Johannes Rindal (Senterpartiet), 2008-06-17:
Lagtinget har i dag til behandling en lov som svært mange har sett fram til å få vedtatt. Jeg er glad for å få være med på dette historiske vedtaket. Jeg tror rett og slett vi heterofile ikke klarer å ta inn over oss hvor mye dette betyr for de lesbiske og homofile, som får oppleve at storsamfunnet endelig vedtar en lov som likestiller deres samliv med et heterofilt samliv. Soria Moria-erklæringen slår fast at Senterpartiets representanter er fristilt i denne saken. Det meste ble sagt i odelstingsbehandlingen, men siden debatten også går her i Lagtinget, ønsker jeg å utdype mitt standpunkt. Slik jeg ser det, er hovedformålet med denne loven å sikre ett juridisk rammeverk som likestiller heterofilt og homofilt samliv. Siden ekteskapet er en juridisk ramme som mange velger for sitt forpliktende samliv, vil det å gi homofile mulighet til å inngå ekteskap etter min mening styrke ekteskapet som institusjon. Flere her i salen er uenige med meg i det standpunktet og viser til ekteskapet slik det tradisjonelt har vært. Jeg håper tiden nå er inne for at vi her i dag kan si at samfunnet nå anerkjenner at homofilt og heterofilt samliv er like verdifullt, at to mennesker som ønsker å inngå den forpliktelsen ekteskapet innebærer, får muligheten til det uavhengig av legning. Det som for mange har vært det vanskeligste punktet i loven, er punktet om å gi lesbiske mulighet til assistert befruktning. Når jeg går inn for dette forslaget, er det fordi jeg støtter bruk av assistert befruktning for heterofile par. Og som en konsekvens av å åpne for ekteskap mellom to av samme kjønn og dermed gi disse like rettigheter som heterofile par, følger også en mulighet for lesbiske par til å bli vurdert for assistert befruktning. Hensynet til barnas beste blir av både motstandere og tilhengere av loven trukket fram for å begrunne den enkeltes syn. Jeg mener at en stats oppgave er å sikre at flest mulig barn kan få gode og stabile rammer rundt sin oppvekst. Dersom en mener at ekteskapet er den mest stabile rammen rundt et samliv, følger det at å utvide ekteskapet til å omfatte likekjønnede par gir den beste rammen for flest mulig barn. Til motstandernes frykt for at disse barna vil vokse opp med foreldre av samme kjønn, er det å si at alle foreldre uansett livssituasjon og legning har et ansvar for at sine barn opplever positive rollemodeller av begge kjønn. Retten til å bli vurdert er et begrep som dessverre har forsvunnet litt i debatten. På motstanderne høres det ut som om at dersom denne loven blir vedtatt, vil alle homofile adoptere, og alle lesbiske vil stille seg i kø utenfor nærmeste fertilitetsklinikk. Det denne loven egentlig handler om, er å gi homofile rett til å bli vurdert på lik linje med heterofile par, altså gjøre omsorgsevne til det avgjørende kriteriet. Det heter seg at vettet er jevnt fordelt. Jeg er overbevist om at det også gjelder omsorgsevnen, og jeg vil påstå at både vett og omsorgsevne er tildelt uavhengig av kjønn og legning. Dagen i dag er historisk på mange måter. Det har vært en lang vei hit, både for samfunnet, for partiene og ikke minst for alle oss som sitter i lagtingssalen her i dag. For meg har det avgjørende vært å sikre at barn av lesbiske og homofile får styrket juridiske rettigheter, at alle par kan inngå den forpliktelsen et ekteskap er, og at omsorgsevnen skal være det avgjørende kriteriet i spørsmålet om barn. Det må uten tvil være til barnas beste.