Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-05-31:
La meg først uttrykke glede over at de borgerlige partiene står samlet i anbefalingen i denne innstillingen om å opprette et uavhengig finanspolitisk råd. Jeg er også glad for at regjeringspartiene under behandlingen av denne saken har gitt uttrykk for en noe mer åpen holdning enn det vi kanskje møtte i utgangspunktet. Saksordføreren, Hans Olav Syversen, og representanten Ulf Leirstein har redegjort godt for saken og for vår begrunnelse for å fremme forslaget, men bare noen få merknader fra min side i tillegg. Det mange vil stille seg, er jo spørsmålet: Hva er det et slikt råd skal gjøre, hva vil være eksempler på saker som et slikt råd kunne ta tak i? La meg da bare nevne to spørsmål som jeg mener kunne være svært relevante for et slikt råd. Det ene er å evaluere virkemiddelbruken under finanskrisen. En debatt som vi i veldig liten grad har, er: Virket den politikken som ble gjennomført? Vi brukte titalls milliarder kroner ekstra av pengene fra Pensjonsfondet under finanskrisen. Jeg mener at et slikt finanspolitisk råd burde ha stilt spørsmålene: Var det riktig dosering? Var det en riktig fordeling mellom skattereduksjoner og bruk av penger over offentlige budsjetter? Hva kan vi lære av dette for fremtiden? Det andre vil være å se fremover. Det er bred enighet om at vi står foran betydelige utfordringer frem mot 2020–2030 i form av flere pensjonister og færre arbeidstakere per pensjonist. Samtidig er det svært sjelden vi stiller spørsmålet i hvilken grad de budsjettene som vedtas, bidrar til å gjøre det lettere eller vanskeligere å møte morgendagens utfordringer. Vi har et svært kompetent finansdepartement, som i samspill med SSB, Norges Bank og Finanstilsynet bidrar med gode analyser i debatten. Men vi ser jo – jeg holdt på å si – med den stolleken som har vært nå de siste ukene når det gjelder ledelse av disse ulike institusjonene, at det kan være behov for også å ha et annet miljø, et uavhengig miljø, som kan se makten i kortene og ha andre analyser av hvordan ting gjøres. Det er riktig at det er opprettet et finanspolitisk råd i Sverige som bidrar tungt i den politiske debatten – til glede for noen og til forargelse for andre. Så vidt jeg har skjønt, er gleden og forargelsen ganske jevnt fordelt mellom opposisjon og posisjon i Sverige. Men de bidrar godt i den åpne samfunnsdebatten. Det er tilsvarende i andre land, og jeg tror ikke det er uten grunn at OECD også har anbefalt Norge å opprette et uavhengig finanspolitisk råd. Jeg mener også at parallellen til Norges Bank Watch, som representanten Ulf Leirstein trakk frem, er god. Norges Bank Watch gir gjennom sine årlige analyser gode innspill til Norges Bank, og så vidt jeg har forstått, har Norges Bank også i stor grad lyttet til de rådene som kommer derfra. Jeg er for øvrig enig i synspunktet til representanten Gerd Janne Kristoffersen, at det er viktig å skille mellom fag og politikk. Jeg ser ingen motsetninger mellom posisjonen og opposisjonen i så henseende. Hensikten med et slikt råd er jo å gi et enda bedre fundament for de beslutningene som vi tar, og at vi fra tid til annen også kan ha en debatt hvor vi evaluerer den politikken som er gjennomført. Så jeg er glad for at vi gjennom forslaget har klart å drive debatten ett skritt fremover, og jeg anser regjeringspartienes noe mer åpne holdning til et slikt råd i denne innstillingen som et tegn på at dette også kan bli en realitet i Norge etter hvert.