Torhild Aarbergsbotten (Høyre), 2017-04-25:
Det oppleves ganske spesielt å stå på Stortingets talerstol og diskutere forslag om nedleggelse av Norges største og viktigste næring. Derfor er jeg svært glad for at det fortsatt er bred politisk enighet om at petroleumsindustrien er en næring som vil være viktig for vår verdiskaping i lang tid framover. Næringen gir arbeidsplasser i hele landet og bidrar til næringsutvikling, teknologiutvikling og samfunnsutvikling som kommer hele landet til gode. Særlig i den nordlige landsdelen vår har olje- og gassnæringen bidratt til sterk vekst de siste årene. Selv for scenarioer som er i tråd med internasjonale klimamålsettinger, er norsk olje og gass viktige faktorer i uoverskuelig framtid. I denne saken fremmes det forslag om å legge fram en ny petroleumsmelding i lys av klimautfordringene. Bærekraft er viktig og bør være et styrende prinsipp i utformingen av all politikk, men for at begrepet ikke skal misbrukes, er det viktig å ta inn over seg noen realiteter. Det er en hard realitet at bruken av fossil energi må reduseres om vi skal unngå at temperaturøkningene fortsetter. Samtidig vet vi at verdens befolkning vokser og trenger mer energi. Vi vet også at naturgass har lavere klimagassutslipp enn kull. Det er også utvilsomt at olje vil være etterspurt i mange år framover, og at en rekke andre land, som verken har fungerende demokratiske institusjoner eller strenge krav til helse, miljø og sikkerhet, står klare til å levere. Faktisk mener Det internasjonale energibyrået at verden vil bruke mer olje i 2040 enn i dag, og at etterspørselen etter naturgass vil øke med 50 pst. Det som blir avgjørende for hvor store klimagassutslippene blir i framtiden, er derfor hvilken fossil energi som forbrennes, og hvor den kommer fra. Spørsmålet vi må stille oss, er om vi ønsker at Norge skal være en stabil leverandør av energi verden trenger, eller om vi skal overlate til land som Russland og statene i Midtøsten å fylle tomrommet vi vil etterlate. Forrige fredag var i så måte en milepæl, da Storbritannia hadde den første dagen siden 1882 da man ikke produserte kullkraft for å dekke energiforbruket. En kombinasjon av høy CO 2 -avgift og billig gass har redusert produksjonen av kullkraft i Storbritannia, noe som videre har ført til at mange kullkraftverk har blitt lagt ned. Britiske myndigheter har bestemt at landets siste kullkraftverk må stenge innen 2025 som del av landets klimaforpliktelser. Skiftet fra kull til naturgass i europeisk strømproduksjon førte til et kutt i CO 2 -utslippene på 48 millioner tonn CO 2 -ekvivalenter i 2016. Hvilken signaleffekt ville det gitt om Stortinget hadde vedtatt forslaget om å utrede utfasing av norsk olje og gass i løpet av 20 år, når landene rundt oss legger norsk gass til grunn for å nå sine klimamål? Klima- og energipolitikk handler for meg også om bistandspolitikk og solidaritet. Derfor undrer det meg veldig at partier som er sterke talsmenn for økt bistand, er de samme som vil trekke Norge ut fra å bidra til å redusere energigapet verden står overfor, samt redusere klimagassutslippene globalt. Norge er verdensledende når det gjelder klimaeffektiv produksjon av olje og gass. En offensiv forskningsinnsats, sammen med verdens strengeste miljøkrav, har sørget for dette. Ingen andre steder i verden har olje- og gassindustrien så store incentiver til å gjøre produksjonen mest mulig miljøvennlig. Hver dag jobber norsk industri med dette. Denne politikken har gitt vesentlig lavere CO 2 -utslipp, mindre bruk av kjemikalier i produksjonen og kraftige reduksjoner i sjøutslipp. Det er jeg stolt av. Norsk olje- og gassindustri skal være en del av løsningen på verdens energiutfordringer. Det er ikke noe regjeringen har funnet på, det er noe også FNs klimapanel og Det internasjonale energibyrået mener. Da kan vi ikke ta første skritt på veien mot å legge den ned, slik disse forslagene tar til orde for. Miljøpartiet De Grønnes politikk gjør ikke Norge renere, men utvilsomt fattigere og i mindre stand til å ha en offensiv klimapolitikk.