Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-02-27:
Norge har reservert seg mot de vedtak som er fattet i Den internasjonale kvalfangskommisjonen, IWC, og Konvensjonen om internasjonal handel med truede plante- og dyrearter, CITES, om fangstforbud av vågehval og listingen av vågehval som truet dyreart. På tross av det bestemte imidlertid norske myndigheter i 1987 at vågehvalfangsten skulle stilles i bero inntil sikre bestandsvurderinger forelå. Flere undersøkelser og registreringer som har vært foretatt, viser at ikke minst de bestandene som Norge har beskattet, på ingen måte kan betraktes som utryddingstruet. Det jeg henviser til her, er de sentral- og nordatlantiske vågehvalbestandene. Komiteen mener på denne bakgrunn at det er høyst forsvarlig og nødvendig å fortsette uttaket av vågehval. Dette bidrar ikke minst til å sikre en bedre økologisk balanse innenfor viktige oppvekstområder for fisk. Norge fanger vågehval av to bestander som til sammen utgjør 200 000 dyr. Fram til 1984 hadde vi et årlig fangstuttak på rundt 2 000 dyr. Etter 1983 har Norge drevet en symbolsk fangst på i gjennomsnitt 300 dyr, altså gjennom de siste 17 år. For i år er de norske fangstmennene tildelt en kvote på 549 dyr – en kvote som også ut fra et vitenskapelig grunnlag kunne og burde ha vært satt atskillig høyere. Faktum er at etter 1983 har vågehvalbestanden i nordområdene økt med minst 40 000 dyr. Ifølge Fiskeriforskning i Tromsø forsyner disse nye 40 000 dyrene seg i nordområdene av ca. 200 000 tonn torsk og samme kvantum av andre fiskearter. Selens og hvalens uttak av biomasse bidrar i dag til en betydelig økologisk ubalanse – en ubalanse som heller ikke lenger kan forsvares økonomisk. Selbestanden i Østisen forventes i dag å bestå av godt over 2 millioner dyr. Norge har praktisert et selvpålagt eksportforbud av vågehvalprodukter ved at det ikke er gitt tillatelse til eksport. Selv om det foreliggende Dokument nr. 8-forslaget nok ville ha fått flertall i Stortinget, er det grunn til å gi Regjeringen honnør for å ha skiftet standpunkt og politikk i denne saken. Fra Høyres side anser vi det som viktig og nødvendig å se hvalfangsten som en integrert del av fiskeripolitikken. Hvalfangsten er svært viktig for flere lokalsamfunn, og mulighetene som ligger i økt verdiskaping, ligger selvfølgelig i mulighetene for markedsadgang. Jeg går ut fra at komiteen og departementet har samme ambisjon når det gjelder ønsket om at den praktiske eksport kan komme i gang ved at det gis eksportlisens. Videre går jeg ut fra at statsråden i dag vil redegjøre for om det DNA-register som skal og bør på plass, er kommet på plass, eller om vi snakker om kort tid før dette anses for å være tilfredsstillende på plass. Jeg går ut fra at det må være en misforståelse i den skriftlige redegjørelsen når statsråden henviser til at dette register ventes å bli operativt i år 2001. Dette står i så fall i en viss motsetning til det som har vært sagt tidligere om at det bare var få uker igjen til dette systemet var ansett for å være på plass. Og jeg ber som sagt statsråden om å avklare dette forhold. Jeg går også ut fra at det ikke foreligger noen hjemmel for å kunne nekte eksport til Island. Island har ikke egen hvalfangst og vil allerede i dag være i stand til å kunne foreta de nødvendige undersøkelsene og det som måtte være nødvendig for å få DNA-registreringen og systemene tilfredsstillende på plass. Jeg ber også om at statsråden her presiserer de eventuelle uklarhetene som måtte ligge i dette spørsmålet. Jeg vil så rette oppmerksomheten mot et par forhold. Det går for det første på det som står i den skriftlige redegjørelsen fra departementet om at eksportlisensforskriftene skal ut på høring. Jeg går ut fra at den type høring ikke er av noen omfattende karakter, iallfall ikke når det gjelder tidsmessig bruk av en høringsprosess, fordi hvalfangerne og de som har forberedt seg på å komme i gang med eksport, nå venter på at de skal få lov til å sette i gang. Da kan vi ikke ha en omfattende høringsprosess gående når det gjelder disse spørsmålene. Til slutt vil jeg bare si til dem som måtte mene at denne eksporttillatelsen er av en omstridt karakter, at det vel bare er å slå fast at protestene og den oppmerksomhet denne saken har fått i de internasjonale miljøene, er av minimal karakter og ikke bør gi noen grunn til bekymring for hva slags virkninger denne type eksport vil kunne få for den øvrige eksport av norske fiskeprodukter eller andre produkter. Det tror jeg vi skal være glad for. Vi skal gjøre alt som er nødvendig for å forsvare eksport av vågehvalprodukter, og samtidig gjøre oppmerksom på at uttak av vågehval er viktig, og at det er nødvendig også for å skape den økologiske balansen som det er behov for, for å få den bedre på plass i våre nordområder. Helt til slutt vil jeg si at jeg går ut fra at Regjeringen har den nødvendige beredskap for å få informasjon på plass der det eventuelt måtte være behov for å drive brannslukking hva angår protester mot og misforståelser rundt saken.