Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2002-06-19:
La meg først si at det er ikke helt sikkert at jeg i ethvert tilfelle er enig i det siste presidenten sa. Den debatten skal vi ikke ta nå. Dette synes jeg er fantastisk. Maken til dobbeltkommunikasjon som man i regjeringspartiene nå legger opp til, skal man lete lenge etter. Jeg skal lese opp ordlyden i forslaget: «Stortinget ber Regjeringen fremme de nødvendige forslag slik at strafferammen for de alvorligste forbrytelsene i straffeloven økes fra 21 års fengsel til 30 års fengsel.» Så skal jeg lese opp fra en artikkel i Aftenposten den 15. juni, tre dager etter at dette forslaget ble fremsatt i Odelstinget. «Det er et tegn i tiden når justisminister Odd Einar Dørum foreslår å heve strafferammen for de alvorligste forbrytelser fra maksimum 21 til 30 år.» I argumentasjonen utenfor denne sal har det ikke vært slik Finn Kristian Marthinsen nå later som, at man har dette til vurdering og skal grundig vurdere om man skulle komme til en konklusjon om å gå fra 21 års til 30 års fengsel. Det er ikke det man har argumentert for utenfor dette hus. Nei, det er et konkret forslag. Regjeringens standpunkt og konklusjon er at man ønsker, som jeg leste opp fra Aftenposten, å øke strafferammen for de alvorligste forbrytelser fra maksimum 21 år til 30 år. Det er det som er kommunisert. Jeg er også enig i at i en del sammenhenger er det meget fornuftig å sende ting ut på høring, men det er når man ikke har fattet en konklusjon selv. Når man faktisk har den holdning når noen har foreslått noe, når noen har luftet noen tanker, at man, før man tar stilling til om de tankene er fornuftige, gjerne vil få innspill fra forskjellige instanser, blir det en høring. Så vil man gå gjennom høringsresultatene og så trekke konklusjonen. Men her har Regjeringen og justisminister Odd Einar Dørum markedsført konklusjonen. Det er vel også derfor vi av og til har møter i politiske partier, og vi har programbehandling, og vi har landsmøter, og vi fatter vedtak. Når vi på et landsmøte har fattet et vedtak, kan det vel ikke etterpå være behov for å spørre noen andre til råds. Da har partiets øverste organ bestemt seg. Her har man altså kommunisert til velgerne. Finn Kristian Marthinsen prøvde seg i sted med å si at vi hadde kokt opp noen ideer, eller omtrent stjålet noen ideer, fordi justisministeren visstnok litt stille og rolig hadde vært i komiteen og snakket med noen mennesker. Det var altså ikke riktig i det tilfellet. Da vil jeg spørre hva Finn Kristian Marthinsen ville si til justisministeren, som den 12. juni overværer en debatt i Odelstinget om disse tingene, en debatt hvor forslag om å heve strafferammen fra 21 års fengsel til 30 års fengsel er et vesentlig tema. Det fremsettes konkrete forslag. Justisministeren sier ikke ett ord, så vidt jeg har skjønt iallfall, i Odelstingets møte om at jo da, dette var noe Regjeringen arbeidet med. I så fall trekker jeg tilbake det jeg nå sa. Men da er det jo fantastisk å få et så stort oppslag i Aftenposten to dager etterpå, hvis han sa det, akkurat det samme, i Odelstingets møte. I så måte synes jeg uansett at når man som justisminister blir intervjuet om noe man vet Fremskrittspartiet eller et annet parti har fremmet forslag om to dager tidligere, og som er til behandling i Stortinget, og lar det komme gjennom en historie i Aftenposten, uten at det blir nevnt at dette er tatt opp og er til behandling, faktisk også i Stortinget, fordi et annet parti har fremmet forslag om det, har det noe med redeligheten å gjøre. Og jeg har ellers lært Odd Einar Dørum å kjenne som en meget redelig person. Men det er jo mulig at journalisten nektet å ta med en referanse, at i historien om dette forslaget nektet journalisten å innta at dette var noe Fremskrittspartiet hadde fremmet forslag om, og som lå til behandling. Det ville ikke vært ulikt Aftenposten når det gjelder å omtale faktiske forhold, som de altså klipper og limer slik at det ikke skal komme fordelaktig ut for Fremskrittspartiet noen gang. Men det ville vært interessant å vite. Jeg vil gjerne få lov å spørre justisministeren: Er det slik at justisministeren har konkludert, slik som avisene har skrevet, med å heve strafferammen for de alvorligste forbrytelser fra maksimum 21 til 30 år, eller er det slik at dette er en tanke som verken han eller Regjeringen vil konkludere i før en rekke forskjellige instanser og andre mennesker har uttalt seg om det? Ville det ikke da vært rimelig om justisministeren i tilfelle hadde gjort det klinkende klart også for befolkningen at det faktisk er feil når de går rundt og tror at han vil heve strafferammen, det er bare en tanke som er til høring, og som justisministeren egentlig ikke støtter? Hvis han støtter det som er det offentlige, at han ønsker en slik økning, ville det ikke da være naturlig at statsråden anbefalte regjeringspartiene å stemme for forslaget som er fremmet, og som er til behandling?