Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2015-05-12:
Vi fødes nysgjerrige og kreative, og for at vi skal bli funksjonelle mennesker, blir vår kreativitet og nysgjerrighet stimulert de første leveårene. Men i vårt siviliserte samfunn stimuleres våre kreative evner mindre etter hvert som vi blir eldre, og særlig når vi begynner på skolen. Spørsmålet blir: Hvordan kan vi tro at vi kan utdanne de kreativt tenkende ungdommene som vi vet vi trenger i framtida, dersom vi ikke sørger for å øve opp, stimulere og sette dem i stand til kreativ tenking? Ludvigsen-utvalget sier så langt at vi trenger framtidig arbeidskraft i et globalt arbeidsliv som er god på kommunikasjon, samarbeid, kreativitet og evne til problemløsing. Skal vi oppnå innovasjon og entreprenørskap, trenger vi gode basiskunnskaper i språk og realfag, men vi trenger også kunst- og håndverksfagenes didaktiske kjerne: kreativitet, samarbeid og dybdelæring. Etter endringa av lærerutdanninga i 2010 har lærerutdanningsinstitusjonene jobbet intenst med både faglig og organisatorisk arbeid. Og sjøl om representanten Skei Grande i forrige interpellasjonsdebatt viste til at vi har hatt flere rapporter med bekymring for de praktisk-estetiske fagene, synes jeg interpellasjonsteksten på en god måte viste at det har vært en foruroligende utvikling på det området de siste 15 årene. Etter regjeringsskiftet har lærerutdanningsinstitusjonene fortsatt arbeidet for å nå et mål om en femårig lærerutdanning med nye krav. Jeg antar at regjeringa har flertall for den femårige lærerutdanninga, sjøl om det ikke er stemt over det i dette huset. Senterpartiet ønsker som kjent en annen innretning, der vi beholder en fireårig grunnutdanning med en påbygging til master. I alle fag er det viktig med lærere som har kompetanse i de fagene de skal undervise i, så også i kunstfagene og i de praktiske fagene kroppsøving og mat og helse. Estetiske læreprosesser, kreativitet, innsikt og utfoldelse har stor betydning i alle fag. Kunstfag er derfor viktige i seg sjøl, men også for alle andre fag i skolen. Lærerens kunnskap i norsk kombinert med f.eks. kunnskap innen kunstfagene gir allmennlæreren en mulighet til å støtte læringsprosesser på ulike måter. Faglæreren kan gi elevene fordypning i de ulike fagområdene. Den fjerde rapporten fra følgegruppa for lærerutdanningene framhever nettopp utfordringa innenfor de praktisk-estetiske fagene i et eget kapittel og er bekymret for rekruttering og forvitring. Oppdeling av lærerutdanninga i 1–7 og 5–10 har utfordret disse fagene. Fagene er kostbare, og det kan synes som om de har blitt litt nedprioritert ved de enkelte lærerutdanningsinstitusjonene, siden det er andre fag som er ansett som de viktigste, og som blir premiert utad. Senterpartiet er bekymret for at fagmiljøene ved de ulike lærerutdanningsinstitusjonene skal forvitre og dø når det blir stadig færre grunnskolelærere som velger seg kunstfag som en del av sin bakgrunn. Det er bekymringsfullt at 70 pst. av lærerne under 30 år som underviser i kunst og håndverk i grunnskolen, ikke har et eneste studiepoeng i faget. Faktum er dessverre at dette er blitt det faget der lærerne har minst formell kompetanse, og jeg er oppriktig sterkt bekymret over det. Bergens Tidende har gjennom en artikkelserie det siste året satt søkelys på utfordringa knyttet til kunstfagene i skolen, og ære være dem for det. Det er vanskelig for dette faget å nå gjennom lydmuren når de fleste løper i flokk og er opptatt av målinger og veiinger i norsk, matte og engelsk. Det er derfor prisverdig når en stor avis går i dybden og gir oppmerksomhet til fag som enkelte ser på som litt uviktige tullefag som ikke bidrar til verdiskaping og til «kunnskapssamfunnet». Læreplanen for kunst og håndverk inneholder kompetansemål som andre fag, og det er ikke småtterier heller. Det forventes fortsatt at elevene skal ha tilgang til både symaskin, leire og ulike redskaper og verktøy i tillegg til det digitale. Men for å få effekt av undervisninga er det avgjørende at læreren vet hva hun driver med. Dersom vi mener at læreplanen skal oppfylles, må lærerne ha tilstrekkelig kompetanse, slik at elevene når læreplanmålene innenfor både visuell kommunikasjon, design, kunst og arkitektur. Det er derfor et alvorlig problem at vi i skolen i dag ikke har de ønskede lærerkreftene, og at det heller ikke ser ut til å bli vektlagt verken hos skoleeiere eller når det søkes om etter- og videreutdanning, i stor nok grad. Men det er ikke bare lærerkompetansen det skorter på. Det er mange skoler som også mangler rom, og det bekymrer meg at nye skoler i dag faktisk kan bli bygd uten rom tilpasset kunst- og håndverksfagene. Hvilke signaler gir dette, og hvor tanketom går det egentlig an å bli? De praktisk-estetiske fagene har som fellestrekk at det er fag som skal bevare og utvikle kulturelle uttrykk, men også utvikle dem videre. For å kunne gjøre dette trenger vi kompetente lærere, vi trenger rom i skolen som er tilpasset håndverksfaget, og vi trenger tid til å lære ferdighetene som må til for å kunne bidra til bevaring og utvikling. Over hele verden er politikere opptatt av måling i skolen. Vi sammenligner oss med hverandre i internasjonale tester. Vi ønsker at elevene skal bli så flinke som mulig. Det er det såkalte kunnskapssamfunnet som er vår framtidige råvare som skal ta oss over til det grønne skiftet. Det samme sier de for øvrig også i Singapore, som representanten Tyvand viste til, og i Finland. Vi ønsker entreprenørskap og innovasjon, og samtidig nedprioriterer vi de kreative fagene. Det er et paradoks. Det har tidligere vært vist til den britiske professoren Anne Bamford, og jeg gjør også det. Hun har på en forbilledlig måte fått skolefolk over hele verden til å bli mer oppmerksomme på hva elever er i stand til å lære når de også får bruke sine evner til å forme, skape og uttrykke seg kunstnerisk. Hun har, som tidligere nevnt, foretatt en kartlegging av statusen til de praktisk-estetiske fagene i norsk skole vinteren 2010/2011, og hun konkluderte med at alle vil ha mer av fagene, men at det er det stikk motsatte som skjer. Faget blir ikke prioritert. Ikke bare i lærerutdanninga, men også på ungdomstrinnet svekkes fagets stilling. Her må vi politikere ta sjølkritikk. Senterpartiet mener at vi må vurdere å stille kompetansekrav for å undervise i praktisk-estetiske fag. Jeg håper statsråden vil vurdere dette i arbeidet med den framtidige lærerutdanninga, så vi får se både pro og kontra når det gjelder akkurat dette. I utgangspunktet er Senterpartiet positive til det. For to uker siden var jeg og rådgiveren min på studietur til USA for å få innspill til arbeidet med å sette de praktisk-estetiske fagene på dagsordenen, og vi syntes vi fikk gode innspill, sjøl om faget også der har sine utfordringer. Fra besøkene på institusjoner som har god, og kanskje verdensledende, praksis, fikk vi også gode eksempler med oss tilbake. «Think like an artist» er mottoet for Lincoln Center Education, en ikke hvilken som helst institusjon innenfor kunst og kultur, som har verdensledende institusjoner under sin paraply. Kunsten dyrker fram et unikt sett av ferdigheter som er uunnværlige for problemløsing, samarbeid, kommunikasjon, fantasi og kreativitet i det 21. århundret, for å bruke institusjonens egne ord. Budskapet er at unge sinn kan lære seg å opptre i en dynamisk verden gjennom å lære å forholde seg til tvetydighet, til å kunne leve seg inn, tenke kreativt, reflektere og vurdere, identifisere mønstre og gjøre koblinger – altså svar på behovet for framtidig kompetanse, som Ludvigsen-utvalget så langt har kommet fram til. Australia har nå fastsatt ny læreplan, der kunstfagene har styrket sin stilling. Alle fagene, både dans, drama, media, kunst, musikk og visuell kunst, har fått plass. De australske myndighetene mener at disse fagene til sammen skal sørge for bedre muligheter til å lære seg å være kreativ, designe, presentere, kommunisere og dele fantasier og ideer, observasjoner og erfaringer. Å tildele kunstfagene stor plass i den framtidige skolen er spennende tanker, og jeg håper at disse tankene også får god plass i Ludvigsen-utvalgets sluttrapport og i debatten etterpå. Studier viser nemlig at elever med kunstfag presterer bedre enn elever uten. Det er altså ikke tullete og unødvendig å ha kunst, design og håndverk i skolen, det er tvert imot helt nødvendig. I tillegg til de praktiske ferdighetene det gir elevene, bidrar det til motivasjon, og det er vår plikt som politikere å lete etter elevenes indre motivasjon og hvordan vi kan sørge for at elevene forblir motiverte og kreative gjennom hele skoleløpet. Vi må sørge for at elevene lærer å tenke som en kunstner hvis vi har et mål om ta verden fra det svarte over til det grønne skiftet, slik at vi når våre globale mål for en bedre framtid.