Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2003-06-03:
For Kristelig Folkeparti står barnet i fokus. De nye bidragsreglene tar utgangspunkt i standardsatser for utgifter til underhold av barn, nettopp fordi forsørgelse av barna står i fokus. Ut fra dette skal bidraget til barna dekkes av foreldrene i fellesskap, akkurat som hos foreldre som bor sammen, og det skal fordeles etter økonomisk evne. I tillegg skal graden av samvær tas i betraktning. Det er stor politisk enighet om å legge til rette for økt samvær mellom foreldre og barn. Bidragsreglene er ikke – og skal ikke være – et instrument for lønnsutjevning mellom foreldre som har skilt lag. Dette som settes i verk nå, er viktige endringer i forhold til dagens regler, der bidraget fastsettes ut fra hva bidragspliktige har råd til, løsrevet fra barnets behov og uten hensyn til bidragsmottakeres inntekt. Arbeidet med en ny bidragsordning har pågått lenge. Flere regjeringer og statsråder har vært involvert i dette kompliserte arbeidet. Bidragsmodellen har vært til behandling under fem statsråder fra flere regjeringer. Men det var regjeringen Stoltenberg som i mars 2001 la fram Ot.prp. nr. 43 om endringene i barnebidragsregelverket. Stortinget vedtok så lovendringene i juni 2001. Flertallet bestod av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Høyre, Venstre og Fremskrittspartiet. Den nye ordningen ble vedtatt av et bredt flertall i Stortinget. Det er dette som nå følges opp. Forslagene fra Sosialistisk Venstreparti om justering av bidragsreglene før de trer i kraft, og om fjerning av gebyrordningen er avvist av komiteens flertall. Sosialistisk Venstreparti var imot denne ordningen da den ble vedtatt, og det er kanskje derfor naturlig for dem ikke å gå sammen med flertallet i denne saken. Bidrag til barna skal dekkes av foreldrene i fellesskap. Det nye regelverket er ingen tvangstrøye. Foreldrene står fritt til selv å avtale bidrag og samvær. For både barn og foreldre vil det som regel være det beste. Reglene er imidlertid et hjelpemiddel også ved etablering av private avtaler. Trygdeetaten kan hjelpe til med beregning, og om ønskelig med innkreving, gratis. Gebyr kreves bare når det offentlige i vedtaks form må fastsette bidraget. En del bidragsmottakere vil motta lavere bidrag enn det de gjør i dag, og en del bidragspliktige vil få høyere bidrag enn det de har i dag. Når man legger om til en helt annen måte å beregne bidrag på, der mange flere komponenter spiller inn, vil det berøre mange, enten i negativ eller i positiv retning. I en debatt om innføring av barnebidrag er det lett å havne i en blindgate og bare se på forhold som forsterker det negative, og dermed se helt bort fra momenter som virker i motsatt retning, som bl.a.: skatt av bidrag bortfaller i de nye reglenebidraget beholdes heretter fullt ut også for dem som mottar overgangsstønadreelle utgifter til barnepass – barnehage, SFO etc. – skal tas med og fordelesenslige forsørgere får dekket 66 pst. av utgiftene til barnetilsyn av statenpersonfradraget i skatteklasse 2 økes med 3 000 kr i årminstefradraget økes fra 23 til 24 pst., og maksimalbeløpet med 2 700 kr i år Komiteens beslutning om ikke å fjerne gebyrordningen og ikke gjøre endringer i det nye regelverket allerede før regelverket har trådt i kraft, har mye for seg. Den nye bidragsordningen har, som komiteen også påpeker, vært gjenstand for kritikk. Men det er positivt at komiteen også ser viktigheten av at en i denne fasen bevarer roen og ikke foretar forhastede beslutninger. Det vil være uheldig å foreta endringer i det nye regelverket allerede før reglene er trådt i kraft. Det er viktig å skaffe seg fakta og erfaring om hvordan reglene slår ut i praksis, og deretter skal vi foreta en gjennomtenkt gjennomgang på bakgrunn av de konkrete erfaringene man gjør. Stortinget har allerede i forbindelse med innføringen av disse reglene vedtatt at dette skal evalueres. Evalueringsprosessen, som vi også slutter oss til her i dag, er allerede igangsatt. Endringene i bidragsreglene er en stor reform, og det kan ikke utelukkes at de nye reglene kan gi utilsiktede konsekvenser for noen. Dette er noe vi alle er opptatt av skal tas fatt i. Det er anført at utgiftsdelen som inngår i underholdskostnaden, er satt for lavt i forhold til de faktiske kostnader ved å ha barn, og at SIFOs standardbudsjett er for nøkternt. Vi er glade for at store deler av det politiske miljøet har gitt støtte til at statsråden legger den nye beregningen til grunn allerede ved innføring av de nye reglene. Til avslutning: Regelverket tar ikke ansvaret for å forsørge sine egne barn økonomisk vekk fra foreldrene. Men reglene er heller ikke utformet for å løse fattigdomsproblemer i Norge.