Heidi Greni (Senterpartiet), 2016-11-29:
Senterpartiet deler forslagsstillernes ønske om en mer aktiv boligpolitikk, slik at flere, særlig unge, får mulighet til å skaffe sin egen bolig. Statlige og kommunale myndigheter må legge til rette for økt tilgang på boliger til en pris som vanlige lønnsmottakere har mulighet til å betale. Senterpartiet støtter mange av de framsatte forslagene i representantforslaget, men har motforestillinger mot noen av dem. Jeg skal kort redegjøre for våre vurderinger. Husbanken er det viktigste verktøyet i den statlige boligpolitikken. Den sittende regjeringen har svekket Husbankens rolle gjennom å redusere utlånsrammene. I innstillingen viser vi til at mens utlånsrammene under den rød-grønne regjeringen ble løftet fra 13,5 mrd. kr til 25 mrd. kr, har den sittende regjeringen kuttet i rammene. I Senterpartiets alternative budsjett foreslår vi en økning av rammene fra 18 til 25 mrd. kr. Det er et nødvendig løft, noe som bl.a. framkom fra både byggebransjen og boligsamvirket under komitéhøringen om dette representantforslaget. Senterpartiet har fremmet et eget forslag om endringer av Husbankens startlånforskrift. Vi er enig i at unge uten tilstrekkelig egenkapital skal inn igjen i ordningen. Men det bør skje ved at det etableres to ordninger, slik at vi ikke risikerer at varig vanskeligstilte på boligmarkedet som i dag dekkes av ordningen, får svekket sin posisjon i køen for startlån. Som representanten Kapur påpekte, dette var argumentet for å endre den tidligere ordningen, at de kom for langt bak i køen. Vårt forslag ivaretar både varig vanskeligstilte og unge førstegangsetablerere uten tilstrekkelig egenkapital. Jeg håper flere partier kan støtte vårt forslag, og at det kan få flertall her i salen i dag. Senterpartiet støtter ikke forslaget om innføring av lovpålagte boligplaner for kommunene. Dette begrunner vi med at kommunene gjennom kommuneplanens arealdel skal legge til rette for boligbygging gjennom å sette av tilstrekkelige arealer til det. For mange kommuner vil det i tillegg være ønskelig å utvikle egne boligplaner, men dette bør ikke være et lovpålagt ansvar uavhengig av lokalt behov. Vi er også skeptisk til forslaget der en ber regjeringen utarbeide en ny offentlig modell for beregning av behovet for boligbygging. Det er et kommunalt ansvar å sikre at det er en tilgang på tomter som står i forhold til behovet. Et nytt statlig engasjement på dette området vil antagelig være av begrenset nytte i kommunenes arbeid med å løse den oppgaven. Det er bred politisk enighet om å legge til rette for økt boligbygging rundt kollektivknutepunktene. Fra Senterpartiets side er vi imidlertid bekymret over hvordan de rikspolitiske retningslinjene for bolig-, areal- og transportplanlegging blir praktisert. I retningslinjene heter det: «Det er nødvendig å ta vare på god matjord, men jordvernet må balanseres mot storsamfunnets behov.» I praksis blir denne bestemmelsen i retningslinjene brukt til å omdisponere tusenvis av mål med vår beste matjord. Det er ikke holdbart. Senterpartiet, sammen med Kristelig Folkeparti, fremmer derfor et eget forslag: «Stortinget ber regjeringen legge til rette for økt boligbygging rundt kollektivknutepunktene. Det er en forutsetning at matjord skjermes mot nedbygging.» Senterpartiet og Kristelig Folkeparti står også sammen om et annet forslag: «Stortinget ber regjeringen legge til grunn at i områder med lavt folketall der boligbygging er viktig for å opprettholde folketallet, kan det gis rom for mer spredt boligbygging forutsatt et strengt jordvern.» Etter min mening er dette et viktig forslag som er i tråd med forslagsstillernes intensjoner om en mer aktiv boligpolitikk. Vi må ikke gjøre det vanskeligere enn nødvendig for folk som helst vil bo utenfor sentrum, og som slik kan bidra til målet som et enstemmig storting har satt, nemlig å opprettholde bosettingsmønsteret i Norge. Til slutt vil jeg ta opp det forslaget som Senterpartiet har fremmet alene.