Øyvind Halleraker (Høyre), 2013-03-18:
Det er bra at Riksrevisjonen følger opp denne virksomheten og legger fram et dokument som absolutt er egnet til forbedringer. For dette har utviklet seg fra å være en relativt liten virksomhet for 20 år siden – med enkelte fergeavløsningsprosjekter her og der – til å bli en stor og betydelig virksomhet med mange, mange milliarder kroner i omsetning og ansvar. Det er også bra at Riksrevisjonen følger opp forvaltningen av dette, og jeg er også veldig glad for at Riksrevisjonen peker på Samferdselsdepartementets tydeligere rolle i dette. Det tror jeg er et godt signal, og det tror jeg vi skal ta med oss videre, og det er jo også en del av komiteens enstemmige merknader. Bompengeselskaper er – nesten uten unntak, tror jeg – organisert som aksjeselskaper. Det vil altså si at styret og eiere er ansvarlig for virksomheten i alle ledd, etter aksjeloven. Det gjelder selvfølgelig drift, det gjelder anskaffelser, det gjelder ikke minst en i mange tilfeller svært stor gjeldsportefølje, og det gjelder selvfølgelig oppfølging av stortingsvedtak. Dette er et stort ansvar. Når vi da vet at for inneværende år har regjeringen lagt opp til 9,8 mrd. kr i bidrag fra disse selskapene på statlig side, og 4,5 mrd. kr til fylkesveier, så er det etter hvert blitt et betydelig beløp. Mitt inntrykk som samferdselspolitiker er at disse selskapene og styrene – i alle fall stort sett – er opptatt med å gjøre en god jobb, med å holde kostnadene nede og tilstrebe lavest mulig kostnader også for lån. Men slik vi har organisert oss i Norge, ligger det litt i sakens natur at alle disse prosjektene kommer så å si som et ønske nedenfra. Det er kun ett eneste selskap som er regissert og ønsket fra statlig hold, og det er Svinesund-forbindelsen. Da ligger det også i sakens natur at det er viktig å se på ansvaret mellom disse selskapene og staten og ikke minst en annen viktig samarbeidspartner for selskapet, nemlig fylkeskommunene, som ofte påtar seg et betydelig garantiansvar for gjeldsporteføljen til selskapene. En del av disse selskapene har nok en styresammensetning som kanskje kunne vært mer profesjonell, for å si det forsiktig, men det avspeiler også ofte honoreringen av disse styrene – det er svært beskjedne honorarer, og noen har sågar ikke honorar til sine styrer i det hele tatt. La oss se litt på hva som er hovedanliggende for Riksrevisjonen. Det går bl.a. på forvaltning av den store låneporteføljen. Vi var i en periode innom en ordning som faktisk departementet selv påla selskapene, nemlig å vise til at man hadde sikret sine framtidige låneopptak med 6,5 pst. rente. Dette var en del av betingelsesgrunnlaget i proposisjonene. Fra Høyres side protesterte vi mot dette hver eneste gang, og nå er det borte. For det viser seg jo alltid å være slik at når man har fylkeskommunale garantier for sin finansiering, er det i de aller fleste tilfeller riktig å ha en finansieringsstrategi som også har ganske betydelig innslag av flytende rente og at man da benytter seg av dette. Det har jo vist seg over lang tid å være lønnsomt. Når det gjelder dette med drift, er det en svakhet i systemet slik det virker i dag, noe vi også ser at flertallet i komiteen påpeker. Det er at ansvaret for anskaffelser og ansvaret for drift – og ikke bare det, men også ansvaret for å inngå driftsavtaler – ikke er lagt til selskapene selv. Det gjør at man får dette kommunikasjonsgapet i forhold til det behovet man selv synes man har, og at feil ved driften ikke blir kommunisert godt nok. Dette påpeker jo også flertallet, og det er viktig at dette ses nærmere på. I England har de en modell som de kaller for coco-modellen – company-owned, company-operated – som en grunnregel. Den modellen plasserer ansvaret der det skal være, og det tror jeg er verdt å tenke på også i dette tilfellet. Så har jeg lyst til å gi skryt til statsråd Arnstad, som jo også er her i salen i dag, for hun har tatt tak i en sak som vi reiste fra Høyres side for noen år siden, nemlig dette med brikke i tunge kjøretøyer. Dette har hun lagt fram her i dag – vi har nå saken til behandling i komiteen – og det har skjedd i et tempo som er veldig, veldig bra, og vi er veldig godt fornøyd med det. Det er en del ting som vi fortsatt må diskutere, men i hovedtrekk er dette et veldig bra tiltak. Jeg er litt usikker på om vi har funnet fram til de endelige løsningene for å holde kostnadsnivået nede, men det som ligger i saken, er at man nå vil utvikle dette til å bli et bedre anliggende så vel for selskapene som for Statens vegvesen og departementet. Konkurranseutsetting er alltid et positivt tiltak for å holde kostnader nede. Det er jo slik at etter at stadig flere av disse prosjektene har automatisk innkreving, må man ha en profesjonell aktør til å ta seg av det som følger av hele innkrevingsopplegget, og per i dag er det faktisk bare to selskaper i landet som kan ta denne løsningen. Vi kunne gjerne sett at vi hadde flere som konkurrerte om dette. Et av de selskapene som har kompetanse og som kunne ha gjort det, er Fjellinjen her i Oslo, men de har valgt ikke å konkurranseutsette sin drift. Hadde de gjort det, kunne de også ha vært med på å bidra til å holde kostnadene nede for andre selskaper. Til slutt en kuriositet, og kanskje også en påpekning, i Riksrevisjonens rapport: Spesielt da denne ble lagt fram, ble det påpekt at to selskaper hadde større driftsutgifter enn inntekter. Det er ikke en helt korrekt påpekning. Det ene selskapet benytter seg av det man også gjør i alle andre selskaper, nemlig at man aktiverer innkrevingsretten, og at den er like stor som den til enhver tid gjeldende motsvarende balansepost, som er gjelden. Det at man da nedskriver på denne retten, vil år om annet kunne framstå som at man har et underskudd. Det er altså bare en teknikalitet og ikke reelt. Dette selskapet hadde betydelige inntekter og betalte ned på sin gjeld. Det andre selskapet er i mitt hjemfylke. De har ikke inntekter i det hele tatt, bortsett fra helt marginale inntekter på en forhåndsbompengeordning, men de har betydelige kostnader fordi de allerede bygger et stort prosjekt. Da framstår dette selvfølgelig i regnskapet. Fra Høyres side vil vi, som det står i våre merknader, anbefale at man ser på rollefordelingen, og at økonomisk ansvar også følger ansvar for investering og drift, og at dette bør ledsages av en reform for større og mer profesjonelle selskaper.