Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2013-02-07:
La meg først besvare interpellantens spørsmål om hvorvidt regjeringen bryr seg om å legge til rette for privat eierskap. Svaret er et utvetydig og rungende ja. Vi legger til rette for et godt næringsliv, og med i et godt næringsliv hører absolutt et godt privat eierskap. Vår verdiskaping avhenger av at det etableres, videreutvikles og drives lønnsomme bedrifter, at det investeres, at man har eiere som er utålmodige og ambisiøse med bedriftens virksomhet, og som sørger for god ledelse og virksomhet og sunne, konkurransedyktige bedrifter. Dyktige ledere og eiere samarbeider også gjerne godt med de ansatte og bidrar med kompetanse, nettverk og kapital. De realiserer samordningsgevinster, og de forbereder seg på forandringer ved å styrke evnen til omstilling og innovasjon. Slik bidrar gode eiere til at virksomheten er tilpasset en verden i stadig endring, og Norge klarer seg jo – som kjent – bedre enn de aller fleste. Av og til, når vi har disse debattene, lurer jeg på om vi lever helt i det samme landet. Vi har en økonomi som er helt enestående i Europa. Vi har den laveste arbeidsløsheten. Vi har en av de sterkeste vekstratene. I et Europa med 26 millioner arbeidsløse og nullvekst eller tilbakegang i mange land har vi full sysselsetting og sterk vekst i mange bransjer. Vi har siden 2005 etablert over 300 000 flere arbeidsplasser i Norge, og to tredjedeler av dem er i privat sektor. Dette er bedrifter som har lyktes i å skape lønnsom virksomhet, og det hadde aldri kunnet skje uten at de private eierne også hadde tjent penger, kunnet etablere seg, funnet kapital, kompetanse og markeder og lyktes i produktiv virksomhet. Hvis man ser på utviklingen i utbytte og verdi i disse selskapene, ser man at med unntak av kriseårene rundt finanskrisen, har det også vært en sterk utvikling i dette. Ved inngangen til 2012 var det drøyt 487 000 bedrifter i Norge. Av disse var 38 pst. aksjeselskap og 47 pst. enkeltpersonforetak. Det store antallet bedrifter viser et mangfoldig eierskap. Og etter at regjeringen la til rette for enda enklere bedriftsetablering, først og fremst gjennom en kraftig reduksjon i aksjekapitalkravet og også gjennom fjerning av revisjonsplikten – to store forenklingstiltak som har skjedd under den rød-grønne regjeringen – ser vi også en rekord i etableringen av nye aksjeselskap. Som interpellanten selv refererte til, ble det nylig offentliggjort en nordisk undersøkelse som viser at Norge er det sterkeste nordiske landet når det gjelder gasellebedrifter, dvs. bedrifter med en helt spesiell vekst. Hva gjør vi så for å legge til rette for et fortsatt aktivt og mangfoldig privat eierskap? La meg nevne noe. Vi legger til rette for nye ideer ved å satse på forskning og innovasjon. Vi legger til rette for kapitaltilgang gjennom såkornfond, gjennom Investinor, og gjennom gode ordninger under Innovasjon Norge og SIVA. Vi legger til rette for entreprenører. Vi satser på entreprenørskap i utdanningen. Vi satser på at flere kvinner skal ha muligheten til å bli entreprenører. Vi gir arbeidsledige som ønsker å starte virksomhet selv, anledning til det gjennom Nav. Vi bidrar til omstilling, innovasjon og vekst, og dermed til mangfold. Vi legger til rette for eierskifter. Gode eierskifter bidrar til at virksomheter eies og drives av folk som er motivert og godt skikket, og bidrar til at mangfold, kunnskap og kompetanse i en bedrift videreføres. Vi er opptatt av god rekruttering til styrerommene, og vi er selvsagt opptatt av gode makroøkonomiske rammer, som f.eks. handlingsregelen bidrar til, slik at ikke rentenivå, inflasjon og kronekurs skal bli helt ødeleggende for virksomheten i bedriftene. Jeg registrerer at interpellanten ikke vil diskutere formuesskatt. Det er for så vidt ryddig fordi det er en annen statsråd som har det konstitusjonelle ansvaret for det. Men det hadde jo vært interessant å høre hva denne ukes standpunkt i opposisjonen var til formuesbeskatningen. Det skulle foregå etter gamle fronter, forsto jeg, så da antar jeg at det fortsatt er fjerning som gjelder, med de utrolige skjevfordelingene i fordelingspolitikken som det ville gi, og også med en rekke nullskatteytere. Det at vi har en økt inngang av formuesskatt, reflekterer jo også en økt formue, som igjen er en refleksjon av at det går godt i svært mange bedrifter. Gode og forutsigbare rammevilkår er helt vesentlig. Derfor er den overordnede økonomiske politikken noe som kommer alle virksomheter og alle ansatte og eiere til gode. Spesielt kommer det dem som er mest utsatt for risiko, til gode, som f.eks. entreprenører og innovative prosjekter. Et godt fungerende kapitalmarked er vesentlig. Det at vi har gode banker, det at vi har et obligasjonsmarked, et aksjemarked, som fungerer, og forutsigbare utviklingstrekk i de rammebetingelsene som påvirker dette, er også avgjørende for at bedriftene skal få tilgang til den kapitalen som er nødvendig. Forenklingsarbeidet er som sagt i full gang. Vi skal forenkle situasjonen for norske bedrifter med 10 mrd. kr i året innen 2016. Tiltak for omtrent 3 mrd. kr er under gjennomføring eller allerede gjennomført. Og vi har en rekke tiltak på trappene som skal bidra til at vi når målet om 10 mrd. Det er også viktig at vi sørger for at forskning og utvikling har god tilgang på finansiering. Den offentlige finansieringen av forskning og utvikling har økt kraftig, med en realvekst på 6,7 mrd. siden 2005. Kunnskapsdepartementet anslår at den samlede innsatsen til FoU i statsbudsjettet for 2013, inkludert SkatteFUNN, nå er på 27,4 mrd. kr. Så ligger vi fortsatt noe etter i den private forskningen. Det skyldes delvis vår næringsstruktur. Men fortsatt har vi et løft å gjøre før vi er helt på nivå med andre sammenlignbare land når det gjelder forskning og utvikling i næringslivet. Det er et viktig satsingsområde. Vi støtter også opp om nyetablering gjennom virkemiddelapparatet. Forskningsrådet, Innovasjon Norge og SIVA har jeg allerede nevnt, men bare for å ta ett eksempel har rammene for landsdekkende innovasjonslån økt fra 100 mill. kr i 2005 til 500 mill. kr i 2013. Eksportkreditt Norge, en ny institusjon for å sørge for at vi har verdens beste finansiering av eksportkontrakter, som også sørger for god aktivitet i Norge, er etablert, og nye utbetalinger i 2013 er anslått til 28,5 mrd. kr. Rammene til GIEK er også økt. Da vi overtok i 2005, var GIEKs rammer på 40 mrd. kr. Nå er den rammen altså på 135 mrd. kr. Det er mer enn en tredobling, og det forteller ikke om en konkurranseudyktig privat sektor, men tvert imot om en privat sektor som er svært konkurransedyktig og i sterk vekst. Regjeringen har utvidet den rentefrie avdragsordningen for generasjonsskifte i familiebedrifter fra sju til tolv år, slik at det hjelper generasjonsskiftene i de familieeide bedriftene, som også interpellanten var opptatt av. Vi har også lagt til rette for at virksomheter kan avvikles uten for store kostnader dersom det ikke finnes alternativer. Det frigjør kapital til å satse på andre områder og legger også til rette for det. Så er jeg opptatt av at vi skal være glade for at olje- og gassnæringen i Norge går godt. Det er positivt for norsk økonomi. Det bidrar til teknologiutvikling, til investering og til aktivitet over hele landet. Vi eksporterer nå varer og tjenester innenfor olje- og gassnæringen, så om det ikke tar over for, så supplerer det og utfyller råvareeksporten vår mer og mer. Det skal vi være stolte av. Men vi skal heller ikke snakke den øvrige industri ned. I de tallene som NHO presenterte i går, er det et klart skille mellom olje- og gassnæringen, som har en svært sterk vekst, og øvrig industri. Men også øvrig industri har vekst. Så det er viktig ikke å sende et signal til unge mennesker som tenker på å ta utdanning og bestemmer seg for karriere, at øvrig industri nærmest har stillstand eller nedgang eller er en solnedgangsaktivitet i Norge. Tvert imot er norsk industri omstillingsdyktig, konkurransedyktig og innovativ. Ikke minst skyldes det gode eiere og gode vilkår for at eierne både kan investere og tjene gode penger på sine investeringer i Norge.