Anneliese Dørum (Arbeiderpartiet), 2000-03-02:
Jeg vil først vise til at lærerrekrutteringsmeldingen er et direkte resultat av en interpellasjon Sigvald Oppebøen Hansen fra Arbeiderpartiet hadde i Stortinget for ganske nøyaktig to år siden. Det mangler kanskje et par-tre dager. Arbeiderpartiet var bekymret over situasjonen i skolen og særlig når det gjaldt rekruttering til læreryrket. Det var årsaken til at den interpellasjonen ble tatt opp. Med de forslagene og merknadene som flertallet har i denne innstillingen, mener jeg at det er grunn til å være optimistisk når det gjelder videre framdrift i denne saken. Det er bred enighet om, uavhengig av hvordan vi sier det, at lønn og ikke minst arbeidsforhold er viktig for rekrutteringen. Det er altså lønn og arbeidsforhold som er de viktigste virkemidlene for å få rekruttert folk til læreryrket. Det er ungdomstrinnet som er den mest forsømte del av utdanningssystemet. Det er her mistrivselen blant elevene er størst, og det er også her det er vanskeligst å få lærere. Allikevel vil jeg trekke fram alle de lærerne ved alle de skolene hvor det gjøres en utmerket jobb, hvor de med enkle midler og i nedslitte skolebygninger allikevel klarer å få til elevaktivitet, en ny organisering av skolehverdagen, få til arbeidsglede og aktivitet. Blant annet vil jeg nevne Ski ungdomsskole i Akershus, som absolutt ikke har store ressurser, men som allikevel skaper en spennende skole. Vi vet at ungdomsskolen hadde mer ressurser før, da de hadde en bestemmelse om minste timetall pr. klasse. Etter at den falt bort, har også ressursene til ungdomsskolen gått ned. Vi vet at det er store forskjeller mellom kommuner når det gjelder ressurser til skolen. Dette er en trussel mot et likeverdig skoletilbud og en trussel mot enhetsskolen. Hvordan skal vi så oppnå et likeverdig skoletilbud? Det kan oppnås på flere måter. Vi kan selvfølgelig gå tilbake til ordningen med øremerking, at de statlige midlene fordeles gjennom øremerking til utdanningssektoren. Men dette synes vi er en lite god måte, for den forsterker ytterligere den statlige styringen. Et annet alternativ er å fastlegge enkelte minstestandarder, som SV særlig har gjort seg sterkt til talsmann for, og som også Arbeiderpartiet er enig i. I læreplanen for grunnskolen er det fastsatt standarder for faglig innhold og læringsmiljø. Det er bl.a. presisert at elevene skal ha rett til individuell og tilpasset opplæring. Vi mener at slike standarder må utvikles dersom vi vil forsvare og videreutvikle enhetsskolen. En konsekvens av det er at det må foretas en vurdering av hvilken ressursinnsats som kreves for at skolene skal kunne nå den målsettingen samfunnet setter. Vi kan ikke stille krav til lærere og elever uten at de også har sikkerhet for at de har ressurser, og da tenker jeg i denne omgang på et minste timetall. Vi har gått inn for at det må innføres nasjonale standarder for ressursinnsatsen når det gjelder minste timetall til hver klasse, slik at det kan gi rom for gruppedeling og individuelle opplegg. Jeg er glad for at det nå er flertall i Stortinget for forslaget om timeressurs til hver skole, selv om forslaget i denne omgang går ut på at vi ber Regjeringen komme tilbake til Stortinget med et slikt forslag. Men vi er kommet langt på vei. Dette er en måte å styrke ressursinnsatsen i grunnskolen på som fører til større voksentetthet i skolen, som er særlig viktig både i barneskolen og i ungdomsskolen.