Bare til en oppklaring: Hvis man prøver å gjøre den øvelsen å løfte blikket og se litt utover vår egen politiske situasjon i dag – og det synes jeg vi bør gjøre når det dreier seg om Grunnloven, som skal stå seg så lenge – ser ikke representanten Lundteigen da at det kan være et behov for å passe på at vedtak som fattes i denne salen, faktisk er i tråd med Grunnloven og ikke i strid med Grunnloven, særlig tatt i betraktning den menneskerettighetskatalogen som representanten Lundteigen selv har vært med på å forsterke Grunnloven med?
Helge Thorheim (Fremskrittspartiet), 2015-06-01:
Først har jeg lyst til å vise til representanten Erik Skutles glimrende innlegg, som også er helt ut dekkende for Fremskrittspartiets syn i denne saken. Representanten Lundteigen kom med en ytring som jeg ikke bare kan la passere. Jeg mener han sa noe slikt som at Høyre og Fremskrittspartiet har liten vilje til å oppklare saken. Da spørs det hvilken sak det er Lundteigen tenker på. Er det hvordan Telenor håndterer VimpelCom-saken? Er det Næringsdepartementets styring av Telenor? Eller er det korrupsjon internt i VimpelCom? Denne saken nå gjelder Telenors håndtering i VimpelCom-saken som sådan. Den gjelder ikke påstanden om korrupsjon i VimpelCom. Det er det andre myndigheter som er satt til å følge opp. Alle, inklusiv også Fremskrittspartiet – det vil jeg bare betone – mener at korrupsjon har en ødeleggende virkning, som også denne saken viser når det er korrupsjonstiltale mot selskapet. Det er imidlertid alltid dilemmaer når man engasjerer seg i selskap som opererer der korrupsjon er en del av dagliglivet. Våre myndigheter har likevel oppfordret til at man skal engasjere seg i slike stater for å være en del av løsningen, som det heter. Og av og til kan man komme borti vanskelige saker som ligger i grenseland, sånn som dette. Jeg vil også vise til våre merknader i selve saken, der vi sier: «Disse medlemmer vil videre understreke at det fremdeles ikke har fremkommet fakta som skal kunne begrunne utfallet mot Telenor som et selskap med manglende «kultur for åpenhet og god samhandling med de politiske institusjoner». Å avsi en slik dom over Telenors kultur retter seg i prinsippet mot bedriftens 33 000 ansatte som føler begrunnet stolthet ved å ha vært med på å bygge selskapet.» Jeg mener at det på bakgrunn av de brevbesvarelsene vi har fått, og høringen, vil være galt på det nåværende tidspunkt å kritisere Telenor eller Næringsdepartementet i denne saken ettersom saken om korrupsjon i VimpelCom fortsatt er under etterforskning. Vi skal ha stor respekt for det arbeidet som gjøres på de plan det følges opp. Jeg vil til slutt gjengi det vi har som merknader i innstillingen helt til slutt: «Disse medlemmer finner det ikke godtgjort at eiernes interesse i å ha nulltoleranse mot korrupsjon, skulle være uklar for dem som er nominert fra norsk side til et styre. Disse medlemmer ser frem til at etterforskningen avklarer VimpelComs eventuelle ansvar for bestikkelser i Usbekistan.» Da får vi på det tidspunkt komme tilbake til saken.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
Det avsluttet jeg med å forsikre om, og det kan jeg gjerne gjenta. Samtidig er det altså slik at det er eierskapsmeldingen, som Stortinget behandlet, som setter rammer for vår utøvelse av eierskap. Så jeg forholder meg til flertallet i denne sal, både i denne saken og i andre saker, det er helt selvsagt, men samtidig synes jeg det er viktig å poengtere på de punkter hvor jeg er uenig, og det har jeg også redegjort for.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
Ja, jeg tror nok at representanten og jeg fortolker eierskapsmeldingen forskjellig. Jeg mener f.eks. at departementet ikke har en rolle som etterforskende myndighet. Det konstaterer jeg at et flertall mener vi har, og det må jeg forholde meg til, så jeg kan godt for tredje gang si at jeg selvsagt forholder meg til et flertall i Stortinget.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
Nei, jeg har ikke gitt uttrykk for at Baksaas’ uttalelser, som jeg også leste i avisen, er useriøse. Tvert imot er det vel slik at vi alle lærer av alvorlige saker og forsøker å forbedre våre rutiner.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
Representanten får svar på det han spør om, og spørsmålet var om Baksaas’ innlegg var useriøst. Jeg er av den oppfatning at komiteen sitter med et inntrykk av at jeg ikke synes det var riktig at kontrollkomiteen behandlet denne saken. Det er direkte feil, det er direkte i strid med det jeg sa til komiteen. Komiteen sitter også med et inntrykk av at jeg ikke tar dette arbeidet på alvor. Det er direkte feil. Jeg har hatt egne møter med alle styrelederne i de statlige selskapene, jeg har hatt åtte møter om denne saken med Telenor. Jeg har også fått to skriftlige redegjørelser i tillegg til de møtene jeg har hatt etter kontrollkomiteens behandling av saken, så jeg tar i aller høyeste grad dette på alvor. Det er svært alvorlig. Jeg sa det i høringen, og jeg har gjentatt det her i dag. På flere punkter er det altså min oppfatning at det inntrykket komiteen sitter med, ikke baserer seg på det jeg har sagt, eller det jeg har gjort. Det har jeg gitt uttrykk for at jeg er uenig i.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
Jeg konstaterer at vi er grunnleggende uenige om hvordan departementet har opptrådt. Vi har fått svar på de spørsmål vi har stilt, men vi aksepterer at selv politimyndighetene i tre land ikke har funnet svar. Da er det oppsiktsvekkende at man mener at vi skulle funnet svar på noe som er under etterforskning. Dette har jeg gjentatt veldig mange ganger. Det er selvfølgelig fristende å uttale seg og spekulere. Jeg må forholde meg til at det pågår en stor, komplisert etterforskning, og jeg vil ikke spekulere, jeg vil ha en konklusjon om det som faktisk har skjedd. Jeg har også sagt at det er gode grunner for at denne etterforskningen faktisk pågår, det er helt åpenbart. Når det gjelder mine uttalelser til pressen, er de basert på at jeg ser at et flertall har et inntrykk av noe jeg ikke har sagt, noe jeg ikke har gjort. Det har jeg gitt uttrykk for at jeg er uenig i, både her i dag og til avisene. Det er også en del av vårt demokrati at vi kan være uenige.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
Jeg har en følelse av at representanten nå skal invitere meg ut på en beskrivelse av kriminelle forhold. Jeg må bare gjenta: Vi kan mene mye om hva det ser ut som, og vi kan spekulere i det, men hvis dette var et straffbart forhold og konklusjonen var trukket, hadde vi fått svar på det av politiet. Beløpets størrelse har vært gjenstand for debatt her i dag. Det vi har fått opplyst, er at beløpets størrelse er et som tilsvarer det som betales for lisenser av denne type. Vi har også fått opplyst hvordan disse faktureringene foregår, og så kan vi alle mene mye om dette. Men jeg avventer de som har myndighet til å finne ut av det, og de som har myndighet til å felle dom i saken. Det har ikke jeg.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
For å være tydelig: Vi har selvfølgelig spurt Telenor om hvilken kunnskap de har om dette. Vi har fått redegjort for – og det fikk også komiteen – hvordan styret behandlet disse transaksjonene, om en arbeidsfordeling mellom styret og administrasjonen, selv om alt dette er styrets ansvar. Jeg kan ikke gå inn på detaljer i dette. Departementet har ikke godkjent disse utbetalingene. Dette er det ikke Telenor som har gjort. Dette er det WimpelCom som har gjort. Vi kan – igjen – spekulere og mene mye om det, men det foregår altså en politietterforskning nettopp for å avdekke eventuelle kriminelle forhold. Det jeg har spurt om, er om beløpets størrelse skulle avkrevet spesielle forhold, og har da fått til svar at denne beløpsstørrelsen er av en sånn art at det skulle stemme overens med det man betaler for lisens, og det var også det vi fikk inntrykk av at dette var gått til.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
Vi har fått svar på mange spørsmål. Blant annet har Telenors styremedlemmer aktivt overfor WimpelCom, både skriftlig og i møter, avkrevd svar. Det har vært foretatt granskinger hvor man har tatt opp disse forholdene, og man har fått forklart at det ikke har forekommet ting som er i strid med lovgivningen. Det er et svar jeg selvsagt må ta til etterretning enten det er riktig eller feil. Min oppgave er å undersøke i hvilken grad Telenor og Telenors styremedlemmer har tatt dette på alvor, har aktivisert seg, har regler, systemer og en kultur for å avdekke forhold. Men som styrelederen vel sa: Han hadde ikke politimyndighet, og han kom ikke lenger enn det han redegjorde for komiteen om.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
Det er ikke svaret jeg fikk på dette beløpets størrelse, og det er det jeg redegjør for. Jeg kan svare for de opplysninger jeg har fått av styret i Telenor.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
Vi kommer ikke lenger. Dette svaret ble gitt i en kontekst hvor det ble redegjort for at styremedlemmet ikke hadde kunnskap om overføringen og en arbeidsfordeling mellom styret og administrasjonen, som vel er vanlig i selskaper, også knyttet til beløpets størrelse. Svaret er at jeg tar til etterretning de opplysninger som er gitt av styremedlemmet i høringen.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
Generelt er det slik at en av de første sakene jeg møtte, var Yara-saken, i januar 2014. Den avstedkom en innkalling av alle styrelederne i de statlige selskapene, fordi jeg tar dette spørsmålet på alvor. Så fikk vi en etterforskning i et annet selskap, Kongsberg Gruppen. I tillegg kom altså Telenor-saken opp. Det har den konsekvens at arbeidet mot korrupsjon er styrket. Våre forventninger til styrets arbeid er styrket, og det ble senest vedtatt av et flertall av Stortinget, basert på den stortingsmeldingen vi la fram om statlig eierskap.
Monica Mæland (Høyre), 2015-06-01:
President, jeg skal være usedvanlig kort. Men det er klart at når man blir beskyldt for å drive med juridisk snurrepiperi, avkrever det i hvert fall to korte kommentarer fra min side. Vi inviteres her til å felle en dom, til å slå fast hva som har skjedd, basert på mistanker. Det framstilles som rart og snurrepiperi når vi ikke er villig til å gjøre det her i Stortinget. Da må jeg bare si: Nettopp fordi jeg tar Stortinget på alvor, nettopp fordi jeg tar rettsstaten på alvor, er jeg opptatt av at ting skal foregå korrekt. Det er ikke juridisk snurrepiperi – det handler om lov og orden, rettsstatens prinsipper. Jeg fastholder at jeg imøteser politiets etterforskning. Jeg kan mene mye om saken, jeg kan spekulere om saken, men jeg slår fast: Det er politiet og domstolen som må felle en dom. Så er det ikke riktig, selv om det gjentas, at jeg har akseptert ikke å få informasjon, at jeg har akseptert at det ikke svares på spørsmål fordi det er taushetsplikt. Jeg opplyser at taushetsplikt finnes, og jeg opplyser at den er personlig for medlemmer i styrene. Dette er velkjent for alle. Men jeg har også opplyst gjentatte ganger i kontrollkomiteens høring at jeg fikk svar på alle spørsmål jeg stilte. Dette var altså ikke noe problem. Jeg konstaterer at kontrollkomiteens høring heller ikke avdekket noe som vi ikke visste fra før, fordi vi fikk svar på disse spørsmålene. Når komiteens flertall sitter med et inntrykk og det ikke baserer seg på det jeg har sagt og redegjort for, blir vi rett og slett ikke enige på dette punkt, utover at vi er helt enige om at arbeidet mot korrupsjon er viktig, det er avgjørende, og det skal prege vår eierdialog aktivt i vår oppfølging av selskapene, og det gjør det.
Jørund Rytman (Fremskrittspartiet), 2015-06-01:
Jeg kan love, president, at dette ikke blir en så lang debatt som den foregående! Dette er en sak om endringer i lov om Enhetsregisteret. Lovforslagene er basert på et høringsnotat som er laget i samarbeid mellom Brønnøysundregistrene og Nærings- og fiskeridepartementet. Proposisjonen inneholder forslag til endringer i regelverket om krav til dokumentasjon ved registrering i Enhetsregisteret. Forslagene inneholder også endringer for å rette opp feil i enhetsregisterloven, foretaksregisterloven og foretaksnavneloven. Det innebærer at det ikke lenger skal være nødvendig å registrere opplysninger om sameiere i tingsrettslige sameier, og de vil heller ikke trenge å oppdatere opplysningene. For Enhetsregisteret vil denne foreslåtte endringen lette kontrollen og registreringen av sameiere. Forslagene resulterer ikke i behov for endringer i datasystemet, og det får ingen økonomiske konsekvenser for Brønnøysundregistrene. Det vil heller ikke ha noen økonomiske eller administrative konsekvenser å rette opp feil i lovverket. Dette er kort fortalt en forenkling for næringsliv, foreningsliv og Enhetsregisteret. Det ble sendt på høring fra departementet 20. november 2014, med høringsfrist 20. januar i år. Av de høringssvar som kom, var det utelukkende positive svar, ingen negative. Næringskomiteen støtter enstemmig opp om disse endringene.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-01:
Jeg vil takke interpellanten for gode ord og et godt initiativ. Jeg tror nok også representanten Solhjell er godt inne på litt av det som er utfordringen med å gjennomføre en beklagelse over tid. Vi har lite kunnskap. Vi har undersøkt om det har vært relevante saker i relevante departementer knyttet til dette tidligere. Det har vært veldig vanskelig å finne noe som på en måte underbygger et kunnskapsnivå som vi egentlig bør ha. Vi har forsøkt å finne nødvendig statistikk, men det er lite statistikk rundt denne problemstillingen, og det har vært lite forskning på dette området, som interpellanten også var inne på. Det gjør at det er krevende med denne gjennomgangen som vi nå tar initiativ til, og det er mange som må bidra i den gjennomgangen. Ikke minst vil Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet spille en helt sentral rolle, i tillegg til at andre departementer vil måtte være viktige for å få det kunnskapsmaterialet vi faktisk har behov for i en sånn sak som dette. Så dette er et initiativ som regjeringen vil følge opp videre, og jeg er glad for at interpellanten ikke ventet at det skulle komme en beklagelse over bordet. Dette er en viktig problemstilling, og det er nødvendig å følge en prosess, som jeg tror vil lede frem til at vi vil kunne komme tilbake til dette på en skikkelig og god måte. Det vil i tillegg følge opp en del av den metoden som ble brukt i forkant av at krigsbarna fikk den offisielle unnskyldningen 50 år etter frigjøringen.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-01:
Jeg kan slutte meg til interpellantens utgangspunkt. Det var også utgangspunktet da krigsbarna fikk sin unnskyldning. Da var det det engasjementet som både enkeltpersoner og organisasjoner hadde vist, som var grunnlaget for den gjennomgangen som skjedde. Det er naturlig at de ble involvert på en ordentlig måte. Så har jeg til slutt lyst til å si at kanskje særlig i et år som dette kjenner vi alle på at krigen egentlig ikke er så langt unna, gjennom foreldre, besteforeldre og andre, gjennom de historiebeskrivelsene vi får servert i jubileumsåret – på godt og vondt. Vi bærer det ganske nært med oss, selv om det har gått lang tid. Sånn sett har nok dette vært et sårt tema. Jeg synes det har vært veldig bra at representanten Solhjell har benyttet anledningen til å gi Stortinget muligheten til å debattere dette og regjeringen muligheten til å komme tilbake til dette på denne måten. Så vil vi følge det opp innen rimelig tid.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-01:
Som jeg forsøkte å gi uttrykk for i mitt innlegg, er det faktisk ganske mye som går riktig vei også på Oslo Sentralstasjon, selv om den typen hendelser som er referert i Aftenposten, over tid selvfølgelig viser at det fortsatt er utfordringer. Men jeg tror det er viktig å få med seg at i det store bildet gjøres det utrolig mye godt politiarbeid i Oslo politidistrikt, også for å trygge reisende. Når det gjelder det å avgrense bestemte områder for bestemte persongrupper, f.eks. dem som har gyldig billett, osv., vil ikke det være politiets oppgave. Det er Oslo Sentralstasjon som må håndtere den logistikken og måten de ønsker å håndtere det på, og legge forholdene til rette for at det er så trygt og sikkert som mulig for de reisende. Jeg opplever at Oslo politidistrikt, iallfall, sier at samarbeidet er bra. Det møtet som jeg refererte til i mitt hovedinnlegg, var ment som et bidrag til å bedre koordineringen og samarbeidet veldig, veldig bredt fordi det er mange som er involvert i dette. Men det viser seg altså at det er en jevn nedgang i antall straffbare forhold, også ganske alvorlige straffbare forhold, blant unge i hovedstaden. Det bør også få positive resultater for den typen oppholdssteder som Oslo S er – for grupper fra byen, men også fra andre steder. Så har Oslo politidistrikt lagt vekt på og vil fortsatt legge vekt på tilstedeværelse på Oslo sentralbanestasjon. Det vil de nødvendigvis måtte gjøre når en ser på den hendelsesrapporteringen som interpellanten har vist til. Det er også Oslo politidistrikt som må vurdere hvilke tiltak som er relevante for om nødvendig å sikre Oslo Sentralstasjon enda bedre, og sikre den nødvendige kontakten og oppfølgingen av Oslo Sentralstasjon, vekterne – og reisende, ikke minst. Jeg har et bestemt inntrykk av at politimesteren i Oslo tar dette på det største alvor. Som jeg nevnte i mitt innlegg, er det en politipost på stedet med 30 politifolk som patruljerer området, både uniformert og sivilt. Så det er allerede en ganske stor polititilstedeværelse på Oslo S, og hvis det er behov for det, er jeg sikker på at politimesteren i Oslo kommer til å øke den tilstedeværelsen, basert på det situasjonsbildet som eventuelt utvikler seg.
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-06-01:
Jeg vil takke interpellanten også for den siste hilsenen, men noe av det viktigste arbeidet til statsråden skjer i Stortinget, og derfor er jeg glad for at vi har hatt denne runden. Det er et tema som engasjerer, ikke bare representanter fra Oslo, men også langt utenfor Oslo, som interpellanten var inne på, nettopp fordi det er så mange som har Oslo Sentralstasjon som et daglig knutepunkt i forbindelse med reise til og fra arbeid, f.eks. Men jeg har også lyst til å si at det er en sammensatt problemstilling, og det har også denne debatten vist. Det er mange aktører som er involvert, og en skal ta det på alvor når vekterne rapporterer om det omfanget av vold som er rettet mot dem. En skal ta det på alvor når en får meldinger om at politiet ikke alltid er der i tide når noe skjer, og det er viktig å ikke underdrive eller bortforklare. Jeg er for så vidt også enig i Liens utgangspunkt, at det skal være en slags politisk forventning at en kan håndtere tryggheten ved slike trafikknutepunkt. Det er en forventning som vi har ikke bare til politiet i Oslo og Oslo Sentralstasjon, det er en forventning som vi har til politiet generelt, uavhengig av hvor i landet det måtte være. Men det er noe jeg har lyst til å understreke. Jeg fant frem lite grann statistikk. Veldig ofte er dette gjerningsmenn som er under 18 år, og i den gruppen gikk antall straffbare forhold ned med 6,2 pst. fra 2013 til 2014. Det som kanskje er enda viktigere, rent statistisk, er at mange av disse er å anse som gjengangere, unge gjengangskriminelle, altså personer som har fire eller flere forhold bak seg. Der er det også en positiv utvikling. Tre av fire unge under 18 år med straffbare forhold i 2013 ble ikke registrert med straffbare forhold i 2014, og for disse gjengangerne er nedgangen fra 2013 til 2014 på nesten 70 pst. Det betyr at på flere områder lykkes politiet i Oslo med den innsatsen. Men det er ikke det samme som at det ikke fortsatt er et stykke vei å gå. Det er selvfølgelig politimesteren i Oslo også klar over.