Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2015-11-19:
I dag behandler vi en lov som vil bety mye for mange pasienter – ordning med kontaktlege i spesialisthelsetjenesten – og komiteen er enstemmig i sitt syn på at behovet for kontaktlege på sykehus er nødvendig, og støtter departementets forslag. I løpet av egen kreftbehandling møtte lege og professor Fugelli en hel stim av det han kalte engangslegene. Han møtte hele 37 engangsleger under sin behandling. Da han fikk vite at departementet jobbet med å legge fram et lovforslag om kontaktleger, sa han til Dagens Medisin: «Dette er gull!» Og det er gull å gi flere rettigheter til pasienter og sørge for at pasienter med alvorlig sykdom eller skade skal føle seg trygge gjennom et helt behandlingsforløp. Komiteen mener at en kontaktlege er med på å skape bedre trygghet og bedre kommunikasjon. Mange alvorlig syke pasienter opplever nettopp at de møter mange leger. Det innebærer en fare for at informasjon og ikke minst kommunikasjon kan bli dårlig, og vi vet alle at svikt i kommunikasjonen innebærer stor risiko for pasientskade. Komiteen mener også at innføring av koordinator i spesialisthelsetjenesten var positivt for samordning av tjenestetilbudet. En koordinator er en som skal samordne langvarige og koordinerte tjenester, sikre nødvendig oppfølging av pasienten og utarbeide en individuell plan. Komiteen støtter at koordinatoren ikke behøver å være lege, noe som også departementet foreslår. Det er stor variasjon mellom helseforetakene når det gjelder hvor langt man har kommet i å etablere en koordinatorfunksjon, og det er også stor variasjon i hvilke yrkesgrupper som er involvert. I tillegg er det litt ulikt hvordan koordinatorrollen er definert. Denne ordningen mener komiteen førte til at det er behov for kontaktlege, fordi ordningen ikke var tydelig nok definert, og ikke minst var den ikke rettighetsfestet, slik kontaktlege er. Det er viktig at det er en avklart rolle mellom koordinator og kontaktlege, og komiteen støtter derfor at Helsedirektoratet skal utforme en veileder for rollene. Grovt sett kan vi si kontaktlegen er den som har det medisinske ansvaret, og koordinatoren er den som skal ha det praktiske ansvaret for å samordne tjenestene. Et klart flertall var enig om at det er det enkelte helseforetak som selv må avgjøre hvilken kompetanse en koordinator bør ha. Koordinatoren må være utdannet som helsepersonell, men sosionomer, barnevernspedagoger og andre grupper som ikke er autorisert som helsepersonell, kan også være en koordinator. Og det er viktig at sykehusene har god informasjon om de ulike rollene og hva de skal bidra med når det gjelder å gi pasienten en bedre helsetjeneste. Komiteen støtter altså spørsmålet om at hvert foretak faktisk må bestemme selv hvordan og hvem som skal ha denne koordinatorrollen. Og vi er opptatt av at pasientene, uansett om de blir behandlet i det offentlige, eller om de blir behandlet i en privat ideell eller annen privat institusjon, skal ha både koordinator og kontaktlege. Nå vet vi at det ofte er slik at pasienter som har en langvarig skade eller kronisk sykdom, ofte er tilknyttet offentlig helsevesen, men det er også slik at private helsetjenestetilbydere kan ha pasienter med langvarig sykdom, så det er viktig at de også har dette tilbudet. Dette er en god dag for pasienter. Pasienter med kroniske sykdommer møter mange personer på sin vei, ikke bare på sykehus, men også i kommunehelsetjenesten, så det er også viktig at samarbeidet er godt mellom spesialisthelsetjenesten og kommunehelsetjenesten når det gjelder pasienter med kronisk sykdom.