trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-03-04:
Klimautfordringen vil kreve store endringer i måten vi lever våre liv på. I fellesskap skal vi nedlegge betydelig innsats og bruke store ressurser for å bekjempe menneskeskapte klimaendringer. Å endre Norge fra høyutslippssamfunn til lavutslippssamfunn kan best sammenliknes med en revolusjon. Dersom vi skal gjennomføre revolusjonen, er vi nødt til å vite at vi gjør det fordi det er riktig og nødvendig. Vi kan aldri være sikre. Helt sikker kan man først være når det er for sent. Derfor må vi legge føre var-prinsippet til grunn, og handle på grunnlag av den rådende oppfatning blant verdens klimaforskere. Likevel reiser interpellanten et viktig spørsmål. Hva gjør Regjeringen for å forsikre seg om at det vitenskapelige grunnlaget i FNs klimapanel holder mål? Feilene som er avslørt i FNs klimapanels rapporter de siste ukene og månedene, er alvorlige – ikke fordi de rokker ved det vitenskapelige grunnlaget i rapporten. Det er ingen av de feilene som er avdekket, som omhandler effekten av menneskenes klimagassutslipp på verdens klima, eller det faktum at klimaet er i endring. Derimot er de alvorlige fordi de rokker ved klimapanelets troverdighet og legitimitet. Mange, deriblant mange fra interpellantens parti, vil tenke at hvis panelet tar feil om dette, hva annet tar de feil om? Jeg har ingen grunn til å tro at forskningen som ligger til grunn for den delen av klimapanelets rapport som omhandler det vitenskapelige grunnlaget, er bygget på feil eller falsk informasjon. Men det kan ikke være noen tvil om at det hadde styrket borgernes tillit til de store beslutninger klimaendringene påtvinger oss, dersom materialet fra FNs klimapanel var bedre kvalitetssikret. Det som også hadde styrket borgernes tro på at klimautfordringene er alvorlige og at det haster med å gjøre noe, hadde vært at Regjeringen viste evne og vilje til å handle. Når Regjeringen velger å utsette klimameldingen til 2011, og statsministeren varsler at klimameldingen skal bygge på resultatene fra de internasjonale forhandlingene i Mexico, avslører det den store avstanden mellom ord og handling i Regjeringens klimapolitikk. Min påstand er at Regjeringens handlingslammelse i klimapolitikken er like alvorlig for klimautfordringens troverdighet blant folk som de feil som er oppdaget i IPCCs rapporter. Dersom vi skal få gjennomslag for de store samfunnsendringer klimatrusselen vil medføre, er vi helt avhengig av at folk flest har tillit til klimaforskningen, og alle grep Regjeringen kan ta for å bidra til dette, vil være svært velkomment, både viktig og nødvendig. Det er mye vi ikke vet – det skal det aldri være noen tvil om – og forskningen må fortsatt utfordres, og mens det forskes videre, må vi handle på basis av det vi nå vet. Gjør vi ikke det, kan det være for sent, og den risikoen skal i hvert fall ikke jeg være med å ta.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2010-03-04:
Mitt utgangspunkt for å delta i denne viktige debatten er vilkåra for å utfordre ei etablert sanning. Kva er den etablerte sanninga som er den viktigaste no for tida? Jau, det er FNs klimapanels utsegn «det er meget sannsynlig at». Og det er altså ikkje bevist. Nei, tvert imot. Vi har høyrt fleire eksempel i dag om e-post på avvegar, e-post som har vore stolen, Himalaya som ikkje smeltar slik som ein har gitt inntrykk av, og vi ser også at landsmoder Gro kastar seg ut i ein debatt der ho konkluderer med at det er umoralsk å underslå konklusjonen til FNs klimapanel. Men så blir det på den andre sida sagt at seriøs kritikk og openheit for debatt skal det også vere. Men vi opplever det slik, vi som er klimaskeptikarar, at det blir ikkje gitt noko særleg rom for skepsis når det gjeld denne saka. Då får dei minste oppslaga og avsløringane av det materialet som har vore brukt som grunnlag for konklusjonen, stor merksemd, og det forstår vi alle. Det handlar om vilkåra for dei som skal ta debatten etter at forskinga er gjort. Det handlar også like mykje om eit stort forskarmiljø som er interessert i å halde temaet varmt, og som ønskjer å forske vidare på det. Sjølv innafor det miljøet opplever ein at ein blir stigmatisert dersom ein antydar skepsis til den konklusjonen som har etablert seg. Det blir sagt at dei store rapportane held god fagleg kvalitet. Ja vel, viss dei held ein så god fagleg kvalitet at det ikkje er moglegheit til å diskutere det eingong, då forundrar det meg at ein klarer å leite fram dei feila som ein gjer. Avslutningsvis vil eg også kome litt inn på det som ein seier om Framstegspartiet, som er det einaste partiet som brukar tida si på den «vesle usikkerheita» som er i denne saka. Eg må seie eg er stolt over å vere i FrP, som kan huse klimaskeptikarar. Lat det bli ein open og god debatt om desse tema, slik at ein er med på å lufte kunnskapen om dette temaet. Ein klarer iallfall ikkje det i eit miljø der ein etablerer sanningar, og der ein ikkje gir rom for ein god og open debatt. Vi møter medlemer i andre parti som fortel at det ikkje er rom for dette i deira parti. Til slutt: Føre var-regelen er ein god regel, men det er ein god regel for dei overtydde, like mykje som for skeptikarane.
Henning Warloe (Høyre), 2010-03-04:
La meg først si at siste talers referat fra en tidligere stortingsdebatt om akademisk frihet var særdeles spissformulert. Men det var egentlig ikke det jeg skulle si noe om. I denne saken er det helt åpenbart at vi har en strukturendring på gang i universitets- og høyskolesektoren i Norge, en strukturendring som kan få store konsekvenser på sikt. Da er det litt pussig at Regjeringen ikke er så veldig meddelsom overfor Stortinget når det gjelder dette. Det er svært liten omtale av disse spørsmålene i Utdanningslinja, altså St.meld. nr. 44 for 2008–2009, som er til behandling i Stortinget nå. Kun et kort avsnitt er ofret denne viktige saken. Det kan virke som om dette er en prosess med et visst demokratisk underskudd, i alle fall sett fra Stortingets ståsted. Denne interpellasjonen er derfor nyttig og viktig. Utfordringene for universitets- og høyskolesektoren er store. Handlingsromutvalget, som tidligere ble nevnt, har illustrert det veldig godt. Kravene til sektoren er også tidvis mange. Regjeringen viser ofte stor vilje til å styre i alle fall deler av dette feltet, bl.a. forskningsfeltet, som det tidligere har vært debatt om her i Stortinget. Men når det gjelder strukturen på universitets- og høyskolesektoren, viser både statsråd og departement en noe avventende holdning. Jeg vil ikke si at det nødvendigvis er galt, men vi ser i alle fall en annen holdning til dette spørsmålet enn til andre. Departementet avviste jo Stjernø-utvalgets anbefalinger, som statsråden sa i sitt innlegg. Utover knappe omtaler i Utdanningslinja og i årets statsbudsjett er ikke Stortinget involvert i disse diskusjonene. I statsbudsjettet sies det at departementet vil komme tilbake til prosess med fordeling av midlene. Dette dreier seg altså om de 50 mill. kr som statsråden nevnte, som er satt av til såkalte strategiske SAK-midler. Mitt spørsmål til statsråden blir på hvilken måte departementet vil komme tilbake til prosessen med fordelingen av disse midlene, slik det framgår av statsbudsjettet. Statsråden sa også i sitt innlegg at Stortinget kunne være trygg på å bli involvert i disse spørsmålene. Men utover denne interpellasjonen og, som sagt, svært knappe omtaler i viktige dokumenter, er det litt uklart – for meg i alle fall – hvordan Stortinget skal bli involvert. Kanskje statsråden kan gå litt mer i detalj om akkurat det i sitt neste innlegg. Tor Bremer fra Arbeiderpartiet etterlyste Høyres overordnede politikk på dette området. Det er litt pussig, for det må jo være mye viktigere at vi får klart for oss hva som er Regjeringens overordnede politikk når det gjelder strukturen på universitets- og høyskolesektoren. Statsråden sa i sitt innlegg at hun var enig i svært mye av innholdet i Stjernø-utvalgets rapport, men siden hun også, sammen med Regjeringen, avviste anbefalingene fra utvalget, er det i dag litt uklart hva Regjeringen egentlig vil. SAK-midlene, de 50 millionene, skal ifølge omtalen i statsbudsjettet fordeles etter både faglige og politiske vurderinger. Så da håper jeg at statsråden kan si noe mer om hvilke politiske vurderinger som vil bli lagt til grunn for fordelingen av disse 50 millionene.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2010-06-18:
Jeg har på vegne av representantene Ine M. Eriksen Søreide, Gunnar Gundersen, Ivar Kristiansen og meg selv den glede å framsette et forslag om full åpenhet om norsk bistand.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2010-06-18:
På vegne av representantene Siv Jensen, Tord Lien, Gjermund Hagesæter og meg selv har jeg gleden av å framsette et representantforslag om tiltak mot vedlikeholdsetterslep.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2010-06-18:
På vegne av representantene Gjermund Hagesæter, Åge Starheim, Peter N. Myhre og meg selv har den glede å fremsette representantforslag om statlig tilskuddsordning for tilrettelegging av bolig for personer med funksjonsnedsettelse.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2010-06-18:
På vegne av stortingsrepresentantene Per-Willy Amundsen, Per Sandberg og meg selv vil jeg fremme forslag om å forby hijab, niqab, burka og andre religiøse eller politiske symboler som del av arbeidsantrekk for norske dommere.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-18:
Venstre vil også bidra til at det ligger noen gode forslag som stortingsrepresentantene kan jobbe med i denne såkalte sommerferien. På vegne av Borghild Tenden og meg sjøl vil jeg fremme tre forslag: om tiltak for å styrke beredskap ved uhell knyttet til boring og produksjon på store havdyp om snarest å fastsette et mål om 25 pst. reduksjon i næringslivets administrative kostnader knyttet til regler og skjemavelde innen 2012 om et tydeligere varslingsvern og opprettelse av en varslerenhet i Arbeidstilsynet
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-18:
Senterpartiet blir trøtte og leie av å lese om opplysningsplikten etter å ha gjort det mye i det siste. Det skjønner jeg at de blir når ting butter imot, slik det gjør i dag. Jeg vil bare henvise til at opplysningsplikten også har med en viss dannelse i forholdet mellom opposisjonen og posisjonen å gjøre. Venstre har sendt Senterpartiets statsråd tre brev denne uka. Vi har ikke fått noen svar. Vi har ikke engang fått det svar at det kan vi ikke svare på. Det er en tone overfor opposisjonen som senterpartistatsråden har valgt. I Dagbladet i dag sier Arbeiderpartiets Helga Pedersen at statsråden «har håndtert saken på en god måte. Han har gitt Stortinget relevant og riktig informasjon til rett tid». Mener Senterpartiets parlamentariske leder at det ikke å besvare brev er en god måte å behandle opposisjonen på?
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-18:
Jeg står for alle ordene. Jeg er glad for at representanten Kolberg brukte sin tid på å repetere dem. Det vi ser her, er at regjeringa har gått inn i valgkampen og visst at dette kom de ikke til å klare ut fra de forutsetningene de hadde lagt, det visste de i valgkampen. Velgerne har valgt på feil premisser, og vi har også behandlet saker i Stortinget på feil premisser. Det burde posisjonspartiene nå ha skjønt. Da burde de valgt denne dagen til å innta en litt mer ydmyk holdning enn å angripe oss for at vi føler oss lurt av regjeringa.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-18:
Jeg må si at jeg deler nok SVs landsstyremedlems uttalelse om at den vanskeligste bøygen for å få til ting her er Arbeiderpartiet, som SV har valgt å sitte i regjering sammen med. Det er klart at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet har stått sammen om veldig mange viktige miljøsaker. Det er klart jeg syns det er underlig at regjeringa her presser fram, gjennom sin dårlige informasjon til parlamentet, en allianse der Fremskrittspartiet og Venstre står sammen i en miljøsak. Det er presset fram av regjeringa – det er ikke presset fram av Venstre!
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-18:
Denne dagen har hatt noen forunderlige innslag. Et av de forunderlige innslagene er at regjeringspartiene drar fram gamle sitater, der vi også har uttrykt mistro til om hvorvidt framdriften kom til å holde. Det som har skjedd, er jo at regjeringa i alle disse debattene har sagt at det skal holde. Når regjeringa anklager partiene i miljøkomiteen for å komme med kommentarer om at det kanskje ikke holder, er det slik at regjeringspartiene ikke har gått inn på de merknadene. Da må det være fordi de har betvilt at det faktisk er slik. Så her bruker man det at vi har hørt rykter om at dette kanskje ikke holder, som argument mot at regjeringa har informert. Regjeringa har ikke informert. Dere har argumentert mot disse uttalelsene. Dere har ikke gått inn på disse merknadene. Dere har faktisk betvilt at disse utsagnene er rett. Det er derfor vi er i den situasjonen vi er i i dag.
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-18:
Det vet jeg, men av og til blir man litt irritert, president!
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-18:
Det er jo ikke bare olje- og energiministeren som har kommentert denne saken. Også statsministeren har kommentert Mongstad mange ganger. Han var også i en debatt i Redaksjon EN sammen med Venstres tidligere leder Lars Sponheim, som spurte statsministeren: Kan du si med 100 pst. sikkerhet at den avtalen du nå har inngått, er så sterk at det vil være på plass et anlegg i 2014? Da svarte statsministeren: Ja, og det er tre grunner til det. Vi har en avtale, vi har begynt å bruke penger fra dag én, og jeg regner med at stortingsflertallet uansett kommer til å sørge for at dette blir gjennomført. Er det Stortinget som har gått statsministeren imot? Er det to av de andre tingene som har gått galt, eller burde statsministeren ha tatt noen andre forbehold før han ga landets borgere en garanti på norsk TV?
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-06-18:
Det var ikke bare blomsterbuketten ved siden av talerstolen i dag som gjorde at dagen ble litt annerledes enn jeg forventet at den skulle bli. Jeg må ærlig innrømme at jeg trodde dette skulle bli annerledes. Jeg trodde at dette skulle være en regjering som innrømmet at det kanskje var ting man kunne ha gjort annerledes. Jeg hadde forventet en tone i parlamentet som handler om at når noen føler at noen spilleregler er brutt, er noen ydmykt lyttende. Sånn har det ikke vært. Det har derimot vært en hanekamp, som jeg egentlig mener ikke er parlamentet verdig. Det har vært en karakteristikk av andre og en omlegging av spillereglene, fra parlamentarisk leder i Arbeiderpartiet spesielt, som jeg ikke hadde forventet. Jeg hadde trodd at dagen skulle vært annerledes. Vi i Venstre gikk åpent inn i dette. Men vi har opplevd en regjering som ikke svarer på spørsmål. Vi sender brev til statsråder. Vi får ikke engang en forklaring på hvorfor vi ikke får svar. Vi opplever rapporter som blir sendt til noen partier, først i form av burkarapporter, så kommer niqabversjonen, men hijabversjonen kom aldri. Vi opplevde at man ikke hører på hva de andre sier, noe som jeg mener devaluerer politikken. Det får politikken til å ligne en sandkasse, med representanten Sund som sitter nederst, holder for ørene og sier: Jeg hører ikke, jeg hører ikke, jeg hører ikke, og med en miljøvernminister som står på toppen av sandhaugen og hopper, og sier: Jeg er konge, uansett. Jeg hadde trodd at dette skulle vært annerledes. Men det er i hvert fall ingen tvil om hva som blir Venstres stemmegivning. Vi kommer til å støtte det mistillitsforslaget som ligger på bordet.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
På vegner av stortingsrepresentantane Hans Olav Syversen, Kjell Ingolf Ropstad, Rigmor Andersen Eide, Geir Jørgen Bekkevold og underteikna har eg gleda av å fremje forslag om å utgreie etablering av ein transportetat, etter modell frå Sverige og Finland, med ansvar for veg, kollektiv, luftfart og sjøtransport for å sikre heilheitleg planlegging, vedlikehald og utbygging i transportsektoren.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
Me som høyrde statsråd Riis-Johansen i dag, høyrde ein statsråd som ikkje tok nokon sjølvkritikk, og som faktisk sa at ingenting kunne ha vore gjort annleis. Eg var nesten imponert over kor fornøgd ein kunne vere med seg sjølv. Det er eit paradoks at 16. april 2009, altså for nøyaktig eitt år og to månader sidan, kom det ein rapport til regjeringa. Den rapporten har vore etterspurd i denne salen fleire gonger, og han kom altså til Stortinget onsdag 16. juni om kvelden. Da partigruppene var på fest, blei rapporten delt ut i hyllene våre. Etter festen kunne me gå i gang med å lese rapporten. Ein kan kanskje tenkje at det var eit fordelaktig tidspunkt for Kristeleg Folkeparti! Paradokset er at i dag, fredag 18. juni, blir denne rapporten offentleggjord. Dette meiner statsråden er ein prosess som det ikkje er nokon grunn til å ta sjølvkritikk på. Nei, ingenting kunne ha vore gjort annleis. Men det viktigaste er likevel innhaldet i denne rapporten. For det Gassnova konkluderer med her, er fire konkrete konsept for hurtig gjennomføring. Ingen av dei fire konsepta som Gassnova peiker på, oppfyller utsleppsløyvet om reinsing i 2014. Dette veit me at statsråden har visst i eitt år og to månader. Så kom det eit nytt råd frå Gassnova 22. mars. Dette er eit råd som me berre har fått referert. Me har aldri sett det. Men følgjer statsråden den same tidsplanen, kan vel Stortinget vente å få sjå dette rådet sommaren 2011. Eg synest òg det er alvorleg at me ser akkurat den same tendensen frå fleirtalsregjeringa i andre saker. Styret i Baneservice har åtvara mot å ta ut det utbyttet som me kjem til å ta ut frå Baneservice i dag. Det er ikkje ein informasjon Stortinget har fått, men som me er blitt kjende med via TV 2 i går. Det er to ting som er veldig alvorleg i den saka. Det eine er at Samferdselsdepartementet har halde denne informasjonen hemmeleg frå dei fekk informasjonen den 25. mai. Det andre er at konsekvensane av det vedtaket me gjer i dag, blir dårlegare vedlikehald av jernbanen vår. Det har betydning for eit parti som Kristeleg Folkeparti, som har valt å støtte regjeringas auke til jernbanen, nettopp fordi me har fått garantiar for at det me løyver no, er det som Jernbaneverket ønskjer. Konsekvensane av vedtaket i dag blir altså det motsette.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2010-06-18:
Jeg har den glede å fremme et representantforslag fra stortingsrepresentantene Per Sandberg, Jan Arild Ellingsen og undertegnede om tiltak i forbindelse med anskaffelsesprosess av nye redningshelikoptre.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-18:
Lederen av finanskomiteen synes at statsministeren har uttalt seg på en helt utmerket måte, og at han har helt rett. Det er nemlig slik nå at land etter land, også de med styresett og myndigheter som langt på vei er på linje med Fremskrittspartiet og høyrepartiene her i Stortinget, er i ferd med å avlyse mange av sin forslag til skattelettelser. Det bør gjøre inntrykk på opposisjonen her i huset, som igjen i revidert nasjonalbudsjett, i tillegg til de forslagene de hadde i sine ordinære alternative budsjetter for 2010, foreslår skattelettelser i milliardklassen. Vi trenger hver eneste krone i framtiden for å møte fellesskapets behov for trygg omsorg, bedre veier og bedre skoler. Da mener jeg at det er uansvarlig i en situasjon hvor resten av Europa varsler skatteøkninger, at verdens rikeste land skal bruke de store pengene på skattelettelser. Så svaret er ja, jeg er enig med statsminister Stoltenberg i hans karakteristikk av disse forslagene.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-18:
Gjennom flere år har den rød-grønne regjeringen vist at vi er i stand til å styre norsk økonomi. Det var ganske mange protester bare for få år siden da vi la opp til en budsjettpolitikk som lå under den såkalte 4 pst.-banen. Det var mange gode forslag om å bruke mer penger på flere områder. Men vi holdt igjen, og det var riktig. Så møtte finanskrisen Norge, og da har vi igjen økt oljepengebruken, nettopp for å demme opp for økende arbeidsledighet og for å hjelpe bedrifter som mister arbeidsplasser. Så er situasjonen igjen at nå må vi dempe oljepengebruken. Det er helt riktig, og det er jeg enig med representanten Gundersen fra Høyre om. Jeg vil si at bare formiddagen i dag har vist hvor krevende det er å holde igjen og holde igjen på penger til gode forslag. Jeg vil tippe at mange av de forslagene som stilt her i dag, er på flere milliarder kroner. Vi har dempet oljepengebruken i revidert med 17 mrd. kr. Det er en god indikator på at regjeringen er villig til å styre norsk økonomi også gjennom finanspolitikken.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-18:
Jeg er av den oppfatningen at velferdsstaten Norge er en fantastisk konstruksjon. Men jeg tror vi som politikere samlet sett skal ta inn over oss at det er noen som ikke har fått tatt del i den velstandsutviklingen som mange av oss har opplevd. Mennesker og familier som sliter med rus i Norge, er av dem. Jeg mener at det er bra at vi nå ser ut til å få en fordomsfri debatt om hvordan vi skal utvikle og fornye norsk rusomsorg med bakgrunn i de utvalgsforslagene som har kommet denne uken. For det de viser, er at det ikke nødvendigvis bare er penger og nye behandlingsplasser som er løsningen, men hvordan vi organiserer det, og hvordan vi innretter tiltakene. Men penger er også viktig, og derfor har vi siden 2007, da rusplanen ble vedtatt her i Stortinget, økt bevilgningene til rusomsorgen med nesten 800 mill. kr. Så jeg mener at vi sammen skal ta ansvaret for at denne viktige gruppen får et bedre tilbud i framtiden, men, igjen, da må vi også tørre å avlyse en del andre forslag, bl.a. skattelettelsene som høyrepartiene foreslår.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-18:
Det er alltid interessant å høre Fremskrittspartiet legge ut om sine – hva skal vi si – litt hjemmesnekrede økonomiske teorier. I innstillingen utdypes dette bl.a. når man karakteriserer en av grunnplankene i den økonomiske politikken i Norge, nemlig handlingsregelen. Fremskrittspartiet sier der at handlingsregelen er «en kollektiv politisk ansvarsfraskrivelse med henhold til Norges økonomiske og finansielle utvikling». Problemet er jo at Høyre, som er Fremskrittspartiets fremste samarbeidspartner, har et varmt forsvar for nettopp det samme spørsmålet. Spørsmålet til Fremskrittspartiet er derfor: Vil representanten Leirstein karakterisere Høyres politikk som en politisk ansvarsfraskrivelse med hensyn til Norges økonomiske og finansielle styring? Og hvordan tenker man da at man skal overbevise Høyre om at dette er helt feil, og at man heller bør gå i motsatt retning i den økonomiske politikken som Fremskrittspartiet har snekret sammen?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2010-06-18:
I en tale til AUF-ungdommen på Utøya forrige helg uttalte statsminister Stoltenberg at gjeldskrisen i Europa er et endelig farvel til skattelette i Europa. Han sa også: «Skattelettelser er absolutt uansvarlig.» Det betyr at statsministeren nekter for at skattelettelser kan fungere som en vekststimulans, og at lavere skatt ikke fører til mer aktivitet i økonomien. Er lederen i finanskomiteen enig med statsministeren i at skattelettelser er «absolutt uansvarlig»? Dersom lederen er enig med statsministeren, er det også «absolutt uansvarlig» å gi skattelettelser for medlemskap i fagforeninger? Eller gjelder ikke det stoltenbergske prinsipp for denne gruppen?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2010-06-18:
Gjeldskrisen og finanskrisen ruller over oss, og vi setter pris på at man har skiftet spor fra forrige periode, hvor det egentlig var bare å pøse på med mer penger. Det snakkes mye fra finansministeren og fra lederen i finanskomiteen om behovet for god husholdering med penger, og at vi må ta vare på konkurranseutsatt sektor. Det er veldig bra. Men det bygger forventninger om at man skal ta grep, og det finner vi ingen spor av i revidert, snarere tvert imot. For selv om oljepengebruken går ned, viser jo regjeringens egen indikator at ekspansiviteten i revidert budsjett er større enn den var i budsjettet i fjor høst. Da er spørsmålet: Tror representanten Micaelsen at denne økningen i ekspansivitet har gjort det enklere å få ned forventningene og å tilpasse kostnadsnivået i Norge til den situasjonen vi ser ute i Europa?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
Jeg er enig med representanten Micaelsen i at det reviderte budsjettet bør brukes til å gjøre noe med akutte ting, og jeg skjønte at avgiftslettelser for tang- og tarebåter kommer i den kategorien. En annen sektor som kanskje kunne ha behov for litt akutte bidrag, er russektoren. Det står 4 400 rusavhengige i kø nå for å få behandling, og ventetiden har økt med 13 dager. Dette velger regjeringen ikke å gjøre noe med – ingen økte bevilgninger. Tvert imot, man trekker inn bevilgninger som ikke ble brukt i fjor. Jeg tror også det vil være god samfunnsøkonomi å tilby rusavhengige et behandlingstilbud som de ønsker, og som vi faktisk har ledig kapasitet til å kunne benytte. Mitt spørsmål er: Hvordan kan representanten Micaelsen forsvare regjeringens politikk på dette området?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
La meg først få avkrefte at opposisjonen skulle mene at landets største problem er at det ikke føres nok SV-politikk. Det kan jeg avkrefte. Så var representanten Thorkildsen sterk på svikten i markedsøkonomien og gikk til et sterkt forsvar for velferdsstaten. Det er det mye bra i. Mitt spørsmål er da: Hvordan kan det ha seg at man under denne regjeringen, og delvis under SV-statsråder, kjører de markedsøkonomiske prinsipper så hardt på barneverns- og rusfeltet at man skviser frivillige institusjoner én etter én, slik at representanter fra de samme institusjoner nå er i tvil om det vil være noen igjen om fem til ti år?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
Tre minutter er ikke mye. Men vi har en innstilling på over 350 sider, og endringene i budsjettet er på 2 mill. kr i denne innstillingen, så det er jo relativt mange minutter på de to millionene i hvert fall. Men det sier noe om at det er et ledd i behandlingen av både normalt budsjett og revidert budsjett som mangler, og det er den dynamikken som bør være mellom organisasjoner, folk og dette storting, som i realiteten er borte. Det illustreres bl.a. ved at færre og færre finner det bryet verdt å melde seg på til høringer. Innenfor den rammen som vi har i revidert budsjett, har Kristelig Folkeparti valgt – innenfor de samme økonomiske rammer, stort sett, som regjeringen – å endre innretningen for å ta fatt i noen akutte problemstillinger som vi mener bør adresseres. Det gjelder, som jeg nevnte i et replikkordskifte, over 4 000 som står i kø for rusbehandling. Her drar regjeringen inn penger istedenfor å sørge for at de som trenger hjelp, får det – uforståelig. Barnevernet er ifølge barneministeren i krise, særlig det kommunale barnevernet. Hva gjør regjeringen med det? Ingenting, tvert imot trekker man bl.a. tilbake midler som skal gå til utsatte barn og unge i storbyene. Trygghet er en kjerneverdi for folk flest, og vi kan nå ane at høsten og sommeren blir problematisk for politiet, med stadig strammere driftsbudsjetter – mer og mer penger overføres til sentrale prosjekter, som bl.a. IKT. Vi legger inn penger, slik at vi kan beholde den innsatsen mot kriminalitet som er nødvendig. Så endrer vi skatte- og avgiftsopplegget slik at vi vrir det i grønn retning. La meg ta et eksempel: Vi foreslår lavere årsavgift for biler, og isteden å øke avgiften på CO2. Det er noe regjeringspartiene, med grønne profilen de ønsker å påberope seg, burde ha en viss interesse for. Men dessverre, vi får ikke noe gjennomslag der heller. Så slår vi et slag for frivilligheten. Vi vet nå at gavefradraget for frivillige organisasjoner – det skattefradraget – er under press. Vi ønsker å vise en offensiv holdning – og øker det. Vi øker også grensen for lønnsoppgaveplikt og fritar flere frivillige organisasjoner for arbeidsgiveravgift. Vi mener at sivil sektor er en bærebjelke i det norske samfunn og bør behandles deretter. Med dette tar jeg opp våre forslag.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
Det tviler jeg ikke på.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
Jeg må vel tilstå at jeg synes det kanskje er noe frimodig å be om ros fra opposisjonen når det gjelder regjeringens håndtering av jernbanen etter den høsten, vinteren og våren vi har hatt, så jeg er redd jeg kommer til å skuffe representanten Opheim noe. Vi går inn på regjeringens bevilgningsforslag. Hvorfor gjør vi det? Jo, fordi vi bl.a. ser at denne regjeringen ikke maktet å bruke opp midlene som var bevilget for 2009. Det minste må jo være at man greier å bruke opp de midlene man hadde til disposisjon. Så er vi enig i de påplussingene som regjeringen kommer med. Vi er beredt til å bidra til økte bevilgninger til jernbanen, men da er det en forutsetning at man har planer som faktisk kan gjennomføres.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
Jeg synes det var en fin oppsummering av mitt innlegg. I en tid med såpass mye uro på det finansielle området – i land utenfor oss, ikke minst – tror jeg folk har et behov for å se at det er noe som er litt fast og litt bestandig. Jeg vil gi regjeringen ros for at man har gjennomført en politikk, med oppslutning også fra Stortinget, i det som må betegnes som en vanskelig økonomisk situasjon i perioder, selv for Norge. Vi er beredt til å stille opp for fellesskapet, men vi er også beredt til å sørge for at de som tar private initiativ, og som gjennom det bidrar til fellesskapet, får gode vilkår for sin virksomhet.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
Jeg har også gleden av å sitte i kontroll- og konstitusjonskomiteen ved siden av å være i finanskomiteen, og det bildet som tegnes av problemene ved organiseringen av norsk jernbane, er nok noe mer sammensatt enn det representanten Thorkildsen ga uttrykk for. Hun kan lese i Riksrevisjonens rapport om akkurat dette forholdet. Så er jeg beredt, på vegne av Kristelig Folkeparti, til å diskutere alle gode tiltak som gjør at vi får en mer miljøvennlig bilpark. Ok, SV liker ikke vårt forslag om å premiere dem som kjøper biler med lave utslipp, men SV går jo heller ikke med på å endre årsavgiften, slik at man kan senke den og så øke CO2-avgiften for de bilene som har høye utslipp, og dermed bidra til en langt mer miljørettet retning framover. Men jeg håper at vi kan få en ny anledning til å diskutere innretningen på dette for neste års budsjett, og vi er parat.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
Jeg ble utfordret i mitt replikkordskifte og kom med ros til regjeringen. Det er mye som tyder på at jeg bør bruke kvoten med ros nå – det blir vel litt mindre av det utover dagen. Så får vi se om jeg lykkes. Vi fra opposisjonens side har ikke fått til så mye – får vi si – når det gjelder revidert budsjett og det å påvirke flertallet. Men vi er blitt enige om at indikatorer for samfunnsutviklingen er et viktig tema. Mennesket lever ikke av brød alene, velferd er mer enn kroner og øre. Komiteen står samlet om at man ber regjeringen om å utvikle indikatorer, i tillegg til BNP, som sier noe om samfunnsutviklingen. Mitt spørsmål til statsråden er: I lys av den finanskrisen vi har hatt, mener han at det er enda mer riktig og viktig å utvikle slike indikatorer?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
President, jeg vil gjerne rette opp en åpenbar misforståelse.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
Siden representanten Bjørnflaten mener at vi har lagt inn et høyere utbyttekrav på NSB, kan jeg bare meddele representanten at det er feil.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2010-06-18:
Jeg synes også det kan være grunn til å dvele ved opplysningsplikten og dens innhold. La meg først imidlertid rette en liten historisk en passant til Olje- og energidepartementet, for Stortinget har ikke særlig gode erfaringer med dette departementet når det gjelder å gi opplysninger der de skal gis. Jeg minner om at det er kun noen få måneder siden Sivilombudsmannen måtte komme med en særskilt melding til Stortinget fordi statsråd Terje Riis-Johansen ikke ville gi Sivilombudsmannen de opplysninger han har krav på etter loven. Da la statsråden seg flat i Stortinget, og det var bra. Så, denne uken, hadde vi debatten i går om kryptering av helseregistre. Der har regjeringen ikke fulgt opp Stortingets vedtak, og de har heller ikke gitt beskjed til Stortinget om at man ikke kunne eller maktet å oppfylle Stortingets vedtak. Hva er det da posisjonen greier å si som en forklaring og kanskje en halvveis imøtekommelse? Det er at jo, man burde vurdert om man burde komme tilbake til Stortinget med en proposisjon om en annen ikrafttredelsesdato. Og så har vi den saken vi debatterer i dag. Jeg må si at jeg føler virkelig at posisjonen her setter en annen standard for hva informasjonsplikten/opplysningsplikten innebærer. Det er greit at man mener at man har fått god nok informasjon, men man må også ta et ansvar for hvilken standard man nå setter for hva man mener er relevant informasjon til riktig tid. De partiene som utgjør flertallet i dag, skal formodentlig også komme i opposisjon en dag, og da må man vel ta inn over seg hvilken terskel man nå har satt for sin egen forståelse av opplysningsplikten. Av og til under denne debatten har jeg hatt følelsen av at opplysningsplikten nærmest koker ned til at det Stortinget ikke har fått kjennskap til på annen måte, det skal regjeringen komme med. Men det er vitterlig det motsatte som er standarden for regjeringens opplysningsplikt.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2010-06-18:
La meg først si at jeg synes at merknaden som Micaelsen refererte til, var usedvanlig godt skrevet. Nei, jeg vil ikke karakterisere Høyres politikk generelt på den måten når man ser hvordan Høyre innretter sin politikk, bl.a. i revidert budsjett, og hva man velger å satse på. På en rekke områder er vi nemlig enige. Men ja, det går et skille også mellom Fremskrittspartiet og Høyre, akkurat på lik linje med at det går et skille mellom Arbeiderpartiet og SV, hvis man leser prinsipprogrammene. Men Fremskrittspartiet er av den oppfatning at vi absolutt er interessert i å kunne sette oss ned etter et valg, når velgerne gjennom valg har sagt hva de ønsker, og forhandle. Men Fremskrittspartiet har en annen innretning på sin økonomiske politikk, og jeg er helt overbevist om at den mest fornuftige innretningen vil være å sørge for nødvendige investeringer, satse på å bygge opp landet nå i tider hvor vi trenger det, og være rustet for framtiden. Og på en rekke områder konstaterer jeg at det er mye enighet blant de borgerlige partiene, og det gleder meg å se at det også er i denne innstillingen til revidert nasjonalbudsjett.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2010-06-18:
Jeg konstaterer at heller ikke SV, som er en del av regjeringen, i sitt forslag til statsbudsjett dekker inn alle forslag som Stortinget har nedstemt. Da skulle man få en ganske stor og interessant øvelse. Det vi gjør i forhold til trygdeoppgjøret, er at vi legger inn ressurser gjennom våre nasjonalbudsjettforslag, som legges fram før jul. Trygdeoppgjøret ble, som representanten Thorkildsen helt riktig påpekte, behandlet i går, og våre forslag ble nedstemt. Jeg ser ingen grunn til at vi skal dekke inn dem i dag, når forslagene allerede er nedstemt. Derfor ligger ikke dette inne. Men hadde man fått vedtatt Fremskrittspartiets forslag i trygdeoppgjøret i går, skulle man absolutt tatt det med. Det er ikke Fremskrittspartiet det står på for å dekke inn dette. Vi snakker bl.a. om en bedre hverdag for landets minstepensjonister. Vi snakker om 3 mrd. kr, som man sier oppgjøret vil utgjøre. Jeg er litt usikker på om det er riktig tall, men uansett er det en liten pris å betale for å gi et løft bl.a. til landets minstepensjonister.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2010-06-18:
Da har jeg lyst til å påpeke at vi i Fremskrittspartiets forslag til revidert nasjonalbudsjett bruker 11 mrd. kr mindre enn det som var krittstreken til regjeringen, inkludert Senterpartiet, da vi behandlet nasjonalbudsjettet i november i fjor. Vi bruker altså 11 mrd. mindre enn det regjeringen den gangen mente var en fornuftig pengebruk for budsjettåret 2010. Regjeringen bruker 17 mrd. kr mindre. Det viser bare hvor håpløs debatten om hvor krittstreken går for en økonomisk ansvarlig politikk er, når regjeringen altså på noen få måneder selv slår beina under sin egen argumentasjon for hva som var forsvarlig pengebruk for et halvt år siden. Så Fremskrittspartiet har god samvittighet for de tiltakene vi har lagt inn nå. Det er ikke slik at alle de forslagene vi fremmer i dag, automatisk vil føre til store utgifter i årene framover. Tvert imot vil mange av forslagene, bl.a. investering i infrastruktur, dempe en del av utgiftene i årene framover.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2010-06-18:
Det var mye i statsrådens innlegg som mange kan slutte seg til. På mange måter løftet finansministeren blikket, ikke bare med hensyn til det vi diskuterer i dag, som er det formelle reviderte budsjettet, men også med hensyn til det som kommer framover. Det vil jeg fokusere på i spørsmålet mitt. Det er nok ganske mange forventninger – ikke nødvendigvis positive – til det budsjettet som kommer til høsten, og som jeg antar at finansministeren jobber med i disse dager. Det har blitt varslet at man mest sannsynlig vil foreta innstramminger på en rekke områder. Mange må kanskje senke sine forventninger til økte velferdsgoder fra denne regjeringens ståsted. Da er mitt spørsmål: Hva med å fokusere på kutt i byråkratiet? Hva med å fokusere på pengebruken i statlige etater og instanser? Er det slik at man i det arbeidet man nå gjør, og i budsjettet fokuserer ganske klart på at det ikke bare er folk flest som skal merke dette, men ser at skal man få pengebruken ned, må man også ha et kritisk blikk på de pengene som brukes? Vil vi oppleve en eneste statlig etat som i det budsjettet som kommer til høsten, vil få færre penger neste år?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-18:
Fremskrittspartiet har en tradisjon for å ha penger til mye. Jeg syns det er interessant å se på om Fremskrittspartiet dekker inn sine forslag. I forbindelse med trygdeoppgjøret, som ble behandlet her i går, tror jeg det var, ble det påpekt forsiktig fra Høyres representant at Fremskrittspartiet nok ikke hadde tatt med 3 mrd. kr, som partiet foreslår på toppen for å ha et mer attraktivt opplegg for norske pensjonister. Da har vi to muligheter. Den ene, når Fremskrittspartiet ikke har tatt dette med i revidert, er at Fremskrittspartiet har glemt å ta det inn i sitt forslag. Det bør i så fall være pinlig. Å glemme 3 mrd. kr er tross alt ganske godt gjort. Den andre muligheten er at dette er utelatt med vilje. Det er i så fall å føre pensjonistene bak lyset. Mitt spørsmål er: Hvilket av disse alternativene foretrekker representanten?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-18:
Jeg er glad for at representanten Sanner tok utgangspunkt i situasjonen i Europa. Det er en veldig alvorlig situasjon vi nå står oppe i. Det kan være fristende å starte med å spørre om representanten Sanner er blant de 60 pst. av Høyres velgere som nå mener det er bra at vi står utenfor EU – at det noen ganger kan være en fordel å være et annerledesland – og at vi ikke er en del av eurosamarbeidet? Men jeg har lyst til å gå videre ved å spørre om representanten Sanner også har fått med seg dokumentasjon som er kommet, i form av en bok som heter «The Spirit Level: Why Equality is Better for Everyone». Den handler om hvordan små sosiale forskjeller i land er best for helsa i befolkningen – for alle, ikke bare for dem som er nederst på stigen, hvordan det skaper mindre kriminalitet, hvordan det skaper lengre levealder for alle, skaper større kreativitet, bedre innovasjonsevne, bl.a. i økonomien. Kort sagt er det på alle punkter bedre å ha små sosiale forskjeller. Vil representanten Sanner stille seg bak en sånn politikk?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-18:
Jeg synes jo det er interessant at Fremskrittspartiet har begynt å bry seg om jernbanen. Og det er bra, fordi vi trenger et sterkt press for å få jernbanen opp og stå. Som en representant som kommer fra et fylke hvor toget fortsatt kjører på trasé fra 1881, er jeg den første til å applaudere et økt engasjement for jernbanen. I forbindelse med klimaforliket sørget vi for at vi fikk en økt satsing på jernbanen. Vi har sørget for at forliket fra forrige periode, hvor SV var med, ble løftet inn i det første budsjettet med vår regjering. Vi har satset i revidert nå på jernbanemidler, som går over det vi skal bruke på vei. Men det er betydelige behov framover. Vi kommer til å sørge for at jernbanen skal få mer penger, men det er også viktig å sørge for at de har kompetansen, har folkene som kan nyttiggjøre seg disse pengene. Det er jo noe av problemet, at forrige regjering sørget for konkurranseutsetting og sluttpakker som gjorde at kjernekompetanse forsvant.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-18:
Med hensyn til det første som ble påstått, nemlig at miljøpolitikken er «et gedigent mageplask», kan jeg bare påpeke at i dette budsjettet f.eks. er det to ting som preger revidert når det gjelder bevilgninger. Det ene dreier seg om jernbane – som vi nettopp var inne på – men det andre dreier seg om miljøteknologi, hvor det nå blir en nysatsing som er ekstremt viktig, og hvor vi vil se en helt annen innretning på veldig mye av støtten som går til norsk næringsliv. Når det gjelder spørsmålet om tilskudd til IKT-hjelpemidler for elever med spesielle behov, kunne vi fra SVs side for så vidt ønske oss at den statlige ordninga ble videreført. Men det står fast at alle elever har krav på å få dekket det utstyret de trenger for å gjennomføre opplæringa, og nå blir det kommunenes ansvar å sørge for det. Vi skal følge opp for å se om folk faktisk får rettighetene sine oppfylt, men rettighetene ligger altså i bånn.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-18:
Jeg vil si at jeg er veldig glad for at representanten Syversen stiller det spørsmålet, for noe av det vi – og ikke minst vår barne- og likestillingsminister, Audun Lysbakken – har tatt tak i, er nettopp å se på dette punktet: hvordan vi kan skille mellom ideelle aktører, ikke-kommersielle aktører som har et helt annet siktemål for det de driver med, og kommersielle aktører på den andre siden, som har som mål å skape mest mulig profitt. Det er viktig at vi skiller mellom de forskjellige aktørene. Det som står øverst på Audun Lysbakkens liste, er å sikre at vi kan bruke ideelle organisasjoner, men at vi ikke skal ha det private, kommersielle innslaget innenfor barnevern. Det samme er vi nødt til å sikre på rusfeltet. Her har en støtt på noen problemer knyttet til EØS-avtalen. Det syns vi fra SVs side er absurd, men vi tror at handlingsrommet er der, og at det er mulig å få gjort det skillet som vi mener er viktig, og som vi er enig med Kristelig Folkeparti i.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-18:
Det er et forhold som jeg mener Kristelig Folkeparti er nødt til å innrømme medansvar for, med tanke på representanten Opheims replikk i sted, nemlig at det forsvant mye kjernekompetanse innenfor Jernbaneverket under sentrum–Høyre-regjeringa, og at det er noe av årsaken – ikke alt – til problemene vi står oppe i. Jeg har lyst til å stille et spørsmål som knytter seg til kontantstøtte – ikke den vanlige kontantstøtten, men kontantstøtte til bilkjøpere. Kristelig Folkeparti har et eget forslag om at man skal gi 25 000 kr kontant i støtte til folk som kjøper seg det Kristelig Folkeparti kaller miljøbiler, biler som slipper ut under 120 gram CO2 pr. kilometer. For det første vil jeg slå fast at dette er ikke miljøbiler. For det andre vil jeg be representanten Syversen om bidrag til å sikre at vi går videre på den innretninga som regjeringa har lagt seg på, som sikrer at vi heller stimulerer til nullutslippsalternativene og ikke til biler som nå er konkurrert ut av andre fossildrevne biler som slipper ut mindre.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-18:
I mitt hovedinnlegg fokuserte jeg på finanskrisen, og på bl.a. hva det medfører når det gjelder press på lønninger og press på faglige rettigheter. Jeg nevnte Høyre og Fremskrittspartiet spesielt, og det er fordi de har de mest – jeg holdt på å si radikale, men det blir litt feil begrep i denne sammenheng – ytterliggående forslagene, som vil forandre Norge aller mest. Venstre har innimellom kastet seg på en del av disse forslagene. Det gjelder både i forhold til formuesskatten og arveavgiften, og ikke minst når det gjelder spørsmålet om faglige rettigheter. Jeg ble veldig overrasket da Venstre skrev seg sammen med Høyre og Fremskrittspartiet i forhold til at man var motstandere av offensive tiltak mot sosial dumping, fordi dette hindrer konkurranse på lønn. Da er mitt spørsmål: Hvem er det som skal få lavere lønn, for det må jo være hensikten, hvis man skal ha konkurranse på lønn? Er det renholdere, er det de innen byggenæringa, er det stuepikene?
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-18:
Det var vel neppe et svar.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-06-18:
Framtida krever sterkere prioriteringer. Det er en allmenn enighet om det, både i Norge og i resten av Europa. Ved statsbudsjettet i fjor høst dempet Fremskrittspartiet sin pengebruk. De ga i hvert fall inntrykk av at det betydde mindre pengebruk. Nå økes utgiftene med 3,9 mrd. kr, inntektene reduseres med 2,4 mrd. kr, altså går de i motsatt retning av det de forsøkte å fortelle i fjor høst. Hvorfor er det fra Fremskrittspartiets side behov for å prioritere svakere nå enn i fjor høst?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-06-18:
Sjelden har jeg hørt – som nå fra Høyre – at en redusert inndekning i forhold til jordbruket ikke skal få konsekvenser for utøverne som er der. Sjelden har jeg hørt et usagn fra denne talerstolen som er så uansvarlig! Jeg ba om ordet til replikk fordi Sanner sa at hele industrigreiner kan gå tapt, jf. sentralbanksjef Gjedrem – og ønsket fra Høyre om at man legger bort dogmatismen. Ja, det er sentralt. Vil Høyre da legge bort dogmatismen når det gjelder satsing på næringsnøytralitet, slik at vi kan foredle de fornybare naturressurser vi har – treforedling og fisk – ut fra konkurranseforholdene, og sette inn nødvendige tiltak?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-06-18:
Det er ikke noen tvil om at vi er utålmodige i forhold til å utvikle vår infrastruktur. Maskinentreprenørenes Forbund er den organisasjon som organiserer de mindre entreprenørene. Det som passer de mindre entreprenørene best, er opprusting og vedlikehold. Vi er veldig glad for regjeringens satsing, med samferdselsministeren i spissen, når det gjelder opprusting og vedlikehold, for det er det som best kan koble sammen det behov maskinentreprenørene har for økte oppdrag, og de behov som samfunnet har for å sikre at vedlikeholdet av veiene blir bedre. Det er på fylkesveiene at behovet for opprusting er sterkest. Der er det samtidig minst krav til planlegging også, for det er mange ganger enkle tiltak det er snakk om. Derfor er vi glad for at samferdselsministeren prioriterer det, for alle har krav på en viss minstestandard på sine offentlige veier.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-06-18:
Sitatet er korrekt. Det er et ærlig utsagn, som gjelder under denne flertallsregjeringa som under tidligere flertallsregjeringer. For det står «som regel». Det betyr at det skal spesielle forhold til dersom man i en slik situasjon skal endre på at det er regjeringa som skal ha den nødvendige frihet til å prioritere økonomiske og politiske saker og bruke den nødvendige tid på det. Gruppen Selvstendige Arbeidere er en omskriving av det folk flest kaller sjølstendig næringsdrivende. De står for noe svært viktig. Det er veldig sentralt for regjeringspartiene å sikre at de sjølstendig næringsdrivende får forhold som gjør at man kan utvikle det næringslivet bedre framover, for her starter mange sin næringsvirksomhet med den selskapsformen, som sjølstendig næringsdrivende.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-06-18:
Revidert nasjonalbudsjett er en revidering av budsjettet, så behovet for å utøve endringsmakt i revidert er annerledes enn ellers. Det som jeg påpeker, er noe som er den alminnelige samtale ute og som ombudsmann for mine velgere i Buskerud er det viktig å ta inn over seg de meldinger en får, og sikre at en har et dynamisk samspill mellom regjering og storting, samtidig som basisen ligger i Stortinget. Så gode kommunikasjoner, gode prioriteringer og hensyntagen til de ulike interesser som ligger innenfor en rød-grønn allianse, er nødvendig for å sikre alliansens vitalitet og oppslutning ute i tida framover.