Siri A. Meling (Høyre), 2011-05-03:
Jeg registrerte at statsråd Ola Borten Moe sier at regjeringen har hatt en god styring med energipolitikken siden 2005, og jeg forstår også at representanten Bendiks H. Arnesen er av samme oppfatning. Jeg er derimot litt usikker på om næringsliv og husholdninger i deler av landet, bl.a. Midt-Norge, deler oppfatningen av at det har vært en god politikk. Men jeg registrerer at statsråden og representanten mener at regjeringen har hatt en god styring med denne energipolitikken. Så da vet vi vel kanskje også litt om ansvaret. Bakgrunnen for dagens interpellasjonsdebatt er at vi de siste to vintrene har opplevd en langt vanskeligere forsyningssituasjon enn normalt. Lite nedbør, problemer med kjernekraftverk i Sverige og et høyt strømforbruk har ifølge Statnett vært de viktigste årsakene til en anstrengt kraftforsyning med høye strømpriser. Dette var også bakgrunnen for et representantforslag som bl.a. interpellanten var med på, og som vi behandlet i denne sal rett før påske. Høyre deler interpellantens bekymring for konsekvensene av en anstrengt kraftsituasjon, og ikke minst er vi bekymret over situasjonen i Midt-Norge. Høyre har derfor en rekke ganger tatt opp kraftsituasjonen i Midt-Norge med regjeringen, både i form av representantforslag og i form av interpellasjoner her i denne sal. Dessverre har vi fått lite konkret handling fra regjeringen, utover at tre tidligere energiministre har gjentatt formuleringene om at de ser på saken og har dialog med aktørene, i tillegg til at de har fortsatt å skylde på den forrige regjeringen. Nå ser jeg at den fjerde energiministeren under denne regjeringen, dagens statsråd Ola Borten Moe, i Adresseavisen i dag lover en krisepakke for Midt-Norge. Men leser vi litt mer i artikkelen om hva statsråden faktisk lover, er det dessverre skuffende lite nytt. Han vil, i likhet med sine tre forgjengere, fortsette å se på saken og vurdere om Enova skal bruke litt mer penger i regionen. Det er alt. Det er lite nytt i forhold til hva hans tre forgjengere har sagt i de snart seks årene dagens regjering har sittet med makten, seks år med nesten kontinuerlig strømkrise i Midt-Norge. Høyre har i nesten hele denne seksårsperioden etterlyst en handlingsplan for å møte kraftsituasjonen i Midt-Norge. Vi har pekt på ulike tiltak som bør inn i en slik handlingsplan, og har bl.a. foreslått at det bør kunne bygges et gasskraftverk med CO2-håndtering på Møre, der staten tar merkostnadene knyttet til rensing, dessverre uten at vi har fått gehør for dette hos regjeringspartiene. Høyre tror imidlertid ikke at det er mer politisk styring som kan gi oss en bedre forsyningssikkerhet, verken i Midt-Norge eller i resten av landet. Snarere er det den politiske styringen vi har sett, bl.a. i forhold til gasskraftverk, som har satt oss i den situasjonen vi er kommet i. Interpellanten begrunner sitt krav om mer politisk styring med at tre fjerdedeler av Norges klimagassutslipp skyldes fossil energibruk, og at til tross for at det har vært bred enighet de siste 20 årene om å begrense utslippene, har utslippene økt. Jeg vil imidlertid påpeke at dette i liten grad kommer fra kraftproduksjonen. Norsk kraftproduksjon er nesten 100 pst. fornybar og utslippsfri. Det gjør det ekstra utfordrende å redusere våre nasjonale utslipp fordi vi ikke har noen kullkraftverk vi kan stenge ned og erstatte med mer fornybar energi. Derimot bør vi i enda større grad utnytte våre store ressurser av fornybar energi til å redusere utslippene i våre europeiske naboland, som nettopp har mulighet til å la mer fornybar energi fra Norge erstatte sin egen kullkraftproduksjon. Derfor var Høyre helt uenig med olje- og energiministeren da han straks etter at han tiltrådte, varslet at han ville ha en mer begrenset utbygging av kraftoverføringene til utlandet. Å begrense vår kraftutveksling med øvrige europeiske land er dårlig klimapolitikk, i tillegg til at det er dårlig energipolitikk og dårlig næringspolitikk. Det er nettopp en politisk styring som dette vi ikke trenger. Jeg er glad for at også interpellanten, slik jeg opplever ham, er tilhenger av en styrking av overføringsforbindelsene til våre europeiske naboland, og at han med økt politisk styring av kraftmarkedet ikke vil redusere mulighetene for økt kraftutveksling med utlandet. Det er imidlertid andre former for politisk styring som jeg oppfatter interpellanten vil ha, og der er Høyre uenig. Det gjelder bl.a. å innføre en parallell til KILE-kostnad dersom et kraftselskap ikke er i stand til å levere strøm. Det vil være et tilbakeskritt når det gjelder energiloven. Man kan nemlig ikke uten videre overføre prinsippet om KILE-kostnader fra nettet til kraftproduksjonen. I motsetning til kraftproduksjon, som er en del av et marked med flere konkurrerende aktører, så er nettselskapene i en monopolsituasjon. Det blir derfor ikke riktig å sammenligne produksjon og nett på denne måten. Etter Høyres syn vil det være negativt for strømkundene. For å hindre at vannmagasinene går tomme, med svært høye strømpriser som konsekvens, bør overføringsforbindelsene til utlandet styrkes, slik at det kan importeres mer kraft når Norge er i en underskuddssituasjon, og eksporteres kraft i en overskuddssituasjon. Samtidig må kraftproduksjonen i Norge styrkes.