Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2004-06-04:
Odelstinget inviteres i dag til å fatte vedtak i forskjellige typer saker i en samleproposisjon. Det er med glede jeg som saksordfører konstaterer at vi har samlet oss om det meste. Det er få uenigheter når det gjelder disse tre hovedsakene som ligger i denne samleproposisjonen, og jeg antar at mindretallet vil redegjøre for det sjøl. Jeg skal være veldig kort. Når det gjelder spørsmålet om promillegrensen for personell på større skip, samler et flertall i justiskomiteen seg om en promillegrense på 0,2 promille for et utvalg personell på større skip. Man innfører på mange måter en ny sonetenkning i forhold til rusmidler, som jo er en viktig strategi i forhold til det rusforebyggende og skadeforebyggende arbeidet som man har drevet i Norge i lang tid. Det å bygge ut soner og ikke snakke om totale forbud, hvor man faktisk ikke bruker alkohol, synes et flertall av befolkningen og et flertall i dette hus er akseptabelt. Fører eller annet personell som er knyttet til sikkerhet på større skip, skal nå undergis en slik promillegrense. Det er med glede jeg ser at et samlet storting er enig om at det skal være en promillegrense, sjøl om man er noe uenig om hvor grensen skal gå. Et stort flertall har valgt, med unntak av Fremskrittspartiet, å samle seg rundt 0,2. Det er også samlet et flertall rundt de avholdspliktsregler som skisseres, så det går jeg ikke nærmere inn på. Samleproposisjonen inneholder også regler og forslag vedrørende forklarings- og utleveringsplikt overfor politiet for ansatte i finansinstitusjoner. Jeg er glad for at vi har samlet et bredt flertall rundt det. Det henger sammen med en satsing som alle partier ønsker mot økonomisk kriminalitet. Jeg vil gi støtte til det justiskomiteens leder, Trond Helleland, sa i en tidligere sak i forhold til viktigheten av å få tak på etterforskningen av økonomisk kriminalitet ved at politiet kommer i bedre posisjon til å skaffe seg opplysninger. Dette er et skritt i en slik retning. Vi snakker ikke bare om såkalte tradisjonelle hvitsnippforbrytere. Vi vet at mye av den organiserte kriminaliteten, mye av bakmannskriminaliteten, nettopp forankrer mye av utbyttet sitt også i finansinstitusjoner, slik at det er relevant i så måte. For egen del vil jeg gjerne tilføye at rettsvernet og rettsvernsbehovet for folks penger etter min mening bør ligge lavere enn rettsvernsbehovet i forhold til menneskers egen menneskelige og kroppslige integritet. Så inneholder jo også denne proposisjonen et forslag om et straffebud mot tortur. Det er en samlet komite som slutter seg til det, og som foreslår å øke strafferammen for grov og alvorlig tortur med døden til følge til 21 år. Dette kan jo synes som å være en rimelig akademisk sak for oss her i Norge. Jeg må jo si at når man ser på nyheter og ser hva som skjer i verden og spesielt i Irak, og jeg vil også vise til det som skjer på Guantanamobasen på Cuba, så er det slik at selv det vi oppfatter som rimelig siviliserte befolkninger, raskt kan komme farlig nær grensen vi oppfatter i forhold til tortur. Derfor er en slik samling rundt et straffebud i aller høyeste grad nødvendig, ikke bare for å oppfylle FNs torturkommisjons krav mot Norge, men også for vår egen bevissthet, og jeg tror det også er nødvendig for å få fokus der hvor fokus bør settes i forhold til tortur. Jeg er glad for at komiteen også samler seg rundt ønsket om at man her ikke bare må vedta et straffeforbud, men at man også må bygge opp kompetanse i Norge. Jeg viser bl.a. til det som skjer på Høgskolen i Hedmark i forhold til utdanning av Telemarkbataljonen, og den intensjon og det ønsket komiteen har om at det må vurderes å gjøre den utdanningen obligatorisk. Endelig er jeg også glad for at en samlet justiskomite har pekt på at det er behov for utvidelse av internasjonal strafferettspleie med henblikk på både etterretning, etterforskning, påtale og dom. Det vil ikke hjelpe med bare nasjonale straffebud hvis vi ikke har nasjonale og internasjonale organer som kan iretteføre denne type vanskelige saker.