trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Først til det at jeg ikke nevnte arbeidstakerne i innlegget mitt. Jeg la betydelig vekt på arbeidstakernes interesse, og derfor nevnte jeg også arbeidsmiljøloven og allmenngjøringsloven. Vi er selvfølgelig redde for at det skal føre til en økning av konkursrammede bedrifter, og vi er også ute etter å ta useriøse bedrifter som driver på kanten av det arbeidsmarkedet vi har i Norge. Men da mener vi, som vi har sagt flere ganger, at man får ta alle andre midler i bruk, bl.a. den listen som NHO har lagt fram, for det vil ikke føre til noen økning av konkurser i andre bedrifter.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
For det første er det konkurranse om lønn i dag i Norge, og det er en sunn konkurranse. Det er derfor vi har forskjellige lønnsnivåer i de forskjellige yrkene. Det er en del av det norske arbeidssystemet. Når det gjelder kuttene i Petroleumstilsynet og i Arbeidstilsynet, så er det slik at vi kutter på veldig mange områder der vi legger press på effektivisering. Det er også en av grunnene til at vi har satt ut mange oppdrag på anbud. Jeg vil bare nevne det som skjedde i Mesta. Da Mesta ble gjort om til aksjeselskap og fikk delta aktivt i konkurransen, ble det produsert langt mer vei for færre kroner. Det er akkurat det samme som vi ønsker å gjøre i Arbeidstilsynet og i Petroleumstilsynet. Vi skal ikke sette dem ut på anbud, men vi skal sette krav til effektivisering. Det betyr at med mer effektiv drift kan de kanskje gjøre mer med de samme pengene enn de gjør i dag.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Jeg oppfattet det sånn at representanten Andersen var veldig opptatt av dette med konkurranse på lønn, og at hun ikke hadde fått med seg at det er konkurranse på lønn i samfunnet. I tillegg oppfattet jeg at representanten Andersen mener at når Fremskrittspartiet ønsker konkurranse, er det negativ konkurranse, og når SV ønsker konkurranse, så er det positiv konkurranse. Det hadde vært interessant å få høre hva som er forskjellen på de to måtene å konkurrere på. Jeg oppfattet kanskje representanten slik at hun ønsket lik lønn for likt arbeid uansett. Betyr det at representanten er imot lokale forhandlinger? Betyr det at man ønsker et fast lønnsnivå, som ligger omtrent midt på treet, der det ligger i dag? Ønsker hun da å sette ned lønnen til dem som har høyere lønn? Hvordan har man tenkt å organisere det når man nå er helt imot konkurranse på lønn?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Statsråden startet med å si at Regjeringen ønsket gode og trygge arbeidsplasser. Det er jeg helt enig med han i. Men etter mitt syn ville arbeidstakerne kanskje få mer utrygge arbeidsvilkår i små og mindre seriøse bedrifter på grunn av de kostnadene som følger med det. Jeg er ikke redd for at man får kostnadsøkning i forbindelse med at man får rett lønn, men i forbindelse med bankgarantier. Det heter i proposisjonen at konsekvensene av et solidaransvar for de seriøse bedriftene antagelig ikke vil bli så store. I 2007 sa samme regjering at det ville føre for langt å pålegge oppdragsgiver et solidaransvar. Det ville føre til for høye administrative kostnader og risiko for konkurransevridning å innføre solidaransvar. Mitt spørsmål er: Hva er det som er forandret, og hvilke tiltak er det som er satt inn for at kostnadene for bedriftene og konkurransevridningen blir redusert?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Jeg føler ikke at jeg fikk svar på det spørsmålet. Jeg fikk en begrunnelse for hvorfor man ønsket å innføre solidaransvar, men ikke noe svar på hva slags tiltak som er gjort for å få ned kostnadene. Det er jo faktisk slik at Regjeringen på det tidspunktet, i 2007, sa at det var administrative kostnader. I dag sier man at kostnadene vil være en lønnsøkning for dem som bryter solidaransvarsloven. Men det er jo ikke det som er tilfellet. Det vil være kostnader i forbindelse med bankgarantier, med binding av likviditeten for disse bedriftene. Det er da jeg spør: Hva er det som er forandret i forhold til konkurransevridningen? Hva slags tiltak har Regjeringen satt i gang for at bedrifter som er seriøse, kan overleve i den videre konkurransen?
André N. Skjelstad (Venstre), 2009-06-15:
Representanten Henriksen sier at partene må ordne opp. Et spørsmål som brant hele veien her, som jeg ikke egentlig har skjønt, er: Hvorfor ikke kjøre solidaransvaret helt til topps? Det offentlige er jo fritatt. Det skjønner jeg ikke helt. Så vises det i innstillingen til at dette er sammenlignbart med det i Tyskland. Tyskland har en litt annen bedriftsstruktur enn det vi har i Norge. Er ikke Henriksen litt nervøs for at dette vil kunne ramme småbedriftene i veldig stor grad? For risikoen for konkurser vil i høyeste grad være der. I et intervju den 6. mai på Arbeiderpartiets egen hjemmeside sier representanten Henriksen at målet er arbeid for alle. Mye av dette kan faktisk virke mot akkurat det. Deler Henriksen min oppfatning om det?
André N. Skjelstad (Venstre), 2009-06-15:
I et oppslag på SVs nettsider sier representanten Andersen at det er viktig å «luke ut useriøse bedrifter og skape trygghet for at folk får den lønna de har krav på». Det tror jeg ingen i denne salen er uenig i. Så sier representanten at alle må følge norsk lov. Ja, selvfølgelig! Det er vi da alle enige i, men det interessante som representanten kommer med, er at dette kan bli problematisk for småbedriftene. Ja, det tror jeg. I Fellesforbundets krav til solidaransvar ønsker de seks måneder i stedet for tre måneder. Jeg kunne godt tenke meg å høre representanten Andersens prinsipielle mening om det, om det hadde vært en bedre ordning enn det vi med stor sannsynlighet vedtar i dag.
André N. Skjelstad (Venstre), 2009-06-15:
Jeg vil litt tilbake til det representanten Svendsen var inne på når det gjelder kostnadene for småbedrifter. Det er ingen tvil om at dette med likviditet og det å sette av penger i tre måneder vil kunne være en kostnadsdrivende faktor i hele næringen og på mange måter gjøre at småbedrifter enten vil kollapse eller ha store problemer med å kunne være i det markedet. Det synes jeg er lite ivaretatt. Det vi er helt enig om, er at vi ønsker et marked som skal fungere, og der det skal være seriøse aktører. Men det har kanskje også noe utilsiktet ved seg ved at det blir en relativt stor kostnadsdriver som ligger der ved at du er nødt til å sette av såpass mye likvider som det er behov for, samtidig som mange av de minste bedriftene vil kollapse på grunn av det som vil være gjeldende.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-15:
Fremskrittspartiet og Kenneth Svendsen hevder at håndheving av allmenngjøringsloven er viktigere enn solidaransvar. Da er det jo litt interessant å se hva Fremskrittspartiet gjør med det apparatet som skal bedrive håndheving. I årets budsjett har Fremskrittspartiet kuttet 58 mill. kr i Arbeidstilsynet og Petroleumstilsynet. Da er det jo grunn til å spørre om hvordan denne kontrollen med allmenngjøringsinstituttet, eller de andre tiltakene mot sosial dumping, skal kunne foregå, når det tiltaksapparatet som skal passe på at vanlige folk ikke utnyttes, utsettes for slike øksehogg. Vi kan også lese i innstillingen hva Fremskrittspartiet mener om budsjettiltakene mot sosial dumping: Det står der: «Arbeidet mot sosial dumping har dessverre like mye vært et arbeid for å forhindre konkurranse på lønn» Kanskje representanten også kunne forklare renholdere og bygningsarbeidere hvor mye de skal gå ned i lønn for å være med på den konkurransen Fremskrittspartiet synes er nødvendig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-15:
Vi får bare registrere at Høyre ikke er interessert i å svare på spørsmålet om de ikke tror at seriøse norske entreprenører vil velge seriøse underleverandører når de risikerer ansvar for lønn, slik som representanten nå unnlot å svare på. Men da kan jeg kanskje isteden utfordre Høyre til å svare på hva de mener med det de skriver i innstillingen til budsjettet for dette året: «Arbeidet mot sosial dumping har dessverre like mye vært et arbeid for å forhindre konkurranse på lønn». Det må jo bety at de som jobber i disse utsatte bransjene som sliter med sosial dumping, f.eks. norske bygningsarbeidere, eller for den saks skyld de som jobber i hotell- og restaurantbransjen, eller renholdere, skal konkurrere mer på sin lønn. Det betyr for alle vanlige arbeidsfolk å gå ned i lønn. Kan Høyre forklare at dette er årsaken til at Høyre er imot tiltakene mot sosial dumping, nemlig at de ønsker større forskjeller i lønninger, og at norske arbeidsfolk skal ned i lønn?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-15:
Denne replikken viser vel at Fremskrittspartiet er på rimelig tynn is i denne saken. Jeg har også henvist til en merknad som Fremskrittspartiet og Høyre har skrevet i budsjettet, der det står at tiltakene «mot sosial dumping har dessverre like mye vært et arbeid for å forhindre konkurranse på lønn». Vi snakker altså om sosial dumping, og hvis man skal konkurrere på lønn med dem som driver med sosial dumping, kan ikke det bety annet enn at man ønsker at lønnsnivået for norske arbeidstakere skal gå ned. Det mener SV er feil. Det systemet vi har med lønnsforhandlinger i Norge, og med gode lønns- og arbeidsvilkår for norske arbeidstakere, er SV opptatt av å forsvare. Hvis vi ikke har tiltak mot sosial dumping, truer det lønns- og arbeidsvilkår for alle arbeidstakere i Norge. Det er SV sterkt imot. Derfor ønsker vi tiltakene – både av hensyn til dem som i dag utsettes for sosial dumping, og av hensyn til flertallet av norske arbeidstakere.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-15:
Jeg mener, som jeg sa i mitt innlegg, at den største trusselen mot norske småbedrifter er at vi ikke greier å luke ut de useriøse, som underbetaler folk og driver med arbeidsvilkår som er farlige, men billige. Sosial dumping er jo ekstremt lønnsomt. Derfor er vi nødt til å ha skarpe tiltak mot det. Jeg står fullt ut inne for den løsningen med hensyn til frister som Regjeringen har valgt i denne saken, og jeg tror at en bivirkning av å innføre det vi gjør i dag, kanskje er at en del bedrifter vil velge å ansette flere folk i sin faste stab, framfor å leie inn mange småleverandører. Det er en bieffekt som SV er veldig glad for.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-15:
Debatten om det politiske innholdet i denne saken vil bli tatt under debatten om trygdeoppgjøret for 2009, som vil gå på torsdag. Jeg regner med at representanten fra Fremskrittspartiet har behov for å fremme forslaget sitt, men debatten vil vi altså ta ved en senere anledning.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-15:
Jeg er ikke sikker på om jeg skjønner hva representanten legger i begrepet «snu». Jeg trodde det var når man har en annen oppfatning enn sist. Men det er mulig at det i og for seg, med den nåværende koalisjon, er et foreldet begrep. Man har nå et forslag som man ikke hadde sist, og som man sist advarte mot, fordi de ville påføre virksomheten «betydelige økonomiske og administrative byrder», fordi det ville føre til konkurransevridning, osv. Hvis det ikke er å snu å nå ha et forslag av samme type, skjønner jeg heller ikke hvordan man i løpet av to år kan fremlegge data som dokumenterer hvordan virkningene har vært. I hvert fall inneholder proposisjonen ikke noen slike overbevisende data. Og selvfølgelig er det ikke der det ligger. Dette er politikk, og det er presset utenfra som har gjort dette nødvendig. Jeg skjønner at det er valgkamp. Jeg pekte jo selv på at vi ante hvor det bar hen. Når det gjelder kostnadene for bedriftene, vil mange sikkert ta høyde for at disse kostnadene må de legge inn. Sakens ordfører sa da også i et tidligere replikkordskifte at hvis det førte til kostnadsøkninger, var det riktige kostnadsøkninger.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-15:
Nei, det er ikke det. Men for å svare direkte på siste spørsmål: At det foregår konkurranse på lønn i Norge, er vel ikke representanten ukjent med? Lønnsnivået er ikke det samme i et pressområde som i et utkantområde. Det er kanskje ikke det samme i Oslo og Bergen heller, eller i representantens hjemfylke, som det, i alle fall i pressårene vi nå har vært igjennom, har vært i Oslo-området. Så jo, konkurranse på lønn foregår, og det skal vi sannelig være glade for, for det er til fordel for arbeidstakerne at man kan by opp høyere lønn der presset er stort, og dette har arbeidstakere utnyttet til sin fordel mange, mange steder. Det er jeg glad for. Ja, jeg tror man vil velge seriøse underleverandører, men det er ikke alltid så lett å se det, og da må man ta forsikringer som har kostnader, for å unngå den risikoen som ligger i solidaransvaret.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2009-06-15:
Statsrådens gjengivelse av mitt innlegg var ukorrekt på den måten at mitt poeng ikke var å si at det er avdekket ulovlig eller irregulær virksomhet, men at vi ikke vet om det som er økt avdekking, skyldes økt kontroll eller illegal virksomhet. Det foreligger den ingen dokumentasjon på. Så det at man er overrasket over at det er avdekket mer, kan jo ha sammenheng med at det rett og slett er satt inn mer konkrete tiltak, med bred støtte i Stortinget. Så var det et spørsmål til statsråden: Ser ikke statsråden det prinsipielle i at man nå langt på vei også privatiserer kontrollvirksomhet? Den virksomhet som Arbeidstilsynet driver, skal jo ha rett til å gå inn i bedrifter og kontrollere at riktig lønn utbetales. Men nå skal altså andre innen bransjen ha rett til å gå inn hos en konkurrent og kontrollere at rett lønn utbetales. Det vil jo være den sikreste måten å forsikre seg på at underleverandører oppfyller sine plikter. I realiteten vil vel dette bare føre til kostnadsøkninger for hovedentreprenøren fordi man må forsikre seg mot den type krav som kommer senere.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Det er feil når Høyre sier at flertallet og Regjeringen har snudd i denne saken. Tvert imot ble det varslet at utviklingen skulle følges nøye og nye tiltak komme om nødvendig. Det ble nødvendig. Solidaransvar skal forebygge problemet med manglende utbetaling av lønn. Konsekvensene ved å bruke useriøse underleverandører skal slå tilbake på dem som velger å bruke dem framfor å bruke en seriøs, som betaler sine arbeidstakere det de har rett på, og som også må ta høyde for det i sine priser. At Høyre ikke har noen sans for solidaransvar og i andre debatter om sosial dumping også har demonstrert at Høyre heller ikke har sans for rettigheter for tillitsvalgte og plikter for arbeidsgivere for å bekjempe sosial dumping, overrasker oss derfor ikke. Derimot har de en nærmest rørende tiltro til at en uforpliktende sjekkliste skal gjøre susen hvor underleverandøren gir løfter. Men tror da ikke Høyre på at et solidaransvar vil føre til at oppdragsgiver, i alle fall av hensyn til eget ve og vel, vil sjekke sine underleverandører nøye før han hyrer dem inn, og på den måten oppnå en enda bedre og mer målrettet effekt i kampen mot sosial dumping?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Ved behandlingen av saken i 2007 knyttet opp mot påseansvaret bl.a., var det, som representanten refererer til, en begrunnelse for at det på det tidspunkt ikke ble innført solidaransvar. Men det går klart fram av både Regjeringens dokumenter den gang og innstillingen fra Stortinget at det kan være aktuelt å vurdere solidaransvar på et senere tidspunkt. Så ble det altså argumentert for hvorfor det ikke var aktuelt den gangen. Det som har skjedd i mellomtiden, er at vi har sett – og der er jeg for så vidt enig med representanten Foss i det han sa i stad – at de tiltakene vi har satt inn, avslører at det er juks å avsløre en del av jukset. Men samtidig har vi altså sett at det ikke i tilstrekkelig grad begrenser sosial dumping. Det som saksordføreren refererte til om erfaringene bare fra Oslo, med eksempler på 431 personer som ikke har fått utbetalt lønnen sin det siste året, burde være bevis godt nok på at vi trenger å gjøre mer, i tillegg til det vi har gjort, som allerede virker.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Et eksempel på det er tiltak som har blitt satt i verk allerede. Det er f.eks. det som gjelder større seriøsitet knyttet til utleie av arbeidskraft, som representanten Lundteigen var inne på. Der inntrådte fristen for å registrere seg 1. januar, og fristen var satt til 1. mai. Det er en måte å skille seriøse utleiere av arbeidskraft fra useriøse utleiere av arbeidskraft. Mange saker har både argumenter imot og argumenter for. Det ble drøftet i 2007 med hensyn til solidaransvar. Men så ser vi altså at en lang rekke personer, og særlig arbeidskraft fra andre land, opplever å ikke få utbetalt sin lønn. Og når vi ser at de virkemidlene vi har satt inn, ikke er gode nok, setter vi inn flere virkemidler. Det som vil være det mest lønnsomme for bedriftene framover, er selvfølgelig å forsikre seg om at underleverandører er seriøse, slik at de ikke kommer i en solidaransvarsposisjon i forhold til sine underleverandører.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Det er mulig det er en skuffelse for representanten Foss, men det var det han nå sa, som jeg sa at jeg var enig i, at vi har avdekket flere forhold med de tiltakene som er iverksatt. Men etter mitt syn er det likevel for mange tilfeller. Vi har ikke klart å redusere sosial dumping nok, og det er begrunnelsen for at vi nå setter inn et nytt tiltak. Så er jeg ikke enig i beskrivelsen av privatisering. Det er en vanlig ansvarsfordeling i norsk arbeidsliv mellom de tre partene at alle har et ansvar for et sosialt arbeidsliv. Det gjelder innenfor HMS-området, det gjelder innenfor alle de områdene som omfattes av arbeidslivet. Jeg ser at det vil føre til nye forpliktelser for selskapene å sørge for at de har seriøse underleverandører. Men opp mot det må vi holde det faktum at regningen for at mange i dag blir underbetalt eller ikke får sin lønn utbetalt, betales av den enkelte arbeidstaker. Jeg tror representanter bør se at det er en stor økonomisk utfordring for dem ikke å få lønnen sin.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
I den grad det er en faktisk kostnad etter at anbudet er gjennomført eller i løpet av anbudsperioden, er det den kostnad som refererer seg til at det fins arbeidstakere i systemet som ikke har fått lønnen sin, som vi nå prøver å gjøre noe med. Men det jeg frykter mest for småbedrifter i Norge, som jeg, i likhet med Venstre og representanten, er opptatt av, er at useriøse bedrifter utkonkurrerer de seriøse. Jeg er overrasket over den motstanden dette forslaget har fått fra NHOs side, for jeg har snakket med mange småbedriftsdrivere som føler som den største trusselen mot sin framtid i norsk arbeids- og næringsliv at de blir utkonkurrert av useriøse aktører som underbetaler sine ansatte og driver med sosial dumping. Derfor er det viktig å stoppe sosial dumping nettopp av hensyn til de små og de svake bedriftene, som er de som blir utkonkurrert.
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Hva kan det egentlig komme av at høyrepartiene hver gang det fremmes et forslag om å sikre arbeidstakernes lønns- og arbeidsvilkår, er imot det? Da vi for litt over én uke siden behandlet stortingsmeldingen om Entra Eiendom der regjeringspartiene bad om at det statlige eiendomsselskapet som byggherre skulle sørge for at lønns- og arbeidsvilkårene til arbeidstakerne ble sikret, var høyresiden imot. Når vi i morgen skal behandle offentlige innkjøp og stille krav om at offentlige instanser må se til at anbud ikke baseres på en konkurranse om lønns- og arbeidsvilkår, går høyrepartiene imot. Da vi nylig sørget for at transportarbeiderne som tvinges til å skifte arbeidsgiver i forbindelse med anbudskonkurranser, skal få ta med seg lønns- og arbeidsbetingelser over i det nye selskapet, var høyrepartiene imot. Regjeringspartiene aksepterer ikke noen form for sosial dumping, ei heller at rederier som opererer i det statseide oljeselskapet StatoilHydros tjeneste på norsk kontinentalsokkel, kaster norske sjøfolk på land og erstatter dem med underbetalte filippinske mannskaper. Jeg skulle ønsket at solidaransvaret også ble trukket ut på sokkelen. Det forbauser meg at det fra høyresiden argumenteres med at innføring av solidaransvar vil føre til kostnadsøkninger både for kjøpere og leverandører. Det må i så fall bety at lønns- og arbeidsvilkårene er et viktig konkurranseelement i dagens næringsliv. Dessverre finnes det en del selskaper der ute som i realiteten undergraver norske arbeidstakeres lønns- og arbeidsvilkår. Og problemet er kanskje større enn vi vil innrømme, men da skal vi huske at solidaransvaret faktisk også er et forsvar for de bedriftene som er seriøse, og som i dag har vanskeligheter med å konkurrere med useriøse selskaper. Så synes jeg at representanten Kenneth Svendsen skal være meget forsiktig med å referere til konkurransens velsignelser i veisektoren. Han bør nok oppdateres seg kraftig, særlig hva angår Mestas situasjon.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Ja.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Jeg skal gjøre det svært så enkelt. Jeg vil bare ta opp forslaget fra mindretallet i komiteen.
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
I dette huset behandler vi hver eneste uke saker som får stor betydning for folks hverdag. Mange av de sakene der vi endrer lovverket, gjelder kun Norge, men vi har også noen internasjonale forpliktelser som gjør at vi må endre lovverket. Det er det vi skal gjøre i denne saken, om lov om endringer i folketrygdloven. Intensjonen med refusjonsordningen er å få økt valgfrihet med hensyn til hvor en kan motta helsehjelp – med noen begrensninger. Det innstillingen omhandler, er altså etablering av en ordning for refusjon av pasienters utgifter til helsehjelp i andre EØS-land. Det er ingen stor politisk uenighet i denne saken. Men Høyre og Fremskrittspartiet mener at en denne gangen går altfor kort når det gjelder pasientenes rettigheter. De mener at også sykehusbehandling burde vært en del av ordningen, og at det er for mye som begrenser pasientenes rettigheter. Dette vil de nevnte partier sikkert redegjøre for sjøl. Vi i Arbeiderpartiet mener at vi med denne lovendringen er på rett vei, og at vi oppfyller våre forpliktelser overfor EØS. De avgrensningene vi har gjort, er i tråd med vårt ønske om kontroll med egne offentlige budsjetter. Vi har tro på at dette vil gi pasienter mer valgfrihet, samtidig som de kan styre egne helsetjenester, slik en helst vil.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
I helse- og omsorgskomiteen har vi den befriende situasjonen at dersom opposisjonen er samlet i komiteen, er det opposisjonen som har flertall der, slik at det vil gjenspeiles i innstillingen. Dette betyr at man i innstillingen i dag kunne åpnet for at Odelstinget faktisk kunne fatte en beslutning som ville gjort slutt på en endeløs debatt om hvorvidt apotekene er en del av helsetjenesten eller ei. En merknad om dette er skrevet av flertallet i komiteen i innstillingen. Dessverre er det slik for øyeblikket at regjeringspartiene har flertall i salen. Vi har hørt at regjeringspartiene har fremmet sitt forslag, der man tar ut den biten om endelig å slå fast i apotekloven at apotek er en del av helsetjenesten. Jeg hadde håpet at regjeringspartiene hadde tenkt seg litt om før man kom hit i dag, og ville stemt for dette forslaget, slik at det hadde vært sammenheng mellom det vi har sagt i en årrekke i denne salen, og det som vedtas i lovs form. Et par andre forslag som har flertall i komiteen, men som det dessverre kan være all mulig grunn til å tro ikke vil ha flertall når denne kvelden er over, er forslag til stor bokstav B og stor bokstav C. Forslag til stor bokstav B dreier seg bl.a. om at Stortinget ber Regjeringen fremme forslag om å etablere internettapotek, e-apotek, i løpet av høsten 2009. Det er viktig at vi tar en lederposisjon også i Norge. Dette er noe som kommer til å komme, enten Norge vil eller ei. Det hadde vært ønskelig om man kunne stemt for dette forslaget og sørget for at disse tingene hadde kommet på plass, slik at vi fikk et regelverk og en måte å gjøre dette på som kunne gitt norske apotek en mulighet til å få på plass denne ordningen, før den blir påtvunget oss gjennom EØS-systemet. Jeg ser fram til voteringen og håper at regjeringspartiene kan støtte disse forslagene til vedtak og ikke nødvendigvis stemme dem ned, fordi om det er opposisjonen som står bak dem.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Enkelte leser åpenbart forslag som en viss mann leser Bibelen. Jeg vil henlede oppmerksomheten til representanten Olav Gunnar Ballo til øverst på side 4 første spalte. Der står det: «Disse medlemmer mener derfor man bør legge til rette for en utvidelse av refusjonsordningen i fremtiden». Det er nettopp det som fanger opp det Fredriksen sier; det vil ta tid å utrede nye refusjonsordninger. Dette er en lovsak, det vil jeg minne representanten Ballo om. Det er to anmodningsvedtak til Regjeringen som ligger til grunn her, dvs. at det er Regjeringen som måtte foreta det arbeidet, dersom dette ville fått flertall her i dag. Jeg tror nok representanten Ballo burde lest dette nøyere.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Jeg skal ikke bruke så veldig lang tid, bare knytte et par små kommentarer til selve saken. Dette er en sak som viser at det går an å få til noe når man samarbeider godt i komiteen. Dette er en sak som viser at man kan få løst en del floker når man har god kommunikasjon, både innad i komiteen, i Stortinget, og ikke minst mot departementet, slik at man kan klare å få til en løsning som alle parter er enig om. Utgangspunktet for denne saken var en relativt stor debatt som var i ferd med å utvikle seg til et spørsmål om hvorvidt dette forslaget til og med kunne være grunnlovsstridig. Det var en debatt knyttet til det som hadde med forklaringsplikt, og ikke forklaringsrett, å gjøre. I tidligere saker, bl.a. i forbindelse med Mæland-utvalget, har man arbeidet med forklaringsrett og opphevelse av taushetsplikten. Komiteen har kommet fram til en svært god løsning, en løsning som nå ender opp med at den enkelte uten å bli hindret av taushetsplikten kan gi utvalget de opplysninger som er nødvendige for utvalgets arbeid, dvs. at forklaringsplikten er bortfalt, og forklaringsretten er kommet inn. Det er svært viktig og veldig bra. Det er også dette som gjør at spørsmålet knyttet til grunnlovsstridighet er falt bort, fordi den enkelte nå ikke lenger kan pålegges å uttale seg om fortiden mot sin vilje. Jeg vil gi ros til hele komiteen. Jeg vil fra komiteens side bemerke at det er gjort svært godt arbeid, og vi er veldig glad for at vi nå har kommet fram til denne løsningen. Det er en god løsning knyttet til taushetsplikt, at helsepersonell har forklaringsrett, og ikke forklaringsplikt. Dette er et bevis på at det går an å få ting til hvis man har god kommunikasjon og samarbeider på en skikkelig måte.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-06-15:
I den foreliggende proposisjonen har Regjeringen foreslått noen justeringer i apotekloven. I utgangspunktet ble det imidlertid ikke lagt opp til en drøfting av sentrale politiske spørsmål knyttet til apoteklovgivning og legemiddelpolitikk. Komiteen har imidlertid behandlet flere problemstillinger utover det proposisjonen la opp til, og Høyre er glad for å ha fått tilsutning på flere punkter. Den nye apotekloven har bidratt til økt tilgjengelighet og service til brukerne. Apotekene representerer et svært viktig tilbud til pasientene, og har mye kompetanse som kan utnyttes bedre. Høyre støtter mindretallets forslag om at dette også bør forankres i lovs form. Riksrevisjonens undersøkelse i Dokument nr. 3:7 for 2008–2009 viser at det fortsatt er behov for tiltak som stimulerer til lavere priser på legemidler. Dette vil bidra til å frigjøre ressurser som kan brukes til bedre pasientbehandling i en tid da helsetjenesten står overfor store prioriteringsutfordringer. Fra Høyres side mener vi at dagens krav til fullsortiment i grossistleddet bør revurderes, noe hele komiteen slutter seg til. Kravet om fullsortiment i apotek må imidlertid opprettholdes for å sikre at pasienten fortsatt har god tilgang til nødvendige legemidler. Det er også gledelig at regjeringspartiene nå støtter vårt initiativ om en utvidelse av ordningen med salg av reseptfrie legemidler utenfor apotek. Dette vil bidra til bedre tilgang til disse preparatene for pasientene, og samtidig stimulere til konkurranse på pris. Det er også positivt at de som tidligere formulerte klar motstand mot nettbaserte apotek, nå innser at dette er en naturlig utvikling av markedet. Det er viktig å merke seg at komiteen avviser forslaget fra Statens legemiddelverk om å tillate total integrasjon mellom apotek og legemiddelprodusent. Dette kan føre til at én aktør vil kunne kontrollere hele kjeden fra produksjon til pasient, noe som vil svekke tilliten til at apotekene formidler uavhengig legemiddelinformasjon. En slik total integrasjon kan også forsterke de konkurransemessige utfordringene i apotekmarkedet og dermed svekke muligheten for å redusere legemiddelprisene. Vi ber statsråden merke seg dette i det videre arbeidet med saken.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2009-06-15:
Jeg mener det er positivt at Regjeringen omsider har lagt fram et forslag til en refusjonsordning for helsehjelp i EØS-området. Dette skjedde imidlertid ikke før ESA hadde påpekt Norges manglende etterlevelse av rettsavgjørelser i EF-domstolen. Ordningen omfatter i denne omgang helsehjelp utenfor sykehus. Høyre er som kjent et parti som ønsker norsk EU-medlemskap, og vi er glad for at norske pasienter med dette forslaget får del i noen av fordelene ved det europeiske fellesskapet. Vi mener imidlertid at ordningen bør være så omfattende som mulig, i motsetning til regjeringspartiene, som mener at ordningen bør begrenses så mye som mulig. EU arbeider for tiden med et nytt pasientdirektiv som trolig også vil omfatte rett til sykehusbehandling i hele EØS-området. Dette vil gi norske pasienter mulighet til å velge behandling ved de beste sykehusene i Europa. For pasienter som eksempelvis er rammet av kreft, vil det være positivt at man får mulighet til å motta offentlig finansiert behandling ved de store sykehusene i Europa som har den fremste fagekspertisen på dette området. Høyre ber derfor Regjeringen om å sørge for at dette direktivet kan implementeres i Norge så snart det er ferdigbehandlet i EUs organer.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Jeg vil takke Gunn Olsen – som representerte saksordføreren – for en god redegjørelse. Det er positivt at norske pasienter kan få refusjon for helsetjenester innenfor hele EØS-området. Dette vil bidra til større valgfrihet og til bedre behandlingstilbud for den enkelte pasient. Men det må understrekes at vilkårene for refusjon må utformes slik at de fremmer reell valgfrihet for pasientene, og at ordningen ikke avgrenses mer enn nødvendig. Den enkelte pasients valgfrihet vil bli bedret med det som er foreslått i proposisjonen, men Fremskrittspartiet er av den oppfatning at Regjeringen kunne gått mye lenger enn den gjør i den nye refusjonsordningen. Ordningen har sterke avgrensninger, og Fremskrittspartiet mener at sykehusbehandling og andre pasientgrupper i EØS-området burde vært tatt med i den nye refusjonsordningen. Avtaler, kvalitetsvurderinger, autorisasjon og forhåndstilsagn om priser ved sykehusbehandling ville styrket pasientenes valgfrihet på en langt bedre måte enn det Regjeringen legger opp til i proposisjonen, og vi mener dette må komme på plass i framtiden. En slik ordning ville også kunne medføre at andre land kunne bruke norske sykehus for behandling. Det er, slik vi ser det, naturlig at denne delen av refusjonsordningen vil bli refundert av folketrygden. Utdannelse, kompetanse, medisinsk forståelse og kirurgisk utøvelse er i vesentlig grad samordnet innenfor EØS-området, noe som sikrer en kvalitativt god behandling for pasientene. Det vil derfor, slik vi ser det, være naturlig å utvide ordningen til å gjelde både sykehustjenester og andre helsetjenester. Fremskrittspartiet fremmer derfor følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen utrede nye refusjonsordninger som inkluderer bruk av sykehusbehandling og øvrige utelatte helsetjenester innen EØS-området.»
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Det kan være litt pussig å høre på hvordan noen ønsker å misforstå andre. Fremskrittspartiet har gjort det helt klart at vi ønsker å få dette implementert en gang i framtiden. Vi ber faktisk om en utredning, ikke om et vedtak, av dette i dag. Det er en vesentlig forskjell. Samtidig vet vi – og det sier vi også – at utdannelse, kompetanse, medisinsk forståelse og kirurgisk utøvelse i vesentlig grad er samordnet innenfor EØS-området. Dette vil sikre kvalitativt god behandling for pasientene. Derfor ønsker vi å få en utredning av dette i framtiden. Når man snakker om EØS-området relatert til helse, har det veldig mange sider. Hvis man i en grensekommune – som jeg kommer fra – skulle vært så veldig redd for å ha helsesamarbeid, vil jeg si at vi allerede har et grenseoverskridende samarbeid, med Finland, som er et EØS-land. Veldig mange finske kvinner kommer til Kirkenes sykehus for å føde og for å utføre kirurgiske inngrep. Dette er et samarbeid som fungerer veldig godt, og når man vet at et helsetilbud faktisk fungerer godt og er til beste for pasienten, er det ikke så vanskelig å anbefale det som representanten Ballo frykter.
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2009-06-15:
EU-parlamentet bestemte i februar 2006 at helsetjenester ikke omfattes av tjenestedirektivet. Men EF-domstolen har avgjort at helsetjenester er en del av det indre markedet. Derfor arbeides det med et eget helsedirektiv. Forslaget til dette er blitt sterkt forsinket. I påvente av dette pålegger ESA Norge å innføre en ordning med refusjon av utgifter til nærmere bestemte helsetjenester, slik at våre innbyggere kan velge fritt hvor de skal ha disse tjenestene innenfor EØS-området. Vårt eget fagdepartement vurderer det dit hen at Norge er forpliktet etter EØS-retten til å etablere et system for refusjon. Senterpartiet er opptatt av at vi får beholde de restriksjoner i den frie bevegelighet for tjenester som trengs i den enkelte sak for å ivareta de grunnleggende prinsippene som våre velferdstjenester bygger på. Vi er tilfreds med de forsikringer vi har fått om at det er en snever fortolkning av begrepet «ikke-sykehustjenester» som legges til grunn i de forskrifter som nå skal lages. Vi mener det må gå an å argumentere sterkt for dette ut fra de forsikringer som Stortinget tidligere har fått om at EF-traktaten og EØS-avtalen ikke begrenser medlemslandenes kompetanse til å organisere sitt helsevesen og utforme lovgivning knyttet til dette. Senterpartiet er sterkt opptatt av at den ordning som nå etableres, ikke skal undergrave det systemet vi i dag har for krav om offentlig tilknytning for de tjenesteleverandører som kan gi helsehjelp med refusjon fra folketrygden. Vi mener tilsvarende krav må stilles også til tjenesteytere i andre land. Vi er redd for at norske helseaktører som er misfornøyd med vårt system, vil etablere filialer i andre land dersom de derved kan få refusjon, og at vi i neste omgang kan bli anmeldt til ESA for ulovlig forskjellsbehandling. Denne saken har både positive og utfordrende sider. Jeg har valgt å problematisere noe av det Senterpartiet ser som utfordrende, da dette kan bli den første av en rekke saker om pasientmobilitet. Det er viktig for oss å ha nasjonal styring med vårt helsevesen. For andre land, med lavere prisnivå og kjøpekraft, kan konsekvensene av en for sterk liberalisering bli større. Det er vel også årsaken til at motstanden innenfor EU har vært så stor mot å gjøre helse til en vanlig handelsvare. Det er liten tvil om at det er de rike fra de rike landene som blir vinnere om markedskreftene skal få friere spillerom enn i dag. Til slutt: Jeg er glad for at flertallet i komiteen så sterkt understreker de ulike sidene ved denne saken, slik at man ikke hopper bukk over de utfordringene som også ligger i den.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-15:
Jeg vil slutte meg til den innstillingen som Gunn Olsen kom med på vegne av det som er mindretallet i komiteen, men som er flertallet i salen. Da jeg bad om ordet, var det egentlig for å komme med en kommentar til Jan-Henrik Fredriksen og Sonja Irene Sjøli. Jeg registrerer at de to representantene snakker om organisering av spesialisthelsetjenesten som om det er snakk om et marked der et økt tilbud kan gi bedre kvalitet for befolkningen. Det er jeg ikke sikker på er korrekt. I andre sammenhenger har vi sett representanten Fredriksen med et sterkt engasjement for lokalsykehuset i Sør-Varanger, Kirkenes sykehus, og Sonja Irene Sjøli, med et prisverdig engasjement for strukturen på spesialisthelsetjenestene i Akershus og når det gjelder diskusjonen omkring størrelsen på ulike enheter, og hvordan de skal være. I forlengelsen av det er jeg overrasket over at de to representantene ikke ser noen grunn til bekymring dersom man, uten at det skulle være mekanismer for regulering, skulle gjøre hele Europa til en type helsemarked der man kan benytte seg av disse tjenestene uten større restriksjoner. Man kan ikke forvente at befolkningen i hele Europa skal kunne orientere seg nærmest som om en kjøper varer i en butikk når det gjelder så kompliserte tjenester som helse. Derfor vil det fortsatt være en overordnet målsetting for norske helsemyndigheter å skape kvalitet på tjenestene, sentralisere de tjenestene som det er fornuftig å sentralisere og ha et lokalt forankret tilbud der sentralisering verken er nødvendig eller bidrar til økt kvalitet. Skal man få til det, må man ha en forutsigbarhet. Da må man vite hvor mange som skal benytte seg av den typen tjeneste og sikre seg at man ikke har store lekkasjer ut av Norge – noe som også vil gi betydelige merkostnader i form av reisekostnader for norske myndigheter. Derfor er motstanden mot å gå så liberalt til verks som Fremskrittspartiet og Høyre her argumenterer for, velbegrunnet i forhold til ivaretakelsen av strukturer, som også Fremskrittspartiet og Høyre i andre sammenhenger argumenterer for – men som undergraves av de to samme partiene ved at de ønsker at det hele skal fungere som et marked i fri konkurranse mellom de ulike enhetene.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-15:
Med utgangspunkt i det representanten Fredriksen nå sa, oppfatter jeg at det er to skrivefeil i forslagene. I forslag nr. 1 fra Fremskrittspartiet og Høyre, står det: «Stortinget ber Regjeringen så raskt som mulig sørge for at EUs pasientdirektiv implementeres i norsk rett, slik at også pasienter i Norge kan få mulighet til å benytte sykehustjenester i hele EU.» Så vidt jeg forstod på Fredriksen nå, er «så raskt som mulig» ment å være «en gang i en fjern framtid». Og likeledes når det gjelder forslag nr. 2, «Stortinget ber Regjeringen utrede nye refusjonsordninger osv.», forstår jeg på representanten Fredriksen at det skulle vært føyd til «en gang i en fjern framtid», men at det har falt ut. Da kan jeg jo skjønne at det ikke var så alvorlig ment som det opprinnelig var gitt uttrykk for.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-15:
Jeg er veldig enig i komitélederens framstilling av denne saken. Jeg synes at komiteen samlet sett har fungert veldig godt. Man har fått til en god dialog opp mot departementet, og man har tatt hensyn til høringsinstansene, spesielt Datatilsynet og Legeforeningen, men også en del andre. Jeg synes for så vidt ikke det sånn sett er noen grunn til å kritisere Helse- og omsorgsdepartementet når den prosessen gjør at vi lander på et resultat som alle parter kan være omforente om. Jeg kan jo huske mange tidligere saker under mindretallsregjeringer der Stortinget gjennom prosesser har gjort endringer uten at det har vært noen grunn til å vurdere det som negativt, for i det øyeblikket man gjør det, kan man risikere at det knytter seg prestisje til denne type saker. Det opplever jeg at det ikke har gjort. Derfor vil jeg egentlig berømme både departementet for vilje til å gå inn i motforestillingene og komiteen for at man samlet har funnet en løsning. Nå er ikke Dag Ole Teigen til stede her i salen, men jeg vil også berømme ham konkret for at viljen til å lytte til de ulike argumentene har vært så god som den har vært. Dette synes jeg har vært Stortinget på sitt beste, også i et samarbeid opp mot Regjeringen.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2009-06-15:
Venstre ville ikkje ha kunna støtte det opphavlege lovforslaget, der § 2 innheldt ei forklaringsplikt for alle som utvalet ville finne interessante for sitt arbeid. Venstre meiner det opphavlege lovforslaget innebar ei omfattande krenking av rettssikkerheita, og ikkje minst var det ein trussel mot personvernet. Dei endringane som ein har gjort i § 2, slik at ein no kan gi utvalet opplysingar utan hinder av teieplikta, er, slik vi ser det, både ein siger for rettssikkerheita, og det er ein siger for personvernet. Det er ikkje ofte, dessverre, at personvernet kan utpeikast som sigerherre i ei sak som blir behandla i denne salen. Mitt innlegg er derfor spesielt mynta på at Venstre finn grunn til å markere denne gledelege hendinga.
Berit Brørby (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Presidentskapet fremmer i innstillingen forslag om enkelte endringer i stortingspensjonsloven. Som kjent framla Johnsen-utvalget i forrige uke et forslag til en ny pensjonsordning for stortingsrepresentantene og enkelte andre grupper. Arbeidet med å få på plass en ny pensjonslov for representantene har vært en prioritert oppgave for Presidentskapet, og det er etter mitt syn viktig at den videre oppfølgingen av forslaget kan komme raskt i gang. Siden vi nå befinner oss helt på slutten av stortingssesjonen, vil dette bli en oppgave for det neste storting. Presidentskapet ønsker likevel å berede grunnen for et viktig utgangspunkt – nemlig at en ny pensjonsordning for stortingsrepresentantene skal kunne gjøres gjeldende for nyvalgte representanter, med virkning fra 1. oktober i år, slik det hele tiden har vært meningen. For å gi et tydelig signal om dette overfor nye representanter foreslår Presidentskapet at dette utgangspunktet uttrykkelig slås fast i gjeldende stortingspensjonslov § 12. Det forutsettes for øvrig i Johnsen-utvalgets innstilling at det samme skal gjelde for regjeringens medlemmer. De øvrige endringene som foreslås i innstillingen, knytter seg til kontrollen og oppfølgingen av gjeldende stortingspensjonslov. Som kjent ble oppgaven med å administrere pensjonsordningen for representantene i det alt vesentlige overført til Statens pensjonskasse tidligere i år. Presidentskapet foreslår for det første en hjemmel i stortingspensjonsloven til å innhente opplysninger om medlemmenes inntektsforhold ved utbetaling av inntektsavhengig pensjon, på linje med det Pensjonskassen ellers har mulighet til. Det foreslås videre at pensjonskasselovens regler om tilbakesøkning av for mye utbetalt pensjon gis tilsvarende anvendelse for stortingspensjonsloven. Dette vil gi et bedre grunnlag for tilbakesøkning enn det vi har i dag. Endringene skal tre i kraft straks og vil gjøre det lettere å kontrollere pensjonsutbetalingene i tiden fram til en ny pensjonsordning for representantene kommer på plass. Med dette anbefales Presidentskapets enstemmige innstilling.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Jeg slutter meg til det saksordføreren har sagt i saken, men vil da ta opp det forslaget som Fremskrittspartiet fremmer i innstillingen.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-02-25:
På vegne av representantene Per Sandberg, Arne Sortevik, Gjermund Hagesæter, Kåre Fostervold og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om vrakpant på 22 000 kr for bil som er 20 år eller eldre.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-02-25:
«Kommunene sender etterkrav til pårørende for betaling i forbindelse med at personer som har vært i sykehjem/omsorgsbolig, går bort. Ekstrakravet skyldes endringer i inntekt som ikke har kommet med i de løpende betalingene. Fristen for skifte av boet etter at noen er gått bort, er seks måneder. Mange reagerer kraftig når man så mye som to år etter at personen gikk bort, får krav fra kommunene. Vil statsråden fastsette frister som gjør at kommunen ikke kan vente lenger enn til boet blir gjort opp, med å komme med ekstrakrav?»
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-02-25:
Dessverre kommer det heller ikke nå så veldig mye nytt fra statsråden. Jeg er klar over at spørsmålet jeg tidligere stilte til statsråden, gikk på noe av det samme. Allikevel har jeg lyst til å utfordre statsråden ytterligere når han sier at man må vente til juni året etter. Synes statsråden det er forsvarlig at kommunen skal kunne vente ytterligere et halvt år etter at skatteoppgjøret er ferdig, før man sender kravet til etterlatte? For det er jo det man nå ser. I tillegg til at man må vente til skatteoppgjøret kommer i juni året etter, venter man også i lang tid etter det før man sender krav til pårørende og etterlatte. Mener statsråden det er akseptabelt at kommunene har mulighet til å kreve inn dette vederlaget så lenge etter at alle normale frister burde vært utløpt?
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-02-25:
For det første er jeg ikke enig med statsråden i at det er greit at man må vente til endelig skatteoppgjør kommer, for her er det faktisk muligheter. Hvis man ønsker å se på en forenkling og ønsker å gjøre noe med byråkratiet, har man full mulighet til å sørge for at man får det skatteoppgjøret. Det blir ofte også gjort. I forbindelse med at man gjør opp boet, blir det også gjort beregninger når det gjelder de skattemessige forholdene. Problemet her er at kommunene bruker lang tid på å behandle disse etterkravene, i tillegg til at enkelte kommuner ikke engang oppgir på hvilket grunnlag man har kommet fram til de kravene man sender ut. Jeg synes det er helt uakseptabelt. Det burde være en forutsetning at man ikke skal kunne vente i nesten to år – kommunen har faktisk mulighet til å vente i nesten to år før den sender krav til etterlatte og pårørende. For mange er det en sterk påkjenning å få denne type krav i etterkant. Når alt er gjort opp og man begynner å komme videre, får man altså et nytt krav fra kommunen, som bruker lang tid på saksbehandlingen og på å gjennomføre dette. Jeg håper at statsråden vil ta initiativ overfor finansministeren, eventuelt, slik at man kan få gjort dette innenfor den fristen man har for å gjøre opp boet. Det er mulig – hvis man vil se på det – å ha forskrifter som sørger for at man må følge det opp.
Torbjørn Hansen (Høyre), 2009-02-25:
Mitt spørsmål går til nærings- og handelsministeren. Virkningen av finanskrisen på realøkonomien er nå en åpenbar realitet. Ledigheten øker så raskt at Regjeringen knapt klarer å betale ut dagpengene til dem som mister jobben, og næringslivet står nå midt oppe i en bølge av konkurser. Ifølge NRK gikk 142 bedrifter konkurs bare sist uke – en økning på 50 pst. i forhold til i fjor. Ifølge Konkursregisteret er det nå personlig næringsdrivende og små og mellomstore bedrifter som rammes. Dette er svært alvorlig. 99,5 pst. av bedriftene i Norge har 100 eller færre ansatte. Regjeringen har lagt fram en serie såkalte krisepakker. Det er tiltak for å få banksektoren til å virke. Det er tiltak for å få ned renten. Det er offentlige investeringer, og noen små grep for å utsette skatten i bedrifter som har underskudd i 2008, for bedrifter som har maskininvesteringer eller forskningsaktivitet. Høyre har støttet det meste, men vi har vært svært kritisk til to forhold. Tiltakene kommer unødvendig sent, og Regjeringen bruker fortsatt bare halve verktøykassen i håndteringen av finanskrisen. Og det er et faktum: Regjeringen tviholder på skatteøkninger for små og mellomstore bedrifter. Mens landet rammes av finanskrise, konkursras og massearbeidsløshet, velger de rød-grønne å øke skatten på arbeidende kapital i bedriftene og på å øke skatten på generasjonsskifte i familiebedriftene. Siden Regjeringen overtok i 2005, er skatter og avgifter for bedriftene økt med nesten 11 milliarder kr i forhold til Bondevik II-regjeringens siste budsjettforslag. For mange er skatteøkning den eneste direkte effekten av 2009-budsjettet, og det er ingen tvil om at disse skatteøkningene svekker arbeidsplassene i Norge. I går varslet den danske regjeringen et skattekutt på 26 milliarder kr for å få fart i næringslivet. Når vil den norske regjeringen ta i bruk hele verktøykassen for å styrke bedriftene og for å sikre arbeidsplassene i Norge?