Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-10-06:
Jeg er glad for at statsministeren i dag slo fast den ambisjonen at Norge skal være et miljøpolitisk foregangsland. Det krever handling, det krever endring, og det krever en snuoperasjon, for vi er på ingen måte i internasjonal sammenheng i dag et sterkt miljøpolitisk foregangsland. Hvorfor vi ikke er det, kan det sikkert være mange forklaringer på. Men én viktig forklaring er at Kristelig Folkeparti har giftet seg med Høyre og Fremskrittspartiet og fått et flertall. Skal man klare å bli et miljøpolitisk foregangsland, er man altså nødt til å isolere Fremskrittspartiet – en aktiv miljøversting, som de her i salen i dag også framstiller seg selv som. Et av de områdene som vi ikke klarer å være noe foregangsland på, er satsing på kollektivtrafikk. Det er trist at statistikken for første halvår i år viser at antall kollektivreiser går ned i alle de store byene, og det etter en valgkamp for to år siden da man overbød hverandre om hvor flott kollektivtrafikken skulle bli. Nå er jeg glad for den budsjettlekkasjen som har kommet, der Regjeringen foreslår noe som SV har fremmet i mange år, nemlig at kollektivselskapene skal få en liten moms som i realiteten gir dem en voldsom skattelette. Det er jeg glad for. Men jeg tør ikke juble for tidlig, for det er jo ingen i denne sal som ennå vet hvem man skal gjøre opp budsjettet med. Dette er jo en skattelette som det ser ut som om Fremskrittspartiet er imot, fordi den gagner miljøet. Et annet område vi ikke har klart å være foregangsland på, er å frakte gods med tog. Det går nedover med Norge der, mens vi ser at mange EU-land har store programmer for satsing på det. Men når man skal gjøre opp budsjettene sine med Fremskrittspartiet blir det ikke mye satsing på tog. Nei, da blir det privatisering av persontrafikken i stedet. Det er ikke slik at det er det som er hovedutfordringen for jernbanen i dag; den er at vi har en skinnegang som er altfor dårlig, og som vi er nødt til å få investert opp hvis vi skal ha noen sjanse til å bli et foregangsland. Det forundret meg storlig i forrige uke da statsministeren vår klarte å skape usikkerhet om hvorvidt vi i Norge skulle oppfylle våre internasjonale klimaforpliktelser. Det synes jeg var merkelig. Nå hadde jeg håpet at vi skulle få en avklaring i dag – hvor man tydelig sier at en vesentlig del av Norges forpliktelser skal skje på hjemmebane, og at kjøp av kvoter og eventuelt bruk av de andre fleksible mekanismene i Kyoto-avtalen, må være et supplement. Jeg håper at noen fra regjeringspartiene i løpet av denne debatten vil klargjøre at det er det som er gjeldende norsk klimapolitikk, og ikke noe annet. Skal du gjøre opp klimapolitikken med Fremskrittspartiet, har du det vanskelig, for de tror ikke engang at klimatrusselen er reell. Derimot foreslår de i salen i dag at vi skal subsidiere bygging av forurensende gasskraftverk. SV har strukket ut hånden til Regjeringen og sagt at vi gjerne inngår et energipolitisk forlik, vi inngår et forlik hvor vi kan satse på alternative energikilder og satse på vannbåren varme, og få det til slik at folk ikke havner i strømfella til vinteren enda en gang. Den største miljøpolitiske utfordringen hvor vi vil ha verdens oppmerksomhet rettet mot oss, er i spørsmålet om åpning for oljeproduksjon i Barentshavet. USA sa for under et år siden nei til videre oljeproduksjon i Alaska. Tre republikanere krysset gulvet og stemte med demokratene, og det var flertall mot. Amerikanske oljeselskap vil gjerne opp til Arktis, og jeg har også sett at de kan ha en mulighet i Barentshavet. Konsekvensene av oljeboring i Barentshavet er store for den sårbare økologien der – det er også snakk om store klimautslipp. Bondevik I-regjeringen gikk av på spørsmålet om forurensende gasskraftverk. Det handlet om utslipp på 2,1 millioner tonn CO2, eller 600 000 norske personbiler, som det var sammenlignet med. Ifølge konsekvensutredningen som Regjeringen selv har lagt fram, vil åpning for oljeproduksjon i Barentshavet bety en økning i CO2-utslippene på 3,2 millioner tonn, altså mer enn forurensende gasskraftverk. Det klarer man ikke å få til hvis man samtidig skal være et miljøpolitisk foregangsland.