Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-05-10:
På bakgrunn av debatten om den saken vi har til behandling i dag, er det greit å starte med å presisere at foreldrepenger har vi ikke først og fremst for de voksne, og på grunn av ulike politiske mål om hvordan vi mener at voksne skal leve sitt liv og fordele ulike oppgaver seg imellom. Vi har ikke foreldrepenger av hensyn til arbeidslivet, eller samfunnsøkonomien. Vi har foreldrepenger først og fremst av hensyn til barna. Denne debatten viser, etter Kristelig Folkepartis mening, hvordan høyresiden og venstresiden igjen går i hver sine ideologiske, dype grøftehull. Høyresiden går seg litt bort i sine egne prinsipper. Er man opptatt av valgfrihet, må man òg faktisk se den konteksten som de valgene fattes i. Man kan ikke se bort fra den og gi inntrykk av at valgene fattes i et vakuum. Det er fortsatt sånn i Norge i 2012 at om en kvinne eller en mann går til sin arbeidsgiver og forteller at nå venter man barn, får man faktisk ikke den samme reaksjonen. For kvinner vil arbeidsgiveren ofte automatisk bare gratulere og begynne å planlegge hvordan man skal klare seg uten den kvinnelige arbeidstakeren de neste ni, ti, elleve, tolv månedene – legge en plan for det. Når en mann kommer og forteller at man venter barn, tenker arbeidsgiveren: Da håper jeg at du ikke tar altfor lang permisjon, og gjerne tar den i forbindelse med sommerferien eller rolige perioder på jobben, slik at vi kan få dette til å flyte mest mulig, uten for mye problemer på arbeidsplassen og lange vikariater. De holdningene hos arbeidsgiverne og ellers i samfunnet er med på å prege de valgene vi tar. Nettopp derfor er fedrekvoten et viktig trumfkort i ermet på menn i Norge i 2012 som man kan ta fram overfor arbeidsgiver, kanskje av og til også overfor mor, når behovet er der, for nettopp å sørge for at mange menn får anledning til å ta de valgene de faktisk ønsker å ta. Så fedrekvoten styrker den reelle valgfriheten for unge fedre. Så er det slik at venstresiden har sett behovet for pappaperm, men argumentasjonen bærer veldig preg av at de vet best hva som er gode løsninger for familiene rundt omkring i landet. Man hører jo det på argumentasjonen her i dag. Tar man de rød-grønne på alvor, er det lett å spørre: Er ikke det logiske da bare å innføre 50/50 med en gang og fjerne den valgfrie delen – hvis logikken er at det for samtlige familier er bedre jo likere man fordeler? Vi har også sett at når de rød-grønne har utvidet fedrekvoten, så har man spist av den fleksible delen, og man har også varslet en målsetting om at man ønsker å bygge det ut videre til 14 uker for far og 14 uker for mor. Kristelig Folkeparti forsvarer fedrekvoten. Vi ønsker å beholde fedrekvoten som et trumfkort i ermet til norske menn. Det ser vi at vi fortsatt trenger, og det vil vi trenge i lang tid framover, slik som samfunnet er i dag. Vi mener også at det er en fin markering av et felles og likeverdig ansvar mellom menn og kvinner at det er det samme antallet uker som er forbeholdt mor, som er forbeholdt far. Kristelig Folkeparti mener at det bør være ti uker for mor og ti uker for far, samtidig som vi bør utvide den totale foreldrepengeperioden for å gi enda mer fleksibilitet, noe som gjør at foreldrene kan fordele denne tiden utover flere av barnets leveår enn det første leveåret eller de første tre leveårene, og at en kan bruke den utover småbarnsfasen. Jeg tar derfor opp Kristelig Folkepartis forslag i innstillingen. Så vil jeg understreke at jeg er glad for at Senterpartiet også har nevnt det som har vært Kristelig Folkepartis engasjement i budsjettforslag etter budsjettforslag i mange, mange år, nemlig rettighetene til dem som ikke har opparbeidet sine rettigheter i arbeidslivet: engangsstønaden må heves. Jeg håper statsråden merker seg utfordringen fra Senterpartiet, og vi inviterer også Senterpartiet til å støtte Kristelig Folkepartis årlige budsjettforslag om å heve engangsstønaden.