Ingjerd Schou (Høyre), 2018-03-08:
Jeg vil takke representanten Hareide, som tar opp en viktig og sentral sak i det som går på utviklingspolitikken. Det er også slik at Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene står sammen om det som er reist i interpellasjonen i dag. Det å få til en nasjonal ressursmobilisering er et viktig fundament og et viktig konsept i utviklingspolitikken, og særlig at alle utviklingslandene som mottar hjelp fra Norge, også selv må ha et eierskap til sin egen utvikling og til det å mobilisere egne ressurser for å få til nettopp fattigdomsreduksjon. Både skattesystemer og kapitalflyt er områder som kan gjøre utviklingsland mer uavhengig av bistand på sikt, og i hvert fall tror jeg det er veien å gå. Det finnes ikke nok bistandspenger, utviklingspenger, i verden til å utrydde sult og fattigdom. Det å få til en nasjonal mobilisering er da selve hovednøkkelen til å bringe både land og folk ut av fattigdom og mer inn i en bedre velstand. Det å ha gode skattesystemer er også nøkkelen til å lokke til seg private investeringer, som er nødvendig for å få økonomisk vekst og arbeidsplasser. Norge har forpliktet seg til å trappe opp det som går på den skatterelaterte bistanden i den såkalte Addis-forpliktelsen, som jeg hører både interpellanten og statsråden omtaler, og at vi står fast ved den forpliktelsen. Jeg vil så si noen ord om det som er knyttet til skatteavtaler og forslag om en enhetlig skattlegging av selskaper. Det foregår en stor debatt internasjonalt om hvordan det internasjonale skattesystemet fungerer og ikke fungerer etter hensikten. Det er ingen tvil om at dette påvirker de utviklingspolitiske forutsetninger for å oppnå resultater, men det har også stor effekt for de privataktører som nettopp skulle kunne bidra i området for å hjelpe land videre i sin velstandsutvikling. Arbeidet i både OECD og FN er viktig for nettopp å skape bedre normer og regler for vårt internasjonale skattesystem, inkludert det som gjelder bekjempelse av skatteparadiser og finansielt hemmelighold. Norge har en foroverlent holdning i disse spørsmålene – det har stort sett vært tverrpolitisk enighet om dette – og bidrar også i den internasjonale debatten med de utviklingspolitiske mål som en rettesnor. Det er viktig at skattepenger benyttes på en riktig måte. For å få økte skatteinntekter slik at det skal bidra til fattigdomsreduksjon, er forvaltningen av offentlige finanser avgjørende. Det er bra at Norge støtter programmet i samarbeidsland for å bedre det som går på både økonomistyring og åpenhet om bruk av offentlige ressurser. Det dreier seg om å styrke helheten i offentlig finansforvaltning, både skatt, utgiftsstyring, budsjettprosesser og kontrollfunksjoner, slik den norske riksrevisjon her hjemme bidrar med ute i andre land. Jeg hører også at statsråden, hjemkommet fra sitt besøk i Nepal så sent som i dag tidlig, kan gi ferske eksempler. Det er viktig at Norge, via den norske riksrevisjon og gjennom institusjonssamarbeid og bidrag til samarbeid, gir en aktiv støtte til det arbeidet som riksrevisjoner gjør også i utviklingsland. Helt til slutt har jeg lyst til å si at det å bekjempe korrupsjon også går hånd i hånd med arbeidet med å ha sunne, friske skattesystemer. Det er svært sentralt at vi klarer å bidra til korrupsjonsbekjempelse og får en nasjonal ressursmobilisering for nettopp å få til en utvikling som står seg over tid. Det å ha et høyt korrupsjonsnivå er dårlig, og det er lite forenlig med å ha både fred og rettferdighet og få til en inkludering. Ikke minst demonstrerer Paradise Papers og tidligere lekkasjer at skatteunndragelser, korrupsjon og ulovlig kapitalflukt er områder hvor det er behov for internasjonalt lederskap og samarbeid for å få til normutvikling, oppfølging og et faglig samarbeid for å få dette til.