trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Jeg har i dag notert meg at helseministeren har feilinformert Stortinget når det gjelder det såkalte taket for pasientbehandlinga i sykehusene. Jeg håper han kommer opp hit og oppklarer det litt seinere i kveld. Jeg kan jo begynne med å tipse ham om at det var i 2004 at taket ble innført, og så kan han ta det derfra. Året etter overtok Stoltenberg-regjeringa en sykehusøkonomi i fullstendig kaos. Det tok fem år å få det hele på fote, takket være solid egeninnsats fra sykehusene og den rød-grønne regjeringas oppfinansiering av sektoren. I dette året, altså i 2010, begynner ventetidene i sykehusene å gå ned. Helsestatistikker omhandler kompliserte forhold. Derfor bør vi som politikere være ytterst varsomme med å bruke statistikk og enkelttabeller til luftige utsagn om oppnådde resultater. Ikke minst må vi ta inn over oss at like viktig som statistikk er den informasjonen som ikke beskrives i tabeller. Dagens Medisin avdekket i vår at et stort antall pasienter står på interne lister i sykehusene, uten at dette synes i noen offentlig statistikk. Helseledere og sykehusleger sto fram og hevdet at presset på sykehusene har ført til at mange pasienter sluses i høyt tempo fra henvisning til første konsultasjon, for så å bli værende i systemet – uten at de kan gjenfinnes i offentlige tabeller. Bare i Oslo universitetssykehus finnes bortimot 60 000 pasienter som ikke kan ses i statistikken, og jeg lurer på: Er dette de 56 000 færre som står i kø? Nedgang i ventetidene betinger en god IKT-struktur. Stoltenberg-regjeringa startet arbeidet med å få på plass digitale løsninger i helsesektoren – mot innbitt og uforståelig kamp, særlig fra Høyre. Det får være et pluss i margen at partiet nå har besinnet seg, men dette viser med all tydelighet at dagens regjering lykkes først og fremst når man bygger på den forrige regjeringas helsepolitikk. Med regjeringas egne politiske påfunn, derimot, går det heller dårlig. Høyres store ideologiske privatiseringsprosjekt, det såkalte fritt behandlingsvalg, har kollapset fullstendig og er ikke i stand til å redusere ventetidene med så mye som en time. Erna Solberg snakket før valget om at 20 000 pasienter skulle få behandling i regi av fritt behandlingsvalg. Fasiten fikk vi i vår: 30 mill. kr bare i administrasjonskostnader – og 194 pasienter behandlet. Denne sløsinga med offentlige helsekroner, som går ut på å sluse fellesskapets ressurser inn på kontoene til private helsekonsern, må vi rett og slett få vekk. Så må vi styrke og videreutvikle den reelle retten til å velge behandlingssted, som alle pasienter her i landet har hatt i 15 år gjennom fritt sykehusvalg. Det er fellesskapets helsevesen, de offentlige sykehusene, som hver dag er på plass over hele landet for å gi topp behandling til norske pasienter. Privatiseringsidelogiske byggverk av typen fritt behandlingsvalg duger ikke – det har vi sett med all tydelighet.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-04:
Jeg har hørt på debatten i dag, og jeg hører at det skapes et inntrykk av at vi ligger på etterskudd i vårt meldingsarbeid. Det gjør vi selvsagt ikke. Og hvis næringskomiteen mangler arbeid, stusser jeg over at man har brukt et halvt år på å behandle ny lov om offentlige innkjøp, slik vi så i vår. Meldingsarbeidet vårt er i rute. Men det er heldigvis ikke sånn at verden står stille i påvente av stortingsmeldinger. Det er én melding som er forsinket, det er reiselivsmeldingen. Den er forsinket fordi næringen selv ønsket det. De ønsket en egen vurdering av markedsføringsarbeidet. Det hadde vi en gjennomgang av med reiselivet for få uker siden. Så er det sånn at reiselivet har hatt rekordår, både i fjor og i år, så verden står ikke stille, og meldingene kommer til Stortinget når de skal.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-04:
Det har vært fascinerende å høre på hvordan man har skrytt på seg utviklingen på arbeidsmarkedet i forrige fireårsperiode – i en tid da man hadde eventyrlige investeringer i oljesektoren, eventyrlige økonomiske tall, man hadde altså en eventyrlig vekst. Det kan man selvsagt velge å ta æren for. Man kunne jo føyd til at man ikke brukte gode år på å forberede seg på tøffere tider, at man ikke gjorde nok for å skaffe oss flere bein å stå på, og at vi er sårbare. Vi fikk en stadig mer todelt økonomisk politikk. Det har fått den konsekvens at når mange arbeidsplasser forsvinner i privat sektor, tar det tid å opprette nye. Dette er ikke noe «quick fix», og det mest alvorlige er selvfølgelig at når man sammenligner forrige fireårsperiode med denne, viser man jo at man ikke forstår det enorme omstillingsarbeidet vi må igjennom, som tar tid, og som ikke er noe «quick fix». Jeg snakker med næringslivet. De er veldig tydelige på at reduserte skatter og avgifter, mer satsing på samferdsel, mer satsing på næringsrettet forskning og innovasjon er det som skal til.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-04:
Det er både et godt og et viktig spørsmål. Storbritannia er en av våre aller viktigste handelspartnere. Det betyr at den utviklingen de nå går inn i, får stor betydning for oss. Derfor ba jeg veldig kort tid etter brexit om et møte med den nye britiske regjeringen og hadde som første norske statsråd møte med handelsminister Fox for kort tid siden. Vi inviterte der til et tett samarbeid for å holde hverandre oppdatert, og Fox inviterte også til et samarbeid mellom Norge og Storbritannia for å følge denne utviklingen. Så dette er viktige spørsmål for oss. Det vi er opptatt av, er å sikre norsk markedsadgang på minst like gode vilkår som vi har i dag.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-04:
Vi har lovt å forenkle næringslivets kostnader. Ved utgangen av 2017 skal kostnadene være redusert med 15 mrd. kr. Vi har nå passert 11 mrd. kr etter siste opptelling, og jeg er helt sikker på at når ny lov om offentlige anskaffelser trer i kraft den 1. januar, vil ytterligere store forenklinger føles på kroppen for næringslivet i hele landet, for det er kanskje et av de viktigste og største forenklingstiltakene. Når det gjelder Regelrådet, er det akkurat kommet i arbeid. Jeg er veldig glad for det. Meningen var at de skulle vise rødt og gult kort når det var grunnlag for det, og representanten tar helt feil når han sier at vi ikke lytter til dem. Regelrådet har ikke virket lenge nok til at det faktisk har fått konsekvenser for vår saksbehandling. Det kommer til å komme, og det kommer til å ha sin misjon. Jeg er helt sikker på at rådet kommer til å være tydelig på hvilke konsekvenser det har når vi innfører nye lover, regler og forskrifter.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-04:
Vi har satt i verk en rekke nye tiltak, som presåkornfond, etablererstipend – altså, en rekke nye ordninger som må få lov til å virke. Det jeg kan si, er at vi har rekordstor pågang. Det betyr at det akkurat nå er veldig mange kloke hoder som benytter den situasjonen de er i, til å etablere nettopp sin egen bedrift. Jeg er veldig glad for det samarbeidet vi har hatt med Venstre for å skape en mye bedre gründerpolitikk. Jeg er også klar over forslaget om KapitalFUNN. Det er noe vi har sagt i gründerplanen at vi skal utrede, og det ligger i Finansdepartementet.
Monica Mæland (Høyre), 2016-10-04:
Jeg er ikke enig i representantens oppfatning av trontalen. Det jeg sa i mitt innlegg, var at norsk næringsliv er sammensatt. Det består av mange bedrifter som sliter veldig hardt, som nedbemanner, som har det tøft. Og det består av mange bedrifter som har det veldig bra, som setter tidenes rekorder, f.eks. innen reiseliv. Norsk næringsliv er sammensatt, vi er et sammensatt land, og det skal vi faktisk være veldig glad for. Når det gjelder skattekutt, har jeg også med interesse lyttet til debatten i dag, og jeg har en klar oppfatning av at for noen er dette en teoretisk øvelse. Det er det ikke for bedriftene der ute. De opplever at formuesskatten er en stor belastning, at det svekker norske arbeidsplasser. Det må jo bare være de rød-grønne som tror at økte skatter og avgifter bidrar til å trygge norsk næringsliv og norske arbeidsplasser. Hver eneste norskeide bedrift jeg møter, sier at lavere skatter, lavere formuesskatt, er det de trenger. De trenger mer satsing på samferdsel, mer satsing på næringsrettet forskning og innovasjon.
Gunn Elin Flakne (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Foran valget i 2013 lovet Høyre en kursomlegging av arbeidslivspolitikken. Ja, Høyre skulle sågar bli det nye arbeidspartiet. Noe av det som skulle endres, var at adgang til midlertidige ansettelser skulle gjøres enklere for bedriftene, dog bare ved kortvarige behov. Ja, vi fikk en kursendring, for det som skjedde, var at det i praksis ble et frislipp av midlertidighet, og ikke uventet har kritikken vært sterk. Høyre og Fremskrittspartiet løfter fremdeles fram budskapet om at faste ansettelser fortsatt skal være hovedregelen i norsk arbeidsliv. De sier: Stol på oss. Det er liten grunn til å stole på Høyre og Fremskrittspartiet i kampen for faste ansettelser. Det er bare å se på resultatene etter endringene i arbeidsmiljøloven, som kom i fjor. Disse endringene har nå virket omtrent et år, og vi kan ikke se bort fra de fakta og tall SSB nå har lagt fram. Antall midlertidig ansatte har økt betraktelig i 2016. I fjor var i underkant 8 pst. av arbeidstakerne i Norge midlertidig ansatt. I andre kvartal i år hadde andelen steget til 8,8 pst. Det er det andre kvartalet på rad med økning, etter at nivået holdt seg jevnt de siste fire årene. Det som gjør meg mest urolig, og det som gjør arbeidsfolk utrygge, er at samtidig med denne økningen ser vi at sysselsettingsgraden går ned. Den springbretteffekten som høyresiden sa vi skulle få fra midlertidighet til fast ansettelse, advarte vi mot og tvilte på, og vi ser heller ingen springbretteffekt. Som Arbeiderpartiet og mange flere, også fagbevegelsen, påpekte: En svekkelse av retten til faste stillinger vil ikke gi flere jobb, snarere tvert imot. OECD anbefalte lenge bruk av midlertidighet, og mange land har prøvd det ut, men det har man gått bort fra. Hvorfor det? Jo, fordi det ikke virker. Med all den dokumentasjonen vi nå har på hva midlertidighet har gjort med arbeidslivet i flere land, forundrer det meg at ikke Høyre og Fremskrittspartiet skjønner konsekvensene av det. Midlertidighet avler bare mer midlertidighet. Fremskrittspartiets og Høyres politikk virker stikk motsatt, og det er på tide at de innser det selv. Det handler om trygghet for arbeid, og det handler om trygghet i arbeid. Norge trenger en ny regjering.
Kristin Ørmen Johnsen (Høyre), 2016-10-04:
Representanten Jette F. Christensen brukte uttrykket «absolutely fabulous» i sin replikk til Nikolai Astrup. Det er et uttrykk som passer godt for resultatene denne regjeringen har oppnådd, sammen med Venstre og Kristelig Folkeparti, i sykehusene våre. Vi har økt budsjettene mer på tre år enn det de rød-grønne gjorde på sine åtte. Vi har gitt pasientene flere rettigheter, redusert kø og ventetid, og ikke minst har vi løftet fram dem som satt nederst ved det helsepolitiske bordet, personene med problemer innen rus- og psykiatrifeltet. Ventetidene går ned, både for dem som er henvist til sykehusene for behandling, og for dem som faktisk får oppfølging i sykehus. 56 000 pasienter står ikke lenger i kø. Bare det siste året gikk ventetiden i gjennomsnitt ned med en uke. Det går rett og slett ikke an å snakke seg bort fra det. Ja, vi gjør den offentlige helsetjenesten bedre. Tilliten til sykehusene er rekordhøy. Det viser tillitsbarometeret fra TNS Gallup. Det var faktisk på Arbeiderpartiets vakt at de private forsikringene skjøt fart. Folk trodde ikke at Arbeiderpartiet ville makte å redusere helsekøene. Arbeiderpartiet snakket ikke om sykehus, men lot helseforetakene styre. Vi fikk vedtatt en nasjonal helse- og sykehusplan som sikrer forutsigbarhet og kvalitet i sykehusene. Her meldte Arbeiderpartiet pass. De ville ikke være med i forhandlinger, ville ikke være et såkalt ansvarlig opposisjonsparti, noe som representanten Micaelsen til stadighet hevder. Ja, Høyre har tatt på alvor at en del pasienter var misfornøyd med informasjon på sykehusene og kontinuitet i behandlingen. Den 1. september trådte en ny rettighet i kraft: De som har alvorlige sykdommer, får nå rett til kontaktlege på sykehuset. Det var også helt nødvendig å legge inn et løft for kreftpasienter. Høyre jobbet derfor med et pakkeforløp for kreft, nettopp for å sikre trygg og lik behandling. Reformen fritt behandlingsvalg ble vedtatt av Stortinget i 2015, mot de rød-grønnes stemmer. Dette er ikke et ideologisk privatiseringsprosjekt, som Arbeiderpartiet hevder, dette er en styrking av pasientenes rettigheter. For oss i Høyre holder det at pasientene er fornøyd med reformen.
Stine Renate Håheim (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Jeg har hørt at flere har etterlyst at Norge trenger flere bein å stå på, og da har jeg lyst til å si: «Look to Innlandet.» Der har vi industri i verdensklasse, vi har fornybare ressurser i jord og skog, vi har kultur, vi har natur, og vi har et fantastisk reiseliv. Det eneste vi mangler, er en regjering som jobber med oss og ikke mot oss. Vi er bekymret for en regjering som ikke helt skjønner at gardsbrukene i fjellbygdene i Gudbrandsdalen og Valdres faktisk ikke greier å bli større uansett hvor mye regjeringen vil at de skal bli større, og fører en politikk som favoriserer de største brukene, en regjering som vil fjerne viktige virkemidler som priskontroll og konsesjonsloven. Det eneste lyspunktet med regjeringens landbrukspolitikk er at den går på nederlag på nederlag i denne sal. I et stort fylke som Oppland er vi avhengige av god infrastruktur, og når en kjører oppover gjennom Hadeland eller oppover til Valdres og Gudbrandsdalen, lukter det asfalt – takket være en gigantisk satsing på infrastruktur fra den rød-grønne nasjonale transportplanen. Solvik-Olsen gjør en glimrende jobb som Stoltenberg-regjeringens snorklipper rundt omkring på norske veier, men forskjellen på denne regjeringen og den forrige regjeringen er at de rød-grønne har skjønt at infrastruktur er ikke bare vei og bane. I Oppland er det et skrikende behov for mer digital motorvei, men regjeringen bremser jobbvekst og næringsutvikling når de kutter til bredbåndsutbygging i distriktene. I Oppland finnes det kreative gründere og noen av verdens beste fagarbeidere, mennesker som har lyst til å bidra til at det blir realisert nye arbeidsplasser. Et av våre viktigste virkemidler har vært de regionale utviklingsmidlene, men det kan hende det var litt for målrettede virkemidler for regjeringen, for der har de også kuttet. Vi har en regjering som tar Norge i feil retning. Arbeidsledigheten går opp, sysselsettingen går ned. Mens avgiftene til folk flest går opp, går skatten til de rike ned. Det blir flere byråkrater i departementer og direktorat, men færre kompetansearbeidsplasser i distriktene. Staten reduserer eierskapet til arvesølvet, og forskjellene i landet blir større. Med denne regjeringen blir det altså mer av det vi vil ha mindre av, og mindre av det vi vil ha mer av, og derfor fortjener både Oppland og Norge en ny regjering.
Stein Erik Lauvås (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Trontalen innledes med at det er små forskjeller i Norge, og at vi har like muligheter og rettigheter når det gjelder f.eks. utdanning og helsehjelp. Det har vært og vil være en styrke når vi skal bygge landet og velferden også i årene som kommer. Men saken er jo den at denne regjeringen bidrar litt hver dag til at forskjellene i Norge øker, og det har denne regjeringen gjort siden den tiltrådte for tre år siden. Forskjellene blir større. De som har mest fra før, får mer. Forskjellene blir større mellom dem som har jobb, og dem uten jobb. Forskjellene blir større mellom dem som har en fast jobb, og dem som bare får midlertidige ansettelser. Vi ser forskjellene øke mellom by og land og der hvor sentraliseringspolitikken er sterk. Askim er ikke stor nok for regjeringen. Derfor står de nå i fare for å miste sitt skattekontor og statlige arbeidsplasser, som skal sentraliseres vekk fra Askim. Høyre-ordføreren der er ikke imponert – og det er ikke  hva velgerne i Indre Østfold ble lovet i 2013. Så fortsetter regjeringen med å vise til at vi trenger flere arbeidsplasser i privat sektor. Det er vi svært enige om, men da framstår det jo som svært lite troverdig når Høyre og Fremskrittspartiet slår til med flyseteavgifter som effektivt fjerner opp mot 1 000 arbeidsplasser i privat sektor bare i Østfold, beregnet opp mot 4 000–5 000 på landsbasis. Det er nesten så man ikke tror det. Og det trodde vel heller ikke velgerne i Østfold i 2013 da Høyre og Fremskrittspartiet løp rundt i fylket og lovet bort en næringspolitikk som ville føre til sterk vekst i antall arbeidsplasser. Fremskrittspartiet, partiet for sterk nedsettelse av avgifter, står nå bak og støtter sterkt en avgiftsøkning som fjerner tusenvis av private, lønnsomme arbeidsplasser landet rundt. Dette er ikke omstilling. Det er elendig politisk håndverk. Regjeringen har ikke prioritert Østfold, for å si det forsiktig. Denne regjeringen har prioritert 20 mrd. kr i året i såkalt dynamiske skatteletter, mest for Norges aller rikeste, og vi ser ingen økning i antall arbeidsplasser i Østfold med denne politikken, slik som det ble lovet. Høyres og Fremskrittspartiets representanter her i dag mener derimot at det er «fantastisk» at Norges rikeste får 20–30 millioner i skattelette, mens vanlige folk blir avspist med 2 000–3 000 kr. Muligens er de «punch-drunk», hele regjeringen, og da tenker og handler man jo ikke klart. Det har jo statsministeren selv sett og opplevd på nært hold. Og kanskje er det derfor vi ikke får noen tydelige svar fra denne regjeringen.
Nils Aage Jegstad (Høyre), 2016-10-04:
Først vil jeg gi uttrykk for at det var en svært god trontale, både i form og i innhold. Den favner vidt, men har også klare prioriteringer. Jeg vil i denne sammenheng ta utgangspunkt i de fire punktene som angir retningen: investeringer i infrastruktur investeringer i forskning investeringer i innovasjon skattereform for å fremme investeringer og omstilling i bedriftene Dette vil redusere transportkostnader, styrke nyskapingen og heve kompetansen i befolkningen. Investering i infrastruktur har vært et hovedpunkt for regjeringen fra første dag. Investeringsrammene er økt med nærmere 50 pst., til 59,7 mrd. kr. Det er også tatt grep for å sikre oss raskere og mer kostnadseffektiv utbygging. Bevilgningene til planlegging er økt, og det er tatt initiativ til å effektivisere planleggingsprosessen. Det handler om å være mer tilbakeholden med å sende prosjekter inn i en tung KVU-prosess der konseptvalgene er selvsagte. Det handler om å se på nødvendigheten av kommunedelplaner der en like gjerne kan gå rett på reguleringsplan. Bruk av statlig plan vil også være et egnet virkemiddel i en del sammenhenger. Et annet viktig poeng har vært å se nærmere på valg av standard på prosjektene. I denne sammenheng vil jeg nøye meg med å peke på den klargjøringen departementet gjorde i sommer med hensyn til utbygging av gang- og sykkelveier langs kommunale og fylkeskommunale veier. Her ble det fastslått at fylker og kommuner står fritt til selv å avgjøre hva som er en tilstrekkelig standard. Dette vil gi vesentlig flere gang- og sykkelveier – billigere og fortere. Ved å bygge helhetlig og over lengre strekninger kan en redusere de samlede kostnadene og sikre at nytten for næringslivet blir realisert fortere. Dannelsen av Nye Veier AS er et spennende prosjekt der en kan høste erfaringer med bedre forutsigbarhet med hensyn til framdrift, standard og økonomi. Disse erfaringene kan rydde veien for en større reform i forhold til hvordan Stortinget skal styre infrastrukturutbyggingen i framtiden. Jernbanereformen trekker et klart skille mellom bestiller, utfører og transportør. Direktoratet skal få styrende og koordinerende oppgaver, mens operative oppgaver innen bl.a. drift, vedlikehold og utvikling av infrastruktur legges til infrastrukturforetaket Bane NOR SF. Transporten settes ut på anbud. Bruk av anbud er velkjent i kollektivtransporten. I mange fylker blir busstransporten satt ut på anbud – det samme gjøres med fergetilbudet. Erfaringene er gode. I forbindelse med anbud kan det stilles nye og strengere krav til transportøren – både når det gjelder materiell, kapasitet, frekvens og miljø. Dette har gitt kundene et bedre tilbud. Og det var jo meningen!
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Debatten i dag har vist at regjeringen har stor tro på at det å gi mer til dem som har mest fra før, bidrar til økt velstand for alle. Et slikt veivalg har vi i Arbeiderpartiet ingen tro på fordi det står i så sterk kontrast til den politikken vi sosialdemokrater står for, oppsummert i disse fire ordene: Vi står sterkere sammen. Historien viser at arbeid til alle, velstand til alle og velferd for alle skapes best gjennom et sterkt fellesskap. Dette fellesskapet rives sakte, men sikkert i stykker gjennom den politikken som dagens regjering fører. Resultatet er påpekt av mange her i dag. Jeg skal ikke gjenta alt det nå, men budskapet og alvoret i parolen «Arbeid til alle» utfordres i disse dagene. At arbeidsplasser forsvinner på grunn av svingningene i konjunkturene, er vondt for dem som rammes, men det er grunn til å påpeke at det også gjør vondt når arbeidsplasser forsvinner på bakgrunn av politiske vedtak om sentralisering. I Finnmark flyttes offentlige arbeidsplasser ut av fylket i stort monn. Selv ikke fylkesmannsstillingen blir lyst ut på annet vis enn som midlertidig stilling, ikke engang statens mann eller kvinne er viktig for regjeringen å ha i Finnmark. Representanten Svein Harberg og andre hyller regjeringen for å tørre å gjøre endringer i tilgang til offentlige tjenester. Alt skal bli så mye bedre dess lenger unna tjenesten folket befinner seg, er visst regjeringens mantra. Ny teknologi skal åpne alle dører til disse tjenestene, men sannheten er at når man ringer eller kontakter det sentraliserte Nav-kontoret, er svaret som oftest: Du rykker stadig fram i køen. I slike møter med det offentlige er ikke veien lang til å bruke uttrykk som i denne salen ville blitt banket. Likeverdige – og nærhet til – helsetilbud i hele landet er en edel tanke. Jeg kan ikke la være å nevne at syke mennesker i Alta og Kautokeino må reise i opptil 14 timer for et spesialistbesøk på Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø uten at helseministeren bryr seg. Han sitter også stille og ser at Helse Nord bygger ned ambulanseflytilbudet til befolkningen i Finnmark. Likeverdige helsetilbud blir bare ord når slik passivitet og mangel på politisk styring i helsepolitikken synliggjøres så tydelig. Regjeringen Solberg gikk til valg på å si at de ville forandre Norge, sa bl.a. representanten Ebbesen i sitt innlegg. Det valgløftet har de faktisk innfridd, men ikke slik som de selv oppfatter det. Jeg har lyst til å sitere hva en mann fra Tromsø skrev på sosiale medier om høyrepolitikkens virkning i nord: Jeg fatter ikke at folk fra landsdelen kan sitte og tåkelegge at Høyre og Fremskrittspartiet skal gi bort landsdelens ressurser til norske og utenlandske milliardærer. Kommuneøkonomien er ikke styrket. De har tatt penger fra fattige kommuner og gitt dem til rike kommuner – akkurat den samme modellen de bruker på folk flest: Man tar fra dem med lite og overfører til milliardærene. Arbeiderpartiet tar dette budskapet på alvor fordi vi vil at Norge skal være et land der forskjellene er små, mulighetene er store, og hvor vi får frihet og trygghet gjennom sterke fellesskapsløsninger.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Det er noe unorsk med en politikk som har som mål å øke forskjellene mellom folk, som bidrar til at de arbeidsledige får mindre og de rikeste får mye mer, som omfordeler ved at de arbeidsledige har fått kutt i sine ytelser med 2 mrd. kr, penger som har gjort det mulig å kutte formuesskatten. De 50 som får mest skattelette, får tusen millioner kroner hvert år på deling – i dag har vi hørt Høyres parlamentariske leder kalle det «fantastisk» – mens en arbeidsledig som kommer i jobb igjen, må ta ubetalt ferie året etter. Det er i alle fall ikke fantastisk. Det er noe unorsk over sånne prioriteringer. Listen over tiltak som virker for å øke forskjellene mellom folk, er lang: kutt i barnetillegget, ikke prisjustering av grunn- og hjelpestønad, kutt i bilordninger, kutt i pendlerfradrag, skatt på sluttvederlag. Regjeringens innsats for å øke forskjellene mellom folk kan kanskje best synliggjøres ved at det innføres skatt på sluttvederlag for eldre arbeidstakere som mister jobben, mens de som har mest fra før, får store skatteletter. Arbeiderpartiet vil i en annen retning. Vårt mål er å redusere forskjellene mellom folk. Det er noe unorsk med en politikk som bidrar til det motsatte. I trontalen ble det fastslått at det er for mange på helserelaterte ytelser i Norge, og at det er krevende å nå målet om at flere kommer i arbeid. I dag har vi på Opplands-benken hatt møte med Nav Hadeland. Der har flere politikere fra regjeringspartiene vært på besøk, fordi de har gode resultater i sitt arbeid med å få dem som er lengst unna arbeidslivet, ut i jobb. Med skreddersøm og tett oppfølging har de lyktes. Et prosjekt som er rettet mot dem med psykiske lidelser og rusproblemer, har fått 70 pst. ut i jobb. Resultatene vekker oppsikt. Målrettet innsats virker. Men prosjektet legges ned, finansieringen forsvinner. Hvordan skal regjeringen nå sine mål om flere i arbeid og færre på ytelser når virkemidlene forsvinner? Hittil har ikke Innlandet vært møtt av ledighetskrisen, men utfordringene er ikke borte av den grunn. Innlandsutvalget slo fast at det er behov for økt oppmerksomhet rundt den negative befolkningsutviklingen og få nye arbeidsplasser. Nå har vi ikke hørt noe om innlandsinnstillingen på lenge. På Innlandets vegne har vi store forventninger til det budsjettet som nå legges fram. Vi forventer at Høyre og Fremskrittspartiets folk i Stortinget har sørget for at innstillingen blir fulgt opp.
Hårek Elvenes (Høyre), 2016-10-04:
Et lite tankekors: Hva hadde Arbeiderpartiet hatt å beite på hvis det ikke hadde vært for disse rike og denne formuesskatten? Det hadde vært lite, tror jeg. Men la nå det ligge. Jeg tar opp hansken til parlamentarisk leder i Arbeiderpartiet, Gahr Støre, som han forlot på talerstolen. Tre år med Høyre og Fremskrittspartiet i regjering er nok – vel, i dag var et kvarter med Gahr Støre nok. Hans innlegg var oppsiktsvekkende preget av et politisk hukommelsestap. Gahr Støre sa at regjeringen bruker tre år på plan for Forsvaret og skyver på problemene for Hæren. Det var Arbeiderpartiet som skjøv på problemene for Hæren. I 2012 sa Jens Stoltenberg at Forsvaret struttet av sunnhet, og at omstillingene var så godt som gjennomført. Eia var vi der. Høyre luktet lunten allerede i opposisjon – at tingenes tilstand i Forsvaret ikke var så god, og det gikk troll i ord da vi kom inn i regjeringskontorene og fikk forsvarssjefens militærfaglige råd og en ekstern utredning om situasjonen i Forsvaret. Det struttet ikke av sunnhet. Det glansbildet som Arbeiderpartiet hadde tegnet, hadde ingenting med realitetene å gjøre. Forsvar av vårt territorium og suverenitetshevdelse er statens viktigste rolle. Regjeringen løfter og prioriterer forsvars- og beredskapspolitikken. Politiet er styrket med 3 mrd. kr inntil statsbudsjettet for 2017 er lagt fram. Det blir 1 000 nye politifolk, og det kommer mer i statsbudsjettet for 2017. Regjeringen vil gjenreise landets forsvarsevne, gjerne sammen med Arbeiderpartiet. Men da må Arbeiderpartiet og Gahr Støre vise noe med mer substans i enn hva parlamentarisk leder i Arbeiderpartiet gjorde i dag. Forsvaret er landets forsikring. Regjeringen foreslår i sin langtidsplan nå at Forsvaret skal tilføres 160 mrd. kr mer over 20 år enn det som lå og ligger i Arbeiderpartiets forsvarspolitiske planer. Det er helt nødvendig. Årevis med etterslep og en omskiftelig sikkerhetspolitisk situasjon tilsier at vi må beskikke vårt bo på en bedre måte enn vi har gjort til i dag. Samtlige forsvarsgrener skal styrkes, og landets samlede beredskapsressurser skal utnyttes på en bedre måte. Arbeiderpartiet utnyttet dessverre ikke det økonomiske handlingsrommet som de hadde i åtte år, til å styrke Forsvaret. Nå er det ingen vei utenom. Regjeringen tar ansvar og vil løfte Forsvaret, slik at vårt vern av landet er godt nok, og at staten ivaretar sin primæroppgave.
Kjell-Idar Juvik (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Vi har en regjering som prioriterer store skattekutt til dem som har mest fra før – ja, hele 1 mrd. kr hører vi i dag – til de 50 rikeste, foran utbygging av velferden i kommunesektoren. Vi har en regjering som øker forskjellene i Norge: mellom rik og fattig mellom dem som har jobb, og dem som ikke har jobb mellom dem som har trygge jobber, og dem som har utrygge jobber mellom by og land mellom menn og kvinner Jeg påstår vi har en regjering som ikke forstår Nord-Norge. Vi ser det i sak etter sak, og det siste eksempelet fikk vi nå med forslag til langtidsplan for Forsvaret. Budskapet fra regjeringen forsøkes solgt som positivt, men realiteten viser noe annet. Vi har hørt det før i dag: De blinker til venstre, men svinger til høyre. Norges styrke ligger i sterke fellesskap. Arbeiderpartiet har tradisjon for å løse de store oppgavene sammen. Vi har bestandig vært pådriver for et samfunn med de små forskjellene og rettferdig fordeling. Vi vet at arbeid til alle, velstand til alle og velferd for alle skapes best gjennom det sterke fellesskapet – den norske modellen. Arbeiderpartiet vil styrke kommunesektorens økonomi. På den måten vil kommunene bedre settes i stand til å bygge ut sentrale velferdstjenester for innbyggerne, som barnehage, skole, eldreomsorg og helsetjenester. Fylkeskommunene settes bedre i stand til å satse på fylkesveger og å bedre kvaliteten i videregående opplæring, med en særskilt satsing på yrkesfag. Derfor foreslo vi ved behandlingen av kommuneproposisjonen 3 mrd. kr mer enn regjeringen i 2017. Vi har en regjering som har satt mitt hjemfylke, Nordland, i en alvorlig økonomisk situasjon, og utfordringene topper seg fra 2020 på grunn av de nye kostnadsnøklene. Om dette ikke endres, vil Nordland fylke ha nesten 300 mill. kr mindre til velferd hvert år. Det er tverrpolitisk enighet om å satse på digitalisering. Men vi har en regjering som ikke vil bygge ut den digitale infrastrukturen i hele landet. Her skal man la markedet bestemme, og dette gir et digitalt skille. Vi har en regjering som er mer opptatt av kommunegrensene enn av det kommunale tilbudet. Ja, det er tøft å være ordfører i mange kommuner, og jeg kjenner meg igjen fra den tida jeg var ordfører. Da var Erna Solberg kommunalminister. Det ser ikke ut som det har blitt noe lettere med henne som statsminister. Vi har en regjering som svekker landbruket i nord. Vi har en regjering som ikke vil ta fiskeressursene i bruk lokalt. Vi har en regjering som vil svekke kommunenes inntekter fra vannkraftsektoren. Landet trenger en ny regjering som svinger samme veg som man blinker.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Den politikken som regjeringspartiene skryter av i denne debatten, må måles på om den bidrar positivt eller negativt til samfunnsutviklingen. Får den flere i jobb? Gir det grunnlag for nye næringer? Reduserer den forskjeller? Er det slik at ordføreren i Kvænangen eller Dyrøy får mer rom til å satse på tidlig innsats? Får fylkespolitikerne mulighet til å støtte lokale bedrifter? Får de folkevalgte mer makt over egen utvikling? Sett fra nord er svaret altfor ofte nei på disse spørsmålene. Det er ingen tvil om at Nord-Norge har en lys framtid med store muligheter. Det er bare det at regjeringa må slutte å spenne bein på landsdelen. Eksemplene på sentralisering er altfor mange, og eksemplene på kutt er altfor mange og for store. Skal mulighetene tas fullt ut i bruk, må landsdelen selv ha midler og makt, slik at utviklingen i nord i større grad styres fra nord. Det er jeg ærlig talt usikker på om regjeringa forstår. Tvert imot, utviklingen viser at vi har en regjering som ikke forstår Nord-Norge. Regjeringa viser at de egentlig ikke forstår Nord-Norge når de mener at en konsulent på kontoret til Innovasjon Norge i Oslo bedre kan plukke ut de lokale prosjektene og de lokale ideene som er viktige for Troms, enn det de lokale selv kan gjøre. De viser at de ikke forstår Nord-Norge når de kutter penger til Fylkesrådet i Nordland som de kan bruke på sitt regionale næringsliv, og heller vil sende de samme pengene gjennom Sanners statlige kvern. Regjeringa forstår ikke Nord-Norge når de tror det blir bedre styring av at enda mer sentraliseres, enn at det også fins kompetansearbeidsplasser i Finnmark. Regjeringa forstår heller ikke Nord-Norge eller Norge når de gang på gang knuser sparegrisen til våre barn og barnebarn, bruker stadig mer oljepenger og heller bruker 20 mrd. kr på skattekutt, uten særlig effekt, enn på fellesskapet. Jeg er klar over at Høyre og Fremskrittspartiet sier at vi svartmaler når vi tar opp denne utviklingen med kutt og sentralisering. Men det er fordi Arbeiderpartiet har tro på utviklingen i nord, at vi mener at de nordnorske folkevalgte bør få styre mer av pengene selv til beste for sin landsdel. Det er fordi vi har tro på utviklingen, at vi vil styrke næringsklyngene, bioøkonomien, teknologiutviklingen, havbruk og fiskeri. Det er fordi vi har tro på utviklingen i nord, at vi ønsker å blåse nytt liv i nordområdepolitikken, og det er fordi vi har tro på utviklingen, at vi øker kommunebudsjettene og mener at man kan styre mer av egen utvikling der den faktisk skjer, og ikke sentralisere.
Gunvor Eldegard (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
For oss i Arbeidarpartiet er arbeid til alle og det å jamna ut skilnader det viktigaste. Etter tre år med mørkeblå regjering har skilnadene vorte større – mellom fattig og rik, mellom dei som har jobb, og dei som ikkje har jobb, mellom kvinner og menn. Då er ikkje svaret skattekutt til dei som har mest frå før. Då må me setja i gang tiltak for å få fleire nye arbeidsplassar. Då må me bruka politikken til å jamna ut skilnadene. I løpet av åtte år med den raud-grøne regjeringa vart det skapt 360 000 fleire arbeidsplassar i Noreg, to av tre i privat sektor. Under denne regjeringa er det så langt skapt 25 000 nye arbeidsplassar, og tre av fire av dei er i offentleg sektor. Det syner at skattekutt ikkje fører til fleire arbeidsplassar, noko Høgre og Framstegspartiet lenge har påstått. Me er nøydde til å satsa på meir innovasjon. Det er synd når Noreg tapar på internasjonale rankingar når det gjeld det å vera gode på innovasjon. I Global Innovation Index har me ramla frå 14. plass og heilt ned til 22. plass. Dette er ikkje godt nok. Me må verta meir innovative. Me må leggja til rette for meir innovasjon gjennom utdaning, gjennom verkemiddelapparatet og gjennom den økonomiske politikken. Entreprenørskap, innovasjon, IKT og koding må verta ein større del av utdaninga – som basiskunnskapar, ikkje berre som valfag. Me må sørgja for fleire studieplassar innan IKT, og me må ha eit yrkesfagløft – og me må sørgja for at utstyret på yrkesfag er oppdatert, for me veit at når det gjeld både automatisering og IKT, er det store manglar. Det kan me ikkje leva med. Me må også få fleire jenter inn i tekniske fag. Dersom me skal verta meir innovative, må me bruka alle kreftene våre. Noreg har den mest kjønnsdelte arbeidsmarknaden i Europa, og ungdom som skal velja, vel veldig tradisjonelt. Eg vil at ungdom skal få dobbelt så mange moglegheiter, og at alle skal få utnytta talenta sine. Så må me ha eit verkemiddelapparat som stadig fornyar seg med omsyn til behova av i dag. Me må leggja til rette for at gode idear får kapital til å utvikla og kommersialisera seg. Det kan me gjera med bl.a. akseleratorprogrammet, som me har føreslått no i fleire år. Eg har kontakt med mange gründerar, og beskjeden er at kapitaltilgang er ei stor utfordring. Ei anna tilbakemelding eg ofte får, er at det er for vanskeleg å bruka verkemiddelapparatet vårt. Det tek for lang tid å søkja i forhold til det dei får att. Då held det ikkje med eit regelråd som sit og framleis ikkje er komne i gang med arbeidet sitt – me må faktisk berre begynna å gjera noko.
Hege Haukeland Liadal (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Møter med enkeltmennesker som er satt på sidelinjen i arbeidslivet, gjør alltid inntrykk. Utryggheten som har rammet både den enkelte, hele familier, barn og lokalsamfunn, har nå overskygget det meste. Altfor mange har fortvilt måttet finne ut om boliglånet fortsatt kan betales, eller om salg eller flytting er det eneste mulige. Med det som bakteppe kan jeg innrømme at det har vært krevende å reise hjem til Vestlandet i helgene de siste årene. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringens fokus har hatt tre hovedingredienser: skattelette – det skapes knapt nye arbeidsplasser; 25 000 nye jobber på tre år og faktisk to av tre i den ellers så høyresideutskjelte offentlige sektor salg av Norge og privatisering på ulikt vis – både av viktige fellesinvesteringer som Flytoget, og også med snakk om Statskog og fiskekvoter økende forskjeller – gjennom skattekutt til dem som har mest fra før, mellom dem som har jobb, og dem som ikke har jobb, og gjennom utrygghet i arbeidslivet ved å alminneliggjøre midlertidige jobber og undervurdere sosial dumping Den norske modellen utfordres nå av høy arbeidsløshet, bevisst økende forskjeller og manglende respekt for betydningen av partssamarbeidet. Mange vil huske partileder og finansminister Siv Jensen, som mente at den norske modellen sto i veien for det norske folk. Nå ser vi demonteringen. I Rogaland er det nærmere 11 000 arbeidsløse. Hvis regjeringen faktisk mener – slik det ble sagt i trontalen – at arbeidsinnsatsen er Norges viktigste ressurs, må de slutte å somle med initiativer som virker. Handlekraften var eksempelvis totalt fraværende da partene krevde bedring i permitteringsregelverket for å ta i bruk nettopp Norges viktigste ressurs. I Haugesund strever Arbeiderpartiordfører Arne-Christian Mohn med å få kommunens budsjett i balanse etter 20 år med Høyre-styre. Når man starter året med 165 mill. kr i minus og landets høyeste arbeidsledighet, må man være nokså nær Høyre-topp for å komme på ideen om at det er skattekutt som er svaret.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2016-10-04:
Vi har bak oss eit usedvanleg krevjande år for landet vårt. Sterk nedgang i oljeprisen, aukande ledigheit og ein ekstrem flyktningsituasjon har sett både regjeringa, Stortinget og mange andre på prøve. Takk vere ei handlekraftig regjering er vi på veg til å snu den negative utviklinga på rekordtid. Innstramminga i flyktningpolitikken har verka, næringspolitikken har fått fart på anna næringsliv, og ei tiltakspakke på 4 mrd. kr på Sør- og Vestlandet har dempa nedgangen i denne delen av landet. I dag lanserer regjeringa også ei pakke på 650 mill. kr. Det er ikkje tvil om at Noreg er på veg ut av krisa, og regjeringa har levert så det monar. Regjeringa har lagt til rette for vekst og verdiskaping i distrikta ved å gje bedriftene gode vilkår for å skape fleire jobbar og satse på innovasjon. Arbeidsplassar er grunnlaget for alle lokalsamfunn. Derfor har regjeringa redusert skattane og prioriterer kunnskap, infrastruktur og innovasjon. Samla har regjeringa redusert skattane og avgiftene med 18 mrd. kr sidan 2013. For næringslivet er særleg reduksjon i skattlegginga av bedrifter, redusert formuesskatt, utviding av SkatteFUNN-ordninga og forenklingar i meirverdiavgiftsordninga viktig. Dette gjev næringslivet meir pengar å bruke på å skape arbeidsplassar. Regjeringa har også styrkt satsinga på næringsretta forsking og innovasjon med 2,4 mrd. kr, inkludert realisert skattefrådrag for SkatteFUNN-ordninga. Det gjev meir forsking og utvikling i næringslivet og grunnlag for nye produkt og tenester som gjev ny verdiskaping og vekst. Regjeringa satsar særskilt på å stimulere til gründerverksemd og leverer landets første gründerplan. Planen blei følgd opp med 400 mill. kr. ekstra til gründerar i 2016. I Sogn og Fjordane ser vi resultata av dette. Når vi går gjennom lista over bedrifter som driv spennande utviklingsarbeid, og som skapar framtidas arbeidsplassar, både i vårt fylke og nasjonalt, har fleire fått støtte gjennom det nasjonale støtteapparatet. Vi finn m.a. nLink i Sogndal, som lagar robotar for byggebransjen, Brødrene Aa i Hyen, som lagar hurtigbåtar med karbon, Lefdal Mine Datasenter, Avans i Dale i Sunnfjord, Moods of Norway og GRS Riflestock, som lagar geværstokkar i min heimkommune Hornindal. Det er mange grunnar til at desse bedriftene har vakse fram i vårt fylke, som spennande gründermiljø fleire stadar i Sogn og Fjordane, lokal kapital og naturgjevne føresetnader. Dei fleste har også stor nytte av dyktige folk lokalt, m.a. Innovasjon Noreg. Når vi tek med regjeringa sitt viktige ja til mineralutvinning i Engebøfjellet, er eg veldig stolt over å kunne seie at regjeringa gjev eit viktig bidrag til å skape framtidas arbeidsplassar i Sogn og Fjordane og på den måten er med på å skape vekst og utvikling i vårt fylke.
Sonja Mandt (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Både som enkeltpersoner og som samfunn merker vi når folk får trøbbel med å skaffe seg jobb. Sånn har det bestandig vært. Det nye nå er at vi har en regjering som ikke tar arbeidsledigheten alvorlig nok, samtidig som de fleste av oss kjenner noen som strever på arbeidsmarkedet. De store utfordringene som vi har hørt om knyttet til oljefylkene på Sør-Vestlandet, sprer seg naturligvis til andre arbeidsplasser og bedrifter i kommuner og fylker som på ulikt vis er en del av oljevirksomheten. Vestfold er et godt eksempel på det. Vi har flere kompetansebedrifter som har måttet redusere antall ansatte på grunn av nedgangen i oljeutvinningen, slik som f.eks. Agility i Tønsberg. Vestfold er altså et av de fylkene der arbeidsløsheten øker mest. Rundt 3 800 var registrert uten jobb i september, 7 pst. flere enn i fjor på samme tid. Horten ligger høyest med 4,1 pst., og ledigheten øker sterkt også i Tønsberg, særlig høy er ledigheten blant ingeniører og innenfor IKT-fag. Alle vet at det ikke bare er den enkelte som står uten jobb, som rammes, men hele familien – og ungene. På ulikt vis kan de risikere å oppleve det utenforskapet som oppstår når familieinntekten svikter og forklaringer skal gis på hvorfor mor eller far ikke jobber, eller hva de jobber med. Derfor er kampen for arbeid en av Arbeiderpartiets viktigste saker. Også vår felles innsats for å sikre en god integrering av flyktninger rammes når arbeidsløsheten øker og arbeidsplassene mangler. Jeg har lyst til å vise til den gode innsatsen som gjøres i Larvik og på Thor Heyerdahl videregående skole, med kombinasjonsklasser som gir rask utdanning av unge flyktninger som vil ut i arbeid. Der legges grunnlaget for en bedre hverdag for dem som skal finne seg en plass i det norske samfunnet – et eksempel og et opplegg som vi burde brukt på alle skoler rundt om. Men det skaper også forventninger om jobb etter hvert og muligheten til å kunne forsørge seg selv. Derfor må vi ha arbeidsplasser og tiltak som kan ta imot alle dem som trenger en jobb. Det er mange grunner til å ønske seg en ny regjering. Den viktigste er å få skiftet ut ideen om at skattekutt til de rikeste er viktigst, og sette arbeid til alle og et seriøst arbeidsliv fremst, slik Arbeiderpartiet vil. Det er kun et sterkt fellesskap som også i framtida vil være vårt sikreste kort for å skaffe arbeid til alle.
Torill Eidsheim (Høyre), 2016-10-04:
I trontalen blei det peika på at vi må forstå at endringar er påkravde for å nå samfunnsmåla våre, men òg at det vil fordre evne og vilje til endring. Vi treng ei vidareutvikling av norsk økonomi, og vi treng fleire arbeidsplassar med høg verdiskaping – vi treng fleire bein å stå på! Mantraet frå Arbeidarpartiet i dag har vore at omstillinga nesten har stoppa opp, og at det ikkje er blitt stimulert til vekst i privat næringsliv i denne perioden. Det er gjennomskodleg retorikk! Eg vel å tru at det norske folk ser at den vakta som den sitjande regjeringa har hatt, har vore meir krevjande enn den tida dei raud-grøne hadde. Trass i gode tider gjekk sysselsetjinga faktisk ned då, og Arbeidarpartiet brukte ikkje handlingsrommet til å rigge Noreg for tøffare tider. Dette har Noreg lidd under, og jobben med å ruste landet vårt for framtida må vi ta no i dag! Vi må sikre at arbeidsplassar blir skapte innan både eksisterande og nye område. Vi må sikre at teknologiutviklinga får kome alle til gode. Vi må sikre ei forvalting som vil kunne gje innbyggjarane dei beste tenestene. Noreg er eit av dei mest digitaliserte landa i verda. Mange av dei tenestene som vi bruker i dag, eksisterte ikkje for fem år sidan. Utviklinga vil fortsetje, og ho vil akselerere. Både innbyggjarar og næringsliv vil kome til å forvente at Noreg skal bli eit smartare samfunn der gode vekstvilkår for framtida er sikra. Det kan ikkje løysast med gamle verktøy. Vi ser at Noreg no handterer omstillinga. Det har fungert med ny politikk og med målretta tiltak: rekordsterk satsing på veg og bane omorganisering og forenkling av offentleg sektor styrking av incentiv for forsking og utvikling grep som styrkjer norsk eigarskap Men vi har framleis store oppgåver framfor oss, oppgåver som vil trenge både optimisme, pågangsmot og samarbeidsevne. Noreg treng ei leiing som peikar på, og som opnar for, å nytte dei moglegheitene som landet vårt har. Ingen kjenner framtida, men vi kan leggje til rette for gode vekstvilkår, med eit samspel mellom teknologiutvikling og digitalisering som vil løyse framtidsutfordringane våre innan både transport, energi, klima, miljø og helse. Og kanskje er det nettopp her at vår «nye olje» ligg. Denne regjeringa har både evne og vilje til å vere med på endringane for eit digitalisert og smart samfunn!
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2016-10-04:
Skal vi sikre arbeid til alle, gjøre forskjellene mellom folk mindre slik at nasjonen sammen blir sterkere, må vi ta hele landet i bruk og gi muligheter til alle. Arbeiderpartiet har gjennom sin historie hatt mange gode slagord, som representerer tydelig politisk retning og prioritering. To av slagordene som jeg er aller mest begeistret for, er «Hele folket i arbeid» og «By og land hand i hand». De er tidløse og like aktuelle. Særlig aktuelle er de etter tre år med høyrepolitikk, som har gitt økt ulikhet på arbeidsmarkedet, mellom folk og mellom by og land. I trontalen kunne vi høre at vi skal skape verdier over hele landet, både i sentrale strøk og i distriktene. Resten av innlegget mitt skal handle om høyhastighetsbredbånd – eller, rettere sagt, mangelen på den slags. Godt bredbånd er helt avgjørende for at vi nettopp skal skape verdier over hele landet. For Distrikts-Norges framtid er bredbåndsdekning særlig viktig for en god utvikling. Avstander viskes ut, vel å merke om en har nettilgang og det går fort nok. Men situasjonen begynner å bli kritisk. Den digitale utvikling, som bare akselerer, noe vi som politikere understøtter, følges ikke opp med nødvendig infrastruktur. Da settes folk i altfor mange lokalsamfunn i landet vårt på sidelinjen. Folk med energi og oppfinnsomhet, bedrifter, barn og unge får ikke mulighetene de skal forvente i et moderne samfunn, får ikke utfolde seg slik de kunne. Dette er mennesker vi forventer eller forlanger skal bruke de digitale løsninger vi i offentlig sektor rigger opp, mer og mer uten alternativer. Slik kan det ikke fortsette. Mitt hjemfylke, Oppland, har den dårligste bredbåndsdekningen i landet. For ikke lenge siden møtte jeg politikerkollegaer fra Fjellregionen i innlandet som hadde stor tro på framtiden, men som var rimelig fortvilet over bredbåndsituasjonen – utålmodige, naturlig nok. Nettproblemene rammer ikke bare utkantkommuner. Jeg pratet nylig med næringsdrivende i Snertingdal i Gjøvik kommune: en verkstedeier som måtte reise flere kilometer for å finne dekning hver gang han skulle bestille bildeler, noe han gjorde ganske ofte, og en annen en, som måtte reise på kafé i byen for å kunne delta i videokonferanser med sin internasjonale arbeidsgiver og sine kollegaer. Ifølge Klassekampen har Høyre og Fremskrittspartiet sørget for at landets 50 rikeste har fått i snitt 20 mill. kr hver i skattekutt. Samtidig har de gått inn for å kutte den statlige støtten til bredbåndsutbygging med 100 mill. kr både i 2015 og i 2016. 50 mill. kr ville stått igjen på budsjettposten, om ikke stortingsflertallet hadde satt ned foten og fått inn igjen en god del av det. For regjeringa er det altså viktigere å gi skattekutt til tre av landets rikeste enn å sørge for bredbåndsutbygging, for beløpet til de tre rikeste er høyere enn det regjeringa egentlig ville bruke på bredbånd. Da blir det rimelig freidig å snakke om å skape verdier over hele landet, både i sentrale strøk og i distriktene.