Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2002-06-06:
Vi har bak oss en tiårsperiode med omfattende reformer av utdanningssystemet vårt – fra grunnskole til høyere utdanning. Det startet med de statlige høyskolene for ca. ti år siden. Forhåpentligvis har vi lært mye. Noe har vi i alle fall lært i denne perioden med omfattende reformer: Det skal være rom for avvikende ordninger. Det skal være rom for modeller ved siden av hovedmodellen. Det er flere grunner til det. Blant annet er det viktig å ta vare på det engasjementet som finnes i de ulike institusjonene. Denne reformen – som er vedtatt, og som vi følger opp i dag – blir møtt med et stort engasjement i utdanningsinstitusjonene våre. Man er der godt i gang med å legge om til nye studieprogrammer, der det blir større tverrfaglighet. Vi åpner for internasjonalisering og ber institusjonene om at man i utviklingen av nye studieprogrammer legger til rette for at en del av studiet kan tas ved en utenlandsk institusjon, nettopp for å stimulere til at flere får mulighet til å ta utdanning i utlandet. Flertallet i komiteen – en enstemmig komite – følger stort sett opp Regjeringens forslag. Men på et området er vi helt klart ikke enig med Regjeringen. Det går på siviløkonomstudiet, der vi sier at det skal inn i 3+2-modellen. Det var vanskelig å forstå argumentasjonen fra Regjeringen om hvorfor de ønsket å unnta dette studiet fra modellen. At det har fungert godt i lange tider, er et argument som vi hører. Men nå skal vi forme utdanningen for fremtiden, og da mener flertallet i komiteen – etter hvert en enstemmig komite – at også siviløkonomstudiet bør legge seg på hovedmodellen, dvs. 3+2, nettopp for å tilpasse seg det som skjer internasjonalt, og muligheten for å utveksle studenter til utlandet. Vi fikk også sterke henvendelser fra flere av institusjonene som utdanner siviløkonomer, om at de ønsket å legge seg på 3+2-modellen. Det var altså sterke og klare signaler fra ulike miljøer om at også den utdanningen bør legge seg på 3+2-modellen. Det har en enstemmig komite nå gått inn for. Handelshøyskolen i Bergen har fått litt lengre tid til å tilpasse seg. Det er jo litt merkelig at den institusjonen som skal utdanne fremtidens ledere, har problemer med å omstille seg like kjapt som andre institusjoner som har en annen rolle. Men vi tar til etterretning at de trenger litt lengre tid på omstilling. Komiteen har gitt dem muligheten til å bruke ett år mer, men da skal ordningen være innført også for Handelshøyskolen i Bergen. Så helt til slutt litt om teologi- og presteutdanningen. Det komiteen sier, i tillegg til at det skal være et seksårig integrert løp, er at de som utdanner teologer og prester, dvs. Menighetsfakultetet, Det teologiske fakultet og Misjonshøgskolen, også må være opptatt av å tenke 3+2-strukturer, dvs. at de prøver å organisere utdanningen sin slik at dersom noen kanskje finner ut at de ikke vil bli prest, kan hoppe av etter tre år og ta en annen utdanning, eksempelvis rettet inn mot arbeid innenfor Den norske kirke, at de også jobber i forhold til 3+2-modellen og er opptatt av å finne gode strukturer innenfor denne modellen. Dette er en bra innstilling. Vi tar vare på mangfoldet, samtidig som vi får på plass de som det er naturlig å få på plass innenfor 3+2-modellen.