Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-06-17:
Man kan vel trygt si at aldri før har et jordbruksoppgjør fått en slik oppmerksomhet over det ganske land. Man kan også legge til at landbruket aldri har hatt så stor støtte i befolkningen som nå. Det er kanskje ikke så rart når man ser på regjeringens håndtering av saken. Det er de største strukturendringene som noen gang er blitt foreslått i et enkelt jordbruksoppgjør. Regjeringen har etter mitt skjønn gjennom håndteringen heller ikke vist at de har tatt inn over seg at det er et annet flertall i Stortinget i landbrukspolitikken, enn slik det framkom av tilbudet. Regjeringen tilkjennegir at man vil skille landbrukspolitikken og distriktspolitikken. Arbeiderpartiet mener at landbrukspolitikk og distriktspolitikk hører sammen, og støtter ikke regjeringens syn på dette. Jeg vil gi ros til Kristelig Folkeparti og Venstre, som har bidratt til å bringe oppgjøret i riktig retning. Jeg må si jeg hadde håpet at man hadde nådd lenger, dette ut fra det de selv ga uttrykk for i valgkampen: at landbruket var viktig for dem. De kunne oppnådd mer dersom de hadde søkt et annet flertall. Arbeiderpartiet la i april fram strategien Grønn vekst. Den danner grunnlaget for vår politikk, og vi vil i denne stortingsperioden invitere til videre dialog for å gjennomføre strategien. På linje med næringen stiller jeg også spørsmål ved om regjeringen har ført reelle forhandlinger, i og med at det viste seg å være over 250 mill. kr mer til disposisjon. Hvis man tar forhandlingsinstituttet på alvor, burde disse 250 mill. kr vært tilbydd partene, ikke bare samarbeidspartiene i etterkant av bruddet. Flertallsmerknadene som representanten Knut Storberget viste til, tilsier at vi nå får en landbrukspolitikk på rett spor framover. Det forventer jeg at regjeringen forholder seg til, da forutsigbarhet er viktig for næringen og for videre rekruttering. Det som bekymrer meg mest med årets oppgjør, er strukturprofilen. Tilskuddene rettes i større grad mot sentralisering og større bruk – noe som også vil ramme små og mellomstore bruk i distriktene – og arealressursene i distriktene blir ikke tatt i bruk til matproduksjon for å gi oss et landbruk over hele landet basert på norske ressurser. Jeg kommer selv fra Agder, ett av flere distrikt som kommer dårlig ut, og hvor gjennomsnittsbruket, som det vises til på 24 kyr, faktisk er et stort bruk. På Agder og ellers i Distrikts-Norge har det gjennom år skjedd en strukturrasjonalisering, og grensene for å ta ut strukturfordelene er tilnærmet nådd. Vi må ta inn over oss den norske geografien. Kjøreavstanden for å hente fôr og drifte arealer er nå blitt så stor at det ikke lenger er lønnsomt. I tillegg er det negativt for klimaet. Kornproduksjon er en bærebjelke i norsk landbrukspolitikk. Jeg er glad for at forhandlingene med samarbeidspartiene har rettet opp noe av skjevheten, men det burde vært en enda større opptrapping. Det undrer meg også at en har holdt kornproduksjon i Distrikts-Norge, sone 5 til sone 7, utenfor. 1 181 bruk med til sammen 152 000 dekar vil ikke få dette økte arealtilskuddet. Regjeringen skryter i dag også uhemmet av de 27 forenklings- og forbedringstiltakene de gjennomfører. Jeg tror ikke næringen opplever det sånn. En veldig stor del av forslagene fra regjeringen er ordninger som gjelder tilskudd som forsvinner. Det er ikke mye forenkling for aktørene i landbruket, vil jeg tro. Til slutt: Jeg er glad for at regjeringspartiene ikke har flertall for de dramatiske kuttene som de sto for i opposisjon, og for at Stortingets flertall nå har gitt klare føringer for den framtidige landbrukspolitikken. Det har bidratt positivt med tanke på regjeringens dårlige håndtering. La oss se framover og være med på å løfte en av landets viktigste næringer og gi norsk matproduksjon med jordbruk og næringsmiddelindustri den oppmerksomhet og den anerkjennelse den fortjener.