Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2015-04-14:
La meg innledningsvis få takke saksordføreren for et særdeles godt utført arbeid med denne meldingen, som ikke bare er en melding om eksporten av forsvarsmateriell i 2013, men også om eksportkontroll og internasjonalt ikke-spredningssamarbeid. Den samlede verdien av eksport av forsvarsmateriell i 2013 var på ca. 4,3 mrd. kr. 2,5 mrd. kr av dette var såkalt A-materiell, dvs. eksport av våpen, ammunisjon og annet materiell med strategisk kapasitet. Resten var B-materiell: kommunikasjonsutstyr, hjelmer, nattbriller etc. NATO-land og Sverige og Finland var de store mottakerne av både våpen og annet forsvarsmateriell. I 2013 utgjorde eksporten av A-materiell til NATO-området og våre to naboland 88 pst. For B-materiell var andelen enda høyere, nemlig på 93 pst. Det er altså salg til våre allierte i tillegg til handelen innenfor det nordiske forsvarssamarbeidet NORDEFCO som utgjør hoveddelen av Norges eksport av forsvarsmateriell. Det høres ikke alltid slik ut. Til sammenligning: Eksporten til Saudi-Arabia var på 1,7 mill. kr og dreier seg om B-materiell, altså elektronisk utstyr. Så kan det selvfølgelig anføres at man ikke bør gi lisens til land som bryter så mange menneskerettigheter. Det er ting som Utenriksdepartementet til enhver tid må vurdere på bakgrunn av det strenge regelverket som Stortinget har vedtatt. Med den sikkerhetspolitiske situasjonen vi har i Europa, vil trolig det allierte og nordiske samarbeidet om forsvarsmateriell øke. Men det er altså regjeringen, ved Utenriksdepartementet, som gir lisenser, og det innenfor det svært strenge og etisk balanserte regelverket som Stortinget har vedtatt, som også inkluderer tydelige internasjonale kjøreregler. Nasjonalt har Norge i flere tiår hatt et strengt eksportregime. Våpen og ammunisjon skal ikke selges til områder med krig eller borgerkrig. I 1997 ble demokratiske rettigheter og respekt for menneskerettigheter lagt inn som kriterier. I 2010 ble en egen fagseksjon for eksportkontroll opprettet. Norge jobber også kontinuerlig med å sikre felles internasjonale bestemmelser for våpeneksport, og jeg vil nevne at vi 16. januar i fjor ratifiserte Arms Trade Treaty, som ble vedtatt i FN 2. april 2013 og undertegnet 3. juni samme år. Jeg vil vise til at Norge var særdeles aktive under forhandlingene for å sikre at denne avtalen fikk en sterk humanitær innretning. Jeg er glad for at et enstemmig storting også støtter et arbeid for å få til sluttbrukererklæring internt i NATO. Heldigvis skjer det at også Utenriksdepartementet trekker tilbake lisenser. Det skjedde f.eks. i 2012, på bakgrunn av de dramatiske hendelsene i Egypt, og det er jo slik dette regimet skal praktiseres, at Utenriksdepartementet følger hendelsene i verden og ser på lisensieringen med utgangspunkt i Stortingets vedtak. La meg til slutt understreke det som også saksordføreren understreket: En moderne forsvarsindustri er en integrert del av vår forsvars- og sikkerhetspolitikk, med en stor strategisk betydning for Norge. Forsvarsindustrien er også blant våre fremste innovatører – en forsknings- og teknologiutvikling blant de fremste i Norge og med ringvirkninger til en rekke underleverandørbedrifter. Næringen skaper også betydelige verdier og har ca. 4 500 årsverk, ikke minst gjelder det i Distrikts-Norge. Det bør legges til at vi har et åpent forsvarsmarked, at vi faktisk importerer 70 pst. av våre kapasiteter. Ikke minst dreier det seg om import fra Sverige, men selvfølgelig også fra våre allierte i NATO. Nettopp derfor er det viktig at vi har et strengt og etisk forsvarlig handelsregime, og det handelsregimet bør vi også jobbe for å få så godt som mulig internasjonalt, slik som norske regjeringer og Det norske storting har gjort i mange år.