Leif Frode Onarheim (Høyre), 2004-06-14:
På vegne av energi- og miljøkomiteen legger jeg som saksordfører frem innstilling om St.meld. nr. 38 for 2003-2004 og Dokument nr. 8:39 for 2003-2004 om oljeutvinningsgrad mv. Jeg vil takke komiteen for raskt og godt arbeid og for vilje til å finne frem til gode flertallsmerknader og romertallsvedtak i viktige spørsmål. Jeg viser også til innstillingen fra finanskomiteen til revidert budsjett, der skattespørsmålene for petroleumsvirksomheten er behandlet. Petroleumsnæringen er vår desidert viktigste næring både når det gjelder eksportverdi, kontantstrøm til statskassen og teknologiske utfordringer med å hente olje og gass opp fra store havdyp på en økonomisk forsvarlig måte. Vår store leverandørindustri er nært knyttet opp til og avhengig av aktivitetsnivået på sokkelen. Det er derfor av stor betydning at vi kan ha en god balanse mellom letevirksomhet, produksjonsplanlegging og utvinning, og at de mest kompetente aktører finner det attraktivt å operere på norsk sokkel. Bakgrunnen for petroleumsmeldingen er nettopp dette: Hvordan skal vi sikre en god og lønnsom utvikling på norsk sokkel, og hvordan skal vi sikre at denne virksomheten kan utføres med sterk fokusering på sikkerhet for de ansatte og med så lave miljøkonsekvenser som mulig? Petroleumsvirksomheten har fra starten hatt strenge krav til vern av miljøet. Gjennom årene har kravene blitt strengere, og det er gledelig at petroleumsvirksomheten på norsk sokkel står som et eksempel for hele industrien. Det er ingen grunn til å legge skjul på den usikkerhet som har spredd seg ved at enkelte store oljeselskaper kan vise til prosjekter med bedre lønnsomhet i andre deler av verden. Selv om petroleumsindustrien har en lønnsomhet som ligger godt i overkant av det som er vanlig for norsk næringsliv, kan vi ikke overse at styrene i slike selskaper, enten de sitter i Paris, London eller Houston, Stavanger eller Oslo, vurderer de enkelte prosjekter mot hverandre og prioriterer prosjekter med høyest rentabilitet, korrigert for politisk og økonomisk stabilitet i de aktuelle land. Stortingsmeldingen går derfor inn på hvordan man skal sikre fortsatt stor interesse for leting og utvinning på norsk sokkel. Det er bygd opp en meget stor kompetanse både i oljeselskapene og i leverandørindustrien fra starten av på norsk sokkel. Dette er en kompetanse som det er viktig å videreutvikle og ta vare på. En av de store utfordringer for norsk industri er å få drahjelp til å internasjonalisere sin virksomhet. De internasjonale oljeselskaper kan bidra til dette ved å invitere dem til anbudskonkurranser i andre offshoreprosjekter internasjonalt, forutsatt at våre bedrifter er konkurransedyktige på design, engineering og utførelse. Skal vi få dette til, må det løpende være oppgaver for denne delen av industrien både på norsk sokkel og internasjonalt. Det viktigste for å sikre slik jevn, stor aktivitet på sokkelen er å stimulere til leting og åpning av nye spennende petroleumsprovinser. Barentshavet er et slikt spennende, lovende leteområde. Det er fra enkelte partier skapt usikkerhet om hva meldingen egentlig mener når det gjelder aktivitet i Barentshavet. La meg da igjen få presisere at store deler av Barentshavet er åpnet for helårig petroleumsaktivitet, og at prosedyrene for å vurdere leteresultater er helt i tråd med vanlig praksis. Det bør derfor være mulig å forvente en jevn og forutsigbar aktivitet i dette spennende havområdet. Andre spennende og prospektive områder er Nordland VI, Nordland VII og Troms II. Disse områder vil bli vurdert for petroleumsaktivitet i forbindelse med den forvaltningsplan det arbeides med. Flertallet i komiteen peker på at dette arbeidet må følge den opprinnelige fremdriftsplan. Selv om flertallet mener det er viktig å få økt leteaktivitet og god fremdrift i utvinning av petroleum på vår sokkel, er det helt nødvendig at prosjektene planlegges godt. De siste dagers informasjon om nok en sprekk på flere milliarder kroner på Snøhvit viser med all tydelighet hvor viktig grundig planlegging av slike utfordrende prosjekter er. Det må nå gå et kraftig signal fra denne sal. Slike overskridelser gjør det vanskelig å etablere den entusiasme og goodwill som ofte er nødvendig for å få godkjent prosjekter innenfor stramme tidsfrister. Komiteens flertall slutter seg for øvrig til hovedtrekkene i den tiltakspakke Regjeringen har foreslått. Den inneholder forslag basert på tidligere vedtak om å åpne for større letearealer, inklusive deler av Barentshavet. Den inneholder forslag til skatteincentiver, kostnadsreduserende tiltak, satsing på forskning, effektiv bruk av infrastruktur og tiltak for å styrke petroleumsklyngen. Det er ikke overraskende at flere av opposisjonspartiene mener at disse tiltak ikke er nok, særlig på skattesiden og når det gjelder hvilke områder som frigis for letevirksomhet. Mer overraskende er det at Arbeiderpartiet ikke kan være med i en merknad der man konstaterer at kostnadsnivået på norsk sokkel er høyt, og at det bør arbeides aktivt for å bringe kostnadsnivået mer på linje med det man har i andre oljeproduserende land i Vesten. Dette går ikke bare på forhold som er avtalt mellom partene i arbeidslivet. Det går også i høy grad på hvilke krav og reguleringer som bransjen omfattes av, og hvordan utlysing av lisenser, kontraktsformer, reguleringstiltak etc. utformes av myndighetene. Og for å unngå misforståelser: Jeg mener ikke med dette at planlegging og kostnadsstyring skal reduseres - tvert imot. Med en oljepris på rundt USD 40 er det rimelig å tro at de incentiver som er foreslått, og utlysing av spennende letearealer vil sikre stor aktivitet fremover. Likevel er det viktig, ikke minst for statens løpende inntekter fra petroleumsvirksomheten, å erkjenne at oljeprisene raskt kan endre seg. Derfor presiserer et stort flertall i komiteen at situasjonen må følges nøye, slik at eventuelle korrigerende og forsterkede incentiver raskt kan settes inn fra Regjeringens side. Mangfold på sokkelen er viktig. Hittil har de store norske og internasjonale selskaper i stor grad dominert aktiviteten. Den store interessen fra de aller beste selskaper har utvilsomt vært meget bra, ja, jeg vil si avgjørende, for sokkelens utvikling. Men med den modenhet store deler av sokkelen nå har, er det viktig å utvide antall aktører på sokkelen ved å bringe inn selskaper som både har kompetanse, kapital og en kostnadsstruktur som gjør dem mer interessert i mindre felt og i haleproduksjon for å tømme feltene så langt det er forsvarlig. Noen av skatteforslagene er derfor spesielt rettet inn mot nye aktører. I denne forbindelse peker også komiteens flertall på at Olje- og energidepartementet og Petoro bør vurdere de ulike SDØE-andelene og vurdere om noen av disse mer rasjonelt og lønnsomt kan utvikles av andre selskaper. Petroleumsutvinning og -bruk medfører miljøutfordringer. Norge har påtatt seg forpliktelser når det gjelder å redusere utslipp av klimagasser. Både myndighetene og selskapene deltar i omfattende forskningsprosjekter for CO2-rensing og for å utvikle kostnadseffektive metoder for å benytte CO2 som trykkstøtte med sikte på større utvinning fra feltene på sokkelen. Bare en liten prosentvis økning av utvinningsgraden fra oljefeltene vil gi meget store tilleggsinntekter både til lisenshaverne og til staten. Det er her fristende å bruke analogien fra en kjent reklame for lørdagsgodt: Det er jo tre ting på én gang! Kan vi bli ledende på å skille ut CO2 både fra gasstrømmer fra feltene, fra eksosgass ved brenning av petroleum og ved å bruke CO2 lønnsomt i økt oljeutvinning, da ser jeg optimistisk på fremtiden både for oljeselskapene, aktuell leverandørindustri og miljøet. Videre kan slik teknologi åpne for bygging av gasskraftverk med CO2-håndtering og på den måten også sikre vår elektrisitetsforsyning. Komiteens flertall støtter derfor opp om Regjeringens forslag om å bevilge nye 1 milliard kr til Forskningsfondet for intensivert forskning og nyskaping i sektoren. For å sikre raskere vurdering av lønnsomheten i tildelte lisenser peker komiteens flertall i merknads form på at ved fremtidige lisenser bør det legges inn en tidsbegrensning for oppstart av petroleumsutvinning, og slik at hvis ikke lisenshaverne starter opp innen fristen, tilbakeføres lisensene. I den forbindelse peker komiteen på at det er flere mindre felt som ennå ikke er planlagt utbygd. Komiteens flertall ber Regjeringen om i samarbeid med oljeselskapene å foreta en gjennomgang av slike prosjekter og vurdere tiltak, slik at gjennomføring kan fremskyndes. Det er naturlig at vi i Norge er opptatt av at våre leverandørbedrifter er konkurransedyktige og kan vinne kontrakter både på norsk og på andre lands sokkel, men samtidig må vi selvsagt akseptere at våre selskaper ikke alltid når opp. Det er imidlertid registrert at enkelte selskaper fra andre land som har vunnet slike kontrakter, i ettertid har blitt etterforsket for å ha mottatt uriktig statsstøtte. Et flertall i komiteen ber derfor om at Regjeringen gjennomgår konkurransesituasjonen på dette området, for å sikre at det er en reell konkurranse om anbudene. Petroleumsmeldingen har vært en interessant og omfattende sak for komiteen. Jeg er godt fornøyd med de tiltakene som Regjeringen har foreslått, og som et vekslende flertall i komiteen har sluttet seg til. Vi er avhengige av en god og lønnsom utvikling av norsk sokkel. Gjennomføring av de foreslåtte tiltak bør kunne bidra sterkt til dette.