Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-04-27:
Norge er et lite, åpent land på velferdstoppen i verden. Vår velferd er bygget på de gevinster som internasjonal handel, utveksling, nettverk og en verdiskaping utviklet på komparative fortrinn gir. Norges evne til å lykkes i framtiden vil være avhengig av at vi klarer å utvikle og utnytte ny kunnskap til verdiskaping og arbeidsplasser. Internasjonalisering av utdanningen er helt i kjernen av utfordringen. Den internasjonale kunnskapsmobiliteten øker. For et lite, åpent land med ambisjoner om å være en ledende kunnskapsnasjon er det avgjørende å ha strategier og virkemidler som gjør at vi bygger relasjoner og nettverk mot de land og miljøer som vil bli viktige for oss i framtiden. Alle imøteså derfor en samlet gjennomgang av internasjonaliseringsutfordringene i norsk utdanning både med spenning og forventning. Dette er en sammensatt utfordring. Den spenner fra utveksling i grunnskolen til høyere utdanning og forskning for nordmenn ute og utlendinger som kommer hit. Spenningen er utløst, men forventningene er ikke innfridd. Stortingsmeldingen har fått en svært kjølig mottakelse av en samlet opposisjon og berørte interesseorganisasjoner. NHO mener at hele meldingen er en ansvarsfraskrivelse, Akademikerne er skuffet over manglende tiltak, HSH mener at meldingen er skuffende vag og uforpliktende, Norsk Studentunion og Studentenes Landsforbund mener at meldingen er en festtale uten tiltak, Elevorganisasjonen mener meldingen er innholdsløs og omtaler den som en fiasko, og ANSA mener at meldingen er blottet for konkrete tiltak. Regjeringen har brukt svært lang tid på meldingen. Da burde den ha inneholdt flere konkrete tiltak. Ordene «vurdere tiltak» og «vurdere nærmere» er skrevet over femti ganger i meldingen, og statsråden omtaler meldingen så defensivt som et «grunnlag for debatt». Regjeringen registrerer at antall norske studenter som reiser ut, går ned, men man har ingen konkrete tiltak å møte det med. Høyre og en svært så samlet opposisjon legger fram flere forslag som kunne ha bidratt til å gjøre dette målrettet og konkret. En kunne jo håpe at det ennå ikke er for sent å snu for Regjeringen. Det ville ha vært et framskritt om Regjeringen innså at gratisprinsippet skaper utfordringer på grunnskolenivå. Rapportene er mange om at verdifulle tilbud og initiativ forsvinner. Når Regjeringen ikke evner å stille opp med finansiering, burde man ha vært modig nok til å ta en diskusjon om utfordringene. Det gjør man ikke. Når våre forslag om å utvide utvekslingsadgangen til å gjelde Vg1 og Vg3 og å sikre at utdanningen som elevene får ute, blir godkjent i Norge, heller ikke støttes, er det ikke særlig håp om at flere norske unge vil benytte tilbudet. Fagskoleutdanningen synes nesten glemt av Regjeringen. Vi venter riktignok på oppfølgingen av Karlsen-utvalgets utredning, men vi hadde forventet mer om denne viktige utdanningen i meldingen vi i dag behandler. Ny teknologi og nettmuligheter åpner for helt nye muligheter innen høyere utdanning og forskning. Utviklingen er allerede i gang. Ledende universiteter har allerede utviklet «open access»-strategier, som gjør at forelesninger og undervisning kan følges over hele verden. Utfordringene og mulighetene diskuteres overhodet ikke i meldingen. Derimot fokuseres kvalitet. Det er åpenbare utfordringer knyttet til kvalitet. Utenlandsstudier er dyrt, og det er viktig at studentene får valuta for pengene. Det bør imidlertid være like åpenbart at Regjeringens forslag om å utvikle kvalitetslister vil mislykkes. Hvordan skal man unngå at dette blir mer byråkrati og mer kostnader? Internasjonale rangeringer diskuteres heftig i akademia. Hvordan skal Norge lage egne kvalitetslister over akademiske institusjoner over hele verden? Vi kan like gjerne komme til å sitte med lister som ikke er oppdaterte og ikke relevante, og som er et hinder for at norske studenter kan få velge nye og framvoksende studier med ambisjoner og høyt kunnskapsnivå. Her må en stole på at studentene og institusjonene også gjør en jobb. I meldingen listes det opp en rekke land som er viktige samarbeidspartnere for Norge, nå og framover. Lista inneholder mange av de land der man også opplever problematikken knyttet til støtte det første året, «freshman year». Når vi også vet at mange av disse landene er svært store og en av de raskest voksende økonomier i verden, er det litt uforståelig at ikke Norge skal vise litt romslighet og gi støtte til «freshman year». Mangelen på en målrettet strategi for hvilke land det er viktig for oss å samarbeide med, er påtakelig. Det er også knyttet utfordringer til utenlandske studenter og forskere som vil hit. Boligsituasjonen er svært presset i de store byene, og kvotestudentene møter sine egne, helt spesielle utfordringer. Regjeringen ser våre forslag, de bør gjøre noe med dem. Internasjonaliseringsmeldingen var ønsket og ventet. Spenningen er utløst, men forventningene er ikke innfridd. – Jeg tror vi er såpass populære at vi ikke har forslag som vi står alene om! Derfor har jeg ikke noe forslag å ta opp.