Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2013-06-06:
Det har vært en god og bred debatt med nyanser. Samtidig oppfatter jeg at innretningen mot støtte videre ligger fast hos alle som har vært der. Det er nyanser med tanke på veien videre, det er kanskje nyanser når det gjelder kritikken og hvordan man ser på ting, og det synes jeg er bra, for det er det politikk handler om. Men et av mine store tankekors er om debatten vi har i dag, er ærlig nok. Eller er det slik at når vi har vært så lenge i Afghanistan, som vi har vært, og brukt så mye midler, må vi vise til resultater? Hvordan skal vi ellers kunne forsvare å ha vært der så lenge, hvis vi ikke har nådd de målene vi satte oss? Det er ikke sikkert at en annen regjering ville ha trukket noen annen konklusjon enn den som har blitt båret fram her i dag av utenriksministeren og forsvarsministeren, men det bekymrer i hvert fall meg at vi ikke fokuserer mer på korrupsjon som vi vet er et gjennomgående problem i Afghanistan – det har vært det og vil fortsette å være det. Riktignok sa utenriksministeren at Karzai og statsministeren har blitt enige og signert avtalen videre, og at det skal tas grep. Men gjør vi nok med dette? Et annet område som har vært utfordrende i Afghanistan, og som etter mitt skjønn er det fortsatt, er om de statlige institusjonene er sterke nok til å håndtere den pengestrømmen som går gjennom dem. Tilbakemeldinger jeg har fått når jeg har vært der, er at det forsvinner store beløp ut av Afghanistan daglig fordi man mangler verktøy til å håndtere alle midlene som kommer inn dit. Jeg mener ikke å være negativ – tvert imot – jeg mener heller at det handler om å være realistisk og ærlig i denne debatten. Jeg skjønner godt at en regjering som har vært ansvarlig for gjennomføringen av det som Stortinget har lagt til rette for, ønsker å forfekte og påpeke det som har gått bra – det er naturlig. Det er mulig det er ting jeg ikke har forstått, selvfølgelig, men jeg savner kanskje at vi er ærligere og tar inn over oss de tingene som er vanskelige. Jeg har oppfattet at debatten i stor grad har handlet om at alt det som har vært gjort, er bra. Jeg oppfattet at forsvarsministeren sa i sted at man ikke skulle måle tryggheten i områder som vi nå trekker oss ut av, men at man skulle se på at ANSF var i stand til å håndtere det selv. Men det forutsetter vilje. At de har kapasitet til å gjøre det, kan godt hende – sannsynligvis har de det – men er viljen der hvis det blir kritisk? Det er jo det som er det utslagsgivende. Du kan ha alt utstyret i verden, men det hjelper ikke hvis du ikke ønsker å bruke det. Så jeg må si at jeg synes replikkordskiftet i sted – mellom flere replikanter og forsvarsministeren om en saksbehandlingstid på seks år – er oppsiktsvekkende. Jeg forventer ikke at forsvarsministeren skal drive saksbehandling fra Stortingets talerstol – det ville kanskje være feilaktig – men ikke å ha en mening om hvorvidt seks år er for mye eller ikke, synes jeg er direkte svakt – beklager. Jeg synes at forsvarsministeren skulle ha sagt rett ut at dette er for dårlig, sånn skal det ikke være. Det er et klart budskap til alle andre, i hvert fall slik jeg ser det, om at man er veldig forsiktig med å tallfeste noe, muligens fordi det er ubehagelig.