Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2004-03-05:
Globalisering handler om at vi mennesker kommer nærmere hverandre og blir mer avhengige av hverandre, på tvers av landegrenser og kontinenter. Dette gir oss uante muligheter, men samtidig økte utfordringer. Globaliseringen bidrar til mer frihet, men stiller samtidig krav om økt internasjonalt ansvar. Det fører til at vi opplever noe helt nytt, nemlig at andres lidelser og andres konflikter kommer nærmere oss og dermed angår oss i større grad enn om Norge skulle prøve å stille seg utenfor resten av verden og globaliseringen. Norge alene kan ikke redde verden fra dens utfordringer, men vi kan bidra økonomisk, politisk, diplomatisk og militært. For et ressurssterkt land som Norge er det etter mitt syn en plikt å bidra til stabilitet og fred i andre deler av verden. Sikkerhet skapes i samarbeid med andre. Å bidra til utbredelse av demokrati, menneskerettigheter og markedsøkonomi er sikkerhetsbygging på sitt aller beste. I vår tid må derfor sikkerhetspolitikken ses i et globalt perspektiv. Vi kan ikke lenger operere med nasjonale eller regionale perspektiver når det gjelder sikkerhetspolitikken. Kampen mot terror har for alvor synliggjort behovet for et globalt perspektiv på våre felles sikkerhetsutfordringer. Ingen vet hvor terroren rammer neste gang. At den kommer til å ramme igjen, er en spådom de fleste dessverre er enige om. Norge er som alle andre land også utsatt for dette. Jeg vil derfor i debatten i dag understreke at man i arbeidet for fred og mot internasjonal terrorisme må operere med en helhetlig tilnærming. Ensidighet i virkemiddelbruken mot internasjonal terrorisme vil ikke på noen måte bidra til å løse terrorens utfordringer. Kampen mot terror må for all del ikke føre til en kamp mellom sivilisasjoner. Mennesker med en annen religion må ikke under noen omstendighet oppfattes som en potensiell sikkerhetsrisiko, samtidig som vi i eget samfunn ikke må iverksette tiltak som kan gå ut over egne fundamentale friheter. Internasjonalt ansvar bør i denne sammenheng framstå som et samlende nøkkelbegrep. Det er ikke nødvendigvis noen motsetning mellom bistand og militære operasjoner. FNs generalsekretær har uttalt at en militær tilstedeværelse i Irak er nødvendig for å sikre fred, stabilitet og ikke minst sikkerhet for sivilbefolkningen. Når militært personell nå aktivt deltar i sikkerhetsbygging der samarbeid med sivile hjelpeorganisasjoner, lokale myndigheter og andre internasjonale organisasjoner er framtredende, innebærer også dette noe fundamentalt nytt. Det innebærer at den tradisjonelle sikkerhetspolitikken får et mer normativt preg, der det å bygge sikkerhet er en bred prosess som omfatter alle samfunnsområder. Derfor er det uheldig, som SV og Senterpartiet gjør, å skille så skarpt mellom humanitære og militære oppdrag. I dette perspektivet er det heller ingen nødvendig motsetning mellom NATO og FN, selv om både SV og Senterpartiet etter beste evne forsøker å framheve dette. SV har etter mitt syn en idealisert forestilling om hva FN er, og ser bl.a. ikke at andre lands sikkerhet også er viktig for Norge. Norsk sikkerhet starter ikke ved Svinesund, slik venstresiden og Senterpartiet synes å tro. Geografisk avstand vil i globaliseringens tid relativt sett bety stadig mindre. Men jo mindre geografisk avstand, desto større er behovet for internasjonalt ansvar. Deltakelse i militære operasjoner er derfor en måte å vise internasjonalt ansvar på, samtidig som det tjener til økt sikkerhet for flere. I dette perspektivet kan vi også si at det er en nær sammenheng mellom sikkerhet og frihet for flere mennesker. Vi må legge av oss venstresidens være-seg-selv-nok-holdninger i forhold til det å skape fred og stabilitet i hele verden, altså avstå fra å tro at solidaritet kun gjelder en selv og ens egne. Når globalisering vil si at vi mennesker kommer nærmere hverandre og blir mer avhengige av hverandre, betyr det at vi som nordmenn aktivt må ta del i kampen mot krig og terror sammen med resten av verden.