Trond Helleland (Høyre), 2011-11-10:
Jeg takker for muligheten til å diskutere dette viktige temaet. Nå blir det kanskje ikke den helt store debatten i dag – i lys av det som vi har hørt tidligere i dag. Jeg må begynne med å understreke, eller poengtere, at det er litt morsomt å se Arbeiderpartiet og SV ta replikk på Fremskrittspartiet i en sak der de er helt enige. Det er en rørende enighet mellom Fremskrittspartiet, SV og Arbeiderpartiet i en av de viktigste sakene Norge står overfor, nemlig tilgangen på kvalifisert arbeidskraft og tilgangen på arbeidskraft som kan bidra til å holde norske distrikter i gang. Jeg var på Voss i forrige uke sammen med komitéleder Holmås. Vi satt i en paneldebatt der han hyllet flere av de forslagene Høyre hadde når det gjaldt arbeidsinnvandring. Vi satt i et panel med kommunalminister Navarsete, med ordføreren, fra Arbeiderpartiet, i Hasvik, som hadde en skrikende mangel på arbeidskraft, og som hadde ett ønske: enklere regler, slik at det var mulig å hente kompetent russisk arbeidskraft over grensen. Den siste i panelet var ordføreren i Austevoll, Helge André Njåstad fra Fremskrittspartiet, som nærmest var panegyrisk sin hyllest av det å kunne ta imot flest mulig arbeidsinnvandrere, som var helt nødvendig for at fiskeindustrien i Austevoll skulle klare seg, og som sa: Vi gjør alt for å legge til rette for disse arbeidsinnvandrerne. Vi gjør alt for at kona eller mannen som ikke har jobb, skal få jobb. Vi gjør alt for å legge til rette for skoletilbud osv. Dette illustrerer én ting. Tidligere på dagen ble vi presentert en statistikk som viste at tilsynelatende gikk norsk distriktspolitikk så det suste, for det var ikke noen stor folketallsnedgang i norske distriktskommuner for øyeblikket. Det var ekspedisjonssjef i Kommunaldepartementet, Hallgeir Aalbu, som la fram denne statistikken, og som hadde tatt for seg den samme statistikken uten arbeidsinnvandrere. Da var tallene dramatiske, da var det kraftig folketallsnedgang i de distriktskommunene som nettopp lever av å foredle råvarene våre. Men på grunn av arbeidsinnvandringen har vi altså en helt annen situasjon. Når vi ønsker å gjøre dette enklere, blir det kalt en omkamp. Vel, jeg ser svaret fra departementet. Jeg synes faktisk mange av svarene også er gode. Men det er ingen tvil om at vi som stortingsrepresentanter – i hvert fall gjør jeg det – svært ofte får henvendelser om folk som ønsker å ta inn kompetent arbeidskraft, og som da sliter med det fordi byråkratiet er vanskelig, kravene til hvem som skal tas inn, er strenge, osv. Så vi ser helt klart behovet for dette. Komiteen har vært i Sverige, og komiteen har vært i Danmark. Begge land har åpnet opp for arbeidsinnvandring fra tredjeland, altså land utenfor EØS-området. Norge har nå en innvandringspolitikk der du enten må være forfulgt – altså være asylsøker – eller du må være EØS-borger for å kunne slippe inn. Det er en spesialistkvote, det er riktig, men kravene til den – jeg har vært borti flere saker, og det har også saksordføreren, Lise Christoffersen, vært, bl.a. i Drammen – viser at det er et byråkrati uten like. Det er vanskelig å få godkjenning. Hadde det ikke vært bedre om seriøse norske bedrifter selv kunne få godkjenne og tilby jobb til folk som de mente var nødvendige for å skaffe seg kompetanse? Når det gjelder Fremskrittspartiets kostnadsberegninger og henvisning til den danske Riksbanken, vil jeg gjerne lese den undersøkelsen. For hvis en skal ta fremskrittspartiordføreren i Austevoll på ordet, hadde Austevoll stoppet opp uten arbeidsinnvandring, og hvis en skal ta ordføreren i Hasvik på ordet, er det helt nødvendig med økt arbeidsinnvandring også fra land utenfor EØS-området. Så jeg ber om at våre forslag blir stemt over. Jeg er glad for at Kristelig Folkeparti er med og støtter dette. Jeg tror vi går inn i en tid der begrepet «sirkulær migrasjon» vil bli mye viktigere i den politiske debatten, nemlig at du vokser opp i ett land, du studerer i et andreland, du får deg jobb i et tredjeland, og du flytter kanskje tilbake til førsteland når du blir pensjonist. Dette er den verden vi nå lever i – en global verden der det blir kamp om kompetansen. Vi registrerer at i USA og Canada har 50 pst. av innvandrerne høyere utdanning. I Europa har 5 pst. av innvandrerne høyere utdanning. Det er en situasjon Europa, og ikke minst Norge, vil tape på.