Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2012-05-15:
Endelig ble temperaturen – riktignok i denne salen – hevet noen hakk, og det er kanskje greit med litt ordentlig debatt av og til. Det er sjelden jeg har opplevd å få kritikk, på vegne av Fremskrittspartiet, på grunn av tonen i merknadene, men det opplever jeg altså i dag, og det er en interessant og ny vending. For å gjøre det helt klart: Fremskrittspartiet støtter direktivet. Vi støtter også lovendringen som følger av direktivet, men vi tar et lite forbehold. Vi tar et lite forbehold i en situasjon hvor Europa er i en vanskelig økonomisk situasjon – det er det vel ingen som er i tvil om i denne salen – hvor man kan sette spørsmålstegn ved viljen hos de enkelte medlemsstatene til å innføre en del av de bestemmelsene som kommer. Dette gjør vi kun for å ivareta og sikre norske interesser. Det følger av vårt forslag at når EU innretter seg etter direktivet, gjør også Norge det. Men det setter vi som en forutsetning. Det er kun forskjell når det gjelder når direktivet og lovendringene som følger av det, skal implementeres i norsk lov. Vi sier – og det er det som ligger konkret i forslaget vårt – at det må skje på det tidspunkt når minst 85 pst. av EUs medlemsstater har gjort det samme. Det handler om likhet i konkurranse. Dette er et viktig marked for Norge. Vi må kanskje uansett ta inn over oss det faktum at det nå, etter klimatoppmøtet i Durban, er under 15 pst. av verdens utslipp som er underlagt internasjonale avtaler om reduksjon. Det er et faktum som berører Norge, og derfor mener jeg det er naturlig å ta et forbehold. Dette er en alenegang som EU, sammen med Norge og Sveits i hovedsak, kjører, og vi har et næringsliv som i stor grad deltar i konkurranse i internasjonale markeder. Men problemstillingen er – selv om man sier at man skal gi 100 pst. vederlagsfrie kvoter til de bransjene som regnes for å være utsatt for karbonlekkasje, noe som er vel og bra – at benchmarkingen og de historiske dataene som ligger til grunn, stiller enkelte bedrifter overfor store utfordringer, fordi man har – på det tidspunktet man gjør disse beregningene av historisk nivå – en lavere produksjon enn det man hadde i tiden etter, og det man forventer i tiden som kommer. Derfor er Fremskrittspartiet opptatt av å understreke – og det gjør vi også i våre merknader – viktigheten av å kompensere for det. Det mener vi er veldig viktig. Vi kan ikke stille oss i den situasjonen at vi som følge av dette setter norsk næringsliv, norsk industri og norske arbeidsplasser i fare. Det er i hvert fall ikke en utvikling Fremskrittspartiet ønsker. Det er et faktum at vi ofte er beste gutt eller jente i klassen, selv om vi ikke er medlem av EU engang, og da mener jeg det er naturlig at man tar et slikt forbehold. Jeg skulle gjerne ønske at det var flere som fulgte oss i det forbeholdet. Jeg registrerer at saksordføreren gjør et poeng av at Fremskrittspartiet tar noen forbehold når det gjelder petroleumsnæringen. Ja, det gjør vi, fordi – og et samlet storting sa det samme da vi behandlet petroleumsmeldingen – det er ønskelig å øke utvinningsgraden på norsk sokkel – såkalt haleproduksjon. Det var altså ønskelig fra Stortingets side, men det står i motstrid til å gjøre det mer kostbart å slippe ut CO2 for den samme næringen, all den tid de marginale forekomstene nødvendigvis slipper ut mer CO2. Det gjør det mindre lønnsomt med haleproduksjon. Det er i hvert fall noe Fremskrittspartiet har valgt å forholde seg til. Jeg konstaterer at resten av komiteen ikke gjør det. Så til denne såkalte programprosessen som det vises til når det gjelder om Fremskrittspartiet tror på eller ikke tror på såkalt menneskeskapt global oppvarming. Det er ikke det Fremskrittspartiet har en prosess på. Men vi aksepterer, og vi sier, at det er klart at menneskelig aktivitet påvirker klimaet, på samme måte som det påvirker mange andre forhold rundt oss. Det det er tvil om – og som det fremdeles heller ikke er en vitenskapelig konklusjon på – er hvor mye dette utgjør, i forhold til det som er naturlige variasjoner. Det er det det eventuelt er tvil om. Dermed vil jeg ta opp vårt forslag i sak nr. 6.