Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-10:
Embetsverket i departementene er en viktig ingrediens i det norske demokratiet, og det er avgjørende at enhver regjering kan ha full tillit til embetsverket. Særlig viktig er det i Norge fordi vi bytter ut relativt få personer i departementene ved regjeringsskifter. Siden embetsverket er stabilt, uavhengig av regjeringsskifter, må også statsråders bruk av embetsverket være tilpasset et slikt system. Det er avgjørende for enhver regjering å kunne forholde seg til et partipolitisk nøytralt embetsverk. I etterkant av valgkampen 2009 ble det en diskusjon om enkelte statsråders bruk av embetsverket i valgkampen. Det gikk så langt at fagorganisasjonen Akademikerne mente at enkelte statsråders bruk av embetsverket satte integriteten til embetsverket i fare. På den bakgrunn igangsatte Fremskrittspartiets storingsgruppe et arbeid med å undersøke omfanget av statsrådenes bruk av embetsverket i valgkampen. Resultatet var interessant. Enkelte statsråder benyttet seg nesten aldri av embetsverk på reiser, som også hadde partipolitisk innhold i valgkampen – andre gjorde det nærmest alltid. Selv om Stortinget i forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 11 for 2000–2001 drøftet disse forholdene, er praksisen i departementene så ulik at det er behov for å klargjøre rollefordelingen mellom politisk ansatte i departementene og i embetsverket for øvrig. Statsråd Erik Solheim hadde f.eks. med seg embetsverket til Vestfold et par dager før valget i 2009 for å ha et klimautspill med partiets førstekandidat i fylket. Den samme statsråden hadde med seg embetsverket til Trondheim 12. september til stand og bistandsdebatt. Dette er etter min oppfatning klart i strid med det som er utgangspunktet i den nevnte stortingsmeldingen. Slik bruk av embetsverket setter det åpenbart i en vanskelig situasjon, og kan absolutt gå ut over integriteten til den enkelte. Nylig uttalte tidligere statsråd Bjarne Håkon Hanssen at han mener departementets informasjonsavdelinger skal fungere nærmest som et slags propagandakontor for statsrådens politikk. En slik praktisering vil naturligvis gjøre det komplisert både for embetsverket og for nye statsråder ved et regjeringsskifte. Et slikt syn er således etter vår oppfatning i strid med grunnlaget for at en i praksis ikke skifter ut noen ansatte i departementene ved regjeringsskifter utover de politisk ansatte. Det er heller ikke lett å leve med en situasjon hvor embetsverkets integritet alene skal ivaretas av den enkelte statsråds eget forgodtbefinnende, slik statsministeren har lagt til grunn i brev til Fremskrittspartiets stortingsgruppe. Etter vår oppfatning er det behov for klarere retningslinjer på dette området. Derfor burde forslaget fra Fremskrittspartiet bli mottatt med applaus og få enstemmig tilslutning i dag, men jeg ser til min store overraskelse at det ikke vil skje. Men det er likevel en del lyspunkter. For det første er hele komiteen enige om, og alle partier er enige om, det prinsipielle utgangspunktet, nemlig at embetsverket ikke skal bistå statsråder i sitt partipolitiske virke. For det andre er jeg glad for at statsråd Aasrud i sitt brev til komiteen sier at hun vil vurdere å presisere skillet mellom statsrådens embetsgjerning og vedkommendes partipolitiske rolle ved gjennomgang av Etiske retningslinjer for statstjenesten. I praksis vil det ofte dukke opp situasjoner hvor en fra statsrådens side må benytte godt skjønn ved reiser og møter som er en kombinasjon av valgkamp og arrangement som omfatter fagansvaret til statsråden. Men generelt er det lite heldig under en valgkamp å bruke embetsverk på reiser hvor det kan settes spørsmålstegn ved reisens egentlige formål. Statsrådens gledelige åpning for å se nærme på dette er i det minste en liten erkjennelse av at det er viktig for alle partier at det ikke rokkes ved embetsverkets integritet, og at en i fremtidige valgkamper bør være mer oppmerksom på denne problemstillingen som statsråd. Selv om forslaget fra Fremskrittspartiet ikke blir vedtatt i dag, håper jeg i hvert fall at denne debatten som jeg mener har et konstruktivt utgangspunkt, i motsetning til det representanten fra Arbeiderpartiet sa, bidrar til å bevisstgjøre særlig de statsråder som har beveget seg i grenseland for akseptabel bruk av embetsverket i valgkampen. Det er et drøyt år til neste valgkamp, og en skal ikke se bort fra at det også etter den valgkampen kommer en henvendelse fra Fremskrittspartiets stortingsgruppe om å få kikke nærmere på statsrådenes reiseprogram og reisefølge. Jeg vil med det ta opp Fremskrittspartiets forslag.