Bjørgulv Froyn (Arbeiderpartiet), 2002-06-17:
Det har gått lang tid og til tider vært en komplisert vei å gå hva angår utviklingen i Bjørvika. Det er derfor en gledens dag å kunne konstatere at brikkene etter hvert har begynt å falle på plass. Omlegging av riksveisystemet har hele tiden vært en viktig forutsetning for utviklingen i området og var en del av forutsetningen helt tilbake til behandlingen av Oslopakke 1. Jeg har oppfattet at Stortinget hele tiden har vært krystallklar i forhold til at operaprosjektet skulle gjennomføres uavhengig av det øvrige vei- og byutviklingsprogrammet, samtidig som man så at et nytt operahus i Bjørvika måtte forutsette en byutvikling. Det er viktig å understreke sakenes uavhengighet samtidig som man er i stand til å se de fornuftige sammenhengene. Det er i sammenhengene vi kan se de fornuftige og rasjonelle løsningene og de økonomiske fordelene ved utviklingen av Bjørvika. Jeg registrerer at et mindretall i komiteen åpenbart har hatt vanskeligheter med å se dette. Operahuset er allerede debattert, og jeg skal ikke bruke tid i mitt innlegg til å kommentere det. Jeg vil konsentrere meg om veiprosjektet og Oslo Havns rolle i den framtidige byutvikling. I forbindelse med Oslopakke 1 i 1988 ble grunnlaget lagt for en omlegging av riksveisystemet i Oslo, med sikte på en byutvikling. For Oslos del var det helt klart fra begynnelsen av at dette ville innebære at også Oslo påtok seg et stort økonomisk ansvar. Forslaget som nå foreligger, vil ivareta de forutsetningene som ble lagt i 1988. Kostnadsrammen som er skissert i innstillingen, beløper seg til 2,8 milliarder kr. Denne kostnaden er forutsatt finansiert ved salg av veiarealer som blir frigjort, totalt 300 mill. kr, bompenger tilsvarende 1,2 milliarder kr, ekstra statlige bevilgninger på 1,15 milliarder kr og et ekstra tilskudd fra Oslo på 150 mill. kr. Oslo kommune vil også gi et ansvarlig lån på inntil 300 mill. kr til infrastrukturselskapet for Bjørvika. I tillegg vil Oslo kommune forplikte seg til å sikre den nødvendige sosiale infrastruktur i området samt å sørge for den nødvendige framdrift i utbyggingen av Bjørvika innenfor de delene av prosessen som kan styres og påvirkes av kommunen, dette for at utbyggingen skal kunne realiseres i løpet av 10–12 år. I sum dreier dette seg om betydelige beløp. Faktum er derfor at alle involverte parter har fulgt opp de nødvendige forpliktelser, slik at prosjektet med en tilfredsstillende veiløsning i området kan realiseres. Det viktigste grunnlaget for en byutvikling er lagt ved flertallsforslaget. Dermed er også forutsetninger som er formulert i St.prp. nr. 48 for 1988-1989 om en byutvikling i Bjørvika, oppfylt. Tidligere har Oslo bystyre og Oslo havnestyre vedtatt retningslinjer for utviklingen av Oslo havn. Disse vedtakene innebærer en utflytting av containerhavnen fra deler av dagens havneområder. De frigjorte områdene har vært forutsatt å gå inn i byutviklingsplanen for Bjørvika. Dagens havne- og farvannslov § 23 har imidlertid ikke åpnet for en mulighet til å konvertere havneområder til annet enn virksomheter som er havnebasert. Denne bestemmelsen har vært et viktig styringsinstrument for å hindre at en havnekasse skulle kunne tappes til formål som på sikt ville kunne svekke en naturlig og sunn utvikling i havnene. For Oslo havn har dette vært et avgjørende poeng, med tanke på at Oslo havn alltid har vært en nasjonal havn. Oslo havn har imidlertid som alle andre havner rundt om i verden opplevd forandringer som har endret kravene til havnearealer, og det er denne utviklingen som gav grunnlag for det vedtaket som Oslo kommune fattet, som jeg refererte til tidligere, og som skapte grunnlag for en mulig omdisponering av havnearealene. I Ot.prp. nr. 90 fremmer Regjeringen et forslag til endring av § 23 i havne- og farvannsloven, som vil gi havnene en mulighet til en omdisponering av havnearealer til fordel for andre formål enn havneformål. Et flertall i samferdselskomiteen har tilsluttet seg Regjeringens forslag. Vil så denne lovendringen bringe havnene inn i et umulig forhold, hvor havnekassen kan utsettes for tapping eller bli involvert i spekulative eiendomsprosjekter? Til det er å si et klart nei. Havnekassen vil fortsatt ha kontroll og sikre at verdiene i havnearealene fortsatt vil bli brukt til havnerelevante formål i framtiden. Det er dette faktum som ligger til grunn for den konstruktive og pragmatiske rollen Oslo havnestyre har spilt i prosessen. Veien fram til det vi i dag blir invitert til å fatte vedtak om, har vært lang. En viktig betingelse for at vi har klart å passere de hindringer vi har møtt på veien, har vært at staten har hatt en tydelig rolle som en samordner. Det er min oppfatning at staten fortsatt må ha en slik rolle. Jeg vil derfor be statsråden sørge for at staten fortsatt gjennom sin autoritet kan sørge for at alle involverte parter skal få en mulighet til en fortsatt positiv deltakelse i det videre arbeidet, og til å ivareta sine interesser gjennom det eiendomsselskapet for Bjørvika som vil bli etablert. Det gjelder ikke minst Oslo Havn. For øvrig vil også jeg benytte anledningen til å ønske både nasjonen og Oslo lykke til med at vi har fått et nytt landemerke som vi kan være stolt av.