trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2004-10-21:
Da noen av oss fikk anledning til å lære mer om denne Vard-modellen, og ble presentert for den, ble vi veldig begeistret. Dette er nettopp en modell som gir håp om gode resultater i integreringspolitikken i praksis. Idrett generelt, men fotball spesielt, trenger ingen språkkurs. Fotball er glede, engasjement og samarbeid. Selv om fotball er et ypperlig utgangspunkt for det som er hele hensikten med Vard-modellen, stopper det ikke ved idrettens egne kretser, selvsagt. Det måtte andre medspillere til. Vard-modellen har derfor et tett og naturlig samarbeid med bl.a. flyktningenheten, skolen i nærheten, Haugesund Røde Kors, Norsk Folkehjelp, Politiets forebyggende gruppe og ikke minst Haugesund kommune. Statsråden nevnte at det finnes flere lag som har gode løsninger på integreringen av barn og ungdom. Her vil jeg nevne at prosjektlederen for Vard-modellen har hatt tett kontakt med Vålerenga, som har jobbet for å oppnå et godt miljø i klubben. Jeg gir honnør til interpellanten, som har tatt opp dette, for dette handler om Vard-modellen, men også mye mer. Dette er en interpellasjon som handler om forebyggende arbeid, og at det nytter. Det arbeidet er imidlertid vanskelig å finansiere, fordi kommunekassen er skrapa. Det er derfor helt nødvendig å se forebygging som en investering i framtiden. Og som Eli Sollied Øveraas sa, overstiger antall søknader den bevilgningen som foreligger i budsjettene nå. Og hvis en skal være kreativ, unne seg å tenke nytt og komme med gode ideer, må en vite hva en har å planlegge ut fra. Det er derfor det er så viktig at Vard-modellen nå sikres en stabil økonomi, slik at de kan hjelpe andre lag som ønsker å oppnå det samme – at de kan reise rundt og gi råd om hvordan en skal gå fram for å få det til. For, som sagt, fotball, bl.a., trenger ingen språkkurs.
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2004-06-08:
Kommunalministerens statssekretær uttalte til NRK Radio 28. mai, altså etter at saken var avgitt, at de barnefamilier som har fått mulighet til å få saken sin behandlet på nytt, ikke skal få sine saker vurdert på et nytt grunnlag. Når vi har hørt på debatten her i dag, har alle partiene i sine innlegg presisert at det her skal legges til grunn et annet grunnlag enn det som disse søknadene har vært vurdert på tidligere. Statssekretær Cathrin Bretzeg sa også i samme radiosending at Stortinget ikke har anledning til å tolke regelverket for dem. Da er mitt spørsmål til kommunalministeren: Er kommunalministeren enig med sin statssekretær i at det ikke skal vurderes på et nytt grunnlag?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-06-08:
Statsråden svarte sånn noenlunde på mitt spørsmål i sin forrige replikkrunde også, men jeg vil gjerne spørre statsråden om det som komiteen har sagt om sjenerøs vurdering. Statsråden sier at her må Regjeringen vurdere hvorvidt dette må få en forskriftsmessig behandling. Mitt spørsmål er: Vil da statsråden orientere Stortinget, hvis det viser seg at det er nødvendig? Og hvis en sjenerøs vurdering skal behandles forskriftsmessig, vil det da bety at dette ikke blir et engangstilfelle, men at det da vil bli en generell forskrift, som gjelder alle saker av den typen?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2004-06-08:
Det er et forslag fra mindretallet.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-08:
Jeg vil bare begynne med å si følgende: Statsråden kom i skade for å si at denne nyordningen vil gjelde alle som har bodd i Norge i mer enn tre år og fått endelig avslag på søknad før 1. juli 2003. Jeg vil gjerne presisere at komiteinnstillingen sier at det som et minimumskrav skal omfatte alle som har fått avslag før 1. juli 2003, og at vi legger til grunn at det dermed vil gjelde alle som har bodd i Norge i mer enn tre år. Det var bare den presiseringen som jeg syntes det var nødvendig å gjøre. Men til spørsmålet: Det er ikke noen tvil om at for både forslagsstillerne og flere av dem som har uttalt seg i denne saken, betyr en sjenerøs vurdering at det at de har vært i Norge i mer enn tre år, i seg selv skal tillegges så stor vekt at det er et selvstendig grunnlag for å få bli. Spørsmålet er: Kan statsråden garantere at ingen barn blir sendt ut av landet før de har fått behandlet sin sak?
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-08:
Jeg var nødt til å ta ordet på grunn av at statsråden etter min oppfatning gjør seg skyldig i noen mistolkninger av det som står svart på hvitt i innstillingen. Jeg vil be om at statsråden istedenfor på en måte å legge sine egne vurderinger til grunn når det gjelder hvem denne ordningen omfatter, legger til grunn de tingene som Stortinget helt klart har uttrykt. Vi sier bl.a.: «Komiteen» – og det er en enstemmig komite – «er positiv til at dette skal omfatte barn og barnefamilier som bor både i og utenfor mottak, og vil således gjelde asylsøkerbarn som bor i fosterhjem eller barnevernsinstitusjon, personer som har fått midlertidig arbeidstillatelse og forsørger seg selv utenfor mottak eller som av andre grunner bor utenfor asylmottak.» Det er det som står i innstillingen, og det er det Stortinget mener. Det andre er at komiteen finner det rimelig at det som et minimumskrav skal omfatte alle som har fått «første avslag», som det står i innstillingen. Og her har det altså, slik som saksordfører sa, vært noe uenighet om hvorvidt det skulle stå «første» eller «endelig» avslag. Men resten av det som står, har det vært enighet om, at komiteen finner det rimelig at det som et minimumskrav skal omfatte alle som har fått første avslag på søknad før 1. juli 2003, og komiteen legger til grunn at alle familier med barn som i dag har bodd i Norge i mer enn tre år, vil være omfattet av ordningen. Det er slik som Stortinget mener det er. Det er på en måte de ungene jeg i sted spurte om ikke ville bli sendt ut, og som jeg regner med at statsråden i virkeligheten svarte: Ja, de vil ikke bli sendt ut.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-06-08:
Fyrst ei presisering: Det er inga usemje mellom statsråden og meg, mellom Høgre og Senterpartiet, når det gjeld kva som er «beskyttelse», og kva som er arbeidsløyve. Der er vi på linje, så det treng vi ikkje å bruka meir tid på. Så til det som no er sagt av statsråden. Sjølv om det er nyansar i det som blir sagt av enkelte, kan det ikkje vera tvil om at ho har klare komitemerknader å halda seg til. Blant anna har ho det å halda seg til at det her skal takast utgangspunkt i barna sin konkrete situasjon, altså ikkje slik som det har stått før, «hensyn» til barnas konkrete situasjon, men «utgangspunkt» i barna sin konkrete situasjon, og at barn som det gjeld, skal høyrast. Dersom ho på nokre område skulle finna ut at ho treng forskriftfesting, går eg ut frå at ho vil ha ein dialog med Stortinget, og at ho òg sørgjer for å forlengja fristen 1. juli.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-06-08:
Eg ynskjer korkje å medverka til å forlengja debatten eller forandra ånda. Men det er eitt moment som eg synest vi skal få bekrefta, og det er kor mange dette kan gjelda. Det er slik at saksordførar har skrive eit avisinnlegg, som eg har sett i fleire aviser, der ho fokuserer på dei ungane som bur i mottak, og dei er ca. 60. Dei er lette å telja. Per Sandberg sa i sitt innlegg at dette gjaldt ca. 60. No er det slik at i komiteinnstillinga snakkar vi om både dei ungane som er i mottak, og dei som bur utanfor mottak, anten dei då av ein eller annan grunn har fått til å busetja seg i ein kommune som førebels busette, ikkje er reiste ut eller er i kyrkjeasyl. Difor synest eg vi berre skal avklara og òg få statsråden si stadfesting av at dette gjeld fleire enn 60 i tal. Og som ho sjølv sa, det er når dei har meldt seg, at vi har oversikt over kor mange dette handlar om.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-08:
Grunnlaget i en asyl- og oppholdssak dreier seg om historien til det barnet og historien til den familien. I så måte er det ikke noe nytt grunnlag å behandle disse sakene på, annet enn at det faktisk eksisterer en historie, hvor ett moment er tilknytningen til landet jo lenger man har vært her. Det vil i mange saker være slik – det vil vi også se i de kirkeasylsakene der vi instruerte om en fornyet, hurtig behandling for to år siden – at det blir tillagt vekt etter en viss periode, lange opphold blir tillagt vekt. Hva som da defineres som nye momenter eller annet grunnlag – grunnlaget ligger uansett i sakene slik som de behandles. Det er ikke gjort noen endringer i loven med den innstillingen som kommer fra Stortinget her, og da er det loven og retningslinjene gitt av den loven som er der, som gjelder. Barnekonvensjonen har blitt praktisert i alle saker, og vi har domsavgjørelser fra retten også etter at Barnekonvensjonen ble inkorporert med forrang, som tilsier at den fortolkningen som er brukt i Norge av Barnekonvensjonen, er en korrekt fortolkning også ut fra rettens syn.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-08:
Jeg legger til grunn at dette er en engangsvurdering av disse sakene. Hvis det blir aktuelt å gjøre dette gjennom forskrift, som jeg altså fortsatt må ha en juridisk gjennomgang av – jeg må få lov til å si at ordet sjenerøs ikke er spesielt juridisk veiledende for utlendingsforvalterne å forholde seg til – vil det måtte være en forskrift knyttet til noen saker i en enkeltperiode. Det er også et problem i forhold til å foreta den form for styring. De vurderingene må vi fortsette å gjøre. Det viktigste synes jeg er at det juridiske grunnlaget i disse sakene fortsatt er den enkelte individuelle sak og det enkelte barns individuelle situasjon. Det er da veldig vanskelig å drive forskriftsbehandling av hva som er sjenerøsitet i en slik sammenheng. Det gir meg grunn til å understreke at det ikke bare er statsråden som er bundet av den nye utlendingsloven i forhold til å kunne instruere Utlendingsforvaltningen, Stortinget er også bundet i forhold til det.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-08:
Jeg viser til saksordførerens innlegg, som er helt i tråd med det jeg nå har skissert som ordning. Det vil omfatte dem som har vært mer enn tre år i Norge, og som har bodd i mottak eller i en annen type institusjon – for å hjemle inn dem som nå er under barnevernsomsorg og annet – og som har endelig vedtak som er eldre enn fra juni i fjor. Det er det jeg oppfattet at et flertall i Stortinget står bak, ifølge de uttalelsene som er gitt så langt i denne debatten. Det er vanskelig, for det er åpenbart at det også i denne debatten spriker noe når det gjelder hvilke premisser som ligger til grunn, og fortolkningen av dem. Jeg velger å forholde meg til det, hvis det ikke gis uttrykk for noe annet av stortingsflertallet enn at det er den gruppen. De som søker og har levert inn en begjæring om ny behandling i UNE innenfor en slik ordning, vil ikke bli utsendt før saken deres er ferdigbehandlet, for det skal vi sikre. Men det betyr ikke at en gruppe personer som f.eks. ikke omfattes – og som er barn – av denne ordningen, ikke vil bli utsendt i den perioden.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-08:
Ja, man skal ta hensyn til den konkrete situasjonen barna har, først i forhold til behovet deres for beskyttelse og så til hvordan situasjonen er når de ikke har beskyttelse, i forhold til deres individuelle humanitære eventuelle grunnlag for å bli her av sterke menneskelige grunner. Så til om det er konkrete og klare merknader. Jeg har sagt det jeg mener. Begrepet «sjenerøst» tolkes nok litt ulikt av ulike grupper i denne sammenhengen. Det er viktig å si: Det er en individuell behandling. Vi har ikke innført noen regel. Jeg synes det er ganske klart, også ut fra synspunktene knyttet til det generelle amnestiet for denne gruppen, at det ikke er innført en regel som tilsier at bare du har vært her i tre år, skal du få lov til å bli.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-08:
Jeg er ikke uenig i noen av de fortolkningene som nå er gitt – med unntak av den helt klare presiseringen som er gitt av saksordfører – og som jeg oppfattet er representativ for et flertall i denne salens holdning, nemlig at denne ordningen gjelder dem som ikke har nyere avslag enn fra juni i fjor. Det er selvfølgelig slik at de må søke om å få omgjort saken sin for å være garantert mot å bli utsendt fra landet. Det er også den eneste måten vi vil kunne ha oversikt og kontroll over det på, for hvis ikke står de facto de gamle vedtakene ved lag.
Erna Solberg (Høyre), 2004-06-08:
Vi vil selvfølgelig se på opplysningene i innstillingen og legge dem til grunn. Men jeg er ikke sikker på om man her mener f.eks. personer som eventuelt ikke har søkt asyl, eller som har oppholdt seg 100 pst. ulovlig over lengre tid i dette landet. Nå tror jeg ikke det er mange barnefamilier i den gruppen i det hele tatt, men vi må selvfølgelig legge til grunn det som står om personkretsen i innstillingen. Når det gjelder tall, er vi enige om at det er vanskelig å være 100 pst. sikker på hvor mange det er. I begynnelsen av februar var det 103 barn som bodde i mottak som hadde vært i Norge lenger enn tre år. Av dem var det noen som hadde fått opphold og ventet på bosetting. Det er nok flere enn 60. Og hvis vi tar med dem som er under andre omsorgssituasjoner, må vi regne med at det i alle fall er over 100 personer dette gjelder, som får en fornyet behandling. Jeg har lyst til å si til Audun Lysbakken at vi kan godt holde det i den ånden som er. Men jeg må si at den ånden som bl.a. representanten Lysbakken hadde da han omtalte disse sakene i media, er farlig for disse barna, fordi det er altså ikke skrevet ut noen sjekk, det er ikke gitt et amnesti, det er enkeltvis behandling. Og når man da gir en fortolkning som i alle fall ikke mitt parti står bak, og som ikke Fremskrittspartiet står bak, og som jeg ikke tror andre partier heller står bak, nemlig om at nå er alle garantert opphold, da er vi nødt til å si fra at det er litt byråkratisk å gå inn i dette. Og det er ikke gitt et generelt amnesti. Representanten Lysbakken har ikke fått gjennomslag for det Dokument nr. 8-forslaget han har fremsatt. Og dessverre, tror jeg, er det noen barn som kommer til å sitte igjen og føle seg sveket når prosessen er ferdig. De har rett og slett ikke saker hvor det er grunnlag for opphold.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-08:
Som medforslagsstiller hadde jeg også lyst til å ta ordet, for jeg synes debatten ble preget av en diskusjon som ikke har fanget opp den ånden som jeg har følt har vært over de merknadene som kom fra komiteen, og den vilje som jeg oppfatter at komiteen og resten av Stortinget faktisk er ganske samstemte om. Jeg deler ikke den oppfatning som statsråden legger til grunn, at det her har vært så mange sprikende meldinger. Jeg oppfatter at her har de fleste partier meldt det samme: et klart ønske, en klar retning om hvor vi vil, som er et resultat av det sterke engasjement, den politiske kamp, som har vært rundt disse barnas situasjon, deres egen kamp og organisering. Min og statsrådens felles hjemby har vært sentrum for mye av denne debatten. Der har det vært et sterkt tverrpolitisk engasjement. Både mitt parti og statsrådens parti lokalt har vært sterkt engasjert i dette. Kirken og veldig mange har engasjert seg i asylbarnas situasjon. Jeg har lyst til å gi regjeringspartiene og særlig saksordfører honnør for at man har trosset all den politiske prestisjen som en stund lå i denne saken – det var nemlig en veldig opphetet debatt her i vinter – og kommet fram til en innstilling som jeg oppfatter er veldig tydelig på retning. Jeg er litt forbauset over at vi skal få denne debatten om fortolkning, fortolkning av f.eks. hva en sjenerøs behandling med utgangspunkt i barnas situasjon betyr. Jeg tror det er rimelig klart for de fleste som har vært med på dette, hva man mener at det bør bety. Jeg synes vi bør avslutte debatten i den ånd som saksordfører begynte den i, nemlig med et klart engasjement for, og så si at det vil tjene Norge og Stortinget til ære å komme disse barna i møte, og at det er det denne saken til syvende og sist handler om.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-06-10:
Jeg tror at jeg må starte med å svare representanten Hernæs på samme måte som jeg har svart media, og som også min kollega Sylvia Brustad har sagt: Ved slike salg av Forsvarets eiendommer - og dem er det veldig mange av - er det faktisk med respekt å melde forskjell på Evjemoen og en kystperle som bør være åpen for allmennheten. I den innstillingen som vi nettopp har avgitt, og som vi behandler i dag, ligger det en merknad under Forsvarsbygg, der vi understreker veldig sterkt at det ved avhending av forsvarseiendommer skal legges vekt på både fritidshensyn og allemannsretten. Vi har også en merknad i denne innstillingen hvor vi nok en gang peker på den forvaltningen av våre forsvarsverk, museer og festninger, som vi har ventet ganske lenge på. Det var i 2001 Stortinget bad Regjeringen om å komme tilbake til hvordan vi skulle forvalte de festningene som Forsvaret nå går ut av. Men med disse begrensningene som vi mener nå ligger der, er det klart at vi mener at markedspris skal legges til grunn ved avhending av såkalte vanlige forsvarsanlegg.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-06-10:
Hvis jeg får 10 minutter, kan jeg svare på de spørsmålene. Til det siste spørsmålet: Ja, når helikoptrene ikke er på fartøy eller til vedlikehold hos leverandør. Når det gjelder utdanningssystemet, tror jeg det viktigste med det som skjer med krigsskolen, er at man synkroniserer og harmoniserer utdanningssystemet i Forsvaret med de grader og strukturer som nå er nye ved universiteter og høyskoler. Universitetene gikk jo bort fra en fireårig cand.mag.-grad og til en bachelor-grad på tre år. Jeg vil tro at unge mennesker ønsker å ha det samme løpet i Forsvaret. Når det gjelder befalsutdanningen, må jeg si at jeg undrer meg litt over det som Fremskrittspartiet nevner. Fremskrittspartiet går i denne innstillingen inn for at man i stedet for å ha et avdelingsbefal skal ansette kontraktsbefal på henholdsvis et år av gangen, to år av gangen og tre år av gangen, begrenset oppad til 15 år, uten noen rettigheter. Vi har gått inn på en ordning hvor det slettes ikke er slik at man har den rekrutteringen som representanten nevner. Vi er relativt fornøyde med den innretningen vi har fått på befalsordningen, hvor man bl.a. skal kunne ta bachelor-grad mens man er avdelingsbefal. Så skal den saken tilbake til Stortinget for evaluering i tett samarbeid med de ansattes organisasjoner.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-06-10:
Til det siste spørsmålet vil svaret mitt være nei. Jeg tror vi kommer til å delta i færre internasjonale operasjoner framover. Det har litt med innretningen på Forsvaret vårt å gjøre, med små, kvalitativt gode styrker, og at vi skal være veldig, veldig nøye med utgangspunktet for deltakelse i internasjonale operasjoner. Folkeretten må ligge til grunn. Vi skal ikke delta i preventiv krig eller forkjøpskrig, og det må være helt klart at FN har bedt om at vi stiller, og at dette eventuelt også er NATO-oppdrag. Når det gjelder beordringsplikt, er det jo slik at alle som er ansatt etter 1999, har beordringsplikt. Vi har lagt inn en del begrensninger eller en del grunner for det vi har skrevet om beordringsplikten. Jeg tror at man får en mer rettferdig fordeling av dem som sendes ut, når man får beordringsplikt for alle. Jeg tror dermed at det blir mer familievennlig, fordi det ikke er de samme som må ta belastningen hver gang. Jeg tror også at utvelgelsen eller kvaliteten på styrkene våre blir bedre.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-06-10:
Representanten fra Fremskrittspartiet utviser en helt enestående frekkhet når han omtaler personalpolitikken. Fremskrittspartiet sier i innstillingen at man skal løse behovet for avdelingsbefal med kontraktsbefal på korttidskontrakter på henholdsvis ett, tre og fem år, begrenset oppad til 15 år. Dette vil altså være personell som ikke har noen rettigheter overhodet, og da kan man jo virkelig diskutere om det er skoletrett ungdom som skal rekrutteres. Komiteflertallet går ikke inn for den avdelingsbefalsordningen som er beskrevet i proposisjonen. I romertallsvedtaket står det faktisk at gjeldende befalsordning justeres slik som beskrevet i innstillingen, og at ordningen skal evalueres i perioden i samarbeid med organisasjonene. Mener Fremskrittspartiet fremdeles at Stortinget går inn for en ordning der skoletrett ungdom skal rekrutteres, når vi faktisk sier at de skal kunne ta en bachelorgrad mens de er avdelingsbefal?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-06-10:
Når man hører Senterpartiet snakke om forsvarspolitikk, kunne Senterpartiet i grunnen bare ha laget en én sides innstilling, hvor det kunne stå: Senterpartiet støtter dagens struktur i Forsvaret og har for øvrig følgende små endringer. Det er bare det at vi har ikke lenger kald krig, og vi har en uforutsigbar fiende. Vi vet ikke hvor fienden kommer fra, og vi trenger mobile styrker av høy kvalitet som raskt kan forflytte seg, f.eks. fra Indre Troms og ut i Nordsjøen - hvis det skulle være behov for det. Dette gjelder også Heimevernet, som ikke har vært endret i noen særlig grad etter annen verdenskrig. Det daværende heimevernet var tilpasset en slags 9. april-situasjon - noe også det nåværende er - for det tilfellet at vi skulle bli invadert østfra. Forstår ikke representanten at 50 000 HV-soldater - godt rustet, bedre trent og av høyere kvalitet - og en spesialstyrke på inntil 5 000 mann er bedre tilpasset dagens trusselbilde?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-06-10:
Forsvarets støttefunksjoner har et etterslep i forhold til den militære organisasjon. Det er det bred enighet om her. Det er enighet om at støttefunksjonene skal bygges ned, men det betyr ikke privatisering. Som representanten Arnstad sa tidligere her i dag, er Forsvaret i en særstilling. Vi snakker altså ikke om Rimi eller Rema, vi snakker om Norges forsvar. Hvis det er slik at massiv privatisering nå skjer fordi Forsvaret ikke greier nedtrekket på 5 000 mann, bl.a. militært ansatte, bør vi kanskje se på utgifter i stedet for på antall personer framover. Det har i hvert fall ikke vært vår intensjon. Statsrådens parti er med på en forpliktende merknad i denne innstillingen, der kostnadseffektivitet skal dokumenteres som forutsetning for utsetting av arbeidsoppgaver, der eventuell utsetting skal gi bedre tjenester, der man skal ta hensyn til beredskap og operativitet og til leveringssikkerhet. Kan statsråden love at dette vil bli lagt til grunn når hun vurderer eventuell utsetting av oppgaver?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-06-10:
En kort kommentar til siste innlegg. Jeg vil vise til det innlegget jeg hadde før i dag, for øvrig også til de merknadene som flertallet i komiteen har, som langt på vei samsvarer med det forslaget som Fremskrittspartiet har lagt inn, med det unntak at vi ikke ønsker å gå ut av denne avtalen nå. Lockheed Martin har sannsynligvis først de siste ukene forstått at forutsetningen i sin tid for å inngå avtalen med amerikanerne var at norsk industri skulle trekkes inn. Vi gir dem sjansen til å konkretisere de tilbudene som nå er kommet, og vi har en mulig ny korsvei ved høstens budsjettbehandling. Avtalen er foreløpig inngått med betaling ut året. Det var egentlig FLO jeg tegnet meg til å si noe om. Forsvarets logistikkorganisasjon er en tungrodd og uoversiktlig organisasjon. Gjennom den prosessen vi har hatt i komiteen, har det kommet fram at FLO-ledelsen faktisk ikke vet hvor mange ansatte som finnes i FLO. Det er selvfølgelig helt uakseptabelt, og det er nødvendig at departementet sørger for at de har styring over og kontroll med den delen av Forsvaret som driver med logistikk. Komiteflertallet går nå inn for at den delen av FLO som driver med materiellanskaffelser, bør skilles ut fra FLO og etableres som en egen etat, noe som heller ikke er uvesentlig i forhold til kampfly og andre materiellanskaffelser. Det kan nemlig hende at det å forhandle med krevende leverandører bør ligge et annet sted enn hos dem som har ansvaret for logistikk, basedrift og kjøring. Så et par konkrete saker. Komiteen har understreket at Hovemoen skal bestå som lager. La meg understreke det. Den var jo foreslått nedlagt. Det betyr også at vi ikke vil ha noen flytting fra Hovemoen. Naturligvis skal FLO bygges ned, i den forstand at man skal ha færre ansatte, men det er en annen sak enn flytting. Lageret må naturligvis tilpasses dagens forsvarsbehov. Så vil jeg vise til Marit Arnstads replikk til statsråden før i dag om ukontrollerte driftsutgifter, om sløsing i innlegget til Bredvold og til mitt innlegg da vi behandlet omdisponeringsproposisjonen sist høst. Jeg viser til at komiteen ber om at budsjettdisiplin og regnskapsfunksjoner bringes i samsvar med økonomireglement i staten, og at det er nødvendig å få kontroll over Forsvarets driftsutgifter. Vi må også få avgrenset bruken av eksterne konsulenter. Ansatte som mottar såkalte sluttpakker, skal ikke samtidig leies inn igjen som konsulenter. Dette er virkelig sløsing på sitt verste. Forsvaret må finne seg i å ha lønns- og driftssystemer og ansettelsesvilkår som andre statlige etater har.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-06-10:
Hvis det er så stor forskjell på merknader og forslag, er det veldig mye av det som står i denne innstillingen som departementet ikke kommer til å følge opp. Dessuten foreligger det ikke noe romertallsforslag om å videreføre avtalen med Lockheed Martin, men vi regner med at departementet følger det opp likevel. Vi skal altså ikke fatte vedtak om hva slags jagerfly, eller om vi i det hele tatt skal kjøpe nye jagerfly, før tidligst i 2008, kanskje ikke før i 2010. Vi skal vel ikke begynne å kjøpe dem før i 2015. Det er flere alternativer. Det er, så vidt jeg vet, ikke av noen partier tatt noe standpunkt til hva slags fly som skal kjøpes, med mulig unntak av Fremskrittspartiet. Vi mener det er minst tre alternativer, det er Joint Strike Fighter, Eurofighter og det svenske JAS Gripen. Jeg sa tidligere i dag at når årene har gått, og vi får se hvilke operative behov vi har, og hvilket samarbeid med hvilke land vi har på det tidspunktet, får vi også vurdere hvilke jagerfly vi skal kjøpe. Vi har altså disse to utviklingsavtalene nå - den ene er en industriavtale med Eurofighter og den andre en utviklingsavtale med JSF. Jeg vil igjen understreke at jeg mener at de informasjoner vi fikk - og andre fikk, slik det er blitt meg fortalt i hvert fall - gjør at vi nå gir Lockheed Martin en ny sjanse, også fordi risikoen ved å gå ut av denne avtalen nå er at det ikke finnes noen muligheter for industrikontrakter. Da må vi jo bare hente inn hyllevare i 2015, og det er mulig at det er det Fremskrittspartiet egentlig vil. Nå må vi virkelig ha is i magen og sørge for å jobbe aktivt, jevnt og trutt videre for å sikre disse industrikontraktene. Først er det en utviklingsfase, og så er det selvfølgelig første produksjonsfase. Jeg synes dette er viktig. For øvrig er Carl I. Hagen og jeg helt enige når det gjelder gjenkjøp, når det gjelder industriutvikling, og når det gjelder norsk forsvarsindustri som en viktig del av vår beredskap, også fordi forsvarsindustrien gir oss teknologisk utvikling som er relevant både for militær og sivil sektor. Alt dette står i innstillingen - det er forresten mulig at det ikke er lagt inn romertallsvedtak om hver eneste setning.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-06-10:
Regjeringen har i arbeidet med den nye langtidsproposisjonen lagt avgjørende vekt på at det skal være balanse mellom Forsvarets oppgaver, struktur og ressurstilgang. Dette har vi i all hovedsak sluttet oss til i innstillingen. Premissene for ressurstilgangen er altså ikke bare det vi bevilger i de årlige budsjettforhandlingene. Det er også den rasjonalisering som skal skje gjennom alle ledd i Forsvarets organisasjon og avviklingen av en meget stor bygningsmasse, leirer og andre fasiliteter som Forsvaret eier. Jeg vil gjerne be komitelederen bekrefte også fra Stortingets talerstol at Arbeiderpartiet står fast ved at når Forsvaret avvikler sine eiendeler, skal det, i henhold til de retningslinjer som er gitt fra Stortinget, gjøres til markedspris, og at forutsetningen for å finansiere Forsvaret nettopp er at det skjer uten at Stortinget går inn og legger begrensninger på det pålegget som Stortinget selv har gitt Forsvaret.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-06-10:
Jeg hørte at komitelederen i sitt innlegg hadde veldig stor sans for kystperler, mens innlandsperler, som vi bønder fra innlandet også mener har kvaliteter - komitelederen nevnte Evjemoen - stod ikke høyt i kurs. Nå er vel Marvika tilknyttet salt vann, slik at den har vel da en verdi som går utover det man kan få for den. Men jeg vil gjenta det jeg sa i replikken til saksordføreren. Stortinget har pålagt å avhende eiendommer som en del av finansieringen av den moderniseringen av Forsvaret som vi står overfor. Vi har så mange muligheter gjennom vår reguleringsmulighet og de begrensninger som ligger der. Kristiansand kommune vil ha full anledning til å bestemme hva Marvika skal brukes til. At de i tillegg skal sitte og eie bygningsmassen på Marvika, er det fortsatt ikke mulig for meg å forstå. Men at vi skal ta samfunnsansvar, det er sikkert. For øvrig er Oscar Wilde en klok mann - eller var det i hvert fall!
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-06-10:
Til det siste: Svaret er nei. Det kunne selvfølgelig vært fristende å ha vært forsvarssjef, men det er ikke noen særlig sannsynlig utvikling i karriereløpet! Og jeg har absolutt ikke tenkt at jeg skal være med på, fra Stortingets talerstol eller i innstillinger, å forsøke å detaljstyre hvordan Forsvaret utfører de oppdrag de blir pålagt fra storting og regjering. Jeg synes det skjer så mye positivt i Østerdalen garnison at det må være uttrykk for en helt spesiell evne til å se negative trekk når man ikke kan glede seg over at det i Hedmark, som er en av de store vinnerne i denne for mange andre deler av landet smertefulle prosessen, skjer en utvikling som er til stor glede for hele området og i særdeleshet Østerdalen garnison. At man kunne ønsket seg enda mer, er vel kanskje en menneskelig egenskap, men det blir i hvert fall ikke mer aktivitet i Østerdalen garnison ved å undergrave den beslutningen som vi nå gjør i forhold til utviklingen av Hæren i Øst-Norge.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-06-10:
Representanten Bjørklund kan være helt sikker på at jeg ikke bare er glad for, jeg er meget glad for at vi besluttet å anskaffe fregatter. Hva de skal brukes til? Hvis man leser innstillingen, står det fra alle partier mange ord om betydningen av nordområdene, de svære områdene som vi disponerer. Og fregattene, sammen med de enhetshelikoptrene som vi kommer til å anskaffe, som skal avløse de gamle Lynx-ene, og som har en helt annen rekkekvidde og kapasitet, vil etter min beste overbevisning bety en veldig styrking av vår evne til å håndheve norsk suverenitet i disse store havområdene. At vi får moderne fartøyer for å, som det heter på "nynorsk", show the flag, vil være av stor betydning. - Så det er en beslutning som jeg er veldig glad for. Forsvarsministeren påpekte det helt korrekte, at hun var ikke forsvarsminister på det tidspunktet vi besluttet å kjøpe fregattene. Men hun var medlem av Stortinget og var som stortingsrepresentant med på denne beslutningen.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-06-10:
Det er bare å fastslå at for Fremskrittspartiet er det umulig å tenke seg at ungdom i en kort periode kan være skoletrette, og så senere får lyst til å fullføre utdannelse på høyt nivå. Vi andre har oppdaget at så kan være tilfellet. Når det gjelder det som har vært debattema i den siste uken, JSF-programmet og utviklingsprosjektet, er det altså slik at flertallet i komiteen, alle unntatt Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet og Fremskrittspartiet, sluttet seg til Regjeringens ønske om å delta i JSF-programmet. Fremskrittspartiet var altså imot. Fremskrittspartiet sa videre i innstillingen at de ønsket en snarlig avgjørelse på kampflyprosjektet, og at de så nødvendigheten av å treffe en prinsipiell beslutning om en slik anskaffelse. Og de sa også at valg av samarbeidsprosjekt må ses i sammenheng med senere anskaffelser. Jeg skulle ønske at representanten Width nå vil fortelle oss hvilket samarbeidsprosjekt Fremskrittspartiet går inn for, og hvilke kampfly Fremskrittspartiet mener vi bør anskaffe i 2008 eller 2009.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-06-10:
Representanten Bjørklund bekreftet SVs NATO-motstand. Det var greit å få avklart det, og det synes jeg er fair og helt naturlig. NATO-motstand og motstand mot forsvar og norsk sikkerhetspolitikk var vel både unnfangelses- og fødselshjelper for SV i sin tid, så det er greit at han tar vare på sin fortid. Det liker et konservativt parti. Nå har jeg forstått det slik at SV heller ikke er noen varm tilhenger av EU og det sikkerhetspolitiske og forsvarspolitiske samarbeidet som utvikler seg der, og jeg har registrert at SV vil kutte forsvarsbudsjettet med minimum 18 milliarder kr. Da blir mitt spørsmål: Hvem vil SV at vi skal samarbeide med - med et mulig unntak av Nordisk Råd? Alle våre andre naboland, alle de nordiske landene, er med enten i EU eller i NATO og har på den måten forpliktende samarbeid med andre land i forhold til sin sikkerhet. Mener Kjetil Bjørklund og SV at Norge skal stå helt alene i en verden som han selv er usikker på hvordan vil se ut i fremtiden?
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-06-10:
Det er ingen som har sagt at innsatsstyrken skal være på akkurat 5 000 mann. Det tror jeg Marit Arnstad vet. Det jeg vil ta opp, er at det i hele etterkrigstiden har vært en meget bred forankring i Stortinget når det gjelder forsvars- og sikkerhetsspørsmål. Det har vært ett unntak, og det er SV. Senterpartiet har hele perioden - under forskjellige regjeringer - vært en del av denne brede alliansen. Denne gang bryter Senterpartiet diametralt med den holdningen. De fremmer nå til sammen 20 forslag - sammen med Fremskrittspartiet og Sosialistisk Venstreparti, sammen med bare Fremskrittspartiet og alene sammen med Sosialistisk Venstreparti. Det som er utfordringen i en slik kontekst, er at vi har forstått at Marit Arnstad også har en ambisjon om å danne regjering på et eller annet tidspunkt. Det bør selvfølgelig velgerne forby, men hvis det utenkelige skulle skje, kan man ikke se bort fra dette. Da blir mitt spørsmål: Hvilken forsvarspolitikk har Marit Arnstad tenkt at man skal legge seg på - sammen med mulige samarbeidspartnere som f.eks. SV?
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-06-10:
Det er riktig som Carl I. Hagen nettopp sa, at de faktisk har to forslag om utvikling av flykjøp. De har også ett sammen med Senterpartiet, men også et eget forslag som går ut på at man skal avslutte avtalen med JSF. Det blir det i hvert fall ikke oppdrag til norsk industri av. Ellers bad Marit Arnstad meg om et råd i sitt hovedinnlegg i dag, om hvordan erfaringene var med å samarbeide om forsvars- og sikkerhetspolitikk med det hun påstod var Høyres politiske hovedmotstander, nemlig Arbeiderpartiet. Jeg tror det er grunnlag for å understreke at Arbeiderpartiet aldri har vært Høyres politiske hovedmotstander når det gjelder forsvars-, sikkerhets- og utenrikspolitikk. Det har faktisk heller ikke Senterpartiet vært, inntil de nå finner at SV er den naturlige partner å delta i et forsvarssamarbeid med. SV har altså foreslått å kutte 20 milliarder kr over fireårsperioden i et forsvarsbudsjett som fra før ikke er større enn det må være. De er helt avvisende til enhver form for samarbeid i noen av de organene som er for samarbeid i våre nærområder. Man snakker høylytt om nærområdene, men overfor alle de nabolandene vi har, som enten er med i NATO eller i EU eller i begge deler, sier altså SV nei, og det er den prefererte partneren for Senterpartiet. Så har jeg lyst til å si et par ord til om den debatten som har vært om gjenkjøp. Vi har jo med respekt å melde ikke kjøpt noe fly ennå. Vi har ikke vært i nærheten av tanken på å beslutte å kjøpe dem ennå, heller. Så det er vel kanskje ikke så rart at de helt store kontraktene ikke ligger på bordet. Men når det gjelder fregattene - som det også er et par partier som har gått imot, 20 milliarder kr blir totalen - har man gjenkjøpsavtaler krone for krone til norsk forsvarsindustri. Jeg synes det er vel verdt å ta med seg til f.eks. Kongsberg og Raufoss. Så er det naturlig at mange på slutten av en slik debatt har behov for å sende det som kalles en hilsen hjem. Jeg har lyst til å minne om at vi i denne perioden gjennomfører en omstilling av Forsvaret som gjelder 5 000 personer, 2 milliarder kr og 2 millioner m2 bygningsmasse. Det ligger i sakens natur at det er helt umulig å gjennomføre den største omstilling noensinne i offentlig sektor, uten at det smerter enkelte steder. Det smerter enkelte personer som trodde de hadde en sikker stilling, og det smerter distrikter som trodde de hadde sikre forsvarsinstallasjoner. Det smerter i det hele tatt mange involverte når man skal foreta en så stor omstilling. Men som vi vet, stortingsflertallet er av den bestemte oppfatning at dette er nødvendig for å få et forsvar som er tilpasset fremtidens utfordringer. Det er noe som gjør at de fleste av oss synes at den belastningen som dette er, er verdt å ta.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-06-10:
Den skal bli veldig kort, for det er helt riktig som Marit Nybakk sier: Det vi snakker om nå, er å fortsette avtalen om utvikling med Lockheed Martin eller ikke. Carl I. Hagen bruker norsk næringsliv, NHO og LO som en del av sin begrunnelse, og han henviser også til tidligere teknologioverføring til norsk industri. Den bedriften som vel i særklasse har deltatt mest i dette, både på den maritime sektor og på luftsektoren, er Kongsberg Gruppen, og direktør Tom Gerhardsen har sagt konkret til meg at de anbefaler Norge å fortsette avtalen med Lockheed Martin. Med andre ord, en av de aller viktigste gruppene innenfor dette samarbeidet sier altså klart at de ønsker at vi skal fortsette avtalen med Lockheed Martin, særlig i og med at vi jo har forhandlet oss frem til en gunstigere avtale i de kommende to årene enn det vi hadde før.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-06-10:
Etter Fremskrittspartiets mening har vi i dag et forsvar med en meget god befalsutdanning med en naturlig progresjon i systemet, først befalsskole, deretter praksis, så krigsskole, deretter praksis, og så stabsskole for dem som sikter høyere. Mener Arbeiderpartiet at det nye befalssystemet som Regjeringen nå foreslår, hvor man bl.a. etterspør personer med en helt annen referansebakgrunn enn det man i dag legger opp til ved karriereutviklingen i Forsvaret, kan komme til å tiltrekke seg elementer som Forsvaret ikke ville se på som en ressurs? Så et lite spørsmål til slutt: Jeg synes, det er mulig det er min feil, det er litt uklart hva Arbeiderpartiet mener med hensyn til lokaliseringen av 337-skvadronen. Ønsker de at den skal plasseres på Bardufoss?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-06-10:
Ja, det er riktig som representanten Nybakk sier. Vi har altså anbefalt en annen ordning for avdelingsbefal enn den som vil få flertall i dag. Men det er jo et paradoks når det samtidig står i proposisjonen at Forsvaret ønsker å tiltrekke seg ungdom som er skoletrette. Hvordan i all verden skal ungdom som er skoletrette, kunne ta bachelor- og mastergrad i Forsvaret? Det må være mitt svar. Jeg kan ikke se noen sammenheng i dette, jeg ser bare et paradoks.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-06-10:
Det kan jo hende, slik det virker nå, at denne kampflyproblematikken vil ta så lang tid at vi til slutt ikke vil ha bruk for verken kampfly eller flygere. Men som vi hele tiden har påpekt, har vi ikke tatt noen avgjørelse når det gjelder kampfly. Det må være helt klart. Vi har sagt at vi ønsker en reell konkurranse mellom de prosjektene som er foreslått - punktum finale. Derimot kan det synes for meg som om statsråden på et tidlig tidspunkt signaliserte hvilken flytype hun ønsket, og det har bekymret Fremskrittspartiet. Så noen avgjørelse her blir ikke tatt, som representanten Hernæs sier, før i 2008-2009, men debatten har jo nådd ganske store høyder i disse dager. Men vi har ikke tatt noe standpunkt. Vi ønsker som sagt kun en reell konkurranse, men vi synes situasjonen viser en ganske skjev fordeling mellom disse anbyderne.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-06-10:
Ja, det er vel ingen hemmelighet at Fremskrittspartiet støttet USA og den aksjonen de foretok i Irak, som har vist seg å være helt nødvendig, selv om man nok kan diskutere hva som har skjedd i ettertid. Jeg tror det har stor betydning for verdensfreden rett og slett at amerikanerne tok et initiativ. Når det gjelder preventiv krigføring, kan det i visse tilfeller være riktig, ikke minst med hensyn til den nye trusselen som nå eksisterer, altså terror. Hvis man på den måten kan få utslettet terrornettverk, er det klart at da må forsvaret ha anledning til å sette inn ressurser slik at det ikke får lov til å utvikle seg.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-06-10:
Én ting er jeg enig med Kjetil Bjørklund i, og det er at vi må fokusere mye mer på de hjemlige utfordringer. Forsvaret må ikke bare basere seg på utenlandsoperasjoner, men vi har store oppgaver hjemme og i våre nærområder. Men jeg lurer på hvordan SV har tenkt å bekjempe terrorisme - det er jo den store, uoversiktlige faren i dagens samfunn - annet enn med å slå tilbake med samme midler. Den simpleste ugjerningen man kan begå, er jo terrorisme. Skal vi prate oss til løsninger? Det har så langt ikke lyktes. Da må det bare slås tilbake med samme midler og godt og vel det. Man må bruke militærmakt. Det er ikke noen annen mulighet. Jeg vil gjerne ha en forklaring på hvilke andre muligheter SV ser.
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2004-06-10:
Etter å ha hørt statsråden nå må jeg si at jeg har fått en ytterligere understreking av at statsråden er en forkjemper for en nedbygging av Forsvaret som jeg synes er helt uansvarlig. Det er ikke bare 11. september som gjelder. Vi har også et forsvar som har vært under omstrukturering i lang tid, og jeg tror vi må ta innover oss at det ikke bare er å kaste det gamle og si at nå er det noe nytt, fordi om vi har hatt 11. september imellom. Det var det. Så til noe annet. Det er en kjensgjerning i Norge i dag at vi ved Telemark bataljon har meget gode elitesoldater som både egner seg og er utdannet for skarpe oppdrag, f.eks. i Afghanistan og i Irak. Det er hevdet at soldater fra 6. divisjon med langt kortere og mindre operativ bakgrunn, skal erstatte disse styrkene. Jeg må spørre: Mener forsvarsministeren det er forsvarlig å sende soldater med denne bakgrunn ut i skarpe oppdrag, som erstatning for Telemark bataljon?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-10:
Det er svært stor motstand mot beordringsplikten til internasjonale operasjoner blant offiserer i Norge, ikke minst fra en del fagorganisasjoner, som mener at det ikke er store problemer med å skaffe frivillige til slike operasjoner i dag. Nå går Arbeiderpartiet sammen med Regjeringen inn for beordringsplikten. Det må bety at Arbeiderpartiet antar at flere ville reservert seg mot å delta i framtidige internasjonale operasjoner enn i dag, eller at Arbeiderpartiet mener at omfanget av deltakelse i internasjonale operasjoner skal øke, og at det av den grunn ville blitt vanskeligere å skaffe frivillige. Mener Arbeiderpartiet at Norge skal delta i internasjonale operasjoner i større omfang i framtiden?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-10:
Representanten Hernæs som forsvarssjef - det var jo også en tanke! Forsvarsministeren uttalte noe om fregattene i Stavanger Aftenblad den 4. juni, om at hun var glad for at hun ikke tok avgjørelsen om fregattene, og litt om de nye oppgavene til fregattene. Dette er i samsvar med den proposisjonen vi fikk for en stund siden om en del tilleggsutstyr til fregattene, som ennå ikke var ferdig definert. Høyre gikk så vidt jeg har skjønt inn for prosjektet da det ble etablert. Hva mener representanten Hernæs at disse fregattene skal brukes til når de kommer på vannet og pådrar oss årlige driftskostnader på mellom 800 og 900 mill. kr, ifølge departementet? Og er Hernæs glad for avgjørelsen?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-10:
I innstillingen går et flertall, med unntak av Fremskrittspartiet, inn for at internasjonale operasjoner skal ha en forankring i folkeretten gjennom mandat fra FN, uten det skal vi avstå fra deltakelse i preventiv krigføring og forkjøpsangrep. Fremskrittspartiet står altså nå alene igjen og forsvarer USAs oppførsel i Irak. Mener Fremskrittspartiet virkelig at forkjøpsangrep skaper en tryggere verden, og at Norge skal delta i slike?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-10:
Stortinget har vedtatt et prosjekt knyttet til etablering og anskaffelse av fregatter som kommer til å bli en hodepine i lang tid framover. Det er situasjonen. SV var ikke med på det vedtaket den gangen det ble innrettet, fordi vi mente at fregatter ikke ville dekke de behovene vi reelt sett står overfor. Jeg var inne på det i mitt innlegg: Hvordan kan vi forvalte bedre med fregatter enn vi kan f.eks. med flere kystvaktskip, som jo kan være et alternativ? Situasjonen nå er jo at vi har problemer med å kunne reversere et vedtak. Og da er det spørsmål om på hvilken måte vi forholder oss til det. Forholder vi oss til det på den måten at vi går inn i saken og begynner å vurdere hvilke alternativer som kan finnes for terminering, for salg, for bygging til andre kapasiteter som vi har mer bruk for, eller lar vi det skure og gå? Jeg registrerer at det er mest interesse for det siste i Stortinget.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-10:
SV ønsker seg altså et annet forsvar. SV ønsker seg et defensivt forsvar der det er den hjemlige utfordringen som er dimensjonerende for forsvarsstrukturen, og der vi etablerer samarbeid med de nærstående land som har interesser sammenfallende med våre. For å ta den hjemlige utfordringen vil jeg kanskje spesielt nevne behovet for troverdig hevdelse av suverenitet og kontroll i nordområdene som må vektlegges. Vi vil selvsagt ha samarbeid med andre land. Men som representanten Hernæs så utmerket godt vet, er svaret vårt ofte ikke snevre geografiske eller sikkerhetspolitiske allianser, men det store internasjonale samfunn, gjennom FN. Det er der vi ønsker å hente legitimitet for disposisjoner for verdens sikkerhet i framtiden.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-10:
Takk for invitasjonen! SV mener, som kjent, at terrorisme i sin hovedsak ikke kan løses gjennom militær maktbruk, og at militær maktbruk i noen tilfeller faktisk kan bidra til å styrke den typen aktiviteter. Vi mener at terrorisme ikke kan håndteres med militære virkemidler, for når anslaget først har skjedd, er det for sent. Det må forhindres. Det kan forhindres med andre virkemidler enn det militære, gjennom det internasjonale samfunnet, gjennom juridiske, diplomatiske, politimessige, økonomiske og politiske virkemidler. Det er de mest effektive.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-10:
Det er sjelden jeg hører representanter fra Kristelig Folkeparti som problematiserer vårt forhold til NATO som forsvarsallianse. NATO har en strategi for bruk av atomvåpen som åpner for bruk av atomvåpen i gitte situasjoner. Atomvåpen er det våpenet som kan velte hele denne kloden ut i kaos, dersom det kommer i bruk. Mener Kristelig Folkeparti at NATO bør avvikle sin atomvåpenstrategi?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-06-10:
Vår fremste allierte, USA, bryter Genève-konvensjonen i fangebehandlingen både i Irak og på Guantanamo på Cuba, en situasjon og en type overgrep som hele verden tar avstand fra. På det siste møtet i NATOs parlamentarikerforsamling ble det en heftig debatt om andre NATO-land kunne få innsyn i en slik behandling av folk som det som skjer på Guantanamo. Men USA sa nei. Mener forsvarsministeren at et NATO-land kan gjøre hva som helst, så lenge det skjer uten at NATO er direkte innblandet, eller kan forsvarsministeren ta et initiativ til å løfte disse overgrep opp på et prinsipielt grunnlag, f.eks. på NATO-toppmøtet i Istanbul, og få klarhet i hva land i samme allianse kan tillate seg?