Ingjerd Schou (Høyre), 2016-06-10:
I denne saken tror jeg at jeg vil starte med å takke komiteen for et godt arbeid og samtidig stor utholdenhet over flere uker. Jeg har også lyst til å si at denne saken antakeligvis er stortingssesjonens mest kompliserte sak, både voteringsmessig og lovteknisk, og det er all grunn til å gi honnør til alle som har bidratt til at saken har fått en grundig behandling og er gitt den grundige framstillingen som den selvfølgelig fortjener. Så til det dystre bakteppet. De siste årene har det vært en forferdelig utvikling i Syria og i Syrias nærområder – og ikke bare der, men i en rekke land. Krig, borgerkrig, uroligheter og terrorgrupper har ført til at mange er drevet på flukt. Nabolandet til Syria, Libanon, med sine 4,5 millioner innbyggere, har nå tatt imot over 1 million flyktninger fra Syria. Det er opprettet store flyktningleirer for å gi dem som er på flukt, et midlertidig sted å bo. Flyktningkrisen nå er sammensatt og komplisert. Vi skal heller ikke glemme at det som skjer i Syria, er mye av grunnen til den tilstrømningen vi så i fjor høst. Det viktigste til slutt er at folk trygt skal kunne reise tilbake til sine hjem og bidra i gjenoppbyggingen av sitt land. Det er vanskelig for oss å sette oss inn i den situasjonen som millioner av mennesker på flukt opplever. Men Norge skal ta sin del av ansvaret, og de som kommer til Norge, skal både få muligheter og kunne bidra. Norge bidrar på veldig mange områder, og vi bidrar på mange områder samtidig. Da presset på våre grenser var på det mest intense i fjor, var det mange som viste nasjonalt lederskap. Regjeringen og statsministeren var blant dem som utviste et stort lederskap, ikke bare nasjonalt, men også internasjonalt. Sammen med finansministeren tok regjeringen initiativ til en internasjonal giverlandskonferanse for å øke bistanden til Syria og nærområdene. FN hadde etterspurt mer involvering fra det internasjonale samfunnet for å avhjelpe krisen, og Norges svar kunne ikke vært klarere. Sammen med Kuwait, Storbritannia og Tyskland inviterte Norge til en internasjonal giverlandskonferanse for Syria, og denne hadde god deltakelse fra land verden over. Regjeringssjefene Cameron, Merkel og Solberg sto skulder ved skulder og ba verdenssamfunnet om å ta ansvar, og midlene som ble samlet inn, har gitt titusener av flyktninger mat, sanitærforhold og husly. Regjeringen forpliktet seg til å gi 10 mrd. kr i humanitær støtte de kommende fire årene. Både komiteen og Høyre mener fortsatt at det er viktig å bidra i nærområdene. Vi mener det er bedre i denne situasjonen å bruke mest ressurser på dem med størst behov. Samtidig er det ingen tvil om at hver krone brukt i disse nærområdene gir mer igjen enn hver krone brukt her hjemme. Norge er en av de største bidragsyterne per innbygger. Regjeringen støtter også det pågående arbeidet med å forhandle fram en enighet som på sikt kan skape fred i Syria, og i det lange løp er det å skape fred det absolutt viktigste. I fjor på denne tiden bygde vi ned mottakskapasiteten fordi tilstrømningen av asylsøkere var så lav. Etter sommeren begynte tallene igjen å stige, og toppen ble nådd i november i fjor. Mer enn 31 000 asylsøknader ble registrert i Norge i løpet av 2015, flesteparten av dem i løpet av bare et par måneder om høsten. Det er tre ganger så mange som i 2014. Den ekstraordinære tilstrømningen av asylsøkere ble en enorm utfordring for hele mottaksapparatet vårt. Alt fra den første innkvarteringen til mottak, politi, utlendingsforvaltning og ikke minst det frivillige apparatet og oss som politiske ledere ble satt under stort press. Regjeringen handlet raskt i den situasjonen landet sto overfor i fjor høst. Det var helt nødvendig å få på plass ekstraordinære bevilgninger. Etter forslag fra regjeringen vedtok Stortinget å bevilge 9,5 mrd. kr som følge av den økte tilstrømningen, og gjennom brede forlik ble også et stort flertall på Stortinget enig om å stramme inn, i tillegg til et forlik for å forbedre integreringsarbeidet. Det er viktig at vi som politiske ledere tar et nasjonalt lederskap når det trengs – og det trengtes. Tilstrømningen til Norge er fortsatt svært usikker. Flere titalls millioner mennesker er drevet på flukt. Akkurat nå opplever vi at det kommer få til vårt land og til vår grense. Så er det viktig å huske at dette kan være midlertidig. Nedgangen vi opplever, skyldes i stor grad de tiltakene som andre europeiske land har gjort for å styrke grensekontrollen. Migrasjonen har ført til store utfordringer i store deler av Europa. Europeisk samarbeid som Schengen- og Dublin-samarbeidet er satt under press, og det har vært en svært heftig møtevirksomhet i EU, der migrasjon har vært tema. Norge har deltatt i dette arbeidet med mål om å få situasjonen under kontroll. Men Norge har også vært en pådriver for å sikre mer penger til humanitær hjelp i nærområdene, bl.a. gjennom den nevnte giverlandskonferansen. Regjeringen fremmet den 13. november i fjor første del av innstramningene, som Stortinget behandlet før jul. Så fremmet regjeringen den 5. april, på bakgrunn av asylforliket, innstramningene som vi i dag har til behandling i Stortinget. Jeg vil berømme regjeringen for å ha arbeidet raskt og effektivt med å fremme denne saken for Stortinget. Komiteen og Høyre mener det er viktig i dagens situasjon å sørge for innstramninger i asylpolitikken. Norges folkerettslige forpliktelser skal overholdes. De som kommer til Norge og har rett på beskyttelse, skal få dette, og vi skal gi et godt tilbud til de menneskene som skal bli i Norge. Regjeringen har i samarbeid med sitt embetsverk gjort grundige vurderinger rundt de folkerettslige problemstillingene som denne typen lovendringer kan støte på. Høyre legger disse vurderingene til grunn når vi behandler saken i Stortinget. Forslagene som er fremmet, har vært ute på høring, og det er mange synspunkter – og til dels også innsigelser – som er reist. Det er viktig at slike innsigelser blir tatt på alvor. Det har regjeringen gjort i proposisjonen. Noen av innspillene har ført til justeringer i nettopp denne, og det er det høringsrunder er til for. Det er områder der regjeringen og Høyre gjerne skulle ha sett at Stortinget i større grad ga regjeringen støtte. Å stramme inn retten til familiegjenforening er nødvendig i den situasjonen vi nå opplever. lnnstramninger her er det som vil gi best og mest effekt hvis vi tenker på antall personer isolert. Forslagene som regjeringen fremmer, gjelder tiltak som skal sikre at gode velferdsordninger faktisk består. Når vi foreslår at man må kunne forsørge sin familie før alle kan komme hit, er det rett og slett for å sikre at arbeidslinjen følges, og sikre det som gjelder for oss alle, at vi skal klare å forsørge oss selv og slik sett ikke belaste det offentlige budsjettet mer enn strengt tatt nødvendig. Når vi mener at man må ha vært i jobb eller under utdanning i tre år før man får familien hit, er det fordi vi ønsker at den som tar hit familien, skal være en ressursperson for resten av familien og få denne integrert. Innstramningene som foreslås, er midlertidige i tre år, og vi ser at flere europeiske naboland innfører lignende innstramninger. Norge har mange enslige mindreårige asylsøkere målt opp mot innbyggertall. Det må vi også ta inn over oss. Barn som kommer alene til Norge, har vært igjennom en farefull og vanskelig ferd. Vi må sørge for tiltak som er nødvendige for nettopp å bremse tilstrømningen, slik at barn ikke legger ut på denne farefulle ferden. Derfor trengs det også innstramninger her. Det er en vanskelig sak vi behandler i dag, med sterke ideologiske skillelinjer mellom partiene. Som saksordfører vil jeg likevel si at saken har fått en god behandling i komiteen. Vi har avholdt høring med stort oppmøte, og komiteens medlemmer har opplevd stor pågang fra enkeltpersoner og organisasjoner. Det har vært gode samtaler og en god tone for å se om det var grunnlag for enighet om forslagene. Det bør ikke overraske noen at Høyre og Fremskrittspartiet som regjeringspartier ønsker å stemme for egen regjerings forslag. Vi mener at samtlige av forslagene som regjeringen har lagt fram, er viktige forslag som må gjennomføres i den usikre tiden vi nå opplever. For Høyre har det vært et mål å få bredest mulig enighet her i salen. Det har vi også fått til og nådd fram med på en rekke punkter, bl.a. når det gjelder tiltak på den nordiske grensen i ekstraordinære krisesituasjoner, 24-årskrav for familieetablering, innføring av et aktivitetskrav for familiegjenforening og et visst selvforsørgelseskrav for permanent oppholdstillatelse. Jeg tar herved opp de forslagene Høyre står bak.