Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2014-02-04:
Som presidenten nettopp refererte, gjelder denne interpellasjonen spørsmålet om hvordan vi kan og bør bedre sikkerheten og beredskapen i Oslofjordtunnelen. Den kunne også handlet om andre tunneler og større anlegg, både i offentlig og i privat regi. Foranledningen til denne interpellasjonen om sikkerheten i Oslofjordtunnelen, som med sine 7,3 km er den lengste veitunnelen i Akershus og Buskerud, er følgende: I 2011 var det to branner i Oslofjordtunnelen. I mars det året tok et vogntog fyr i bunnen av tunnelen, som ligger 134 m under havoverflaten. I juni samme år skjedde det igjen, da det tok fyr i et vogntog med returpapir. 34 mennesker var inne i tunnelen, og noen måtte ha hjelp til å komme seg ut. Siden har det vært flere hendelser, seinest dagen før denne interpellasjonen ble levert. Trafikkmengden i tunnelen er stor. Hvert døgn passerer mellom 6 000 og 8 000 kjøretøyer, litt avhengig av når på året det er. Mange av dem er tunge kjøretøyer. Vi har sett at altfor mange av de tunge kjøretøyene er i dårlig teknisk stand. Da de alvorlige hendelsene skjedde i 2011, forelå det allerede en risiko- og sårbarhetsanalyse for tunnelen. Brannvesenet valgte imidlertid å gjennomgå denne på ny, fordi de mente den eksisterende ROS-analysen ikke var god nok. I den nye analysen kom de med to viktige konklusjoner: Eksisterende slukningskapasitet var altfor liten – bare halvparten av det brannvesenet mente var nødvendig for å møte behovet ved en større brann inne i tunnelen – og de manglet dessuten nødvendig evakueringsutstyr. Jeg er blitt fortalt at vanlig røykdykkerutstyr er beregnet på brann i bygninger der røykdykkere kan gå raskt inn og oppholde seg i ca. 20 minutter før de må trekke seg ut igjen. Det er dessuten begrenset hvor mange ganger en og samme røykdykker kan gå inn før vedkommende må avløses av en annen. I Oslofjordtunnelen er det tre brannvesen som har ansvar for evakuering gjennom hver sine sidetunneler: Søndre Follo, Røyken og Hurum. Men ved en brann midt inne i en tunnel på 7,3 km er det ikke engang sikkert at røykdykkere i løpet av de tilmålte 20 minuttene rekker å nå fram til brannstedet og til dem som må evakueres, før røykdykkerne må ut igjen. Brannvern i veitunneler som er i drift, reguleres i brann- og eksplosjonsvernloven. Lengre veitunneler vil normalt være særskilte brannobjekter. Etter loven er det kommunen som har ansvaret for såkalt tilsyn. Tilsynet skal omfatte alle forhold av betydning for brannsikkerheten, herunder bygningsmessige, tekniske, utstyrsmessige og organisatoriske brannsikringstiltak, forhold av betydning for brannbekjempelse og øvrig redningsinnsats. Kommunen skal dessuten sørge for etablering og drift av et brannvesen som kan ivareta forebyggende og beredskapsmessige oppgaver. Loven forutsetter videre at det er eier som skal sørge for nødvendige sikringstiltak for å forebygge og begrense brann, eksplosjon og annen ulykke. Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap sier følgende på sine hjemmesider: «Brann i ein vegtunnel vil vera ei utfordring både for dei vegfarande og for redningsmannskapa, fordi rømming kan bli vanskeleg, om ikkje umulig, som følge av varme og røyk. Det vil også kunne vera problematisk for redningsmannskapa å kome til brannstaden for å gjere innsats av same årsak. Derfor er det etablert eit detaljert regelverk, som både skal førebyggje brann og leggje forholda til rette for sikker rømming og redningsinnsats.» I tråd med dette regelverket ga altså brannvesenet i Søndre Follo, med utgangspunkt i den nye ROS-analysen, et pålegg til Vegvesenet, som eier av Oslofjordtunnelen, om å anskaffe brannbil med tilstrekkelig slokkekapasitet og tre evakueringspakker, én til hvert brannvesen. Bilen kostet ca. 5 mill. kr. Evakueringspakkene kostet 300 000–400 000 kr hver, til sammen en kostnad på 6 mill. kr, pluss-minus. Pålegget ble imidlertid bestridt av Vegvesenet og Vegdirektoratet. Vegvesenet fikk deretter medhold i Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap. Det er her begrunnelsen for denne interpellasjonen ligger. Dette er det vanskelig å forstå. Resultatet av hele denne prosessen ble at de tre brannvesenene fikk én redningspakke på deling, som de kunne velge hvor de skulle plassere. Man skal være rimelig god til å spå for å kunne foreta en kvalifisert gjetning av hvor behovet for denne redningspakka vil være størst – på den ene sida eller på den andre sida av fjorden – når neste hendelse kommer. Vi kan håpe at det ikke skjer igjen, men sannsynligheten for det er vel relativt liten. Ved behov for ekstra slokkekapasitet henvises man til å rekvirere bil fra Rygge flyplass, men etter det jeg har klart å finne ut, er responstida fra Rygge på ca. én time, inklusiv den tida det tar å rekvirere bilen, noe som må skje via politiet. Da kan det være for seint. Etter de to brannene i 2011 er det gjennomført en del sikringstiltak, bl.a. fins det nå evakueringsrom med luft for noen timer. Men hva skjer med menneskene i disse rommene hvis en brann får utvikle seg for mye før man får på plass nødvendig slokkingsutstyr, og man ikke kan sende redningsmannskaper inn? I ettertid har Statens havarikommisjon for transport vurdert situasjonen ved de to brannene. I rapporten sin sier de bl.a. at vogntogbrannen i Oslofjordtunnelen 23. juni 2011 hadde en beregnet branneffekt på nesten det dobbelte av det brannvesenets slokkeutstyr er dimensjonert for. Det samsvarer bra med brannvesenets egen analyse, som var grunnlaget for pålegget om nytt utstyr. Havarikommisjonen sier imidlertid at maksimal branneffekt for vogntogbranner kan ligge så høyt som tre ganger den slokkekapasiteten man har i tunnelen i dag. I tillegg sier de at lange og bratte ettløpstunneler stiller store krav til brannmannskapene og tunnelens sikkerhetsutrustning, og at dette, og ikke dimensjoneringskravene for tunnelklassen alene, bør være utgangspunktet for hva som kreves av utrustning og beredskap. Havarikommisjonen tilrår at Statens vegvesen sammen med Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap og brannvesenet følger opp og dimensjonerer rednings- og brannslokkingsinnsatsen etter reelle branneffekter og den særskilte tunnelens utforming. Brannvesenet har gjort sin del av jobben, men er foreløpig ikke blitt lyttet til, verken av tunneleier eller overordnede brannvernmyndigheter. Stortinget har behandlet dette spørsmålet en gang før, om enn noe indirekte. Den 18. juni i fjor behandlet vi en sak om forlenget bompengeinnkreving på rv. 23. Fremskrittspartiet stemte da imot bompenger, men foreslo samtidig, som et av flere mindretallsforslag, at penger til brannbil skulle bevilges over statsbudsjettet. Det fikk kun Fremskrittspartiets stemmer. Jeg skal være den første til å innrømme at akkurat det forslaget som gjaldt brannbil, gikk under min radar. Men ved valgkampåpningen i Buskerud hadde Morten Wold, nå stortingsrepresentant fra Buskerud og Fremskrittspartiet, et utspill om å kjøpe en spesialbrannbil for å øke beredskapen i Oslofjordtunnelen, slik Søndre Follo Brannvesen IKS har anbefalt. Vi i Buskerud Arbeiderparti støttet dette forslaget. Jeg tror aldri vi har fått så mye oppmerksomhet om noe i en valgkamp før som da vi gikk ut og ga vår fulle støtte til et utspill fra Buskerud FrP. Vi vil gjerne bidra til at denne saken blir løst. Nå skal det jo fortsatt være bompenger på rv. 23. Vi har derfor et forslag til løsning på denne saken som det kanskje kan være mulig å få tilslutning til. I den nevnte saken om bompengeinnkreving på rv. 23 hadde de daværende flertallspartiene følgende merknad: «Det vil etter flertallets mening være nødvendig å benytte noe av midlene som kreves inn til trafikksikkerhetstiltak langs eksisterende rv. 23.» Her åpnes det altså for å bruke noen bompengekroner til sikkerhetstiltak. Det bør også kunne omfatte sikkerhetstiltak i form av mobilt redningsutstyr. En rask sjekk med bompengeselskapet viser at med dagens trafikktall vil en forlengelse av bompengeperioden med en–tre uker være nok til å finansiere både brannbilen og de tre redningspakkene. Jeg er klar over at det ikke er tillatt å fremme forslag i en interpellasjon, men å komme med gode innspill til regjeringen er lov. Herved er ideen overbrakt. Jeg er veldig spent på hvordan statsråden vil svare på innspillet.