Marit Arnstad (Senterpartiet), 2014-04-08:
Det har vært en god behandling av og ikke minst en god høring om denne saken i Stortinget. Jeg syns det har vært en interessant behandling, som ikke minst på en god måte har illustrert hvor marginale dyrkbare ressurser vi faktisk har i Norge. Når bare 3 pst. av arealet i landet er dyrket mark, og en liten andel av det igjen er mulig å bruke til kornjord, er det klart at dette er en ressurs som i praksis ikke er fornybar. Det er en ressurs som det er ekstra stor grunn til å ta vare på. Derfor er det også en meget tett sammenheng – og det syns jeg også kom godt fram i høringen – mellom målet om økt matproduksjon og økt sjølforsyning av basismatvarer og evnen vår til å ta vare på den dyrkede og dyrkbare jorda som vi har. Det er slik at vi har blitt flinkere til det i Norge – mye flinkere. I løpet av de siste åtte årene har omdisponeringen av dyrket og dyrkbar jord gått betraktelig ned. I 2012 ble det omdisponert 6 500 mål dyrket mark til andre formål enn landbruk. Det er den laveste omdisponeringen av dyrket mark vi har hatt siden registreringene startet i 1976. Det betyr også at vi har halvert nedbyggingen i forhold til perioden 1999–2004, da vi, i alle fall i tre av de fem årene, til sammen bygde ned over 20 000 mål dyrket og dyrkbar mark. Det betyr også – tror jeg – at det nasjonale målet som var satt, om ikke å bygge ned matjord, har hatt en funksjon. Det har virket. Det har betydd at de ulike sektorene har tatt hensyn til det spørsmålet i planleggingen av sin aktivitet. Det betyr også at kommunene i større grad har tatt dette inn over seg i sin arealplanlegging. Det er bra. Det er viktig at den omdisponeringen går enda videre ned. Derfor er det positivt at det i dag er en samlet komité som ønsker en nasjonal strategi for jordvern, som skal behandles i Stortinget, og at komiteen i den sammenheng også peker på en rekke virkemidler som kan tas i bruk. Bakgrunnen for Venstres forslag var åpenbart at vi nå har sett noen store saker der regjeringen har vist såkalt gjennomføringsevne ved å gi tillatelse til nedbygging av store areal dyrket mark. Det gjaldt de omdiskuterte utbyggingsplanene til IKEA på Delijordet i Vestby kommune, der det var snakk om 70 dekar dyrket mark. Det gjaldt ikke minst det som Trondheim kommune har av planer når det gjelder å bygge boliger på kornjord rundt og i Trondheim, noe som – hvis alt blir realisert – kan bety at en omdisponerer eller bygger ned ca. 1 100 dekar dyrket mark. Jeg må jo si at Trondheims-eksemplet er et veldig godt eksempel på at en slett ikke trenger å ha noen kommunesammenslåing for å ta hensyn til den dyrkede marka. I Trondheims-regionen hadde de et utmerket samarbeid mellom kommunene. Malvik kommune hadde store ledige areal som ikke var på dyrket mark, som kunne blitt brukt til den type boligformål. De var også enige om det i Trondheims-regionen, men det var altså Trondheim kommune sjøl som valgte ikke å følge det gode samarbeidet de har hatt, kommunene imellom. Det er positivt med en slik strategi – Senterpartiet støtter det. Senterpartiet hadde ønsket at en også kunne avventet behandlingen av de sakene som nå er avgjort, for vi ser nemlig at det antakelig kommer flere saker. Jeg tenker da på det forslaget om godsterminal sør for Trondheim, som Høyre og Fremskrittspartiet nå har tatt til orde for, som – hvis det blir lagt på Søberg i Melhus – vil bety en nedbygging av 600 mål dyrket mark, i tillegg til det som en allerede har frigitt for nedbygging i Trondheimsområdet. Det tilsier i alle fall at det er behov for en nasjonal strategi så raskt som mulig, og at regjeringen kommer tilbake til Stortinget med en bred gjennomgang av denne problemstillingen før en risikerer at nye, verdifulle dyrkede areal blir utsatt for et press for nedbygging.