trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Sponheim (Venstre), 2008-03-12:
Statsråden skrev i dette brevet vi omtaler, og jeg leser det også i dagens aviser, at det ikke var anledning til å gjennomføre en interngransking, eller «due diligence»-gjennomgang, av selskapet. Jeg tror også statsråden er sitert i dagens aviser på at regelverket hindrer det. Jeg tror jeg tør tillate meg å bestride det. Børsen selv har i dagens aviser sagt at det er det anledning til så sant selskapet gir sitt samtykke. Dette var et vennligsinnet oppkjøp, så det burde ikke være noe problem, selvsagt så sant de øvrige aksjonærene var kjent med den informasjonen som kom fram. Jeg mener at på dette punktet har statsråden i brevet feilinformert både Stortinget og offentligheten gjennom å si at det ikke er anledning til det. Selvsagt er det anledning til å gå skikkelig gjennom selskapet hvis man holder seg innenfor de regler som gjelder. Vil statsråden bruke denne anledning til å rette opp den feilinformasjonen han har gitt Stortinget?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Som utenriksministeren var inne på i sitt svar til representanten Høglund, har vi i norsk utenrikspolitikk hatt lange tradisjoner for å opptre samlet, og vi har lagt stor vekt på størst mulig grad av konsensus, også sammen med våre allierte. Regjeringen legger nå stadig oftere bort denne strategien, og rakettskjoldsaken er det siste av flere alvorlige eksempler på Regjeringens nye linje med alenegang i viktige utenrikspolitiske spørsmål. Rakettskjoldet som planlegges, er ikke noe angrepsvåpen, men et rent defensivt våpen, som ikke har noen annen hensikt enn å stoppe fiendtlige raketter fra å nå sine mål. Jeg vil derfor spørre utenriksministeren: Er det virkelig så viktig for Regjeringen å få markert sin motstand mot dette rene forsvarsvåpenet at man er villig til å sette vårt langvarige og viktige forsvarssamarbeid i NATO i fare?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Dobbeltkommunikasjon har i svært stor grad preget den rød-grønne regjeringens utenrikspolitikk siden den overtok for to og et halvt år siden. Med et SV i regjering som har programfestet at vår viktigste allierte, USA, er den største trusselen mot verdensfreden, har man åpenbart et stort problem med å opptre samlet. Kort tid etter regjeringsskiftet så vi stortingsrepresentanter fra SV demonstrere mot sin egen regjering på plenen foran Stortinget. Vi så det igjen nylig da et enstemmig storting godkjente vår tilstedeværelse i Afghanistan, samtidig som representanter for SV kommuniserte sterk motstand i pressen. Vi ser også intern uenighet komme til overflaten i rakettskjoldsaken. Dette er noen av eksemplene som utenriksministeren etterlyste i vår forrige ordveksling. Er utenriksministeren komfortabel med en slik uoversiktlig situasjon? Og: Tror utenriksministeren at denne dobbeltkommunikasjonen styrker vår anseelse og vår innflytelse i forsvarsalliansen NATO eller andre internasjonale fora? Til slutt: Oppfattet jeg utenriksministeren riktig når han nå gir opposisjonen i Stortinget skylden for SVs forvirring i utenrikspolitikken?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Nå har jeg sittet og lyttet til utenriksministerens bortforklaringer, som av to grunner er alvorlig. Den første grunnen til at det er alvorlig, er at utenriksministeren skaper tvil om norsk utenriks- og sikkerhetspolitikk. Den andre grunnen til at det er alvorlig, er at utenriksministeren svekker SV-statsrådenes troverdighet. Gjennom denne spørretimen har utenriksministeren gjentatte ganger sagt at man ikke skal ta Kristin Halvorsen alvorlig. Vi skal ikke lytte til det hun har sagt, og vi skal definitivt ikke tro på det hun sier i avisene. Med det har altså utenriksministeren redusert Kristin Halvorsen til en parentes. Beskjeden han da gir i Stortinget, er: Lytt til meg, lytt til statsministeren, men, for all del, ikke lytt til det SV måtte mene, selv om de sitter i regjering. Jeg vil gjerne be utenriksministeren bekrefte at de synspunkter som kommer fra helt sentrale SV-statsråder når det gjelder utenriks- og sikkerhetspolitiske spørsmål, ikke har noen betydning, de skal ikke Stortinget eller det norske folk legge merke til.
Jan Petersen (Høyre), 2008-03-12:
Jeg tror vi nå gjennom disse rundene har fått belyst hvor problematisk Regjeringen har det i dette spørsmålet. La meg gå litt videre med det. Regjeringens problem når den skal ut, er at den ikke greier å overbevise andre land om sitt standpunkt. Det er på mange måter ikke rart, for missilforsvaret dreier seg utelukkende om forsvar, og det skal ganske sterk begrunnelse til for å si at man ikke skal gjøre noe som utelukkende er til forsvar. Når man stiller opp for det, er det fordi vi har basert oss på prinsippet om gjensidig risiko for utslettelse ved kjernevåpen under hele den kalde krigen, og det har tjent oss godt. Mitt spørsmål til utenriksministeren er: I en ny verden hvor kjernevåpen spres, hvor terrorister og ekstremister kan få tilgang til det, og missiler kommer, er han like sikker på at man virkelig kan basere seg på dette prinsippet om gjensidig utslettelse ved kjernevåpen?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
Det står ikke noe i svaret som Venstres stortingsgruppe har mottatt fra meg, om at oppkjøpet i Aker Kværner baserte seg - som han sa - på avisoppslag og Internett. Jeg må i parentes få lov til å bemerke at jeg ser at enkelte aviser er opptatt av å framstille det slik. Den eneste gangen Internett ble nevnt, var på spørsmål om det var kjent for oss og for offentligheten at Aker Kværner var engasjert i å rydde opp i atomavfall på Sellafield. I den sammenheng ble det altså sagt at det visste vi godt. I tillegg var det faktisk kjent dersom man gikk inn på Internett. At enkelte aviser prøver å framstille det som om Internett var verdivurderingsgrunnlaget, får stå for deres regning. Jeg kan forsikre representanten Sponheim om at embetsverket er intakt, kompetent og like grundig som da representanten Sponheim var næringsminister. Det er ikke slik at dette kjøpet kom fort på. I flere uker ble det vurdert om man i det hele tatt skulle begynne å snakke med de to nye eierne i Aker Holding. Forhandlingsprosessen foregikk over en periode på to måneder. Og ja - jeg fikk råd av mitt embetsverk, som i stor grad er det samme som da Sponheim var der, om å håndtere dette på akkurat den måten som jeg har håndtert det på, med en grundighet som bl.a. har kommet fram gjennom at media har blitt oppmerksom på dette. Vi har undersøkt i forhold til børsen. Vi har brukt advokatselskaper for å vurdere innholdet i avtalen, osv. Så i tillegg til godt kvalifisert eierskapskompetanse i departementet har vi også brukt eksterne rådgivere til å kvalitetssikre et oppkjøp som har sørget for at vi nå har et stabilt eierskap og ikke minst tusenvis av arbeidsplasser i Norge, slik at de kan produsere, få kontrakter og levere gode resultater.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
Vi gikk, sammen med ekstern kompetanse, grundig gjennom selskapet før vi ble enige om den avtalen som vi nå diskuterer. Det er riktig at det ikke er anledning til å kreve «due diligence», for her er det ikke snakk om et oppkjøp. Her er det snakk om aksjekjøp. Det ble bekreftet av børsen i dag at det ville være veldig uvanlig. Det er allikevel formelt mulig for et selskap å åpne for «due diligence». Men da tror jeg representanten Sponheim hadde sett, i hvert fall hvis han hadde lyttet til det embetsverket som han påstod var dyktig da han selv var i departementet, at det ville ha vært veldig spesielt hvis vi skulle bedt om å bli behandlet på en annen måte enn andre aksjonærer, andre mulige kjøpere i markedet, på det tidspunktet. Når det gjelder verdifastsettelsen, som også har vært et tema, er det i tillegg faktisk slik at Aker Kværner er et veldig likvid selskap - og var det også på det tidspunktet. En rekke faglige miljøer vurderte fortløpende verdien av Aker Kværner, og prisen var i tråd med det.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
Det er ikke uvanlig at selskaper der staten er deleier, orienterer om beslutninger rett i forkant av at de blir offentliggjort, sikkert også til andre eiere enn staten. Det var til spørsmål nr. 1. Til spørsmål nr. 2: Den avtalen som er gjort om risikospredning når det gjelder nyteknologiutviklingen av CO2-fangst og -lagring, er en rent forretningsmessig avtale mellom de involverte selskapene, og det er ikke sånn at jeg som statsråd kommer til å sitte og godkjenne eller foreslå den typen rent forretningsmessige avtaler. Det er selskapet som har ansvaret for å informere, og det er riktig som representanten sa, at vi den 22. januar ble informert om at det hadde pågått en prosess ganske lenge som ville bli offentliggjort den 24. Det behøver altså ikke være noe spesielt med det.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
I de andre eksemplene som representanten nevner, har det vært snakk om andre transaksjoner enn at staten går inn i et likvid marked og kjøper aksjer. I StatoilHydro var det en verdifastsettelse av to selskaper i forhold til hverandre. I Eksportfinans er det en spesiell situasjon som akkurat har vært til behandling i Stortinget osv. Jo, vi brukte mye ekstern ekspertise også i oppkjøpet når det gjelder Aker Kværner, gjennom Aker Holding, men når det gjelder selve prisfastsettelsen, er det sånn at en rekke fagmiljøer i Norge daglig vurderer verdien på Aker Kværner gjennom den kurs som blir fastsatt på børsen. Det ville være de samme miljøene som vi kunne spørre om en «second opinion», og altså ikke basert på «due diligence», altså et utvidet innsyn i interne dokumenter, men informasjon som er offentlig - og når jeg sier offentlig, mener jeg ikke Internett, men offentlig tilgjengelig for alle.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
Hvis det er greit for presidenten, er det greit for meg. Det har vært en sentral debatt de siste dagene, og jeg er veldig glad for den ryddighet som representanten Sørfonn legger opp til. Det kunne mange ha noe å lære av i eierskapsspørsmål, fordi det er krevende, som representanten sier. Derfor er det viktig å understreke at den viktigste reguleringen av norsk våpeneksport er det faktisk utenriksministeren - som sitter her - som har ansvaret for, gjennom de reguleringene som gjelder for alle selskaper som produserer. Der leveres det årlig meldinger til Stortinget, den siste behandlet i desember, som går grundig gjennom det. Når det gjelder Nammo og etiske retningslinjer, kan jeg bekrefte representantens spørsmål om at de etiske retningslinjene som nå blir gjennomgått på bakgrunn av eierskapsmeldingen, selvfølgelig kommer til å bli offentlige når de er endelig justert. Og så er det sånn, som sagt, at de strenge reglene for våpeneksport må foregå i form av lovgivning. Det er ikke først og fremst eierskap som kan regulere dette, da ville vi ha for dårlig regulering i Norge.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2008-03-12:
Ja, president. Og i vårt parlamentariske system er det vel sånn at det ikke har noen parlamentariske konsekvenser om både en statsråd og en stortingspresident er villedet på samme nivå. Jeg skal da, som presidenten sier, overbringe Kongens proposisjon til Stortinget om endringer i statsbudsjettet for 2008 under Barne- og likestillingsdepartementet mv., og er trygg på at den blir behandlet på reglementsmessig måte.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
I gårsdagens Dagbladet var det en artikkel om at Oslo Børs har satt i gang en undersøkelse for å finne ut om informasjonsplikten ble brutt ved opprettelsen av selskapet Aker Clean Carbon. Det framkom at det den 24. januar ble sendt ut en børsmelding om opprettelsen av selskapet, mens Næringsdepartementet ble orientert om saken allerede 22. januar, altså to dager før. Da har jeg lyst til å stille spørsmål om det er vanlig praksis at Nærings- og handelsdepartementet som eier orienteres i forkant av børsmeldingen. Hva er årsaken til at Aker ASA eier 70 pst. i Aker Clean Carbon og Aker Kværner 30 pst., i og med at det er Aker Kværner som har vært med på å utvikle den garantien?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Spørsmålet går til miljø- og utviklingsministeren: «I en artikkel i avisa Nordlys 5. mars fremkommer det at bruk av veisalt medfører gift i drikkevann der drikkevannskilde og vei er nær hverandre. Det fremkommer også i saken at det heller ikke er nasjonale forskrifter som begrenser eller hindrer utslipp av veisalt. Ser statsråden behov for å få et regelverk for bruk av veisalt som forhindrer forurensning av drikkevannskilder?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var for så vidt et ganske krevende svar å følge med på; det var mange forskrifter å forholde seg til. Ut fra det statsråden sa, kan det se ut til at en del av lovverket er på plass, men at det kanskje ikke blir så mye brukt. Ut fra artikkelen i avisen Nordlys - den viser også til en del andre saker - er det tydelig at dette er et problem. Ser statsråden behov for å informere kommunene på en, kanskje, bedre måte når det gjelder kontrollen av den forurensningen som bruken av veisalt medfører?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg ser at bl.a. Norges Naturvernforbund også har bedt om en innstramming i regelverket, og de viser til føre-var-prinsippet. Det har vi jo diskutert i en rekke andre sammenhenger her, så vi skal kanskje ikke ta opp det. Ut fra at dette er et problem som berører en rekke lover og forskrifter og for så vidt også flere departementer: Ser statsråden behov for at SFT, som skal - holdt jeg på å si - kontrollere det som har med forurensning å gjøre, kanskje får et klarere fokus på bruken av veisalt?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-03-12:
Næringsministerens bruk av finansiell kvalitetssikring i eierskapspolitikken er påfallende vilkårlig. Da BaneTele skulle fusjonere med Bredbåndsalliansen, ble det brukt finansielle rådgivere ved en transaksjon på under 1 milliard kr. Når Regjeringen nå deltar i en emisjon i Eksportfinans, bruker man finansiell rådgiver. Når Regjeringen kjøper aksjer i StatoilHydro, bruker man flere eksterne rådgivere. Men akkurat når det gjelder Aker Kværner-kjøpet til 5 milliarder kr - det er et indirekte eierskap, det er en komplisert aksjonæravtale, vi vet at det er tette bånd mellom Røkke og Arbeiderpartiet, og vi vet at det er sterke fagforeningsinteresser inne i bildet - velger statsråden å ikke bruke ekstern finansiell rådgiver. Eksperter har i ettertid kritisert kjøpet - det er en ren gavepakke til Aker-systemet. Ser ikke statsråden at nettopp dette er en transaksjon hvor ekstern finansiell kvalitetssikring er skrikende nødvendig, og at denne framgangsmåten skaper spekulasjoner om uryddighet i denne transaksjonen?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-03-12:
Jeg vil stille følgende spørsmål til fiskeri- og kystministeren: «Mattilsynet har pålagt Fjordlaks nedslakting av 2 millioner ørret for å minske faren for spredning av VHS-virus. Vedtaket har stor økonomisk betydning. I fagmiljøene er det stor vitenskapelig tvil og kunnskapsmangel knyttet til nødvendigheten av tiltaket. Statsråden viser i svar på et spørsmål om VHS-viruset at ingen land skiller mellom ulike undertyper av dette. Vil Regjeringen innta en mer aktiv holdning i saken, og skaffe et bedre faglig grunnlag for Mattilsynets håndtering av VHS?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-03-12:
Jeg vil takke for svaret. Men jeg vil likevel si at jeg opplever Regjeringen som passiv og litt uengasjert i denne saken. Dette er også en enkeltsak som gjør at en bedrift i Møre og Romsdal taper 200 mill. kr i omsetning og sannsynligvis må permittere 150 ansatte. Da har vi en situasjon hvor det er stor faglig uenighet mellom Veterinærinstituttet og Biologisk institutt og Havforskningsinstituttet i forhold til nødvendigheten av nedslakting når man har infeksjon av denne undergruppen av VHS-viruset. Norge er en ledende nasjon innenfor havbruk. Ser ikke statsråden at vi bør ha en egen faglig oppfatning av den type spørsmål? Og: Vil statsråden nå ta initiativ for å få mer forskning, nedsette et ekspertutvalg som går gjennom problemstillingen, og sikre at vi ikke foretar unødvendig nedslakting som følge av faglige konflikter og mangel på kunnskap?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2008-03-12:
Det er litt frustrerende at statsråden ikke svarer på dette spørsmålet. Det er stor faglig uenighet, og mitt spørsmål gikk ut på om Regjeringen vil vise såpass engasjement at de setter i gang mer forskning og kanskje forsøker å få en grundigere faglig dokumentasjon for behovet for nedslakting. Da er det ikke tilfredsstillende at statsråden kun viser til regelverket og til hvem som har det formelle ansvaret, for alle som har sett på denne situasjonen, vet jo hvordan det fungerer. Spørsmålet er altså om Regjeringen som ansvarlig myndighet i en av verdens største havbruksnasjoner vil arbeide for å unngå at vi påfører næringen unødvendige tap, og deretter i neste runde forsøker å påvirke regelverket internasjonalt. Da er det ikke tilfredsstillende at tunge fagmiljøer er uenige, mens Regjeringen bare sitter på gjerdet og er passiv.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2008-03-12:
Dette temaet reiser prinsipielle spørsmål om rolleblanding ved statleg eigarskap og er nok eit eksempel på at det er krevjande å praktisera samsvar mellom selskapet si verksemd og Regjeringa sin uttalte politikk. Eit anna ferskt eksempel på denne problemstillinga er at våpenprodusenten Nammo, der staten eig 50 pst., eksporterer våpenammunisjon til bl.a.Saudi-Arabia. I går demonstrerte Changemaker og nesten alle parti sine ungdomsorganisasjonar imot dette. Generalsekretæren i Kirkens Nødhjelp har uttalt: «Når næringsministeren ikke engang vil svare på hvor ammunisjonen havner, mener jeg han som eier utviser en uakseptabel passivitet.» Mitt spørsmål er: Kan statsråden garantera at selskapet Nammo ikkje eksporterer til land som staten Noreg ikkje ville eksportera til? Og vil statsråden sikra at dei etiske retningslinjene for Nammo held høg standard, og at dei vert offentliggjorde?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Mitt spørsmål går til statsråd Aasland. Vi har merket oss at tallet på utenlandsstudenter har sunket dramatisk de siste årene. Antallet studenter som tar en hel grad i utlandet, er det laveste på ti år. En vesentlig årsak til dette er etter vår oppfatning studiefinansieringen og den manglende finansieringen av «Freshman Year» og første års studium i en fireårig bachelorgrad, noe som Fremskrittspartiet har påpekt flere ganger tidligere. Senest i forbindelse med budsjettbehandlingen fremmet vi forslag om å rette opp denne skjevheten, noe regjeringspartiene stemte imot. Før var lånebyrden omtrent den samme enten en studerte ute eller hjemme. Nå kan det føre til tre ganger så høy studiegjeld å ta en bachelorgrad i utlandet i forhold til tilsvarende i Norge. Jeg regner med at statsråden er enig med meg i at det er meget positivt med studenter som kommer seg ut og i tillegg til det faglige lærer språk, kultur, får internasjonal erfaring og skaper et internasjonalt kontaktnett. Jeg regner også med at hun er enig i at det finnes en rekke fremragende universitet i andre land hvor det gis en utdannelse som er av langt høyere kvalitet enn den man får i Norge, og at det utenlandsstudentene tar med seg tilbake, er av vesentlig betydning for det norske samfunnet. Uavhengig av hva en måtte mene om rangeringer, rangeres universitetene internasjonalt, og Norge skårer ikke særlig høyt. På enkelte utenlandske universitet er terskelen meget høy. Jeg har imidlertid merket meg den negative holdningen til regjeringspartiene når det gjelder utenlandsstudier i engelsktalende land, og jeg har merket meg at departementet hevder å ha fjernet det de kaller «beach universities» i Australia fra sin stipendliste, og at de snakker om useriøse studieløp som bærer preg av ferieopphold. Velrenommerte britiske King’s College og City University ble fjernet fra tilleggsstipendlisten, men ble tatt inn igjen først etter at en rekke studenter hadde måttet sende sine søknader til andre læresteder. Det virker som departementet har vist handlekraft for å begrense muligheten til studier i utlandet, noe som vi ser resultater av. Men hva har Regjeringen konkret gjort for å stimulere unge til å ta sin utdannelse i utlandet? I disse dager er det en rekke studenter som vurderer å studere i utlandet fra høsten av. Hva vil statsråden konkret gjøre for å stimulere disse til å ta det valget? Eller er det nok en sak som Regjeringen bare skyver foran seg?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg takker for svaret. Utenlandsstudier er blitt stadig dyrere, og det er snart kun rike foreldre som har råd til å sende de håpefulle utenlands for å skaffe seg utdannelse. Jeg registrerer at Stein Erik Hagen gleder seg til å sende sin sønn på en amerikansk eliteskole, og jeg vil gjerne få lov til å ønske ham lykke til med det, men jeg spør: Er det virkelig denne regjeringens politikk at Trygve Hegnar skal få ha veiene for seg selv, og at Hagen skal få ha de utenlandske universitetene for seg selv, eller er statsråden enig i at det må legges til rette for at alle studenter skal ha lik mulighet til å ta utdanning i utlandet, både hel- og delgradsstudier, uavhengig av økonomisk og sosial bakgrunn?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
Jeg merket meg at Øystein Djupedal sa at det var hvileskjæret som felte ham som statsråd, og da statsråd Aasland tok over nøkkelen, sa hun at hun kom «til dekket bord», og hun lovet å videreføre Djupedals innsats. Vi får håpe at Aasland gjennom Regjeringens budsjettforhandlinger har hatt mer gjennomslagskraft enn det Djupedal hadde innenfor dette området, slik at vi kan få tilbakeført de kuttene som har vært på høyskoler/universiteter og i forskningssektoren. Imidlertid er det to institusjoner som har blitt straffet dobbelt av denne regjeringen. Universitetet i Stavanger og Høgskolen i Østfold fikk i tillegg før dette hvileskjæret også kutt i sine bevilgninger knyttet til husleiekompensasjonen. Ser statsråden at det kan være urimelig hardt for disse institusjonene å kunne klare seg økonomisk med disse forholdene?
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Jeg er helt enig med representanten i at noe av det viktigste vi kan gjøre, er å stimulere norske studenter til å studere i utlandet. Det har ikke vært noe forsøk på restriksjoner knyttet til land med bestemte språk eller kulturer. Tvert imot forsøker vi å stimulere studenter til også å reise til litt utradisjonelle land. Men dette er jo studentenes eget valg. Det er en del av den friheten de har, og moderne studenter er veldig oppegående når det gjelder å se hvor det er gode studier, og hvor det er gode tilbud. Som ansvarlig statsråd for dette området tar jeg absolutt høyde for det. Jeg vet at det er en diskusjon om finansieringen av enkelte deler av studiet, f.eks. i USA, når det gjelder freshman-året. Det er et spørsmål som vi selvfølgelig vurderer, men jeg vil understreke at vi ikke er alene om å ha den ordningen vi har i Norge. Vi deler den ordningen med mange land, fordi det har å gjøre med på hvilket trinn i utdanningen man starter en slik studiefinansiering. Der er det ikke helt samsvar mellom det norske systemet og f.eks. systemet i USA. Men jeg arbeider sterkt på mange måter, både med bilaterale avtaler om studentutveksling og med bilaterale avtaler mellom Norge og andre land om forskning som innebærer at man får åpnet opp for studenter. Mitt mål er helt klart at vi skal ha flere studenter i utlandet og flere utenlandske studenter i Norge, både i heltidsstudier og i deltidsstudier.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Det er helt klart et politisk viktig mål for denne regjeringen at det skal være like muligheter til utdanning for alle. Jeg vil også hevde at den norske studiefinansieringsordningen er blant de beste i verden. Men det som er et faktum, er at det er mange av eliteskolene som er private skoler, og hvor det er ganske kostbart å gå. Sånn har det alltid vært, og sånn vil det også være. Det er lite vi kan gjøre med akkurat det. Det vi kan gjøre, er å utstyre våre studenter med både motivasjon og best mulig finansiering for å ta studier i utlandet, ut fra den klare målsettingen at det ikke skal være forskjell på den ene og den andre.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Jeg vil faktisk påstå at vi har en ganske stor romslighet i Norge når det gjelder studiefinansiering, og vi er alle, tror jeg, både i regjering og opposisjon, enige om at vi skal stimulere til studier i utlandet. Da blir det en relativt liten sak oppi det hele å diskutere denne ulikheten mellom Norge og f.eks. USA når det gjelder hvor man setter inn studier på høyere nivå. Jeg vil igjen understreke at dette ikke er noe vi er alene om. Det er en felles holdning fra mange land, og i tilfelle det skal endres, må det opp i en litt annen sammenheng. Vi kan ikke bare gjøre en endring fra norsk side. I hvert fall er det min holdning. Derfor fortsetter vi å diskutere dette spørsmålet med andre relevante land, som har nøyaktig det samme standpunktet som oss.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Det har faktisk vært en økning i bevilgningene til universiteter og høyskoler også gjennom de siste par årene, selv om jeg skal være den første til å innrømme, denne gang som tidligere, at forventningene har vært høyere. Det som har vært situasjonen, er nok at de universitetene som representantene refererer til, har hatt en forventning om at det kuttet som ble gjort i basisbevilgningene, skulle komme på plass. Derfor har man forholdt seg til at det ble en situasjon som det var vanskelig for universitetene å gjøre noe annet med enn å kutte, sånn som de har gjort. De kuttene som representanten refererer til, som bl.a. universitetene i Oslo og Bergen har gjort, er i en helt annen størrelsesorden enn det Regjeringen la til grunn i sitt budsjett for universitets- og høyskolesektoren. Her er det gjort ganske mye ut av en situasjon som etter min mening burde vært styrt på en helt annen måte av universitetene og høyskolene selv. Man har en autonomi i systemet som gjør at man skal prioritere, og man har valgt å redusere aktiviteten nokså flatt utover de ulike institusjonene og fakultetene. Jeg vil, som jeg har sagt tidligere, arbeide for at vi får tilstrekkelig og god ramme for universitets- og høyskolesektoren, men likevel er det viktig å presisere at man må prioritere innenfor den rammen man til enhver tid har å forholde seg til.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Jeg vil presisere det jeg sa til å begynne med i det første svaret jeg gav, at det faktisk har vært en økning totalt sett i bevilgningene til universitets- og høyskolesektoren. Vi har også klart å øke med i alt 350 stipendiatstillinger, som også Universitetet i Tromsø har nytt godt av. Jeg skal være den første til å innrømme at forventningene også der har vært høye, og at man kanskje også der har prioritert på en slik måte at man ikke har klart å satse på det som var det aller viktigste å satse på, og isteden redusert på ting som det kanskje har blitt unødig mye støy omkring. Men jeg gjentar det jeg sa til å begynne med, at vi har en situasjon hvor det er fullt mulig for den enkelte institusjon å prioritere sine aktiviteter ut fra de rammene de har, og det er en økning i rammene også i forhold til at det er økt antall stipendiatstillinger. Derfor er det fullt mulig for de enkelte universitetene både i nord og sør å innfri de fagtilbud som de ønsker å prioritere.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Situasjonen er slik at vi har et system som vi følger opp på mest mulig rettferdig måte overfor de enkelte utdanningsinstitusjonene. Når det gjelder året 2008, er det en viktig oppgave for meg å se til at de ulike institusjonene blir rettferdig behandlet både i måten vi fordeler midlene på, og når det gjelder den situasjonen de har med ulike utfordringer på bygg og husleie. Så jeg vil gjøre mitt beste for å få dette til på en god og rettferdig måte. Jeg ser at vi har et system som inviterer til det, og som gir meg den muligheten jeg kan ha for å få til en rettferdig fordeling av de midlene vi har til de ulike institusjonene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Jeg kan forsikre representanten om at denne regjeringen tar rekrutteringsproblemene innenfor teknologiske fag på alvor, og har som en del av sin realfagstrategi «Et felles løft for realfagene» etablert et forum, Nasjonalt forum for realfag. Dette forumet skal føre dialog med arbeidslivet om hvordan vi skal løse utfordringene. Jeg er ikke kjent med kilden til representantens tall for behovet for og etterspørselen etter ingeniører med spesiell kompetanse innenfor vann og avløp, og det er vanskelig å finne eksakte tall når det gjelder personer med denne typen spesifikk kompetanse. Flere institusjoner har emner om vann- og avløpsdrift som en del av spesialiseringen innenfor byggingeniørutdanningen, og tall fra Database for statistikk om høgre utdanning tyder på at antallet kandidater med denne kompetansen er høyere enn det representanten Lysklætt viser til. Det er likevel rimelig grunn til å anta at kommunal sektor opplever utfordringer med å rekruttere ingeniører, når vi nå ser at også privat sektor har problemer med å fylle ledige stillinger. Høyskolene og universitetene har stor faglig autonomi, og det er i stor grad opp til den enkelte institusjon hvilke utdanningstilbud de velger å gi. Dette kan i noen tilfeller ha negative konsekvenser for spesialiserte utdanningstilbud som ikke framstår som attraktive for utdanningssøkende. På den annen side har institusjonene et ansvar for å utdanne kandidater med kompetanse som samfunnslivet har behov for, og dermed for å gjøre disse utdanningstilbudene mer attraktive. Generelt bruker myndighetene ulike virkemidler for å legge til rette for at tilstrekkelig mange unge har god realfaglig kompetanse og bl.a. ser ingeniøryrker som mulig karrierevei. Som en oppfølging av Regjeringens realfagstrategi har Kunnskapsdepartementet utviklet årlige tiltaksplaner. I gjeldende tiltaksplan framheves bl.a. bruk av praksis i utdanningen som virkemiddel for å gi studentene et innblikk i arbeidslivet og dermed motivere dem til å fullføre utdanningen. Samtidig må de ulike sektorene selv ta et hovedansvar for rekrutteringen. Kommunene bør utnytte praksis og andre tiltak for å vise ingeniørstudentene de spennende mulighetene som spesialisering innen vann og avløp gir. Et godt initiativ jeg er kjent med, er en felles «trainee»-ordning innenfor vei, vann, avløp og renovasjon, som åtte kommuner og tre interkommunale selskaper på Romerike har etablert. Oppsummert gjør Regjeringen mye for å øke det totale tilfanget av kandidater med teknologisk kompetanse. Vi legger til rette for at de ulike bransjene får mulighet til å vise seg fram. Så må også vann- og avløpssektoren bli flinkere til å utnytte virkemidler og tiltak som gjør at de kan tiltrekke seg en tilstrekkelig del av kandidatene.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Det er først og fremst forskning og høyere utdanning som er mitt ansvarsområde, og jeg har allerede redegjort for at vi legger en ganske stor energi og vekt i arbeidet med å rekruttere flere til å studere realfag. I forbindelse med oppfølgingen av Stjernø-utvalgets innstilling er vi i ferd med å gå igjennom alle utdanningene, noe som gir oss et utgangspunkt for å vurdere de kortere og de lengre utdanningene opp mot hverandre. I den sammenheng er selvfølgelig ingeniørutdanningen særdeles viktig. For øvrig vil jeg si meg enig med representanten i at det er viktig å få god kontakt med hensyn til praksis. Jeg tror det er viktig at kommuner og institusjoner som har med dette å gjøre, inkluderer studenter, elever og rekrutter i sitt arbeid. Og jeg tror det er nødvendig at vi stadig har kampanjer for å få opp interessen og engasjementet - både hos gutter og hos jenter - for å studere ingeniørfag og teknologiske fag.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Dette er et anliggende som jeg er svært opptatt av. Vi prøver å få opp kvinneandelen både innenfor realfag og teknologiske fag og i stillinger høyere opp i utdanningssystemet. Den beste måten å gjøre det på er å motivere jenter til å bli interessert i den type utdanning så tidlig som mulig. Jeg har stor tro på at f.eks. arbeidet med vitensentre rundt omkring i landet er med på å stimulere til den type interesse, men de konkrete kampanjene som Kunnskapsdepartementet har vært med på å sette i gang, har forhåpentligvis også en god effekt på det å få flere jenter til å velge tekniske fag og ingeniørfag. Jeg håper vi ser resultater av det. Det står iallfall ikke på vår vilje til å satse på f.eks. slike kampanjer og på god informasjon for å få opp interessen for - og for få flere jenter til å ta - disse fagene.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-03-12:
Jeg er glad for å høre at forskningsministeren også ønsker å stimulere studenter til å dra til utlandet, men da må vi litt forbi retorikken. Tidligere kirke- og undervisningsminister Gudmund Hernæs sa en gang: Make Norway a better place. Leave the country. - Det tror jeg gjelder minst like mye i dag. Kunnskap er internasjonal, og Norge er et lite land i en veldig åpen verden med ganske tøff konkurranse. Da har utenlandsstudier en egenverdi. Man drar med seg mange innspill til et land som trenger innspillene. Høyre har faktisk framsatt forslag to ganger i sine alternative statsbudsjett om at man skal ha fokus på kvaliteten på utdanningen, og ikke være så fokusert på at man starter på samme trinn - altså framsatt forslag om at det skal gis studiestøtte til «Freshman Year» i ikke-vestlige land og i USA. Vil statsråden nå komme seg forbi retorikken og se at man her faktisk trenger en viss romslighet for å komme forbi problemstillingen som dreier seg om fallet i antall utenlandsstudenter?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-03-12:
Mitt spørsmål går til samferdselsministeren: «Elgpåkjørsler påfører samfunnet store kostnader. Elgen følger årlige trekkruter og samler seg i enkelte vinterbeiteområder. Bevisst og riktig fôring av elg har vist seg å være et effektivt virkemiddel for å holde den borte fra veg og jernbane. Ser statsråden det som interessant å inngå mer forpliktende og langsiktig økonomisk samarbeid med grunneiere og forskning på dette området, slik at en kan redusere påkjørselsproblemet og erverve mer kunnskap om virkningen av tiltaket?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-03-12:
Jeg takker for et utfyllende svar og skjønner at statsråden er opptatt av problematikken. Grunnen til at jeg tok dette opp, var at svaret i den spørretimen hun selv refererte til var litt unyansert, at man ønsket å skyte ned stammen. Forskningen spriker veldig sterkt i synet på om dette i det hele tatt er et både realistisk og virksomt middel, for dette har med både snødybder og vilttrekk å gjøre, og at veiene faktisk ligger i områder som er utsatt for vinterbeite. Så her spriker forskningen, og det er interessant å finne ny kunnskap. I tillegg er det store interesser her. Hvis vi tar førstehåndsverdien av elgjakt i Norge, er den verdt 300-350 mill. kr. Ulykker påfører samfunnet kostnader på 250 mill. kr i året, i tillegg til det er det mange lidelser. For å bringe statsråden inn på et litt mer nyansert syn kan man si at dette dreier seg om store interesser, og det bør faktisk forskes mer på hva som er mest virkningsfullt.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-03-12:
Jeg kan jo anbefale statsråden å bruke det miljøet som er ved Høgskolen i Hedmark, på Evenstad. De har allerede ganske mye kompetanse på dette området. Jeg deler også vurderingene rundt dette med viltgjerder, for det er ganske store inngrep. Der det er veldig høy trafikk, og der det er stor fare, er det selvfølgelig et virkemiddel. Men det må bli på færrest mulige steder, for det forstyrrer ganske mye. Jeg har selv ganske mye erfaring med fôring. I min egen hjemkommune, Åsnes, startet vi med fôring allerede på 1980-tallet. Veien til Sverige var en av de mest utsatte veiene når det gjelder elgpåkjørsler, det var årlig ganske mange. Etter at det beiteprosjektet ble satt i gang, har faktisk ulykkesstatistikken gått ganske dramatisk ned. Igjen: Det er mange gode innfallsvinkler for å redusere konfliktnivået. Grunneierne kan beholde verdiene, samtidig som samfunnet får betydelig reduserte kostnader.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-03-12:
Jeg vil gjerne stille kunnskapsministeren et spørsmål: «I flere skoler innføres ordninger med individuelle utviklingsplaner og mapper hvor elevers arbeider, mål, måloppnåelse, evalueringer, personlige utfordringer og lignende blir lagret. Kan statsråden forsikre om at disse planer og mapper blir behandlet, oppbevart og slettet i henhold til personvernloven, og kan statsråden redegjøre for om det er noen form for retningslinjer når det gjelder hva slags informasjon slike mapper og planer kan inneholde?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-03-12:
Dette var et langt svar. Jeg tror at statsråden kanskje bør våkne opp og se at man her behandler ganske vanskelige spørsmål. Én ting er å vurdere læringsresultater - det kan være vanskelig nok - men når man begynner å evaluere om elevene kan vise empati, om de har evne til å vise respons, noe som en del av disse mappene begynner å innholde, er man inne på ganske subjektive vurderinger. Hvordan den vurderingen faktisk gjøres, kommer an på personkjemi osv. Jeg føler at man ikke har noen oversikt over hvor lenge denne typen informasjon vil bli hengende ved en elev. Man har egentlig ikke noen overordnede regler for hvordan dette skal behandles. Vi vet at norsk skole møter elevene med forskjellige forventninger, ut fra sosial bakgrunn osv. En slik mappevurdering ganske tidlig i et utviklingstrinn kan da komme til å henge ved en elev ganske lenge. Jeg tror at statsråden må se på om ikke området er ganske så omfattende, og at det trenger noen regler.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2008-03-12:
Skolene er muligens vant til å behandle denne typen informasjon. Samtidig vet vi at skolene har store utfordringer i og med at én av fem elever går ut av skolen med lese- og skrivevansker, og man møter som sagt elever med forskjellige typer forventninger. Jeg har et oppslag fra Hamar Arbeiderblad i går som er ganske interessant. Der sier professor Thomas Nordahl: «Skolen skaper diagnosebarn.» Jeg tror at hvis vi granskes nøye nok, vil nesten samtlige av oss få en diagnose. Det er en kjempeutfordring ikke å la en diagnose hefte ved lenger enn man faktisk trenger for å jobbe med det. Jeg vet at Datatilsynet er ganske interessert i denne problematikken knyttet opp mot hva som skjer i skolen. Igjen vil jeg oppfordre statsråden til å gå skikkelig inn i problematikken rundt dette. Lokal metodefrihet og hjelp er veldig bra, men man må behandles med respekt.
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-03-12:
Mitt spørsmål går til forsknings- og høyere utdanningsministeren. I Soria Moria-erklæringa står det at bevilgningene til universiteter og høyskoler skal øke, men de faktiske bevilgningene har jo gått i stikk motsatt retning. Sjøl om man innberegner kompensasjon for pris- og lønnsvekst, er det et betydelig kutt i basisbevilgningene til universiteter og høyskoler. Kuttene er i tillegg feige, i den forstand at Regjeringa ikke vil være med på å ta noe ansvar for hvor institusjonene skal kutte, og de forventer den samme aktiviteten som før. I likhet med at løftene i Soria Moria-erklæringa åpenbart ikke holder, holdt heller ikke begrunnelsen som tidligere kunnskapsminister Øystein Djupedal gav for å innføre det såkalte hvileskjæret. I Stortinget 9. mai 2007 sa Øystein Djupedal at grunnen til kuttene på universitetssektoren var at «de over år hadde opparbeidet seg penger som stod ubrukt på konto. Alle våre institusjoner hadde derfor betydelige ubrukte midler». Han sa videre: «(…) vi snakker her om mange hundre millioner kroner som har stått på konto i Norges Bank.» (…) Det viser at avsetninga i sektoren ikke var i nærheten av det kunnskapsministeren og Regjeringa prøvde å gi inntrykk av. Konsekvensen av denne bevisste feilinformasjonen er selvfølgelig at universitetene og høyskolene nå må kutte dramatisk. Universitetet i Oslo må kutte 205 mill. kr. Det juridiske fakultet må kutte i studentveiledning og forelesninger. Det kuttes i utplassering av medisinstudenter ved lokalsykehus. Man lar være å utlyse ledige stillinger. Universitetet i Bergen må kutte med rundt 50 mill. kr. De har innført ansettelsesstopp, og de har blitt lovet nye bygg som ikke kommer. Ved NTNU har kjemistudentene fått halvert sin tid i laboratoriene, og de har også fått halvert antallet forelesninger. En samstemt sektor var og er veldig kritisk til den manglende sammenhengen mellom retorikk og handling fra Regjeringas side. Er det sånn at statsråden mener at en samlet sektor tar feil når de mener at Regjeringa svikter både løftene og målsettingene for høyere utdanning og forskning i Norge?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2008-03-12:
Da er det altså som statsråd Tora Aasland sa da hun tiltrådte, at det ikke er bevilgningene som er for små, men forventningene som er for store. Grunnen til at universitetene både i Oslo og i Bergen og overalt ellers i landet har gjort nettopp det de har gjort, er at de hadde en forventning om at det statsråd Øystein Djupedal sa da han kuttet budsjettene i 2007, nemlig at dette var et hvileskjær, var reelt. Det har det vist seg ikke å være, og det må institusjonene og studentene nå betale prisen for. Universitetet i Tromsø må i år kutte mellom 30 og 50 mill. kr, og de fikk også et stort kutt på 25 mill. kr i 2007. De må kutte rundt 30 stillinger. Utenriksministeren skrev i en artikkel i avisen Nordlys 21. juli 2006 at Universitetet i Tromsø er selve navet, eller spiller en helt avgjørende rolle, i kunnskapsutviklingen i nordområdene. Da må jeg spørre statsråd Aasland: Mener statsråden at kuttene og oppsigelsene ved Universitetet i Tromsø er det som skal til for å gjennomføre en god nordområdesatsing?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2008-03-12:
«Datakrimavdelingen i Kripos etterforsker årlig mange identitetstyverier og sier at antallet saker er økende. Ifølge Datatilsynet skyldes dette at mye personsensitiv informasjon er offentlig og lett tilgjengelig. Vil dette føre til at Regjeringen endrer standpunkt i synet på offentlig eksponering av innbyggernes skattelister?»
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2008-03-12:
Jeg takker statsråden for svaret. Som statsråden er inne på, er det jo riktig at slike saker knyttes til en del kriminelle handlinger. For en tid tilbake ble et ektepar i Bergen ranet etter at kriminelle hadde funnet frem til dem på skattelistene via nettet, og her så man en helt klar forbindelse. Jeg forstår at banker, forsikringsselskaper og kredittopplysningsselskaper må få skattelistene utlevert. Likedan er det med pressen, den må enkelt få tilgang til skattelistene. Men jeg forstår ikke at offentliggjøring av skattelistene skal veie tyngre enn hensynet til personvernet. Kan statsråden svare på hva hun mener om det?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2008-03-12:
På Regjeringens hjemmeside kan man lese om hvordan man kan unngå identitetstyveri, hvordan man kan forebygge det, oppdage det og bekjempe det. For meg blir det da et paradoks når myndighetene samtidig legger til rette for identitetstyveri gjennom offentliggjøring av skattelistene. For selv om det er begrensede personopplysninger man kan hente ut fra skattelistene, kan man koble det, og man kan knytte det til personopplysninger som kriminelle henter ut fra andre register. Hva kan statsråden gjøre for å gjøre det vanskeligere for kriminelle å begå identitetstyveri enn det er i dag?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Offentliggjøringen av skattelistene er viktig for å styrke den kritiske debatten om skattemessige forhold og kan bidra til den samfunnsmessige kontrollen med ligningsmyndighetene. Hemmelighold av resultatet av ligningen kan skape grunnlag for spekulasjoner omkring ligningsarbeidet i sin alminnelighet og om fastsettingene for enkeltpersoner eller grupper av skattytere. Det er først og fremst pressen som kan bidra til kritisk debatt om uoverensstemmelser mellom virkelige og skattemessige verdier. Det er derfor viktig at pressen enkelt får tilgang til skattelisteopplysningene. Etter lovendringen i juni i fjor får pressen igjen tilgang til skattelistene i elektronisk form. Dette bidrar til større spredning av skattelisteopplysninger enn tidligere. Etter min oppfatning er dette viktig for å stimulere debatten om skattemessige forhold. Informasjon om inntekts- og skatteforhold er viktig i samfunnsdebatten. Fra tid til annen kommer det påstander om at opplysninger fra skattelistene er brukt til kriminelle formål som f.eks. identitetstyverier. For at formålet med offentliggjøringen skal kunne ivaretas, er det nødvendig å kunne identifisere de enkelte skattyterne. Skattelistene inneholder derfor opplysninger om skattyters navn, poststed og fødselsår. Skattelistene inneholder ikke opplysninger om gateadresse, fødselsdag og fødselsmåned. En av grunnene til at dette er utelatt, er at uten disse opplysningene vil det være vanskeligere å benytte skattelistene til f.eks. identitetstyveri. Det er heller ikke framkommet dokumentasjon som viser at opplysninger fra skattelistene, slik de er utformet i dag, har bidratt til identitetstyverier. Det vil uansett være vanskelig å vite hvor noen som ønsker å begå kriminelle handlinger, får sine opplysninger fra. Selv om det f.eks. framgår av skattelistene at noen har store inntekter eller stor formue, er det ikke nødvendigvis derfra informasjonen om dette hentes. Dette kan f.eks. være informasjon som er kjent i nærmiljøet, eller det er synlig på annen måte, f.eks. ved at personen eier et stort hus eller kjører en dyr bil. Etter min oppfatning er det derfor ingen grunn til endringer i reglene om offentliggjøringen av skattelistene.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Da er vi uenige om den saken, for jeg synes det er viktig at man har offentlige opplysninger om hva som er de faktiske forhold rundt skatt. Det er veldig vanskelig å tenke seg at man skulle ha et system hvor pressen kunne få tilgang til den typen informasjon, men ikke offentligheten. Offentliggjøring bidrar til å få til en offentlig debatt om skatt og skattesystemet og hvordan det faktisk fungerer. Så er det selvfølgelig skiftende hvordan f.eks. skattytere som har spesielt god inntekt, klarer å skjule det på enkelt vis, men jeg tror at med hensyn til de fleste som har store formuer, eller som kan være utsatt for den type kriminalitet, vil dette være kjent i forhold til hvordan de lever, og hva slags signaler de gir ellers. Ellers har vi prøvd å sikre dette mot identitetstyveri så godt vi kan, gjennom at fødselsdag, fødselsmåned og gateadresse ikke er offentlig i skattelistene.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-03-12:
Det er jo et viktig spørsmål som representanten her tar opp, fordi det er en avveining av ulike hensyn som står opp mot hverandre. Men vi mener altså at offentlighet rundt skatt, og hvem som betaler skatt og hvor mye, er viktig i samfunnsdebatten. Så har vi gjerdet det inn så godt det lar seg gjøre, ved at fødselsdag og fødselsmåned ikke er offentlig, og at gateadressen heller ikke er koblet til det. Det er en avveining som jeg mener er fornuftig, og det er så langt vi kommer i den avveiningen, så langt jeg kan se i dag.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2008-03-12:
«Industrikraft Møres gasskraftverkprosjekt fikk nylig avslag fra NVE. Politiske føringer om CO2-rensing ligger til grunn for avslaget, men NVE vurderer også gasskraftverk med CO2-rensing for ulønnsomt og avstår fra å gi konsesjon med pålegg om slik rensing. Alle tre gasskraftprosjekt som forelå i regionen ved Regjeringens tiltredelse, er nå skrinlagt. Når NVE nå vil kreve CO2-rensing for å gi konsesjon, men ikke tror det vil være lønnsomt, tror statsråden at det vil realiseres flere gasskraftverk i Norge?»