Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2004-02-12:
Det er positivt at vi får en stortingsmelding om situasjonen på kysten, og det er særdeles positivt at Arbeiderpartiet har tatt initiativ til dette. Men jeg må si det er grunn til å la seg overraske over at bl.a. representanten Arnesen er forundret over den utviklingen man har sett langs kysten de siste ti årene. Dette er et resultat av økonomiske drivkrefter sammen med en politikk som har vært ført i dette huset, og Arbeiderpartiet har vært en drivkraft i forhold til den sentraliseringpolitikken som har vært ført. Man har fra Arbeiderpartiets side faktisk på hele 1990-tallet i sak etter sak stått sammen med høyresiden i en omlegging av norsk politikk på viktige områder, enten vi snakker om helsepolitikk, om telepolitikk, eller om petroleumspolitikk. Det har skjedd en omlegging av landbrukspolitikken, og det har skjedd viktige endringer innenfor kommuneøkonomien. Det har skjedd en reduksjon i distriktspolitiske virkemidler, samtidig som en stadig større andel av statens midler er blitt brukt i Oslo-området, ikke minst til samferdsel, noe som har bidratt sterkt til en sentralisering og en forverring av næringsutvikling og bosetting i Distrikts-Norge. Dette har altså Arbeiderpartiet vært et førende parti for både på 1980-tallet og 1990-tallet, gjennom skiftende regjeringer og vekslende politiske flertall. Så det er faktisk større grunn til å ta selvkritikk enn til å la seg forundre over utviklingen. Men i det som er lagt fram fra Arbeiderpartiets side, ligger det en smule selvkritikk. Det er i alle fall positivt at dette initiativet er tatt, og at vi nå får en slik melding, som nødvendigvis må omfatte svært mange elementer, ikke bare fiskerinæringens vilkår. Men når nå stortingsflertallet – i motsetning til komiteflertallet – ønsker å avgrense denne næringen spesielt til marin sektor og til fiskerinæringen, krever det i enda større grad at man setter i fokus de utfordringer som den næringen står overfor. Jeg vil be spesielt om at nettopp de forhold som Inge Ryan berørte i sitt innlegg, blir vektlagt. De eierkonstellasjoner og den eierkonsentrasjon som vi har sett innenfor oppdrettsnæringen, er etter min oppfatning en viktig årsak til at vi har fått en situasjon hvor dette ressursgrunnlaget forsvinner ut av bygdene. Vi vet av erfaring og fra de tall som blir framlagt, at de økonomiske resultatene er langt bedre i de små og mellomstore bedriftene innenfor oppdrettsnæringen, enn de er i de store, ikke bare på grunn av at de har så stor gjeld som det de store selskapene har, men også fordi man setter drift mer i fokus enn det man er i stand til i de store selskapene med et passivt eierskap. Dette er momenter som det i aller høyeste grad bør fokuseres på i en slik melding. Man må med alvor se på hvordan man kan organisere eierskapet, og hvordan man kan ta tilbake det lokale eierskapet i oppdrettsnæringen, for på den måten å sikre verdiskaping med en lokal forankring og ikke minst en sunn bedriftsøkonomisk utvikling innenfor denne næringen hvor man ikke tror at man i framtiden kan vokse seg stor gjennom lånt fremmedkapital, og hvor man setter seg i situasjonen som vi ser flere av de store oppdrettsselskapene nå er kommet i.