Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2000-12-18:
Naturgass er en av de aller viktigste naturressursene Norge har. Som kjent startet vår gasseksport allerede i 1977 med store leveranser fra Ekofisk-feltet til Emden. Eksport av naturgass var i 1999 på hele 45,5 milliarder Sm3, og den norske gasseksporten utgjorde i underkant av 2 pst. av verdens totale gassforbruk. Som gasseksportør befinner Norge seg blant verdens ti største. Rundt 10 pst. av Vest-Europas gassforbruk dekkes av den norske gassen. Med disse ressursene er vi som nasjon i en unik posisjon. Ser vi på markedene vi eksporterer til, er de vant til å bruke gass innen ulike områder, de har et godt utbygd distribusjonsnett, og avstandene fram til de store befolkningsgruppene og konstellasjonene er korte. Ser vi dette i sammenheng med de store miljøutfordringene, og at vi har gass som er langt mindre forurensende enn alternativene, er vi som sagt i en meget gunstig posisjon. Ser vi framover mot 2020, vil et fullt integrert nettverk for gasstransport være på plass i Europa. Der må vi være med som en av hovedaktørene. Jeg ser fram til behandlingen av Statoil og SDØE som vi skal ha i Stortinget. Vi må i den sammenheng også rette blikket rundt oss, og der ligger det land som enten er eller kommer til å bli store gassprodusenter. De kommer til å konkurrere med hverandre om å levere gass, og dermed vil prisene gå ned. Nå må Norge tenke særdeles strategisk framover når det gjelder denne viktige råvaren vår som vi skal inn på markedene med. I Norge må vi, som hovedeier i de store selskapene, også tenke grundig gjennom hvordan vi – jeg holdt på å si – skal parre føttene i det løpet i Europa. Denne meldingen som vi har til behandling, har også tatt inn en del om konkurranseevnen på norsk sokkel. Den kan alltid diskuteres, men jeg tror den industrien skal tenke seg litt om når det gjelder fra hvilken innfallsvinkel de skal møte disse utfordringene og diskutere rammebetingelsene for norsk sokkel. Rammebetingelsene for norsk sokkel dreier seg ikke bare om ulike prosentsatser, men også om hele innretningen på skattesystemet. Jeg håper at vi kan ta dette innover oss, og at vi også kan få en debatt om et skattesystem som i sterkere grad gjør det mulig for mindre selskaper å aktivisere mindre felt og ta opp restproduksjonene, noe som er viktig på norsk sokkel. Dermed får vi også en skikkelig og bedre høsting. Jeg vil også rette oppmerksomheten mot en annen utfordring som vi har. Det er de store CO2-utslippene på norsk sokkel. Jeg ser fram til videre debatter omkring dette og om å få en sterkere elektrifisering på norsk sokkel, slik at vi kan starte gasskraftverk som har kabler ut til norsk sokkel for å få bort de store og tunge CO2-utslippene. Jeg tror det vil være tjenlig på lengre sikt. Det jeg også kunne tenkt meg en grundigere drøfting av framover, er rekrutteringen til denne industrien. Det er mange som liker, og mange som faktisk elsker, å snakke om denne industrien som en industri som går inn i solnedgangen. Men dette er en framtidsrettet industri på høyt nivå. Vi har en av de mest kvalifiserte arbeidsstokkene i hele verden på ulike områder. Da synes jeg at vi skulle være mer optimistiske også når det gjelder framtiden til denne industrien, slik at kommende generasjoner ser det som en utfordring å ta fatt på denne virksomheten. Til slutt vil jeg si at vi må – og det har vi gjort også, det viser budsjettet – sette sterkere fokus på innenlands bruk av gass. Det er med glede vi nå ser at de første skrittene er tatt her, men det må også videre oppfølging til senere. Jeg viser til de pilotprosjektene Stortinget nå går inn og støtter etter innstilling fra Regjeringen. Men det som jeg kunne tenke meg, er at man nå tar mer fatt på en interdepartemental samordning av bruk av gass innenlands, slik at det skjer en sterkere koordinering og en sterkere verdiskapning i Norge på dette området.