Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2014-10-06:
Arbeiderpartiet deler regjeringas problembeskrivelse fra trontalen. I årene som kommer, står vi overfor store utfordringer. Vi blir stadig flere innbyggere, vi blir stadig flere eldre, og vi kan ikke lene oss like mye på oljeaktiviteten framover. Men hva betyr egentlig dette? Hva slags konsekvenser bør disse erkjennelsene ha for prioriteringene våre – hva vi velger å bruke politiske krefter på, og hva vi velger å bruke penger på i budsjettene? Arbeiderpartiets tilnærming bygger på den grunnleggende ideen om at rettferdige samfunn med små forskjeller løser de store utfordringene bedre, og at vi løser dem bedre sammen enn alene. For oss har dette konsekvenser, både for hva slags skattesystem vi vil ha, og for hvordan vi velger å bruke pengene i statsbudsjettet. Vi må bruke de store pengene på de viktige sakene. Vi vil ha større innsats for forebygging i helsesektoren. Vi vil ikke bare reparere. Vi vil utforme politikk som forener klima og næring – en klimapolitikk som bidrar til å skape nye arbeidsplasser basert på den enorme teknologiske kompetansen vi har i Norge. Vi vil kjempe for et anstendig arbeidsliv, tørre å ta i bruk kraftige virkemidler for å bekjempe sosial dumping og sørge for at det finnes en framtid for norske fagarbeidere. Vi vil ha kommuner som er i stand til å levere velferdsordninger som holder mål. Kommunene skal være i stand til å yte den omsorgen vi både krever og forventer, og de skal være i stand til å ansette alle de kompetente lærerne vi trenger for at skolen skal kunne lære ungene våre mer. Vi har ikke sett regjeringas budsjettforslag for 2015 ennå, og leser vi trontalen helt løsrevet fra regjeringspartienes historikk og retorikk i offentligheten, kan man bli forledet til å tro at skattekutt ikke er noen viktig sak for den sittende regjeringa. Trontalen er jo side opp og side ned med nye krav om økt kvalitet i velferdsordningene – en trontale for en voksende velferdsstat. Mennesker som er syke eller trenger pleie, skal få nødvendig hjelp i tide. Norske elever skal lære mer. Det finnes til og med en formulering om at forskjellene mellom folk ikke må bli for store. Alt dette er flotte målsettinger som Arbeiderpartiet støtter. Men tiltakene koster, regninga må betales, og skal statsbudsjettet stå i stil med formuleringene fra trontalen, kan det nesten virke som om vi onsdag må få et statsbudsjett som øker skattene. Det skal uansett bli interessant å se hvordan bl.a. Hellelands løfter om at vi ikke skal måtte bekymre oss for finansieringen av velferden i kommunene, sagt i dagens debatt, følges opp i budsjettet. Men når man først finner noen ord om skatt i trontalen, ligner det ikke på resten av formuleringene i talen. 20 ord er alt regjeringa bruker på å beskrive sine egne ambisjoner når det gjelder skatt. Da velger regjeringa å slå fast at det må bli lønnsomt å investere i norske arbeidsplasser – altså høyrespråk for at det må kuttes i formuesskatten. Her er jeg kanskje mer sikker på at regjeringa kommer til å levere på onsdag, til tross for at fordelingseffekten er dårlig og nær 60 pst. av kuttene tilfaller de rundt 1 pst. rikeste. Regjeringa kommer til å kutte i formuesskatten, til tross for at de beste fagmiljøene vi har på skatt, er tydelige på at det vil ha svært lite å si for investeringsviljen til norske bedrifter. Regjeringa har så langt i sin levetid demonstrert at skattekutt går i en helt egen kategori av prioriteringer. Det er overordnet alt annet. Derfor er det vanskelig å tro at et godt opplegg for kommunene vinner i kampen mot skattekuttene. Derfor er det vanskelig å tro at retorikken fra dagens debatt står seg når det skal prioriteres, for dette så vi tydelig for ett år siden i tilleggsproposisjonen. Der ga regjeringa ti ganger mer til skattekutt enn til politi, sykehus og lærere til sammen. Ambisjonen om å gjøre Norge mindre oljeavhengig, en ambisjon som er gjentatt i trontalen og i dagens debatt, måtte vike når det viste seg at omprioriteringene var vanskeligere i posisjon enn i opposisjon. Man måtte gå rett til oljefondet og øke oljepengebruken for å sørge for at skattekuttene kunne bli en realitet. Det var altså ikke for å styrke norsk skole eller eldreomsorgen man brøt prinsippet om ikke å bruke mer oljepenger ved et regjeringsskifte. Det var for å finansiere kutt i formuesskatten og arveavgiften. Om to dager legger regjeringa fram sitt første rene Høyre- og Fremskrittsparti-budsjett. Om politikken der står i stil med formuleringene fra trontalen, kan de regne med å få mye støtte fra Arbeiderpartiet. Står det i stil med tidligere prioriteringer – mer til dem som har mest fra før – kommer Arbeiderpartiet til å vise en helt annen retning i sitt alternative budsjett, hvor de store pengene først og fremst skal brukes på de viktigste oppgavene – helse, skole og velferd. Men vi må vel uansett vente til onsdag på fasiten.