Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2004-05-14:
Jeg redegjorde i budsjettproposisjonen i fjor nærmere for hvorfor vi ikke fant å kunne øke satsene til livsopphold i gjeldsordningssaker. Da komiteen ikke hadde noen merknader til dette i budsjettinnstillingen, forstod jeg det slik at min argumentasjon var godtatt, og jeg oppfattet dermed saken som avklart og avsluttet. De veiledende livsoppholdssatsene er et svært viktig element i gjeldsordningsloven. Dersom de er for lave, vil mange selvfølgelig få problemer med å gjennomføre gjeldsordningen. Dersom de er for høye, kan gjeldsordningsloven oppfattes som urettferdig og samtidig stigmatisere dem som kommer inn under loven. Dessuten vil kreditorenes tap bli større enn nødvendig. Det er et grunnprinsipp i gjeldsordningsloven at livsoppholdssatsene må være slik at de kun gir rom for et enkelt, men likevel forsvarlig forbruksnivå. Jeg vil fraråde å forhøye livsoppholdssatsen til 85 pst. av minstepensjon. Det er ikke fordi jeg ikke unner de gjeldsrammede en økonomisk tilværelse under gjeldsordningen. Poenget er etter min mening at dagens satser allerede er fullt ut forsvarlige til å sikre dette. For å forstå hva saken dreier seg om, må man se på de økonomiske realiteter. Satsene som brukes i dag, skal dekke alt forbruk, også strøm, men ikke husleie. Dersom vi tar utgangspunkt i et par uten barn, vil gjeninnføring av 85 pst.-satsen medføre en økning på over 20 000 kr pr. år. Det er således ingen ubetydelig justering det her er tale om. Jeg mener at dette ikke kan sies å være et verken nøkternt eller enkelt forbruksnivå, noe som kommer tydeligst fram dersom vi sammenligner med det såkalte standardbudsjettet som SIFO utarbeider. Ifølge dette budsjettet vil et normalforbruk for et par i 2004 være på 10 830 kr pr. måned pluss strøm. 85 pst.-satsen vil ligge betydelig over standardbudsjettet. Budsjettet er utarbeidet på grunnlag av nøyaktige prismålinger av varer av alminnelig god kvalitet og gjenspeiler ifølge SIFOs forskere alminnelige forbruksutgifter, eller et forbruk som kan godtas av folk flest, slik det uttrykkes i omtalen av budsjettet. Det er også tale om et langtidsbudsjett som skal gjelde langt utover en normal gjeldsordningstid, og som derfor gir rom for innkjøp av dyre og varige forbruksvarer. Jeg har også merket meg at bare feriedelen av standardbudsjettet utgjør 1 700 kr pr. måned, eller til sammen 102 000 kr i løpet av en femårig gjeldsordningsperiode. 85 pst.-satsen vil altså ligge over dette. 85 pst.-satsen vil således utvilsomt lede til at hushold under gjeldsordning minst kan opprettholde et fullstendig ordinært forbruk, og over det. Jeg stiller derfor spørsmål ved om Stortinget virkelig mener at de under gjeldsordning skal ha et forbruksnivå også utover normalnivå. Skal vi nå gå bort fra prinsippet om at den som skal innvilges gjeldsordning, må tilpasse seg en nøktern levestandard? Den gang gjeldsordningsloven ble innført, var både Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet under forhandlingene skjønt enige om viktigheten av at skyldnere som kommer inn under loven, skal ha en nøktern levestandard. Carl I. Hagen uttalte bl.a. at det ikke må være for lett å komme inn under ordningen, og hvis man kommer inn under den, må det ikke være for gode forhold. Arbeiderpartiet pekte på at gjeldsordningsloven må oppleves som rettferdig av alle dem som sliter for å få endene til å møtes. Jeg vil også nevne uttalelsene fra en enstemmig finanskomite i innstillingen til loven om at «personer som kommer inn under loven må tilpasse sin levestandard, deriblant bostandard, til et nivå som gjør at innvilgelse av gjeldsordning ikke virker støtende på andre». Jeg har svært vanskelig for å forstå hvorfor dette ikke skal gjelde lenger. Og hva med hensynet til dem som ikke har store nok inntekter til at de får noen glede av at satsene økes? 40 pst. av dem som får gjeldsordning i dag, vil ikke nyte godt av denne økningen fordi de uansett ikke er betalingsdyktige. Forslaget om at ingen skal ha mindre enn 85 pst. av minstepensjonen, kan derfor heller ikke oppfylles, uansett om man øker satsen slik som foreslått, fordi økningen ikke kommer de svakeste til gode. De er altså betalingsudyktige allerede. Innføring av 85 pst.-satsen vil også gi store utslag på bidragsområdet. Det er gjeldsordningssatsene som brukes ved vurderingen av om de bidragspliktige har evne til å betale bidrag. Det vil bli vanskelig å forklare at man f.eks. skal kunne ha nesten 20 000 kr til ferieaktiviteter årlig, men samtidig ingen evne til å betale for sine barns underhold. Dette er bare eksempler på hva slags utslag nye veiledende satser vil kunne medføre. Jeg er redd de grepene flertallet i Stortinget er i ferd med å ta, kan bidra til å sette ordningen i vanry.