Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
For mange har dette vært en storartet helg, enten man er opptatt av finalen i Farmen, Kongen av sjakk eller salmesang. Jeg skal tilstå at noen av de forberedelsene jeg gjorde til denne debatten, skjedde samtidig som jeg hørte på noen salmer – der er det mye inspirasjon å hente. Jeg postet også noe av dette på Facebook, og da fikk jeg til svar fra en som ikke jeg kjenner, som lurte på om denne sanghelgen var en del av budsjettforliket. Det er det jo ikke, men jeg vil si til NRKs ære og til det frivillige Norges ære at en slik del av et budsjettforlik vil være en pryd uansett. Etter to og en halv ukes forhandlinger ble regjeringspartiene, Venstre og Kristelig Folkeparti enige om statsbudsjettet for 2015. Forliket innebærer et budsjett som gir en styrket sosial profil, og prioriterer viktige tiltak for å ruste Norge for fremtiden, ikke minst innenfor kunnskapssektoren og overfor næringsliv og arbeidsplasser. Vi vedtar også det mest offensive klima- og miljøbudsjettet noensinne. Familiepolitikken er igjen satt på dagsordenen, og det er et budsjett som også tar inn over seg at det er et langstrakt og mangfoldig land vi er i. Forliket er også et sterkt signal om at Norge har et ansvar – og skal ta et ansvar – utenfor landets egne grenser. Frivilligheten løftes ikke bare med prosjektmidler, men også med skattefradrag som gir frivilligheten selv mulighet til å prioritere. Det opprinnelige budsjettets satsing på samferdsel, justis og helse videreføres og styrkes også på flere områder. Etter min mening representerer forliket en politisk kurs som ligger nærmere både det det politiske flertallet i denne sal og det et flertall i befolkningen ønsker. Slik sett har demokratiet virkelig vært i funksjon etter at budsjettet ble lagt fram 8. oktober. Dette budsjettet har fått brynt seg gjennom tallrike høringer og vurderinger – fra de største landsomfattende organisasjoner til en lang rekke enkeltpersoner. Stortinget har igjen stor betydning for budsjettets utforming. Jeg vil også takke Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre for mange og lange runder om budsjettet. Noen runder har vært enklere enn andre – det skal sies, men fra Kristelig Folkepartis side er det svært mye å glede seg over når vi går til vedtak senere i dag. Bakteppet for dette budsjettet er en fortsatt solid norsk økonomi, men like fullt med mer uro enn på en god stund. Fortsatt svak økonomisk vekst i eurosonen, men med mer optimisme i Storbritannia og USA, mens Kina nedjusterer sine prognoser – alt dette gir til sammen et ganske sammensatt bilde. Oljeprisen har siden sommerens topp falt med over 30 pst., og etter rekordhøye oljerelaterte investeringer i Norge ser vi nå en klar reduksjon, noe som gir ringvirkninger i deler av leverandørindustrien. Ledighetstallene for november viser imidlertid en nedgang fra oktober, og mye tyder på at mange fagpersoner går til andre bransjer som lenge har strevd med å få folk. Slik sett kan en viss nedkjøling i oljesektoren gi rom for en omstilling som uansett vil måtte komme i årene fremover. For eksportnæringen bidrar også en markert svakere krone til en bedret markedssituasjon. Norske varer blir rett og slett billigere i utlandet. Den uro vi nå ser rundt oljepris og markeder, viser imidlertid at måten som vi innfaser oljepenger i budsjettet på, bidrar til å unngå de store svingninger og er dermed et svært viktig bidrag til å føre en fornuftig budsjettpolitikk. Jeg er også godt fornøyd med at budsjettforliket ikke innebærer økt bruk av oljepenger inn i budsjettet. Det er også et signal som dette litt udefinerte markedet vet å merke seg. I statsbudsjettet flyttes det på rundt 13 mrd. kr når man inkluderer alt av endringer og omprioriteringer. Når man vet hvor mye som er bundet i et budsjett, betyr det faktisk at det har skjedd mange endringer, både store og små. Så er det også en sannhet i at for dem det faktisk gjelder, er enhver endring stor selv om summen i seg selv kan synes liten. Hva skal vi leve av etter oljen? Det har vært et ofte stilt spørsmål. Det vi vet, er at de fleste jobber som ligger 20–30 år fram i tid, ikke er skapt ennå, men at grunnlaget legges nå. Derfor er alle fire partiene enige om en omfattende satsing på kunnskapssektoren. Statsbudsjettet ga et godt utgangspunkt, der etterutdanning, høyere utdanning og forskning ble løftet. Dette er ytterligere understreket gjennom forliket. I Kristelig Folkeparti er vi også meget godt tilfreds med et gjennomslag for å øke lærertettheten i begynnelsen av skoleløpet. Slik kan vi gi en bedre tilpasset undervisning for alle barn, lettere følge opp de elever som særlig trenger det, redusere behovet for spesialundervisning senere og forebygge frafall i videregående skole. Når det gjelder det siste, er også den enigheten vi har om et betydelig løft i lærlingtilskuddet, et svar som mange har ventet på når det gjelder den mest effektive medisinen mot frafall i videregående skole. I sum er dette en betydelig satsing som de fire partiene legger opp til. Resultatene kommer ikke i morgen, men de vil komme. Fra Kristelig Folkepartis side er jeg også glad for at folkehøgskolene, studieavgift for utenlandske studenter, borteboerstipendet og kapitaltilskudd til friskoler er områder vi nå har funnet felles enighet om. Et solid næringsliv sikrer arbeidsplasser og verdiskaping. Regjeringens forslag om lettelser i formuesskatten er naturlig nok begrunnet i ikke å skattlegge norske eiere mer enn utenlandske – en straffeskatt på norsk eierskap som mange mener bør unngås. Dette er vi langt på vei enig i, men man må se på denne typen lettelser og tåle at disse blir vurdert opp mot budsjettets helhet og også mot mulige endringer i selskapsskatten som forventes å komme. Derfor har vi i Kristelig Folkeparti hatt en noe annen innfallsvinkel til disse spørsmålene enn regjeringen har hatt. Nå er vi blitt enige om en viss reduksjon, samtidig som skatt på eiendom utover primærboligen justeres, og vi har også blitt enige om å vurdere en innretning på formuesskatten som skiller mellom arbeidende kapital – enten det er driftsbygninger, maskiner eller traktorer – og det som faktisk tas ut på private hender. Så venter vi i spenning på Scheel-utvalget i morgen. Første lekkasje er jo allerede kommet, men jeg gjentar her og nå Kristelig Folkepartis ønske om og invitasjon til et bredt politisk forlik når vi etter hvert får Scheel-utvalgets rapport på vårt bord. I samarbeidsavtalen har de fire partiene blitt enige om en familiepolitikk som skal sikre fleksibilitet og valgfrihet. Dette følger vi opp i fellesskap. Kontantstøtten ble økt for ettåringer i årets budsjett og videreføres for 2015. Antallet barnehageplasser kan økes for neste år og gi et mer fleksibelt opptak. Jeg er glad for at mange kommuner allerede har varslet om at så vil skje. De som har lavest inntekt, vil få prisreduksjon, uavhengig av hvilken kommune de bor i, og svært mange fire- og femåringer i lavinntektsfamilier vil få gratis kjernetid. Den sosiale profilen i budsjettet er også styrket. Barnetillegget for uføre beholdes som en behovsprøvd ytelse med et tak som settes høyt. Jeg mener dette vil sikre barnetillegget på sikt, samtidig som det gir legitimitet til en trygdeytelse. Det er også viktig. Engangsstøtten ved fødsel får et reelt løft, og familievernet gis et solid løft i dette forliket. Skatteklasse 2 beholdes. Jeg oppfatter det slik at den satsingen vi har vært enige om, sier mye om familiepolitikken og om de fire partienes felles ståsted når det gjelder familiens betydning for barns oppvekst og dannelse. Dessverre er det midlertid sånn at mange barn går for lut og kaldt vann. Derfor satses det også på barnevern og sentre som tar imot barn og foreldre i krise. Klimaforliket skal forsterkes. Det er det løftet de fire partiene har gitt i samarbeidsavtalen. Dette budsjettforliket leverer. Jernbanen får ytterligere penger til drift og vedlikehold, belønningsordningen for kollektivtransport likeså, og nye byer kan nå inkluderes. En markant satsing på gang- og sykkelveier, en skogpakke som har høstet bred anerkjennelse, utvidelse av Enovas rammer for enøktiltak i hjemmet og mer penger til energifondet, en sterk satsing på biodrivstoff og avgiftslettelser for hybridbiler er en forsmak på det som skal bli gjort i revidert budsjett. Internasjonalt legges det inn 200 mill. kr til FNs grønne klimafond. Dessuten, vel så viktig: De fire partiene er enige om at miljømandatet i oljefondet skal kunne utvides og også åpne for unoterte investeringer i fornybar energi. At vi har en forpliktelse i den verden vi er en del av – ikke minst et land som vårt, som er så rikt – er det bred enighet om. Gjennom forliket er standarden om 1 pst. av bruttonasjonalinntekt til utviklingshjelp sikret, og det har nå bred politisk oppslutning. De fire partiene er også enige om økt satsing på utdanning og helse i utviklingspolitikken. En konsentrasjon om antall land for stat-til-stat-samarbeid er noe vi er enig i, men vi får også en egen sak om dette fremlagt for Stortinget. Det vi allerede er enige om, og som jeg mener er viktig, er at denne konsentrasjonen ikke skal gjelde humanitær bistand eller frivillige organisasjoners arbeid. Som vi alle vet, er det nå flere alvorlige humanitære kriser i såkalt kategori 3 enn på svært lang tid. Dette gir enorme utfordringer for nabolandene, FN og andre internasjonale organisasjoner som ellers bidrar. Norge bør selvsagt også bidra, og forliket innebærer at vi neste år øker antallet kvoteflyktninger. De enorme lidelsene vi ser i andre deler av verden, er for oss nesten umulig å fatte. Men det gir i hvert fall grunn til å si at vår hjemlige debatt om plastposer, som det nå brukes atskillige spaltemeter på, får en litt annen dimensjon. Avslutningsvis vil jeg takke våre samarbeidspartier, men jeg vil også takke opposisjonspartiene, utover den konstruktive opposisjonen, for et godt samarbeid i komiteen og for utvist velvilje. Det er frister som er blitt strukket, men jeg vil allikevel si at man må kunne si at når en mindretallsregjering legger fram et budsjett og man får enighet etter to og en halv uke, er ikke veldig dramatisk. Jeg tror også man må huske på at etter åtte år med flertallsstyre er man kanskje ikke vant til at det jobbes med budsjettet på en litt annen måte enn før. Takk til alle partier. Takk til vårt eget sekretariat og til departementet som i fellesskap har fått tall, poster og kapitler på plass. Jeg vil også takke presidenten selv for godt samarbeid for å få dette til på en så god måte som mulig for Stortinget. Med det tar jeg opp Kristelig Folkepartis forslag til alternativt budsjett, og ikke minst vil jeg anbefale den tilleggsinnstillingen som flertallet står bak.