Eirin Sund (Arbeiderpartiet), 2010-05-11:
Først av alt synes jeg det er veldig god grunn til å berømme interpellanten, Dagfinn Høybråten, for å reise en veldig viktig sak i salen i dag. Som både representanten Høybråten og statsråden har vært inne på, ligger vi i Norge, i de planene som i dag er vedtatt, an til en utvinningsgrad på 46 pst. for olje og 70 pst. for gass. Den globale utnyttelsesgraden for olje er på omtrent 35 pst. Vi har med andre ord en utvinningsgrad godt over gjennomsnittet på norsk sokkel. Det er bra, men vi kan alltid bli bedre, og enda viktigere er det at vi alltid må ville bli bedre. Det nøysomme og karrige landet lengst nord i Europa møtte en ny næring med sin særegenhet ved starten av oljealderen på slutten av 1960- og starten av 1970-tallet. I NRKs dokumentarserie, «Olje!», fikk vi et lite innblikk i hvordan den staute nordmannen møtte den solbrune mannen med cowboyhatt og sigar i munnviken. To ulike verdener møttes, men sammen har disse to i utgangspunktet veldig forskjellige tankesettene skapt det som har utviklet seg til et norsk petroleumseventyr, et eventyr som bl.a. har resultert i det som i dag går under navnet den norske petroleumsforvaltningen. To i utgangspunktet ulike kulturer har vist seg å jobbe svært godt sammen. Når man har et felles mål, kan man skape historie. Vi har en god ressursutnyttelse sett i et globalt perspektiv. Vi har veldig gode standarder med tanke på miljø og trygghet for de arbeidende mennesker i industrien. Petroleumsressursene er ikke fornybare og må derfor utnyttes med det for øye. Selv om vi er gode på å hente ut petroleum i Norge, må vi legge oss på minne at omtrent halvparten blir liggende igjen på havets bunn. Det er jo ikke slik at man legger disse ressursene igjen for moro skyld, eller fordi man er slapp eller lemfeldig på annen måte. Vi henter opp og ønsker å hente opp så mye som mulig fra hvert enkelt felt som er vedtatt utbygd. Det er allikevel slik at vi snakker om et svært komplisert felt. Det er store teknologiske og økonomiske utfordringer knyttet til en marginalt økt utnyttelse. Da er det rett, som representanten Høybråten påpeker, at både Oljedirektoratet, Petoro og de ulike selskapene har kommet med veldig tydelige innspill og veldig tydelige signal. Jeg er enig med representanten Høybråten i at samspillet mellom de ulike aktørene og myndighetene blir enormt viktig. Når også statsråden her i dag er enig med interpellanten i at det er et tidsvindu og et tidsperspektiv vi har å jobbe etter, opplever jeg at man her har en enighet om hvordan fortsettelsen skal være. Teknologisk sett har vi tatt store skritt framover på norsk sokkel i de 40 årene vi har bak oss. Dette er ikke resultat av en tilfeldig politikk. Vi har gjennom norsk lovverk stilt krav til aktørene på norsk sokkel. Vi har vært i fremste rekke når det gjelder miljøkrav og krav til sikkerhet, og vi er nå i full gang med å utarbeide forvaltningsplaner for våre havområder. Godt regelverk og godt rammeverk er en viktig forutsetning for en god petroleumsforvaltning også i framtiden. Vi har også en historikk for en skrittvis og ansvarlig utvikling av våre petroleumsforekomster. Gjennom denne politikken har vi lagt stein på stein, erobret og utviklet nye områder etter hvert som teknologi, erfaringer og kunnskap har tillatt det. Dette er en forsvarlig og ansvarlig forvaltning av våre store verdier, en forvaltning som gjør at vi i dag henter ut mye mer av våre felt enn vi gjorde for 20–30 år siden. Vi kan ikke diskutere dette temaet uten å være innom vårt store prosjekt, nemlig fangst og lagring av CO2, eller CCS, som er betegnelsen det ofte går under. I dag kom det fra regjeringen en redegjørelse som jeg synes var både bred og god og tydelig med tanke på det prosjektet. Selv om prosjektet på Mongstad tar lengre tid enn vi kunne ønske oss, står altså målet fast. Vi skal fange CO2, for deretter å reinjisere den på havets bunn. Dersom vi klarer det, vil denne reinjiseringen kunne være med på å øke utvinningsgraden på norsk sokkel. Vi kan med andre ord også i framtiden ta vare på CO2, samtidig som vi får en bedre ressursutnyttelse. Regjeringen har, som kjent, også nedsatt en ekspertgruppe som nettopp skal jobbe med hvordan vi kan øke ressursutnyttelsen på norsk sokkel. Dette understreker det faktum at vi har jobbet godt med dette spørsmålet. Til slutt vil jeg nettopp understreke hvor viktig det er med politisk styring og bred politisk enighet når det gjelder norsk petroleumsforvaltning. Det er ikke alltid slik at det som er best for samfunnet som helhet, er det som er best for den enkelte aktør på sokkelen, så vi trenger også i framtiden gode beslutningstakere og et godt og framtidsrettet lovverk.