Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 1999-11-26:
Omfordelingspolitikk er krevende. Noen ganger har tanken streifet meg at det kunne vært kjekt å være i en komite som deler penger ut, framfor å sitte i finanskomiteen med ansvar for avgifter og penger inn. Men avgiftspolitikken er mangesidig, den gir ved siden av penger i statskassa også rammebetingelser for næringslivet og kan også til en viss grad styre den enkeltes atferd. Men noen avgifter har i en slik sammenheng overlevd seg selv. De særnorske radio-, fjernsyns- og kassettavgiftene fjernes til neste år. Vi har en liten liste over også andre særnorske avgifter som burde gått samme veien, avgifter som hadde sin berettigelse tidligere, men som i dag kun består som ulogiske pengeinnkrevere. Erfaringer med slike bør mane oss til forsiktighet med innføring av nye særnorske avgifter, uansett hvilke betingelser som skulle være til stede. I dette budsjettet har nye grønne avgifter dukket opp. Jeg skal ikke generelt avvise slike, men man bør først og fremst søke frivillige ordninger der slike kan gi tilfredsstillende virkninger. Den nye avgiften på trykkimpregnert treverk er et slikt eksempel. Nabolandene Sverige, Finland og Danmark har satset på forskrifter i samarbeid med bransjen. Regjeringen prøvde en ny særnorsk avgift. Stortinget avviser nå dette. Et råd til Regjeringen er at man tenker seg godt om før man kommer tilbake med et endelig, nødvendig virkemiddel i denne sammenheng. At Regjeringen må trå forsiktig ved introduksjon av grønne avgifter, ser vi også ved innføring av grunnavgift på fyringsolje. Her har flertallet funnet det nødvendig å gi fritak for treforedlingsindustrien. En ny avgift her kunne føre til at et annet miljøtiltak, produksjon av papirprodukter basert på returpapir, hadde blitt en taper, og det er vel ikke god miljøpolitikk. At avgifter kan være et riktig virkemiddel, ser vi derimot på drikkeemballasje. Der har grønne avgifter gått i null, med oppnådd returmål på de tradisjonelle ombruks- og panteflaskene. Et eksempel i en annen retning er introduksjonen av boks. Her er det gitt fritak på avgift i forhold til returmengde, med den virkning at boksen truer eksistensen til flere av distriktsbryggeriene. Boksen har naturligvis kommet for å bli. Men det blir noe riv ruskende galt dersom en engangsemballasje ikke skal betale for sin egen forsøpling. Derfor foreslås det fra flertallets side en justering i denne avgiften. Så får vi håpe at det vil kunne være et bidrag til at noen av distriktsbryggeriene overlever også som ølbryggerier. Vi hørte i går at Nordlandsbryggeriet allerede er blitt taper, men at Arendals Bryggeri i hvert fall så langt gis mulighet til å leve videre. Bilavgiftene er av flere grunner høye i Norge, men det er viktig at de ikke forhindrer en trafikksikker og minst mulig miljøødeleggende bilpark. Det avgiftssystemet vi vedtok med virkning fra 1996, etter framlegg fra Arbeiderpartiet, har så langt fungert bra. Det fordyrer ikke sikkerhetsutstyr, men gir fortrinn for en standard bil i motorstørrelse og vekt. Det blir nå avgiftsøkninger på de tyngre og også de spesielt avgiftstilpassede bilene, som kombibiler og minibusser. Samtidig sikrer vi at vesentlige avgiftsskjerpelser ikke rammer de nye, familievennlige flerbruksbilene. Vi har i fem år hatt et forutsigbart og velfungerende avgiftssystem for de bilene folk flest kjøper. Men vi ser nå en ny bil- og motorteknologi vokse fram. Andre land er derfor i ferd med å utvikle nye avgiftssystemer, som skal styre bilen i en mindre miljøødeleggende retning. I Tyskland har vi f.eks. årsavgifter som diskriminerer de mest forurensende og trafikkfarlige bilene, samtidig som konseptet «tre mil på literen-bilen» nå er i ferd med å komme i produksjon. Nye bilavgiftssystemer bør ikke snekres sammen her i Stortinget. Erfaringer fra 1996 viser at når man gjør et godt forarbeid i departementet, med påfølgende høringer med interesseorganisasjoner både for brukere og selgere før endelig framlegg for Stortinget, kan resultatet bli godt og framtidsrettet. Mye tyder på at nye konstruksjoner og ny motorteknologi nå kan gi et vesentlig sprang mot en tryggere og mer miljøakseptabel biltype. Jeg mener derfor at tiden nå bør være inne for et prosjekt «Grønne bilavgifter år 2000». Vi i Arbeiderpartiet skal være konstruktive medspillere. Målet bør være preferanse til nye, sikrere konstruksjoner og redusert forurensning på motorsiden. Så til Arbeiderpartiets foreløpige forslag når det gjelder de utfordringer vi står overfor knyttet til et økt alkoholforbruk. Alkoholskadene representerer vårt største sosiale og helsemessige problem. Kriminell produksjon og smugling i stor skala, og folks sviktende rettsoppfatning i denne sammenheng, viser at vår politikk knyttet til tilgjengelighet og pris som hovedvirkemiddel, må gjennomgås og i nødvendig grad justeres. En økt grensehandel er også et klart varsku om at vår politikk bør tilpasses vår nærmeste nabo, Sverige. Stikkordsmessig vil jeg nevne noen elementer i Arbeiderpartiets opplegg. Ett element er justeringer i avgifter og tilgjengelighet. Men like viktig vil en gjennomgang og nytenkning knyttet til holdningsskapende arbeid, være. Videre vil det være nødvendig å styrke tolletatens muligheter til å forhindre smugling. Tilgjengeligheten til Vinmonopolet og Vinmonopolets mulighet til å yte service skal og må forbedres vesentlig. Øl med alkoholinnhold lavere enn pils skal ned på svensk avgiftsnivå, dvs. ingen eller lav avgift. Butikker og serveringssteder bør pålegges å ha disse alkoholsvakere ølsortene i sitt tilbud. Brennevinsavgiften reduseres slik at avgiftsforskjellen til Sverige halveres, for så over tid ytterligere å bygges ned. Det er et krevende prosjekt Arbeiderpartiet nå går inn i samarbeid med Regjeringen om fram til revidert nasjonalbudsjett. Den største utfordringen er ikke å få flertall her i Stortinget, men å få gjennomslag for en ny atferd blant folk flest. Så et par raske kommentarer knyttet til vedtak i revidert nasjonalbudsjett i år. Først til refusjon av dieselavgiften for busser: Her fattet Stortinget et krystallklart vedtak. Jeg viser til innstillingen til revidert nasjonalbudsjett side 107, første spalte, hvor begrunnelse, praktisering og vedtak er gjengitt. Det foreligger nå henvendelser som går på at Regjeringen ikke følger opp Stortingets vedtak. Det forutsetter jeg bygger på manglende kommunikasjon, og ikke på at Regjeringen unndrar seg Stortingets vedtak og retningslinjer. Det andre gjelder fritak for investeringsavgift på vannkraftverk. Med Stortingets presisering av at vedlikeholdsinvesteringer også omfattes av fritaket, forutsetter jeg at fritaket som forutsatt får sin virkning fra 1. januar 2000. Så vil jeg ta opp det forslaget som ligger på representantenes pulter. Det er forslag nr. 22, på vegne av flertallet Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet, Venstre og representanten Bastesen. Jeg tror at de som ser på forslaget, vil skjønne lite eller ingenting. Derfor vil jeg gi en liten begrunnelse for hvorfor det ligger der: Det er slik at § 4, som det vises til, hadde et første ledd som gikk på å gi grunnlag for fjerning av avgift på miljødiesel for rutebusser. Det var den spesielle miljødieselen som tidligere var i salg, men som nå byttes ut med en ordinær, bedre dieseltype. Av den grunn – og med bakgrunn i flertallets innstilling – fjernes første avsnitt her, og det siste avsnittet som gjelder noe helt annet, blir stående igjen.