Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2015-06-05:
Jeg vil også få lov til å takke interpellanten for en veldig viktig interpellasjon og statsråden for et grundig svar. Debatten om land-for-land-rapportering er en viktig debatt om et viktig tema. Den handler om å skaffe den viktige informasjonen vi trenger for å hindre korrupsjon, og skaffe nyttig informasjon for investorer. Framfor alt handler den om å hindre skatteunndragning fra fattige land. Skatteunndragning er surt når det fører til konkurransevridning i Norge, men det er enda mer alvorlig når det hindrer velfungerende markeder og utvikling av velferdstjenester i andre deler av verden. Kristelig Folkeparti har i lang tid vært tydelige på at vi ønsker en ordning der Norge går foran, og at målet med innføring av land-for-land-rapportering i Norge må være både å bekjempe korrupsjon og å hindre uønsket skattetilpasning. Vi har derfor en offensiv formulering i partiprogrammet vårt: «KrF vil innføre krav om land-for-land-rapportering som forplikter selskaper til å oppgi nødvendig informasjon for å avgjøre hvor mye skatt som betales i hvert enkelt land.» Jeg skal ikke bruke mye tid på historiefortelling, men jeg må korrigere representanten Marthinsen, som hadde et veldig godt innlegg, på ett punkt. Da tidligere finansminister Sigbjørn Johnsen la fram Stoltenberg II-regjeringas forslag til LLR-regelverk, var ikke lenger målsettinga med regelverket å hindre uønsket skattetilpasning. Forslaget var blitt utvannet, og det var blitt dårlig. Derfor var Kristelig Folkeparti glad for at vi lyktes i de første budsjettforhandlingene med å forhandle inn et bedre forslag, som var: «Stortinget ber regjeringen om å sikre at det i regelverket om land-for-land-rapportering innarbeides mål om å synliggjøre uønsket skattetilpasning.» Dette var en viktig seier, som sikret det som var målsettinga med land-for-land-rapporteringa. Samtidig var dette for Kristelig Folkeparti en god start, og vi var tydelige på at vi videre ønsker å komme dit at vi får et enda bedre regelverk enn vi har i dag. Som interpellanten understreket, forsvinner hvert år enorme summer fra utviklingsland. I kampen for en mer rettferdig verden er det viktig at Norge går foran for å hindre uønsket skattetilpasning. Jeg er glad for at finansministeren er her, og jeg er klar over at det er hun som har det konstitusjonelle ansvaret, men jeg skulle gjerne ønske at justisministeren også var her, for i kampen mot organisert kriminalitet er land-for-land-rapportering viktig fordi man kan få bedre oversikt over pengestrømmene. Skjulte pengestrømmer og skjulte penger medfører stor fare for at penger kan havne i feil hender. Hemmeligholdet fører til at det er svært vanskelig å holde selskapene ansvarlige for kriminalitet. Det omfatter bl.a. brudd på menneskerettigheter og grov økonomisk kriminalitet. I kampen mot organisert kriminalitet er derfor dette et viktig virkemiddel som gir åpenhet om hvor pengene går, og om de går dit de skal. Med andre ord vil jeg påstå at dette er et av de viktigste kravene vi kan stille for å lykkes med å bekjempe ulike former for organisert kriminalitet. I vedtaket vi fattet i 2013, ligger det inne i ordninga, som statsråden sa, at den skal evalueres etter tre år. Jeg stiller spørsmålet om det betyr 2016, eller om vi må vente enda lenger. Kristelig Folkeparti har i alle fall tydelige forventninger om at den evalueringa blir gjort på en måte som gir rom for en debatt om hvordan ordninga kan forbedres for å unngå skatteunndragning i fattige land på en enda mer effektiv måte. Vi ønsker å stille krav til forbedring av ordninga. To eksempler på slike krav kan være: Utvidet krav til rapportering: Store multinasjonale selskap må rapportere på støttefunksjonene sine i skatteparadis, og ikke bare fra landene de henter ut råvarer fra. Når vi vet om LLR-regelverket fungerer, må dette utvides til å gjelde støttefunksjoner i skatteparadis, slik at selskap må rapportere fra all virksomhet, noe som gir bedre overblikk og bedre muligheter for å hindre skatteflukt. Ordninga gjelder i dag bare store selskap som driver med råvareutvinning. I praksis vil det si – her bruker jeg tall fra 2013 – to av de 50 største selskapene på Oslo Børs. Derfor er det etter Kristelig Folkepartis mening viktig å utvide antallet. Land-for-land-rapportering har et stort potensial. Gjennom land-for-land-rapportering får vi informasjon som sikrer at pengestrømmene er åpne, slik at en vet at pengene går dit de skal. Dette er til hinder for organisert kriminalitet og en seier for andre. Det skaper like konkurransevilkår for bedrifter, og det sikrer skatteinntekter – både i fattige land og i rike land. Norge på sitt beste er et land som går foran. Det gjør vi gjennom å holde fast ved et av målene for land-for-land-rapporteringa, nemlig å hindre uønsket skattetilpasning, og fortsetter å utvide og forbedre ordninga.