Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2012-06-07:
Fremskrittspartiet er veldig glad for at vi nå har fått saken om vikarbyrådirektivet til Stortinget. Som saksordføreren var inne på, og som også representanten Trettebergstuen sa i sitt innlegg, har dette vært en sak som har pågått lenge i Europa. De første vedtakene for å få det på plass kom allerede i 2008. Fremskrittspartiet er opptatt av å ha et seriøst og velfungerende arbeidsliv, der også bemanningsbransjen blir å betrakte som en fullt ut integrert del av arbeidslivet. Vi anerkjenner bemanningsbransjen fullt og helt som en likeverdig aktør, som alle andre aktører i norsk arbeidsliv. Jeg synes også det er interessant i den forstand å se hvordan den norske debatten har utviklet seg, spesielt den siste tiden og det siste året, for Fremskrittspartiet har hele tiden støttet helt og fullt opp om, og som jeg forstår Arbeiderpartiet har gjort, en samlet europeisk fagbevegelses krav om å få likebehandling mellom dem som er ansatt i bemanningsbyråene, de som er innleid gjennom dem, og dem som er ansatt i innleiefirmaer. Da er det også interessant å merke seg LOs høringsuttalelse 7. desember 2010, hvor man skriver bl.a. at «LO vil videre peke på at formuleringene i direktivets artikkel 1 – anvendelsesområde og artikkel 3 – definisjoner ytterligere underbygger at § 14-12 kan beholdes.» «§ 14-12 kan beholdes» – det har også vært viktig for Fremskrittspartiet at arbeidsmiljøloven § 14-12 skal være noe man i denne forsamlingen har råderett over og bestemmer det politiske innholdet i. Så kan vi som ulike politiske partier i denne salen være uenige om hva som skal være innholdet i den paragrafen, men vi er i alle fall veldig opptatt av at det skal være vi i denne salen som tar disse beslutningene. Vi har derfor valgt å forholde oss til LOs høringsuttalelse fra 7. desember 2010, og har lagt den til grunn i vår tilnærming også når vi behandler denne saken. Så kjenner vi alle i ettertid til hva som har skjedd i Norge, og at man har gått bort fra det standpunktet i den norske fagbevegelsen, noe jeg synes er synd, men desto mer gledelig at vi har en regjering som har holdt fast på å beholde disse viktige likebehandlingsprinsippene mellom dem som er ansatt i vikarbyrå, og dem som er fast ansatt i ordinære bedrifter. Jeg har lyst til å sitere statsminister Jens Stoltenbergs uttalelser til NTB, datert 15. februar 2012, hvor han sier: «det er et paradoks at fagbevegelsen i Europa er for direktivet og at det omtales som en seier, mens det er motsatt i Norge. Men slik er det i politikken. Det må vi håndtere.» Og som han sier videre: «Vi som er for direktivet, er jo det fordi vi mener det styrker vikarenes rettigheter.» Vel talt – og mer enig med statsminister Stoltenberg kan jeg ikke bli i denne saken! For å oppsummere: Jeg tror det også er et klart uttrykk for Fremskrittspartiets oppfatning. Vi går for direktivet. Så har jeg bare lyst til å si noen få ord om tiltakspakken og om hvorfor vi går imot store deler av den. Det er fordi direktivet, mener vi, ivaretar likebehandlingen. Når det gjelder allmenngjøring, har vi – i samsvar med den debatten vi hadde tidligere – et eget forslag der vi også ønsker å utrede andre ting når det gjelder allmenngjøringsprinsippet. Når det gjelder utvidet solidaransvar, går vi imot. Jeg synes det som kommer fra regjeringen, det forslaget som foreligger, er uklart. Slik som jeg oppfatter det, betyr det nærmest at det er kunden som blir ansvarlig for den ansatte – i større grad enn den som har ansatt. Det synes jeg blir et feil prinsipp. For å ta et veldig enkelt eksempel: Hvis jeg skal springe ned til Narvesen og kjøpe meg en eske snus, er det jeg som kunde som nærmest skal bli ansvarliggjort for om den bak kassen får den lønnen som vedkommende fortjener. Det synes jeg blir et for stort ansvar å pålegge meg som kunde. Derfor går vi imot det. Når det gjelder innsynsretten, er det ikke slik at Fremskrittspartiet prinsipielt er imot at tillitsvalgte skal kunne ha innsyn i avtaler med innleid arbeidskraft. Men jeg har snakket med mange tillitsvalgte i bedrifter som sier til meg at dette er noe av det vanskeligste en gir seg inn på, nettopp fordi det er en jungel av ulike tariffavtaler, det er vanskelig å holde oversikt. Som en tillitsvalgt sa til meg: Fordi jeg i min bedrift blir tillitsvalgt i Fellesforbundet, har jeg ikke i kraft av å ha det vervet dermed spesialkompetanse til å gå inn og gjøre de riktige beslutningene i forhold som jeg har rett til innsyn i. Det er et signal som jeg velger å lytte til, og jeg ønsker å gå imot de foreslåtte innstramningene på det området. Jeg mener ikke at det viktigste instrumentet for dette er å privatisere tilsynsordningene. Er det noe vi ikke skal privatisere, er det tilsynsordningene. Her synes jeg det er viktig at vi heller bygger opp om Arbeidstilsynet og Petroleumstilsynet som tilsynsmyndigheter, som bør ha kompetansen og fagansvaret for å gå inn og drive tilsyn og sikre at man har riktige og gode arbeidsavtaler. Det er i hvert fall Fremskrittspartiets utgangspunkt for at vi stemmer imot det meste av tiltakspakken. Til slutt kan jeg gi beskjed om at vi stemmer for § 14–12 a andre og tredje ledd. Det samme vil gjelde de øvrige kapitlene i tjenestemannsloven. De øvrige går vi imot.