trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Representanten Myrlis virkelighetsoppfatning er langt borti natta når jeg hører hvordan han prater om Nasjonal transportplan. Den rød-grønne regjeringen klarte å legge fram en nasjonal transportplan på ca. 480 mrd. kr. Fremskrittspartiet la fram en nasjonal transportplan på ca. 1 000 mrd. kr. Vi ble ledd av, og de sa at det var umulig. Nå jobber vi for å gjennomføre en nasjonal transportplan som er på rundt 1 000 mrd. kr. Hvis det er slik som representanten Myrli sier, at de er så opptatt av det de gjorde med Telenor, og at han er så bekymret for NSB nå, ja hvorfor gjorde de ikke noe av det samme som var så fantastisk bra for Telenor da man faktisk satt med makten i åtte år? Man gjorde ikke noen verdens ting. Vy vant en kontrakt for bare et par dager siden. Det viser faktisk at det er mulig – selskapet klarer å konkurrere og klarer å gjøre det bra i konkurranse med andre. Og det som er fantastisk bra, er at nå har vi fått på plass et veiselskap, som ligger an til å redusere kostnadene med kanskje 28 mrd. kr–30 mrd. kr på de prosjektene vi skal gjennomføre. Med den rød-grønne regjeringen og det som lå i Nasjonal transportplan i 2013, skulle 50 pst. finansieres med bompenger. Det betyr at 50 pst. av de 28 mrd. kr – 14 mrd. kr – er penger som bilistene slipper å betale fordi Fremskrittspartiet er en del av regjeringen og har fått på plass veiselskapet som sørger for at norske bilister ikke må betale disse pengene. Man har tatt noen grep der de rød-grønne partiene ikke klarte å gjøre noen ting på de åtte årene de satt i regjering. Det eneste de klarte, var å overføre en masse veier til fylkeskommunene, som var drita dårlig – unnskyld president! – de var veldig dårlige. Det var det de rød-grønne partiene klarte å gjøre på de åtte årene når det gjaldt å tenke nytt og å se nye muligheter. Vi la fram forslag om veiselskapet i 2006–2007, og jeg håper at noen representanter går tilbake og ser hva regjeringen skrev den gangen. Det var bakstreversk, de så bakover, de turte ikke å gjøre noe som helst nytt. En entreprenør kom til meg da vi åpnet den nye fantastiske veien hjemme i Bamble. Han sa: Jeg tror ikke dere egentlig vet hvor fantastisk bra det dere har gjort, har vært, for dette betyr noe for norsk samferdsel og norsk samferdselsutbygging. Det synes jeg er fantastisk bra. Det er ikke så ofte man skryter av medrepresentanter, og jeg er ikke sikker på om han som får skryt av meg, kommer til å oppfatte det som skryt, men jeg synes at representanten Nævra sa veldig mye bra da han omtalte representanten Hoksrud og Fremskrittspartiet. Jeg var ganske stolt, og jeg ble ganske glad, jeg! Jeg har sagt at nå er jeg glad fordi vi skal synge «Ja, vi elsker», men jeg ble ganske glad inni hjertet mitt da jeg hørte hvordan han omtalte meg og Fremskrittspartiet: Vi er stolte av å bygge skikkelige, firefelts motorveier, vi er stolte av at det lukter asfalt, og vi er stolte av trygge, gode veier med 110 km/t fartsgrense. Jeg håper at det snart blir enda litt høyere fartsgrense på de beste veiene. Det fortjener bilistene i dette landet.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Jeg klarte ikke å la være når representanten Lauvås tok ordet og pratet om bompenger. Jeg blir ikke veldig imponert over en som representerer et parti som alltid stemmer for bompenger, og som har lokale disipler rundt omkring i landet som flyr på for å få mest mulig bompenger. Da er det mye deiligere å representere et parti som vil jobbe for å fjerne bompenger. Det var en fantastisk følelse å reise til Alta. Representanten Karlstrøm fra Arbeiderpartiet ba oss reise til Nord-Norge. Jeg var i Nord-Norge i 2013, og i motsetning til Arbeiderpartiet, som ville påføre bilistene bompenger, sørget Fremskrittspartiet for å reise opp dit og fjerne bomstasjoner – 310 mill. kr mindre i bompenger. I Vestfold vil de rød-grønne partiene ha høyere bompengetakst. Fremskrittspartiet i regjering sørger for å redusere bompengene. Vi reiste til Seljord og Åmot – fjernet bompengene som de rød-grønne hadde vedtatt og lagt fram proposisjon om rett før valget i 2013. Det viser en forskjell. Det er noen som vil noe og vil redusere bompenger, og da lar jeg meg virkelig ikke imponere av disse som er så fantastisk for disse bompengene, og som kritiserer oss som vil ha dem bort.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2019-12-11:
Jeg skal ikke stemme i med «Ja, vi elsker». Samferdselsbudsjettet er det mange som har forventninger til, ikke minst etter en ambisiøs Nasjonal transportplan. Dessverre klarer ikke regjeringen å følge opp sin egen plan etter tre år. Oppfyllingsgraden er, som vi har hørt flere ganger, 45 pst., og verst er det innenfor kystformål der man har levert bare 33,6 pst. så langt. Det er faktisk på et område som ble nedprioritert i transportplanens første seks år. Dette skulle kompenseres med en forskutteringsordning, men den ble dessverre kortvarig – kun i 2019, og det ble ikke lagt opp til å fortsette den for farleder og fiskerihavner i 2020. Det betyr at det er mange av dem som nå må settes på vent. Det er også beklagelig at regjeringen ikke følger opp med tilstrekkelige bevilgninger når man nå overfører fiskerihavner til fylkeskommunene fra 2020. Jeg vil si at dette bekrefter faktisk det vi sa om at det at man ville kvitte seg med oppgavene, ikke først og fremst var fordi man mente at fylkene var de beste til å overta dette området. Jeg ber også regjeringspartiene og statsråden på nytt se på muligheten for å ferdigstille E6 Helgeland sør. Det har blitt en bra E6 der, men det er beklagelig at man nå ikke har fått bevilgning til å gjøre ferdig Helgeland sør. Å utsette dette vil, som representanten Orten sier, koste flere hundre millioner kroner. Det så vi på E6 nord, der skar Stortinget gjennom og gjorde ferdig hele strekningen med en gang. Det gjorde at staten sparte flere hundre millioner kroner mot å vente i seks–ti år. Ja, det er mye bra i samferdselsbudsjettet, og det er mye man er enig om. Jeg er ikke minst glad for at en samlet komité nå støtter en raskest mulig byggestart av ny lufthavn i Mo i Rana. Jeg forventer at statsråden følger opp dette, sånn at vi kan få en oppstart av byggingen i 2020. Så til bredbånd: Kjære statsråd Astrup husker for dårlig, og han feilinformerer Stortinget. Det er ikke sånn at Arbeiderpartiet ikke har løftet bredbånd, det har vi gjort i alle år. I det siste budsjettet, da de andre overtok, var det 150 mill. kr til bredbånd. Det kuttet de ned til 50 mill. kr, og jeg husker godt debattene – også med statsråd Astrup – der de holdt disse bevilgningene nede fordi markedet skulle ordne dette. Men rett skal være rett, det er andre partier enn Høyre og Fremskrittspartiet som har løftet bredbånd i regjeringen, og jeg registrerer at Kristelig Folkeparti har lyktes i år også. Det er bra, selv om man bare er på 50 pst. av det som Arbeiderpartiet la inn i transportplanen og i årets budsjett. Bredbånd er grunnleggende infrastruktur, på lik linje med innlagt vann og strøm og sånn fasttelefon var før. Skal vi gi mulighet for lik bosetting og bedrifter i hele landet, må denne potten økes. Sånn som det er i dag, må kommunene bruke av egne midler, som de heller skulle ha brukt på skole, barnehage og omsorg til innbyggerne sine.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Når jeg besøker bedrifter rundt omkring i landet, er det gjerne tre rammebetingelser som vi som politikere kan gjøre noe med, som blir nevnt for å få til økt lønnsomhet og økt vekst. Det ene er skatter og avgifter. Det er åpenbart at hvis skatteregimet i Norge er konkurransedyktig sammenlignet med våre naboland og ikke ligger langt over, vil det være enklere å legge investeringene til Norge i stedet for til Sverige eller Danmark. Det andre er tilgang på kompetanse. At bedriftene har god tilgang til både fagarbeidere og kandidater med relevant og god høyere utdanning, er en viktig forutsetning også i et digitalisert, automatisert og robotisert arbeidsliv. Det tredje som nesten alltid nevnes, er at man har tilgang på god infrastruktur, at varer og tjenester kommer seg tryggest og raskest mulig fra a til b, øker lønnsomheten og fører til mer investeringer. Det at ansatte lett kommer seg til og fra jobb, enten de kjører bil, tar trikk, buss, tog eller sykkel, gjør at bedriften blir mer attraktiv for arbeidstakere. Når vi i år setter rekord for sjømateksport, hadde ikke det vært mulig uten at det ligger en infrastruktur i bunnen. Når maleren, mureren eller heismontøren får et oppdrag, er han eller hun helt avhengig av å komme seg kjapt fram og få jobben gjort. Når jeg tar flyet fra Værnes til Gardermoen hver mandag eller tirsdag, har jeg mest sannsynlig stått veldig lenge i kø først. Meg er det ikke synd på, men for traileren foran meg full av laks, eller for håndverkeren bak meg, betyr hvert minutt i kø tapt inntekt, tapt lønnsomhet og mer usikre arbeidsplasser. Men det er lys i tunnelen. Nye veier, som en samstemt opposisjon var imot å opprette for kun få år siden, har fått oppdraget med å bygge ny vei. Der det tidligere var planlagt to- og trefelts vei med samme fartsgrense som i dag, har de forbedret disse planene til nå å gjelde firefelts motorvei med 110 km/t i fartsgrense. Og de har attpåtil klart å gjøre det billigere enn de opprinnelige planene. Tenk at noen har vært imot dette, og tenk at noen fortsatt er imot! Når Senterpartiet i sitt alternative budsjett trekker penger ut av Nye veier, gir det virkelig grunn til bekymring for framtidens samferdselspolitikk hvis de en gang skulle få makt og innflytelse igjen. De neste årene kommer det til å lukte mye asfalt på den viktigste åren gjennom Trøndelag, nemlig E6. Jobben er med det langt fra over, men godt i gang. Folk og bedrifter i hele landet fortjener enda bedre infrastruktur – det skal vi fortsette å bidra med hver eneste dag.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Som liberalist prøver jeg å leve etter å styre politikken inn mot to budskap, eller to mottoer. Det ene er at min frihet slutter der din begynner. Det andre er kardemommeloven. Man skal ikke plage andre, man skal være grei og snill, og for øvrig kan man gjøre som man vil. Med disse to levereglene i mente er det kanskje ikke så mye tvil om hva jeg mener om såkalt konverteringsterapi eller homoterapi. Det har rystet meg dypt å følge med på VGTV i høst og debatten som har eskalert i ettertid. At voksne mennesker får seg til å mene at dette er et gode, og at noen sågar mener det er en rettighet å drive med dette, gjør at man sitter tilbake med en følelse av maktesløshet og oppgitthet. I alle fall gjør jeg det. Noen spørsmål handler til sjuende og sist om hvilken side man ønsker å stå på, og hvem sin side man ønsker å stå på. Jeg innrømmer at mitt parti ikke alltid har vært det som har gått fremst i toget og i kampen for skeive og deres rettigheter. Det tror jeg mange i mitt parti, også de som har hatt ledende verv, angrer på i dag. Når vi i dag sier klart og tydelig ifra og tar avstand fra denne typen terapi, er det nettopp fordi vi klart og tydelig ønsker å markere hvem sin side vi står på. For å ta avstand fra konverteringsterapi handler ikke om å ta avstand fra religionsfrihet og ytringsfrihet, slik noen forsøker å framstille det som. Å ta avstand fra konverteringsterapi handler om å beskytte mennesker, og i stor grad unge mennesker, mot trakassering. Det handler ikke om å forby ytringer. Det handler om å si nei til en praksis som ikke bare er irrasjonell, men som også er potensielt farlig, særlig for barn og unge. Vi vet at unge skeive har større risiko enn andre på samme alder for å oppleve depresjon og angst, og det er flere tilfeller av selvskading og selvmord blant dem enn i befolkningen ellers. Mange av disse ungdommene tenker at det er noe galt med dem. Det er det ikke. Vi skal ikke forby alt vi ikke liker. Men vi skal og må ta avstand fra en praksis som skader unge mennesker som kanskje framfor alt trenger en bekreftelse på at det er greit å være seg selv, istedenfor å bli utsatt for en praksis som går ut på det stikk motsatte. Noen hevder at dette handler om religionsfrihet. Jeg mener det ikke stemmer. Dersom det er religionsfrihet som legitimerer en praksis som er skadelig for unge mennesker, er det noe alvorlig galt med måten vi praktiserer religionsfrihet på.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Det siste året har nesten 50 000 flere mennesker kommet i jobb, fire av fem i privat næringsliv. Det kan vi takke bedriftene våre for. De gjør en fantastisk jobb i mange ulike næringer over hele landet. Vår jobb som politikere og folkevalgte er å legge til rette for at bedriftene kan utvikle seg og vokse videre. Når jeg besøker bedrifter rundt omkring i landet, forteller stadig flere at det går bra, at de ansetter flere, og at fremtidsutsiktene ser gode ut. Likevel er det tre ting som går igjen når jeg spør dem om deres utfordringer. Norske bedrifter ønsker bedre tilgang til kompetanse, lavere kostnader gjennom lavere skatter og avgifter og bedre infrastruktur og i hovedsak bedre veier – trygge veier som får varer og tjenester raskere frem og ansatte trygt hjem fra jobb. Med budsjettforslaget for 2020 har vi økt samferdselsbudsjettet med over 80 pst. siden vi kom i regjering. Og i perioden 2018–2021 vil det bli bygd ca. fire ganger så mye firefelts vei som det ble i 2010–2013. Dette er de tryggeste veiene vi har, og i tillegg sparer det næringslivet for verdifull tid. Samtidig jobber vi for å holde kostnadene til folk og bedrifter lavest mulig. Bompengeavtalen og regjeringsplattformen fra Granavolden legger til rette for om lag 18,5 mrd. kr for å redusere bompengene de neste ti årene. Denne regjeringen gjennomfører en enorm satsing på vei, samtidig som vi reduserer de bilrelaterte avgiftene. Vi tar nå inn nesten 20 mrd. kr mindre i bilrelaterte avgifter til staten enn da vi kom i regjering. Bilistene betaler nå mindre inn i bilrelaterte avgifter enn det samlet blir brukt på kommunal, fylkeskommunal og statlig vei. Det er en viktig milepæl. Lavere bilavgifter gjør også at flere har råd til å kjøpe en mer trafikksikker, drivstoffbesparende og moderne familiebil. Kostnadene per kjørte kilometer har gått ned med 10 pst., avgift på eie og bruk per kjøretøy er i snitt nær 3 000 kr lavere. Så langt utgjør lav- og nullutslippsbiler nesten sju av ti nye biler. Norge har blitt et foregangsland for resten av verden. Da vi kom i regjering, var utslipp fra nye personbiler i Norge på nivå med EU, i dag ligger vi mer enn 40 pst. under EU. Utslippsstatistikken viser også at utviklingen går riktig vei. Siden vi kom i regjering, har utslippene fra transportsektoren blitt redusert. Samtidig er de samlede utslippene nå de laveste siden 1995 og de laveste per innbygger siden før 1990. Veier er den viktigste forutsetningen for å skape verdier i hele landet. Det er fortsatt på veien det aller meste av varer og tjenester fraktes, enten det er fisk eller tømmer – varer som skal frem til forbrukerne, julegaver som skal frem til jul. Vi bygger mer vei, vi tar inn mindre avgifter. Det skal vi fortsette med.
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Det er ofte deilig å se at politikken man har trodd på i veldig mange år, fungerer når den blir satt ut i praksis. Fremskrittspartiets samferdselspolitikk har vært diskutert i mange år. Når vi endelig har fått den ut i livet, ser vi at den fungerer. Det som er rart, er å se motstanden det møter fra opposisjonspartiene når det faktisk fungerer. Jeg har fulgt debatten og bet meg merke i representanten Myrlis motstand mot nye løsninger, mot konkurranse og mot flere og bedre togtilbud. Når vi ser så tydelig at konkurransen har spart oss for store summer og gir bedre tilbud til brukerne, flere avganger og lavere priser, burde det være noe alle støttet opp under. Da jeg hørte representanten Myrli, minnet det meg om da Arbeiderpartiet kjempet imot konkurranse på telemonopolet og imot flere aktører på fjernsynsmonopolet. Det ser latterlig ut i dag, og dette kommer til å se latterlig ut i framtiden. Jeg bet meg også merke i representanten Nævras motstand mot Nye veier fordi han er usikker på om vi har spart 12 mrd. kr. Han tror vi kanskje bare har spart rundt 10 mrd. kr. Men jeg er helt overbevist om at om det bare hadde vært 1 mrd. kr vi hadde spart på mer effektiv planlegging og bygging av veier, var det én milliard gode grunner til å fortsette. Jeg kan ikke forstå at man skal holde fast i gamle løsninger som har blitt motbevist, når vi ser at man får bedre veier, raskere planlegging og lavere kostnader ved å organisere det på nye og mer moderne måter. At man sto og kjempet for gamle monopoler og ineffektive løsninger, tror jeg ikke man kommer til å huske tilbake på med stolthet om en del år, når vi har fått rullet ut Fremskrittspartiets samferdselspolitikk på alle fronter.
Anders Riise (Høyre), 2019-12-11:
Det er tidenes satsing på samferdsel – på veg, til havs, i lufta og ikkje minst på digitale motorvegar. Det er ei satsing som er nødvendig om vi skal klare omstillinga og verdiskapinga vi treng, i åra som kjem. Eg vil seie litt om dei forholda som går på nullutsleppsferjer og nullutsleppshurtigbåtar, som også snart er på veg. Stortinget har lagt eit løp mot kraftige reduksjonar av klimagassar, og kommunane, fylka og ikkje minst innbyggjarane er dei som skal bidra til å nå desse måla. Det har dei teke på alvor. Møre og Romsdal, Hordaland og ein del andre fylke har satsa tungt på dette allereie. Møre og Romsdal har for sin del faktisk nådd Parisavtalen allereie – det er ikkje alle som kan seie det. Men dette har ein kostnad, og det skal ein ikkje leggje skjul på. Det er nokre store økonomiske utfordringar ved innføringa av desse prosjekta. Prosjekta gjev ein høg pukkelkostnad som er tung å bere, og kanskje tyngre enn ein forventar når ein startar opp. I tida framover er det difor viktig å sjå på om ein klarer å få til betre ordningar som gjer at også andre fylke tør å ta denne satsinga eit steg vidare. Eg trur den gode viljen er til stades både i Stortinget og ikkje minst i posisjonen for å klare dette. Eit lite krafttak må uansett til. Men det er ikkje nok med nullutsleppsferjer og reduksjon av klimagassar. Vi skal ha digitale motorvegar, og vi er på god veg. Det er ei storsatsing på digitale motorvegar, og løysinga vil vere med på å gjere innbyggjarane meir digitale. Det trengst. Kommunane, staten og fylka leverer stadig fleire tenester der ein forventar at innbyggjarane også er digitale. Då treng vi også infrastrukturen til dette. Vi er på god veg. Løysingane er der, det handlar berre om å få det til i praksis, heilt ut. Til slutt vil eg nemne ferjefri E39. Vi har sett av planleggingsmidlar til ferjefri E39. Ferjefri E39 er jernbanen til Vestlandet og kysten. Eg veit at det er veldig mange som er glade i jernbane i denne salen, og det bør dei også vere i ferjefri E39, for det er jernbanen til kysten, og det er det som vil fungere der. Det er i havrommet framtida ligg, og her vi skal skape verdiane. Det seier alle, både næringsliv, politikarar og andre. Då må vi realisere viktige samband som Hafast, Møreaksen og Hordfast. Difor er eg svært glad for at planleggingsmidlane også ligg fast i åra som kjem.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Samferdselsbudsjettet har med Fremskrittspartiet i regjering økt med over 80 pst. siden vi overtok Samferdselsdepartementet i 2013. Det har vært en fantastisk satsing på samferdsel. Som FrP-er og bilist har jeg stor kjærlighet til lukten av asfalt, og det har luktet asfalt fra Agder i sør til Finnmark i nord etter at Fremskrittspartiet fikk samferdselsministeren i 2013. Med Fremskrittspartiet i regjering har vi styrket riksveiinvesteringene i Nord-Norge fra et årlig gjennomsnitt på 1,4 mrd. kr i perioden 2010–2013 til 3,2 mrd. kr i perioden 2014–2019. Regjeringen skal bruke 40 mrd. kr til investeringsprosjekter i Nord-Norge i NTP i perioden 2018–2029. Før vi kom i regjering, økte vedlikeholdsetterslepet på riksveiene hvert eneste år. Med Fremskrittspartiet i regjering tar vi igjen vedlikeholdsetterslepet for første gang på flere tiår. Det skaper sikrere veier og større forutsigbarhet for næringslivet, og potensielle ulykker unngås. Og mer ny asfalt skal det bli i årene framover, for vi er ikke i mål ennå. Det er ikke alltid det er tilstrekkelig bare å øke bevilgningene for å få fortgang i samferdselssatsingene. Med Fremskrittspartiet i regjering fikk vi realisert et av våre hjertebarn – veiselskapet Nye veier, som bygger veier hurtigere, bedre og billigere enn vi tidligere har sett. I år kom samferdselsministeren til og med med en gladmelding om at Nye veier skal få overta E6 Kvænangsfjellet, et prosjekt som vil binde Finnmark og Troms bedre sammen. Opprinnelig var prosjektet delt i to parseller, og første parsell lå inne i første del av NTP, mens andre parsell skulle startes opp først etter 2023. Men når Nye veier skal overta dette prosjektet, tenker de helt nytt. De vil bygge begge parsellene samtidig og signaliserer at hele strekningen kan stå ferdig allerede i 2023 – faktisk før Statens vegvesen skulle starte på den andre parsellen i prosjektet. I tillegg ligger det an til at kostnadene blir redusert med 30 pst. når Nye veier har overtatt strekningen. At suksessen Nye veier nå også kommer til Nord-Norge, lover godt, og vi håper på flere prosjekter i nord for veiselskapet når de skal få en større portefølje i forbindelse med rulleringen av Nasjonal transportplan. Fra mitt ståsted vil jeg gjerne at Nye veier skal overta prosjektene på E45 Alta–finskegrensen, og da særskilt rassikringsprosjektet Kløfta. Ikke bare får vi gleden av å få Nye veier i Finnmark, men Finnmark er faktisk et bompengefritt fylke – det også takket være Fremskrittspartiet i regjering. Noe av det første vi gjorde da vi kom i regjering, var å fjerne en bomstasjon som skulle settes i drift i Alta. Det har gjort at befolkningen som ville blitt rammet, i dag får beholde mer av sine egne penger framfor å betale bompenger.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Under replikkordskiftet var representanten Steinar Karlstrøm fra Arbeiderpartiet bekymret for utviklingen innenfor fiskerihavner. Personlig er jeg usikker på hva han er bekymret for. Under de rød-grønne i perioden 2009–2013 ble det brukt 693 mill. 2019-kroner i Nord-Norge på fiskerihavner, mens det under oss ligger an til å bli brukt om lag 1 250 mill. 2019-kroner i perioden 2014–2019. Tidligere i høst informerte seniorrådgiver Eirik Selmer fra Finnmark fylkeskommune på Kystverkets kyst- og havnekonferanse i Honningsvåg om utviklingen av fiskerihavnene, og spesielt i Finnmark. Han var svært fornøyd med uttellingen for Finnmark, med tilsagn om forskutteringsmidler og ikke minst økning i prosjekteringsmidler. Når det da hevdes at denne regjeringen ikke har prioritert fiskerihavner, har det ikke rot i virkeligheten. Da vil jeg oppfordre dem til å reise til Berg kommune og se på innseilingen til Senjahopen fiskerihavn, til Giske kommune og se på Gjøsund fiskerihavn, til Gamvik kommune og se på Gamvik fiskerihavn, til Nordkapp kommune og se på prosjektet Kamøyvær fiskerihavn og til Ibestad kommune og se på prosjektet Engenes fiskerihavn, som er i full gang gjennom midler fra forskutteringsordningen for fiskerihavner. Jeg anbefaler også å ta en tur til Finnmark fylkeskommune og høre hvordan økningen i prosjekteringsmidler gjør at de har mange gryteklare prosjekter når fiskerihavnene overføres til de nye regionene. Skal vi ta hele landet i bruk, er regjeringens satsing på bredbånd viktig og avgjørende for økt digitalisering og framtidig vekst og velferd – for å skape og trygge arbeidsplasser i Distrikts-Norge. Kommunalminister Navarsete uttalte i 2013 at det er viktig med utbygging av bredbånd for å unngå et digitalt klasseskille mellom by og distrikt. Fremskrittspartiet i regjering har gjort grep for å få fortgang i den digitale utviklingen. Endring av graveforskriften reduserer kostnadene med 25 pst., og endring i tildelingskriterier i tilskuddsordningen har ført til mer bredbåndsbygging i distriktene. I statsbudsjettet for 2020 foreslår regjeringen å bevilge 256 mill. kr i bredbåndstilskudd – en videreføring av fjorårets høye nivå. Til sammenligning var årlig gjennomsnitt i perioden 2010–2013 på knapt 117 mill. kr. I mitt hjemfylke, Finnmark, merket vi absolutt det digitale klasseskillet under de rød-grønne. I 2013 var det 7 pst. som hadde brukbar bredbåndsdekning i Finnmark, og ingen hadde 4G-dekning innendørs engang. Nå har Finnmark en 4G-dekning innendørs på 96 pst., og 86 pst. av husstandene i Finnmark har nå et bredbåndstilbud på 100 Mbit/s. Vi har heldigvis fjernet det digitale klasseskillet som ble skapt under den rød-grønne regjeringen. Med alt det vi gjør, satser og investerer, gir det innbyggere og næringslivet i nord gode forutsetninger. Det sørger Fremskrittspartiet i regjering for.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-11:
De siste årene har vi sett et enormt forbruk av palmeolje i biltrafikken i Norge. Dette har ødelagt regnskog, og det har gitt økte utslipp av klimagasser globalt. Den norske regjeringen har smykket seg med en utslippsreduksjon på det norske klimagassregnskapet, men sannheten bak mange av disse tallene er økte utslipp globalt. Regjeringens opprinnelige forslag til statsbudsjett for 2020 var å innføre en veibruksavgift på alt biodrivstoff, både det som selges innenfor, og det som selges utenfor omsetningskravet. Dette ville ha vært et viktig skritt på veien for å forhindre at vi kjører rundt med en orangutang på tanken. Problemet var imidlertid at det også ville ha satt en stopper for økt salg av miljøvennlig biodrivstoff. Kollektivselskap, næringsliv og andre som ville brukt mer miljøvennlig biodrivstoff enn de er pålagt, ville blitt straffet på pungen. Derfor foreslo SV å innføre veibruksavgift, men kompensere dem som kan garantere at de kjører palmeoljefritt. Det var et godt forslag, som både ville ha sikret regnskogen, orangutangen og økt bruk av miljøvennlig biodrivstoff i Norge. Vi ville også stille krav om at palmeoljebasert biodrivstoff ikke skal kunne telles med innenfor omsetningskravet. Dessverre stemte samtlige regjeringspartier ned dette forslaget. Situasjonen i dag er at regjeringspartiene har valgt å utsette innføringen av veibruksavgift for biodrivstoff til neste sommer, og de varsler i tillegg at omsetningskravet skal økes utover de planlagte 20 pst. Uten at det kommer nye tiltak som sikrer oss mot bruk av palmeolje, risikerer regjeringen med dette å stupe ut i et nytt palmeoljebad. Det advares sterkt fra bl.a. organisasjoner som Regnskogfondet, og det er helt uforståelig at regjeringen med dette med åpne øyne går inn i en potensiell ny palmeoljeskandale. Det er uforståelig at de igjen risikerer å la norske bilister kjøre rundt med en orangutang på tanken.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-12-11:
Først merker jeg meg at representanten Nævra bekrefter representanten Haltbrekkens innhold. Jeg vet ikke hva representanten Haltbrekken hadde på tanken – vi får håpe det ikke var en orangutang. Jeg merket meg også innlegget til statsråd Dale her i sted – han sto og skrøt av at regjeringen kutter avgiftene på flytransport innenlands. Da måtte jeg bla i budsjettdokumentene én gang til for å sjekke om noe hadde skjedd som jeg ikke hadde fått med meg. Det er ingen regjering noensinne som har sørget for høyere avgifter i Norge enn det man har fått med Siv Jensen som finansminister – 6,3 mrd. kr i økte avgifter. En vesentlig del av de økte avgiftene er nettopp økte avgifter på innenlands flytransport på kortbanenettet. Det er riktig at en har sendt ut et høringsforslag om å endre noen luftfartsavgifter når det gjelder kortbanenettet, og jeg regner med at statsråden også har sett de høringsinnspillene og beregningene som har kommet tilbake. Som Widerøe skriver, vil dette kunne reversere noen av de svært problematiske avgiftsøkningene som dagens regjering i løpet av få år har bidratt med. Det er fint om en kan redusere avgiftene noe på innenlands lufttransport, men der jeg kommer fra, kaller vi slikt for et musepiss i havet. Widerøe har bare på sine kommersielle ruter innenlands fått økte avgifter på pluss 212 mill. kr i løpet av tre år. Med det statsråden har sendt på høring, vil avgiftsøkningen bli redusert til 197 mill. kr. i økning. Widerøe sier rett ut i sitt høringssvar at den avgiftsøkningen som er kommet fra dagens regjering, har ført til at man har måttet kutte i rutetilbud. Og de sier én ting til, at man måtte egentlig ha kuttet mer i rutetilbud enn det man har gjort, men fordi Widerøe tar samfunnsansvar, og håper på at det skal bli en bedring framover, har de bidratt til å opprettholde ulønnsomme ruter. Det er jo Widerøe som her tar samfunnsansvar – et samfunnsansvar som regjeringen ikke tar. Når vi skal utvikle og ta vare på Norge, må man nettopp gjøre det enklere for folk å reise rundt i Norge – bruke kortbanenettet. Men med denne regjeringen har det stikk motsatte skjedd. Det har blitt gedigne skattekutt til dem som har mest fra før, mens vanlige folk har fått gedigne avgiftsøkninger i tillegg til rekordhøye bompenger.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-12-11:
Jeg merker meg at representanten Hoksrud med stort engasjement forteller om at det finnes eksempler på bomstasjoner som har blitt stengt ned under dagens regjering. Det blir omtrent som å stå og skryte av at en har truffet en døgnflue noen få timer før den allikevel skal avgå ved døden, og samtidig har det poppet opp stadig nye fluer rundt deg. Det har aldri vært flere bomstasjoner, det har aldri vært mer bompenger i Norge enn med Fremskrittspartiet ved roret: fra ca. 9 mrd. kr i bompenger i 2013 til forventet 13 mrd. kr nå. Den virkeligheten som folk opplever, må en jo erkjenne, i stedet for å stå her og veive med armene og gi inntrykk av at en er opptatt av å redusere bompengene. Hvis Fremskrittspartiet hadde vært opptatt av å redusere bompengene, burde de ha prioritert det i stedet for å gi skattekutt til noen av dem som har mest fra før i Norge. Det er det som har vært prioriteringen fra denne regjeringen, det har vært massive skattekutt til dem som har mest fra før, mens vanlige folk har fått rekordhøye bompenger og i tillegg rekordhøye avgifter. Jeg registrerer at E18 vest for Oslo ble tema i debatten. Det er svært fornuftig. Jeg registrerer også at statsråden i ulike sammenhenger argumenterer med at en må bygge den veien til 40 mrd. kr, hvis ikke vil en kunne sette kollektivsatsing i fare. Den eneste måten som en sånn argumentasjon kan gå i hop på, er at hvis en har tenkt å melke dem som betaler bompenger for enda mer penger, ikke bare for å betale for veien, men også for å betale for kollektivsatsing. Selvsagt vil en ha mer rom for å prioritere andre prosjekter hvis en nedskalerer E18 vest for Oslo – sånn som en både i Oslo og i det nye fylkestinget Viken tar til orde for, og som Senterpartiet har fremmet en rekke forslag om over tid. Når en snakker om fylkesveier og at det er udekkede behov: Nå er det altså det sjuende budsjettet denne regjeringen har lagt fram. Fortsatt er det en situasjon rundt i Norge med hullete veier og med rasutsatte strekninger. Selvsagt kan ikke alt tas på ett år, men en er nødt til å prioritere det høyere. Derfor har Senterpartiet vært opptatt av at vi må prioritere fylkesveiene, vi sier 1,2 mrd. kr ekstra i årets budsjett. Vi må prioritere rassikring, i tillegg må vi prioritere infrastruktur i hele Norge. Vi må sørge for å gi mer midler til de fylkene som har store kostnader til båt og ferge, og vi må sørge for mer midler til både bredbånd og postombæring. Det handler om å prioritere innenfor politikken, og Senterpartiet prioriterer hele Norge.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2019-12-11:
Representanten Orten var overrasket over at debatten i Stortinget nok en gang utviklet seg til en debatt om bompenger. Det er ikke Senterpartiet som har gått til valg på store løfter om å fjerne bompengene i Norge, men det er jo grunn til å påpeke, når representanter fra Fremskrittspartiet skryter av å ha fjernet noen bomstasjoner, at det partiet som sitter med samferdselsministeren og finansministeren – og har gjort det de siste seks årene – gikk til valg på å fjerne bompengene i Norge, og fasiten er at de aldri har vært høyere. Så merker jeg meg også at stadig flere representanter fra regjeringspartiene snakker om at en har en nasjonal transportplan på 1 000 mrd. kr – og sammenligner dette med den forrige transportplanen. For det første tar en seg ikke bryet med å regne om den prisstigningen som har vært, og heller ikke at man har utvidet planperioden fra ti til tolv år. I tillegg til det er det grunn til å stille kontrollspørsmålet: Er det sånn at Senterpartiet var imot at en skulle bruke 1 000 mrd. kr i den nye transportplanen? Nei, Senterpartiet var for det, men vi ønsker å bruke pengene på en annen måte, sånn at vi utvikler hele Norge.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Det var representanten Myrli som inspirerte meg til å ta ordet da han startet med å si at Arbeiderpartiet som vanlig har et mer offensivt budsjett enn det regjeringspartiene har, og da han sa det er trist, det som nå skjer, da han snakket om jernbanen. Én ting er hva man gjør i opposisjon, enn annen hva man leverer i posisjon. I går kveld koste jeg meg med å se på litt av høringen fra 2012 til det siste budsjettet som Arbeiderpartiet la fram. Da var LO, vennene til Myrli, veldig tydelige på at det var store utfordringer i sektoren. Spesielt bekymret var de for vedlikeholdsetterslepet. De kunne rapportere om at 35–40 ansatte sto i fare for å miste jobben, maskinene sto og ble ikke brukt, og hvis det budsjettforslaget ble stående, ville de det neste året risikere å måtte selge maskinene utenlands, slik at de ikke kunne vedlikeholde året etter. Det var realiteten da Myrli var i posisjon. Med oss i posisjon husker jeg det var et budsjett – jeg tror det var i 2015 – der vi diskuterte om vi skulle øke bevilgningene til jernbanevedlikehold enda mer, men fikk beskjed om at det ikke var mulig. Alle maskinene var i bruk, alle ansatte var ute på oppdrag, og rammene var brukt. Når representanten Myrli frykter at det med Fremskrittspartiet videre i posisjon bare blir luciatoget som er fredet, kan man vel si at hadde monopolisten Myrli fått styre på, ville det kun være luciatoget de ansatte i jernbanen hadde kunnet gå i. Litt historikk: I 2006 var bevilgningene til veiformål i samferdselsbudsjettet på 12 mrd. kr. Etter noen år med Arbeiderpartiet hadde det riktignok økt til 21 mrd. kr, men samtidig hadde kostnadene til å bygge vei økt kraftig, og antall kilometer ny vei gikk ned fra 10,7 km i 2006 til 10,6 km i 2014. Vi bestemte oss for at vi var nødt til å tenke annerledes. Det er kun en monopolist som tenker at dette går bra – dette løser vi bare vi pøser på med mer penger. Vi er nødt til å se hvordan vi kan organisere ting annerledes. Derfor gikk vi i gang med Nye veier, og nå bygges det 84 km motorvei neste år. Representanten Myrli sa at de ville bygge de samme veiene som Nye veier. Vel, det er en sannhet med modifikasjoner. Den 25. april 2015 var Arbeiderpartiet ute i Klassekampen og fryktet en veibonanza. I januar 2015 var både presidenten og representanten Myrli på besøk på Ålgård og sa at de ville prioritere Ålgårdbanen foran E39. Siden den tid har de fortsatt ikke prioritert inn midler til Ålgårdbanen i sine alternative budsjetter, så den E39-en kan vi se langt etter. Vi kan i hvert fall ikke forvente firefelts, for representanten Gahr Støre sa fra denne talerstolen i 2019 at vi ikke behøver å bygge firefelts på alle de veiene Nye veier vil bygge.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-12-11:
Babcock, bompengerekord, jernbaneprivatisering med økte millionlønninger for direktører og dyrere langdistansebilletter for vanlige folk, taxinæring i skvis og økte bussavgifter for vanlige folk – det har blitt en historie med mange transportpolitiske krasj med Fremskrittspartiet i regjering. Det er historie, og om et par år skal vi forhåpentligvis få politikken inn på en mer fornuftig kurs til fordel for vanlige folk i hele landet. Når vi snakker om framtid, er det helt åpenbart at er det én ting som vanlige folk og bedrifter i hele landet vårt vil trenge de kommende årene, er det tilgang til internett og til mobiltelefon. Det som er interessant, er hvor underfinansiert dette feltet er sammenlignet med andre prioriteringer på statsbudsjettet. I Arbeiderpartiet forsøker vi å dra kursen i Stortinget i riktig retning sånn at alt næringsliv i Norge i hvert fall har tilgang til å kunne informere om hva de holder på med, og ta imot bestillinger på internett. Selv besøkte jeg en bedrift i Folldal, min nabokommune, der man selger turistopplevelser på hesteryggen. Mange forsøker å kontakte dette islandshestesenteret, men lurer på om bedriften er nedlagt fordi det verken er telefondekning eller internettdekning. Den interessante situasjonen er at det faktisk var lettere å kommunisere med den bedriften flere tiår tilbake, for da hadde man i det minste fasttelefon. Da Kvistli forsøkte å kontakte Telenor for å høre om det var mulig igjen å få fasttelefon ettersom de ikke har mobiltelefon, svarte konsulenten at hun skulle se hva som var på lager. Det hun da kom fram med, var en fysisk telefon med rør og tråd, men det var jo ikke det bedriften ønsket. Man ønsket faktisk tilgang til å kunne ringe og ta imot bestillinger. Det sier noe om dagens Norge. Vi har store ting vi skal løse de neste årene. Slik det ser ut nå, virker det som om lysten til å bruke penger på nye ministerposter, f.eks. en digitaliseringsminister, er større enn lysten til å investere i den grunnleggende digitale infrastrukturen. Vi kan gjerne ha en digitaliseringsminister, men vi bør få på plass det vi kan kalle hverdagsveier for mobiltelefoni og internett. Etter hvert kan det kanskje bli digitale motorveier også. Det ville kanskje fristet Fremskrittspartiet til å åpne opp øynene for feltet.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2019-12-11:
En helt avgjørende grunn til at Norge har vært et så godt land å bo i og et så trygt land å bo i for mange, er at vi har noen felles kjøreregler. En del av de felles kjørereglene er grunnfestet gjennom lovene som vi vedtar her i Stortinget. Det var representanten Lossius som tok opp problemstillingen knyttet til at ulike religiøse minoriteter har ulike syn på likestillingsspørsmål. Det synes jeg egentlig gjør denne debatten bare enda mer aktuell, for hvis vi i årene som kommer, fortsatt skal kunne sørge for at folk lever trygge og frie liv i Norge, er det kanskje enda viktigere enn på lenge at vi er tydelige på hva som er felles kjøreregler og lovverk i Norge, spesielt i en tid hvor ulikhetene vokser økonomisk og det er flere minoriteter som skal kunne leve harmonisk i samme samfunn. For å lykkes med dette tror jeg det er viktig at vi i Stortinget tvert imot sier at likestilling er en norsk verdi som vi setter så høyt at det er helt avgjørende viktig at vi også utformer lovverk med det som et viktig mål. Det har vært avgjørende for at vi har både den tryggheten og den velstanden vi har i Norge i dag. Derfor er det sånn i denne debatten, tror jeg, at vi skaper helt klart mest mulig frie liv her også gjennom å ha noen gode fellesskap. Det tror jeg vi til slutt kommer til å lande ned på. Men spørsmålet er jo hvor sterke interne motsetninger det er i regjeringen, og om vi får et endelig vedtak før eller senere – men det er jeg helt overbevist om at kommer.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2019-12-11:
I Nord-Norge har særlig fiskerinæringen hatt en god vekst de siste årene. Havbruksproduksjonen er flyttet nordover til lavere havtemperaturer og mindre luseproblem. Eksport av fersk fisk står for mye av trafikken med vogntog i Nord-Norge, men heldigvis kan noen av disse vogntogene ta korteste vei til en jernbaneterminal og slippe å kjøre lasten over grensen og hele veien gjennom Sverige til markedet. Sjømatnæringen bruker både Ofotbanen og Nordlandsbanen til sin eksport. Transport av fersk fisk med tog fra Narvik med Ofotbanen har fra slutten av 1990-tallet økt til 200 000 tonn. Det er 200 millioner kilo, og hvis kiloprisen er 60 kr, ja så er det fisk for verdier av 12 mrd. kr. Med bakgrunn i den kunnskapen om hva transport med Ofotbanen skaper av verdier, særlig for sjømatnæringen i Nordland og Troms, satset den rød-grønne regjeringen på kapasitetsøkende tiltak i den NTP-en som ble vedtatt i Stortinget i juni 2013. Der lå det 2,7 mrd. kr til nye investeringsprosjekter, hvorav 1,6 mrd. kr til Ofotbanen i korridor 8. Hvor mye penger ligger det fra dagens regjering i NTP-en vedtatt i Stortinget i juni 2017 til nye tiltak på jernbane i korridor 8 – altså alt nord for Trøndelag? I tabellen for korridor 8, bane og nye prosjekter, står det kroner null. Det gjelder hele investeringsperioden – fra 2017 og ut 2029. Nord-Norge får ikke én krone til nye investeringsprosjekter. Men noen prosjekter har hengt igjen fra 2013 – en arv. På Ofotbanen hadde man ikke fått bygd ferdig det siste krysningssporet, det på Narvik stasjon. Det begynner å haste fordi sporet ligger i første del av regjeringens NTP. Det ble uventet ikke finansiert i fjor, og 2020 ser ut til å bli nok et tapt år for et samfunnsøkonomisk lønnsomt, klimavennlig og viktig prosjekt for Nord-Norge. Regjeringen kan ikke bare sole seg i glansen av at sjømatnæringen passerte 100 mrd. kr i eksportverdi forrige uke. De må ta ansvar for å tilrettelegge for denne eksporten. Arbeiderpartiet setter av 30 mill. kr i sitt budsjett for å komme i gang med prosjektet i 2020. Jeg må få nevne en annen smålighet. I tilretteleggingen for ferskfiskeksport har ikke regjeringen råd til de få millionene som skal til for at trailere kan kjøre over den mest brukte grenseovergangen i nord når som helst på døgnet. Fersk fisk fra Lofoten, Vesterålen og Sør-Troms taper verdi og må forholde seg til spesielle åpningstider. Heldigvis finansieres driften av tollstasjonene i Skibotn og i Kautokeino av Finland, så der kan man kjøre hele døgnet.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Det hendte i disse dager for noen år tilbake: Jeg skal være helt ærlig og innrømme at jeg ikke husker om presidenten var til stede, men jeg var vitne til at Arbeiderparti-politikere hadde tårer i øynene og klappet for en Fremskrittsparti-statsråd. Ketil Solvik-Olsen het han, og ny vei og jernbane mellom Bergen og Voss skulle besluttes. Han gikk for alternativ K5. Dagen etter våknet vi opp med en førsteside der frelseren fra Fremskrittspartiet var født. Det var rett og slett et eventyr. Med Fremskrittspartiet i førersetet er norsk samferdselspolitikk på rett spor. Det varmer et Fremskrittsparti-hjerte å konstatere at vei er en vinner. Med det budsjettet vi vedtar i dag, har vi økt veisatsingen med over 80 pst., og som vi har hørt i debatten i dag, hadde dette aldri skjedd uten Fremskrittspartiet i regjering. Vi vil ha byer som er til for alle, men vi må også huske at det faktisk ikke er alle som bor i en by eller i sentrale strøk. Det bor mennesker over hele Norge, og det er bra. Vi vil ha en bil- og samferdselspolitikk som tilpasses befolkningen og dens behov. I et langstrakt og spredtbygd land, som Norge er, er faktisk veldig mange avhengig av nettopp bilen. Derfor må vi også ha gode veier. Vi mener at alle slags folk skal ha mulighet til å ferdes og bo der de vil, og på Vestlandet er vi i stor grad avhengig av nettopp biltransporten. Elektriske og moteriktige varesykler har en begrenset verdi for en fruktbonde i Hardanger eller en tømrer i Bergen. Folk flest må ha veier, og vi må ha gode trygge veier. Fremskrittspartiet er bilistenes parti, og bilen er ikke et luksusgode, men en nødvendig del av folks hverdag. Gode trygge veier er viktig for vår velferd, og vi må også huske på at mye av verdiskapingen som skjer i Hordaland og ellers på Vestlandet, er avgjørende for nettopp vår velferd. Den verdiskapingen er avhengig av god infrastruktur både i luften, til vanns og til lands. Det har i dag vært mye snakk om Nye veier, Fremskrittspartiets hjertebarn som rett og slett er et eventyr av en suksess. Jeg ser virkelig fram til mandag, da skal jeg høre mer om deres tanker for Norges mest samfunnsøkonomiske prosjekt, nemlig Hordfast. Med Fremskrittspartiet bak rattet rykker vi stadig nærmere en realisering.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
I denne salen skal vi ha respekt for våre motdebattanter. Jeg synes representanten fra Høyre, Mathilde Tybring-Gjedde, kom med noen gode påpekninger, men det er veldig viktig også å understreke i debatten at det er mange kristne som har tatt sterkt avstand fra konverteringsterapi. Og jeg vil advare på det aller sterkeste mot å tro at dette bare skjer i kristne samfunn. Vi vet at mange muslimer i dagens Norge lever i frykt og med trusler mot seg selv og sin egen personlighet. I Norge aksepterer vi ikke noen form for diskriminering eller trakassering basert på grumsete holdninger til homofile. Det nytter rett og slett ikke i min verden å skylde på kulturell bakgrunn. Imidlertid må jeg si at debatten har vært noe unyansert, og at det er viktig å ha respekt for at andre kan tro og mene noe annet enn det vi selv gjør. Som FrP-er har jeg stått i mange debatter og vært alene om mine synspunkt, og jeg vet hvordan det kan være, så jeg må si at jeg har stor respekt for min kollega i familie- og kulturkomiteen som i dag har stått opp for sin overbevisning. Det er faktisk lov å være uenig i denne salen, men samtidig behandle hverandre med respekt. Jeg vet at jeg ikke kan bruke ord som «forbanna», men som Barnas stortingsrepresentant blir jeg veldig provosert av å høre at representanten fra Kristelig Folkeparti forteller at sønnen hennes blir mobbet fordi hun har stått i en vanskelig debatt. Det er uakseptabelt å mobbe barn, uansett hvem foreldrene er, hvilke holdninger de har, eller på hvilken side av debatten de står. Vi er voksne mennesker. Vi har et ansvar for hvordan vi omtaler hverandre, både som kollegaer og motdebattanter, og vi skal aldri akseptere eller sitte og se på at barn blir mobbet. Det er rett og slett ikke akseptabelt, og det følte jeg behov for å reise meg og si i denne salen. Det skal jeg også ta med meg videre, for det er en viktig påminning når debatten er som hardest, at det faktisk er barn der hjemme som sitter og følger med på hva vi diskuterer, og at barn mobbes, er ikke greit, uansett hvem foreldrene deres er.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2019-12-11:
Da jeg hørte Sverre Myrlis motstand mot å ha effektivitetsmotoren, nemlig konkurranse, inn i mest mulig av det som har å gjøre med å operere jernbane, husker jeg tilbake til et replikkordskifte for 25 år siden. Det var dessverre før Sverre Myrli kom inn på Stortinget. Da hadde regjeringen kuttet i kollektivoverføringene til fylkene, og jeg tillot meg å spørre daværende samferdselsminister Kjell Opseth om årsaken var at man samtidig hadde innført et pålegg om å ha konkurranse i busstransporten rundt omkring i landet. Kjell Opseth svarte ja, det var fordi man fikk konkurranse, og at man da kunne regne med å spare penger. Det har også blitt bevist når det gjelder jernbane, som er veldig lik busstrafikk, bortsett fra at bussen har den fordelen at det er mye lettere å endre trasévalg enn det er med sporene som jernbanen må følge. Så jeg er veldig fornøyd med at regjeringen nå for fullt benytter anbud og konkurranse på dette området, og jeg skulle ønske de kunne gjøre det også på en del andre områder hvor vi dessverre fremdeles har monopol. Så hørte jeg Bengt Fasteraune snakke om veier i fylkene. Nå som Senterpartiet er blitt ganske dominerende rundt omkring i fylkene og fylkestingene, ser jeg frem til at det blir prioritert mer penger til å bygge ut fylkesveiene. Vi må ikke underslå at riksveiene har stor betydning for Distrikts-Norge. Jeg ser det selv: Vi har et sted på Lesjaverk. Det er 40 mil unna. Nå er det blitt kortere – i tid, og tid er penger. Det gjelder også næringslivet. Om man korter ned tiden det tar å kjøre en trailer fra Møre og Romsdal eller fra Nordland til kontinentet med fisk, blir vi mer konkurransedyktige, og vi sparer kostnader for bedriftene i Norge. Utbyggingen gjennom Gudbrandsdalen hjelper også dem som frakter varer fra Nord-Norge og Vest-Norge til kontinentet. Det styrker selvsagt også næringsgrunnlaget i distriktene, f.eks. på Dombås og Lesjaverk. Der er det en god del som har hytter. Hvis det er kortere reiseavstand for å ta en tur på hytta, er man der oftere og etterspør lokale varer og tjenester. Når man kutter dette i tid, bringer man i realiteten Distrikts-Norge nærmere de store byene, hvis vi kan kalle noen av byene i Norge store. Det er en fordel for Distrikts-Norge at vi også får bedre riksveinett, for da kommer man nærmere markedene og eventuelt også arbeidsplassene.