Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-06:
Med unntak av ett punkt er det en enstemmig komite som støtter de framlagte endringene i Ot.prp. nr. 44. Innholdet er i hovedsak lovtekniske justeringer og opprettinger av en rekke lover, men det er noen få materielle endringer og presiseringer. I tillegg har Stortinget mottatt et brev fra Arbeids- og inkluderingsdepartementet om behov for enkelte andre lovjusteringer i folketrygdloven. Komiteen fremmer også enstemmig de lovendringene. Jeg har noen kommentarer til noen av de enkelte bestemmelsene. Det er en reell endring i § 9-10 i folketrygdlovens første ledd når retten til pleiepenger nå ikke bare skal kunne gis ved innleggelse i institusjon, men også i forbindelse med poliklinisk behandling i sykehus. Det er viktig, fordi den medisinske utviklingen gjør at det en før måtte legges inn for å få utført, kan en i dag få utført poliklinisk. Det kan sjølsagt også gjelde barn med alvorlige tilstander. Den medisinske tilstanden til pasienten behøver ikke å være forandret i seg sjøl – bedret eller endret – det er kun behandlingsstedet. Fordi det er alvorligheten i tilstanden som skal avgjøre om en har rett til pleiepenger eller ikke, har det vært helt nødvendig å få forandret disse reglene, slik at ingen mister retten til pleiepenger på grunn av de nye behandlingsmetodene, og ikke fordi det har vært en forandring i livssituasjonen. Komiteen har under saken vært opptatt av den vanskelige livssituasjonen som en del familier opplever når nære familiemedlemmer blir alvorlig syke. Man kan komme i en veldig vanskelig skvis mellom å greie arbeid og forsørging og det å ta seg av svært alvorlig syke og være til stede i kritiske situasjoner. Det er derfor veldig viktig og riktig når Arbeids- og inkluderingsdepartementet nå har nedsatt en interdepartemental gruppe som skal se på behovet for endringer i lover og regelverk knyttet til arbeid og forsørgelse i slike situasjoner. Vi har vel alle blitt gjort oppmerksom på en del enkeltpersoner som har kommet i veldig vanskelige situasjoner, og som f.eks. har måttet sykmelde seg for å kunne greie en slik situasjon. Nå sier Regjeringen at den arbeidsgruppa som er nedsatt, skal være ferdig 1. juli, og at Regjeringen da eventuelt kommer tilbake til Stortinget, etter at de har sett på dette arbeidet og vurdert det. Det er Stortinget veldig glad for. Når det gjelder bestemmelsen om overgangsstønad og retten til forlengelse for å få fullført et skoleår, blir det nå gitt en korrekt hjemmel i § 15-6. Det er viktig å understreke at det hele tida har vært meningen at det skal være slik, og at loven også har vært praktisert slik, sjøl om loven ikke har vært helt oppdatert. Komiteen har også vært veldig opptatt av de presiseringene som nå foretas i § 22-3 i folketrygdloven, og at det må sikre at det ikke kan være tolkningsrom for – eller tvil om – at en arbeidstaker ikke skal måtte risikere å betale tilbake til arbeidsgiver sin lønn under fødselspermisjon, sjøl om vedkommende ikke har fått fødselspenger. Komiteen har derfor bedt Regjeringen om å se over praksis og regelverk, og om nødvendig foreta endringer, hvis det må til for å sikre at dette ikke skjer, eller at noen som har rett på fødselspenger, ikke får det. Det er viktig at en er opptatt av at de ytelser som vi har vedtatt, og som skal være universelle knyttet til spesielle situasjoner i livet, faktisk kommer dem til gode som det var meningen skulle ha dem. Det vi vet om underforbruk på slikt, er at det veldig ofte rammer dem som trenger pengene mest. Derfor er det viktig at vi er sikre på at alle rutiner fungerer, slik at man faktisk får de rettighetene man skal ha. Det er ett punkt der Fremskrittspartiet ikke støtter innstillingen, og det er når det gjelder valg av leder og nestleder i felles råd for eldre og personer med nedsatt funksjonsevne. Teknisk sett er det vi er blitt bedt om å vedta i dag, ingen lovendring. Det er et juridisk prinsipp at nyere lov går foran eldre lov. Så når loven om kommunale råd for mennesker med nedsatt funksjonsevne er en nyere lov enn loven om kommunale eldreråd, er det reglene i den som skal følges hvis ikke annet er vedtatt. Det er sjølsagt slik at det er mulig å ha forskjellig syn på hvordan dette skal gjøres. Men i prinsippet er det vi gjør nå, bare å stadfeste den lovpraksis som skulle vært fulgt, og det slutter nå flertallet seg til.