Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-03-10:
Fra 1. januar 2010 har fylkeskommunene hatt ansvar for 17 000 km vei som tidligere var statens veier. Fremskrittspartiet mente, og mener, at Forvaltningsreformen er uheldig. Veiene blir, etter Fremskrittspartiets syn, ikke bedre når ansvaret deles opp på 19 fylker. Veiene blir, etter Fremskrittspartiets syn, ikke bedre når de overføres som de var – jevnt over av dårlig kvalitet. Interpellasjonen er ingen omkamp om Forvaltningsreformen, men en etterlysning av evaluering vel ett år etter at reformen er innført. I 2009, da debatten om Forvaltningsreformen gikk, sa Opplysningsrådet for Veitrafikken og andre trafikkorganisasjoner: «Risikoen vokser for at norske veier blir dårligere.» I april 2009 kom oppskriften fra regjeringen om hvordan disse 17 000 km vei med til dels kraftig forfalte veier skulle overføres til fylkeskommunene. Mens regjeringen uttalte at veireformen vil «forsterke folkestyret på regionalt nivå og sørge for en mer samordnet og effektiv forvaltning», vakte saken fortvilelse hos en rekke vei- og transportorganisasjoner. Jeg antar at for veibrukerne er det altoverskyggende viktigste målet med veipolitikken gode og sikre veier til transport av personer og gods. Jeg antar at veibrukerne er behersket interessert i «forsterket folkestyre på regionalt nivå», men svært interessert i at veiene faktisk blir bedre – fort. I statsbudsjettet for 2011 sier regjeringen selv om reformen: «Forvaltningsreformen er innenfor vegsektoren en stor reform» – jeg gjentar: en stor reform – «med behov for fortsatt tilpasning av fylkeskommunenes og Statens vegvesens organisasjoner og styringssystemer. Overføring av ansvaret for det vesentlige av øvrige riksveger og øvrige riksvegferjesamband har ført til at fylkeskommunene får økt ansvar for at nasjonale mål innenfor vegtransport, trafikksikkerhet, kollektivtransport, klima, lokal støybelastning og luftforurensning m.m. blir nådd.» Fylkeskommunene får altså ansvaret for at nasjonale mål blir nådd. Det ble nettopp nå i forrige interpellasjon snakket om trafikksikkerhet. Det er altså et område som er omfattet og rammet av Forvaltningsreformen. Flere sentrale transportorganisasjoner stilte på vegne av brukerne følgende krav til reformen: For det første må veiene må settes i stand før de overføres. Det ble avvist av regjeringen. For det andre må minstestandard for kvalitet innføres. Det er ikke imøtekommet av regjeringen. For det tredje må det etableres et uavhengig veitilsyn for å sikre felles veistandard. Det er jo heller ikke imøtekommet. Tvert imot har regjeringen videreført ordningen med at Statens vegvesen får føre tilsyn med egen virksomhet. Et eget jernbanetilsyn fører tilsyn med Jernbaneverket, og Luftfartstilsynet fører tilsyn med Avinor og flyselskapene, mens innenfor veitrafikken – som vi berørte i forrige interpellasjon, var det i fjor 210 som omkom der – skal veietaten selv få lov til å drive tilsyn med egen virksomhet. Det fjerde kravet var at det må følge penger med, nok penger med. Det er overført penger, men ikke nok. Regjeringen har derfor etablert en låneordning på 2 mrd. kr slik at fylkeskommunene kan ta opp lån for å ruste opp dårlige veier de har fått overført fra staten. Manglende imøtekommelse av disse sikringskravene til reformen, manglende vedtak om og uklar vilje til evaluering av reformen gjør situasjonen usikker og uklar. Det er bekymringsfullt og bør bekymre og engasjere ansvarlig statsråd. Her er det riktignok ingen pendlerforening som kan jage på statsråden, men det finnes en rekke brukerorganisasjoner og brukere som gir klare bekymringsmeldinger for den som vil lytte. Jeg går ut fra at regjeringen og statsråden, i tillegg til målet om å «forsterke folkestyret på regionalt nivå og sørge for en mer samordnet og effektiv forvaltning» også har et overordnet nasjonalt mål om gode veier, bedre veier og sikre veier. Gjennom budsjetthøringene i transportkomiteen vedrørende statsbudsjettet for 2011 fikk komiteen innspill om status etter knapt et år om en avklart budsjettramme for år 2 av reformen. NAF, Norges Automobil-Forbund, var en av organisasjonene som omtalte Forvaltningsreformen, og etter egne undersøkelser fant de at det riktignok var brukt flere kroner i 2010 enn i 2009 på øvrige riksveier, men at kun fire fylker har brukt Stortingets bevilgning som forutsatt. Ifølge NAF ville det blitt brukt over 700 mill. kr mer på vei i 2010 dersom Stortingets intensjon hadde vært fulgt. Disse midlene finansierer nå andre deler av fylkenes drift. Under budsjetthøringen i oktober 2010 krevde Norges Lastebileierforbund igjen nasjonale føringer for fylkesveier og fylkesveiferjer for å sikre enhetlig standard og forutsigbare forhold. NLF vil ha minstestandard på bl.a. vinterdrift, sommerdrift og vedlikehold. La meg sitere lederen av samferdselsutvalget i Møre og Romsdal – fra november i fjor – som mente fylket har fått katten i sekken når de tok over veiene fra staten: «Vi har 700 millionar kroner i etterslep på vedlikehald og 700 millionar kroner i etterslep på ferjekai og ferjeoppstillingsplass.(…) Vi har vorte tvinga til å ta over noko som er halde svært dårleg ved like.» (…) Fremskrittspartiet mener det er mange signaler på at veiene ikke er blitt bedre med Forvaltningsreformen så langt. Fremskrittpartiet mener det er mange uavklarte forhold – pekt på ved innføring – som ved start av år 2 i reformen ikke er avklart. Fremskrittspartiet er bekymret for manglende signal om evalueringsvilje. Fremskrittspartiet mener evaluering er nødvendig fordi reformen har store konsekvenser for et dårlig, men svært viktig veinett. Skjer det noe vedrørende innføring av minstestandard på riks- og fylkesveinettet? Etter Fremskrittspartiets syn må og bør vi ha en slik minstestandard, ikke bare på enkelte områder, men på alle viktige områder som inngår i beskrivelsen av en god vei, et godt veivedlikehold og en god veidrift. Etter Fremskrittspartiets oppfatning må fylkeskommunene pålegges obligatorisk rapportering av både budsjettmessige forhold og kvalitative indikatorer innen fylkeskommunalt veinett til KOSTRA, altså dette rapporteringssystemet for alle fylkeskommunale og kommunale tjenester. Dette er viktig å få på plass så fort som mulig og med så konkrete bindinger og føringer som mulig. Slike tiltak bør inngå i en evalueringssak sammen med status på vedlikehold og økonomi knyttet til videre vedlikeholdsopptrapping. La meg legge til at når vi får slike føringer som rapportering knyttet til kvaliteten på vei, bør det gjelde for alle veier, også de veiene som staten selv eier. La meg også bruke noen ord på ferjedelen. Det er viktig å minne om at også et meget stort antall riksveiferjer inngår i Forvaltningsreformen, og at overføring av midler til ferjene var en såkalt flat overføring av budsjettnivået 2009. Når det gjelder ressurser til forbedring av kvalitet på ferjetilbudet, har Samferdselsdepartementets hovedsvar vært at dette må sikres gjennom bruk av anbud. Det er interessant at regjeringen er så sikker på at bruk av anbud vil gi mer ferje for pengene. Viktigere for ferjebrukerne på veinettet er det at kvaliteten virkelig forbedres på kapasitet, åpningstid og frekvens. Det må nok noe mer penger til enn det regjeringen har latt følge ferjedriften. I en nødvendig evaluering av Forvaltningsreformen er det derfor også viktig at ferjene inngår. Stortinget og brukerne bør få vite hvilken virkning på veienes kvalitet innføring av Forvaltningsreformen har hatt og har. Utfordringen oppsummert i interpellasjonen er derfor: Hvordan vil statsråden evaluere Forvaltningsreformen og dens virkning på veistandarden i Norge samt gi Stortinget tilbakemelding om dette?