trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
Det som representanten Serigstad Valen nå kaller en snuoperasjon fra representanten Solberg, lederen av Høyre, er vel en like stor snuoperasjon som statssekretær i Olje- og energidepartementet Per Rune Henriksen har i VG, der han sier at det å pålegge kvotepliktig sektor tiltak utover kvoteplikt er «dyrt» og «dumt». Det er en like stor snuoperasjon som Finansdepartementets høringsuttalelse til regjeringens klimamelding, der det er «kalkulatordepartementet» som viser seg. Kristelig Folkepartis politikk er at alle sektorer må med i klimadugnaden. Det sa vi i 2008, og det kommer vi til å stå fast på ved en eventuell klimamelding – når den kommer – fordi ingen kan få lov til å forsyne seg av bordet uten å betale en ekstra pris.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
Jeg må nok kanskje skuffe lederen av komiteen, representanten Sande. At vi i Kristelig Folkeparti ønsker å føre mer Soria Moria-politikk, er nok ikke undertegnedes mål. Kristelig Folkeparti ønsker å føre en gul politikk, der vi tar forvalteransvaret på alvor, der vi bruker ressursene våre nasjonalt, men der vi også har et globalt perspektiv på det. Når det gjelder klima, mener vi at det går for sent med den klimapolitikken som regjeringen legger på bordet, det viste jeg til i mitt innlegg. Klimameldingen har vi ventet på i fire år. Det går for sent i forhold til de omleggingene vi må ha. Dere får skryt av meg for den jobben dere gjorde i Durban, men det holder ikke å hvile på de laurbærene, for nå er vi på norsk jord, og nå må vi levere i forhold til den politikken som du og jeg og Stortinget står ansvarlig for.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
Innen 31. september skal Stortinget få seg forelagt klimameldingen. Det ble lovet i trontalen. At det er en intern uenighet når det gjelder regjeringens klima- og miljøpolitikk, er ingen hemmelighet. Statsråd Ola Borten Moe har jo blitt den rene oljesandlobbyisten, mens miljøvernminister Erik Solheim er sterk motstander av oljesand. Statssekretær Per Rune Henriksen og Olje- og energidepartementet sier at det er dyrt og dumt å pålegge kvotepliktig sektor flere tiltak i en eventuell ny klimamelding. Representanten Serigstad Valen var her i salen og utfordret undertegnede og sa at det nok må være veien å gå. Partileder Kristen Halvorsen sier at det er greit at folk ser hva vi strir med. Vi vet at vi skal ned 30 pst. i forhold til den banen vi var på i 1990. Vi har en petroleumsmelding som vi skal vedta neste uke, som gir 23 pst. Hvordan blir denne klimameldingen egentlig?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
I statsbudsjettet for 2012 varsler regjeringen kutt i bevilgningene til Enova fordi de midlene som frigjøres ved etablering av grønt sertifikat-markedet, skal trekkes tilbake istedenfor å benyttes til økt innsats innenfor energieffektivisering. Jeg har lyst til å sitere fra budsjettproposisjonen: «Regjeringen legger derfor opp til å trekke ut midler fra Energifondet som reflekterer satsingen på vindkraft de seneste årene.» I 2010 utlyste Enova en søknadsrunde for investeringsstøtte til vindkraft på 1 mrd. kr med utgangspunkt i Enovas budsjett for 2010. Uttrekkene, da formidlet fra Enova, reflekterer altså vindkraftsatsingen, og vil bety en nær halvering av Enovas disponible midler. Dette er drastisk. Dette er penger som vi trenger til økt satsing på energieffektivisering. Med statsrådens innlegg i minne om IEAs viktighet i forhold til energieffektivisering henger ikke dette helt på greip. Min utfordring er: Hvordan skal vi bli energieffektive når vi halverer støtten til Enova?
Borghild Tenden (Venstre), 2011-12-12:
Bare noen korte kommentarer, for Venstre er selvsagt glad for at vi endelig kan vedta og få på plass elsertifikater. Som flere har vært inne på – energibygging krever mange år med planlegging og pengebruk fram til en ferdig utbyggingsplan. Det haster derfor med å få på plass rammebetingelser for fornybar energi som utløser utbygging, slik at Norge ikke havner på etterskudd når det gjelder å få en overgang fra fossil til fornybar energi, og med å oppfylle de målene fornybardirektivet kommer til å pålegge oss. Jeg har brukt tid på dette før her i Stortinget, men jeg vil si det igjen: Venstre skjønner fortsatt ikke hvordan det er mulig at regjeringen bruker tid og krefter på å forhandle ned Norges fornybarforpliktelser i forhandlingene med EU – tid og krefter som burde vært brukt på å få klimagassutslippene i Norge ned, i samsvar med et klimaforlik de har vært med på å underskrive. Men slik er det, og nå er i alle fall en avtale med EU på plass. Venstre er fornøyd med at det nå er et samlet storting som innser at markedet er den beste motoren for å få på plass en fornybarsatsing i Norge. Markedet avgjør prisene på elsertifikatene. Dersom det produseres mye fornybar kraft, vil prisen bli lav, men dersom det bygges ut for lite kapasitet i forhold til de politiske målsettingene, vil etterspørselen etter grønne sertifikater bli større enn tilbudet. Det vil medføre økt pris og dermed gjøre det mer lønnsomt å investere i fornybar elektrisitetsproduksjon. Dette er etter Venstres syn bra. Men et stort flertall her i Stortinget mener at enkelte aktører ikke skal være med på dette spleiselaget. Flertallet mener at store deler av industrien skal slippe å betale den reelle prisen for energi, og ønsker derfor at hele regningen skal dyttes over på normale forbrukskunder. Resultatet vil være at norske forbrukere skal betale mer for at industrien skal slippe unna. Det er en stor mengde energi det er snakk om her. For Venstre er det et viktig prinsipp at forurenser skal betale, og det hadde vi også trodd var viktig for en del andre partier her på Stortinget. Vi stiller oss derfor uforstående til at dette prinsippet ikke skal gjelde i denne sammenheng, og viser til at vi foreslo å rette opp dette ved behandlingen tidligere i år uten å få flertall.
Borghild Tenden (Venstre), 2011-12-12:
Jeg takker representanten Strøm for at han har satt seg inn i Venstres alternative budsjett, og for at han refererte det på en veldig tillitsfull og riktig måte. Når det gjelder strøm – selvsagt skjønner vi det. Forrige sak som ble behandlet her, medfører at vi må ha frembringelse av strøm, og vi er for det. Men jeg er helt sikker på at representanten sikter til de aksjonene som har vært i Hardanger, der Venstres lokale representanter har vært veldig aktive. Vi mener at strømlinjene der kan bygges på en mye mer skånsom måte enn det som blir realiteten.
Borghild Tenden (Venstre), 2011-12-12:
Som jeg sa i mitt innlegg, er vi for skog, og vi bruker veldig mye penger nettopp på skogvern. Så er det sånn at vi ser, og vi vet at mange miljøer er opptatt av, at den voldsomme granplantingen som spesielt har vært på Vestlandet, og som representanten Sande virkelig bør ta i øyesyn hvis han ikke har sett det, har medført store utfordringer for det biologiske mangfoldet. I kraft av denne plantingen av granskog bygger man skogsbilveier som også berører det biologiske mangfoldet på en måte som vi i Venstre ikke bare kan sitte og se på.
Borghild Tenden (Venstre), 2011-12-12:
I Venstres alternative budsjett har vi en grønn skatte- og avgiftsreform som bidrar til et samlet skatteskifte på om lag 5,5 mrd. kr. Vi ønsker mindre skatt på arbeidsplasser og næringsliv og mer skatt på miljøfiendtlig adferd. Vi vil at forurenseren skal betale, at ingen skal slippe unna, og at miljøavgiftene må økes og omlegging må premieres. Jeg ønsker statsrådens vurdering av denne Venstre-politikken.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Det temaet representanten Skumsvoll tar opp, er for så vidt en velkjent diskusjon, men jeg ber om forståelse for at min tid til å forberede denne debatten har vært begrenset. Jeg tror derfor ikke det er riktig av meg å gå inn i for mange detaljer rundt svarene fra Olje- og energidepartementet. Jeg vil heller oppfordre representanten til å sende inn et skriftlig spørsmål og få svar fra olje- og energiministeren.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Jeg takker representanten for gode spørsmål. Samtidig må jeg nesten bare svare det samme som jeg gjorde til forrige spørrer, at min mulighet til å svare på disse spørsmålene er begrenset akkurat nå, så jeg vil oppfordre til at de også stilles skriftlig til olje- og energiministeren.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Som jeg sa i mitt innlegg, har regjeringen med dette og også gjennom Stortingets tilslutning i dag tatt på seg ambisiøse mål når det gjelder å øke fornybarandelen. Det er jeg veldig glad for. Når det gjelder akkurat hvor langt vi kan nå, og spørsmålet om en eventuell overoppfyllelse, er det noe som det er naturlig at olje- og energiministeren kommer tilbake til. Transportsektorens ansvar for å få ned samlede norske utslipp og få til en omlegging til nye energikilder er stort og viktig. Uten transportsektorens bidrag vil ikke Norge nå de målene vi har satt oss. Regjeringen har en lang rekke virkemidler både på energisiden og på samferdselssektoren. Når det gjelder handlingsplanen knyttet f.eks. til innfasing av nye typer drivstoff, tror jeg også jeg må henvise til olje- og energiministeren og be om at spørsmålet fremmes skriftlig.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Som jeg sa i mitt innlegg, mener jeg det er tungtveiende likestillingspolitiske grunner, og også viktige integreringspolitiske grunner, til ikke å ha kontantstøtte for toåringer. Det vil si at jeg vil ikke anbefale noe kommunestyre å vedta det. Samtidig er de kommunene der innbyggerne har valgt borgerlig, frie til å innføre denne typen ordninger. Jeg vil imidlertid advare mot å bruke lokal kontantstøtte som en enkel vei unna den forpliktelsen kommunene har til å skaffe barnehageplass til alle som trenger det. Jeg noterer meg med bekymring at f.eks. Fremskrittspartiets ordfører i Os, Terje Søviknes, sier til Bergensavisen 7. desember at «for Os kommune er det økonomisk gunstig å betale ut kontantstøtte på om lag 5000 kroner per måned isteden for å finansiere barnehageplass til alle 2-åringene». Hvis det er det som er motivasjonen, vil jeg advare mot det og understreke den plikten kommunene har til å sikre retten til barnehageplass for alle.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Det er svært stor forskjell på en kontantstøtte som betales utover to år, og som holder barn lenge ute av barnehagen og moren lenge ute av arbeid, og det vi nå gjør, som er å gi en høyere støtte en kort periode der mange familier bl.a. mangler muligheten til å få barnehageplass. Når vi er i den situasjon at vi mange steder i landet kun har ett hovedopptak til barnehagene, synes jeg det er en god håndsrekning til småbarnsfamiliene. Jeg er av dem som trives svært godt i regjering med Senterpartiet. Det står veldig mye fornuftig i Senterpartiets program. Den saken vi behandler i dag, er også et svært godt eksempel på at de rød-grønne partiene klarer det som de borgerlige kommer til å få betydelige utfordringer med hvis de skal bygge sitt regjeringsalternativ, nemlig å sy sammen store og viktige reformer i familiepolitikken, noe som jeg tror alle tre partiene med hånden på hjertet kan si at vi er veldig stolte av og glade for at vi vedtar i kveld.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
De beregningene som vi legger til grunn i statsbudsjettet, er det som de berørte departementer etter beste evne har klart å anslå ut fra det vi i dag vet om det som vil være situasjonen neste år. Det ville være helt uansvarlig av regjeringen å legge fram noen andre tall for Stortinget enn det. Så er det viktig å se at det vi da ser på, er et øyeblikksbilde av hvordan vi tror dette vil være neste år. De langsiktige effektene av endringene i kontantstøtten tror jeg vil bli større. Men det er bl.a. avhengig av at vi får i gang de tiltakene som f.eks. gjør at minoritetskvinner har noe meningsfylt å gå til. Det er vi godt i gang med, f.eks. når det gjelder utbyggingen av programmet Ny sjanse, av andre viktige tiltak for kvalifisering, språkopplæring, og det generelle arbeidet for å bedre kvinners posisjon i norsk arbeidsliv, bl.a. arbeidet mot ufrivillig deltid. Så jeg tror resultatene vil komme. Jeg konstaterer at også flertallet i sin merknad har sagt en del om dette og lagt til grunn at det behovet for barnehageplasser som oppstår neste år, skal etterkommes og finansieres.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Det er godt Senterpartiet får mange kjærlighetserklæringer, de har allerede fått min. Jeg har lyst til å nevne, når representanten Hofstad Helleland går ned fra talerstolen, at Høyres Kvinneforum, meg bekjent, også er ganske enig i det forslaget regjeringen legger fram i dag. Det er et tankekors når vi ser noen av karakteristikkene som kommer. De må i så fall også gjelde Høyres Kvinneforum. Grunnen til at jeg ba om ordet – jeg skal ikke trekke ut debatten – er bare at jeg fortsatt er litt forbauset over retorikken til representanten Håbrekke når det gjelder integreringsspørsmålet. Jeg har som minister for integreringsspørsmål som jeg vanligvis ikke har gleden av å diskutere med denne komiteen, vært svært opptatt av at vi skal få til et ordskifte i Norge om det mangfoldige flerkulturelle Norge, som ikke er stigmatiserende. Det som er stigmatiserende, er å basere debatten på myter, på generaliseringer. Det er ikke stigmatiserende å si ting som er sant. Tvert imot er det slik at det å være nyansert, det å trekke fram reelle problemer, også er helt nødvendig for å bekjempe stigmatisering. Det eneste vi har sagt i denne debatten, er at det er en utfordring at familier med minoritetsbakgrunn er overrepresentert blant kontantstøttemottakere, samtidig som de også er overrepresentert blant familier der det er mye barnefattigdom. Vi vet at det å være en éninntektsfamilie ofte er en årsaksfaktor når det gjelder barnefattigdom, og vi vet at det å få ungene inn i barnehage kan være en viktig forutsetning for at de ikke også skal bli voksne fattige. Tallene fra Nav fra februar i år viser at av stønadsmottakerne totalt sett var 35,5 pst. av utenlandsk opprinnelse. Vi har sett at nedgangen i bruk av kontantstøtten over tid har vært sterkere i befolkningen totalt enn blant familier med ikke-vestlig innvandrerbakgrunn. I Oslo, der vi vet at vi har de største utfordringene knyttet til nettopp å bekjempe fattigdom, og manglende tilgang til arbeidslivet for familier med innvandrerbakgrunn, hadde 72,1 pst. av dem som mottok kontantstøtte, opprinnelse i et annet land enn Norge. Blant toåringene som mottok kontantstøtte i Oslo, gjaldt dette 83 pst. Å påpeke det og å si at det faktisk er en viktig del av diskusjonen, er ikke stigmatisering, det er en nødvendig debatt om hvordan vi sørger for at nordmenn med innvandrerbakgrunn ikke blir stående på sidelinjen når det gjelder arbeidsliv, barnehage og utdanning.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Årsaken til at jeg tegnet meg på talerlisten, var et ganske uforståelig og lite sammenhengende angrep som kom fra SVs Snorre Serigstad Valen om elektrifisering av sokkelen. Fremskrittspartiets utgangspunkt har hele tiden vært følgende: Dersom man i en utbygging skal elektrifisere, er det en vurdering selskapene selv må gjøre på økonomisk grunnlag. Petroleumsnæringen selv må ta de bedriftsøkonomiske vurderingene av hvorvidt det er fornuftig, rasjonelt. Det er heller ikke en kostnad som kan veltes over på strømkundene. De ekstra kostnadene en slik elektrifisering medfører, må bæres av utbygger. Det som er litt av representanten Serigstad Valens, SVs – egentlig denne regjeringens – problem, er den ideologiske tilnæringen man ser ut til å ha valgt å ha angående elektrifisering av sokkelen. Fremskrittspartiet, derimot, legger til grunn kost–nytte-vurdering. Det må være sånn at dersom man vil elektrifisere, må man også ta med seg kostnadene i det regnestykket. De beregningene som er gjort for Snøhvit, som var et konkret eksempel her, viser at elektrifisering der kan koste så mye som over 10 mrd. norske kroner. Det vil bety en kostnad på ca. 1 918 kr per tonn CO2 – en dyr måte å redusere CO2-utslippene på, særlig når vi vet at man for en langt rimeligere pris kan kjøpe CO2-kvoter i EU-systemet. Vi snakker i realiteten om at det blir 20 ganger dyrere. Da er det litt merkelig at denne regjeringen, og i særdeleshet SV, har denne ideologiske tilnærmingen. En skulle jo tro at dersom man vil redusere CO2-utslippene og anvende samfunnets penger på det, må en ta kuttene der man får mest mulig effekt. Det må være prinsippet. I alle andre sammenhenger er det et prinsipp i Stortinget og noe all rasjonell økonomisk virksomhet legger til grunn, nemlig at effekten og resultatene er det som skal være avgjørende – ikke ideologi, ikke symbolpolitikk, men resultater. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet i hvert fall er en veldig klar røst på dette området i motsetning til i særdeleshet SV. Vi legger til grunn kost–nytte, så får heller SV drive med sin symbolpolitikk og fortsette det som i realiteten vil føre til at man får mindre kutt i CO2-utslipp per anvendt krone.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Som representanten Sande er fullstendig klar over, var olje- og energiminister Ola Borten Moe på en liten tur til Canada for noen uker siden og hadde i den forbindelse noen friske synspunkter som han også kunne meddele norsk presse. Det førte til at representanten Sande gikk ganske hardt ut mot sin egen olje- og energiminister, og sa: «Jeg koster på meg å være uenig med Ola når det gjelder hans utspill om oljesand og EUs drivstoffdirektiv. Jeg synes ikke vi skal utvinne denne oljesanden i regi av Statoil.» Spørsmålet er: Kjemper representanten Sande som en løve for dette internt i Senterpartiet, og i regjeringen, eller har han løpt fra dette standpunktet raskere enn en leopard(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Jeg ventet for så vidt at jeg skulle få et spørsmål om trosbekjennelse med hensyn til menneskeskapte klimaendringer. Fremskrittspartiet har et vitenskapelig, rasjonelt forhold til dette, og det er rett og slett at vi forholder oss til forskningen. Vi har et føre-var-perspektiv. Men vi tillater oss samtidig å stille spørsmål, ikke om forekomsten og hvorvidt menneskelig aktivitet påvirker klimaet rundt oss – jeg anser som en selvfølge at 7 milliarder menneskers aktivitet på denne lille planeten har noen virkninger på miljøet og klimaet rundt oss – men om effekten av det, omfanget av det, sammenhengene, som er svært kompliserte, og ikke minst resultatet av det, og hvordan det slår ut på klimaet. Det er det det handler om. Det har altså nylig kommet ny forskning som viser at kanskje er ikke sammenhengene så sterke som FNs klimapanel har hevdet. Vi har en åpen holdning til disse tingene.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Det er mulig representanten Snorre Serigstad Valen ikke fikk med seg svaret på mitt forrige spørsmål, for jeg mener jeg sa ganske klart at menneskelig aktivitet påvirker miljøet og klimaet rundt oss. Det skulle bare mangle – selvfølgelig er det en sammenheng der. Men jeg stiller spørsmål rundt dette, som jeg mener alle burde gjøre, for dette er ikke et spørsmål om tro, dette er ikke et spørsmål om religion, det er et spørsmål om fakta og vitenskap. Da er det altså sånn at studier spriker i ulike retninger. Representanten spør om et eksempel. Ja, jeg kan ta et eksempel. 24. november hadde NRK en liten sak om en forskningsrapport fra USA som viser at sammenhengen mellom temperaturendringer og omfanget av CO2 i atmosfæren sannsynligvis ikke er så omfattende som det FNs klimapanel hevder. Da mener jeg man skal forholde seg til det, ta det inn over seg og ikke legge til grunn et «worst case»-scenario hele tiden og drive med det jeg kaller svovelpredikantvirksomhet. Vi skal ha en rasjonell og vitenskapelig tilnærming.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Det jeg uttaler meg om når jeg snakker om «worst case»-scenario, det som nesten er en religiøs tilnærming til effektene av menneskeskapte klimaendringer, er politisk – altså politikere som jeg mener drar denne debatten for langt. Som jeg sier – gjerne for tredje gang – selvfølgelig er det sånn at menneskelig aktivitet påvirker klimaet på den planeten vi bor på. Vi er 7 milliarder mennesker, så selvfølgelig er det sånn. Men så er det snakk om omfang, det er snakk om effekter, det er snakk om hvor mange grader CO2 i atmosfæren påvirker, osv. Denne rapporten som jeg tok utgangspunkt i, med et eksempel, var publisert i Science. Den er tung, i den forstand at det er ikke noe som lett avfeies. Så registrerer jeg at det er ulike resultater fra ulik forskning, og jeg avviser ingenting. Mitt og Fremskrittspartiets utgangspunkt vil alltid være – og skal være – at vi tar vitenskapen på alvor. Vi gjør ikke dette, jeg holdt på å si, til en politisk symbolpolitikk hvor man trekker ting for langt. Vi må ha en rasjonell tilnærming.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Etter avtalene i Durban har statsråd Solheim uttalt seg på en måte som vanskelig kan forstås noe annerledes enn at man i Norge har ytterligere ambisjoner om å kutte innenlands i CO2. Han har uttalt noe sånt som at i og med at man har en avtale som ikke omfatter mange andre land, kun 15 pst. av utslippene, betyr det at disse landene hver for seg har et ytterligere ansvar for å gjøre mer kutt i CO2-utslipp. Betyr det at regjeringen i praksis nå vil gå lenger enn å kutte to tredjedeler innenlands? Er dette et nytt signal fra regjeringen? Vi har til og med sporet det som åpenbart er en strid innad i regjeringen når det gjelder to tredjedelsmålet. Kan statsråden forklare om dette er et uttrykk for en ny politikk fra regjeringen, altså at man går lenger enn to tredjedelsmålet?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Det kan være interessant å registrere de signalene som kommer fra statsråd Borten Moe. Det henger ikke helt sammen med det som ble hevdet fra representanten fra Sosialistisk Venstreparti, Snorre Serigstad Valen, tidligere i dag, men det kan vi la ligge. Politiske erklæringer på personnivå har blitt ganske vanlig for denne regjeringen, det være seg stortingsrepresentanter, statssekretærer eller statsråder. Jeg bare nevner eksempler som oljesand i Canada, to tredjedels-målet, osv. Derfor tenkte jeg at jeg skulle utfordre statsråden på hans personlige mening om det som kanskje er en av de viktigste sakene som ligger på hans bord i tiden fremover, som handler om områdene utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja. Er det statsrådens syn at det bør åpnes for konsekvensutredning, eller har man endret oppfatning fra den gang man ikke var medlem av regjeringen?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Statsråden sa på EnergiRikekonferansen i Haugesund i august at han ville eksportere mer gass til Europa, i lys av at en skal stenge f.eks. kjernekraftverkene der. Det synes jeg er en god idé. Stasråden har også, sammen med utenriksministeren, sagt at han ønsker å øke den nasjonale bruken av gass i Norge. Det synes jeg også er en god idé. Samtidig vet vi at Klima- og forurensningsdirektoratet jobber med prosjekt for å elektrifisere Melkøya, der vi altså har et av de mest moderne gasskraftverkene i verden. En står altså her i fare for å bruke norsk vannkraft til å erstatte et moderne gasskraftverk, mens den samme vannkraften kunne erstattet kullkraftverk på kontinentet. Synes statsråden at det er god energi- og klimapolitikk å prioritere slik?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-12-12:
Det kunne vore interessant å fortsetje med å stille spørsmål frå dyreriket og visse safariturar osv., men eg skal avstå frå det. Senterpartiet har vore i regjering heilt sidan 2005, og heile tida har det vore ein formidabel auke i byråkrati og statleg overstyring. Alt dette går på konsekvensar for det kommunale sjølvstyret og den private eigedomsretten. Senterpartiet har heile tida vore med på denne utviklinga, og det står i sterk kontrast til det Senterpartiet stod for tidlegare. Mitt spørsmål er om det ikkje er pinleg for Senterpartiet at dei har vore med på denne utviklinga. Ser ikkje representanten Sande at dette er ei uheldig utvikling?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2011-12-12:
Høgre har ved fleire høve peika på den store auken i offentleg byråkrati og talet på tilsette i departement og direktorat. I dette budsjettet blir det særleg vist til at talet på stillingar i Direktoratet for naturforvaltning og underliggjande etatar er sterkt aukande. Høgre er uroa over ei utvikling der staten et seg inn på område som grunneigarar og lokale styresmakter kan ta seg av. Eitt godt døme på det er at det blei oppretta to nye stillingar i Statens naturoppsyn knytte til dei nye nasjonalparkane Langsua i Oppland og Rohkunborri i Troms. Høgre ønskte at grunneigarane sjølve skulle forvalte dei private områda i Skrautvål sameige, Steinsetbygda sameige og Ton og Lenningen utmarkslag, og at dei skulle få prøve ut ein modell med grunneigarstyrt forvalting. Dette blei avvist av regjeringa då saka om Ormtjernkampen nasjonalpark blei handsama. Høgre meiner det er beklageleg at grunneigarane ikkje fekk høve til å prøve ut denne modellen, og at staten skal inn og ta over ansvaret for forvalting av eit område som grunneigarane har forvalta på ein framifrå måte i lang tid. Høgre er ein sterk forsvarar av den private eigedomsretten. Vi ser den private eigedomsretten som viktig både som prinsipp og som verkemiddel for å sikre ei klok og langsiktig forvalting av ressursane, og den private eigedomsretten skal respekterast. Høgre meiner at forvalting av naturressursane og naturområda ikkje har funne sin endelege form i Noreg. Vernearbeidet er i ferd med å bevege seg over i ein forvaltings- og skjøtselsfase. Framover blir det viktigare og viktigare å ha fokus på korleis ein sikrar naturverdiane i dei områda som allereie er verna. 17. juni 2011 blei det inngått eit nytt rovviltforlik her på Stortinget. Det er svært positivt at eit samla storting stod bak dette forliket, og det er avgjerande at regjeringa og forvaltinga følgjer opp intensjonane i forliket, bl.a. ved å sikre tilhøva for beitenæringa og den sørsamiske tamreindrifta. Høgre er også svært tilfreds med at vi fekk tilslutning til viktige formuleringar i forliket om at all forvalting av rovdyr skal byggjast på vitskapeleg og røynslebasert kunnskap, og at det skal leggjast vekt på regional forvalting, respekt for eigedomsretten og det einskilde mennesket og lokalsamfunnet sin livskvalitet. Dette er viktige retningsendringar i rovviltpolitikken. Høgres medlemer i komiteen besøkte Bjørneparken i Flå for nokre veker sidan, der ein bl.a. fekk orientering om det planlagde rovdyrsenteret. Dette senteret vil leggje stor vekt på fagleg innsikt, underhaldning og kunnskapsformidling som bl.a. skal bidra til konfliktdempande haldningar. Høgre ser på det nye rovdyrsenteret i Flå og andre liknande tiltak som viktige for å auke kunnskapsnivået og redusere konfliktane mellom rovdyr og landbruksnæringa. Høgre er glad for at dei andre partia sluttar seg til Høgres merknader i komiteen.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Bare for å gjøre det klart også fra denne talerstolen: Arbeiderpartiet og regjeringen står bak klimaforliket i Stortinget. Det er det som danner utgangspunktet for det arbeidet som regjeringen nå gjør i den klimameldingen som skal komme. At Roar Flåthen som LO-leder mener det han mener, synes jeg han skal få lov til. Jeg hører hva han sier. At statssekretæren i OED også tenker høyt rundt det han mener er veien å gå, synes jeg også er helt i orden. Vi tar med oss folks og ulike organisasjoners innspill i det meldingsarbeidet som nå pågår. Men representanten Skumsvoll vet veldig godt at jeg ikke kommer til å kommentere hva den jobben innbefatter, eller hva vi vurderer når det gjelder den meldingen som kommer. Det skal vi gjøre internt i regjeringen. Men jeg skal forsikre om at det kommer til å komme en klimamelding som er veldig god, og som kommer til å ivareta industrien og Norge, i tillegg til å ivareta de globale målene vi har satt oss.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Nå kan det jo være at det er andre som «lobber» andre ting inn til representanten Meling, og noen som «lobber» noe annet inn til bl.a. Arbeiderpartiet og regjeringen. Men det er altså sånn at for denne regjeringen har det vært viktig å komme med den økningen, for vi jobber for likere strøm- og nettkostnader i hele landet, noe som jeg også vet at Høyre er opptatt av at det skal være. Det er en dobling av tilskudd til utjevning, og det gjør også at nettleien reduserer de geografiske kostnadsforskjellene mellom selskapene og bidrar til større utjevning av nettleien. Dette synes også Arbeiderpartiet er en viktig prioritering, og vi foreslår samtidig å justere fordelingskriteriene for tilskuddet for å gjøre ordningen mer målrettet. Men så er det også sånn i denne regjeringen, som i alle andre forrige regjeringer, at det er noen partier som mener at noe er viktigere enn andre ting. Jeg skal ikke skryte på meg at det er Arbeiderpartiet som har sittet i førersetet for å få dette gjennom i budsjettet. Det er det Senterpartiet som har gjort, men vi synes det er godt at det kommer, og vi stiller oss 100 pst. bak det.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Jeg er ikke enig med representanten Hjemdal i at vi ikke klarer å rydde opp i syndene. Men jeg er enig med representanten Hjemdal i at det er en reduksjon i budsjettet. Opprydding av forurenset grunn og sjøbunn er høyt prioritert, og omfattende oppryddinger er bl.a. gjennomført i forurenset sjøbunn både i Kristiansand, i Oslo, i Stamsund og i Killingdal gruver i Trondheim. Så er det sånn at for regjeringen er det også viktig at det normale er at det er den som har forurenset, som selv har ansvaret for å rydde opp og betale for seg. Men i særlige tilfeller, bl.a. hvor sjøbunnen er forurenset, kan det være uklarhet i ansvarsforhold og behovet for statlige bidrag, og da skal også staten bidra. Så arbeidet med å rydde opp i forurenset grunn og sjøbunn skal fortsette, men det at en har redusert bevilgningen, gjør at framdriften i oppryddingsarbeidet kan påvirkes noe.
Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Når jeg ber om ordet for andre gang, så er det fordi jeg hørte representanten Nikolai Astrup, som i dag – som så ofte før – mener at ting kommer for sent, og det kommer for lite. Men det er også sånn at om en sier ting ofte nok, trenger det ikke være mer sant for det. Det som er viktig for meg å påpeke, er at det ikke er sånn som det er blitt sagt fra denne talerstolen av bl.a. Høyre, at vi ikke har fulgt opp klimaforliket – at vi ikke har kommet langt i det hele tatt og ikke har gjort noe. Vi har gjennomført en rekke tiltak i tråd med klimaforliket: Jernbaneinvesteringene har økt med nesten 70 pst. Det er innført nye krav til CO2-utslipp for bil og mer miljøvennlige CO2-avgifter på bil, sånn at utslippene fra nye biler går kraftig ned. Vi har tidligere i dag diskutert grønne sertifikater som skal på plass, og vi er verdensledende i utviklingen av karbonfangst. Blir budsjettet vedtatt sånn som det ligger, vil en ved utgangen av neste år ha brukt bortimot 7 mrd. kr på karbonfangst. Det er innført nye energikrav til bygg. Vi har fått på plass elektrifisering av flere felt på norsk sokkel, der det er lønnsomt, og vi har innført EUs kvotesystem, som har utløst kutt også innen kvotepliktig sektor i Norge. I tillegg til det har vi overoppfylt Kyoto-avtalen med 10 pst. Belønningsordningen var en enig om at en skulle doble. Det er gjort, og en har styrket ordningen med 100 mill. kr utover det. Regjeringen har foreslått tidligere og fått vedtatt, og foreslått også i neste års budsjett, at vi øker på miljøforskning og miljøovervåkning. Så når bildet blir skapt av at ingenting er gjort, synes jeg det er viktig å komme med noe som kanskje blir oppfattet som en oppramsing, men som er sant når det gjelder at vi har gjort mye. Vi har også gjort ting i tide. Så er det sånn at vi skal få en klimamelding på bordet til Stortinget neste år. Det er ikke tvil om at forsinkelsene med å få på plass en internasjonal klimaavtale, finanskrisen i Europa og utviklingen i kvoteprisen med all tydelighet viser at dette kommer til å bli utfordrende. Uansett er jeg overbevist om at med den politikken som er lagt av denne regjering så langt, vil vi også klare å få på bordet en god klimamelding, som jeg håper – når den tid kommer – det vil bli bred tilslutning til i dette hus.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Jeg tror vi må tolke Solheims uttalelser bl.a. basert på at vi har en stor utfordring også etter et godt resultat fra Durban sett i forhold til hva man kunne ha forventet. Durban-møtet har vist at vi har store utfordringer med å få til en juridisk bindende internasjonal klimaavtale i tid i forhold til det kravet verden stiller, og det å få på plass et togradersmål. Det betyr at alle land er nødt til å tenke nasjonale klimakutt. Som jeg også har sagt i mitt innlegg, kommer regjeringen tilbake med en melding til Stortinget. De kuttene, som vi foreløpig har sagt at vi skal ta innenlands, ligger fast. Det gjorde jeg også klart i mitt innlegg. Flere detaljer utover det tror jeg at jeg skal overlate til miljøvernministeren å svare på på et senere tidspunkt.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Takk for at jeg fikk et spørsmål som var rettet til meg selv som arbeidsminister, og ikke som fungerende miljøvernminister. Vi tenker hele tiden klimakutt i den forstand at vi er nøye med ikke å ta for mange utskrifter når det ikke er nødvendig, og vi er nøye med å slå av lysene og har gode systemer for sparing av lys. Når det er sagt, er vi inne i en litt spesiell fase, for vi har nettopp flyttet inn i nye kontorer. Vi har vært på vandring etter 22. juli, men jeg skal ta med meg at vi også i de nye lokalene gjennomgår hvordan vi kan bidra til å spare utslipp av CO2. Jeg er helt enig med representanten i at sånn må vi tenke hele tiden. Vi kan helt sikkert tenke bedre på dette i Arbeidsdepartementet enn det vi har gjort til nå.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Jeg tror jeg her viser til at vi skal legge fram en klimamelding, og da vil representanten få de svarene som hun nå etterspurte.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Jeg kan i hvert fall si at forurenser-skal-betale-prinsippet står høyt også hos denne regjeringen. Det kan vi være helt enige om. Ellers, når det gjelder nærmere detaljer om Venstres forslag her, vil jeg be om at det fremsettes skriftlig for statsråd Solheim, og så kan han besvare det. Jeg vil ikke gå inn og besvare detaljene her.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Jeg ber også om forståelse for at dette spørsmålet er ment til statsråd Solheim for å få hans vurderinger av det, og jeg vil be om at han kan besvare også dette skriftlig. Jeg beklager at jeg ikke kan svare. Han befinner seg et eller annet sted i luften fortsatt, tror jeg.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
For det første er det slik at det forslaget som er lagt fram, og som behandles i dag, i all hovedsak vil gi en noe høyere uførepensjon for de aller fleste. Når man ser på skattebiten av dette, har man sagt at man vil få tilnærmet lik utbetaling. Det betyr at man i de aller fleste tilfeller vil få tilsvarende det man har i dag, men det er i den formuleringen også tatt høyde for, hvis folk har inntekt ved siden av, avkortingsregler, osv., at dette kan slå noe ulikt ut. Men i de aller fleste tilfeller vil den enkelte få mer eller mindre det samme som man har i dag.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Jeg oppfattet ikke at representanten fra Arbeiderpartiet snakket om at dette var så fælt. Jeg opplevde at representanten fra Arbeiderpartiet var opptatt av at man nettopp skulle sørge for en tilnærmet lik alderspensjon for arbeidsføre og uføre. Derfor er det viktig å se hvordan de arbeidsføre faktisk tilpasser seg – det gir oss disse årene for å se på dette. Så jeg opplever ikke at det var noen motsetning mellom det som står her, og det som ble sagt av representanten. Når det gjelder barnetillegget, er vi tydelige på at vi viderefører barnetillegget, men viser også til den evalueringen vi skal gjøre av Brochmann-utvalgets innstilling. Brochmann-utvalget er veldig tydelig på at kontantytelser kan ha effekter som Røe Isaksen er helt klar over, og det gjør at vi nå skal se på hvorvidt man bør ha andre ytelser, f.eks. knyttet til de fattigste barna. Men det som er helt avgjørende for denne regjeringen, er at de barna vi snakker om her, er de barna som trenger velferdsgoder. Spørsmålet er bare hvilken form de velferdsgodene eventuelt skal ha. Men dette skal vi altså komme tilbake til når vi vurderer Brochmann-utvalgets innstilling.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Dette var en problemstilling vi tok opp allerede den dagen da vi la fram meldingen. Når man har en del ytelser i samfunnet som er behovsprøvd, er de knyttet til et beløp. Hvis det beløpet endres på grunn av – i dette tilfellet – en mer teknisk kompensasjon, er det naturlig å se på hvordan man skal justere dette for at det ikke får andre konsekvenser enn det man har ønsket. Så vi har hele tiden vært tydelige på at f.eks. når det gjelder bostøtteproblematikken, skal vi komme tilbake til det. Vi har tid fram til virkningstidspunktet fra 2015 og vil komme tilbake til det. Tankegangen her er ikke å endre alle disse reglene. Men det kan være regnestykker som nødvendigvis ikke gir de utslagene likevel, så vi må gjøre en ordentlig jobb her. Jeg tror vi er helt enige om hvor vi skal ende, og at dette ikke er en reform som skal endre innholdet i de ytelsene som er behovsprøvd i dag.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Først vil jeg si at jeg registrerer at det taket som Fremskrittspartiet legger opp til her, er et veldig brutalt tak, som faktisk vil ramme fattige familier og fattige barn veldig hardt, og som også i sin helhet vil gjøre at man får veldig få arbeidsincentiver. Det er nå så. Når det gjelder det regjeringen har sagt, har vi drøftet ulike sider i proposisjonen. Vi har konkludert med at vi nå vil se dette helhetlig etter å ha vurdert innstillingen fra Brochmann-utvalget. Det mener jeg er en veldig klok beslutning, for dette er ikke veldig enkle spørsmål. Dette dreier seg om mennesker som er avhengige av en ytelse, og som ikke er av de rikeste i dette samfunnet, for å si det veldig mildt. Da er spørsmålet: Hvordan lager vi en ytelse som gjør at disse barna får en best mulig hverdag, og som stimulerer til at foreldrene kommer ut i arbeid? Det er det som på sikt absolutt vil gi disse barna en best mulig hverdag, og det er det vi skal vurdere. Vi har sagt tydelig at det vil vi komme tilbake til i forbindelse med at vi skal vurdere Brochmann-utvalgets innstilling.
Olemic Thommessen (Høyre), 2011-12-12:
Kulturminnevernet kan ikke alene være en offentlig oppgave. Skal vi lykkes i arbeidet med å bevare de lange linjene i vår kollektive hukommelse og kulturelle forankring gjennom opplevelse av fortidens minnesmerker, må vernetanken springe ut av godt forankrede holdninger i befolkningen. Høyre ønsker derfor en positiv vernepolitikk som bygger opp under gleden knyttet til kulturminnene, det å se de lange linjene i historien og ha en bedre mulighet for å sette eget liv inn i en historisk sammenheng, en politikk som bidrar til at eierne av kulturminner skal oppleve dette som en verdi, noe som gir status, og at innsatsen de gjør for å bidra til opprettholdelsen av vår kollektive hukommelse, faktisk verdsettes. Det handler altså om en kulturminnepolitikk som ikke har sin primære oppmerksomhet på pålegg, utgifter for de private og kontroll. Visst må vi ha mye av dette også, men viktigere er de virkemidlene som speiler samfunnets vilje til det å bidra og til de positive tingene som knyttes til kulturminnevernet. Høyre ønsker derfor å styrke den økonomiske deltakelsen gjennom Kulturminnefondet. Vedlikehold og restaurering koster, og offentlige bidrag er nødvendig for å løse de største oppgavene. Høyre er glad for at norsk kulturarv omsider har kommet inn på Miljøverndepartementets støtteordninger. Vern gjennom bruk – som er norsk kulturarvs inngang – er en nøkkel på hvordan vi gjør kulturminner til en ressurs, og ikke minst styrker formidlingen av kulturminnene ut til publikum, og dermed også legitimiteten for å satse de offentlige midlene. En av de største utfordringene vi har, er de mange private, fredede bygningene, ofte bygninger som brukes til boligformål, eller som er deler av gårdstun. Her mener Høyre at de viktigste grepene vi kan gjøre, er å lette eiernes muligheter for å vedlikeholde disse gjennom å innføre regnskapslikning som gjør at de kan trekke fra utgiftene på skatten. Et annet grep er også at vi mener at den type bygninger bør være unntatt for eiendomsskatt. Et siste felt jeg vil peke på, er nødvendigheten av å gjøre en bedre jobb i forhold til de lover og regler som gjelder når kulturminner oppdages på privat eiendom. Det skal ikke være slik at det å finne et kulturminne torpederer enhver annen virksomhet, og at man blir sittende alene igjen med en betydelig kostnad til utgravninger eller til liknende virksomhet.
Olemic Thommessen (Høyre), 2011-12-12:
Høyre er opptatt av at vi skal ha en helhetlig politikk for kulturarven, og kulturarvens politikk forvaltes i dag av flere departementer. Ett er selvfølgelig Miljøverndepartementet, som har kulturminnevernet – som vi kanskje kunne ha snakket om her i dag. Det andre er Utdanningsdepartementet, som står for utdanningen på dette området. Det tredje er Kulturdepartementet, som forvalter politikken for den immaterielle kulturarven og for museene. En helhetlig politikk handler jo om å se disse virkemidlene i sammenheng, se hvor det ene har betydning for det andre. I dag er det f.eks.en betydelig utfordring innenfor kulturminnevernet at Utdanningsdepartementet vegrer seg for å sørge for at den nødvendige utdanningen er på plass for at vi skal kunne få de håndverkerne vi trenger i museene eller i kulturminnevernet for øvrig. Én ting er regjeringens vegring når det gjelder private løsninger. Vi har jo et eksempel fra mitt hjemfylke, Oppland: Hjerleid er en videregående skole der treskjæring i utgangspunktet var temaet, og der man også ønsket å videreføre dette med smedfag. Det har vist seg å være vanskelig. Også i andre håndverksfag har laugene gitt signaler med ønske om private skoleløsninger. Det har altså ikke latt seg gjøre under denne regjeringen. Samtidig kommer det ingen initiativ til hvordan man tenker seg offentlige løsninger. Samtidig ser vi også at stipendordningene, som gjelder for de små og verneverdige fagene, heller ikke gjøres permanente, eller bygges ut i en målestokk som gjør at de får videre betydning. Frivillighetspolitikken er viktig for kulturminnevernet også – og finanspolitikken er det. Det er i det hele tatt en bredde av områder, og det er vanskelig å se at Miljøverndepartementet eller den politiske ledelsen for dette er noen sentral premissgiver for hvordan politikken utvikles. I denne debatten er kulturminnevernet knapt nevnt. Det er forståelig i den forstand at det er andre store og viktige saker som denne komiteen arbeider med, men det må ikke få som konsekvens at det ikke utvikles politikk innenfor kulturminneområdet. Det er den følelsen man sitter med: Det kommer lite fra regjeringen som faktisk utvikler politikk for dette feltet, området. Dette området hadde fortjent bedre. En faglig debatt og en politisk oppmerksomhet hadde bidratt til å styrke dette området og ført til positiv omtale, i motsetning til at man nå bare sitter igjen med negative oppslag om de konflikter som er knyttet til kulturminnevernet. En styrket politisk prosess, en styrket politisk dynamikk, ville styrket hele kulturminnevernet og gitt et bedra klima rundt dette området.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2011-12-12:
Jeg hadde lyst til å ta ordet for å gi en kommentar når det gjelder rovvilt, og også til Miljøverndepartementet når det gjelder skog. Men først vil jeg kommentere til representanten Marthinsen når det gjelder klimaforhandlingene: Ja, jeg mener at delegasjonen kanskje var for stor, og ja, jeg mener, som representanten Astrup, at skal man komme fram til løsninger, finne de riktige løsningene for framtiden, må det faktisk være tverrsektoriell forankring. Når vi sender 28 stykker fra Miljøverndepartementet, én fra Landbruksdepartementet og ingen fra Næringsdepartementet, mener jeg at det er en skjevfordeling av delegasjonen. Det var min observasjon, og den kommer jeg til å stå fast på. Jeg mener at man må ta en skikkelig diskusjon på hvordan vi skal komme fram til gode løsninger. Så litt om rovvilt. Det blir sagt mye bra om rovvilt. Jeg merker meg også at hele komiteen på mange måter har sluttet seg til det Høyres landsmøte sa i sin resolusjon tidligere i år. Det står: «Komiteen meiner at all forvaltning av rovdyr skal byggjast på vitskapeleg og røynslebasert kunnskap. Vidare skal det leggjast vekt på regional forvaltning, respekt for eigedomsretten, og det einskilde mennesket og lokalsamfunn sin livskvalitet.» Det er veldig bra skrevet. Hadde vi nå enda bare vært der! Jeg vil gjøre Stortinget oppmerksom på at vi nettopp har fått avsagt en dom i den såkalte Kleiva/Dørum-saken i lagmannsretten, der lagmannsretten egentlig sier i korthet at Kleiva og Dørum er den siste stabukk, og de burde ha gitt opp sine rettigheter, fordi alle andre i Elverum har gjort det. Det er ganske dramatisk, for det illustrerer at det har foregått en fortrengningspolitikk i 15–20 år. Hvis Stortinget mener noe med den enstemmige komitémerknaden, burde man nå også begynne å diskutere: Hvilke konsekvenser har dette fått for de menneskene som faktisk er blitt berørt av politikken, og særlig da innenfor ulvesonen, hvor man har fortrengt alle rettigheter? Så litt til skog. Jeg merker meg at Miljøverndepartementet velger skog som en fiende på mange måter, og det synes jeg er veldig trist. Når Høyres stortingsgruppe spør om man kan dokumentere at skognæringen gjør en dårlig jobb, kan man ikke det, snarere tvert imot. Skognæringen har vist at frihet under ansvar fungerer veldig bra, og det er få næringer som har tatt så godt tak i det. Det blir dokumentert av rødlista fra 2010 at det ikke foregår vesentlige utraderinger av arter i norsk skog, og man har funnet ganske god balanse. Så min oppfordring til Miljøverndepartementet må være: Start samarbeid! Skog er viktig både som næring og for å finne gode klimaløsninger. Man burde snarere bygge samarbeid i stedet for å lage et fiendebilde.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-12-12:
Som statsråd representerer jeg ett syn, og det er regjeringens syn. Regjeringen har klargjort sitt syn gjennom forvaltningsplanen for nordområdene, som ble presentert i vinter. Vi er nå i full gang med kunnskapsinnhenting i områdene utenfor Lofoten og Vesterålen. Vi legger opp til et løp som gjør at vi skal være ferdig med vårt arbeid, håper jeg, i god tid før 2013. Så er jeg helt sikker på at det blir en politisk prosess fram mot en eventuell åpning, der vedtak i de ulike partienes landsmøter kommer til å bli viktig. Jeg skal redegjøre for mitt syn i god tid etter at kunnskapsinnhentingen er gjort ferdig, og forhåpentligvis før Senterpartiet skal fatte sitt vedtak før neste stortingsperiode.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-12-12:
Det enkle, korte og klare svaret på det spørsmålet er nei. Vi legger opp til en lang rekke kompenserende tiltak ved utbygging av nytt sentralnett. Det kan være underliggende nett som blir sanert bort, det kan være plassering og linjeføringer, men generell økonomisk kompensasjon – som jeg opplever er spørsmålet som representanten Meling stiller – til kommuner for bygging av kritisk infrastruktur i Norge er det ikke åpning for i energiloven i dag, og det kommer vi heller ikke til å åpne for i framtiden.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-12-12:
La meg først bruke to ord på et annet vedtak Stortinget gjør i dag, nemlig tilslutning til traktaten med Sverige om grønne sertifikater. Det vil representere et paradigmeskifte i rammevilkår for utbygging av fornybar energi. Det skjer store ting i Norge for tiden også på dette feltet. Så er det varslet – og det mener jeg også er rimelig, når en viktig oppgave for Enova ramler bort – at vi går gjennom Enova med tanke på både rammer for finansiering og total oppgaveportefølje. Én milliard, som representanten her trekker fram, er et tall som er tatt mer eller mindre ut av lufta. Det som står i proposisjonen, er at det er over de seneste år. Det innebærer i hvert fall at det er flere år. Vi vil komme tilbake til Stortinget med den endelige løsningen hva gjelder Enova. Det jeg kan love, er at Enova kommer til å få store, viktige og ambisiøse oppgaver å løse i tiden som kommer.