trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Høy organisasjonsgrad er et konkurransefortrinn for Norge som sikrer høy produktivitet, innovasjon og stor omstillingsevne. Vi har mange eksempler på norske virksomheter som er i verdensklasse fordi de har stabile, høyt kompetente ansatte og et godt samarbeid mellom ledelse og tillitsvalgte. Derfor er det bekymringsfullt at organisasjonsgraden svekkes og nå er under 50 pst. i Norge. Den utviklingen forsterkes gjennom at regjeringen svekker organisasjonsgraden ved å gjøre det dyrere å være organisert, svekker partssamarbeidet i arbeidslivet med manglende dialog og virker totalt uinteressert i å gjøre noe med den økende bruken av innleie, noe som svekker det organiserte arbeidslivet, rekruttering av fagarbeidere, kompetansen i næringene og produktiviteten i samfunnet. Hvordan ser finansministeren for seg at denne utviklingen vil påvirke samfunnsøkonomien?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Mitt spørsmål er til kunnskapsministeren. Innføring av bemanningsnorm er viktig for å sikre kvalitet for alle barn i barnehagen. Lek, læring, utfordringer, omsorg og et trygt fang å sitte på når det trengs, forutsetter nok kvalifiserte voksne. Derfor har Arbeiderpartiet i mange år ønsket å få på plass en bemanningsnorm. Det som skjer nå, er at regjeringas innføring av bemanningsnormen, som burde være en udelt positiv sak, skaper usikkerhet. Kommunene må oppfylle normen innen august, men mangler ennå konkrete svar fra regjeringa. Både KS og lokale folkevalgte, som statsrådens partifelle i Kristiansand, ordfører Harald Furre, mener regjeringa underfinansierer bemanningsnormen og er særlig bekymret for de private barnehagene. Den mest alvorlige bekymringen er at i en undersøkelse fra Private Barnehagers Landsforbund sa nylig én av fire små barnehager at innføringen av bemanningsnorm og pedagognorm kan bety at de må legge ned. Hele 44 pst. av de små barnehagene svarer at de er usikre på om de vil klare å drive videre. Regjeringas svar har vært at de mener bemanningsnormen er finansiert fordi den er oppfylt i gjennomsnitt. Administrerende direktør i PBL uttalte på sin side for to uker siden at «konsekvensen av det som skjer nå, er at staten skviser de små og enkeltstående, som deretter blir kjøpt opp. Så hvis politikerne ønsker å ivareta mangfoldet i eierskap, må de se nærmere på dette». Arbeiderpartiet er sterkt tilhenger av bemanningsnorm, men vi er opptatt av en norm som fungerer, som gjør barnehagene bedre, og som ikke svekker de små og ideelle barnehagene. Deler statsråden de små, private barnehagenes bekymring når de sier at regjeringas utforming og gjennomføring av bemanningsnormen kan bety at 25 pst. av dem må legge ned, og hva vil statsråden i så fall gjøre med det?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Mange, inkludert meg, vil nok si at det er bedre å ha en skikkelig utredet og skikkelig innført norm som gjør at man slipper dispensasjoner, unntak og nærmest en halv norm innført. Den bekymringen som KS, PBL og andre har, mener jeg er et veldig sterkt signal som taler for at regjeringa må gå i dialog med sektoren. Dersom regjeringa og kunnskapsministeren ikke ønsker å gjøre noe med finansieringen av midlene, er et av grepene kunnskapsministeren kan ta, å lytte til bl.a. PBLs ønske om en gjennomgang av finansieringssystemet, for det er også utfordringer med dagens finansieringsmodell. Private barnehager får sitt tilskudd basert på to år gamle tall. De får i utgangspunktet penger om to år, men skal oppfylle normen fra august. Arbeiderpartiet mener at dette kravet aktualiseres gjennom innføringen av en pedagognorm. Når statsråden blir konfrontert med tall på at én av fire private barnehager sier de kan måtte legge ned, vil statsråden avvise eller være åpen for å foreta en slik gjennomgang av finansieringssystemet, for å sikre de små og ideelle?
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Jeg takker for svaret, men det var ikke det jeg spurte om. Jeg spurte ikke om overgangsordninger. Jeg spurte om bl.a. PBLs ønske om å gjennomgå finansieringsordningen som sørger for at man bl.a. ivaretar de små og ideelle barnehagene. Den 13. november i 2017 sendte PBL en henvendelse til statsråden. I dag har PBL sendt brev til hele utdanningskomiteen der de kritiserer at statsråden og regjeringa ennå ikke har svart på det brevet. Noe av grunnen til bekymringen både fra PBL og fra mange kommuner, inkludert statsrådens egen partifelle, ordføreren i Kristiansand, som mener normen er underfinansiert, er jo at den ikke er skikkelig utredet eller innført. Arbeiderpartiet foreslo for tre år siden bl.a. at regjeringa burde legge fram en plan for denne innføringen, slik at den var godt forberedt. Det stemte regjeringspartiene ned. Denne saken viser at det er viktig å være godt forberedt, bl.a. sånn at kommuner og private barnehageeiere er forberedt på det som kommer. Jeg har lyst til å gjenta spørsmålet om hvorvidt statsråden er åpen for å foreta en gjennomgang av finansieringssystemet.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
I BT i går kom Toril Kalsås, pedagogisk leder i en privat barnehage, med en tydelig beskjed: Den varslede bemanningsnormen er for lav. I høringsnotatet, som er den eneste beskrivelsen av normen vi har fått fra regjeringen, sier departementet: «I og med at beregningen av bemanningsnormen skal ta utgangspunkt i antall årsverk per barn, og barnehagens åpningstid vanligvis er noe lenger enn en arbeidsdag, vil ikke kravet til grunnbemanning nødvendigvis være oppfylt hele barnehagedagen.» Regjeringens norm tar ikke høyde for åpningstider, pauser, matlaging, planlegging eller sykdom. Mener statsråden at en bemanningsnorm skal sørge for at barnehagebarna opplever at de er tre små eller seks store barn per voksen gjennom barnehagedagen, eller skal disse normtallene bare oppfylles som en teoretisk skrivebordsøvelse i regnskap og rapportering?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-02-28:
Mitt spørsmål går til kunnskaps- og integreringsministeren. På IMDis hjemmesider opplyser de at det er Nasjonalt utvalg for bosetting som har ansvaret for å inngå avtale med kommunene om bosetting av flyktninger. For anmodninger for 2018 blir det tatt hensyn til tre faktorer: innbyggertall, sysselsettingsnivå og resultater av introduksjonsprogrammet over tid. Det heter at det i hovedsak er kommuner med minst 5 000 innbyggere som er anmodet. Dette er i strid med Stortingets vilje. Ved behandlingen av statsbudsjettet for 2018 sa nemlig et flertall i kommunal- og forvaltningskomiteen, som besto av Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, at størrelsen på kommunene ikke skal være avgjørende for om kommunene skal få lov til å ta imot flyktninger eller ikke. Det betyr at små kommuner også skal kunne få bosette flyktninger. Fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV ble det fremmet følgende forslag: «Stortinget ber regjeringen legge til grunn at forespørsel til kommunene om bosetting av flyktninger ikke skal baseres på utvelgelse av kommuner etter størrelse, men etter resultater når det gjelder integrering i samfunnsliv.» Det dreier seg altså om hvordan det går – i arbeid, kultur, skole osv. I forgårs var det et oppslag i Aftenposten om Fafo-rapporten som bl.a. viste til at somaliere har store problemer med å komme seg inn i arbeidslivet, i lønnet arbeid, etter å ha gjennomgått introduksjonsprogrammet. Hva er egentlig grunnen til at Stortingets uttrykte vilje om at også mindre kommuner skal tas hensyn til i utvelgelsen av hvem som skal ta imot flyktninger, ikke er fulgt opp av departementet og IMDi?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2018-02-28:
Jeg takker for svaret. Jeg er glad for at statsråden nevner Vinje, for Vinje kommune har jo fått en pris for sitt arbeid med bosetting og har mange flyktninger som kan vise til svært gode resultater når det kommer til å være i arbeid. De har altså lykkes med sin integrering i mye større grad enn svært mange andre. Tall fra SSB som blir gjengitt i Nationen 24. februar, viser at 70,7 pst. av de innvandrerne som har bodd i Vinje i fem til ni år, er i jobb. Tilsvarende tall for f.eks. Skien er 56,9 og for Porsgrunn 61,6. Dette viser at små kommuner også kan gjøre integreringsjobben, og jeg er glad for at statsråden sier at man skal legge vekt på andre kriterier. Men da må jeg spørre statsråden: Hva er grunnen til at departementet og statsråden ikke har fulgt opp Stortingets vilje for 2018, nemlig at innbyggertall ikke skal være avgjørende for bosettingen?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Spørsmålet mitt går til finansministeren. Temaet er profitt i velferda, og at skattekroner skal gå til å gje innbyggjarane best mogleg velferdstilbod. I fjor vedtok Stortinget at det skal setjast ned eit offentleg utval som skal kartleggja pengestraumane i kommersielle selskap som opererer innanfor offentleg finansierte velferdstenester, som f.eks. innanfor private barnevernsinstitusjonar og private barnehagar. Utvalet skulle føreslå løysingar som kan sørgja for at offentlege midlar i størst mogleg grad går til produksjon av faktisk velferd, og korleis ein kan hindra uønskt skattetilpassing i selskap som i all hovudsak er finansierte av offentlege midlar. Då Stortinget debatterte regjeringserklæringa, spurde Rigmor Aasrud frå Arbeidarpartiet statsråden om korleis dette arbeidet gjekk. Statsråden svarte: «Først og fremst ved å la utvalget få gjøre jobben sin. Og med utgangspunkt i det vil jo regjeringen komme tilbake til Stortinget.» Ut frå svaret var utvalet nedsett og i gang med arbeidet. Eg har prøvd, men finn ikkje noko om nedsetjing av dette utvalet, eller kven som er medlemer. Difor spør eg statsråden: Når vart utvalet nedsett, kven er medlemer, og kor langt har dei kome i arbeidet?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Dette var eit oppsiktsvekkjande svar. Statsråden svarte faktisk – og bekrefta at ho svarte – som om utvalet alt var nedsett, og at utvalet måtte få arbeidsro. Og så er det ikkje nedsett enno. Det er sterkt kritikkverdig. Det viser berre at det ikkje er så veldig viktig for regjeringspartia å få på plass ei slik kartlegging, og at regjeringspartia ikkje er opptekne av kva mine og dine skattepengar eigentleg går til. Det stemmer for så vidt veldig godt òg med det faktum at vi ikkje finn igjen spor av dette i regjeringa si politiske plattform heller. Så eg spør på nytt: Når har statsråden tenkt å handla? Når vert utvalet nedsett? Og når kan Stortinget venta ei attendemelding?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
«USAs president uttalte på pressekonferansen etter møtet med statsministeren 10. januar om Norge og NATOs toprosentmål: «I believe Norway will get there quite soon». Samtidig har regjeringen innrømmet at Norge slettes ikke beveger seg i retning av NATOs toprosentmål, men at forsvarsbudsjettets BNP-andel tvert imot vil synke de neste årene. Hva var egentlig budskapet fra den norske regjeringen til USAs regjering under samtalene i Washington om Norges etterlevelse av våre NATO-forpliktelser?»
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Dette er det viktig for meg å få klarhet i: Når president Trump etter pressekonferansen med statsministeren sier at han tror – ikke at Norge vil øke sine forsvarsbudsjetter, og ikke at Norge skal fortsette å kjøpe kampfly, for det er vi jo enige om – Norge vil bevege seg i retning mot 2 pst. for å oppfylle NATOs forpliktelser, sitter statsministeren med sine egne beregninger som viser det stikk motsatte. Vi beveger oss ikke mot, men vekk fra målet. Det er et ganske viktig element om statsministeren, da hun hadde møte med vår viktigste allierte, faktisk informerte om dette. At vi bruker nest mest i forhold til antall innbyggere, er noe vi har gjort over lang tid. Det som er nytt nå, er 2-prosentmålet. Informerte statsministeren president Trump om dette?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Men når president Trump sier at han tror Norge vil nå 2-prosentmålet ganske snart, og statsministeren sitter med egne beregninger, er det jo ikke samsvar i denne virkelighetsbeskrivelsen. Mitt spørsmål er: Har amerikanske myndigheter tatt kontakt med regjeringa etter statsministerens besøk for å følge opp bekymringen over at Norge ikke nærmer seg NATO-målet, men beveger seg vekk fra det?
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-28:
USA er vår nærmeste allierte. Vi har et tett og godt samarbeid, og det var nyttig å møte president Trump den 10. januar. Vi drøftet en rekke saker, bl.a. forsvars- og sikkerhetspolitisk samarbeid, utviklingen i Russland, situasjonen i Afghanistan og spørsmål knyttet til handel og klima. I min samtale med Trump understreket jeg at regjeringen har økt forsvarsbudsjettene hvert år etter 2013 og vil fortsette å gjøre det i tråd med opptrappingen som ligger i langtidsplanen. La meg understreke at den reelle økningen i forsvarsbudsjettet under denne regjeringen har vært på om lag 24 pst. Det er en betydelig økning. Både budsjettene og investeringsandelen ligger an til å øke også de neste årene. Norges betydelige investeringer i moderne kapasiteter var også et sentralt tema i samtalen. Jeg trakk særlig frem våre innkjøp av F-35, maritime patruljefly og ubåter. Disse vil ha stor betydning, ikke bare for vårt nasjonale forsvar, men også for NATOs kollektive sikkerhet, noe president Trump verdsatte. I møtet med Trump fremholdt jeg at Norge er det landet i NATO som bruker nest mest på forsvar per innbygger etter USA. Diskusjonen om alliert byrdefordeling har høy prioritet i NATO. Europeiske allierte må investere mer i europeisk og transatlantisk sikkerhet. Målsettingen om å bevege seg i retning av å bruke minimum 2 pst. av BNP på forsvarsformål ligger fast. Når det gjelder perioden frem mot 2020, og videre frem mot 2024, er prognosene beheftet med betydelig usikkerhet, og de avhenger av en rekke forhold, ikke minst premissene for og prioriteringene i neste langtidsplan. I møtet med Trump var jeg klar på at Norge i dag bruker nesten 1,6 pst av brutto nasjonalprodukt på forsvarsformål, og jeg forsikret den amerikanske presidenten om at Norge står ved NATOs målsettinger. Grunntanken bak NATOs Defence Investment Pledge er at alliansens medlemsland skal bruke mer på forsvar. Norge har altså reelt økt forsvarsbudsjettene betydelig de siste årene, og langtidsplanen legger opp til en ytterligere økning i årene fremover. Det er en økt relativ prioritering av forsvar i praksis, i tråd med NATOs intensjoner.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-28:
Vi har hatt en solid økning i forsvarsbudsjettene i Norge – vi har en solid økning i investeringene, vi ligger langt over målene for investeringene som er fastsatt av NATO. Gjennom rutinemessig rapportering til NATO er våre allierte kjent med utviklingen i Norges planer. De prognosene som gis på ulike tidspunkter omkring den fremtidige utviklingen i forsvarsbudsjettets andel av BNP, er i kontinuerlig bevegelse. De er beheftet med betydelig usikkerhet. Prognosene er i dette tilfellet ikke nødvendigvis et uttrykk for en endret prioritering i forsvarssektoren eller endringer i norsk forsvarspolitikk. Som jeg sa i mitt svar: Jeg har understreket de temaene som er nevnt her, og i samtalen var jeg klar på at Norge i dag bruker nesten 1,6 pst. av brutto nasjonalprodukt på forsvarsformål. Jeg forsikret om at Norge står fast ved NATOs målsettinger. Det gjør regjeringen. Vi har i dag en regjering som faktisk prioriterer penger til økt forsvarsevne og forsvarskraft i Norge.
Erna Solberg (Høyre), 2018-02-28:
De rapporteringene vi helt rutinemessig gjør til NATO, behandles i NATOs organer og ligger som en del av NATOs beslutninger. Amerikanerne kjenner utviklingen i norske bevilgninger. De er takknemlige for vår økte satsing på etterretning, for vår økte satsing på investeringer, for det arbeidet vi gjør innenfor NATO, og for våre styrkers evne fremover. Det er ikke grunnlag for at de nødvendigvis skal komme detaljert tilbake etter samtalen jeg hadde med Donald Trump, for den var godt dekkende når det gjelder de store og viktigste sikkerhetspolitiske prioriteringene. Men denne diskusjonen pågår kontinuerlig i NATO, og amerikanerne er helt utmerket kjent med hvordan utviklingen er på ulike tidspunkter. Min ambisjon er at vi skal klare å gå i retning av målet som er fastsatt, noe vi sa vi skulle gjøre, med en fortsatt kraftfull satsing på Forsvaret fremover. Men det er alltid betydelig usikkerhet, ikke minst fordi vi i Norge nå er inne i en økonomisk utvikling som ser langt bedre ut enn den gjorde for to år siden.
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
«Anbudet for kystruten gikk ut 12. februar 2018, men det er ennå ikke opplyst fra Samferdselsdepartementet om hvor mange anbud som er mottatt, eller om framdriften i saken. Når vil statsråden opplyse om hvor mange anbud som er mottatt, og om hvem som har levert anbud, og når vil departementet velge anbyder eller anbydere?»
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Jeg takker for svaret. Dette er en viktig sak for mange langs kysten, og det er stor interesse knyttet til utfallet. Derfor er det av allmenn interesse å få vite om man klarer å holde framdriften. Kan statsråden antyde noe om når man vil konkludere, og hvordan det er med framdriften i forhandlingene?
Ingalill Olsen (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Det stilles en rekke krav til anbyderne, f.eks. elleve dagers seiling, godskrav og miljøkrav, som Stortinget diskuterte før jul. Hvordan vil de ulike områdene bli vektet i vurderingene av anbud? Vil pris være det eneste kriteriet, eller vurderes kvaliteten i tilbudet? Eksempelvis har staten vektlagt anbudet på Jærbanen til 60 pst. kvalitet og 40 pst. pris. Gjør Samferdselsdepartementet liknende kvalitetsvurderinger for kystruten?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Tilbudet kystruten leverer langs kysten fra Bergen til Kirkenes er viktig. Det er en del av en transportåre som mange både har blitt glad i og er avhengig av i hverdagen. Det er også en måte å vise fram vår kyst og vår natur på for mange turister, men det ligger utenfor anbudet. Reisebehovet for folk som bor langs kysten og for næringslivet er det viktige. Konkurransen om leveranse av sjøtransporttjenester på strekningen Bergen–Kirkenes hadde tilbudsfrist 12. januar. Evalueringen av tilbud og forhandlinger om dem pågår nå, og vi tar sikte på å meddele tildeling av kontraktene så snart som mulig. Dette er en viktig og omfattende konkurranse, og det er ikke naturlig at vi i den prosessen går ut og forteller verken hvem som har levert inn anbud, eller hvor mange aktører det er på de ulike strekningene. Det er litt av den jobben som hjelper oss med å få mest mulig igjen for pengene og et best mulig tilbud for de reisende.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Per nå er framdriften god, og det betyr at vi mener å kunne tildele kontraktene i tråd med den tidsplanen en trenger for å kunne ha aktørene på plass når kontraktene skal tiltres. Det er viktig at vi har god framdrift, for hvis vinnende aktører krever å bygge nye fartøy, eller hvis dagens aktører trenger nye fartøy, må de ha tid til å gå ut i markedet, kontrahere, designe, få bygd dem og testet dem ut, slik at når kontrakten trer inn, har de fartøy som har forutsigbarhet og kan levere de tjenestene en skal ha. Vi synes som sagt ikke det er naturlig at vi nå går ut og informerer aktørene, som tross alt fortsatt er i en konkurransesituasjon, om hvordan konkurransebildet er. Det vil kunne gi en aktør mye informasjon og makt, som vil påvirke pristilbudet som man til slutt ender opp med og tar en beslutning på.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Vi har lagt til grunn at det er miljøkrav som må møtes. Det er ikke en del av det en kan konkurrere opp eller ned på. En kan konkurrere på strengere miljøkrav om en ønsker, men det er strengere krav til utslipp og krav som ikke var vært stilt før. Det legger en barriere i bunnen, men pris blir primært vurdert her. I bunnen ligger også en sannsynlighetsvurdering av hvorvidt en kan levere det som tilbys. En aktør som har veldig lav pris, men som vi ikke har tillit til faktisk kan levere i tråd med den prisen – f.eks. at en ikke har en skikkelig plan for hvordan en skal få tak i skipene, og hvordan en skal drifte dem – blir sannsynligvis diskvalifisert og når ikke opp. Kvalitetsvurderingen er fundamentet og prisen det avgjørende.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Jeg takker for spørsmålet. Regjeringen er svært opptatt av å bygge en god infrastruktur i hele landet. Jernbane er en sentral del av den, og spesielt i befolkningstette områder på Østlandet og rundt de store byene i landet for øvrig er jernbanen viktig, og også når det gjelder godstransport på lengre distanser. Derfor ligger det inne en offensiv satsing fra regjeringens side i Nasjonal transportplan – noe Stortinget har gitt sin tilslutning til – og det har vært gjennomført en offensiv tilnærming for jernbanen i de fem statsbudsjettene som så langt er blitt vedtatt under dagens regjering. Vi har sett en kraftig vekst i antall passasjerer. Det er en stadig økende kundetilfredshet med de tjenestene NSB tilbyr. Det er flere togavganger, det er flere nye togsett, og bevilgningene til jernbanen har økt betydelig. De siste fem budsjettene, som altså er vedtatt under dagens regjering, har bevilget totalt 108 mrd. kr til jernbanesatsing, både investering, vedlikehold og kjøp av tjenester. Til sammenligning ble det i de fem foregående årene bevilget 60 mrd. kr, så det har gått fra 60 mrd. kr til 108 mrd. kr. Det viser en vilje til å satse, og det er viktig med en langsiktig tilnærming, slik at en når en satser ytterligere framover, har en helhet og en god koordinering mellom prosjektene. Den ambisjonen som regjeringen har, og som Stortinget støtter opp om, ligger fast. Det er ikke skjedd noen endringer der. Men i prosessen, når vi omgjør Nasjonal transportplan til et handlingsprogram, der vi skal gjennomføre planen, er dette som en flertrinnsrakett. I den første runden har Bane NOR lagt fram sitt innspill til Jernbanedirektoratet. Det er altså ikke det endelige handlingsprogrammet, det er Bane NOR-organisasjonens innspill til direktoratet. Direktoratet skal i løpet av de neste månedene behandle dette og en rekke andre innspill, ha det på høring og så legge det til grunn for et endelig handlingsprogram. Det er den samme prosessen som man nettopp har hatt i Vegdirektoratet, som la fram sitt handlingsprogram for få uker siden. I det Bane NOR har lagt inn, har de foreslått noen justeringer i forhold til det som har vært regjeringens ambisjoner. De har lagt til grunn utfordringer med f.eks. tilbringertjenester, buss for tog. De har lagt til grunn en vurdering av entreprenørmarkedet, slik at en kan få en jevn aktivitet og ikke store variasjoner. De har lagt til grunn tilgang på kompetansearbeidsfolk i Norge, så en ikke slåss for mye om dem, og de har lagt til grunn hvordan en kan få mest mulig igjen for pengene. De innspillene som er kommet, er ikke blitt politisk behandlet verken i regjeringen eller i Stortinget, naturlig nok, men det er noe som nå skal behandles av direktoratet. Jeg er opptatt av at de ambisjonene som vi har slått fast, gjennomføres.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Da Stortinget behandlet Nasjonal transportplan, var den basert på de mest oppdaterte tallene vi hadde for de ulike prosjektene på det daværende tidspunkt. Det er et vedtak som gjør at regjeringen har fått en plan som vi jobber etter. Når Stortinget gjør konkrete vedtak om enkeltprosjekter, er det helt naturlig at vi ved endringer som påvirker de vedtak Stortinget har gjort, kommer tilbake til Stortinget så fort som mulig. Så må vi huske at en nasjonal transportplan er en plan, det er ikke konkrete enkeltvedtak på enkeltprosjekter der en også binder finansieringen. Det er dermed en litt annen tilbakemeldingspolitikk på det enn det er på prosjekter som Stortinget har behandlet separat, som har vært gjennom kvalitetssikring, og der en har bundet Stortinget til å være med og bevilge penger. Vi skal sørge for at Stortinget blir informert på best mulig måte når det skjer store endringer som gjør at Stortinget gjerne vil gjøre andre vurderinger. Det skal vi levere på så godt som mulig.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
La meg understreke at ingen av de vedtak som Stortinget har gjort i enkeltprosjekter – som Stortinget har behandlet og sagt at dette skal vi bygge, og begynt å bevilge penger til – er det gjort noen endringer i. Så det er ingen grunn til at vi skal komme tilbake nå og informere om pågående prosjekter. Men når det gjelder handlingsprogrammet, er det ennå ikke sikkert hva det vil inneholde, for det arbeidet er det Jernbanedirektoratet som gjør. Når jeg har møter med Jernbanedirektoratet, kommer jeg i mine signaler til å understreke de målsettingene som regjeringen har, som Stortinget har sluttet seg til i Nasjonal transportplan, slik at vi innfrir dem så godt som mulig. Jeg ønsker at vi skal se på hvordan vi kan få mer igjen for pengene, slik at vi heller kan gjøre mer og ikke mindre enn det Stortinget har planlagt. Det aller viktigste her er at vi klarer å forbedre reisetilbudet til innbyggerne. Det å få halvtimesavganger mange steder kan påvirke folks preferanser for hvordan de kommer seg til og fra jobb, og det er det som må ligge til grunn for alle de vedtak og det arbeidet vi gjør.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Jeg takker for spørsmålet, og jeg skal ikke gjenta all den satsingen som har vært, og som bekrefter regjeringens vilje og evne til å satse på jernbanen, men jeg skal bare slå fast at de ambisjonene som regjeringen har kommunisert, som var i Nasjonal transportplan da den ble behandlet i Stortinget, står ved lag. Vi mener det er viktig å bygge en bedre jernbane, for det gir et bedre reisetilbud. Det sørger for at folk får en enklere hverdag, og da er det viktig at jernbanen har både økt kapasitet, økt frekvens og økt forutsigbarhet, slik at folk får et tilbud som de er fornøyd med. Da Stortinget behandlet Nasjonal transportplan i fjor, var det basert på den best tilgjengelige informasjonen om kostnader og om tidsperspektiv o.l. Så har Bane NOR i sin del av arbeidet med å gi innspill til Jernbanedirektoratet hatt en gjennomgang av mange av prosjektene for å få et mest mulig oppdatert tallgrunnlag slik at man får et best mulig bilde av situasjonen. Da har det åpenbart kommet ny informasjon som gjør at noen prosjekter har blitt dyrere og andre prosjekter framstår som mer kompliserte, og en har også sett på helhetsbildet. Hvis en har for mange prosjekter på en gang, kan det skape utfordringer i entreprenørmarkedet som faktisk skal levere kapasitet, og ikke minst vil det kunne skape betydelig kaosproblematikk rundt Oslo S med buss for tog i mange retninger på en gang. Det er det som ligger til grunn for de vurderingene som er gjort. Vi ble kjent med at Bane NOR kom til å foreslå alternative tilnærminger sammenlignet med NTP. Det ble vi kjent med ca. ni–ti dager før det ble framlagt. Da fikk vi tilgang til utkast til en pressemelding, og det kom også en kopi av Bane NORs daværende utkast til handlingsprogram. Det ble vel lagt fram den 18. februar, vi ble kjent med dette den 9. I tråd med den jernbanereformen vi har gjennomført, der Bane NOR skal være vår infrastrukturforvalter, har de – som et selskap med et eget styre – jobbet med dette uten at departementet har sittet og overstyrt dem, det er styrets oppgave. Vi sender styringssignal, de leverer på det. Men i forkant av at dette ble sendt over til Jernbanedirektoratet, fikk vi altså et lite varsel om hva som kom til å ligge der. Nå ligger saken til behandling i Jernbanedirektoratet. Vi antar at de kommer til å bruke noen måneder på det. De kommer til å håndtere innspillene som kom fra Bane NOR. Det blir høring blant eksterne parter, og de kommer også til å gjøre sine vurderinger. Det er viktig at det er Jernbanedirektoratet som er den strategiske enheten innenfor jernbanen. Det er de som skal knytte alt dette sammen. Da er Bane NORs innspill viktige, men langt fra enerådende.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Det er flere momenter i dette. Jeg mener det er viktig å legge til rette for at norske entreprenører er konkurransedyktige når det gjelder å bygge infrastruktur, spesielt i vårt eget land, og det å sørge for at norsk arbeidskraft tas i bruk er også en målsetting for meg. Jeg synes det er bra at våre utbyggingsaktører, både Bane NOR, Nye Veier, Statens vegvesen, Kystverket og andre, ser på muligheten for å bruke det norske markedet best mulig. Det er ikke riktig at jernbane alltid vil bli nedprioritert og vei alltid bli opprioritert. Det er viktig at vi har en balanse her, for vi skal ha et mangfoldig transporttilbud i et mangfoldig land. Det er ikke slik at vi alltid kan si at bilen er fæl, og at alle andre transportformer er gode, slik Miljøpartiet De Grønne sier i mange debatter. Vi må satse på alle disse områdene. Derfor har vi de siste årene sett en kraftig satsing både på jernbane og på vei, men de veiprosjektene vi skal i gang med, er ikke nødvendigvis på akkurat samme sted som jernbaneprosjektene, så det å fjerne god kommunikasjon i én region for å bygge den i en annen region er jeg imot. Jeg vil heller jobbe for å kutte kostnadene i jernbaneprosjekter, så pengene strekker til til alt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Det er litt rart at en som selv kun vil ha pose, anklager at sekken får for mye. Vi mener at en god balanse mellom pose og sekk er bra, og vi kommer ikke til å prøve å flytte penger fra jernbane til vei eller motsatt. Men det å sørge for en god kostnadskontroll både i posen og i sekken er det vesentlige her. Derfor jobber vi iherdig med å holde kostnadsveksten nede også på veisiden. Vi har sagt i forbindelse med flere veiprosjekter at en må se på hvordan en kan bygge billigere. Det gjelder E16 til Kongsvinger, og det gjelder E6 til Gudbrandsdalen. Nye Veier trakk sin kontrakt på E39 fra Kristiansand ut av markedet for å bearbeide den for så å ta den inn igjen, nettopp for å kunne holde kostnadene under kontroll. Det samme gjør vi på jernbane. Det å si at den ene ikke skal ha kostnadskontroll, mens den andre skal ha det, er jeg imot. Men det er viktig at vi får den balansen på plass, og vi ser at med regjeringens politikk går utslippene fra veitrafikken ned. Miljøpartiet De Grønne tror selv at vi skal ha utslippsfrie biler i framtiden, og da vil klimaproblemet bli løst også for biltrafikken.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Jeg takker for spørsmålet. Som småbarnsfar har jeg selv opplevd hvor viktig toalettfasiliteter langs veiene er for å kunne gjøre en lang biltur til en god opplevelse og ikke til et lite mareritt. Det å sørge for at en med jevne mellomrom kan stoppe og strekke på bena, gjerne på offentlige rasteplasser, men i alle fall alternativt på bensinstasjoner o.l., er viktig. Vi har også vært opptatt av at vi skal få pengene til å strekke lenger, slik at en ikke nødvendigvis bruker pengene på veldig fancy arkitektonisk utforming, men med begrenset kapasitet på toalettsiden, men heller bygger ut slik at en har mer kapasitet og får dekket de funksjonelle behovene. Til sommeren vil det bli åpnet fem nye prosjekter som vil øke toalettkapasiteten langs en del av de nasjonale turistveiene. Det gjelder i Ryfylke, på Hardangervidda, langs Helgelandskysten, på Andøya og i Lofoten. I tillegg vil det bli iverksatt tiltak som styrker toalettilbudet andre steder, f.eks. Stegastein på Aurlandsfjellet. Det er også viktig at vi ordner opp i de fasilitetene som allerede finnes – at de fungerer, at de er åpne mest mulig, at de oppfattes som attraktive for reisende, og at det også er tilstrekkelig informasjon. Det vil bli bedre informasjon på både norsk, engelsk og tysk. Statens vegvesen har opplyst til oss at i 2017–2018 er åtte av de til sammen ti toalettene langs E10 i Lofoten vinteråpne. Åtte av ti er vinteråpne – det viser at tilbudet er relativt godt, selv om det altså er to som er stengt. I vår Nasjonal transportplan har vi lagt opp til å gjennomføre ytterligere 46 nye tiltak langs Nasjonale turistveger innen utgangen av 2023. Mange av dem innebærer toalettfasiliteter og vil gjennomføres delvis sammen med fylkeskommuner og kommuner. I tillegg forventer vi og regner med at andre aktører i tillegg vil gi fasiliteter som styrker toalettilbudet totalt sett. Da jeg i sommer kjørte E6 fra Kirkenes til Oslo, brukte vi sju–åtte dager på turen, og noe av det jeg vektla på reisen, var å stoppe på hvilesteder for lastebilsjåfører, som er et supplement til rasteplassfasilitetene totalt. Det er mange steder bygd gode og fine, men nøkterne anlegg, som gir mulighet både for dusj og til å sitte ned, men også toalett. Sånn sett blir situasjonen stadig bedre, men det er helt åpenbart at det enkelte steder ikke er godt nok, og derfor jobber vi med å styrke tilbudet.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Spørsmålet dreide seg om vinteråpne toaletter i Lofoten. Som sagt, ifølge den informasjonen vi får, er åtte av ti vinteråpne. Så kan man alltid jobbe for å få de siste to på plass, men at det ikke er kapasitet i det hele tatt, er jo da ikke riktig. Jeg tar utfordringen som representanten tar opp når det gjelder standarden på det som skal bygges framover. For meg er det viktig at vi klarer å innfri de målsettingene for Nasjonale turistveger som både lokale aktører, som gjerne er med og delfinansierer enkelte steder, og Stortinget ønsker å oppnå, på en best mulig måte. Hvis Stortinget gir signaler om at vi egentlig kan fire enda litt mer på det arkitektoniske uttrykket for heller å se mer på det funksjonelle tilsnittet, er det et signal som jeg mer enn gjerne tar med meg videre. Jeg tror de aller fleste, når de er i en nøden situasjon, er mer opptatt av at de får gjort det de skal, enn at det ser pent ut mens de venter.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Jeg er skeptisk med en gang en skal løse utfordringer ved bare å innføre en ny avgift. Alt i alt mener jeg at turisttilstrømningen, til Lofoten i dette tilfellet, er bra for regionen, ikke negativt. Det skaper arbeidsplasser, det legger igjen penger, det skaper aktivitet, og en får utnyttet mer av den kapasiteten som gjerne har vært vel utnyttet sommerstid, men mindre utnyttet vinterstid. Det at en da er med og tar noe av ansvaret lokalt ved å legge til rette for det som er til egen inntekt, synes jeg er naturlig. Det stadig å ty til avgiftsskruen hver gang en skal finansiere det som egentlig er til egen vinning, er i hvert fall ikke den tilnærmingen jeg selv velger. Men jeg skal love at Statens vegvesen og regjeringen bidrar til at en utvikler toalettfasilitetene ytterligere både i Lofoten og andre steder, både innenfor rammene for Nasjonale turistveger og for alle de øvrige veiene der folk ferdes.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Olje- og gassnæringen er viktig for nasjonen vår. Den skaper arbeidsplasser, den skaper verdier som vi alle nyter godt av. Det som er veldig gøy med Yme-feltet, er at det er et av de feltene som tidligere ble stengt ned, men som en nå ser mulighet for å starte opp aktivitet i. Olje- og energidepartementet mottok endret plan for utbygging og drift for Yme-feltet den 19. desember 2017 fra operatøren Repsol. Prosjektet er basert nettopp på et opprinnelig felt fra 2007, som ble nedstengt, og omfatter gjenbruk av eksisterende infrastruktur på feltet. Det er også positivt. De har i tillegg tenkt å leie inn en oppjekkbar plattform med kombinert bore- og prosesseringsanlegg. Et tillegg til opprinnelig konsekvensutredning ble utarbeidet for å adressere endringer siden opprinnelig plan fra 2007. Utredningen var på offentlig høring høsten 2017, og det var i den forbindelse at Miljødirektoratet avga sine høringsinnspill, hvor de bl.a. hadde kommentarer knyttet til kraft fra land. Blant annet som følge av disse høringsinnspillene besluttet operatøren Repsol å få utarbeidet en oppdatert kraft fra land-rapport. Operatøren gjennomgikk de oppdaterte resultatene fra rapporten i et møte med Miljødirektoratet i forkant av PUD-innlevering. I tillegg er rapporten gjort tilgjengelig på operatørens hjemmeside. Det har altså blitt gjort et ytterligere utredningsarbeid enn det som representanten viser til. Den oppdaterte rapporten viser at kostnadene ved å benytte kraft fra land til Yme er høye. Tiltakskostnadene per tonn CO 2 spart på sokkelen er minimum 3 400 kr. Det er langt høyere enn det en har anslått tidligere. Investeringskostnadene er beregnet til 2,3 mrd. kr for dette tiltaket. Plan for utbygging og drift av Yme ligger til behandling i Olje- og energidepartementet nå. Energiløsningen til felt på norsk sokkel behandles som en del av myndighetenes arbeid med en utbygging. Slik er det også for Yme, og dette har vært standard praksis i en del tiår nå. Totale forventede investeringer i Yme-prosjektet er 8,2 mrd. kr, dvs. godt under grensen på 20 mrd. kr, som framgår i Stortingets fullmakt for at Olje- og energidepartementet kan godkjenne utbyggingsprosjekt på norsk sokkel. I tråd med fullmaktene vil Olje- og energidepartementet behandle en endret PUD for Yme-feltet uten å forelegge saken for Stortinget . Essensen her er altså at ja, Miljødirektoratet påpekte dette i høringen. Men etter at høringen var gjennomført, har Repsol gjort en ny jobb, som er diskutert med Miljødirektoratet, som gjør at Olje- og energidepartementet i sin beslutningsprosess har mer informasjon enn det som lå i den opprinnelige utredningen.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2018-02-28:
Jeg synes i hvert fall ikke at Yme-investeringen er noe som åpenbart må forelegges Stortinget av den grunn. Jeg vil se for meg at saker der man gjerne kan ha betydelige interesser på land, som har vært svært omdiskutert politisk, kan være saker der man gjerne vil komme til Stortinget. Saker der man tar i bruk helt nye måter å utvikle prosjekt på, som gjør at Stortinget vil ha interesse av å ha et ord med i laget, kan være av en slik type. Hvis representanten vil ha en mer utfyllende liste, tenker jeg at et skriftlig spørsmål til besvarelse er den beste måten å løse dette på.
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
«I en ny rapport fra Bane NOR fremgår det at Bane NOR vil utsette intercityutbyggingen på Østlandet med flere år, stikk i strid med Stortingets vedtak fra våren 2017. Hva vil statsråden foreta seg for å sikre at Stortingets vedtatte fremdriftsplan for intercityprosjektet på Østlandet opprettholdes og gjennomføres?»
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Takk for svaret. Det er bare åtte måneder siden Stortinget vedtok Nasjonal transportplan, med konkrete tidspunkter for når intercityprosjektet skulle være ferdig i de enkelte byene. Formelt kjenner ikke Stortinget verken Bane NOR eller Jernbanedirektoratet, Stortinget kjenner statsråden og forventer at statsråden følger opp Stortingets vedtak. Dersom det skulle være problemer med økonomi, med fagkompetanse eller med andre ting, forventer Stortinget at statsråden kommer tilbake til Stortinget og sier: Her, storting, er det noen problemer; da må vi gjøre sånn eller sånn for å fikse dette. Vil statsråden gjøre dette?
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-02-28:
Takk. Jeg vil bare understreke overfor Stortinget og overfor statsråden hvorfor dette er så viktig. For eksempel i Østfold henger utbygging av InterCity veldig tett sammen med bypakkene, og utbygging av vei er helt sammenvevd med utbygging av tog. Det samme gjelder de andre byene, med tanke på hvordan de planlegger byutvikling. Så dette er ikke noe som jernbanen kan gjøre frakoblet alt det andre, det er veldig viktig at det kommer samtidig. Jeg skjønner at statsråden ikke kan garantere for noe som helst, men kan han garantere at han kommer tilbake til Stortinget dersom Stortinget må gjøre andre vedtak når det gjelder InterCity?
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-02-28:
«Sommaren 2017 var det store problem med manglande toalettkapasitet ved fleire av sjåverdigheitene langs dei nasjonale turistvegane. I til dømes Lofoten, som har hatt veksande vinterturisme, har det òg blitt eit problem at toaletta er vinterstengde. Kan statsråden gjere greie for kva tiltak som er sette i verk for å betre toalettkapasiteten langs dei nasjonale turistvegane?»
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-02-28:
Eg takkar for svaret. Eg var sjølv i Lofoten samtidig med statsråden i førre veke, og opplevde då i møte med reiselivsnæringa at dei var svært fortvila over situasjonen. No kjem jo turistane òg om vinteren. Det er kjempeflott at vi har utvida sesongen, men eg såg òg det oppslaget som Aftenposten hadde i dag om dei nye anlegga til Nasjonale turistvegar, der ein del av dei nye toalettanlegga som statsråden her nemnde, var avbilda. Eg må seia at sjølv om eg registrerte at statsråden i eit NRK-intervju i fjor var kritisk til dei såkalla gulldassane, framstod desse nyanlegga framleis som gulldassar og ikkje kapasitetsmessig som det som er nødvendig for å ta imot og gje turistane våre det nødvendige bidraget. Eg høyrer at det framleis manglar kapasitet for kommande sommarsesong.
Ivar Odnes (Senterpartiet), 2018-02-28:
Det trur eg nok òg at dei lokale kreftene ynskjer å vera med og bidra til. Dei flotte nasjonale turistanlegga og vegane som er etablerte, og som det er brukt mange milliardar på å etablera, framstår ikkje spesielt attraktive for turistane, og det vert dårleg reklame for oss når vi ikkje greier å ha nok kapasitet. Vi kan reisa i andre land og sjå på dei anlegga og måten dei vert haldne ved like på. Vi har verken tilsvarande kapasitet eller nødvendig driftskvalitet. Det er sett fram og kome innspel om å etablera ein turistskatt lokalt for å vera med og bidra til å drifta nødvendig kapasitet. Er det eit tiltak som er drøfta i denne samanhengen?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-28:
Spørsmålet til olje- og energiministeren er: «Miljødirektoratet har i sin høringsuttalelse om utbyggingen av Yme-feltet påpekt at utredningene om elektrifisering er mangelfulle. Vil statsråden sørge for skikkelige utredninger før beslutning tas, og vil utbyggingsplanene forelegges Stortinget?»
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-02-28:
Jeg takker for svaret. Jeg har ett tilleggsspørsmål, og det går på hvorvidt saken forelegges Stortinget eller ikke, der statsråden sa at denne saken ikke kommer til Stortinget. Stortingets flertall har riktignok satt en grense på 20 mrd. kr for utbygginger som skal til Stortinget, men det ligger også en klausul der om at dersom det er andre samfunnsmessig store hensyn i saken, skal det også til Stortinget. Jeg vil spørre statsråden om hvilke samfunnsmessige hensyn han ser for seg må ligge til grunn for at slike saker, selv om de koster mindre enn 20 mrd. kr, allikevel kommer til Stortinget.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-02-28:
«Rettstilstanden innenfor EU og EØS utvikles gjennom implementering av nytt regelverk og fortolkning av allerede eksisterende regelverk i EU, herunder nytolkning av rekkevidden av grunnprinsippene om fri flyt av varer, tjenester, kapital og arbeidskraft. Hvilken mulighet gir dette norske myndigheter til å utstede garantier for framtidig nasjonal handlefrihet på områder der vi avgir myndighet til EU gjennom EØS, eksempelvis knyttet til regulering av energi?»
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-02-28:
Det jeg konkret spurte om, var knyttet til regulering av energi. Det går bl.a. på bruk av kablene i framtiden, eksempelvis hvor vidt en skal ha energi basert på langsiktige kontrakter eller på spotpriskontrakter, og hvordan bl.a. reguleringsmyndigheten vil behandle det. En av våre fremste eksperter på grunnlovsjus, Eivind Smith, sier til avisen Klassekampen: «Korleis EU-samarbeidet på energiområdet utviklar seg til neste år eller i 2025, det kan ikkje Solberg-regjeringa gjere noko med, altså. Det er så enkelt som det.» Han sier videre: «Men korleis til dømes EU-byrået om nokre år vil tolke dette, eller kva som vil kome med neste unionspakke – det kan ikkje regjeringa gjere noko med.» Er utenriksministeren enig i det som jusprofessoren her sier? Og kan utenriksministeren bekrefte at vi fra norsk side kan håpe, vi kan tro, men vi kan ikke love, og vi kan ikke gi noen garantier for framtidig utvikling innenfor EU?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-02-28:
En av konklusjonene til Lovavdelingen er at det er myndighetsoverføring, dvs. at vi avgir suverenitet til EU. Jeg må si at det nesten er uvirkelig å oppleve at en fra norsk side fortsatt gir inntrykk av at en kan gi garanti eller lovnad om hva som vil bli den framtidige utviklingen innenfor EU, en organisasjon som vi ikke er medlem av, en organisasjon med interesser forskjellige fra våre. Bare for å ta et eksempel fra den gang EØS-avtalen ble inngått. Vi hadde en stor diskusjon om muligheten fra norsk side til f.eks. å ha restriksjoner på kapitalbevegelser og konsesjonsordninger. Det ble lagt til grunn at så lenge det ikke innebar forskjell på nordmenn og utlendinger, var det greit. Den forståelsen – og dette ble også gjennomgått av Bondevik-regjeringen i 2002 – bygde på korrespondanse med EU-kommisjonen, der EU-kommisjonen i formelle brev til Norge sa at det etter deres syn(presidenten klubber) ikke kunne anses å stride mot reglene om fri bevegelse av kapital. (presidenten klubber)
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-02-28:
Så skjedde det endringer i etterkant. Hva sier det om norske myndigheters mulighet til å styre framtidig utvikling i EU?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-02-28:
EØS-avtalen bygger på forutsetningen om et ensartet europeisk økonomisk samarbeidsområde. EØS-retten skal derfor som utgangspunkt utvikle seg tilsvarende EU-retten. På områder som er omfattet av EØS-avtalen, er utgangspunktet at nye EU-rettsakter skal innlemmes i EØS-avtalen, men EØS- og EFTA-statene kan be om tilpasninger der det er nødvendig. I likhet med EU-domstolen vil EFTA-domstolen tolke og utvikle EØS-retten når den uttaler seg om hvordan EØS-regelverket skal forstås. Også avgjørelser fattet av EFTAs overvåkningsorgan, ESA, vil kunne ha betydning for hvordan EØS-regelverket skal praktiseres. Det følger derfor av EØS-avtalen at avgjørelser fra domstolene og ESA vil kunne få betydning for utviklingen i norsk rett på de områdene som er omfattet av EØS-avtalens virkeområde. I likhet med de andre EØS-statene har Norge mulighet til å påvirke denne rettsutviklingen, bl.a. gjennom innlegg som redegjør for norsk forståelse av EØS-retten i saker for EFTA-domstolen og EU-domstolen. Representanten Gjelsvik tar i sitt spørsmål opp om vi kan garantere nasjonal handlefrihet knyttet til regulering av energi. Jeg må da anta at han sikter til proposisjonen som Stortinget har til behandling, om å innlemme tredje energimarkedspakke. Derfor vil jeg presisere at Norge også etter innlemmelsen av tredje energimarkedspakke vil beholde full suverenitet over energiressursene sine. Tilknytningen til ACER vil ikke påvirke eierskapet til de norske kraftressursene. Norske myndigheter skal fortsatt avgjøre konsesjoner til produksjonsanlegg, strømnett og utenlandskabler. Vi har på den måten også kontroll over utbyggingen av strømnettet. Med andre ord: Det er fortsatt norske myndigheter som vil ha ansvaret for norsk energipolitikk. Jeg vil også legge til at – som representanten sikkert allerede har fått med seg – den ytterligere vurderingen som Lovavdelingen gjorde av spørsmålet om rettstilstanden i forbindelse med at forvaltningsorganet skal være uavhengig, ble levert til energi- og miljøkomiteen i går ettermiddag. Den har representanten sikkert allerede sett – og også konklusjonene i den.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2018-02-28:
Jeg kan i grunnen bare gjenta det jeg sa i mitt svar, nemlig at vi også etter innlemmelsen av tredje energimarkedspakke vil beholde full suverenitet over energiressursene. Det vil være norske myndigheter som står for behandlingen av konsesjonssøknader. Det gjelder også kontroll over utbygging av strømnettet – og også det totale ansvaret for norsk energipolitikk. Representanten Gjelsvik er også godt kjent med at Norge allerede er veldig tett integrert i EUs energimarked. Det vil føre med seg store fordeler å kunne delta fullt ut i byrået for samarbeid, ACER, fordi dette er et viktig felt for Norge som en stor energieksporterende nasjon. Det er særlig på gassfeltet dette er viktig for oss. Det som har kommet fram i de diskusjonene som har vært, har spesielt vært knyttet til grunnlovsspørsmålet. Det har Lovavdelingen nå utredet i to omganger, med to ulike utgangspunkter, og konklusjonen er den samme.