trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-12-03:
Det siste trekvart året har vært en lang unntakstilstand for verden og for Norge. Titusener på titusener har blitt berørt av permisjon, arbeidsledighet, manglende ordreinngang, gjester som uteblir, passasjerer som ikke dukker opp, konserter som avlyses – og sånn kunne jeg fortsatt for næring etter næring. Mange har stått i konstant usikkerhet siden landet stengte ned i mars, en usikkerhet som kunne vært redusert dersom regjeringen hadde konsentrert seg om en mer helhetlig plan framfor pakkeløsningen – en pakkeløsning som er drevet fram etter hvert som krisene og brannene har oppstått. Det er pakker som har kommet for sent, har vært for små, har blitt avviklet for tidlig, og som ikke har vært forutsigbare. På den måten er bedrifter, kommuner og enkeltpersoner satt i svært vanskelige situasjoner, og ingenting tyder på at krisen er over. Etterdønningene vil vare lenge. Derfor trenger vi fortsatt en langsiktig plan, selv om jula er tiden for pakker. Vi trenger en plan for å hindre at pandemien brer seg videre, vi trenger en plan for å vaksinere, og vi trenger en plan som sørger for at folk, samfunn og virksomheter kommer minst mulig skadelidende ut på den andre siden. Det har Senterpartiet prøvd å ta høyde for i sitt alternative budsjett med tiltak som strekker seg langt inn i 2021 og lenger. Kritikken fra regjeringen og særlig Høyre for bruk av oljepenger og EØS-midler har vært stor, og da er det jo interessant å merke seg at regjeringen nå tyr til de samme virkemidlene for å få budsjettforliket med Fremskrittspartiet til å gå opp. Nok en gang setter altså Erna Solberg og regjeringen en annen standard for seg selv enn for andre, og det begynner iallfall å bli mer regelen enn unntaket. Som jeg sa, trenger vi planer framfor pakker. Vi trenger planer som ivaretar reiseliv og servicenæring. Vi trenger en plan som ivaretar transportnæringen, sånn at vi kommer gjennom med minst like god infrastruktur etter krisen som vi hadde før krisen. Vi trenger en plan for å ivareta det brede kulturlivet og ikke minst frivilligheten, som i dag har sin egen dag – gratulerer med den, for øvrig! Vi trenger en plan som gir kommunene forutsigbarhet til å levere gode tjenester innenfor skole og helse og innenfor alle andre tjenester som gir gode lokalsamfunn gjennom og etter krisen. Og vi kjenner alle i denne salen folkevalgte rundt i landet som i dag prøver å få kommunebudsjettene til å gå sammen. Vi trenger også en plan for omstilling fra det fossile til det grønne, en plan som tar oss fra en olje- og gassbasert økonomi til den fornybare. Jeg er glad for at Senterpartiet i den forbindelse foreslår en kraftig satsing på fornybarindustrien med bl.a. 340 mill. kr til satsing på skog, som skal styrke industrien og bidra til klimakutt. Jeg er også veldig stolt over at Senterpartiet gjentar forslaget om et nytt, grønt investeringsselskap som kunne bidratt til at Norske Skog Saugbrugs hadde fått omstillingen fra papir til komposittproduksjon. Men dessverre er Senterpartiet sørgelig alene om det forslaget.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-12-03:
Det er ikke meningen å dra ut denne kvelden, men øra holdt på å dette av i stad da jeg hørte Høyres Anne Kristine Linnestad, og da måtte jeg be om ordet. Representanten Linnestad hevdet at en rekke kommuner ville tape med Senterpartiets budsjettopplegg. Hun snakker altså om et budsjettopplegg som vil gi primærkommunene 3 mrd. kr mer enn det hennes egen regjering gjør. Linnestads poeng var at Senterpartiet ikke viderefører regionsentertilskuddet i sitt alternative budsjett. Det er korrekt. Det er et tilskudd som både min hjemkommune, Indre Østfold, og hennes hjemkommune, Nordre Follo, får i dag. Regionsentertilskuddet er et vilkårlig tilskudd opprettet av Høyre for å framprovosere kommunesammenslåinger, og som bidrar til større forskjeller mellom kommunene. Senterpartiet er opptatt av det motsatte – at det skal være likeverdighet, og at alle kommuner, uavhengig av størrelse og hvor de ligger, skal ha mulighet til å tilby likeverdige tjenester. Det er det motsatte av det denne regjeringen står for. I regjeringens logikk er størst og tettest best. Derfor endret høyreregjeringen kostnadsfordelingsnøklene i 2017, med mål om å tvinge sammen en ny kommunestruktur, noe flere har fått kjenne på kroppen. Regionsentertilskuddet var en del av det opplegget. Selv om Senterpartiet fjerner det tilfeldige og urettferdige opplegget, kompenserer vi selvsagt. Det er ikke slik at Nordre Follo og Indre Østfold eller andre kommuner som i dag mottar regionsentertilskudd, taper med Senterpartiets opplegg. Tvert om: Indre Østfold kommune vil med Senterpartiets opplegg få en økning på netto 4,3 mill. kr i frie midler. Inkludert krisemidler er summen 15 mill. kr. For Linnestads kommune, Nordre Follo, er tilsvarende sum 14,4 mill. kr netto, med krisemidler nær 37 mill. kr. Så hvordan representanten Linnestad klarer å framstille dette som at kommunene taper penger på Senterpartiets opplegg, er for meg en gåte. Representanten uttrykte også forståelse for folkevalgte som i disse dager sliter med å få budsjettene i balanse. Den forståelsen deler vi. Folkevalgte sliter med konsekvensene av Høyres politikk. Det er det som er realiteten.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Koronapandemien påvirker samfunnet på måter og i et omfang ingen hadde forutsett. Pandemien setter velferdsstaten på prøve, men den setter også oss politikere på prøve. Frykt for sykdom, smitte og arbeidsledighet preger manges hverdag. Helsevesenet gjør en enorm innsats for å hindre videre spredning og for å behandle dem som er blitt syke. Som en konsekvens av pandemien og bekjempelsen av den har mange bedrifter og tilbud delvis eller helt stoppet opp. Stortinget har vedtatt økonomiske krisepakker og ordninger for bedrifter, slik at de skal komme gjennom krisen på en best mulig måte. Ordningene er endret, og nye ordninger er kommet til underveis, etter behov. Likevel mener Arbeiderpartiet at ikke alle ordningene treffer like godt, og at ordningene ikke ivaretar den enkelte på en god nok måte. Konkurser og midlertidige nedstengninger fører til økt arbeidsledighet og et stort antall permitterte. Folk mister rett og slett jobben. På det meste har mer enn 250 000 vært uten et arbeid å gå til. Pandemien påvirker samfunnet og hverdagen til mange familier, med manglende forutsigbarhet, bekymring for egen og andres helse, bekymringer rundt eget arbeid og for personlig økonomi og framtid. Mange preges av dette. De som er arbeidsledige eller permitterte, har i tillegg fått redusert sine inntekter, noe som er ekstra krevende for mange med økonomiske forpliktelser. Usikkerheten øker, og vi ser at forskjellene i samfunnet er økende. Tidligere har det gått et skille mellom dem som er i arbeid, og dem som av forskjellige grunner står utenfor det ordinære arbeidslivet. Nå ser vi at stadig flere som er i arbeid, men som av forskjellige grunner er permittert, sliter økonomisk. De økonomiske utfordringene vil forsterkes neste år, når det ikke utbetales feriepenger til arbeidsledige og permitterte. Arbeiderpartiet har derfor lagt inn 3,4 mrd. kr i sitt alternative statsbudsjett for å kunne utbetale feriepenger til denne gruppen. Dette handler ikke om at arbeidsledige skal ta ferie fra å søke arbeid, det handler for Arbeiderpartiet om at alle ledige skal kunne ha et sikkerhetsnett og en viss økonomisk forutsigbarhet og inntekt i juni, slik at de kan ha noe å leve av og kan ivareta sine økonomiske forpliktelser. Norge er inne i en ekstraordinær situasjon som krever ekstraordinære løsninger. Skal vi lykkes, kreves det fortsatt at mange stiller opp i en nasjonal dugnad. Det gjør de som er ledige. De er ledige i påvente av at pandemien slås ned, og at samfunnet normaliseres. For at de permitterte kan gå tilbake i jobb, må det skapes nye jobber til dem som er ledige. Arbeiderpartiet mener det er usosialt og urimelig at de som er ledige grunnet en nedstengning av samfunnet, skal ta så stort økonomisk ansvar som regjeringen og Fremskrittspartiet legger opp til ved å nekte denne gruppen feriepenger.
Torill Selsvold Nyborg (Kristelig Folkeparti), 2020-12-03:
Budsjettforliket har sikra eit godt budsjett for pensjonistane våre. Einslege minstepensjonistar vil få 5 000 kr meir i pensjon frå nyttår. Det er fjerde gongen denne gruppa har fått ein ekstra auke under regjeringane Solberg. Tidlegare har einslege minstepensjonistar vorte tilgodesett med 4 000 kr i tre omgangar. Det er ei prioritert oppgåve for Kristeleg Folkeparti å styrkja denne gruppa, også med den bakgrunnen at pensjonen er lågare enn det som er fattigdomsgrensa i Noreg. Minstepensjonistar er hovudsakeleg kvinner – åtte av ni er kvinner – så denne satsinga er også eit kvinnepolitisk løft. Det er difor gledeleg å sjå at einslege minstepensjonistar har fått auka pensjonen med heile 17 000 kr sidan 2016. Alle alderspensjonistar vil, som følgje av budsjettforliket, få ei ny regulering frå 2021. Trygdeoppgjeret skal med dette bereknast med grunnlag i den gjennomsnittlege løns- og prisveksten. Dette skal sikra at alderspensjonistane ikkje tapar kjøpekraft samanlikna med lønsmottakarar. Kristeleg Folkeparti er oppteken av at eldre skal ha ein verdig alderdom med føreseielege økonomiske rammer. Neste års statsbudsjett er med på å sikra at dei som har minst, får det største løftet. Det er stor glede ute i dei private barnehagane over at budsjettforliket har resultert i ei løyving på 215 mill. kr til dekning av pensjonskostnader og 135 mill. kr til kapitaltilskot. Vi treng private barnehagar for å oppnå full barnehagedekning. I tillegg til omsynet til kapasitet ser vi også behovet for mangfald. På målingar om generell tilfredsheit skårar dei private barnehagane høgt. Budsjettforliket inneber at dei private barnehagane er sikra drift framover. Saman med foreldrebetaling, kapitaltilskot og pensjonstilskot vil dei klara seg. Kristeleg Folkeparti vil støtta opp om den viktige jobben som dei private barnehagane gjer, og som bidreg til at over 92 pst. av barna i Noreg går i barnehage. Halvparten av desse går i private barnehagar, difor er vi glade for at budsjettforliket gjev dei private barnehagane tryggleik og føreseielege rammer i det året kjem. Gledelege tilbakemeldingar strøymer inn frå barnehagar rundt om i landet. Frå Løveparken barnehage i Øygarden kommune kom denne meldinga på tysdag, etter at statsbudsjettet vart lagt fram: Hurra – dette var svært gledeleg.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Langt på overtid har vi omsider fått et forlik. Det som er helt sikkert med dette forliket, er at det også i år blir mer til dem som har mye fra før. Det blir privatisering av velferden og et enda mer utrygt arbeidsliv. Verden står midt i en pandemi. Folk er redde, de er ensomme og bekymret for framtiden sin. Andre er slitne, mange er arbeidsledige eller syke. Oppslagene etter dette budsjettforliket dreier seg overhodet ikke om bekymringene for dem. Drosjesjåfører, renholdere og ansatte i transportnæringen blir alle utsatt for sosial dumping og har fått dårligere lønns- og arbeidsvilkår. Når et statlig selskap skal øke sin konkurransekraft ved å ansette østeuropeere til 30 kr timen, når renholdere i Forsvaret eller jernbanen må gå ned i lønn og miste pensjonsrettigheter fordi tjenesten skal privatiseres, når drosjenæringen blir liberalisert, slik at drosjesjåfører etter en 16-timers økt ikke har en full dagslønn, da er konsekvensen av regjeringens politikk et mer utrygt arbeidsliv. Denne regjeringen har nå kuttet velferden vår med 14,3 mrd. kr og kaller det avbyråkratisering. Jeg kaller det mindre velferd og mer privatisering. Flere direktører og høye lederlønninger bygger ikke dette landet. Det er det arbeidsfolk som gjør. Arbeiderpartiet mener det nå er arbeidsfolks tur. Vi vil kutte i innkjøp av konsulenter og erstatte det med faste ansettelser. Vi vil ha tjenester nær folk. Vi vil ikke ha et løsarbeidersamfunn. Vi vil trygge arbeidsfolk og gi dem verdigheten tilbake. Arbeiderpartiet mener vi nå bør bygge på det krisen har vist oss – verdien av fellesskapet vårt, en sterk offentlig velferd for alle og sterk tillit og solidaritet til hverandre. Vi vil gi arbeidsfolk anstendighet, likeverd og fellesskap. Det er de som bygger landet vårt.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-12-03:
Jeg registrerte at Arbeiderpartiets representanter Myrseth og Aasland helhjertet forsøkte å kritisere den maritime pakken i budsjettavtalen. Jeg kan ikke med min beste vilje skjønne hva de kritiserer, særlig etter at jeg har sjekket Arbeiderpartiets alternative budsjett. Her foreslås det å fjerne taket i nettolønnsordningen for offshoreskip for 1. og 2. termin 2021. Vi fjerner taket for 3. termin i tillegg, og vi fjerner også taket for NIS-skip. Vi leverer altså bedre enn Arbeiderpartiet på nettolønnsordningen. Vi sikrer 150 mill. kr til vrakpantordning for offshorefartøy. Det er 50 mill. kr mer enn Arbeiderpartiet foreslår. Vi fikk også gjennom å utvide byggelånsgarantien i GIEK. Det hadde ikke engang Arbeiderpartiet med i sitt forslag. Representanten Myrseth siterte fra en artikkel i E24 fra for tre uker siden for å kritisere den maritime pakken som kom for to dager siden. Det må jo være ganske flaut. Representanten burde ha oppdatert seg på mediebildet etter framleggelsen av den maritime pakken. Overskrifter fra den siste tiden levner ingen tvil. Her kan vi lese: «Maritimt Forum gir uforbeholden ros til FrP for budsjettforliket.» Fra Sunnmørsposten: «Frp fortjener skryt for dette.» Fra FriFagbevegelse: «Nå roser sjøfolkene Frp.» Superlativene har altså haglet over Fremskrittspartiets gjennomslag for maritim næring. Mediebildet etter framleggelsen av budsjettforliket er i all hovedsak kun positiv, og Fremskrittspartiet hylles for resultatene. Som nevnt jubler sjøfolkene. I tillegg: Entreprenørforeningen – Bygg og Anlegg jubler. MEF jubler. NHO jubler. Virke jubler. Private barnehager jubler. Pensjonistene jubler. Næringsforeningene jubler. Reiselivet jubler. Visit Svalbard jubler. Naprapatene jubler. Osteopatene jubler. Snøscooter- og MC-folket jubler. Bilavgifter kuttes istedenfor å økes. Skatter og avgifter kuttes betydelig. Samferdselsbudsjettet økes betydelig, slik at vi kommer til å kjenne lukten av asfalt over hele landet, noe folk flest kjenner som et tydelig Fremskrittsparti-stempel. «Et historisk grep for å bidra til flere arbeidsplasser i Norge» – det er en kommentar som går igjen i de fleste medier etter forliket. Listen er uuttømmelig, men fordi jeg bare har 3 minutter til rådighet, velger jeg å stoppe her for å trekke fram et moment som jeg synes er veldig gledelig. Finnmarksløpet er en godt etablert merkevare og har opparbeidet en unik posisjon som et av verdens mest krevende og populære hundeløp. Det er stort potensial for videre profilering og næringsutvikling med Finnmarksløpet som katalysator, spesielt innenfor reiselivsnæringen. Som finnmarking er jeg veldig glad for og fornøyd med at Fremskrittspartiet fikk gjennomslag for å bevilge 2,5 mill. kr til dette prosjektet. Avslutningsvis: Budsjettforliket er et særdeles godt budsjett for å bidra til å sikre og skape nye norske arbeidsplasser.
Tom Kalsås (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Koronapandemien har gitt et alvorlig tilbakeslag for norsk økonomi og har ført til at mange har blitt arbeidsledige eller permittert. Nesten 200 000 står nå i ledighetskø hos Nav. Vår viktigste oppgave, etter liv og helse, er å sørge for at folk kommer i jobb, og at ledigheten ikke får bite seg fast. En bedrift som har fått kjenne på de økonomiske konsekvensene av pandemien, er hjørnesteinsbedriften Figgjo AS, en tradisjonsrik porselensfabrikk på nesten 80 år. Da landet ble stengt ned den 12. mars, ble det brått slutt på bestillingene fra både inn- og utlandet, og nesten 90 pst. av staben ble permittert. En krisegruppe på ca. ti ansatte har holdt hjulene i gang. Resten har stort sett blitt permittert og vært permittert de siste ni månedene. En av disse er Egil. For første gang i sine 30 år i arbeidslivet har han blitt permittert. I tillegg er også ektefellen permittert. Som han sier selv: Nå har hele livet stoppet opp, og jeg føler bare det blir verre. Det sliter på psyken. Det er hjerteskjærende å høre hvor krevende hverdagen har blitt for Egil og de mange tusen rundt om i landet som har blitt permittert eller sagt opp. Dersom permitteringsperioden ikke forlenges, vil konsekvensen for de permitterte hos Figgjo AS være at de vil være uten jobb til våren. På toppen av dette vil de heller ikke få utbetalt feriepenger. For Arbeiderpartiet er det viktigste at arbeidsfolk og bedrifter gis trygghet for at sikkerhetsnettet varer så lenge pandemien varer. Arbeiderpartiet lytter til og prioriterer vanlige arbeidsfolk. Derfor foreslår vi i vårt alternative statsbudsjett forlengelse av viktige ordninger for bedrifter og arbeidstakere, inkludert permitteringsperioden, og vi gjeninnfører ferietillegget på dagpenger. Mens Arbeiderpartiet prioriterer vanlige arbeidsfolk, fortsetter høyreregjeringen med støtte fra Fremskrittspartiet å prioritere skattekutt til de rikeste. Også i krisetider er store skattekutt til dem som har størst formue, viktigere for Høyre og Fremskrittspartiet enn å gi vanlige arbeidstakere trygghet og forutsigbarhet i hverdagen. Etter sju år med budsjettsamarbeid mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti er kanskje ikke denne prioriteringen veldig overraskende. Det som derimot overrasker meg, er at stortingsrepresentanten fra Høyre, Heidi Nordby Lunde, omtaler vårt forslag om å gi feriepenger til arbeidsledige og permitterte som ko-ko. Hvis Høyre synes at dette uttrykket passer til forslag som gir vanlige arbeidsfolk trygghet og økonomisk forutsigbarhet, og som sikrer at de også neste år får råd til å ta ungene sine med på ferie, lever jeg godt med å være litt ko-ko.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2020-12-03:
I Fremskrittspartiet var vi sjokkerte over regjeringens forslag til statsbudsjett. Jeg tenker da spesielt på det som handler om private barnehager. Jeg satt i salen, jeg så at det var finansminister Jan Tore Sanner som la det fram, jeg hørte at det var Jan Tore Sanner som la det fram, men budskapet som kom ut, kunne like gjerne ha vært sagt av formann Moxnes fra Rødt. I høst har regjeringen skutt flere giftpiler inn i de private barnehagene, med forslag om kutt i pensjonstilskudd, kutt i kapitaltilskudd og forslag om å endre regelverket for lån i Husbanken. Etter to tunge år med stram økonomi for private barnehager har de gjort sitt for å oppfylle bemanningsnormen, men konsekvensen har vært at fire av ti barnehager har gått med underskudd. Enda flere blir det i år på grunn av koronasituasjonen. De private barnehagene så fram til å senke skuldrene og til å få et hvileår i 2021, hvor de i stedet for å måtte snu på hver krone, kunne bruke mer av sin tid på det de liker best å gjøre, som er å være sammen med barna og ta vare på dem. Inn mot 2021 så de lyset i enden av tunnelen, men det viste seg å være et motgående tog. Kuttforslagene fra regjeringen vekker et engasjement som jeg ikke har opplevd maken til fra foreldre og ansatte. For noen uker siden var det 1 000 barnehager som hadde morgenaksjon og protesterte mot kuttene. De frykter for kvaliteten, at dette ville føre til et dårligere tilbud til ungene: færre innkjøp av leker og mat, mindre vedlikehold, færre vikarer, ny og dårligere pensjon for de ansatte og i verste fall at barnehager ville måtte stenge ned, og at titusenvis av barn ville stå uten en barnehageplass. Uten det engasjementet fra foreldre og ansatte tror jeg at 2021 hadde vært begynnelsen på slutten for sektoren og det arbeidet som ble satt i gang i 2003. Fremskrittspartiet er veldig stolt av barnehageforliket for 17 år siden, som var et samarbeid mellom SV og Fremskrittspartiet som sikret at private og offentlige barnehager skulle likebehandles, og at vi fikk en massiv utbygging av private barnehager, som sørget for full barnehagedekning. Vår partileder, Siv Jensen, var barnehageforlikets mor i 2003. Heldigvis var det hun som skulle forhandle med regjeringen nå i 2020. Hun har på vegne av Fremskrittspartiet vunnet fram med fullt gjennomslag. Vi får nå reversert kuttene i pensjonstilskudd og kapitaltilskudd, man endrer ikke regelverket for lån i Husbanken, og det settes ned et utvalg som skal se på finansieringen av private barnehager i en helhet. Nå kan foreldrene trekke pusten. De ansatte kan i 2021 bruke mindre tid på å bekymre seg for hverdagen og mer tid på det de liker og kan best, som er å gi ungene en meningsfull hverdag og bruke tiden sin på dem. Så får vi håpe at Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre ikke bruker sin tid i 2021 på å planlegge nye forsøk på å forverre hverdagen for private barnehager.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2020-12-03:
Før valget i 2013 ble partiene utfordret av flere medier på hva de ville gjøre for studenter. Fremskrittspartiets tre mål var å øke byggetakten til 2 000 studentboliger i året, innføre elleve måneders studiestøtte samt koble studiestøtten til grunnbeløpet. Etter over seks år i regjering er fasiten innført: elleve måneders studiestøtte, sånn at en student nå får utbetalt 14 600 kr mer i året enn i 2013. Mens snittet for bygging av studentboliger var på 900 under de rødgrønne, var snittet på 2 200 i året den perioden Fremskrittspartiet var i regjering. Vi ser at Høyre-, Venstre- og Kristelig Folkeparti-regjeringen har senket ambisjonsnivået noe etter at vi gikk ut, og nå la opp til 1 650 studentboliger i året. Fremskrittspartiet ville øke dette, og i vårt alternative budsjett foreslo vi ytterligere 225 studentboliger, men dessverre vant vi ikke fram i forhandlingene med regjeringen om å øke det. Av målene vi nevnte før valget i 2013, gjenstår det for oss å knytte studiestøtten til grunnbeløpet. I 2013 tilsvarte studiestøtten 1,11G, som var det laveste nivået registrert noensinne. En undersøkelse utført av SpareBank 1 viste at 45 pst. av studentene trengte økonomisk hjelp hjemmefra på den tiden vi kom inn i regjering, mens det i 2019 var redusert til 37 pst. Økning i studiestøtten i vår regjeringsperiode har bidratt til bedre økonomi for studentene. I vårt alternative statsbudsjett foreslo vi konkret at studiestøtten skal knyttes opp til G. Dessverre vant vi ikke fram med det, til tross for at dette står i partiprogrammene til både Venstre og Kristelig Folkeparti. Men vi gir oss ikke og vil fortsette disse kampene framover. Vi la også opp til å bygge landet gjennom satsing på vei, vi ville redusere bompengebelastningen for bilistene, vi ville styrke politidistriktene, vi ville redusere helsekøene gjennom å ta i bruk privat kapasitet, vi ville jobbe for bedre vilkår for pensjonistene, vi ville sikre sjøfolkene, og vi ville redde de private barnehagene i vårt alternative budsjett. Alt dette har vi fått beveget regjeringen i rett retning på. Vi skal bruke mer penger på vei, vi skal redusere bompengene med 2 mrd. kroner, vi skal styrke politidistriktene, vi skal bygge 1 000 nye sykehjemsplasser, vi har fått fjernet kuttene for de private barnehagene, vi har fått på plass en god maritim pakke for å sikre sjøfolkene, og vi har fått 2 mrd. kr mer til pensjonistene, bl.a. 5 000 kr. mer til enslige minstepensjonister. For Rogaland er vi veldig godt fornøyd med å få på plass 5 mill. kr til Eigerøy bru og 8 mill. kr til bergingsbil i Rennfast. Tunnelen på E39 er i snitt stengt to ganger hver uke. Med en bergingsbil på plass som raskt kan rykke inn, vil vi nå styrke både trafikksikkerheten og framkommeligheten for dem som bruker veien daglig.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2020-12-03:
Regjeringen påpeker stadig vekk at de er opptatt av å bygge sin politikk på en effektiv bruk av fellesskapets ressurser. Selv om regjeringen satser på samferdsel i 2021-budsjettet med en økning på 20 pst., har regjeringens prioriteringer en klar slagside. Statsråd Hareide påpeker at denne økningen i stor grad dekker tidligere overskridelser på flere titalls milliarder. Direktøren i Bane NOR sier at det i årets budsjett ikke finnes penger til vedlikeholdstiltak utenfor det sentrale Østlands-området, selv om vi har tiltak som raskt kan iverksettes. Samferdselsutfordringene i distriktene tas rett og slett ikke på alvor. Senterpartiet presiserer at NTP er en plan for hele Norge, og at dette må reflekteres i de årlige budsjettene. Det må satses kraftig på rassikring, fjerning av flaskehalser på veinett, krysningsspor på jernbanen, godsterminaler, havner og farleder, fergesamband, utbygging av bredbåndsdekningen i distriktene og mobilnettet langs transportårene. Det ser vi svært lite av i årets budsjett. Lastebiler med sjåfører som knapt nok har råd til livets opphold, fortsetter å kjøre på nedslitte fylkesveier og riksveier. Elektrifiseringen av jernbanen står i stampe. Deler av hurtigruten blir med et pennestrøk borte, og flyselskapene sliter uten at de får ta del i den generelle kompensasjonsordningen som andre selskaper drar nytte av. Kommunene er klar for en aktiv motkonjunkturpolitikk, slik vi har gjort det når andre kriser har rammet landet, men de blir avspist med knapper og glansbilder når de selv sier at de er klar til å bidra i krisen. Mange av dem som skal bygge landet, er pendlere – folk som bor rundt omkring i hver en krok og reiser dit arbeidet foregår. De er fleksible, de er på, og de sørger for at landet bygges meter for meter. De får nok en gang mindre penger i lommeboka. Senterpartiet beklager sterkt at regjeringen gjennom flere år har forverret pendlernes kår. I Senterpartiet er vi nok en gang tydelige i vårt budsjett på at denne ekstrabelastningen burde pendlerne ha vært spart for. Mange sliter fra før med lang reisevei, en belastning som blir forverret av utilstrekkelige kollektivtilbud og mangel på gode overganger mellom bil og kollektivtransport. For å sikre at bo- og arbeidsregionene fungerer, er det nødvendig å prioritere pendlernes behov på en helt annen måte enn i dag. Til slutt vil jeg bare nevne at vi har noen fjellstyrer i Norge som forvalter statsallmenningene. De har gjentatte år bedt om en liten skjerv for at de skal kunne gjøre dette på en god måte. Nok en gang har man altså ikke råd til å gi fjellstyrene 5 mill. kr i årets budsjett.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2020-12-03:
Med åtte budsjettenigheter på rad viser de borgerlige partiene at selv om forhandlingene til tider er tøffe, klarer vi å enes om viktige tiltak for å ta Norge styrket ut av koronakrisen som vi nå står i. Retningen på politikken er viktig, og også på dette området enes vi. Vi bidrar til å bygge landet. Vi satser på samferdsel, vi øker framkommeligheten for næringslivet og for oss som bor langs kysten. Vi reduserer skatter og avgifter, vi gjennomfører omstillinger som ruster oss bedre for framtiden, og vi investerer: Vi investerer i mennesker, satser på kunnskap og tidlig innsats og bidrar til å løfte yrkesopplæringen, for å nevne noe – sammen med en økning innen forskning og utvikling på 50 pst. siden vi fikk et regjeringsskifte i 2013. Dette gjør Norge sterkere i møtet med nye utfordringer. Det er gledelig at enigheten vår bidrar til ytterligere styrking av kunnskapsbudsjettet, og i sum ser vi at hele Kunnskaps-Norge har tjent svært godt på snart to perioder med ikke-sosialistisk flertall i Stortinget. Vi har styrket kvalitet og innhold i barnehager, styrket tidlig innsats i skolen, bidratt til flere lærere med fordypning, fått til store løft på yrkesopplæringen – også på høyere nivå – og fått på plass flere tusen ekstra studieplasser, samtidig som vi bygger studentboliger som aldri før. Vi har løftet studentøkonomien, og vi har gjort det enklere å være heltidsstudent. Så må vi ikke glemme forskningsinnsatsen, som også slår rekorder, og hvor vi tar stadig større plass internasjonalt med våre miljøer. Utgangspunktet er derfor godt for Kunnskaps-Norge, og det bidrar til at vi møter framtiden bedre rustet enn på mange år. Pilene peker altså oppover, og vi vil mer. På venstresiden i politikken er det imidlertid sprik i ulike retninger – men de kan enes om økte skatter og kamp mot private barnehager og andre som bidrar til kvalitet og mangfold for Kunnskaps-Norge. Det virker som om man er mer opptatt av å avvikle nasjonale prøver, senke kravene osv. enn av å sikre kunnskap om skolen og i skolen. Flere karriereveier for lærere fjernes også med et pennestrøk. Det er mye. Men på vei inn i et valgår bør velgere og vi foreldre merke oss den politiske kursen, når venstresiden tar oss i helt feil retning på dette viktige kunnskapsfeltet. I Høyre vil vi fortsette satsingen, og vi vil inkludere de mange varme hendene og kloke hodene der ute i mangfoldet av folk som er engasjerte for oppveksten til barna våre og for Kunnskaps-Norge.
Tage Pettersen (Høyre), 2020-12-03:
For åttende året er de fire borgerlige partiene enige om et budsjett for landet. Det har nok sikkert vært enkelte uenigheter, men det viser oss allikevel at samarbeidet er solid – i kontrast til det vi ser på venstresiden, hvor man ikke er enige om de viktigste grepene og heller ikke hvilken vei Norge skal ta. Statsbudsjettet skal ta Norge ut av krisen og bidra til å løse de langsiktige utfordringene som ligger og venter på oss. Regjeringen har definert fem tydelige prioriteringer. En av dem er å få folk tilbake i jobb; en annen er å inkludere flere. Det er ikke enkelt å få med seg innholdet i Arbeiderpartiets nye skattepolitikk, men jeg har fått med meg at det som et minimum betyr et økt skattetrykk på 7 mrd. kr, som er mer eller mindre kirurgisk innrettet for å ramme norske eiere av norske arbeidsplasser. Det er heller ikke enkelt å skjønne hva Arbeiderpartiet mener om avgiftsnivået, og spesielt avgifter på typiske grensehandelsvarer. Vår medrepresentant fra Østfold, Stein Erik Lauvås, har i lengre tid løpt rundt og sagt at nå må avgiftene reduseres. Så kom først utkastet til partiets program, uten at dette er trukket fram. Så kom deres alternative budsjett, uten at dette er nevnt. Så hørte vi i dag på Politisk kvarter at partilederen gikk til angrep på finansministeren for at Høyre kunne være med på å redusere disse avgiftene. Jeg må erkjenne at jeg stoler mer på Arbeiderpartiets programutkast, alternative budsjett og partileder enn på min gode kollega på Østfold-benken. Det regjeringen og Fremskrittspartiet nå gjør, er å legge fram en grensehandelspakke på 3,4 mrd. kr, som avvikler avgiften på sjokolade og sukkervarer og reduserer avgiftene på alkoholfrie drikkevarer, snus, vin og øl. Ifølge SSBs tall handlet nordmenn for 16 mrd. kr på dagsturer til utlandet i fjor, og sett i lys av dette er en avgiftsreduksjon på 3,4 mrd. kr betydelig. I en rapport finansiert av Virke dagligvare finner man at varig bortfall av grensehandel kan danne grunnlaget for inntil 8 200 nye arbeidsplasser i Norge. Mange av disse vil komme i dagligvarebransjen. Avgiftsreduksjonen i budsjettet vil derfor sikre og bidra til flere arbeidsplasser som mange er kvalifisert til, og min lokale REMA 1000-kjøpmann Rune er nok en av mange som vil bidra til nettopp dette. NHO-sjefen sier statsbudsjettet viser vei ut av krisen. Både kutt i formuesskatt og betydelig lavere avgifter for grensehandelsvarer er viktig for bedrifter over hele landet, sier han. Og jeg vil være tydelig på at Norges viktigste formue ikke er oljen, men folk som går på jobb, og det legger regjeringens budsjett grunnlaget for.
Marianne Haukland (Høyre), 2020-12-03:
Jeg tror alle i denne salen ønsker å stille seg bak et budsjett som er med på å dra Norge ut av krisen og sikre Norge arbeidsplasser. Men det jeg mener skiller seg ut i posisjonens budsjettforslag, er at man evner å se framover og fortsette å jobbe mot det viktige målet denne regjeringen har satt seg, nemlig at det skapes flere arbeidsplasser, økonomien må få flere ben å stå på, og man skal fortsette dugnaden med å inkludere flere i arbeidslivet. Høyre har lenge ment at en uforholdsmessig skatt på norsk eierskap ikke vil gagne økonomien på sikt. Det er sant at bedriftene ikke plikter å betale formuesskatt, men dersom eier må ta ut utbytte for å betale en skatt på sitt eierskap, mener Høyre det er logisk at det er en ulempe for bedriften i konkurranse med tilsvarende bedrifter med utenlandske eiere. Anleggsbransjen er kanskje den bransjen i Norge som er mest sårbar for konkurranse fra utlandet. Effekten av formuesskatt er at bedrifter må tilpasse forretningsmodellen sin for å unngå skatt. Når jeg googler «leasing av anleggsmaskiner», får jeg på et halvt sekund 75 000 treff på norske nettsider. Det lønner seg å betale dyrt til finansinstitusjoner for leasing sammenlignet med å eie livsgrunnlaget for bedriften sin selv. Nå skulle ikke jeg bruke innlegget mitt på å snakke om formuesskatt, men jeg blir provosert når Arbeiderpartiet kontant avfeier denne skatten og at den ikke påvirker bedrifter eller arbeidstakere. Dette er prisen vi betaler for det Arbeiderpartiet og Jonas Gahr Støre kaller et mer rettferdig Norge og en sterkere stat – at bedriftene tar pengene ut av bedriften og tvinges til å redusere anleggsmidlene sine ved å putte pengene tilbake i finansinstitusjoner. Det medfører en fryktelig komplisert bedriftsstruktur, og det skaper et marked for finanstjenester som kun styrker banker og finansieringsinstitusjoner. Jeg vet ikke om dette er konsekvensen av en bevisst politikk fra Arbeiderpartiet, men politikken de fører, er med på å understøtte den, og det bør de være bevisst på. Videre må jeg si at det er disse bedriftene som skal skape framtidens arbeidsliv. Det er disse bedriftene som skal inkludere flere og skape mer. Og det er disse bedriftene som skal ta risiko i en usikker tid. Er dette et rettferdig Norge – at utenlandske eiere skal ha bedre betingelser? Grunnen til at jeg stiller meg dette spørsmålet er at Arbeiderpartiet i sitt budsjett ønsker å innrette en skatteøkning på 7,2 mill. kr som med kirurgisk presisjon treffer nettopp det norske eierskapet. Har ikke Arbeiderpartiets rettferdige Norge bruk for folk som stiller sin private kapital til rådighet for å satse på næringsutvikling og arbeidsplasser? Her mener jeg Høyre skiller seg ut, og det er bra for Norge. For en skatteøkning er det siste norsk næringsliv og norske eiere trenger akkurat nå.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Nå er det arbeidsfolks tur. Det er arbeidsfolk som holder hjulene i gang i samfunnet vårt, både til hverdags og i sånne spesielle tider som vi har opplevd de siste månedene. Det er arbeidsfolk som skaper tryggheten for oss alle. Likevel ser vi derimot at høyreregjeringen konsekvent forsøker å samle mer av pengene i landet vårt på de rikestes hender. Ved nedstengingen av landet vårt kalte de det en dugnad, men når det kommer til stykket, og vi ser de viktige prioriteringene som skal gjøres her i Stortinget, er det de som allerede har betalt den største prisen, som skal måtte lide i året som kommer. Det er våre folk som nå er permittert, eller til og med helt arbeidsledige, som vil bli fratatt inntekt til sommeren. I en allerede presset situasjon vil man slite med å få endene til å møtes når vi tvert imot trenger trygghet for familiene og å få hjulene i gang igjen i næringslivet. Det sier mye. Det samme ser vi innen helsefeltet hvor regjeringen forsøkte å øke egenandelene. Så mye som 1 million nordmenn skulle få økte egenandeler for nødvendig helsehjelp. Arbeiderpartiet er krystallklar: Nei, det skal ikke bli dyrere å være sjuk. Et godt felles helsetilbud som alle har råd til i landet vårt, er en av juvelene i den sosialdemokratiske norske velferdsstaten. Derfor er vi helt tydelige, og som det ble nevnt i forrige innlegg, trenger vi et mer rettferdig Norge som verdsetter jobben som vanlige arbeidstakere gjør, som gir trygghet til både dem og familiene i en krevende tid. De som har ofret mest i året som har gått, skal også sikres inntekt i året som kommer.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
La oss ha en åpen og ærlig prat om hvordan det går med økonomien i landet vårt. Vi skal nå se på tre av de viktigste utviklingstrekkene. Forskjellene mellom folk øker i Norge. Mange av våre arbeidsfolk, f.eks. flere innen bygg, renhold, restaurant og servering, har mindre å kjøpe melk og brød for i dag enn de hadde for ti år siden. I fjor gikk landet vårt – og her gjelder det å holde seg fast – med et underskudd på 277 000 mill. kr, korrigert for eksporten av olje og gass. Det har jo vært snakket om at vi skulle ha flere bein å stå på, reise ny industri og sånn sett få det som statsministeren så ofte kaller en omstilling. Det har gått helt skeis. Landet vårt har aldri vært mer oljeavhengig enn vi er i 2020. Dette er det viktigste punktet – arbeid. Det er flere kommuner i landet vårt hvor 40 pst. eller mer av folk i arbeidsfør alder står utenfor arbeidslivet. I denne salen ville det tilsvare en så stor del at Sanner, Bakke-Jensen, Myrli, Dale, Andersen, Kaski, Kapur, Limi og Agdestein alle sammen ville stå utenfor arbeidslivet. Alt jeg har referert nå, har to ting til felles. Det er statistikk hentet fra SSB, og det var utviklingen før korona. Etter korona er dette bare blitt enda mer problematisk. Hvor er det landet vårt kommer til å gå, med mindre vi bruker demokratiet her til å utjevne forskjeller, skaffe inntekter til vanlige arbeidsfolk og sørge for at flere faktisk får muligheten til å få jobb? Vi har hørt mer enn nok av innlegg som forsøker å sminke den utviklingen vi så tydelig får dokumentert kraftigere dag for dag. Den typen innlegg trenger vi ikke flere av. Nå må vi sammen som storting begynne å ta utviklingen på alvor og skape framtidstro for det brede lag av befolkningen. Det er det som er vår jobb, og vi ser at politikken nå svikter. Og som Eikas økonomiske sjef sa i Dagsnytt 18 da statsbudsjettet ble framlagt: Dette er et budsjett som styrer for å holde sysselsettingen fortsatt lav. Vi trenger et mer rettferdig Norge.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2020-12-03:
Senterpartiets alternative budsjett bidrar til en mer rettferdig fordeling mellom ulike grupper og ikke minst mellom ulike deler av landet. Budsjettforliket mellom høyreregjeringen og Fremskrittspartiet om statsbudsjettet og den foreløpige krisepakken for 2021 viderefører en budsjettpolitikk som går i feil retning når det gjelder å dele på samfunnsgoder og å ta hele Norge i bruk. Usikkerheten fortsetter. Tidenes kommuneøkonomi, hevder regjeringen. Det må bero på manglende internettdekning fra Norges land og inn til regjeringskvartalet. Det er å håpe at det kanskje blir bedre når det nye står på plass. Faktum er at påstanden ikke stemmer, når vi begynner å se nærmere på enkeltkommuner og enkeltfylker. Folk lever i alle kommunene og lokalsamfunnene, hvor de har sine barnehager, sin skole og sine helsetjenester. De opplever noe annet. Kommunene får faktisk redusert sitt allerede trange økonomiske handlingsrom med flere hundre millioner med budsjettforliket. Det betyr dårligere tjenester til folk – midt i en krise. Høyreregjeringen og støttepartiet Fremskrittspartiet legger opp til å øke forskjellene geografisk og sosialt. De gir ikke nødvendig trygghet, og de gir ikke like muligheter til alle kommuner og fylker for å levere gode tjenester til innbyggerne. Regjeringen og Fremskrittspartiet vil altså ikke utjevne. Det er det motsatte av hva vi i Senterpartiet legger opp til i vårt alternative forslag. Grunnen er at Senterpartiet anerkjenner de utfordringene og de vanskelige avgjørelsene som mange lokalpolitikere fra alle partier må ta i disse dager, når neste års budsjett for kommunene skal lages. Vi leverer derfor på det vi varslet i vår, og mer til – faktisk betydelig mer. For ikke mange uker siden viste undersøkelser at halvparten av entreprenørbedriftene har betydelig lavere ordrereserver enn på samme tid i fjor. 15 pst. svarer at de planlegger oppsigelser. Offentlig sektor vil i en krisetid gjennom en aktiv motkonjunkturpolitikk kunne bidra til å dempe dette fallet som vi nå ser, og gjennom det sikre arbeidsplasser og bedrifter, samtidig som helt nødvendige offentlige investeringer og vedlikehold blir gjennomført. En av suksessene ved tidligere kriser har vært å bruke offentlig sektor aktivt. Det ønsker ikke regjeringen lenger. Senterpartiet mener det er uklokt å vente. Det er derfor vi foreslår en kraftig koronapakke på 2,7 mrd. kr til kommunene og fylkene, som de kan bruke til å sikre aktivitet utover den generelle styrkingen som vi også foreslår, på 4,6 mrd. kr. Det ville gitt et felles løft for vår velferd med nye skoler, fylkesveier og annet vedlikehold. Ikke minst vil det gi byggenæringen tiltrengte ordrer for å skape trygghet og gitt næringslivet bedre vilkår. Det er behov for kraftfulle tiltak for å bidra til å sikre folks hverdag og norske arbeidsplasser. Det vil dessverre ikke regjeringen og Fremskrittspartiet.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Tidligere i debatten sa statsminister Solberg at dette budsjettet er en forlengelse av de syv foregående. Det er det budsjettet som peker ut linjen for Norge i årene som kommer, sa Norges statsminister. Det er selvfølgelig på mange måter naturlig at statsministeren sier slike ting og uttaler seg på den måten. Spørsmålet som da følger i forlengelsen av den uttalelsen, er: Hva er så hovedlinjen i det vi ser? Det er at vi gjennom dette budsjettet ser en videreføring og en forsterkning av skjevfordelingen av samfunnets verdiskaping, og at den dokumenterte ulikhetsutviklingen som vi tydelig ser, er skadelig for stabiliteten i samfunnet og dermed også for framtidens produksjon. Det er svaret på det statsministeren selv sier. Helt unødvendig skjer dette, for Norge er så pengerikt at med riktig politisk vilje og riktig politisk styring kunne denne utviklingen vært unngått i 2020. Og attpåtil er det slik at denne linjen videreføres i en tid hvor Norge er i en spesielt kritisk situasjon. Derfor er det grunn til å slå fast, i forlengelsen av det vår statsminister har sagt, at ulikhetsutviklingen er en villet politisk handling. Det er det som er Solberg-regjeringens politiske arv. Høyre er blitt mer og mer liberalistisk. Fremskrittspartiet har alltid vært pengefolkets parti. Men det forunderlige er at over år og i dag er Kristelig Folkeparti og Venstre med på ferden, stiller seg bak høyrepartiene her i denne salen og danner et flertall som dokumenterer utviklingen slik den er beskrevet. Kristelig Folkepartis finanspolitiske talsmann, Storehaug, forsøkte tidligere i dag å forsvare seg når det gjelder innvandringspolitikken og skjerpningen, men klarte det selvsagt ikke, og når det gjelder avgiftssenkningen på alkohol og snus og andre varer, men klarte det selvsagt ikke. Hvorfor klarte han det ikke? Nei, det er fordi det selvfølgelig ikke lar seg forsvare, sett fra Kristelig Folkepartis side. Den situasjonen vi kan konstatere i denne debatten, er at vi har en regjering hvor koalisjonspartnerne ikke klarer å svare for seg. De peker på Fremskrittspartiet – det er Fremskrittspartiets skyld. Og hva sier Fremskrittspartiet? De er glad for at de ikke lenger har noe med Venstre og Kristelig Folkeparti å gjøre. Det er dette som er Solberg-regjeringens parlamentariske grunnlag.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Vi nærmer oss vel sakte, men sikkert slutten på denne debatten. Da er det etter min sterke mening veldig oppsiktsvekkende at forsvaret for det helhetlige budsjettet fra koalisjonspartnernes side er så svakt som vi hører i denne debatten. De snakker om sine egne saker, og så peker de på hverandre når det gjelder det de oppfatter er negativt. Toppen av dette var replikkvekslingen med finansministeren da han ble spurt om avgiftssenkningen på alkohol og snus – og det var finansministeren som sa det: Hvis jeg som høyremann skulle fått bestemt bruken av disse pengene, ville jeg brukt dem på skole og velferd. Da trenger vel egentlig Stortinget en avklaring av om finansministeren stiller seg bak helheten i budsjettet og den avtalen han har inngått med Fremskrittspartiet. Det skylder finansministeren Stortinget, og det er grunn til å påpeke akkurat dette, for det har vært en gjennomgangsmelodi i hele diskusjonen her, nemlig det at man egentlig har vanskelig for å ta ansvar for helheten. Det er et annet viktig trekk i hele diskusjonen, som er høyresidens mantra, og det er denne påstanden om at Arbeiderpartiet ikke tar ansvar for privat sektor. Arbeiderpartiet har tatt ansvar for privat sektor i hele etterkrigstiden. Og privat sektor er blitt vellykket fordi man også har bygd ut velferdsstaten. Dette mantraet som hele filosofien til høyresiden bygger på, også i denne debatten, om at når det regner på presten, drypper det på klokkeren, er jo punktert av alle fagøkonomer. Nå skal vi snart votere. Og nå er det altså et flertall i denne salen for å nekte dem som bærer de største byrdene i forbindelse med pandemien, å få feriepengene sine. Tenk på det – et flertall i denne salen vil faktisk si dette samtidig som de prøver å innkassere æren for at de har håndtert pandemien på en god måte. Det er politisk helt uforståelig for meg at dette skjer – det må være en fullstendig misforståelse – og hva som er konflikten mellom det å gi arbeidstakerne feriepengene sine til sommeren og det å sørge for å bevilge nok penger til bedriftene med tanke på at de skal gå rundt, og at arbeidsplassene skal sikres. Jeg forstår ikke hvor den motsetningen befinner seg. Den kan igjen bare forklares med det jeg har sagt før, og som henger sammen med at en må være høyrefolk for å tenke sånn. Det er den eneste grunnen, i tilfelle.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Representanten Dale gjør et forsøk på å belære meg om veteranene i Arbeiderpartiets syn på industrireising. Det er helt unødvendig. Jeg vet veldig godt hva de har ment. For det første sto de for en industrireising fordi de brukte staten, og for det andre bygde de velferdsstaten i kombinasjon med det, for å få arbeidskraft til disse stedene på en ordentlig, rettferdig og skikkelig måte. De brukte altså ikke markedet, de brukte staten. Jeg skal bruke denne korte replikken til bare å returnere lærdom til Dale. Hans parti representerer en historie som gikk ut på at staten nærmest skulle bort – markedet skulle styre alt. Det sa Carl I. Hagen i 40 år fra Stortingets talerstol. Statsinntektene skulle reduseres til nesten et eksistensielt minimum. Hadde det skjedd, hadde ikke Dale i denne sal i dag hatt fem øre til å bruke på å håndtere pandemien, for de var også mot opprettelsen av oljefondet og Statoil. Det er Dales historie.
Nina Sandberg (Arbeiderpartiet), 2020-12-03:
Studenttilværelsen 2020 har vært krevende for mange. Koronapandemien har lagt kraftige begrensninger på undervisning, på sosialt liv og ikke minst på økonomi. Arbeiderpartiet har hele veien bedt regjeringen være oppmerksom på studentenes sårbare situasjon. Rekordmange utdanningssøkere fra før av ble flere med økende arbeidsledighet og permitteringer. Deltidsjobber og sommerjobber forsvant på et vanskelig arbeidsmarked. Da regjeringen i vår ville at studenter kun skulle tilbys mer lån som krisestøtte, bidro Arbeiderpartiet til at deler av støtten kunne omgjøres til stipend, og Stortinget satte av 1 mrd. kr til det. I juni ba Arbeiderpartiet om videreført krisestøtte fordi vi fryktet at studenter med svak økonomi ville falle fra. Regjeringen sa nei til det. Statsråden ba studentene søke sosialhjelp. Representanten Kolberg var inne på at denne ulikhetsutviklingen kunne vært unngått. La meg henge bjella på katten i en situasjon her. Dette er nemlig oppskriften på sosial ulikhet, å snu ryggen til dem som har minst fra før i en krise. Syv av ti studenter sier at de ikke kan studere uten inntekt fra deltidsjobb. Hver tredje student sier at de har fått pengehjelp fra foreldrene sine eller familiemedlemmer under krisen. Hva da med dem som ikke har familie i ryggen? I den såkalte omgrupperingsproposisjonen foreslår regjeringen nå å omdisponere 610 mill. kr. I klartekst betyr det at regjeringen tar tilbake mer enn halvparten av den milliarden som Stortinget satte av til krisestøtte til studentene, uten å komme med noen ny løsning til studentene. Dette er vi i Arbeiderpartiet sterkt kritisk til, det går bare ikke an. Det er mulig at det er vanskelig for høyrefolk å innse at de som virkelig trenger støtte, kan være de samme som kvier seg mest for å ta ekstra lån, men det er på tide å innse at regjeringens lånebaserte støtte ikke traff målgruppen. Samtidig vet vi at problemene for studentene fortsatt er helt present, og vi må regne med at de vil ha en viss varighet. Det er ingen som tror at den økonomiske krisen kommer til å forsvinne som ved et trylleslag med det samme vi har vaksinedekningen på plass. Hittil har regjeringen sviktet sitt ansvar for gode nok støtteordninger til studentene under pandemien. Derfor ber Arbeiderpartiet regjeringen planlegge krisestøtte for studenter også denne våren og håper vi får støtte for forslaget.