Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2000-05-25:
Vi behandler i dag sentrumsregjeringens melding om vern og bruk i kystsonen. Det er gledelig at det er et bredt flertall bak hovedlinjene i meldingen. Bakgrunnen for denne meldingen var et vedtak i Stortinget etter en interpellasjonsdebatt om kystverneplan for Nordland. De føringer som er lagt i denne meldingen og i Stortingets behandling av den, blir et viktig grunnlag for den videre behandlingen av forslagene til kystverneplaner for Nordland og Troms. Disse retningslinjene vil også være viktige for framtidige verneplaner som omfatter sjøareal i kystsonen. Kystsonen er dårlig representert i vernesammenheng sammenlignet med innlandet. Samtidig er ressursene i kystsonen viktige i næringssammenheng, for bosetting, rekreasjon og annen bruk. Derfor er vernearbeidet i dette området også svært viktig. En viktig målsetting og drivkraft for vernearbeidet er behovet for å sikre det biologiske mangfoldet – eller artsmangfoldet. En samlet komite er opptatt av at dette skal sikres i tråd med nasjonale og internasjonale anbefalinger og forpliktelser. Tidligere har Stortinget sagt at det biologiske mangfoldet totalt sett sikres best gjennom kombinasjon av vern og bærekraftig bruk. En annen viktig forutsetning er god dialog mellom myndighetene og de som lever av næringsvirksomhet i de aktuelle områdene. Komiteen har lagt til grunn at man skal sikre det biologiske mangfoldet gjennom vern samtidig som det skal sikres areal til høsting av naturressurser og matproduksjon i sjø. En slik balansert forvaltning stiller nye krav til både myndigheter og lokalbefolkning. Dette er på mange måter en ny måte å operasjonalisere vernebestemmelser på. Derfor stiller det store krav til samarbeid og ikke minst til ansvarlighet hos dem som skal sette planene ut i livet, og hos dem som skal bidra til å etterleve dem. Potensialet for konflikt mellom verneinteresser og brukerinteresser er stort når det gjelder vern i kystsonen. Derfor er meldingen lagt opp for å ivareta både verneformål og brukerinteresser. Dette er en krevende balansegang og krever godt samarbeid mellom bruker- og verneinteressene. De aktiviteter som skal tillates innenfor de aktuelle verneområdene, må vurderes med utgangspunkt i formålet med vernet. Dersom en aktivitet vil ødelegge eller forringe de verdiene som vernevedtaket er ment å ivareta, skal ikke aktiviteten tillates innenfor det aktuelle området. Det er svært viktig at ikke naturvernlovens intensjon og bestemmelser på denne måten undergraves. Vi vet at det biologiske mangfoldet i kystsonene er under press fra mange aktører. Det dreier seg om matproduksjon, høsting av naturressurser, fysiske inngrep på sjøbunnen, utbygging og inngrep i strandsonen og forurensning. Hvilket virkemiddel som er mest hensiktsmessig for å ivareta ressursene og mangfoldet, er avhengig av hvilke typer ressurser og hvilke interesser det er snakk om. En samlet komite har sluttet seg til meldingens hovedprinsipper. Blant annet skal verneomfanget tilpasses verneverdiene. Hele området skal oppfylle kravene til den aktuelle vernekategorien i naturvernloven. Samtidig skal føre var-prinsippet være en sentral retningslinje, slik flertallet i komiteen går inn for. På bakgrunn av dette prinsippet skal det heller ikke være mulig å la brukerinteressene gå på bekostning av behovet for å sikre verneverdiene. Et flertall i komiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet og Høyre, har funnet det nødvendig å presisere viktigheten av at naturvernloven ikke uthules gjennom så liberale verneforskrifter at natur som er vernet etter naturvernloven, i praksis blir forvaltet som alle andre områder i forhold til ulike næringer. Begrensninger på bruken av deler av kystsonen gjennom vern vil også ha positive økonomiske konsekvenser. Jeg syns det er verdt å vise til det. Det vil kunne sikre beskyttelse av oppvekst- og yngleområder for fisk og bedret markedsverdi for miljøvennlige produkter og sjømat. På lang sikt vil alle samfunnsinteresser nyte godt av en miljøvennlig og bærekraftig bruk av kystsonen. En enstemmig komite understreker betydningen av lokal medvirkning i planprosessen. Lokal medvirkning er grunnleggende for å få til en god prosess. Kommuner, grunneiere, interesse- og næringsorganisasjoner besitter til sammen kunnskap som vil være sentral i utformingen av verneplanen. I debatten etter avgivelse fra komiteen har det kommet fram at tarenæringen mener seg forbigått og overhørt. Det må understrekes at deltakelse i utforming og gjennomføring av verneplaner skal gjelde alle næringsinteresser, også denne i fortsettelsen. Lokal medvirkning er også sentralt for å sikre verneplanen legitimitet. Slik medvirkning vil, etter at vernevedtaket er fattet, sikre oppslutning lokalt og bidra til forankring av miljøvernpolitikken i lokalbefolkningen. Dette forutsetter at de som får delegert mer forvaltningsansvar, sørger for at aktuelle styresmakter og interessegrupper trekkes inn i arbeidet. Stortinget skal ikke behandle enkeltsaker eller forvalte oppfølging av vernevedtak. Det er forvaltningens oppgave å gjøre det. Dette må også ligge til grunn når flertallet i sine merknader har vist til oppdrettsfirmaet SalMar A/S som driver på dispensasjon fra verneforskriftene i landskapsvernområdet i Froan. Når flertallet mener at dette er ett av områdene som i fremtiden kan bli åpnet for havbruksvirksomhet etter de nye retningslinjene, er dette ikke forsøk på å gripe inn i noen enkeltsak, og jeg finner grunn til å understreke det. Det vil være helt opp til forvaltningen å ta den endelige avgjørelsen i dette spørsmålet. Flertallet mener imidlertid det er viktig å få undersøkt de langsiktige konsekvensene for natur og miljø ved slik næringsvirksomhet i verneområder. Det bør derfor settes i gang et vitenskapelig prosjekt i Froan knyttet til oppdrettsaktiviteten. La meg imidlertid understreke at det også her skal være det aktuelle og relevante forvaltningsorgan som skal fatte beslutning om det skal gis videre dispensasjon etter retningslinjene i denne meldingen. Med den behandlingen Stortinget foretar i dag av meldingen om vern og bruk i kystsonen, er det mitt og Kristelig Folkepartis håp at vi på denne måten kan sikre en mer miljøvennlig, bærekraftig framtid for viktige verneområder i kystsonen, og at vi på denne måten også kan sikre at lokalbefolkningen slutter fullt opp om de viktige vernevedtakene som nå blir gjort.