trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-06-08:
Det er riktig at mange kommuner har gode seriøsitetskrav når man kjøper inn gjennom offentlige anskaffelser, som jeg påpekte i mitt innlegg. Problemet i mange kommuner er at når man inngår rammeavtaler under terskelverdien på 1,3 mill. kr, har man i veldig mange tilfeller ikke de samme seriøsitetskravene. Det er når man er over terskelverdiene at man ofte benytter disse seriøsitetskravene. Derfor sier håndverksbransjen til oss at selv om mange kommuner har gode seriøsitetskrav i bunnen, så treffer ikke det når man har disse mindre vedlikeholdsoppgavene man ofte inngår rammeavtaler for. Derfor ville vårt forslag ha bidratt positivt. Jeg skulle gjerne ha ønsket at vi kunne fått mulighet til å diskutere med statsråden hva som skal til for å sikre lærlingene oppdrag allerede til høsten. Folk er bekymret. Det har vi dessverre ikke fått noe svar på, men vi skal jobbe videre for lærlingene våre.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-06-08:
Her er det litt ulike ting jeg ønsker å svare på, for representanten kommer med ulike påstander. Jeg kan for så vidt være enig i at ofte har pris stor betydning i anskaffelser, og kanskje til og med for stor betydning i anskaffelser. Jeg mener det er rom i det regelverket vi har, for også å vektlegge andre ting, og at det i større grad burde vært gjort. Nå har vi lagt godt til rette for at lærlinger skal vektlegges. Sånn sett er det også en viktig del av rekrutteringsgrunnlaget. Når det gjelder forslagene fra representantene som flertallet i komiteen har stilt seg bak, synes jeg regjeringspartiene redegjør godt for hvorfor de ikke stiller seg bak dem i de merknadene som de har til forslaget.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-06-08:
Jeg deler på ingen måte den virkelighetsbeskrivelsen som representanten legger for dagen her. Denne regjeringen har tatt betydelige grep for å sikre flere lærlinger, og jeg synes at representanten Tonning Riise hadde en god gjennomgang. Blant annet har vi økt lærlingtilskuddet betydelig. Når det gjelder terskelverdien og hvor den skal ligge, er den hevet til 1,3 mill. kr. Det er også en balanse, for det er klart at det å falle inn under det anskaffelsesregelverket medfører også en del arbeid for de aktørene som er involvert. Men hvorvidt det er der den skal ligge, og hvilken effekt det har hatt, ønsker vi å se på. Vi kommer derfor til å evaluere denne hevingen av terskelverdien. Det jobbes nå med en evaluering av a-krimstrategien, nettopp fordi denne regjeringen er opptatt av at vi skal ha et seriøst arbeidsliv. Vi skal ha seriøse aktører, vi skal ha gode vilkår for dem som jobber der, samtidig som vi skal ha konkurranse i markedet.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-06-08:
Nå synes jeg representanten er inne på det som er dilemmaet her, det med terskelverdiene. Det er klart at det medfører også betydelige kostnader i og med at det er økt arbeidsmengde når man må gjennomføre de prosedyrene som framgår av regelverket. Det er et dilemma mellom å ha et regelverk som gjør at man får mange aktører inn i konkurransen, altså i markedet, og det å legge til rette for enklere anskaffelser, men da også risikere å skyve flere ut. Det er den balansen vi hele veien må finne, og det er også derfor vi skal evaluere det. Jeg er opptatt av de små og de mellomstore, og derfor er det også et viktig prinsipp når staten legger ut på anbud, at vi skal dele opp eller begrunne. Noen ganger klarer vi ikke å dele opp, men da skal det begrunnes – nettopp for å få de små og mellomstore aktørene på banen. Det vi har lagt fram nå i denne såkalt fase 3-pakken, er 4 mrd. kr til bygg og vedlikehold, som kommer til å bety mye for det segmentet av næringsdrivende.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-06-08:
Først: Jeg mener at jeg har svart på Stortingets spørsmål skriftlig. Jeg mener at jeg også svarte på det i innlegget mitt. På den ene siden ønsker vi jo at folk skal ha fag- og formalkompetanse. Samtidig ønsker vi heller ikke å utestenge dem som har opparbeidet seg erfaring og har en realkompetanse. Her er det en balanse vi må finne. Vi ønsker å ha storaktører, men vi ønsker også å ha små aktører. Vi ønsker å legge til rette for et anbudsregelverk som gjør at vi har konkurranse på markedet, men som samtidig ikke har for høye transaksjonskostnader. Og det er denne balansen vi hele veien jobber med, og som vi også har vurdert. Men når vi gjør endringer, har vi behov for å se på og evaluere hvilke effekter det har hatt. Det er derfor vi skal se på og evaluere denne hevingen av terskelverdien. Det er derfor vi skal revidere a-krimstrategien, for dette er et kontinuerlig arbeid.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-06-08:
Her var det en del ting jeg må få lov til å imøtegå. Det kan jo ikke være sånn – eller det kan jo være sånn i opposisjonens øyne – at man har funnet sannheten og svaret, og det er den eneste veien å gå. Jeg for min del er opptatt av å evaluere de endringene vi gjør, så når vi hever terskelverdien, må vi gjennomføre en evaluering nettopp av det for å se konsekvensene av det vi gjør. Når vi skal revidere a-krimstrategien, er det jo ikke for å revidere, det er fordi verden forandrer seg, verden utvikler seg, fordi vi ser et behov der ute, et syn jeg også oppfatter at arbeidslivets organisasjoner deler. Så jeg mener at det å være i en utvikling på dette området er viktig, nettopp fordi ting endrer seg. Når det gjelder mesterbrev, har det vært sett på, og det er ulike problemstillinger som kan gjøre det vanskelig.
Iselin Nybø (Venstre), 2020-06-08:
Det er et godt spørsmål. Jeg skulle gjerne sett at representanten sendte et skriftlig spørsmål om det, for dette har det vært sett på, og det er litt ulike problemstillinger med hensyn til å gjennomføre dette. Men jeg tror representanten når hun sier at det gjør de i Tyskland, og også at det har en positiv effekt for lærlingopptaket og utdanningen av den kommende generasjonen med håndverkere. Men hvis representanten vil ha detaljer om utfordringene knyttet til mesterbrev her, har vi en rapport fra et utvalg som jeg kan dele med representanten.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-10-06:
På vegne av representanten Åshild Bruun-Gundersen og meg selv har jeg den glede å framlegge et representantforslag om å styrke rettighetene for pasientene og forenkle regelverket for pasientreiser.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-10-06:
Flere jobber og høy sysselsetting er hovedmålsettingen for regjeringens arbeid det kommende året. Det er en målsetting som Fremskrittspartiet støtter opp om, og er helt i tråd med Fremskrittspartiets næringsvennlige politikk. Det er i privat sektor at veksten må komme. Bedre rammevilkår for de små og mellomstore bedriftene er nøkkelen. Disse bedriftene er allerede svært viktige for den norske økonomien. De er ryggraden i norsk arbeidsliv. 99 pst. av alle bedrifter i Norge er små og mellomstore og står for nesten halvparten av den årlige verdiskapingen i Norge. Disse små bedriftene holder liv i distriktene. Forsvinner den lokale hjørnesteinsbedriften, vil også jobbene forsvinne, inntektsgrunnlaget til kommunene vil krympe, folk vil flytte vekk, og tilbudet til dem som blir igjen, blir mindre. Lokale gründere som starter opp, eller som velger å utvide bedriften, gir også livsgrunnlag for distriktene. En god politikk for småbedriftene er også god distriktspolitikk. I forrige uke var jeg på en rundreise i Finnmark, der jeg besøkte flere bedrifter, deriblant en møbelforretning i Lakselv. Den er eid og blir drevet at to brødre som har sitt daglige virke i bedriften. Det er en familiebedrift som deres far startet, og som gir syv–åtte arbeidsplasser i en liten kommune i Finnmark. De har ønske om å oppgradere forretningen, som er slitt etter mange års drift, for å bedre forholdene for de ansatte og bedre kundeopplevelsen. Men det ser de at de dessverre ikke har råd til. De er nemlig nødt til å prioritere å betale formuesskatten. Da er det ikke snakk om å foreta de nødvendige oppgraderingene for å styrke virksomheten, for det er bygningen som er verdien. Det er nemlig ikke sånn som Arbeiderpartiet liker å framstille det, at det er en skatt for de rike. Nei, formuesskatten ødelegger for vanlige arbeidsfolk og hemmer vekst i distriktene. Arbeiderpartiet vil opprettholde en klamp om foten til hverdagssliterne rundt i hele landet. En annen utfordring for den samme møbelforretningen er den svært næringsfiendtlige eiendomsskatten, som gir utfordring for næringsutvikling. Den 4. mars i år, en liten uke før koronaen rammet landet, fikk de årets faktura på eiendomsskatt fra arbeiderpartistyrte Porsanger kommune. Den var nærmere doblet fra i fjor til i år, og er en veldig dårlig hilsen til lokale gründere som skaper arbeidsplasser i små kommuner, og bidrar ikke til å styrke og trygge lokale arbeidsplasser. Fremskrittspartiet vil fortsette å fremme en næringsvennlig politikk for å styrke og forbedre rammebetingelsene for norske små og mellomstore bedrifter.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2020-10-06:
Å skape nye arbeidsplasser i privat sektor er viktig i årene framover. Fremskrittspartiet jobber for at mineralutvinning skal bli Norges neste vekstnæring. Mineraler brukes i produksjonen av ny grønn teknologi, som vindturbiner, solcellepaneler og elbiler, og er helt nødvendig for å få til det grønne skiftet. Ulike norske mineraler vil bli ettertraktede eksportartikler. Gruvedrift har potensial for å sysselsette mange mennesker og bli en viktig næring for mange utkantkommuner. I Finnmark ser jeg dette som en stor mulighet. Dessverre er det ikke alle som ønsker sånne muligheter velkommen. Sametinget har ikke gjort annet enn å undergrave Nussirs planer om en gruve som vil skape hundrevis av arbeidsplasser. Nussir har gjort en god jobb for å få etablert gruvedrift i miljømessig verdensklasse og legger opp til et taktskifte i bærekraftig gruvedrift, der de skal ha nullutslippsdrift som verdens første helelektriske gruve. Nussir har inngått intensjonsavtale med tyske Aurubis om salg av de ti første årenes kobberproduksjon. Avtalen er norgeshistoriens største kobberkontrakt og er verdt over 10 mrd. kr. Sametingsrådet gikk til det uvanlige skrittet å skrive brev til Nussirs tyske avtalepart. I brevet ba Sametinget Aurubis om å terminere kontrakten som er inngått, med begrunnelsen at det samiske folk ikke er hørt. Det er uhørt. Her har vi et folkevalgt organ, finansiert med skattebetalernes penger, som prøver å sabotere private avtaler. Det har vært gjort mye fra myndighetenes side for å sikre det samiske aspektet, inkludert næringsgrunnlaget for reindriften. Sametinget har gjennom sin konsultasjonsrett hatt alle muligheter til å sikre det samiske aspektet overfor besluttende myndigheter. Dersom en norsk statsråd hadde skrevet brev til en som ville investere i norsk virksomhet, og bedt om at kontrakten måtte termineres – hadde det vært akseptabelt? Jeg vil kalle det for aktivisme. Sametingets aktivisme mot private gründere som forsøker å skape arbeidsplasser og verdifull næringsvirksomhet i nord, må avsluttes. At et norsk folkevalgt organ viser så liten respekt for et tilnærmet enstemmig lokalsamfunn, fylkesting, storting, regjering og ikke minst Kongen i statsråd, som har stadfestet at det er gjort de nødvendige avveininger når det gjelder det samiske aspektet, er beklagelig. Sametinget skjems heller ikke av å bruke skattebetalernes penger på rådyre advokater og PR-byrå i sine saboteringsforsøk, samtidig som de klager over at Sametinget får for små bevilgninger. Problemet er visst ikke for lite penger, men for mye. Derfor mener jeg det vil være hensiktsmessig å kutte i overføringer til Sametinget, og at disse midlene heller brukes målrettet på næringsutvikling i de samiske områdene. Det vil bidra til å skape viktige distriktsarbeidsplasser og vekst – også for den samiske befolkningen. Flere jobber og høy sysselsetting i privat sektor er hovedmålsettingen for Fremskrittspartiet i årene framover.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-10-06:
På vegner av stortingsrepresentantane Emilie Enger Mehl, Kjersti Toppe, Åslaug Sem-Jacobsen og meg sjølv har eg gleda av å leggja fram eit representantforslag om betre merking av matvarer. På vegner av stortingsrepresentanten Marit Arnstad og meg sjølv vil eg leggja fram eit forslag om eit styrkt lovverk for å sikra norsk eigarskap til skogen.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-10-06:
Reiselivsnæringa i Noreg er ei næring som i desse dagar lir av at me har ei regjering som manglar både distriktspolitisk og næringspolitisk forståing, kompetanse og vilje. Me har ein næringsminister som møter ei næring som står i ganske djup krise, med uttrykk som at krisa er over, og dette er den nye normalen. Realiteten er at me har ei reiselivsnæring som treng økonomiske tiltak, ikkje simsalabim. For krisa i reiselivsnæringa er reell. Ho må møtast med konkret politikk. Det er kanskje nokre som lét seg lura av at nordmenn reiste på ferie i juli. Det er sant, men inga næring kan leva av ein månad aleine, og mange aktørar innanfor reiselivet fortel at turistane dette året kom tidleg i juli. Måndag 3. august var det stopp. Då treng me politikk, og me treng ein politikk og verkemiddel inn i 2021, og då føreslår Senterpartiet at me slår fast allereie no at det skal vera låg moms på reiselivstenester ut 2021. Ein må ha midlar slik at fylke, kommunar og reiselivsbedrifter kan leggja til rette for reiselivet, så me er klare når turistane kjem tilbake igjen. Me treng marknadsføring i utlandet som gjer at når folk i verda begynner å reisa igjen, ønskjer folk å reisa til Noreg. Reiselivet er sett saman av mange aktørar – frå enkeltmannsbedrifter til store aktørar som Color Line, Thon, SAS osv. Men det er òg ei gruppe til: dei som arrangerer turane. Dei har vorte lurte av regjeringa. Dei fekk beskjed av Stortinget om at dei skulle få 80 pst. tilskot. Dei pengane nappa næringsministeren og stortingsfleirtalet tilbake og seier no at det får halda med 40 pst. Realiteten i dette er at i framtida overlèt me kanskje til dei store utanlandske aktørane å planleggja å selja reiser i Noreg. Det ønskjer ikkje Senterpartiet. I denne debatten har det vore snakka mykje om næringsfiendtlege parti, særleg frå representantar frå Høgre. Då er vel eigentleg mitt råd at dei får skaffa seg ein spegel før dei gjer dette. For det er òg ein realitet kva mange av hotelleigarane rundt om i distrikta har opplevd med denne regjeringa: ein kraftig vekst i formuesskatten. Så det å vera næringsvenleg er noko ein må gjera, det er ikkje nok at ein sjølv trur at ein er det.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Jeg tenker at den absolutt største utfordringen med ulikhet er når grupper av mennesker i vårt samfunn føler at de står utenfor. De står utenfor arbeidsmarkedet, eller de står utenfor fellesskapet vårt. Derfor er nok denne regjeringens viktigste strategi å løfte opp de som har utfordringer, de som er fattige, de som ikke har arbeidsevne, som trenger å få hjelp til å få den, de som av ulike grunner står utenfor. Det er det å se menneskene bak tallene, og jeg ser menneskene bak disse tallene. Jeg ser at hvis vi parkerer folk utenfor arbeidslivet over lang tid, kommer det til å medføre færre som føler den deltakelsen i vårt samfunn. Det er en farlig dynamisk kraft i vårt samfunn. Derfor gjør vi så mye for å løfte både foreldre av fattige barn ut av en fattigdomsfelle, og vi løfter barnet inn i et fellesskap gjennom de tiltakene vi gjør. Det er vårt viktigste arbeid for å sikre at vi ikke får ulikheter som setter seg fast over generasjoner.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Det er viktig å si hva denne rapporten sier noe om, og hva den ikke sier noe om. Blant annet har forskerne vært helt tydelige på, og det står i rapporten, at den ikke sier noe om helheten i arbeidsmarkedet, så mesteparten av Arbeiderpartiets uttrekning av argumenter i den debatten vi har hørt nå, stemmer jo ikke, og det står også i rapporten. Men det den faktisk sier, er at ja, hvis man har beskatning av formue, betyr det at penger tilpasses innenfor bedriftene. Da bruker man litt mer penger på humankapital og litt mindre på realkapital innenfor denne modellen. Det er nok helt riktig, for det betyr at man investerer mer i de folkene som jobber der, og mindre i realkapitalen. Men rapporten sier altså ikke noe om hvordan virkningen på arbeidsmarkedet og totaliteten i skaping av nye jobber i et samfunn er. Og da blir det viktig å si at det sier den, og så sier den noe annet. Den sier også at for bedrifter som går dårlig, eller som ikke har stor inntjening, er formuesskatten en belastning. Det gjelder mange av de bedriftene vi skal leve av i fremtiden. Det er de som er nyskapende, som vokser, og som i en lang periode ikke tjener penger, før de kanskje blir den nye suksessfulle tingen vi skal leve av i fremtiden.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Jeg er veldig opptatt av at vi har gode offentlig finansierte velferdsordninger. Det betyr at jeg ikke er for en privatisering av velferdsordningene i Norge. Men jeg er opptatt av at vi skal ha valgfrihet og flere som kan tilby de velferdsordningene. Jeg tror f.eks. at når eldre får muligheten til å velge hvem som kommer hjem til dem for å hjelpe dem, gir det dem en styrke i den situasjonen de er i. Det gjør at eldre som trenger hjelp til det mest intime, har større makt i sitt eget liv. Når jeg møter brukere som nettopp har fått gjøre det, sier de at denne valgfriheten har en verdi i seg selv, og så kan de stille noen krav istedenfor bare å vente på at systemet bestemmer, og at man må tilpasse seg hvordan kommunen til enhver tid lager sine rotasjonsordninger. Når jeg møter brukere som har fått nye behandlingstilbud innenfor psykiatrien, som nå hjelper dem til å overleve, mens de før ble tvangsbehandlet og ønsket å ta livet sitt, er jeg imponert over hva vi kan gjøre med mer valgfrihet, mer kontroll over eget liv, og at man får nye tilbud. Og når f.eks. Finnmarkskollektivet – istedenfor å bli nedlagt, som representanten Gahr Støre forsøkte å gjøre da han var helseminister – nå vokser og blir større, er det faktisk en fordel for det norske samfunnet, selv om det ikke er i offentlig regi.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Nå må representanten Gahr Støre snakke mot bedre vitende. Regjeringen er ikke redd for å hjelpe private bedrifter til å ta disse store teknologigrepene. Jeg har nettopp stått på talerstolen og snakket om katapultsentrene. Det er nye finansieringsformer for eksportkreditt. Vi la frem en eksportstrategi tidlig på morgenkvisten i dag. Vi gjør masse for å hjelpe bedrifter til nettopp dette. Vi ser jo statens rolle, for å hjelpe med våre virkemidler, med forskning, utvikling og teknologi. Så har vi begrunnet statlig eierskap med at vi skal sørge for at vi i noen av de store bedriftene – med viktige teknologiske kunnskapsnivåer og miljøer som vi trenger for utviklingen – skal ha et kontrollerende, vedtektsmessig flertall som gjør at vi ikke kan gjøre store operative flyttinger. Det er en annen ting å si at vi skal ha en aktivistisk politikk, hvor man skal gå inn og gi fordeler til statlig eide selskaper eller drive med uryddig styring av områder, som det høres ut som – og jeg sier at det høres ut som – at Jonas Gahr Støre nå i sin retorikk tar til orde for.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Det er ingen tvil om at utviklingen har vært annerledes enn det man så for seg i 2011, eller da man vedtok pensjonsforliket i 2007–2008. Siden jeg nå vel er den eneste aktive undersignaturhaveren til dette forliket, vil jeg si at det vi hadde som enighet, var at man skulle ha et gjennomsnitt av lønns- og prisstigningen, og så ble det av den rød-grønne regjeringen operasjonalisert til minus 0,75. Det er nettopp fordi det er grunn til å se på dette, at vi har sagt at vi skal nedsette – og det har vi også gjort – en politisk, ekspertmessig sammensatt kommisjon for å se på det. Det å begynne å endre på enkeltbiter i et pensjonssystem er det krevende å se helhetsvirkningen av. Derfor er det viktig at vi har et godt faglig grunnlag når vi gjør det, hvis det skal være enkeltbiter vi gjør endringer på. Vi må passe på at det som er hovedhensikten med pensjonsforliket, nemlig at vi får et bærekraftig pensjonssystem for fremtiden, opprettholdes selv om det kan være elementer i dette som det må endres på.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Regjeringen har ingen befatning med dette, ingen samtaler om dette og har heller ikke hørt noe fra disse. Vi har også lest avisene, på samme måten som representanten Jensen har gjort. Det er det vi har gjort i denne sammenhengen. Utgangspunktet vårt er at det er ingen av de norske statsborgerne som nå er i Al Hol-leiren, som har bedt om hjelp. Så vidt vi kjenner til, har de ikke noe ønske om å komme tilbake til Norge. Vi har ikke tenkt å gjøre noe ekstraordinært for å hjelpe noen. Som man må huske: Det er ikke slik at vi kan hjelpe barn uten foreldrenes samtykke. Det er heller ikke slik at vi mener at vi i denne situasjonen er i en situasjon som tilsvarer den vi hadde tidligere.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Vi har hentet hjem i to forskjellige omganger. Den ene gangen var det foreldreløse barn, som vi hentet hjem da også Fremskrittspartiet var medlem av regjeringen. Et veldig tydelig budskap fra meg på pressekonferansen vi holdt da, var at disse barna burde få lov til å forbli barn og ikke identifiseres eller annet, for de måtte få lov til å leve et mest mulig normalt liv som norske barn. Det mener jeg fortsatt. Det mener jeg også er retten til barna til den andre hjemvendte, at barn ikke skal dømmes for sine foreldres handlinger, og at vi verken skal identifisere dem, opplyse om dem eller gjøre andre ting. Jeg vet ikke hva som er helsetilstanden eller annet som representanten har spurt om gjentatte ganger tidligere, for dette er private opplysninger som jeg verken har om representanten Jensen eller om barn som er blitt hentet tilbake fra Al Hol-leiren til Norge. Når det gjelder selve IS-kvinnen, sitter hun fortsatt varetektsfengslet og avventer. Det har det også vært sendt ut pressemelding om og kommet opplysninger fra politiet, påtalemyndigheter og PST om. Det er fortsatt sånn at hun er fengslet i påvente av en rettssak.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Sammenslåingen skjedde 1. januar i år, og det er klart at i Troms og Finnmark har fylkespolitikerne motsatt seg og ikke implementert så mye av det de burde gjøre av samarbeidsløsninger for å forbedre tiltakene, fordi de har vært imot sammenslåingen. Det er selvfølgelig en utfordring. Samtidig er det slik at vi overførte mer myndighet, ikke minst på et av de områdene jeg snakket om i mitt hovedinnlegg, nemlig på kompetanseområdet. Vi overførte mer myndighet til fylkeskommunene til å kunne jobbe med kartleggingen. Vi har overført BIO-midler til fylkeskommunene for å sørge for at de kan hjelpe bedrifter mer lokalt, for at de skal bidra til at kompetansen løfter seg. De har fått kompetanseplaner, fått et større ansvar fra 0 til 24 år, for alle, for å sørge for at det ikke bare er de som er innenfor aldersgruppen som har rett til videregående, men at også alle andre skal følges opp tettere. Dette bygges nå opp rundt omkring i fylkesorganisasjonene. Jeg ser det f.eks. i mitt eget hjemfylke, Vestland, som har bygget opp bedre oppfølgingstjenester. Det er bra, det skal vi gjøre enda mer av.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Det at man har en konkurransedyktig lønn for å ansette folk i ulike selskaper, også i staten, er viktig. Samtidig har vi vært veldig tydelige på at den skal ligge i det nedre sjiktet, ikke i det øvre sjiktet. Staten skal aldri være lønnsledende på denne typen jobber, og vi er ganske nazi på nettopp det spørsmålet overfor statsråder og andre som holder på med noe annet. Vi følger altså dette ganske tett, for vi må passe på det. Der er jeg enig. Men så er det store spørsmålet: Bidrar denne endringen til at vi får bedre jernbane? Det er jeg helt sikker på, for det er kundene som er viktigst. Det er nå flere som reiser med jernbane. Vi har flere avganger på jernbanen. Vi er i en spesiell situasjon under koronatiden, men i utgangspunktet har antallet passasjerer økt, det er flere avganger, flere tog. Vi bidrar også til at vi henter inn penger på de anbudene som er gjort, slik at vi kan styrke jernbanesektoren enda mer. Så i sum tror jeg det vil vise seg helt tydelig at dette er en viktig reform for å sørge for at vi får bedre kvalitet, flere avganger(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) som trenger det. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Jeg synes det er en veldig rar måte å omtale folk som har gjort en lang tjeneste for politiske partier på – i ungdomsorganisasjoner, i stortingsgrupper, i bygging av partier, også i lokalpolitikken – fordi de i noen år har jobbet og fått inntekten sin når de ikke kan leve av politikk på heltid, for de representerer kanskje partier som ikke får så mange ordførere som Senterpartiet får i alle småkommunene. Så de kan ikke leve av det, men de har altså andre inntekter. Det er resten av deres politiske karriere – fordi de har bidratt med sin kompetanse inn til First House. På den annen side har jeg lyst til å si at jeg synes kundene til First House burde tenkt seg om og tatt kontakt med noen i denne salen før de tok kontakt med First House. Det er mitt viktigste budskap. Stortingsrepresentanter er en underbrukt ressurs for selskaper, kommuner og andre for å få hjelp til å løse utfordringer, så det å snakke med sin lokale stortingsrepresentant før man ringer til et rådgivningsfirma, vil jeg anbefale alle. Det er mye billigere, det er faktisk helt gratis, og det er jobben deres.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Nei, for det ville være feil å si. Det denne rapporten viser, er at når man har formuesskatt, flytter man til der formuesskattebiten er lavest. Det betyr at når det er mindre beskatning på verdien av arbeid enn det er på verdien av andre ting, f.eks. realkapital, flytter man til det. Det er ganske viktig å være nøyaktig på hva man gjør knyttet til det. Som jeg sa tidligere: Det er også viktig å huske det som klart og tydelig ble sagt fra om fra forskerne, at det ikke er slik at dette nødvendigvis er en beskrivelse av hele arbeidsmarkedet. I opplistingen i representantens beskrivelse av hva som har skjedd, glemte han ett vesentlig tall. Når det gjelder andelen skatt som betales i Norge, er det altså en noe økt andel skatt som betales av de rikeste, i forhold til det det var før denne regjeringen tiltrådte. Vi har altså gitt skattelettelse til alle, og de rike betaler litt mer av skatten i Norge enn det de gjorde før.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Jeg er opptatt av at alle skal betale skatt. Ikke minst skal de rike fortsatt betale en mye større andel skatt enn det andre gjør. Derfor kan vi også vise til hva vi faktisk har gjort. Men vi gjør noen endringer i skattesystemet – hvis man ser på hva vi har gjort. Hvis vi går inn på hvordan skattesystemet var i 2009, tapte man altså 8 000 kr hvis man flyttet pengene fra sekundærbolig til investeringer i egen bedrift, altså fra det å ha en ekstra hytte eller en ekstra bolig et sted til å ha det i arbeidende kapital. Det vi gjør nå, med de endringene vi har gjort, er at vi har flyttet fra sekundærbolig over til aktivt virke for å skape arbeidsplasser framover. Nå vil man altså tjene 2 000 kr på å flytte det fra å ha en utleieleilighet i Oslo til faktisk å ha det investert i egen bedrift. Det er endringer vi gjør fordi det gir mer verdiskaping og flere jobber.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Regjeringen har lagt frem sitt forslag i en melding som er lagt frem for Stortinget. Det er det vi står bak, og det er det vi kommer til å arbeide for å få gjennom i Stortinget. Det er en viktig prioritering av en fremtidsteknologi som ikke først og fremst kommer til å ha så stor betydning for norske utslipp, men som kan utløse en teknologiutvikling for resten av verden. Det som har vært hele argumentet rundt at vi skal gå foran, er at CCS, fordi vi nå utvikler lagringskapasiteten, kan bidra til at flere land kommer etter, at det blir enklere å få til noe større. Det er det som betyr noe for klimaet. Da er et av de viktige suksesskriteriene våre at flere kommer etter. Suksesskriteriet er ikke hvor mye vi selv gjør. Suksesskriteriet er faktisk at vi får EU interessert i dette, at vi får mer deltakelse i det, at andre land følger etter. Hvis ikke er den store nedsiden – den er der potensielt, og det har jeg ikke lagt skjul på – at dette blir en ny braklanding fordi vi har brukt masse penger på noe som ikke gir oss store resultater fremover. Jeg er optimistisk og tror på det motsatte, men da er det faktisk viktig at vi engasjerer de andre. Da er det fint at vi har et tiltak som man f.eks. kan engasjere til å investere i, for å få vist enda mer av teknologien.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Vi var i vår inne i en av de absolutt største krisene vi har hatt på arbeidsmarkedet noen gang. Heldigvis er vi nå på vei til å se en lysning i det arbeidsmarkedet. Nå er ledighetstallene, selv om de på grunn av Norges størrelse er større enn de har vært noen gang tidligere, i andel lavere enn det f.eks. var på 1990-tallet og høydepunktene da. Vi er ikke lenger i den situasjonen som noen har beskrevet som den største arbeidsledighetskrisen i forhold til befolkning. Det har vi heldigvis sett at det er gode mekanismer i. Dagpenger er en utfordring på noen områder. Det holder folk under permittering til f.eks. jobber og områder hvor man kanskje ikke kommer tilbake igjen. Det er viktig å ha fleksibilitet i arbeidsmarkedet sånn at man også beveger seg til nye jobber, at man er mer aktivt arbeidssøkende. Vi mente at når vi var i en helt spesiell situasjon, var det riktig at vi hadde bedre ordninger. Nå er vi tilbake på de ordningene som Stortinget gjennom alle tidligere kriser har ment har vært gode ordninger, og som har bidratt til at vi har hatt de beste sikringsordningene når det gjelder både dagpenger og permittering, av landene rundt oss.
Erna Solberg (Høyre), 2020-10-06:
Et stort statlig eierskap, som vi tross alt har i Norge, krever en ekstremt nøyaktig måte å tenke på når det gjelder hvordan det eierskapet fungerer i et marked, i forhold til andre aktører, i forhold til finansiering. Det er derfor vi har vært opptatt av at det skal være en veldig tydelig forståelse av rollen man har når man har et statlig eierskap. Men så er vi altså for statlig eierskap i en rekke ting, i partnerskap med private. For det er nå engang slik at noen kanskje gjør bedre vurderinger hvis de skal tape egne penger, enn hvis de skal tape andres penger. Det er en god lærdom å ta med seg, og derfor er det også viktig å gjøre det. Men grunnen til at jeg tok ordet, er at det ofte er fint med oppsummeringer i slutten av sånne debatter. Og i denne debatten har det vært slengt ut mange påstander om hva disse rapportene som har kommet de siste ukene, sier og ikke sier, og det har vært trukket konsekvenser av det som det ikke er noe grunnlag for. For eksempel sa Arbeiderpartiets finanspolitiske talsmann at det den rapporten som ble offentliggjort i går, viste, var at de skattelettelsene som var gitt, var skattelettelser som bare gikk til privat forbruk. Det har vi ikke noe grunnlag for å vite noe om. Veldig mye av de pengene reinvesteres selvfølgelig i annen næringsvirksomhet. Det er de som er partnere med oss når vi bygger nye teknologimiljøer, og de som investerer i andre, men det slenges bare ut som en påstand uten at det er noe som helst hold i det. Det andre var påstanden som også Gahr Støre kom med, at vi nå hadde nærmet oss britiske forskjeller. Det går ikke an å bruke ett inntektsbegrep i en undersøkelse som nå er gjort, og sammenligne det med den internasjonale statistikken, som viser noe helt annet. For da har man jo ikke sammenlignet, hvis man har brukt samme inntektsbegrep i Storbritannia som det som er gjort i SSB-rapporten. Det vi vet om internasjonale sammenligninger, er at Norge er det nest likeste landet i Europa. Det er bare Island som har mindre ulikhet enn Norge i Europa. Vi er faktisk, særlig når vi legger på toppen alle de velferdsordningene vi har, veldig gode på å bygge god likhet i vårt samfunn. Men det aller viktigste er kanskje å huske at grunnen til at mange analyser om ulikhet slår ut med at det er dårlig for effektiviteten, er at folk opplever at de stagnerer og andre utvikler seg, og at folk blir stående utenfor. Derfor er det ikke politikken for å holde nede aktiviteten i økonomien som er viktigst, men det er faktisk det som venstresiden snakker lite om, nemlig hvordan vi får folk i arbeid, hvordan vi sørger for å ta vekk den arveligheten vi har i sosiale forskjeller. Et tankekors knyttet til det: I SSB-rapporten viser de til et tidspunkt under den rød-grønne regjeringen hvor ulikheten gikk ned, i 2009–2010. Da ble de rike fattigere, ja, men da ble arbeidsledigheten betydelig høyere i Norge. Og er det noen av dere her som følte at vi da ble et bedre samfunn, selv om vi ble likere på statistikken?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-06:
I trontalen og i statsministerens innlegg ble det vektlagt at Norge var et samfunn med små forskjeller. Det er en fordel for Norge, blir det hevdet. Det er jeg enig i. Så sier statsministeren at det går i riktig retning. Det jeg er nysgjerrig på å høre, for dette har vi hørt siden 2013, er: Hva er små forskjeller? Er det et statisk begrep, eller er det faktisk noe som utvikler seg? SSB kom med tall i forrige uke som sa at de med mest, skatter mindre og tjener mer. På formuessiden har Norge nå en formuesulikhet på linje med Storbritannia, som vi ofte kaller et klassesamfunn. Det største partiet i denne regjeringen ønsker å avskaffe formuesskatten, som er den skatten som treffer dem med mest. Så mitt spørsmål til statsministeren er: Er dette med ulikhet et begrep hun tar med i festtaler? Ønsker hun å bevare ulikheten slik den var i 2013 eller er i 2020, eller er det faktisk urovekkende at forskjellene i Norge mellom dem på toppen og resten øker?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-06:
Mennesker bak tallene er bl.a. at antall unge uføre er doblet på denne regjeringens vakt. Når forskjellene øker i Norge, skjer det også fordi de på toppen stikker ifra. Det gir mindre inntekter til fellesskapet til å ha tiltak for opplæring, tiltak for deltakelse og tiltak for å styrke utdanningsvesenet vårt.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-06:
Jeg tror folk ser at forskjellene øker som følge av dette. Et annet interessant funn nå er at folk ser at privatisering og todeling er negativt for samfunnet. Norsk Monitor viser at den største endringen i holdninger blant nordmenn er at de er mindre skeptiske til at fellesskapet tar ansvar, med gode reguleringer som gjør at man kan nå felles mål, og de er mer skeptiske til privatiseringsløsninger. Det er den største holdningsendringen i vårt land siden år 2000. Folk ser en todeling av helsevesenet, de ser stadig nye forslag til privatisering, fra jernbane til eldreomsorg. Folk ser den forskjellen. Spørsmålet jeg vil stille statsministeren, er: Hvordan vurderer hun denne endringen i holdninger? Er det noe folk oppdager i sin hverdag, og som de ser i politikken som føres, som faktisk fører til at dette ikke er å ta Norge i riktig retning? Den todelingen er et bidrag til at det blir forskjeller. Den todelingen øker forskjellen mellom folk når det gjelder hva de tjener, hvor de bor, og hvordan samfunnet vårt henger sammen. Uroer det statsministeren?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-06:
Statsministeren snakket om næringspolitikk og statlig eierskap og om ikke å gjenta fortidens feil, og hun gikk til år 2000, da Statoil fikk private medeiere. Hun gikk ikke til år 1970, da Statoil ble opprettet. Hvis man på midten av 1960-tallet hadde stilt spørsmålene «Finner Norge olje og gass på sokkelen? Bør vi opprette et statlig selskap?», ville Høyre sagt: «Nei, ikke gjenta fortidens feil.» Statoil var et klokt grep. Det var klokt i 2000 å gjøre en endring i eierskapet. Mange stater ser nå, i møte med de store utfordringene fra teknologi – ikke minst det grønne skiftet – at vi trenger en stat som er moderne, som tar medansvar, stiller opp og stiller krav, krav om ringvirkninger, krav om teknologi, om å komme med langsiktig kapital, om å stille opp i det skiftet. Det er moderne. Det er gammeldags å ha ideologiske skylapper og si at der staten er medeier, der staten bidrar, settes vi tilbake. Tvert imot: Dette er nå bærende i det mange europeiske land og den demokratiske kandidaten i USA sier og foreslår. Hvorfor er statsministeren så redd for at fellesskapet går inn og tar ansvar og støtter de private bedriftene som skal være med på dette store skiftet?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-06:
Jeg synes dette har vært en klargjørende debatt. Jeg synes den gir et godt oppspill til det året som går inn mot valget. Statsministeren var opptatt av å se framover. Samtidig advarte hun mot fortidens feil. Men det ga meg inspirasjon til å si at Norge jo ble Norge fordi vi ikke begikk en del av andre lands feil i fortiden. I Norge var det en felles oppfatning, i alle fall toneangivende, at vi skulle ha en politikk for arbeid for alle og sette kraftige virkemidler inn for det. Vi skulle ha en politikk for en velferdsstat som ga folk velferd uavhengig av hvor de bodde, og hvilken lønn de hadde, en politikk for å sikre spredt bosetting av mange årsaker, en politikk for industri- og næringsutvikling og en politisk vilje til å nå disse målene, og at en felles velferdsstat faktisk var et gode for den enkelte – det var rettferdig og også bra for næringslivet. I bunnen for det, det som bandt alt dette sammen, var at vi prioriterte å ha små forskjeller. Nå er det kommet dokumentasjon som illustrerer hva som bidrar til små forskjeller, og om Norge er på vei bort fra små forskjeller. Vi har hørt en regjering som egentlig ikke har hatt ett forslag som kan vise at de reduserer forskjellene – de kaller dem små, men de er altså økende. Og vi har en regjering som egentlig er opptatt av alternative fakta. Når det kommer dokumentasjon fra Statistisk sentralbyrå om at de med høyest inntekt skatter mindre og tjener mer, er det alternative fakta, det påvirker egentlig ikke bildet. Det kommer dokumentasjon om at vår formuesulikhet er på linje med den i Storbritannia. Man ville jo ikke trodd for noen år siden at det var noe som vi bare trakk på skuldrene av og sa: Det er fortsatt små forskjeller. Og vi har fått dokumentasjon når det gjelder den formuesskatten som Høyres landsmøte vil avvikle. De vil altså bruke 10–15 mrd. kr der, det er det vi må ta tak i nå, det er der vi har den største muligheten til å rette opp skjevheter i Norge. Om dette skriver våre anerkjente forskere innenfor økonomi at analysen «finner ingen effekter av formuesskatten på foretakets investeringer i fysiske driftsmidler», og følgelig ikke da heller på sysselsetting. Så er det slik at dette er en regjering som ikke bare avviser fakta, men den avviser også folks holdninger. Og til Siv Jensens poeng om ideologiske skylapper: Jeg har ofte beskrevet det med en internasjonal historiker som sa at sosialdemokratiet er en praksis på søken etter en teori. Det er praksis som funker. Det er hva som virker, som er poenget. Og en velferdsstat som sikrer og trygger oppdragelsen for barn og unge, og som trygger eldre, er effektivt. Når vi ser at store private konsern tar ut store utbytter av å drive det som om det var et marked, er jo det en bekreftelse på denne regjeringens politikk, der regjeringen i 2013 sa at det ikke er forskjell på velferdstjenester og andre tjenester. Da ender vi der. Det sier vi nei til. Og jeg vil i et siste innlegg komme tilbake til noen flere elementer, men her oppklarer vi forskjeller. Det mener jeg er opplysende for velgerne, og vi har fått et frampek for hva valgkampen kommer til å handle om.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2020-10-06:
I rekken av alternative fakta hadde statsministeren en påpekning av Arbeiderpartiets syn på trepartssamarbeidet – hvem man snakket med, og hvem man ikke snakket med. Det var med respekt å melde bare tøv. Vi vil lytte til partene i arbeidslivet. Vi lytter ikke til én part framfor andre. Vi heier på økt organisasjonsgrad, at arbeidsfolk organiserer seg, og at bedrifter organiserer seg. Fra en statsminister som skriver i sin regjeringserklæring at hun anerkjenner det uorganiserte arbeidslivet, er ikke det overraskende, men desto mer er dette altså feil. Det siste poenget mitt er dette med statsministerens siste ord til meg i replikkordskiftet, at hun synes å høre en «aktivistisk» linje når det gjaldt næringspolitikken. Det er tydelig at «aktivistisk» er et dårlig ord for statsministeren. Poenget mitt, igjen, er: Hva er pragmatisk riktig? Hva er det som gir resultater? Det som har slått meg når man reiser rundt i norsk næringsliv, er at små og mellomstore bedrifter, som vi har flest av, men også de største etterlyser en mer aktiv stat. Noen av de største bedriftene sier at det er underlig at staten ikke stiller flere krav om ringvirkninger når man får oppdrag. I oppdrettssektoren har vi fiskerikonsesjoner som er utviklingskonsesjoner hvor man kan stille krav om bruk av ny teknologi, slippe til nye krefter, prøve ut nye ting. Men på en lang rekke andre områder, knyttet til skogen, havet, oljen, gassen, er ringvirkningene få. Det treffer vår nordlige landsdel mer enn i sør, for da var det flere ringvirkninger i starten av den delen av utviklingen. Så her er dette et syn på hvordan staten – i de store oppgavene på 2020-tallet, hvor mange av de markedene vi skal utvikle arbeidsplasser og teknologi for, er såkalt umodne – kan være støttende. Så kan vi si at det at staten er aktiv, synes jeg er bra – vi behøver ikke kalle det «aktivistisk». Men dette er iallfall et resultat av at vi lytter til dem som har skoene på, det er partene i arbeidslivet, arbeidsfolk, de som driver bedrifter, og vi lytter til næringslivet. Det er snakk om fra posisjonen at det er ulike syn på rød-grønn side. Ja, det er ulike partier. Men jeg er sikker på at når vi går mot valget i 2021, er vi enige i synet på å sikre folk trygghet for arbeid og trygghet på arbeid, rydde opp der det er nødvendig i arbeidslivet, sikre en sterkere velferdsstat som bidrar til at folk har gode tilbud uavhengig av hvor de bor, og hva de måtte tjene, og en rettferdig klimapolitikk som kutter utslipp og skaper jobber – den retningen, som er en annen retning. I bunnen for det ligger det å ha små forskjeller – ikke fryse det begrepet, men se at det er noe vi må jobbe med hele tiden. De som ser på dette langt utenfor politikken, ser jo at små forskjeller er viktig for å lykkes med omstilling. Store forskjeller er gift for omstilling. Derfor blir det interessante saker, og jeg tror som sagt vi ser konturene av hva valgkampen kommer til å handle om.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-10-06:
Jeg er enig i mye av det statsministeren reflekterte rundt bærekraftig velferdssamfunn, men jeg mener hun glemte et vesentlig moment, nemlig innvandring og migrasjon. Det er hevet over tvil at betydelig innvandring til Norge har økonomiske konsekvenser som helt åpenbart også påvirker bærekraften i velferdssamfunnet, men jeg merker meg at statsministeren ikke viet det mye oppmerksomhet. En annen gruppe i samfunnet som man virkelig kan si er mennesker bak tallene, er pensjonistene, som nå veldig lenge har opplevd negativ kjøpekraftsutvikling. Det må jo skyldes at intensjonene i det opprinnelige pensjonsforliket ikke følges. Hadde man fulgt det rent ut, hadde man ikke hatt den negative kjøpekraftsutviklingen gjennom mange år som landets pensjonister nå opplever. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er hun enig i det, og vil regjeringen foreta seg noe fremover for å stoppe den negative utviklingen som landets pensjonister opplever, altså menneskene bak tallene?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-10-06:
En kommisjon er sikkert vel og bra, men en veldig liten hjelp og trøst for de pensjonistene som lever i dag. Det er mange år til kommisjonens arbeid er ferdig, og så tar det antagelig enda flere år før dette kommer til behandling i Stortinget. I VG på nettet i dag kan man lese at folkerettsekspert Mads Harlem og advokat Nils Christian Nordhus nå er i ferd med å hjelpe Redd Barna med å få flere IS-kvinner og barna deres hjem til Norge. Mitt spørsmål til statsministeren er: Har regjeringen noen befatning med dette? Hvordan stiller regjeringen seg til å hente hjem flere av disse IS-kvinnene? Jeg har jo merket meg at utenriksministeren tidligere har gitt en uttalelse om at hun er dypt bekymret og oppfordrer pårørende til å ta kontakt, slik at man eventuelt kan hjelpe disse hjem.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-10-06:
Vi kunne lese i den svenske avisen Expressen forleden at den svenske regjeringen forfølger det sporet, nemlig å ta kontakt med svenske statsborgere i disse leirene og oppfordre til separasjon av mødre og barn, slik at man kan hjelpe barna hjem, men ikke kvinnene. Det er altså et spor som svenskene kan forfølge, men ikke norske myndigheter, og det er det interessant å merke seg. Jeg har ved flere anledninger det siste halvåret utfordret statsministeren til å gi oss et svar på hva som har skjedd med dem som har kommet hjem. Jeg merker meg at det er den største «tystnad» fra både statsministeren og resten av regjeringen i det spørsmålet, til tross for at mange går og lurer. Kan statsministeren nå fortelle det norske folk hvordan situasjonen er for den hjemhentede IS-kvinnen og barnet?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-10-06:
La meg først henvende meg til representanten Lise Christoffersen, som hadde noen artige formuleringer knyttet til replikkordskiftet mellom statsministeren og meg knyttet til pensjonistene. Jeg var finansminister i en regjering som la pensjonsreformen og pensjonsforliket til grunn, et forlik som Arbeiderpartiet må sies å være hovedarkitekten bak. Så Arbeiderpartiet får heller forklare hva det er de holder på med i pensjonsspørsmålene. Fremskrittspartiet har vært tydelige hele veien på hva som er vårt primærstandpunkt når det gjelder underregulering av pensjoner, og vi brukte anledningen mens vi satt i regjering, til å gi pensjonistene en håndsrekning gjennom mange andre virkemidler: gjennom å gjøre noe med avkortingen av pensjonen til gifte og samboende pensjonister, gjennom å styrke minstepensjonene ved gjentatte anledninger og også gjennom å gi pensjonistene en håndsrekning gjennom skattesystemet. Vi brukte alle de mulighetene som var på utsiden av pensjonsforliket. At Fremskrittspartiet nå, ute av regjering, fortsetter kampen for sin primærpolitikk om å få gjort noe med underreguleringen, som vi også har et forslag om i dag, må ikke overraske noen. Det som derimot er mer overraskende, er den vinglingen som Arbeiderpartiet har i dette spørsmålet også. Jeg gleder meg til å se representanten Jonas Gahr Støres oppfølging av det han selv sa tidligere i dag om at det var veldig umoderne å ha på seg ideologiske skylapper. Jeg merket meg det. Da regner jeg med at representanten Gahr Støre kommer til å være konsekvent i sin tilnærming til spørsmålene i alle saker fremover, og at det ikke bare gjelder det ene spørsmålet han valgte å være opptatt av da han snakket om ideologiske skylapper. For vi ser et Arbeiderparti som har på seg ideologiske skylapper i fryktelig mange spørsmål, noe som skaper betydelige utfordringer – for foreldre som har barn i barnehage, for elever som vil tenke annerledes i skolen, for eldre som ønsker valgfrihet på sykehjem eller når det gjelder hvem som skal komme og pleie dem hjemme. Listen er lang, og her kunne Arbeiderpartiet med fordel ha tatt av seg sine ideologiske skylapper. Ellers må jeg si at dette har vært en veldig forutsigbar trontaledebatt, uten svært mye nytt. Skillelinjene i norsk politikk ligger fast som de alltid har vært. Jeg vil helt til slutt gi en stemmeforklaring fra Fremskrittspartiet. Vi kommer til å støtte forslagene nr. 3, 8, 12, 13 og 15, fra Senterpartiet. Vi kommer til å støtte forslagene nr. 20, 22, 26, 28, 30, 31 og 34, fra Arbeiderpartiet. Vi kommer til å støtte forslagene nr. 68 og 87, fra SV. Øvrige forslag er vi enten uenig i eller kommer til å tilnærme oss på andre måter, f.eks. gjennom budsjettprosessen denne høsten.