trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2013-06-19:
Det er med glede jeg nå kan legge fram næringskomiteens innstilling om årets jordbruksoppgjør. Det er minst to gode grunner til det: For det første ble det enighet med både Småbrukarlaget og Bondelaget, og for det andre er det et robust og framtidsrettet oppgjør, helt i tråd med landbruksmeldingens målsettinger. Opposisjonspartiene har en rekke forslag i saken, men det er bare Fremskrittspartiet som fremmer forslag om å avvise avtalen. Alle de andre stiller seg bak den. Jeg tar det for gitt at opposisjonspartienes representanter selv fremmer sine ulike forslag. Landbruksmeldingens målsetting om økt matproduksjon i takt med befolkningsveksten er helt sentral. Avtalen trapper ytterligere opp satsingen på korn, storfekjøtt og grøntsektoren, og det blir økt produksjon på områder der markedsmulighetene er gode. Så er det viktig med god lønnsomhet, av hensyn til både rekruttering og videreutvikling. Der er vi vel ikke helt ennå, men vi er på god vei. Vi iverksetter tiltak i tråd med landbruksmeldingen og med kanaliseringspolitikken som et sentralt virkemiddel. Sammen med grensevernet er det denne politikken som underbygger våre muligheter til å ha landbruk i hele landet. I samhandling med landbruket vil vi i regjeringspartiene arbeide for å videreutvikle landbruket, hensyntatt alle de muligheter og utfordringer vår varierte natur og vårt klima byr på. Det er derfor satsingen på opplæring og kompetanse også må forsterkes. Jeg er tilfreds med at bøndene nesten uten unntak definerer årets avtale som en god avtale, ja som et gjennombrudd for å sikre tilfredsstillende lønnsomhetsutvikling i landbruket. Dette står i grell kontrast til høyrepartienes virkelighetsoppfatning og beskrivelse av avtalen. Jeg er godt kjent med at situasjonen for næringen ikke er rosenrød – det er rikelig med utfordringer. Og selv om mye rettes på nå, med bedre avskrivningsregler, skatteendringer osv., må det også bli enklere å finansiere investeringer for å utvikle og modernisere driften. Der er vi ikke i mål. Men den største trusselen landbruket står overfor, etter mitt syn, er muligheten for et regjeringsskifte. Slik høyrepartiene formulerer landbrukspolitikken, vil det bli dramatisk. Store kutt i overføringer og prioritering av større enheter der lønnsomheten er best for jordbruket, vil få store strukturelle konsekvenser og føre til nedbygging av distriktslandbruket. Så vil jeg peke på skogbruket. Hele verdikjeden står i en meget krevende situasjon. Regjeringen følger situasjonen nøye og har kommet med viktige tiltak i både fjorårets og årets reviderte nasjonalbudsjett. Gårdsskogbruket må spille en mer verdiskapende rolle i mange distrikter, bl.a. på Vestlandet og nordover. Både skogbruket og myndighetene må ta ansvar. I kystskogbruket er det mangel på infrastruktur. Det mangler også tradisjon og kultur for samarbeid. Det er derfor viktig å prioritere virkemidler til kystskogbruket innenfor en helhetlig ramme – i dialog med skogeierne og slik at styringsgruppen for kystskogsatsingen har en sentral rolle. Avslutningsvis anbefaler jeg Stortinget å stemme for årets jordbruksoppgjør.
Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2013-06-19:
Dette er en interessant debatt som jeg synes klargjør skillelinjene i politikken godt. Så vil jeg si at det er flere ting med Kristelig Folkepartis landbrukspolitikk som jeg har sans for. Det er jo positivt at det ser ut til at de ønsker seg mer av vår rød-grønne landbrukspolitikk. Men så er det skuffende at de vil samarbeide med partier som vil ha en helt annen type landbruk i Norge. Vi må derfor kunne slå fast at Kristelig Folkeparti ser ut til å være villig til å ofre landbruket for å sikre et regjeringsskifte, og løftene deres til norske bønder blir på mange måter lite troverdige. Så har jeg merket meg at Kristelig Folkepartis merknader har et rart regnestykke om inntektsutviklingen for melkebruk. Jeg mener at her gjør Kristelig Folkeparti en grov feil. Et gjennomsnittlig melkebruk får over 30 000 kr i inntektsøkning. Hvordan representanten får dette til å bli 15 600 kr, er uforståelig for meg. Jeg har aldri gjort krav på å være god til å regne, men jeg forstår at det også er uforståelig for departementet. Nei, Kristelig Folkeparti kan stole på oss når det gjelder lovnadene vi gir til norske melkeprodusenter, når vi sier at vi satser på dem i framtiden. Så stemmer Fremskrittspartiet mot årets oppgjør. Høyre har tidligere hatt tradisjon for å stemme mot avtalen, selv i de tilfeller avtalen har fått stor tilslutning ute i landbruket etter å ha vært ute på uravstemning. Den tradisjonen brøt Høyre i fjor, da de for første gang under det rød-grønne regimet stemte for avtalen. Jeg er glad for at Høyre har snudd, og at de nå heller ikke er så kategoriske på at de vil fjerne jordbruksavtalen som institutt. Men jeg mistenker dem for å drive med tåkelegging også her. Når vi ser på Høyres alternative landbruksmelding, som de kom med i fjor, er det tydelig at de vil ha en annen retning. Der sier de også at de vil ha en evaluering av jordbruksavtalen. Hvilke konsekvenser vil en slik evaluering få? Så mistenker jeg at Høyre vil gjøre som i fjor. Når vi kommer til budsjettbehandlingen til høsten, ligger det an til store kutt i den allerede inngåtte avtalen. Tallene taler for seg selv: Under Bondevik II-regjeringen ble bevilgningene til Landbruks- og matdepartementet redusert med 630 mill. kr. Under Stoltenberg II-regjeringen er bevilgningene så langt økt med 3 000 mill. kr.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2013-06-19:
En tidligere statsrådkollega av statsråden har uttalt at hvert nedlagt bruk er et nederlag. I årene fra 2005, mens den rød-grønne regjeringen har sittet med makten, har det faktisk blitt nedlagt flere landbruk rundt omkring i det ganske land, enn noen gang tidligere i norsk historie. Det nedlegges tre bruk om dagen og 21 i uken med denne regjeringen. Mitt spørsmål til statsråden blir: Er statsråden fornøyd med utviklingen? Ser ikke statsråden at den politikken man har ført, har spilt falitt?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2013-06-19:
Jeg vil starte med å si at hvis våre forslag faller, kommer vi til å støtte Høyres forslag nr. 22 og 23 subsidiært. Det har vært en grei debatt med en del innrømmelser. I en replikk stilte jeg statsråd Slagsvold Vedum spørsmål om nedlagte bruk, for det har aldri vært lagt ned så mange bruk som det har vært gjort fra 2005, under den rød-grønne regjeringen. Da konstaterte jo Slagsvold Vedum at dette kommer til å fortsette i samme tempo, for han sier at det er helt naturlig, at man må effektivisere, osv. Så det han bekreftet da, var at med den rød-grønne regjeringen vil dette være i fritt fall, for man gjør ikke andre grep som man er nødt til å gjøre. Så hadde vi også en oppklaring fra representanten Hansen fra Arbeiderpartiet, som også kom med en del innrømmelser. Hun kom med innrømmelse om at man hadde problem med å levere nok smør og nok kjøtt – det problemet har vi hatt hele veien gjennom den fireårsperioden hun har vært her. Hun kunne bekrefte det, og jeg synes det er bra at man kan gå på talerstolen her og innrømme det. Så sier hun også noe som er typisk god arbeiderpolitikk. For Arbeiderpartiet har jo aldri brydd seg om norske arbeidsplasser, og det kunne jo Hansen bekrefte, for hun sier at grensehandelen – som bl.a. representanten Trældal har pratet om – bare var tull. Så sier hun: Vi fôrer Sverige med arbeidsplasser. Ja, det er korrekt å si det. Vi har altså mellom 12 og 14 mrd. kr i grensehandel, som egentlig tilsier 12 000–14 000 arbeidsplasser. Det representanten sier, er at det er hun fornøyd med – hun vil heller gi de arbeidsplassene til Sverige, og det er jo ikke noen god distriktspolitikk, hvis det er det man holder på med. Så sier man noe om at man ikke har sett noen straffetoll på fisken. Nei, men den kommer. Det er varslet at forhandlinger om hvitfisk skjer først til neste år, og da kommer de represaliene vi får her. Da vil det dessverre gå ut over hvitfisken, og det vil kanskje spesielt ramme den regionen som denne representanten bor i. Man har også snakket veldig mye om regulering og deregulering. Vi ønsker å deregulere, vi ønsker at bonden skal få være fri og få lov til å begynne å tjene litt penger selv. Vi ønsker å ta vekk produksjonstakene. I dag er det kun 6 pst. av norske bønder som lever av inntekten sin. I 2010 var det 14 pst., nå er det altså 6 pst. Og hvis regjeringen skulle få fortsette, er jeg stygt redd for at vi er nede i 1 pst. i løpet av to år. Men jeg kan berolige med at det kommer til å bli regjeringsskifte, så bøndene har en god framtid.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2013-06-19:
Representanten Aasland var oppe og forklarte Fremskrittspartiets politikk, at vi skal deregulere og hvor galt det skal bli. Det han ikke tar med seg, er at deregulering er noe man gjør i hele resten av verden også, og det fungerer. I Europa fungerer det faktisk veldig godt. Hvem var det som måtte hjelpe Norge da vi ikke hadde nok smør, da vi ikke hadde nok ribbe, da vi ikke hadde nok biff, da vi ikke hadde nok lammekjøtt? Jo, det er akkurat de markedene som det ble vist til fra Arbeiderpartiet – de kommer Norge til hjelp, og de gjør at vi får det vi skal ha. Økningen i målprisene i det budsjettet som ligger inne nå, vil si at en familie på fire får en økning på 750 kr – det er det samme som å si at grensehandelen vil bli større. Det er jo helt i tråd med Arbeiderpartiets politikk, for representanten Lillian Hansen sier vi skal fôre Sverige med arbeidsplasser. Det viser virkelig Arbeiderpartiets sanne jeg, hvordan partiet er. Man kan skremme med at Fremskrittspartiet skal få landbruksministeren, men det kan aldri bli verre enn det er nå.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-19:
Det var dem jeg tok opp, president.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-19:
Jeg skal ikke bruke mye tid på innlegget til statsråden her, for det er bemerkelsesverdig at man i utgangspunktet vil drive politikk med en retorikk som inneholder så mange feil om andres politikk. Det må være bedre å bruke tiden på å forsvare egen. Jeg har et konkret spørsmål til statsråden, som er aktuelt når det gjelder prisutjevningsordningen på melk, melkeproduksjon og meierisektoren. Kan statsråden forklare meg de viktigste innsatsfaktorene når det gjelder å ha en konkurransedyktig melkeproduksjon og meierisektor? Hva mener statsråden er de viktigste innsatsfaktorene for at denne betydelige delen av landbruket skal være en robust og konkurransedyktig sektor?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-19:
Jeg vil kort kommentere en del av innleggene og angrepene på Høyres landbrukspolitikk. Det er ikke sånn at Høyre er imot tollvern – tvert imot. Men vi har poengtert at prosessen rundt endring av tollvern og endring av tollsatser også må ta opp det bildet at vi har noen handelspartnere utenfor landegrensene. Det er den kritikken vi har kommet med når det gjelder endringer fra kronetoll til prosenttoll. Vi registrerer at det gjerne er behagelig for regjeringsfraksjonen i oppspillet til en valgkamp å presentere det annerledes. Men det er dette som er faktum. Det er heller ikke sånn at Høyre er imot samvirke. Vi har sagt at hvordan bøndene organiserer sitt salgsapparat, er i utgangspunktet ikke et politisk spørsmål. Men vi har sagt at markedsreguleringen og om hvorvidt objektiviteten i markedsreguleringen er tilstrekkelig, er en sak vi vil se på. Jeg registrerer at representanten Heggø var oppe og varslet at regjeringen nå kommer med startavskrivninger. Da må jeg få lov til å korrigere, for dette er et triks som de rød-grønne har gjort i det siste – om at nå leverer de. Man varsler startavskrivninger, men skal komme tilbake til det i budsjettet for 2014. Jeg vil få lov til å opplyse dem som er interessert i startavskrivninger, at Høyre leverer det allerede i revidert budsjett for 2013. Avslutningsvis til representanten Arne L. Haugen, som mener Høyre er imot jordbruksavtalen: Det stemmer selvfølgelig ikke. Vi har sagt at vi vil endre tidspunktet for behandlingen av den, og vi har varslet en evaluering. Det er litt merkelig at man i det politiske miljøet kan angripe et forslag om å evaluere noe. Det kan av og til være sånn at man kanskje vil tåkelegge noe, at det er noe man ikke vil se på. For Høyre er det bestandig viktig å plukke opp sentrale politiske saker og evaluere dem. Hvordan fungerer de i forhold til den tiden vi lever i? Det er sånn at uansett hvor lenge den rød-grønne regjeringen sitter, vil verden rundt oss endre seg, og samfunnet i Norge vil endre seg. Da kan det av og til være veldig greit å gå inn og se på de virkemidlene vi har: Er de tilstrekkelige, eller er de ikke tilstrekkelige? Helt til slutt: Statsråden fikk et enkelt spørsmål om hva som er de viktigste innsatsfaktorene i et konkurransebilde for melkeproduksjonen og meierisektoren i Norge, og om han bare kunne nevne én innsatsfaktor. Svaret var faktisk den Høyre i et forslag hadde gått imot: osteeksporten. Det var en viktig innsatsfaktor. Ellers var statsråden ganske så svevende og klarte ikke å være konkret i det hele tatt. Det kan ikke være sånn at de viktigste innsatsfaktorene for å berge norsk landbruk til enhver tid er de feltene der man kan angripe Høyre. Høyre har levert god landbrukspolitikk, den er godt mottatt i næringen, og det vil vi fortsette med.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-06-19:
Jeg vil få legge til at fiskerinæringen produserer fantastisk god mat. I motsetningen til statsråden skal jeg svare på de spørsmålene som blir stilt. Statsråden stilte Høyre et konkret spørsmål om vi i neste budsjettprosess vil opprettholde kuttene. Hvor store kuttene er, skal ikke jeg forskuttere, i og med at vi da snakker om budsjettet for 2014. Men når det gjelder problematikken som statsråden prøver å ta opp, der han hevder at vi ikke kan ha kutt i neste budsjett fordi jordbruksavtalen er ferdigforhandlet nå, og at vi da må gå imot allerede inngåtte avtaler, så er det en del av begrunnelsen vår for å samkjøre jordbruksavtalen i tid med statsbudsjettet. Det vil gjøre det mye ryddigere, og vi vil plukke bort et dårlig retorisk poeng fra Senterpartiet om at vi skal rasere og ødelegge allerede inngåtte avtaler.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Eg må seie at eg har blitt overraska over innlegga til representanten Reiten i dag. Det er på bakgrunn av at han går til eit veldig angrep på regjeringspartia i landbrukspolitikken. Men samtidig seier han ikkje eitt kritisk ord om landbrukspolitikken til Framstegspartiet. Då kan ein lure på om det er slik at representanten Reiten er meir einig med Framstegspartiet sin landbrukspolitikk enn med regjeringa sin landbrukspolitikk, sidan det er regjeringa han angrip og ikkje Framstegspartiet. Eg trur faktisk det ikkje er slik. Eg trur det er slik at Reiten og Kristeleg Folkeparti ønskjer landbrukspolitikken til regjeringa og ikkje Framstegspartiet sin. Eg trur heller det er slik at Reiten og Kristeleg Folkeparti begynner å få dårleg samvit fordi dei innser at dei slåst for eit regjeringsskifte som gir Framstegspartiet makt. Da veit dei at dei kjem til å få ein dårlegare landbrukspolitikk enn det vi har i dag. Derfor går dei til angrep på regjeringspartia for å trekke oppmerksomheita bort frå sin posisjon, som kan svekke norsk landbrukspolitikk. Så gjeld det reknestykka om inntektsutvikling. Der trur eg kanskje at Reiten hadde kome til eit betre resultat viss han tok høgde for at dette er eit oppgjer midt i året, og at ein del av inntektene kjem første året og resten kjem andre året. Så har eg lyst til å avslutte med å gi litt honnør til representanten Lundteigen. Han har eit veldig godt poeng om at vi må vere flinkare til å snakke om det vi kan kalle netto sjølvberging – produksjon minus importert fôr, i staden for berre sjå på kor stor del av maten vi produserer, uavhengig av kor mykje import vi bruker for å få det til.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Eg sa i mitt førre innlegg at eg var litt overraska over at Kristeleg Folkeparti konsekvent var opptatt av å kritisere regjeringa sin landbrukspolitikk, men at dei i denne debatten ikkje har kome med eitt kritisk ord om Framstegspartiet sin landbrukspolitikk. Eg fekk ikkje noko svar på kvifor dei hadde valt den linja, så eg vil gjenta spørsmålet: Kvifor er Kristeleg Folkeparti i ein så viktig debatt i det heile ikkje opptatt av å distansere seg frå Framstegspartiet sin landbrukspolitikk?
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Noreg er ein sjøfartsnasjon og ein fiskerinasjon, men det er vel kanskje sånn at den maritime delen av kulturminnevernet har ein brukt litt tid på å kome i gang med. Vi verna industri frå skogforedling, vi verna bygningar, og vi verna ting frå jordbruket før vi begynte å tenkje på at maritim sektor kanskje er ein av dei grunnleggjande sektorane i norsk historie. Derfor er det veldig positivt at komiteen har kome fram til ein einstemmig merknad om fartøyvern, som eg ser har perspektiv for framtida. Komiteen merkar seg at ein nasjonal verneplan skal vidareførast, og komiteen understrekar at det vil krevje større offentlege tilskot dersom dei konkrete tiltaka og strategiane i Nasjonal verneplan for fartøy skal gjennomførast. Det er ein ambisjon som eg absolutt sluttar meg til. Så er det ein ting som komiteen peikar spesielt på, og det er viktigheita av å få behalde tilstrekkeleg kompetanse når det gjeld rehabilitering av fartøy, ikkje minst når det gjeld stålskip. Der har eg berre lyst til å ta nokre eksempel. Ein av teknologiane, kompetansane, som faktisk kanskje finst berre ein plass i verda i dag, er å ta vare på våre skoleskip. Eit skip som skoleskipet «Sørlandet» og fleire andre skoleskip er klinka – dei er ikkje sveisa. I dag er det kanskje berre ein plass i verda ein framleis kan klinke slik at det blir vasstett, og det skal det helst vere dersom det er eit skip vi snakkar om. Då skoleskipet «Sørlandet» skulle rehabiliterast, blei det sendt på anbod og endte opp i Tyrkia. Men tyrkarane måtte kome til Kristiansand for å få klinkekompetanse. Det var ingen andre plassar i verda dei kunne finne nokon med klinkekompetanse, nokon som klinka eit skip tett. Eg ville berre peike på at dette er eit eksempel på ein veldig unik kompetanse som er viktig for å vareta noko av det vi kanskje har veldig stoltheit knytt til, nemleg skoleskipa våre.
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2013-06-19:
Eg skal ta opp eit par saker frå stortingsmeldinga som ikkje har blitt nemnde før i dag. For det første vil eg innleie med å seie at Skagerrak er eit veldig vanskeleg område, i den forstand at det er sårbart, men samtidig har det veldig stor sjøtrafikk. I tillegg til at det er eit avgrensa område som har stor sjøtrafikk, er Skagerrak også på mange måtar innløpet til Østersjøen. Så viss vi klarer å øydeleggje forholda i Skagerrak, har vi også øydelagt veldig mykje for våre naboar. Difor er det å forvalte Skagerrak veldig viktig. Ein av dei tinga som vi i den samanhengen er veldig glade for at er meldt i meldinga, er at det skal byggjast fem nye multifunksjonsfartøy med spesielle, moderne reiskapar for å ta hand om oljesøl. Det er ei satsing som eg trur kjem til å bli veldig viktig for å sikre at vi ikkje øydelegg dei flotte naturressursane, for ikkje å snakke om badestrendene på Sørlandet i ein gitt situasjon. Det er ei sak eg syntest det var grunn til å nemne her i salen. Eit anna område eg har lyst å nemne, sidan eg sit i næringskomiteen og jobbar veldig mykje med ein berekraftig fiskeripolitikk, er at i meldinga blir det lagt vekt på at vi skal følgje opp avtalen som no er inngått med EU om forbod mot utkast av fisk. Det er også eit område som er veldig viktig. Utkast av fisk er ein uting, som EU har halde på med i mange år, og som er ei veldig sløsing med ressursar, fordi den fisken dei kastar ut, kan ikkje leve vidare, men er likevel ein fantastisk flott matressurs, både som menneskeføde og som fôr for oppdrettsfisk. Det er ei sak som er veldig viktig for regjeringa å følgje opp. Eg vil avslutte med – som fleire har vore inne på – det gledelege ved at stortingsmeldinga er klar på at det ikkje skal opnast for oljeboring i Skagerrak. Det bekymrar meg veldig at dei to største opposisjonspartia ikkje vil vere med på den merknaden. Det er dystre utsikter for Skagerrak og Sørlandet.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2013-06-19:
I den offentlige debatten kan vi stadig høre noen som mener at de politiske partiene har blitt for like. Landbrukspolitikken må i så fall være unntaket som bekrefter regelen. Det går store skillelinjer mellom den rød-grønne landbrukspolitikken og den som Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre førte sist de satt med makten. En sammenligning av budsjettstøtten viser at den under Bondevik II-regjeringen ble redusert med 630 mill. kr, mens den under rød-grønne regjeringen har økt med nesten 3 000 mill. kr. Det går enda større skillelinjer mellom den rød-grønne landbrukspolitikken og den som Høyre og Fremskrittspartiet vil føre, eventuelt sammen med Venstre og/eller Kristelig Folkeparti, dersom de skulle komme til makten etter høstens valg. For mens de rød-grønne vil sikre de tre bærebjelkene i norsk landbrukspolitikk, vil Høyre og Fremskrittspartiet bygge ned tollvernet, legge jordbruksoppgjøret til høsten sammen med den ordinære budsjettprosessen, og frata jordbrukets egne samvirker viktig ansvar som markedsregulator. I sine alternative budsjett for 2013 kuttet Høyre 1 517 mill. kr i budsjettstøtte til landbruket. Fremskrittspartiet kuttet 5 145 mill. kr. Midt i disse politiske skillelinjene finner vi Kristelig Folkeparti, som til tross for at de sier de vil beholde et sterkt importvern, beholde forhandlingsinstituttet, styrke jordvernet og øke inntektene til norske bønder, velger å stille som garantist for et regjeringsskifte. Et slikt skifte vil bety at man nettopp går bort fra disse politiske målene og over til det som landbruket selv omtaler som en rasering av næringen. I arbeidet med behandlingen av årets statsbudsjett, i arbeidet med partienes ulike politiske programmer og nå i forbindelse med stortingsbehandlingen av jordbruksoppgjøret ser vi at partiene knyttet til en eventuell Høyre–Fremskrittsparti-regjering spriker til alle kanter i sin landbrukspolitikk. Vi ser at man forsøker å skape forvirring, både blant næringsutøvere som ikke vet hva slags landbrukspolitikk en eventuell stemme til f.eks. Kristelig Folkeparti vil bety, og blant partienes egne folk der ute, som sliter med å svare på hva en eventuell regjeringsmakt vil bety i disse viktige spørsmålene. Senterpartiet er opptatt av at vi skal ha et levedyktig landbruk i hele landet. Fremskrittspartiet og Høyre er tydelige på det motsatte. Det bør være en tankevekker for dem som ved å støtte Venstre eller Kristelig Folkeparti, også ønsker Høyre og Fremskrittspartiets landbrukspolitikk velkommen inn i regjeringslokalene. Fremskrittspartiet uttaler klart at landbrukspolitikken ikke lenger skal være et ledd i distriktspolitikken. Det vil slå hardt ut for landbruket i Distrikts-Norge, som er blant de næringene som er mest avhengig av virkemidlene som finnes i den rød-grønne landbrukspolitikken. De klare politiske skillelinjene kan dermed vise seg å bli et skille mellom et være eller ikke være for mange norske bønder.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2013-06-19:
Kristelig Folkeparti forsøker å gjøre et poeng av at en er enig i den rød-grønne landbrukspolitikken. Men hvordan i all verden skal Kristelig Folkeparti få til en videreføring av den rød-grønne landbrukspolitikken ved å være en garantist for et regjeringsskifte med Høyre og Fremskrittspartiet? Disse partiene vil føre en politikk som vil rasere landbruket – stikk i strid med det de rød-grønne står for. Det denne debatten har vist til fulle, er at Kristelig Folkeparti vil svikte landbruket hvis de bidrar til at Fremskrittspartiet og Høyre inntar regjeringskontorene etter valget. Det nytter ikke å si én ting når man gjør andre valg som vil føre til det helt motsatte – det er det denne debatten har vist til fulle. Jeg er helt sikker på at landbruket og bøndene i hele landet ser dette dobbeltspillet som Kristelig Folkeparti nå gjør seg til talsmann for.
Irene Lange Nordahl (Senterpartiet), 2013-06-19:
Når Stortinget i dag vedtar å åpne Barentshavet sørøst for petroleumsvirksomhet, er det en gledelig dag for alle oss som er opptatt av nye muligheter i nord. Med et potensial på opptil ti nye Goliat-felt, kommer oljeeventyret nå for alvor til Øst-Finnmark. Området står foran fantastisk spennende muligheter, som gir grunnlag for optimisme og befolkningsvekst. Åpningen av Barentshavet sørøst er en historisk dag for Norge. Det er første gang siden 1994 at nye områder åpnes for oljeaktivitet her til lands. Senterpartiet har et sterkt engasjement for å skape nye muligheter i nord, som følge av økt oljeaktivitet. Åpningen av nytt areal gir landsdelen mulighet til å ta et kvantesprang inn i den nye oljealderen i Nord-Norge. Med denne utvidelsen kan oljeaktiviteten i nord få en størrelse som gir grunnlag for økt vekst, utvikling for leverandørindustrien og flere lokale ringvirkninger. Utsiktene til store muligheter for næringslivet gir optimisme i regionen, og økt oljeaktivitet er god distriktspolitikk. En mulig befolkningsvekst i nord gir helt nye framtidsutsikter for flere lokalsamfunn, og det er derfor all grunn til å heise flagget nordpå i dag. Oljeaktivitet i disse områdene vil også få mye å si for rekruttering av ungdom og deres utdanningsvalg framover, under forutsetning av drivverdige funn. Vi ser at mange nordnorske ungdommer, som i dag jobber f.eks. i Stavanger, nå søker seg nordover. Det er positivt. Vi vet også at søkertallene til petroleumsrelevante studier er doblet blant unge nordpå de siste årene. Ungdommen ser muligheter i at oljeindustrien flytter nordover. Det er derfor viktig at ungdommen nå kvalifiserer seg til disse mulighetene ved å gjøre framtidsrettede utdanningsvalg. I går besøkte olje- og energiministeren og jeg brønnteknikk-klassen ved Stangnes videregående skole i Harstad. Dette er nordnorske ungdommer som kvalifiserer seg til en framtid i oljeindustrien i nord, og som hilser denne utviklingen velkommen. Ekstra gledelig er det at samtlige av disse dyktige elevene har fått lærlingeplass fra høsten av. Det er veldig bra. En av disse elevene er Kristin fra Tana. Hennes mål er fortsatt å bo i Tana, og å kunne jobbe offshore utenfor kysten av Nord-Norge – aller helst i Finnmark. Med dagens historiske vedtak gir vi Kristin og andre ungdommer i nord denne muligheten, slik at de kan skape sin framtid i vår fantastiske landsdel. Det er dette denne saken egentlig handler om. Gratulerer med dagen.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Nei, forslagene i Innst. 507 S vil bli tatt opp av Geir Jørgen Bekkevold.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
I den framforhandlede rammen for årets jordbruksoppgjør har vi merket oss at 50 mill. kr er overført fra fjorårets oppgjør. Det er ikke en ubetydelig sum. Det utgjør nærmere 4 pst. av rammen. Statsråden og undertegnede har ved flere anledninger vært i dialog om grøftetilskuddet, som har blitt veldig forsinket, og der forskriften ikke har kommet på plass før helt i det siste. I Kristelig Folkeparti har vi en begrunnet mistanke om at disse 50 mill. kr er penger man ikke har greid å bruke opp på tilskudd til grøfting, og som nå er overført. Statsråden har tidligere sagt til meg at han kategorisk avviser at de pengene som ikke er brukt, skulle ha blitt overført til neste år. Kan statsråden bekrefte at dette ikke er de pengene som vi kanskje tror det er?
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Panikken er tydeligvis i ferd med å bre seg i regjeringskontorene. I likhet med velgerne er de rød-grønne regjeringskameratene i ferd med å ta inn over seg at det går mot en ikke-sosialistisk valgseier til høsten og dermed et regjeringsskifte. Dette bærer retorikken til representanten Irene Lange Nordahl og Ingrid Heggø sterkt preg av. Skytset blir rettet mot Kristelig Folkeparti, nettopp fordi det er spesielt farlig for de rød-grønne at vi, med vår høye troverdighet som et landbruksvennlig parti, kan få en nøkkelrolle i Stortinget etter valget. I likhet med Senterpartiet og regjeringen fastholder vi støtten til de tre hovedpilarene i norsk landbrukspolitikk: årlige separate jordbruksoppgjør, et aktivt importvern og samvirkemodellen når det gjelder markedsregulering. Vi står fast på at de viktigste forutsetningene for at vi fortsatt skal ha et livskraftig landbruk og et kulturlandskap i aktivt bruk, er en inntekt som det går an å leve av og gode velferdsordninger også for norske bønder. Det betyr at gapet i inntekter mellom næringsaktørene i landbruket og øvrige grupper i samfunnet må reduseres. Regjeringen, og spesielt Senterpartiet, frykter Kristelig Folkeparti fordi vi, med vår troverdighet i landbrukspolitikken, også vil være en pålitelig medspiller for norske bønder og landbrukets organisasjoner – på riktig side av bordet etter en ikke-sosialistisk valgseier. Velgere med interesse for landbruk vil – i en situasjon der alle piler peker mot et regjeringsskifte – se verdien av at Kristelig Folkeparti med størst mulig styrke kan fremme sin landbrukspolitikk. Det er opp til velgerne om de vil gi oss den nødvendige styrken til å sikre en videreføring av hovedlinjene i norsk landbrukspolitikk også i neste stortingsperiode. Det poenget tror vi at aktuelle velgergrupper innser, og det er tydelig at også Irene Lange Nordahl og Senterpartiet innser det samme – med tåspissene på kanten av sperregrensestupet. Representanten Arne L. Haugen ba om en nærmere utdyping av Kristelig Folkepartis regnestykker, og det skal han få. På side 29 og 30 i proposisjonen finner vi tall fra Budsjettnemnda for jordbruket som viser inntektsutviklingen i inneværende oppgjørsperiode i landbruket. De viser at landbruket sett under ett bare har hatt 1,3 pst. vekst i inntektene. Dette utgjør ca. 3 800 kr per årsverk. Og når det gjelder referansebruk, melk og storfe, 22 årskyr, har utviklingen nærmest vært katastrofal, med en tilbakegang på 3,8 pst. i inntekt, og det tilsvarer 12 400 kr mindre i år enn de hadde i fjor. Da tar vi oss den frihet å sette opp følgende regnestykke: Melk og storfe, 22 årskyr, får med årets oppgjør 30 300 kr. Så trekker vi fra de 12 400 kr for å dekke gapet i inneværende oppgjørsperiode. Vi sitter da igjen med 17 900 kr til disse referansebrukene, som må deles på de to årene, altså på inneværende oppgjørsperiode og neste oppgjørsperiode. Da håper jeg at det skulle være klargjort.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2013-06-19:
Kort til statsråd Slagsvold Vedum: Jeg vil minne om at dagens regjering bruker en mindre prosentdel av statsbudsjettet til landbruk enn Bondevik II-regjeringen gjorde. Jeg vil også minne om at de to siste Stoltenberg-regjeringene har måttet ta et brudd med landbruket. Det skjedde ikke mens Bondevik var statsminister. Så vil jeg minne både statsråden og velgerne om at det er stortingsflertallet og ikke regjeringen som avgjør hvilken landbrukspolitikk som skal føres. Derfor vil styrken til og størrelsen på Kristelig Folkeparti bli svært viktig etter valget. Får vi en situasjon der Høyre og Fremskrittspartiet får rent flertall i Stortinget, skal jeg være enig med statsråden i at mye står på spill. Med et Kristelig Folkeparti som er sterkt nok til å vippe stortingsflertallet, vil situasjonen stille seg helt annerledes. Et styrket Kristelig Folkeparti vil ha landbrukspolitikk som et prioritert område, enten vi skal forhandle om en regjeringsplattform eller føre vår politikk i Stortinget utenfor regjering.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-19:
Jeg skal i dag bare kort ta ordet for å si at Venstre slutter seg til kommentarene og innlegget til representanten fra Kristelig Folkeparti og varsler at vi vil stemme for mindretallsforslagene fra Kristelig Folkeparti. Venstre har også fått med seg statsråd Ola Borten Moes utspill i fjor om at han vil bore til Nordpolen, og også statsråd Solhjells tilsvar om at dette ikke var rød-grønn politikk. Vel, nå skjer det. På mandag slo Dagsavisen stort opp at det har vært 40 oljeutslipp fra norsk sokkel det siste året. Avsløringene om store oljeutslipp hver eneste dag burde føre til at regjeringen stanser åpningen for petroleumsvirksomhet ved iskanten og polarfronten i Barentshavet sørøst. I en sak der usikkerheten knyttet til sårbarhet og beredskap allerede er stor, bør stortingsflertallet benytte anledningen i dag til å snu og ta en tenkepause, i stedet for å gå for full åpning av Barentshavet sørøst. Alle faglige miljøetater identifiserer iskanten og polarfronten som særlig sårbare områder, og forvaltningsplanen påpeker også, som det ble sagt før, at det er vesentlige kunnskapshull knyttet til disse områdene. Statens egne miljøfaglige etater har alvorlige innsigelser mot risikovurderingene, beredskapssituasjonen og utfordringer knyttet til håndtering av oljesøl i isfylte farvann, og en samlet miljøbevegelse, som det også har blitt nevnt, har bedt Stortinget om å si nei til petroleumsvirksomhet i isfylte farvann. Gang på gang har denne regjeringen valgt å overse miljøfaglige råd. Venstre ber om at de nå legger føre-vare-prinsippet til grunn og sier nei til petroleumsaktivitet i de mest sårbare områdene. Til slutt vil jeg knytte en kommentar til klimaperspektivet i denne saken. Denne uken la Statistisk sentralbyrå fram en analyse som viser at en reduksjon av norsk olje- og gassproduksjon vil være et kostnadseffektivt klimatiltak, både i Norge og globalt. Venstre ber stortingspartiene merke seg denne rapporten når eventuelle prosjekter fra dette området og andre områder kommer til behandling i Stortinget.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-19:
I dag er det tverrpolitisk enighet om at det er behov for utbygging av vindkraft i Norge. Venstre er utålmodig etter å ta i bruk disse verdifulle, evigvarende naturressursene. Det vil være et viktig bidrag til å redusere klimagassutslippene. Dessuten mener vi det er viktig at vårt næringsliv og våre forskningsinstitusjoner kan få sin rettmessige plass i det nye grønne lavutslippssamfunnet som den industrialiserte verden nå må endre seg til. Da haster det med å etablere et hjemmemarked for vindkraftproduksjon. For å få til dette mener Venstre at vertskommunene for vindkraft må få en rettmessig andel av fortjenesten når de stiller sin naturkapital til disposisjon for kraftutbygging. I tillegg til gode støtteordninger må vindkraftproduksjonen sikres støtte og legitimitet i de berørte lokalsamfunn. I dag er vindkraftkommunene ikke sikret en andel av den verdiskapningen som deres vindressurser danner grunnlag for. Norge har et 100 år langt regime for vannkraft, med ulike ordninger som ivaretar berørte lokalsamfunns interesser. Som representanten Sande mener også Venstre at vindkraftutbygging har mange paralleller til vannkraftutbygging. Man utnytter de evigvarende energiressursene i form av vann som renner og vind som blåser. Ressursene må utnyttes der de befinner seg. I motsetning til fossil brensel er vindkraftens og vannkraftens miljøproblemer av lokal karakter. Det er ingen utslipp til atmosfæren, men de fornybare energikildene innebærer nedbygde arealer og landskapsinngrep og kan forstyrre dyre- og fuglelivet. Naturressursskatt for vannkraftanlegg ble utformet i 1996, og det sto et bredt politisk flertall bak ordningen. Venstre mener den prinsipielle argumentasjonen Stortinget la til grunn for innføring av naturressursskatt på vannkraft for 12 år siden, i aller høyeste grad er overførbar til vindkraft. Det er urimelig at lokal naturkapital stilles til kraftprodusentenes disposisjon uten godtgjørelse til berørte lokalsamfunn. Samtidig mener Venstre at det også er viktig at skatteordningene ikke gjør vindkraft ulønnsom. En økt skattebelastning i dagens situasjon vil være et nytt hinder for utbygging av vindkraft, og Venstre mener derfor at naturressursskattens utforming i vannkraften er ideell. Venstre mener at en tilsvarende ordning for vindkraftsektoren må utformes med nødvendige tilpasninger. Så lenge skatten utformes slik at den ikke medfører økte utgifter på utbygger, bør ikke en slik ordning være til hinder for mer vindkraft. Tvert imot vil utbygger bli møtt av mer velvillige lokalmiljø og dermed redusere et vesentlig hinder mot vindkraftutbygging i dag. Kommunene vil få en langsiktig og stabil inntekt – som en lovfestet rettighet og ikke gjenstand for forhandlinger.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-19:
Jeg slutter meg til mye av det tidligere talere har sagt, og er i det store fornøyd med denne forvaltningsplanen, men jeg vil ta opp et forslag fra Venstre og begrunne dette. Venstre mener generelt at kystnær petroleumsvirksomhet bør unngås, da det innebærer økt risiko for miljøskade ved eventuelle oljeutslipp, samt at det innebærer beredskapsmessige utfordringer, spesielt i kyst- og strandsonen. Venstre foreslår at det etableres en sone langs kysten hvor det ikke skal igangsettes ny petroleumsvirksomhet. En slik sone vil innebære en viktig beskyttelse for de kystbundne sjøfuglene langs kysten, for andre verdier i kystsonen og for verdier i kystbeltet. Funksjonen til en slik sone vil i hovedsak være å redusere risikoen for miljøskade knyttet til et potensielt kystnært oljeutslipp, samt sikre et visst handlingsrom for bekjempelse av olje ved et eventuelt oljeutslipp, før oljen når kystbeltet, kysten og sårbare områder og arter. Erfaringer fra tidligere kystnære analyser viser at drivtider for oljeutslipp 50 km fra kysten kan være korte og ned til i verste fall ca. ett–to døgn. Jo nærmere kysten et potensielt utslipp skjer, jo kortere vil mulige drivtider til land være. Handlingsrommet for håndtering av olje før eventuell stranding av olje blir mindre, og sannsynligheten for å berøre viktige sjøfuglområder og andre viktige verdier ved kysten og risikoen for miljøkonsekvenser blir større. Vi har nå en mulighet til å få på plass et slikt forvaltningsmessig verktøy, og derfor foreslår Venstre dette i dag.
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-19:
Venstre har fremmet et forslag i salen i dag som går på å innføre en grense på minimum 35 meter fra land hvor det ikke skal åpnes for ny oljevirksomhet, pluss de områdene som i dag er stengt for slik virksomhet. Hvilke vurderinger gjør statsråden seg av dette forslaget?
Borghild Tenden (Venstre), 2013-06-19:
Venstre har fremmet noen forslag også i denne saken. Hensikten med forslagene er at vi mener at samfunnet må gjøres mer robust for å håndtere det uventede. Forslagene går i korthet ut på at vi ønsker å gi meransvar til NVE, DSB og Miljødirektoratet. Hvilke vurderinger gjør statsråden seg av disse forslagene?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-06-19:
For det første er ikke premissene i spørsmålet riktige. Jeg er litt overrasket over krokodilletårene til representanten fra Fremskrittspartiet når det gjelder antallet nedlagte bruk, når jeg vet hvilken politikk Fremskrittspartiet selv tar til orde for, både når det gjelder toll og når det gjelder fjorårets budsjett, hvor de kutter 5 500 mill. kr i overføringer. Det går ikke an å måle suksessen i norsk landbruk etter hvor mange timers arbeid som blir nedlagt i norsk landbruk, for det er ingen tvil om at da bestefaren drev gården med hest i starten, brukte han flere timer på å drive gården enn det jeg gjør i dag med en stor traktor. Det går heller ikke an å se på det som et nederlag at en bonde har tatt i bruk en melkerobot på sin gård, og bruker færre timer i fjøset enn før han hadde melkerobot. Det skjer en teknologisk utvikling, det har skjedd hele tiden, og det kommer også til å skje framover. Men Norge er det landet det er. På et visst tidspunkt kan det bli stordriftsulemper – avstandene blir for store – og derfor må vi ha en målrettet landbrukspolitikk som gjør at det kan være lønnsomt å drive både store og små bruk i landet.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-06-19:
Først vil jeg be representanten Bakke-Jensen dokumentere påstanden om at jeg sa noe feil i mitt innlegg, for det gjorde jeg ikke. Det kan han gjerne dokumentere senere, i sitt neste innlegg. Så til spørsmålet om prisutjevningsordningen på melk: Det er en ordning som sikrer flere formål. Ett av de formålene ønsker jo Høyre – ifølge innlegget – å ta bort ved å fjerne muligheten til å eksportere Jarlsberg. Resultatet av det, blir at man må legge ned Tines anlegg i Elnesvågen – på direkten. Et annet formål vi bruker prisutjevningsordningen på melk til, er å sikre konkurransevilkår som gjør at både Q-meieriene og Synnøve Finden skal kunne klare å konkurrere i det norske melkemarkedet, og at de får fram flere produkter. Og når man ser på utviklingen det siste året, har både Synnøve Finden og Q-meieriene utviklet nye produkter. De har blitt en del av mangfoldet i norsk dagligvarehandel, og vi mener at de justeringene vi har gjort i PU-ordningen nå, sikrer fortsatt gode muligheter for å utvikle seg videre for både Q-meieriene og Synnøve Finden.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-06-19:
Jeg kan bekrefte at det forhåpentligvis blir brukt 100 mill. kr på grøfting i høst, og at folk skal grøfte og være aktive når det gjelder det. Jeg kan bekrefte at de midlene som er avsatt til grøfting, skal bli brukt til grøfting. Det er nå satt av nye 100 mill. kr, slik at det kan grøftes mer også neste år. Med de 100 mill. kr som ble satt av til det i fjor, og de 100 mill. kr som er satt av i år, kan det gi et løft når det gjelder grøfting. Det er et nødvendig og riktig tiltak, som regjeringen har prioritert, og som også komiteen støtter opp under.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-06-19:
Landbrukspolitikk er, når det kommer til stykket, egentlig ikke vanskelig i det hele tatt. Det handler om man er villig til å prioritere virkemidler til landbruket. Er man villig til å bruke budsjettpenger, sånn at man kan ha landbruk over hele landet, eller er man ikke villig til å bruke budsjettpenger på det? Er man villig til å stå opp i kampen for tollvernet, eller er man ikke villig til å stå opp i kampen for tollvernet? Skillene i stortingssalen er tindrende klare. Det er bare å se på alle budsjettforslagene gjennom de åtte årene den rød-grønne regjeringen har styrt, hvordan Fremskrittspartiet og Høyre hvert år har kommet med alternative forslag. De alternative forslagene har alltid vært dårligere, det har vært mindre budsjettpenger. En bedre måte å vise at man ikke vil prioritere det, finnes ikke – eller verre, vil jeg si. I fjor stemte Høyre, som Høyre kommer til å gjøre i år, for den innstillingen som forelå. Men da det kom til budsjettet om høsten, kuttet de 1 550 mill. kr. Det vil bli det samme i år. Kan Høyre garanterer at de ikke skal oppføre seg på samme måte i år som de gjorde i fjor, da man stemte for noe om våren og kuttet 1 550 mill. kr om høsten? Kan Høyre garantere at de oppfører seg annerledes i år enn de gjorde i fjor? Så skal da Lars Peder Brekk ha vært i ferd med å ta av, som presidenten sa, da han skulle komme inn på sitatene når det gjaldt toll. Dette viser hvordan Høyre reelt sett prioriterer i landbrukspolitikken. Jeg skal ta et lite utvalg sitater fra sentrale høyre-, fremskrittsparti- og venstrepolitikere. Først Jan Tore Sanner: «Forståelig sterke reaksjoner fra Europa mot de nye norske tollmurene. De blir borte med ny regjering». Da Høyre-leder Erna Solberg var i Storbritannia, sa hun: «Det er veldig spesielt at det landet som går best i verden, er det som nå girer om til høyere toll, og stenger varer fra andre land mer ute. Det tas som et veldig negativt signal.» Så et sitat fra Guri Melby i Venstre i Dagbladet 8. oktober: «Egoisme satt i system.» Så til Morten Høglund, som sier til Nationen: «Vi ønsker størst mulig grad av frihandel, også med landbruksvarer. Målet vårt er frihandel med disse varene. Punktum. Vi har ingen forståelse for et sterkt importvern som det Norge har nå og ønsker større grad av liberalisering.» Jeg kan ta noen flere Høyre-sitater bare for å synliggjøre om man prioriterer landbruk eller ikke. Svein Flåtten sier dette i Bondebladet: «Mange familier kommer til å merke at maten blir dyrere.» Videre sier han i Aftenposten 2. november 2012: «For å være forberedt på dette, bør tollvernet bygges langsomt ned.» Stortingsrepresentant Nikolai Astrup sier i en artikkel i Klassekampen: «EU trenger ikke oss for å forstå at norsk ostetoll er en dårlig idé.» I samme artikkel sier Astrup at det som har vært landbrukets hovedkrav, og som regjeringen og jeg gjennomførte, var en «gigantisk tabbe». Det er denne «gigantiske tabben» som regjeringen gjennomførte i fjor høst, som nå gjør at vi får et jordbruksoppgjør, at det er i ferd med å tette inntektsgapet, og at norske melkeprodusenter tjener bedre i år enn i fjor.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2013-06-19:
Jeg har lagt merke til at Høyre ikke har avkreftet at de kommer til å gjøre tilsvarende i år som de gjorde i fjor: først stemme for opplegget her i salen og så gå og kutte 1 500 mill. kr i budsjettet til høsten. Det var den malen Høyre brukte i fjor, og de kan ikke garantere at de ikke gjør tilsvarende i år. Til representanten Reiten fra Kristelig Folkeparti: Jeg vil be om lite grann ydmykhet i tilnærmingen til landbrukspolitikk, for hvis man ser på hva Kristelig Folkeparti fikk til i Bondevik II-regjeringen, ser vi at de hadde en veldig landbruksvennlig statsminister i Kjell Magne Bondevik. Det er det ingen tvil om. Han måtte gå inn direkte i flere av oppgjørene for å få til en avtale, og hva ble resultatet av det? Budsjettbevilgningene til landbruk gikk ned med 630 mill. kr i løpet av den fireårsperioden. Selv da Kristelig Folkeparti hadde større makt, selv da Kjell Magne Bondevik som statsminister gikk direkte inn og overstyrte jordbrukspolitikken, ble det et kutt, ikke en økning. Det ble et budsjettkutt på 630 mill. kr. Under Stoltenberg II-regjeringen har vi hatt en økning på nesten 3 mrd. kr, og bare i år 500 mill. kr. I kommunikasjon med velgere og med bønder må man være åpen og ærlig på hva som var de historiske resultatene da Kristelig Folkeparti styrte og hadde statsministeren, og hvordan styrkeforholdene er nå. Det er for meg helt uforståelig at Kristelig Folkeparti, som har som hovedsaker alkoholpolitikk, bistandspolitikk og en mer liberal innvandringspolitikk, og påstår at de ønsker en mer offensiv satsing på landbrukspolitikken, mener at svaret er å gi Fremskrittspartiet og Høyre mer makt – sette Erna Solberg inn som statsminister, la Siv Jensen bli finansminister, for da blir det satsing på landbruk, da blir det vilje til å ta tollkamper med EU, da blir det vilje til at vi skal bruke mer penger på distriktslandbruk. Selvfølgelig blir det ikke det. Det vet Reiten særdeles godt ikke kommer til å skje. Men jeg er glad for at Kristelig Folkeparti og Senterpartiet er de partiene som i veldig mange saker er mest enig. Derfor er det så uforståelig, når man har en del av de samme standpunktene, at man peker på Fremskrittspartiet og Høyre, for de største motpolene til tradisjonell sentrumspolitikk er Fremskrittspartiet og Høyre. Det vet representanten Reiten veldig godt, og det må han være åpen og ærlig på, for han vet at Kristelig Folkeparti kommer til å ha mindre makt i en ny regjering, og at Fremskrittspartiet kommer til å ha større makt. Men målet er at det ikke skal skje, for det er veldig mange i Norge som ønsker en offensiv landbrukspolitikk, som ønsker en offensiv distriktspolitikk, og dem skal vi mobilisere så vi vinner valget. Og Kristelig Folkeparti burde ha forstått at de får ikke sine løsninger med Fremskrittspartiet og Høyre, de får det sammen med Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV.