Ingjerd Schou (Høyre), 2012-11-29:
Jeg vil først begynne med å gi ros til interpellanten for å sette beredskap innenfor dette området på dagsordenen. I denne debatten etterlyses regjeringens tilstedeværelse med hensyn til overordnet sikkerhetskontroll. Det er denne statsråden, som er i salen i dag, som er regjeringens overordnede når det gjelder beredskap, og som har det koordinerende ansvaret. Det vi fra Høyre etterlyser, er nettopp denne sikkerhetskontrollen på myndighetsnivå – ikke på operatørnivå, og ikke på det enkelte menneskes nivå. Regjeringen har virkemidler, men det kan lett se ut som om man har abdisert fra å bruke disse. Jeg hører i statsrådens redegjørelse at PST og NSM, Nasjonal sikkerhetsmyndighet, har snakket med henholdsvis NetCom og Telenor, men det er ikke den etterlysningen som vi har. Vi etterlyser det ansvaret som regjeringen har på overordnet nivå, for å ha en beredskapsvurdering innenfor dette området. I dette eksemplet er det en tett kobling mellom Huawei og kinesiske myndigheter, og i min praktiske hverdag kan det altså bety at kinesiske myndigheter kan kikke i min e-post. De kan gjøre det. Jeg vet ikke om de gjør det, men de kan gjøre det – de kan kikke i min e-post både hjemme og på Stortinget. Kina kan kikke oss i kortene. Andre steder kan det være andre land. Og min utfordring til statsråden, og til regjeringen, er hvilke krav regjeringen har stilt til sikkerhet. Jeg forventer også at regjeringen gjør en sikkerhetsmessig vurdering, og ikke overlater til Telenor i en ti års kontrakt å håndtere dette. Andre land gjør nettopp slike sikkerhetsmessige vurderinger på egen kjøl. I 2010, da statsråden var forsvarsminister, vurderte Nasjonal sikkerhetsmyndighet hvorvidt sikkerhetsloven og lov om elektronisk kommunikasjon hadde mekanismer for å redusere risiko, som vi har omtalt her i dag. Nasjonal sikkerhetsmyndighet sa da at det forelå en risiko, men ingen av regelverkene var anvendelige. Da sa herværende statsråd at hun ville se nærmere på dette ved en gjennomgang av sikkerhetsloven. Så spørsmålet nå er: Hva har skjedd, og hva konkret skjer? Når vil regjeringen legge fram regelverk som faktisk dekker de behovene som Norge har, og som er anvendelige? Jeg lyttet også med interesse til representanten Bøhlers innlegg, som jeg synes på en prinsipiell og prisverdig måte tok opp nettopp de problemstillingene som vi etterlyser. Representanten sa at det kan hende at myndighetene skal «få en sterkere rolle». Til det er å si at jeg savner at myndighetene tar den rollen – ikke disse underliggende organene, som PST eller Nasjonal sikkerhetsmyndighet. Jeg savner at regjeringen på egen kjøl tar den rollen – med det sikkerhetsansvaret de har, og med det beredskapsansvaret som er koordinert til justisministeren, som er det prinsipielle utgangspunktet for handling. Når det gjelder det Åse Michaelsen sa i sitt innlegg om at kunnskapen om cyberspace og Internett og den teknologiske utviklingen sikkert er knyttet til alder, så tror jeg det er helt riktig – både når det gjelder forståelsen, kunnskapen og det å være operativ og anvende nye teknologier. Men jeg forventer at regjeringen på dette området opererer tidløst, med det ansvar som regjeringen har for å hensynta nasjonens sikkerhet i et område som er til de grader under utvikling, og ikke skyver ansvaret over på verken operatører eller på det enkelte mennesket.