Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2008-01-10:
Venstre støtter forslagene om å oppheve grunnlovsvernet av odelsretten, jf. Grunnloven § 107. Venstres prinsipielle syn er at i en liberal stat skal ingen posisjoner gå i arv. I tillegg kommer de rent landbrukspolitiske argumentene. Dagens odelslov hindrer mange av de mest motiverte i å leve og bo på og av bygdene. Det er ikke gårder eller landbruksareal å få kjøpt. Anslagsvis 80 pst. av landbrukseiendommene, med dyrket jord og store skog- og utmarksstrekninger, er i dag odelsjord. Det vil si at det gjennom fødsel er en stadig snevrere krets av personer med en fortrinnsrett til disse verdiene. Rundt 90 pst. av alle eiendomsoverdragelsene innen landbruket skjer innad i slekten. Dette er etter Venstres syn prinsipielt feil, og det er et direkte hinder for å rekruttere motiverte og nytenkende mennesker til en næring som dessverre mange steder forvitrer på grunn av lovgivning som ikke er tilpasset vår tid. Det er - for å si det litt lett tabloid - trolig lettere for en afrikaner å få opphold i Norge enn det er for en ungdom utenfra å få innpass på et norsk gårdsbruk. For Venstre er spørsmålet ganske enkelt: Trenger landbruket begrensninger, eller trenger landbruket virkelysten ungdom? Norsk landbruk er dekket av et tjukt lag av tradisjon som motvirker endring - på godt og vondt. Det er ikke noen tilfeldighet at bare én av ti gårder drives av kvinner, selv etter en generasjon med kjønnsnøytral odelslov. Det er heller ikke tilfeldig at det nærmest er umulig å få kjøpt en drivverdig gård uten å ha det rette genmaterialet i cellene. Gang på gang hører vi historiene om hvordan en eller annen fjern slektning melder seg, gjerne lenge etter at en kjøper har bosatt seg på en gård. Det er heller ingen tvil om at vi har veldig mange bruk som er fraflyttet og nedlagt i kraft av odelsloven. Odelsloven sikrer bare eierrettigheter til slekten. Den sikrer ikke at det bor folk, og at bruk skal bli drevet. Det er en lov som sikrer personlige interesser før lokalsamfunnets interesser. Det er helt opplagt at odelsloven må ta en stor del av ansvaret for at det f.eks. er over 700 bruk bare i Vest-Telemark uten fast bosetting. I dag er landbruket en presset næring både i økonomisk og sosial forstand, og det er en rekke betenkelige sider ved at en gjennom et gammelt lovverk fra barnsbein av blir oppdradd i en slags forestilling om at samfunnet pålegger en ansvaret for å bringe dette videre, regulert gjennom et lovverk. Dette representerer et grunnsyn som har sin forankring i en annen tid både for landbruket som næring og for samfunnet som vi lever i i dag. Odelsloven er en gammeldags måte å ordne overtakelsen av gårder på. Nå har vi behov for å skaffe motiverte ungdommer til Bygde-Norge. Da må vi ha en grunnleggende debatt om odelsloven som ikke bare dreier seg om flikking i dagens lov om tidspunkter og hvor mange familiemedlemmer den omfatter, men om loven spiller en ønsket rolle i det moderne samfunn. Etter Venstres syn gjør den ikke det, spesielt fordi mange av de såkalte fordelene, som flertallet, som vil beholde dagens lovgivning påberoper seg, på en prinsipielt riktigere og på en mer systematisk og effektiv måte kan ivaretas gjennom andre virkemidler av økonomisk og lovmessig karakter, som f.eks. konsesjonsloven. I tillegg kan familienes rettigheter sikres gjennom åsetesretten, som Venstre ikke vil endre, ved at livsarvinger har mulighet til å overta en gård til en fornuftig pris. Dette medfører også at det ikke er noen økonomiske argumenter for å beholde odelsloven. Det er heller ingen grunn til å tro at konsekvensene av å fjerne odelsloven vil bety en dramatisk endring av norsk landbrukspolitikk. Det er bare å se til våre naboland Sverige og Danmark, som ikke har odelsrett. Også der overføres gårder innen familien i nesten like stor grad som her, men det er en prinsipiell viktig forskjell at fortrinnsretten ikke er regulert gjennom en lov. Det paradoksale er at når odelsloven en dag blir opphevet - for det tror jeg den blir - vil bøndene ha de samme rettigheter som i dag. De har bare fått én til, retten til å disponere over sin eiendom på samme måte som alle oss andre, og til selv å bestemme hvem som skal overta gården etter dem. For Venstre er og skal Grunnloven være en prinsipiell lov. Derfor er vår stemmegivning i dag først og fremst prinsipielt begrunnet, ut fra vårt liberale grunnsyn om at ingen gjennom sin fødsel eller familierelasjon har en større rett til å arve posisjoner enn andre. Jeg tar til slutt opp Venstres forslag: «Dokument nr. 12:6(2003-2004)(odels- og åsetesretten) alternativ 1 - bifalles.» (2003-2004) (odels- og åsetesretten)