Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2018-11-27:
Jeg vil knytte noen kommentarer til mindretallets syn i innstillingen, og jeg vil overlate til stortingspresidenten, Tone Wilhelmsen Trøen, nærmere å begrunne det løse forslaget i sitt innlegg. Som det alt er redegjort for, går representantforslaget ut på å innføre en særlig registreringsplikt for kommunikasjonsrådgivere som utnevnes til statsråder eller statssekretærer. Disse skal oppgi hvilke oppdragsgivere de har hatt de to siste årene før utnevnelsen, og hva oppdragene har gått ut på. La meg innledningsvis slå fast at vi alle ser verdien av åpenhet i politiske prosesser. Et samlet presidentskap slår fast at åpenhet er verdifullt i seg selv. Det bidrar til økt tillit til beslutninger som tas, og til det politiske systemet. Når vi går imot det foreliggende forslaget, er det med andre ord ikke fordi vi ikke verdsetter tiltak som bidrar til økt åpenhet. Det er imidlertid ikke godt nok å ha en god intensjon når man pålegger borgerne lovbestemte plikter. Det må stilles krav til lovkvalitet, og tiltaket må være målrettet og gi en tydelig effekt som oppveier eventuelle ulemper. Her svikter etter vår mening forslaget, slik kommunal- og moderniseringsministeren påpeker i sin uttalelse, som ligger ved innstillingen. Statsråden slår i uttalelsen fast at forslaget har en uklar rekkevidde, skaper økt uforutsigbarhet for rådgivningsbransjen og bare delvis treffer den allerede begrensede målgruppen. Det siste skyldes at det er nødvendig å gjøre unntak for opplysninger underlagt lovbestemt taushetsplikt. Kommunal- og moderniseringsdepartementet går på denne bakgrunn imot forslaget, slik de også gjorde sist det var oppe, i 2015. I Høyre og Fremskrittspartiet er vi enig i de motforestillingene departementet har. For det første vil en registreringsplikt som foreslått gripe inn i den avtalefriheten som ellers gjelder, i denne som i andre deler av næringslivet. For det andre er det viktig å påpeke at i regjeringen gjelder alminnelige regler om habilitet og inhabilitet. Det betyr at dersom noen har en tilknytning til en tidligere kunde på en måte som reiser habilitetsspørsmål, vil det bli vurdert på et faglig grunnlag og i tråd med etablert praksis. Registreringsplikten vil ikke gjøre noe fra eller til når det gjelder det. Dette er det redegjort for i brevet fra departementet. Et tredje problem er at loven vil etablere en plikt med uklare avgrensninger. Det er i seg selv åpenbart uheldig. Flertallet argumenterer i liten grad mot innvendingene, men henviser til at uklarheter kan rettes opp i forskrifter. Vi får håpe det et stykke på vei er tilfellet, men enkelte tilfeldige utslag av forslaget vil ikke kunne rettes opp. For eksempel vil en rådgiver som er advokat, der klientforhold er undergitt lovbestemt taushetsplikt, ikke omfattes av registreringsplikten, mens rådgivere med annen bakgrunn vil være omfattet. Dette er verken en tilsiktet eller ønsket forskjellsbehandling. Oppsummert er de faglige innvendingene til forslaget så vektige og omfattende at vi, mindretallet, ikke kan gi det vår tilslutning. Derfor viser jeg til mindretallets merknader i innstillingen og tar opp forslaget i innstillingen, samt vårt løse forslag, som tar til orde for at Stortinget ber regjeringen utrede og sende på høring forslag om lov om registrering av regjeringsmedlemmers verv og økonomiske interesser, og inviterer Stortinget til å gi sin støtte til dette.