trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-13:
Bakgrunnen for kravet til ansvarlig kapital er at institusjonene skal ha en buffer for å stå imot den risiko for tap som de påtar seg gjennom sin virksomhet. Alle som opplevde bankkrisen på begynnelsen av 1990-tallet, fikk en påminnelse den gangen om hvor viktig det er å ha gode regler for dette. Det lovforslaget som nå fremmes, er et ledd i arbeidet med en vesentlig omlegging av solidaritetsreguleringen for banker, finansselskaper og verdipapirforetak. Formålet med endringene som foreslås, er å modernisere det eksisterende rammeverket for beregning av krav til ansvarlig kapital ved bl.a. å gjøre kravene mer følsomme for risiko. Dette innebærer at kapitalkravet hver enkelt institusjon står overfor, skal samsvare bedre med risikoen til institusjonen. Det nye systemet skal bidra til både mer solide finansinstitusjoner og riktigere prising av risiko. Bakgrunnen for endringene som foreslås i kapitaldekningsreglene, er nye retningslinjer fra Baselkomiteen, Basel II, og EØS-relevante endringer i gjeldende EU-direktiver. Det foreslås derfor lovregler som legger til rette for implementering av de nye kapitaldekningsreglene i norsk lovgivning. Lovforslaget er utarbeidet av Finansdepartementet og bygger på et forslag utarbeidet av Kredittilsynet. Lovforslaget er utformet med sikte på å gi oversikt over hovedelementer og struktur i kapitaldekningsregelverket. Lovbestemmelsene skal gi et rammeverk som skal utfylles med forskrifter. Videre skal lovbestemmelsene gi tilstrekkelige hjemler til å gjennomføre de nærmere krav i EU-direktivet i forskrift. Behov for eventuelle nasjonale tilpasninger vil det i hovedsak bli tatt stilling til ved fastsettelse av forskriftene. I lovforslaget beholdes dagens minstekrav om 8 pst. kapitaldekning, men beregningsgrunnlaget for dette kravet endres. Lovreglene som foreslås, vil i langt større grad enn gjeldende regler åpne for bruk av institusjonenes egne interne risikostyringsmodeller for beregning av kapitaldekningskrav. I tillegg til minstekrav til ansvarlig kapital, som fastsettes med utgangspunkt i beregningsmetoder angitt i lovforslaget, foreslås det et krav om at alle institusjoner selv skal ha oversikt over og vurdere risikoen ved og kapitalbehovet for institusjonens virksomhet. Tilsynsmyndighetene skal vurdere institusjonenes egne vurderinger, og det er foreslått å utvide tilsynsmyndighetenes mulighet til å stille kapitalkrav utover de kalkulerte kapitalkravene. Videre foreslås krav til offentliggjøring av opplysninger vedrørende kapitaldekningen. Dette skal bidra til å styrke markedsdisiplinen. Forsikringsselskapene foreslås ikke underlagt de nye kapitaldekningsreglene. En overordnet bestemmelse med krav til forsvarlig drift foreslås imidlertid gjort gjeldende også for forsikringsselskapene. Nytt kapitaldekningsregelverk skal i hovedsak gjelde fra 1. januar 2007. Før ikrafttredelsen av lovbestemmelsen vil det være behov for å fastsette et omfattende forskriftsverk med nærmere bestemmelser om hvilke krav som skal gjelde.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-13:
Det som behandles av skatteforslag i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, som jo er det vi diskuterer i dag, er ikke bagateller, heller ikke det som gjelder pensjon. Særlig er det ikke en bagatell at vi har innført en ordning med obligatorisk tjenestepensjon for ansatte, og nå en endring i forhold til tjenestepensjonen for selvstendig næringsdrivende, som er veldig god. Det er ingen bagatell. Det fører til at 600 000 ansatte får en bedre pensjonsordning, og i den sammenheng får de også en betydelig skattestimulering. Det er riktig, som representanten Lundteigen sa, at vi ikke har hatt et ønske om å gi skattestimulanser i pose og sekk. Det er bakgrunnen for forslagene i denne innstillingen når det gjelder IPA og livrente. Det er riktig, det som står i svaret fra Finansdepartementet til Høyres stortingsgruppe, at 50 pst. av dem som har IPA, har under 400 000 kr i inntekt. Men det er også riktig, som representanten Aasen Agdestein i flere sammenhenger har understreket, nemlig at IPA ikke er ett bestemt beløp og bare det. IPA kan være et lite beløp. Det er dokumentert når det gjelder de laveste inntektene. De store skattefordelene av dette går til folk som har betydelig inntekt. Det er også dokumentert i det svaret som er sendt til Høyre. Slik sett har dette en god fordelingsprofil. Det som prinsipielt sett gjøres her nå, er at man kobler skattestimulans i forbindelse med pensjon til arbeidsinntekt og ikke til kapital. Det er også en fornuftig innretning når man skal gjøre såpass store endringer i pensjonssystemet som det vi gjør nå. Det har stor betydning og er en stor fordel for både arbeidstakere og selvstendig næringsdrivende. På stående fot kan jeg ikke si hvordan EU-regelverket er i forhold til det norske når det gjelder de samlede skattestimuleringene av pensjonssparing, men det jeg kan si, er at det systemet vi nå har for tjenestepensjon, obligatorisk tjenestepensjon for alle ansatte, og det tilbudet man nå har for selvstendig næringsdrivende, er meget godt i europeisk sammenheng. At enkelte grupper som har benyttet livrente, kan ha spesielle og helt bestemte historier som bakgrunn for det, har det ikke vært fokusert på i forhold til IPA og avvikling av livrente. Denne typen situasjoner vil oppstå når man gjør generelle endringer.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2006-06-13:
Norsk næringsliv lever i en stadig mer internasjonal konkurransesituasjon. Den virkeligheten har også innhentet norske finansinstitusjoner. De arbeider i et stadig mer krevende marked, samtidig som kundene i større grad enn før kan velge blant mange aktører når de skal kjøpe bank- og forsikringstjenester. En rettferdig konkurranse forutsetter like rammebetingelser i markedet. Denne lovendringen kommer som følge av vedtak fattet i EU. Siden fri flyt av kapital er en del av EØS-avtalen, reguleres en stor del av regelverket på dette området av EU-direktiver. Nye retningslinjer for beregning av kapitaldekning fra Baselkomiteen utgjør grunnlaget for lovendringene. Hensikten med dette regelverksystemet er å fremme finansiell stabilitet. Forbedringene av det gamle regelverket har til hensikt å tilpasse den underliggende risikoen hos institusjonen på en bedre måte enn tidligere. Risikovurderingene i dette regelverket er mer avansert enn tidligere, noe som gjør det mer presist. Direktivene er minimumsregler. Utover å oppfylle disse har hver nasjon en rekke valgmuligheter om hvordan det konkrete regelverk skal utformes på nasjonalt plan. I denne loven Odelstinget skal vedta, tas det i liten grad stilling til hvordan en rekke bestemmelser skal utformes. Heller ikke tas det stilling til om man på enkelte områder skal være strengere enn det minimumskravene fra EU er. Fra norsk side bør ulike hensyn søkes ivaretatt så balansert som mulig. Norge har tidligere fått erfare konsekvensene av hva ustabilitet i finanssektoren kan innebære. Mye er annerledes enn det var under bankkrisen på begynnelsen av 1990-tallet. Bankkrisen viste oss hvor viktig finansiell sikkerhet er for hele samfunnet. Kapitaldekningsreglene er vesentlige, sett i en slik sammenheng. Det er vesentlig at den enkelte finansinstitusjon har nok ansvarlig kapital til å stå imot den risiko for tap som ligger i institusjonens virksomhet. Samtidig er det viktig at det tas hensyn til hvordan utformingen av regelverket skjer i land med finansinstitusjoner som konkurrerer med norske institusjoner. Det er uheldig om kapitaldekningsreglene innfases ulikt og på en måte som gir konkurrerende banker et konkurransefortrinn ved å tilby tjenester som norske banker ikke kan konkurrere mot på like vilkår. Utformingen av det norske regelverket må derfor så langt det er mulig, legge vekt på konkurransemessige hensyn uten at det skader soliditeten i selskapet. En enstemmig finanskomite slutter seg til Regjeringens forslag. På vegne av komiteen vil jeg med dette anbefale innstillingen.
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2006-06-13:
Det er mange som har tatt følgende verb i sin munn, nemlig «å bruke» IPA. Det kan gjøres på forskjellige måter. Man kan tegne en IPA-kontrakt – det kan man gjøre – men man trenger ikke å putte penger inn i den hvert år. Det er helt frivillig. Man kan putte inn 1 000 kr hvis man vil, og man kan putte inn mye mer. Man kan fylle opp til maks beløp, og man kan bare ha en sovende IPA-avtale – begge deler er fullt mulig. Når man snakker om «å bruke» i denne sal, kan det å ikke skille på dette etter min mening skape misforståelser, fordi tallene viser at det spares i større grad og med større beløp desto større inntekt og formue man har. Det er det som har vært vårt poeng. Poenget vårt er ikke at det er mange mennesker som har helt normale inntekter, som også bruker denne spareformen, men at de bruker den i mye mindre grad, og at det er de velstående som bruker den mest. Det betyr at det er de rikeste som har fått den største delen av skattelettelsen, og de med lavest inntekt har ikke fått så stor del av skattelettelsen, tilsvarende skjerpelsen. 4 pst. av skatteskjerpelsen vil komme i de tre nederste inntektsdesilene, om det går an å si det slik, mens 60 pst. av skatteskjerpelsen vil komme i de to øverste inntektsdesilene, når man deler hele befolkningen inn i ti desiler.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2006-06-13:
Representanten Sanner har i debatten svinga seg opp til tilnærma store retoriske høgder ved å insinuere at statsråden og eg som saksordførar i det stille har gått forbi to viktige tema i innstillinga, nemleg spørsmålet om IPA og livrente. Vi kunne omtrent lese mellom linjene at korkje statsråden eller eg hadde ønske om – eller torde – å debattere det temaet. Eg gjer merksam på at dersom representanten Sanner hadde teke seg bryet med å følgje med, ville han ha høyrt at ein av representantane frå Arbeidarpartiet hadde eit eige innlegg nettopp om dette temaet. Ho belyste vårt standpunkt og Regjeringa sitt syn i full breidd. Slik er det når ein deler på oppgåvene og det ikkje er slik at somme skal ta alt. Elles er det slik at i skattepolitikken kjem regjeringspartia til å skuffe representanten Sanner opptil fleire gonger, for vi har andre synspunkt og andre prioriteringar i desse sakene. Derfor trur eg at representanten Sanner må leve med at det kan bli eit klårt konfliktnivå når vi debatterer skattepolitiske spørsmål i Stortinget og i Odelstinget.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-06-13:
Senterpartiets representant Lundteigen har alltid vært en ivrig talsmann for at folks vanlige hus, og hytter for den saks skyld, ikke skal være gjenstand for ekstra beskatning. Derfor lyttet jeg nøye til innlegget hans for å høre om jeg kunne fange opp noe som ikke stod i merknadene – ja, nå var det for øvrig ingen merknader fra regjeringspartiene ved denne anledning. Han snakker om «skatt etter evne», og innrømmer vel egentlig at fordelingspolitisk er ikke eiendomsskatten særlig bra. Så skal man hente inn deler av de store verdiene som finnes i enkelte eiendommer. Vi finner ingenting igjen av det man tidligere har ment i Senterpartiet om at vanlige eiendommer ikke bør være gjenstand for beskatning. Det er underlig at man ikke har maktet i hvert fall å vise noe av dette i regjeringssamarbeidet, noe av den oppfatningen man har om dette. Det er skuffende av Senterpartiet. Nå slår man seg sammen med Heikki Holmås og går søndagstur i Holmenkollen for å se på hvilke hus man skal plukke ut for å beskatte. – Det kan det jo være bra å gjøre på søndager! Så en liten kommentar til Aasen Agdestein, som gjentar dette, som ikke er riktig, at det er de med størst inntekter og formue som benytter seg av IPA-ordningene. Jeg anbefaler Arbeiderpartiets representanter også å lese svarene som kommer til opposisjonen og til Høyre, for dette er gjendrevet i svar på spørsmål nr. 73. Som om ikke det skulle være nok, anbefaler jeg også statssekretær Grams innlegg i Dagens Næringsliv i dag, hvor han skriver: «Det er imidlertid ingen grunn til å tro at inntektsnivået til dem som sparer i ipa er representative for inntektsnivået til dem som bruker individuell livrente.» Dette kommer etter at han har snakket om at de som bruker individuell livrente, er de som tjener mest og har de største formuene. Sett den andre veien, han er nå enig i, selvfølgelig, sitt eget svar om at det er et flertall som har lave inntekter. Man burde ha hatt en nærmere kontakt med departementet og, som sagt, også lest svarene til oss før man forfattet sine innlegg. Til slutt: Jeg synes det er beklemmende å høre at en statsråd fra Sosialistisk Venstreparti møter og forsvarer fjerning av minstefradrag og fjerning av skattebegrensingsregelen for folk som har bare pensjoner å leve av, med teknikaliteter.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-06-13:
Bare en kort kommentar til den belæringen særlig Høyres gruppe har fått fra både finansministeren og representanten Aasen Agdestein om at veldig mange av disse 830 000 er konti som det mer eller mindre ikke befinner seg noe på. Det vet vi selvfølgelig, men vi vet også – og det går jeg ut fra at også de som er i posisjon, vet – at det er akkurat så mange mennesker man tar fra muligheten til å spare i det hele tatt. Så er jeg glad for at man nå har blitt enige om at det er svært mange – over 50 pst. – som har relativt lave inntekter. Når det gjelder innlegget fra representanten Lundteigen om at Senterpartiet er for skatt etter evne, og at det reflekteres i at de er for disse nedskjæringene på IPA-siden, vil jeg svare at det er nettopp det spørsmålet vi har stilt; om dette er beskatning etter evne.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-06-13:
Dette er en av de første skattedebattene vi har etter at vi har fått en flertallsregjering og en viss rokering i det politiske landskapet, og det er interessant. Skattepolitikk, retningen i skattepolitikken og hvilken kurs man staker ut, er viktig for den samlede politikken. Derfor synes jeg vi bør stoppe litt opp og bruke denne anledningen til å utdype og diskutere noen av disse temaene. Selv om det i og for seg ikke er de store skrittene og endringene som tas i denne sammenhengen, er det likevel politisk interessant å se hvilken vei dette går. Min utfordring går spesielt til Senterpartiets finanspolitiker, Lundteigen, som nå møter Stortinget som en del av et parlamentarisk grunnlag for en ny rød-grønn regjering. Jeg hadde gleden av å sitte sammen med Senterpartiet i Bondevik I-regjeringen for noen år siden. Senterpartiet hadde da finansministeren, og mange av spørsmålene i debatten i dag, er spørsmål som daværende finansminister fra Senterpartiet hadde et betydelig engasjement i, og som i hvert fall den gangen klarere var etablert i hva jeg vil kalle nøkterne, tradisjonelle sentrumsverdier, som det å stimulere til sparing framfor å forbruke i nuet – en veldig tradisjonell verdi som man har delt i sentrum, og som man nå slår ganske hardt ned på ved å fjerne den individuelle pensjonssparingen. Jeg har selv sittet på kammerset i regjeringsapparatet og hørt hvor sterkt f.eks. Senterpartiet har forsvart disse ordningene tidligere. Det gjelder det å stimulere frivillige organisasjoner i større grad, og ikke minst medeierskap i egen bedrift, og hvordan sikre lokale eiere som bor og lever i sitt eget nærmiljø. Senterpartiet er ikke hjemme på noen av disse områdene i den innstillingen som foreligger i dag, og det er fristende å utfordre Senterpartiets talsmann på hva hans tanker rundt dette er. Kommer det, er det veldig bra, og da kunne det vært interessant å ha fått et lite signal angående dette. Så til spørsmålet om eiendomsskatt, hvor Venstre ikke deler Høyres standpunkt. Vi synes det er rett å gjøre en rettferdighetsreform i eiendomsskatten ved at kommunene selv kan bestemme, men da må de også ta med det som ligger utenfor bymessige områder. Men jeg vil advare veldig sterkt mot en utvikling der dette er starten på en situasjon hvor eiendomsskatt er noe som egentlig alle kommuner tvinges til for å få regnskapet til å gå rundt og få en økt skatteproveny i alle kommuner. Det er en fare for at denne utvidelsen kan være en glideskala mot en generell høy eiendomsskatt som er en ny beskatningsform i Norge, og som definitivt ikke er skatt etter evne. Jeg mener det er viktig å gjerde dette inn, f.eks. ved at vanlige hytter og hus ikke blir gjenstand for den typen eiendomsbeskatning gjennom et høyt bunnfradrag i takstsystemet. Det kunne vært veldig interessant å høre hvor Senterpartiet står i dette mangfold av et regjeringssamarbeid som opposisjonen i dag møter i skattepolitikken.
Lars Sponheim (Venstre), 2006-06-13:
La meg begynne der representanten Sanner sluttet, nemlig med IPA som en del av pensjonsforliket eller forutsetningen for det. Det er det helt åpenbart for Venstres vedkommende, og vi opplever som noe av det dramatiske ved dette at de to regjeringspartiene i komiteen, Arbeiderpartiet og Senterpartiet, her springer fra en avtale. Til og med får Senterpartiets representant seg til å si at det aldri har vært Senterpartiets politikk å føre en «pose og sekk»-politikk – det var altså da de inngikk avtale med noen av oss andre. Noen av oss har en bestemt moral når vi inngår avtaler: Vi står ved dem. Men dette har altså aldri vært den politikken. Men om det ikke er dramatisk nok å svikte avtalepartnere på denne måten, bør det iallfall være dramatisk når det er 800 000 brukere der ute som så å si over natten får denne beskjeden. Det er å ta for lett på noe som er så alvorlig for mennesker i dette landet, som det å spare til sin alderdom. La meg også avslutningsvis si at når representanten Lundteigen varsler at det er en systemfeil i økonomien, så opplever jeg det som en så dramatisk melding fra regjeringspartiene at jeg regner med at her kommer det betydelige opprettinger, enten det er knyttet til rentefradrag eller andre ting, allerede i statsbudsjettet for 2007.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2006-06-13:
At det kun er blitt lagt eiendomsskatt på hus og hytter som ligger i bymessige strøk, oppleves urettferdig når de som eier eiendommer som ligger nær lokalsenteret, skal bære hele eiendomsskatten alene. Det kan eksempelvis virke urimelig at kommunestyret kan vedta å kreve inn eiendomsskatt for en liten blokkleilighet, mens store hus og hytteeiendommer utenfor bykjernen blir fritatt. I tillegg har ordningen skapt en rekke grense- og tvilstilfeller. Dette har vært opphav for mange tvister og rettssaker. Mange kommuner har med tanke på dette unngått hele problemstillingen ved å la være å innføre eiendomsskatt. Dette blir nå mye klarere, og kommunene kan i større grad selv bestemme kriteriene for eiendomsskatten. Til og med Høyre har tidligere vært kritisk til dagens høyst uklare grenser, og de har også ønsket større kommunalt selvstyre innenfor dette feltet. Men det var før, ikke nå. Nå tiltror ikke Høyre lokalpolitikerne denne muligheten. Jeg synes dessuten det er greit å si rett ut at dette er en kjærkommen inntektskilde for mange kommuner, inntekter som kommer alle innbyggerne til gode. La meg ta tre eksempler: Borgerlig styrte Kristiansand kommune får inn 130 mill. kr i eiendomsskatt. Til sammenlikning er Kristiansands netto kulturbudsjett på 110 mill. kr. Fredrikstad kommune har en inntekt fra eiendomsskatten på 190 mill. kr årlig. For å gi et bilde av hva det betyr, tilsvarer det 40 pst. av skolebudsjettet. Sørreisa kommune, som er en vesentlig mindre kommune enn de to nevnte, innførte eiendomsskatt med virkning fra i år. Det betyr en million kroner ekstra i kommunekassen dette første året. For Sørreisa er det penger som kommer godt med, med tanke på tjenestetilbudet. Jeg tør våge den påstand at muligheten for å innføre skatten i hele kommunen ville gjort denne saken enklere, eksempelvis i Sørreisa, fordi det ville ha blitt oppfattet mer rettferdig. For mange kommuner, store og små, betyr inntektene fra eiendomsskatten mye for hva slags velferdstilbud en er i stand til å gi sine innbyggere. Den foreslåtte endringen er også et skritt i riktig retning når det gjelder å styrke lokaldemokratiet. Jeg er glad for at kommunene nå vil stå fritt til å kunne skattlegge alle, enten for å øke inntektene eller for å fordele byrden på en annen måte enn i dag. Eiendomsskatten er en høyst frivillig skatt for kommunene, og kommunene får nå selv mulighet til å bestemme hvordan de mener eiendomsskatten blir mest mulig rettferdig. Etter min oppfatning er det på høy tid at vi får denne lovendringen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2006-06-13:
Jeg har lenge lurt på hva som egentlig er definisjonen på rød-grønn politikk. I løpet av denne debatten tror jeg jeg har funnet svaret. Svaret er at ser du en urettferdighet, løser du den urettferdigheten med å innføre en ny urettferdighet. Når de rød-grønne partiene irriterer seg over at det er noen som ikke betaler eiendomsskatt, så innfører man en lov som gjør det mulig, og som – skal man lytte til de rød-grønne politikerne – vil føre til at alle skal betale eiendomsskatt. Når de rød-grønne politikerne oppdager at det er noen med høy inntekt som sparer i privat pensjonsforsikring, ja, så løser man det problemet ved å ta også de andre som betaler inn til privat pensjonsforsikring. Det slår meg med hvilken begeistring Arbeiderpartiets og SVs talere snakker om at nå kan de innføre skatt i hele kommunen, for da vil man kunne øke velferden. Men tenker man ikke på velferden til de menneskene som må begynne å betale eiendomsskatt, for det er ikke slik at skattegrunnlaget i boligen eller eiendommen nødvendigvis tilsvarer den inntekten eller pensjonen man har! Vi vet at det er mange pensjonister, mange lærere og mange sykepleiere som sitter i en hytte som de kanskje har arvet. Men det som provoserer meg like sterkt, er at man i revidert nasjonalbudsjett med et pennestrøk fjerner den private individuelle pensjonssparingen ved livrente. Statsråden har i brev til Høyres stortingsgruppe erkjent at over halvparten av dem som sparer i privat pensjonsforsikring, tjener under 400 000 kr – og så fortsetter man en retorikk i denne sal og sier at det er de høytlønte som har privat pensjonsforsikring – ja, faktisk er det en betydelig andel som tjener under 250 000 kr. Det er ikke slik, som statsråden sier, at når man har innført obligatorisk tjenestepensjon som en mulighet også for selvstendig næringsdrivende, må det føre til at man tar den private pensjonsforsikringen. For det er kun 15 pst. som er selvstendig næringsdrivene, mens 85 pst. er andre mennesker. Vi vet at når det gjelder livrente – Høyre har vært i kontakt med Trafikkskaddes Landsforening – er det mange trafikkskadde som setter inn en engangssum på en livrente, og som lever av det hele livet. Jeg skulle gjerne høre statsråden svare på hvordan hun ser på at en person som har fått en engangsutbetaling på 3 mill. kr, får 30 000 kr mindre å rutte med i løpet av ett år. Dette er overhodet ikke utredet. Dette har skjedd med et pennestrøk. Og spør du meg, tror jeg det er statsråd Kristin Halvorsen som i en sen nattetime har hatt mangel på penger, og dermed så fjernet man den private pensjonsforsikringen uten å se på de betydelige konsekvensene det vil kunne få.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2006-06-13:
Jeg håper ikke jeg blir siste taler, for jeg har tenkt å stille finansministeren noen spørsmål. Jeg synes det er ganske oppsiktsvekkende at saksordføreren ikke nevner fjerning av skattestimulansen av livrente og IPA med et eneste ord. Jeg synes også det er ganske oppsiktsvekkende at finansministeren kun nevner det i en parentes. Representanten Marianne Aasen Agdestein er så bekymret fordi de rikeste får størst skatterabatt med IPA, og da er hennes svar at Olga som tjener 200 000 kr, vil miste den skatterabatten som hun faktisk er ganske glad for. Man angriper kanskje noe av det mest verdifulle i vårt samfunn, nemlig at enkeltmennesker tar ansvar for seg selv og for sin framtid og dermed sparer til sin alderdom. Dette er verdifullt. Det er noe vi bør ta vare på. Jeg har tre spørsmål til finansministeren. Realiteten er nemlig at det gjennom IPA og livrente betales inn 8 milliarder kr pr. år, mens Banklovkommisjonen sier at det i obligatorisk tjenestepensjon kun er et marked på 3 milliarder kr. At man nå fjerner et marked for privat pensjonsforsikring på nesten 8 milliarder kr, opplever finansministeren det som en bagatell? Synes hun ikke at det fortjener litt bedre utredning? Det var det første spørsmålet. Det andre spørsmålet er: Er det riktig eller er det galt at over halvparten av dem som bruker IPA, har en bruttoinntekt på under 400 000 kr? Det tredje spørsmålet er: Er det riktig eller galt at vi nå får det strengeste regelverket i hele EØS-området når det gjelder privat individuell pensjonssparing? Og det fjerde spørsmålet som jeg også ønsker et svar på, er: Hva er finansministerens beskjed til de trafikkskadde som har fått en engangsutbetaling, og som sparer denne i livrente, når de kanskje får redusert sin årlige utbetaling med mellom 10 000 og 30 000 kr? Hva er finansministerens beskjed til disse menneskene? Hvordan mener hun at de skal få kompensert for det inntektsbortfallet de får, når finansministeren får gjennomslag for sine skatteendringer?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2006-06-13:
La meg si at statsrådens svar bekrefter vår bekymring, nemlig at man ikke har utredet og ikke har sett på konsekvensene av sine generelle endringer. Når statsråden sier at hun ikke har vurdert konsekvensen for f.eks. en trafikkskadd som sparer gjennom livrente, så erklærer hun jo med full åpenhet at dette har man ikke vurdert skikkelig. Det bør man gjøre, for det er i møte med enkeltmennesker at man får testet ut de konkrete reglene. La meg ellers hjelpe statsråden når det gjelder EU og EØS-området. Statsråden har i svar til Høyres stortingsgruppe erkjent at vi nå får de strengeste reglene i hele EØS-området når det gjelder privat pensjonsforsikring. Jeg er overrasket over at statsråden ikke kommenterer spørsmålet om det markedet på 7 milliarder kr pr. år der det spares i privat pensjonsforsikring. Men det får vi komme tilbake til, for Høyre kommer ikke til å slippe denne saken. Vi er med på pensjonsforliket, og for oss er det tredje beinet, nemlig den individuelle og private pensjonsforsikringen, en viktig del av pensjonsforliket, og det kommer vi til å følge opp.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2006-06-13:
Det kunne være fristende å dra opp Høyres raljering over innføring av en mer rettferdig eiendomsskatt, men for at dette ikke skal ta for lang tid, skal jeg la det ligge. Men det må være lov til å si at man kanskje skulle gjøre rent i eget hus først før man raljerer over en helt åpenbar endring som må til for å få til et mer rettferdig system for gjennomføring av eiendomsskatt i Kommune-Norge. Jeg skal bare komme med noen korte betraktninger over noen av de endringene som nå kommer i avgiftsopplegget i revidert. Det foreslås flere endringer som bidrar til å rydde opp i eksisterende regelverk, og for så vidt også noen satsinger i form av avgiftslettelser på enkeltområder. Det som først og fremst har vært framme i debatten, handler om forslaget om fritak for CO2-avgift for det miljøvennlige drivstoffet bioetanol. Bioetanol er, som kjent, laget av et biologisk materiale som ikke bidrar til nettoutslipp av CO2. Forslaget går ut på at denne typen drivstoff fritas for avgift når det blandes i bensinen. Samtidig varsler departementet at dette med den noe særnorske, pussige ordningen som gjør at denne type drivstoff vil kunne bli rammet av alkoholavgiftslovgivningen, vil det nå bli ryddet opp i – for å si det sånn – og jeg ser at Halvorsen smiler godt på første rad i salen. Dette er bra for miljøet. Det som også er bra for miljøet, er at det nå varsles at ved kjøp av hydrogenbiler med forbrenningsmotor gis det et midlertidig fritak for engangsavgift. Tidligere har vi i denne salen varslet at vi skal komme tilbake med en full gjennomgang av de ordinære bilavgiftene. Disse forslagene varsler en modig linje når det gjelder å få fram en mer miljøriktig bilpark i Norge. Det ser også ut som om disse forslagene har bred tilslutning i denne salen. Så var representanten Skovholt Gitmark innom saken om et unntak for merverdiavgift for interne transaksjoner i frivillige organisasjoner. Dette har vært et ønske fra organisasjonene selv. Hovedinnspillene fra disse høringene om dette lovforslaget er fulgt opp. Men det er riktig at det springende punktet, som gjenstår, er en eventuell mulighet for at disse organisasjonene skal beholde en type unntaksbestemmelse, selv om en liten del av tjenestene tilbys eksternt. Her registrerer jeg at det er noe delte meninger i innstillingen blant partiene i komiteen. Man kunne sagt mye teknisk om dette, men hovedargumentene mot å gjøre noe slikt nå handler om at det vil by på betydelige avgrensningsproblemer å få det til. Men i denne salen, fra denne talerstolen, vil jeg gjerne si – og jeg har også sagt det til dem som har spurt meg – at vi skal overvåke hvordan dette slår ut. Vi skal høre på virkelighetsbeskrivelsene fra organisasjonene om hva dette vil bety i praksis, og så skal vi ta en ny vurdering av det hvis det eventuelt skulle vise seg at det byr på vanvittige problemer for organisasjonene.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2006-06-13:
Jeg har gjennom lang tid observert at regjeringspartiene gang på gang har uttalt at de ønsker å lytte til folk, og at de ønsker å få innspill. Det var noe de sa før valgkampen, i valgkampen og etter valgkampen. Så kommer disse endringene nå som går på å fjerne skattefordelen av individuell pensjonssparing, som lyn fra klar himmel. Vi har hatt høring i finanskomiteen om de foreslåtte lovendringene og skatte- og avgiftsendringene fra Regjeringen. Samtlige høringsinstanser der har vært veldig klare på at dette kom meget overraskende, og det er mange ulemper knyttet til det. Nå er det mange som har vært oppe her i dag og argumentert godt for hvorfor man ikke burde foreta endringer. Det jeg stusser over, er at man velger å komme med et slikt forslag mer eller mindre over bordet, og sørger for at det skal gjennomføres uten at jeg føler at man gir en skikkelig god begrunnelse til alle de flere hundre tusen menneskene som dette berører. Da man diskuterte obligatorisk tjenestepensjon, ble det ikke sagt noe verken i denne sal eller i forslaget fra regjeringen den gang om at dette ville få store, dramatiske konsekvenser på bl.a. dette området. Det ble fra en av representantene fra regjeringspartiene varslet at man kanskje måtte se på noen endringer, men at man skulle fjerne dette fullstendig, kom, som sagt, som lyn fra klar himmel. Jeg hadde håpet at vi kunne fått en bedre begrunnelse i debatten her i dag for hvorfor man velger å gjøre det. Så noen ord om eiendomsskatt. For veldig mange mennesker som berøres av ordningen med eiendomsskatt i Norge, må det ha vært ganske skremmende å høre innlegget til representanten Holmås fra SV. Å sammenligne stort sett alle som betaler eiendomsskatt, med de såkalte rikingene som bor i Holmenkollåsen, er ganske drøyt. Det er veldig mange mennesker som sitter – helt riktig – med ganske store hus, men som faktisk er minstepensjonister og mennesker som ikke har god råd. De har, noe jeg faktisk trodde også var SVs boligpolitikk, skaffet seg en fast eiendom hvor de ønsker å bo. Veldig mange mennesker får ganske store utgifter på grunn av eiendomsskatten mange steder i Norge. Og da å komme med en argumentasjon om at dette er en «god skatt», synes jeg er ganske drøyt, men det får stå for SVs regning. Jeg tror veldig mange, inkludert mange av SVs egne velgere, opplever denne skatten som veldig urettferdig. Det er ikke de rike som har og får de store problemene. De rike – hvem det måtte være, det er noen av dem – har mulighet til å betale eiendomsskatten, men det er ganske mange andre som har store utfordringer ved å betale denne skatten. Jeg har registrert at Regjeringen har snakket om at man skal tilbake til skattenivået for 2004. Siden dette er en lokal skatt, antar jeg at de som får denne økte regningen, ikke er med i det regnestykket. Derfor er det en del steder i dette landet hvor flere nå vil måtte betale skatter langt utover det som var skattenivået for 2004.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2006-06-13:
Jeg fikk ikke stemt.
Britt Hildeng (Arbeiderpartiet), 2006-06-13:
Jeg stemte feil.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2006-11-22:
På vegne av Åse Gunhild Woie Duesund, Line Henriette Holten Hjemdal, May-Helen Molvær Grimstad og meg selv har jeg den ære å framsette et representantforslag om lovfestet rett til rehabilitering.
Erna Solberg (Høyre), 2006-11-22:
Jeg vil tillate meg å stille spørsmål til utenriksministeren. Vi har i løpet av den måneden som nesten har gått siden Regjeringen sa nei til deltakelse med ytterligere styrker i Sør-Afghanistan, vært vitne til en betydelig splittelse og diskusjon blant de rød-grønne representantene. Vi har bl.a. registrert at Marit Nybakk på møte i NATOs parlamentarikerforsamling, ifølge morgennyhetene, har gått inn for at man skal ha et sterkere engasjement i Sør-Afghanistan. Vi har opplevd SV-representanter som har æreskjelt en av Arbeiderpartiets fremste utenrikspolitikere, stortingspresident Thorbjørn Jagland, for hans syn på denne saken. Det er også sånn at debatten om Afghanistan raser videre etter at Regjeringen gav etter for SV i dette spørsmålet. Nå slår det også sprekker på flere andre områder i fundamentet i Soria Moria-erklæringen, nemlig i NATO-medlemskapet og EØS-avtalen som grunnlag for utenrikspolitikken. Vi ser at selv om Regjeringen har erklært en aktiv EU-politikk, velger Odd Roger Enoksen ikke å prioritere å delta i EU-samtaler knyttet til viktige spørsmål på energifeltet. Det bygger seg opp til en ny krig og splittelse mellom regjeringspartiene om bruken av veto og innholdet i det såkalte tjenestedirektivet, et direktiv som er laget for å få mer fart på Europa og skape flere arbeidsplasser, og som stort sett møtes med en positiv holdning fra fagbevegelsene i hele EU. Mitt spørsmål til utenriksministeren er: Når NATO-motstanderne bestemmer vår deltakelsesform i NATO, er det da sånn at det er EØS-motstanderne i Regjeringen som skal bestemme vår EØS-deltakelse?
Erna Solberg (Høyre), 2006-11-22:
Jeg mener at det er et ganske høyt volum i en politisk debatt når representanter fra et av regjeringspartiene kaller en representant fra et annet regjeringsparti – som også er stortingspresident – for en krigshisser, fordi han tar til orde for et standpunkt som jeg har registrert at det er ganske mange andre i et av regjeringspartiene som mener. Mitt utgangspunkt for å stille spørsmål om EØS-fundamentet for denne regjeringen er det egentlig utenriksministeren selv som har skapt gjennom et intervju i Klassekampen i dag. Her beskriver han motivene til motstanderne av tjenestedirektivet. De som ivrigst krever veto mot tjenestedirektivet, ønsker å torpedere EØS-avtalen. Men det partiet som ivrigst har krevd det vetoet nå, er regjeringspartiet Senterpartiet. Det er de som har ligget lengst i front i diskusjonen om hvorvidt man skal legge ned et veto mot tjenestedirektivet. Det er altså en karakteristikk av det ene regjeringspartiet som har gått inn for Soria Moria-avtalen. Hvordan forklarer utenriksminister Jonas Gahr Støre dette?
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-11-22:
Jeg må få tillate meg å distansere meg fra representanten Solbergs virkelighetsoppfatning. Denne Regjeringen er for NATO. Denne Regjeringen er for EØS. Det finnes da ikke noen motstander som dikterer politikken på disse områdene. Jeg er også grunnleggende uenig i at det er betydelig splittelse mellom regjeringspartiene i disse spørsmålene. Det er diskusjon, ja, og det ønsker jeg velkommen. Men det er ikke riktig å framstille det på den måten. De eksemplene som representanten trekker fram, vil jeg ikke gå i detaljer på, men la meg bare ta et par: Det ble her framstilt slik at representanten Nybakk skal ha gått inn for å sende norske soldater til Sør-Afghanistan. Jeg tror representanten Solberg viser til parlamentarikerforsamlingen, som hadde en samling nå, og hvor representanten Nybakk var med. En resolusjon fra det møtet gir uttrykk for at det er viktig at NATOs styrkemål blir nådd i sør. Det er ikke et direkte uttrykk for at Norge bør sende soldater til sør. Det kan gjerne utlegges slik, men jeg mener ikke at det er en riktig gjengiving av en slik generell uttalelse. Debatten raser videre, sier representanten Solberg. Ja, det tror jeg er bra. Jeg tror vi nå har fått en debatt om det et bredere bilde av Afghanistan utgjør, de utfordringene som må løses for at Afghanistan skal kunne komme på en bedre kurs, som har en militær dimensjon, men som ikke minst har en sivil dimensjon. Så har krigsretorikken gått representanten Solberg så pass mye til hodet at hun løfter dette inn i norsk politikk og sier at det er krig om EØS-direktivene. Vel, jeg kan berolige henne med at det går ganske rolig for seg på det området. At det har vært en diskusjon rundt tjenestedirektivet i mange, mange år, er ikke nytt. Det er bra. Nå har det kommet til en slutt ved at rådet trolig vedtar direktivet om kort tid. Da skal vi ha en grundig vurdering av det direktivet, og vi kommer til å gjøre oss opp en mening om det. At det er diskusjoner om et så sentralt tema i arbeidslivet, om arbeidstakernes rettigheter, er naturlig og ønskelig. Regjeringens holdning er at vi ikke kan godta et direktiv som fører til sosial dumping, og med det som grunnlag skal vi vurdere direktivet meget nøye. Det får vi god mulighet til fra midten av desember.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-11-22:
Jeg skal forsøke å forklare det. Jeg står fullt ut inne for de gode formuleringene som Klassekampen gjengir i dag. Det jeg der sa, var at på Nei til EUs landsmøte sist fredag, som jeg hadde gleden av å være til stede på, merket jeg meg at flere av talerne som gikk inn for veto, samtidig sa at et veto kunne bidra til å oppløse EØS-avtalen. Jeg sa at når man hørte på en del av motstanden mot det direktivet, var det synspunkter det var verdt å ta med seg og legge til grunn. Jeg har ikke hørt den type argument framført av noen av de kritiske røstene til direktivet i de regjeringspartiene som representanten Solberg omtaler. Tjenestedirektivet er en stor og viktig sak vi har foran oss nå. Jeg merker meg også at Euro-LO, der vårt LO og YS er deltakere, har uttalt seg positivt om direktivet. Men jeg synes det er viktig at direktivet behandles med utgangspunkt i hva det faktisk er, og at det ikke blir en del av et større spill om en EØS-avtale. Det mener jeg at Regjeringen står veldig klart bak, fordi EØS-avtalen er et fundament for vår europapolitikk. Det står nedfelt i regjeringserklæringen.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-11-22:
Regjeringen er grepsvillig i denne saken. Vi har lagt fram en stortingsmelding om samarbeidet med EØS som er den første helhetlige framstilling av hvordan vi skal utnytte denne avtalen mer aktivt. Vi ser fram til å møte Stortinget i en debatt om det over nyttår. Når det gjelder olje- og energiministeren, ser jeg at det fokuseres på hans møter i Brussel. Han har ingenting å skamme seg over der. Det det her var snakk om, var en konferanse i Brussel der olje- og energiministeren skulle sitte i et panel med 15 andre deltakere. Det ville han ikke prioritere. Han er derimot i Brussel i morgen for å møte EUs energikommissær, som han har møtt hyppig siden han ble statsråd. Jeg har hatt atskillig med møter i Brussel om energi siden jeg ble utenriksminister. Og jeg mener at Norges profil som energinasjon i Brussel er langt tydeligere nå enn den var tidligere. Det skyldes Regjeringens samlede innsats. Det er ingen grunn til å stille spørsmål ved EØS-avtalens rolle som fundament i vår europapolitikk. Det er bra det er debatt om det, men forsøk på å så tvil om det ved å ilegge Regjeringen motiver den ikke har, vil jeg få ta avstand fra.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-11-22:
La meg først si at jeg er glad for alliansen Regjeringen har for utenrikspolitikken i Stortinget. Det er viktig å ha bred støtte om utenrikspolitikkens viktige hovedlinjer. Det er noe Regjeringen legger vekt på. Når det gjelder tjenestedirektivet, er det Regjeringens ønske å få til en god belysning av den saken. Vi har hatt denne saken oppe med jevne mellomrom i EØS-komiteen. Det vil være et naturlig sted å fortsette den diskusjonen, men vi er helt åpne i samtaler med Stortinget for å finne den rette form for å få belyst de ulike spørsmål som tjenestedirektivet reiser, slik at vi har et grunnlag for å ta en klok beslutning også her.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-11-22:
La meg først si at jeg merker meg med interesse at representanten Sponheim ikke ønsker å profilere uenigheter som kan være skadelig for nasjonens interesser, og at det er den linjen han ønsker å legge vekt på i disse viktige spørsmålene. Jeg tror det er en klok tilnærming, også i de vanskelige spørsmålene som vi har diskutert den senere tid. Jeg mener på prinsipielt grunnlag at det ikke er noe i veien for at debatten om utenrikspolitikken nærmer seg debatten om andre politiske felt. Jeg merker når jeg reiser rundt i landet og møter velgere, forsamlinger og særlig unge mennesker, at de har et engasjement for å diskutere utenrikspolitikken. Det å møte det med å si at dette snakker vi ikke så mye om, fordi vi har en fasade av enighet, det tror jeg ikke er klokt. Samtidig mener jeg at det er, som representanten Sponheim sier, en tradisjon for at vi søker mot en konsensus, en felles oppfatning. Det er min tilnærming og min holdning. Jeg mener at vi har lyktes med det til nå. Jeg er altså ikke veldig urolig over den debatten vi har hatt. Jeg står selvfølgelig ikke inne for språkbruk og benevnelser som enkeltrepresentanter måtte velge å bruke, men generelt sett tåler vi mer debatt om utenrikspolitikken.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-11-22:
Jeg står ikke inne for at det er ensbetydende med å si opp EØS-avtalen. Jeg har heller ikke sagt at det var usedvanlig vellykkede kommentarer, men jeg mener at jeg er korrekt gjengitt. Og det er heller ikke jeg som skriver overskriftene i Klassekampen. Jeg gjentar det jeg da sa. Det var at mange som framførte motstand og ønske om veto på Nei til EUs landsmøte, samtidig sa at en tilleggsdimensjon av det ville være at en kunne true EØS-avtalen, og det ønsket de. Jeg har respekt for det synspunktet, som jeg også sier i intervjuet. Jeg har nok min private mening om det tjenestedirektivet, men jeg tror det er riktig at Regjeringen står ved det løpet den har lagt. Vi har spilt inn innspill til prosessen ved alle anledninger vi har hatt. Vi har trappet opp det diplomatiske initiativet. Vi har også gitt støtte til organisasjoner og hatt nær kontakt med LO, som har spilt inn gjennom sine kanaler. Nå tror jeg det er riktig at det direktivet blir vedtatt, og så skal vi ta stilling til det på ordentlig måte og med den grad av alvor som det medfører.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-11-22:
Norge har overfor Syria og Iran formelt, dvs. i notes form, protestert mot ambassadeangrepene i Damaskus og Teheran, som fant sted den 6. og 7. februar i år. Notene ble sendt henholdsvis 6. og 9. februar. La meg i tillegg til det også si at vi har framført våre protester muntlig i møter med syriske og iranske representanter. Vi fremmet ved en note av 20. mars et samlet erstatningskrav på nesten 9 mill. kr, nærmere bestemt 8 794 835 kr, overfor syriske myndigheter. Og ved en note av 6. april ble det fremmet et samlet erstatningskrav på nesten 70 000 kr, rettere sagt 69 100 kr, overfor iranske myndigheter. Jeg tok opp dette spørsmålet om erstatningsutbetaling under mitt besøk i Syria for et par uker siden, nærmere bestemt 6. november. Fra syriske myndigheters side ble det gitt forsikringer om at erstatningsutbetaling vil bli foretatt, og at det nå kun er tekniske forhold som gjenstår, dvs. forhold knyttet til bankoverføringer. Fra iransk side har vi foreløpig ikke fått tilsvarende forsikringer. Det er fra norsk side overfor de respektive myndigheter ikke fremmet krav om rettsforfølging eller anmodet om status i eventuell rettsforfølging av de ansvarlige. Den interne straffeforfølging som ambassadeangrepene foranlediget, er de respektive statenes ansvar. Jeg forutsetter at de respektive myndigheter følger dette opp. Det har vi også gitt klart uttrykk for. Samtidig kan jeg tilføye at jeg under besøket i Damaskus også tok opp spørsmålet om rettsforfølgelse av de ansvarlige bak angrepene på vår ambassade med min syriske kollega. Han kunne bekrefte overfor meg at saken er under etterforskning av syriske myndigheter. Vår ambassade i Damaskus har nylig fått overlevert etterforskningsmaterialet på arabisk, og det vil bli gjennomgått så snart som mulig. Vi har tidligere også gjort det helt klart overfor syriske og iranske myndigheter at denne typen angrep mot ambassader ikke er akseptabelt, og at vi forutsetter at nødvendige tiltak blir iverksatt for å forhindre at noe liknende skal skje igjen. Vi har også fremmet folkerettslige erstatningskrav mot Syria og Iran. Jeg tok dette opp spesielt med min syriske kollega under besøket i Damaskus tidligere i måneden. Så bare en avsluttende kommentar til hvorvidt jeg er fornøyd med prioriteringen av disse svært alvorlige sakene i de to lands rettssystemer. Til det vil jeg nok si at man sett med norske øyne ikke er fornøyd med at så alvorlige handlinger ikke er blitt fulgt mer resolutt opp. Men jeg har altså framført det på den måten jeg her har gitt uttrykk for.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-11-22:
Til det siste spørsmålet tror jeg nok vi må si at det etter norsk standard på ingen måte er full åpenhet om det. Dette er ikke en sak som dominerer i syriske medier. Det er heller ikke politiske grupperinger som kommer ut og driver på for den. Det tror jeg er et kjennetegn på det syriske regimet. Når det gjelder oppgjøret, velger jeg å tro inntil videre at vi kommer til å få det i havn. Nå er overføringer av penger fra syriske myndigheter til norske myndigheter i euro en komplisert sak, også i lys av de mange restriksjonene som ligger på bankforbindelser med Syria. Jeg satte som et klart vilkår for mitt besøk i Syria at denne saken måtte bringes til en prinsipiell avslutning. Jeg anser det slik at vi har fått den avgjørelsen, og at den dokumentasjonen som er oversendt oss, er et klart uttrykk for det. Så må vi finne den tekniske formen – om dette kommer i syriske pund eller i euro. Det må i alle fall være reelt. Vi arbeider med dette fra dag til dag, men jeg velger inntil videre å anta at disse pengene kommer til å bli utbetalt og gjort opp. Syrerne har på denne måten, ved å offentliggjøre tall og stille seg bak dem, klart gitt uttrykk for at de har et ansvar for å betale reparasjonene.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2006-11-22:
Representanten reiser flere spørsmål her, og de er interessante og viktige. La meg først si at det er klart at det som skjedde i februar, var en belastning for vårt bilaterale forhold. Det er ingen tvil om det. Det er dessverre ikke slik at vi kan diktere hvordan man skal rettsforfølge dette i det syriske regimet, men vi har gitt klart uttrykk for vårt syn. Jeg velger å tro at når det gjelder erstatningen, skal vi få den på plass. Min reise til Damaskus var jo et uttrykk for nettopp det representanten legger vekt på, at vi ønsker å trekke Syria inn i en dialog som forplikter dem, snarere enn at de ikke har ansvar. Det å ha den type dialog er ikke en lettvint løsning. Det som har skjedd i Libanon de siste timer, er jo et uttrykk for hvor sårbar denne situasjonen er. Men nettopp det eksemplet som representanten Vallersnes nevner, at Iran nå ønsker å ta diplomatisk initiativ for å lage grupperinger, understreker etter mitt skjønn betydningen av at Vesten er rask med å engasjere Syria, forplikte dem, ansvarliggjøre dem og også holde trykket oppe. Det ønsker Norge å bidra til i tråd med den tradisjonen vi har i regionen.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2006-11-22:
Det inntrykket som skapes, særlig rettet mot Europa og EØS, er at deler av Regjeringen ikke er videre begeistret for det samarbeidet vi har. At disse kreftene skal vinne frem, er en frykt mange av oss har. Olje- og energiministeren uteblir nå fra viktige møter på energiområdet, som er så avgjørende for Norge. Vi er i en situasjon der to av partiene i Regjeringen helst skulle ønsket at vi hadde gravlagt hele EØS-avtalen. Hva vil utenriksministeren gjøre for at vi skal heve fanen høyt for å bevare den EØS-avtalen som veldig mange i Europa har glemt, og som mange ikke vet eksisterer? Det er usikkerhet om hele avtalens eksistens, også knyttet til de pågående forhandlingene om utvidelse med Bulgaria og Romania. Hvilke grep ser utenriksministeren for seg at vi må ta for at vi skal komme på offensiven igjen med hensyn til disse spørsmålene?