trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Margunn Ebbesen (Høyre), 2021-05-27:
Jeg ønsker først å takke komiteen for godt samarbeid i saken. Det er hektiske tider for oss alle nå i innspurten på sesjonen, så det har krevd innsats fra alle for å få tidskabal og frister til å gå opp. Denne saken er vel ikke den som har krevd størst prosess, men alt henger sammen med alt, som noen bruker å si. Til selve forslaget: En samlet komité støtter intensjonene bak det opprinnelige forslaget fra Fremskrittspartiet, som var å muliggjøre opprettelse av enkeltpersonforetak for 16-åringer. Det er på mange vis de små og mellomstore bedriftene som er ryggraden i vårt næringsliv, og det er viktig at også unge oppmuntres til å være gründere og starte sin egen bedrift. Dette kan unge som er over 15 år, gjøre allerede i dag, men da må det i henhold til vergemålsloven innhentes samtykke fra foreldrene og statsforvalteren for at de skal kunne drive en selvstendig virksomhet. Og her skiller komiteen og Fremskrittspartiet lag i saken, da Fremskrittspartiet mener at det å gå runden via statsforvalteren er et unødvendig byråkratiserende ledd. Det finnes mange gode eksempler på tenåringer med gode gründertalenter som har startet svært innbringende virksomheter. Dette er flott, og det heier vi på alle sammen. Men det kan samtidig være gode grunner for at vi fortsatt forholder oss til vergemålsloven og har med statsforvalteren som en nødvendig omvei for ungdommene før de er 18 år. De fleste som starter opp før de er 18 år, går det greit med, men det finnes også eksempler på unge som ikke får den oppfølgingen som kan være nødvendig i en slik fase, noe som da også kan utsette ungdommene for en unødvendig risiko. Til slutt ønsker jeg å trekke fram Ungt Entreprenørskap, som er en privat organisasjon som tilbyr skolene veiledning i å gjennomføre opplæring i entreprenørskap. De hjelper elever med å starte opp, drifte og så avslutte en bedrift gjennom et skoleår. Dette har regjeringen støttet opp om, og i budsjettforliket med Fremskrittspartiet for 2018 ble det bevilget penger til et senter for entreprenørskap i skolen ved Høgskolen i Innlandet. Fremskrittspartiet tok ikke opp sitt opprinnelige forslag under behandlingen, men har i lag med andre fremmet nye forslag. Det regner jeg med Fremskrittspartiet kommer til å omtale i sine innlegg.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
For kort tid siden debatterte Stortinget perspektivmeldingen. Igjen ble vi minnet på presset på statsfinansene og at vi stadig nærmer oss punktet hvor vi må sette tæring etter næring. Som vanlig var det bærekraftige velferdsordninger, skatter og avgifter, pensjoner og arbeidsproduktivitet som var de temaene det ble snakket mest om. Det er selvsagt fullt forståelig og også det som kommer til å påvirke vår finansielle stilling mest de neste tiårene. Men et tema som ofte blir utelatt i sånne sammenhenger, er hvor viktig det er å stimulere ungdoms nysgjerrighet og skaperkraft. Skal vi klare å skape flere arbeidsplasser i framtiden, særlig i privat næringsliv, er det helt avgjørende at flere i tidlig alder tør å satse og tør å følge drømmene sine. Småbedriftene er helt avgjørende for den norske økonomien, og små og mellomstore bedrifter står for nesten halvparten av den årlige verdiskapingen i Norge. De fleste av disse drives i en eller annen form av en gründer eller en entreprenør, en som har tatt steget og har satset – kanskje alt, men det er ofte det som må til. Vi mener det er viktig å lage og styrke en kultur for bedriftsetablering og entreprenørskap i Norge, at ungdom får bedre opplæring i hvordan man etablerer og driver en bedrift, og at det legges bedre til rette for at ungdom kan etablere virkelige bedrifter. Vi er kjent med at etter vergemålsloven har barn under 18 år begrenset rettslig handleevne. Vi er også kjent med at det kreves samtykke av verge – ofte foreldre, da – og statsforvalteren for at unge over 15 år skal kunne starte enkeltpersonforetak, og at dette er begrunnet i at man skal beskytte de unge. Likevel mener vi at å innhente godkjenning fra statsforvalteren virker som et unødvendig og byråkratiserende krav. Et av forslagene vi fremmer i dag, handler om at regjeringen må legge fram en plan for å stimulere til mer gründervirksomhet blant ungdom under 18 år, og da er det naturlig at dette er et av aspektene som blir vurdert. Den aktøren som definitivt gjør mest for ungdom og gründerskap i dag, er stiftelsen Ungt Entreprenørskap. Om lag 12 000 elever i videregående opplæring gjennomfører hvert år Ungdomsbedrift, hvor elevene får erfaring med å etablere, drive og avvikle sin egen ungdomsbedrift i løpet av skolehverdagen. Det er et løp som er veldig populært, og som langt flere burde fått mulighet til å delta på. Det er synd at stortingsflertallet – og særlig regjeringspartiene – ikke er enig i det. Det kunne ha ført til mer gründer- og entreprenørskap i samfunnet og ikke minst viktig lærdom for ungdommene. Med det tar jeg opp våre forslag i innstillingen.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Statsråden har på en utmerket måte redegjort for hvorfor hun ikke er enig i et forslag som for så vidt ikke blir fremmet her i dag. Det avgjorde vi etter å ha lest statsrådens brev til komiteen. Da tenkte vi at her er det mulig å gjøre det litt rundere og litt mykere, slik som regjeringen ofte liker det. I mitt stille sinn tenkte jeg at her er to forslag, klassiske forslag, som en borgerlig regjering, borgerlige regjeringspartier, og Fremskrittspartiet kunne ha blitt enige om. Det handler om at flere elever i videregående opplæring kan få mulighet til å delta i programmer gjennom Ungt Entreprenørskap, og legge fram en plan for å stimulere til mer gründervirksomhet blant ungdom under 18 år. Men der tok jeg feil. Regjeringspartiene støtter ikke noen av de forslagene, og de har heller ikke så langt begrunnet i sine innlegg fra talerstolen hvorfor de ikke støtter dem. Da prøver jeg å rette det spørsmålet til statsråden: Hvorfor er det vanskelig å støtte de to forslagene?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Det vi definitivt har jobbet mest med i Stortinget det siste drøye året, har vært å berge levedyktige bedrifter gjennom den krisen vi nå står i. For de aller fleste kommer det til å gå bra, men for noen vil det dessverre ikke gjøre det, selv om de tjente penger før koronaen inntraff. For en del av disse kan det handle om regelrett urettferdighet i kompensasjonsordningene. Saken vi nå behandler, handler om det – hvorfor det er logisk at en som leaser eller leier turbuss, kan få dekket sine kostnader til det, mens en som eier turbussen, ikke skal få dekket noen av eierkostnadene sine. Dette har vi forsøkt å bore i gjennom det siste året, men dessverre for regjeringens døve ører, på tross av at likebehandling har vært et av de viktigste prinsippene i kompensasjonsordningen fra den kom. Det har blitt mer og mer tydelig at det er embetsverket i Finansdepartementet som har hatt hånda på rattet i disse sakene, ikke departementet med ansvar for næringslivet, dessverre. Det er heller ikke første gang Stortinget har fremmet forslag i denne gata. Den 19. januar behandlet vi et lignende, men mer generelt, forslag. Det ble ikke fulgt opp av regjeringen, begrunnet med at det kunne medføre å øke støtten til noen solide foretak med liten fare for konkurs. Regjeringen er altså mer bekymret for at noen enkeltaktører kan få noen kroner mer enn de fortjener, enn å redde bransjer som ligger med brukket rygg. Turbussbransjen er en mangfoldig bransje med rundt 500 små og store foretak, med en omsetning på i underkant av 3 mrd. kr og i underkant av 3 000 ansatte. Noen tenker kanskje at det er lite, og at det bare – i hermetegn – handler om disse 2 700 ansatte, men det gjør det jo ikke. Turbussene fungerer på mange måter som en katalysator for annen næringsvirksomhet, særlig innenfor reiseliv. Mange hoteller, cruiseskip og turistattraksjoner er helt avhengig av turbussene og turistene som følger med dem. Siden representantforslaget ble fremmet, har det strømmet på med eksempler på denne urettferdigheten fra andre aktører innen transportbransjen. Det som startet med turbussene, inkluderer nå også leiebilbransjen og taxinæringen – alle med det samme problemet: De blir straffet for å eie det som genererer inntekten deres, kontra dem som leier eller leaser. Dessverre ser det ikke ut til at forslagene som fremmes av oss, får flertall. Det ansvaret må Arbeiderpartiet og regjeringspartiene dele. Jeg håper representanter for turbussene, leiebilene og taxinæringen merker seg det. Disse partiene sier i dag at det er helt ok at man fortsetter forskjellsbehandlingen av eide driftsmidler og leide driftsmidler. Det er synd. Med det tar jeg opp forslaget som Fremskrittspartiet står bak.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Det er helt forunderlig å høre statsråden, både i innlegget sitt fra talerstolen og i replikkordskiftet her nå med Pollestad, si og utbrodere at det er veldig uheldig om man vedtar dette, fordi det da vil føre til forskjeller mellom bransjer i kompensasjonsordningen. Hele grunnen til at dette forslaget kommer, er at regjeringen ikke har fulgt opp et vedtak i Stortinget fra 19. januar om å inkludere eierkostnader og sidestille dem med leasing- og leiekostnadene. Det er hele grunnen til at dette forslaget kommer – det er fordi regjeringen ikke har fulgt opp Stortingets vedtak. Og da er spørsmålet ganske enkelt: Ville ikke alt dette vært løst om bare regjeringen hadde fulgt opp Stortingets vedtak fra 19. januar? Ville ikke denne debatten da vært helt overflødig?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Det hjelper ikke at næringsministeren mener at ordningen er veldig bra. Hvis man går og snakker med eiere av turbusser, eiere av taxier, de som driver leiebilselskaper, da vil svaret være et helt annet. Så kan selvfølgelig svaret være at vær så god, still deg bakerst i køen i den kommunale ordningen. Det er engang sånn at også der er det knapphet på midler, også kommunepolitikerne er nødt til å prioritere dem som er hardest rammet. De som er aller hardest rammet, er reiselivet og utelivet, det er ikke turbussene. De kommer som nummer to eller tre, og da havner de bakerst i køen. Statsråden sa det var noen åpenbare nedsider ved å lage en slik ordning i kompensasjonsordningen. Da lurer jeg på: Hva er de åpenbare nedsidene? Hvis det er det tekniske rundt det, var jo hele begrunnelsen for å gå fra skatteetaten til Brønnøysundregistrene at det skulle være så mye mer fleksibelt, at det var fullt mulig å legge inn den typen komponenter i ordningen. Hvis det ikke er det, hva er de andre åpenbare nedsidene ved å legge inn dette?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-05-27:
Det er fristende ikke å la seg hisse opp av dette forslaget fra Miljøpartiet De Grønne – det er sikkert akkurat det de ønsker – men det er vanskelig å la være også. Miljøpartiet De Grønne viser med saker som dette at deres kamp mot helt vanlige folks valgfrihet ikke bare er noe de står for i ordinære eller sosiale media, innlegg eller debatter, de trekker det også helt inn i stortingssalen. Man kan kanskje flire av oppslag om linser i kjøttkaker og tilbud om vegetarmat i kantinene, men det forslaget som fremmes her i dag, går jo langt lenger enn det. Miljøpartiet De Grønne fremmer forslag om å halvere kjøttforbruket i Norge. De foreslår at det kjøttet man aller nådigst skal få lov til å kjøpe, må bli vesentlig dyrere enn det er i dag, å forby priskampanjer på kjøtt, og de foreslår at offentlige kantiner en dag i uka skal ha forbud mot å selge kjøtt. Det er på grensen til autoritært. Jeg mener det ikke er politikernes oppgave å bestemme hva det norske folk skal eller ikke skal spise. Vi kan godt ha kostholdsråd og veilede folk i hva som er lurt og ikke lurt, men etter det må folk få ta sine egne valg. Det kan ikke være slik at det til slutt er bare dem med tykkest lommebok som skal få mulighet til å spise taco på fredag, pasta carbonara på lørdag eller stek på søndag. I Norge har vi fantastiske produsenter av mat over hele landet. Disse produsentene fortjener at vi politikere heier på dem, ikke snakker dem ned. Noen av disse produserer kjøtt. Flott – kjøtt har vært og er fortsatt en viktig del av de aller fleste nordmenns kosthold og kommer til å være det lenge. Noen sier at Fremskrittspartiet er en trussel mot norsk landbruk. Dette forslaget er virkelig en trussel mot norsk landbruk. Det er ikke slik at husdyrhold, enten det er småfe eller storfe, bidrar bare til produksjon av kjøtt som vi spiser. De bidrar også til melk og til å bevare kulturlandskapet, for å nevne noen av de positive effektene. Dette skaper arbeidsplasser, ikke bare hos produsentene, men også i næringsmiddelindustrien, for transportørene, i varehandelen – i en lang rekke bransjer og kjeder. Dette er arbeidsplasser som effektivt settes i spill av dette forslaget. Hvis det var noen tvil: Fremskrittspartiet vil ikke støtte noen av forslagene som fremmes i dag.
André N. Skjelstad (Venstre), 2021-05-27:
Venstres kamp for små og mellomstore bedrifter er godt kjent. Vi er opptatt av at små skal få lov til å vokse og bli større. Vi er opptatt av at de skal få lov til å utvikle seg til å bli etablerte aktører som bærer næringslivet framover. Blant Venstres folkevalgte og Venstres velgere finner vi mange unge gründere som tør å satse både i tradisjonelle og i nye næringer. Mange har startet unge med en lidenskap og et engasjement for det de tror på og drømmer om å skape. Vi er også opptatt av ungdommen som selv tør å satse, som tør å lære fra livets harde skole, som tør å gjøre ting på nye måter, som tør å utfordre det bestående. Dette er ungdom som brenner for å skape noe for seg selv og for andre. Dette er folk som driver samfunnet framover til noe som er bedre. Dette er samfunnets kommende ledere. Derfor har vi veldig stor sympati for forslaget som behandles her i dag. Vi tror på ungdommen som vil satse på egen hånd, skape verdier for seg selv og for dem rundt seg, f.eks. ved å gå inn i fiskerinæringen gjennom rekrutteringskvoter. Vi tror også det er mulig å etablere økonomiske støtteordninger for ungdom som er avhengig av store investeringer for å komme i gang. Vi mener også at makta ligger hos individet, og er opptatt av å styrke det enkelte menneskets rettigheter i møte med storsamfunnet. Ungdom er de som er framtida, og som må leve med de beslutningene som fattes i dag. Vi mener at 16-åringer bør få lov til å stemme og å stille til valg i alle valg både nasjonalt, regionalt og kommunalt. Likevel er myndighetsalderen 18 år. Det betyr at rent juridisk vil en 16-åring som oppretter et enkeltpersonforetak, uansett hva som vedtas av Stortinget i denne saken i dag, være underlagt sine foreldre eller verger. I dag er det sånn at i henhold til vergemålsloven kan ungdom over 15 år inngå arbeidsavtaler på egen hånd, de kan starte og drive virksomheter, og de råder selv over de midlene som arbeidet eller virksomheten gir. Dette gir gode muligheter for ungdom selv om det kreves samtykke fra foreldre eller verge og statsforvalter for at 15-åringer skal kunne drive en selvstendig virksomhet. Vergemålsloven åpner nemlig for at mindreårige over 15 år kan starte egen næringsvirksomhet gjennom enkeltpersonforetak, slik som forslagsstillerne ønsker. Derfor ønsker ikke Venstre å støtte forslaget, men vi støtter at ungdom ønsker å satse – med de reglene som gjelder i dag.
André N. Skjelstad (Venstre), 2021-05-27:
Det var med interesse jeg lyttet til de to siste innleggene. Det var nesten så en kunne tro at representanten Knag Fylkesnes og ikke minst taleren før ham ikke har vært rundt omkring i landet de siste 20–25 årene, for nettopp i det som har skjedd innenfor næringsmiddelindustrien, og ikke minst blant de lokale aktørene rundt omkring, er dette mangfoldet som representanten Knag Fylkesnes etterlyser. Jeg er så heldig at jeg har et område rundt meg som har drevet med dette i ganske mange år, eksempelvis Gangstad på Inderøya, som har noen fantastiske oster. Det er også oster på Vestlandet, med Tingvoll og flere til, som er utviklet gjennom mangfoldet og selvfølgelig det å ha en sterk næringsmiddelindustri, som også har vært villig til å omstille seg over tid. Ganske mange har protestert når de har valgt å omstille seg, som f.eks. i Otta-området og flere, men det har vært helt nødvendig, har industrien og dens eiere pekt på. Ingen industri i nyere tid har vært villig til å omstille seg så raskt som norsk næringsmiddelindustri. Det er gledelig, og det har også gitt et mangfold. Lokale gründere har tatt hansken opp og levert kvalitetsprodukter, både ost og kjøtt og andre ting, som gjør at vi nettopp har det mangfoldet. Venstre er opptatt av den gode helsen og den gode matproduksjonen, i tillegg til at industripolitikken er viktig, ikke minst framover. I industripolitikken framover er det viktig å se på hva slags omstilling vi skal ha når vi nettopp er i gang med det grønne skiftet, der landbruk og næringsmiddelindustri framover blir enda viktigere. Men da er det også viktig at vi har en industripolitikk som legger til rette for verdiskaping og vekst i privat sektor. Vi må ha lønnsomme arbeidsplasser i en omstilling av norsk næringsliv som må gi bærekraftighet i den grønne retningen, og ikke bare en ensidig retning, men en retning som peker på mangfoldet. For nettopp mangfoldet er suksessfaktoren innenfor næringsmiddelindustrien.
André N. Skjelstad (Venstre), 2021-05-27:
Det er litt forstemmende, egentlig – det er greit nok å høre på representanten Fylkesnes, og det er ingen tvil om at vi har forpliktet oss på ambisiøse klimamål. Venstre og regjeringen har tatt klimapolitikken svært seriøst i alle sektorer, ikke minst inkludert landbruket. Ja, det er riktig at dette har gitt noen utfordringer i landbruket, men det gir også noen utfordringer det som jeg hører denne saken er i ferd med å gå til nå, at en fjerner forbudet. Landbruket har også forpliktet seg til å redusere CO 2 -utslippene, så om det kan virke som en seier for landbruket det som det kan se ut som om salen subsidiært stemmer for, vil det også være en klar utfordring for norsk landbruk å klare de forpliktelsene som man har skrevet under. Jeg mener at landbruket er en del av klimaløsningen. Det klimabidraget som myra har gitt, har vært et stort bidrag. Når det kan virke som om det ikke vil være aktuelt etter dagens sak, må det kompenseres på annet hold. Jeg registrerer intensjonen, og jeg registrerte også debatten representanten Aasland deltok i i Dagsnytt 18 en tid tilbake, men konsekvensen av det vi gjør i dag, vil være noe annet enn det som var da. En helhetlig plan som inngår i kommuneplanens arealdel, eller en helhetlig plan rundt myr for kommunene vil, som også representanten Ebbesen påpekte, gjøre at det blir ganske store sprang mellom de forskjellige kommunene når det gjelder praktiseringen. Det vil være ulik praktisering i ulike kommuner. Det kan også gi noen utfordringer etter hvert. Jeg er ikke uenig i intensjonen om etter hvert også å se på infrastruktur når det gjelder myr, for det som er utfordringen, er jo det myra slipper ut. Men jeg registrerer hva salen er i ferd med å gjøre, og den lovnaden som Arbeiderpartiet ga til miljøorganisasjonene i Dagsnytt 18 den kveldsstunden, kan vise seg ikke å være spesielt mye verd etter at vi er ferdig med morgendagens voteringer. En kan jo undres over at Arbeiderpartiet ikke like så godt fremmer det de hadde, og som Senterpartiet også fremmet, i stedet for å tåkelegge sitt eget standpunkt. Det synes jeg er litt merkelig. En annen ting er at når man sender den utfordringen nå, er landbruket nødt til å finne nedtrekket av CO 2 på en annen måte enn det som kanskje var den enkleste løsningen.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Vår største industri på fastlandet i antall arbeidsplasser er næringsmiddelindustrien. Det er så mye som hver femte industriarbeider som jobber med produksjon av mat og drikke – et stort antall arbeidsfolk som gjør en avgjørende viktig jobb både for verdiskapingen og for at det kan bo folk i hele landet vårt. For dette er en industri som er spredt over hele landet vårt, i både bygd og by, og baserer seg på primærnæringene jordbruk, fiskeri og havbruk. I næringskomiteen har vi noen viktige samlede poenger som hele komiteen stiller seg bak. Det er at vi nå må sørge for å få en økt verdiskaping i næringsmiddelindustrien som ledd i å øke produksjonen på fastlandet og dermed også sørge for at vi har verdiskaping som vi kan leve av når olje- og gassinntektene går ned. Som næringskomiteen skriver, var det i fjor et handelsunderskudd for Fastlands-Norge på 312 mrd. kr. Å ta vare på og forsterke næringsmiddelindustrien er et viktig bidrag til å sikre velferdsstaten inntekter i årene som kommer. Næringsmiddelindustri og matproduksjon handler også om mye mer enn bare kroner og øre, for som komiteen påpeker, er dette et spørsmål om befolkningens trygghet og helse. Det siste året har ikke bare vært preget av virus, det har også vært flere folk i landet vårt som har vært innlagt på sykehus på grunn av salmonellasmitte. Den smitten har bl.a. kommet inn på kjøkkenbenker og i kjøleskap via importert kjøtt fra Tyskland. Så det å ha kontroll på egenproduksjon, folk som både har råvarer av høy kvalitet og kan helse og sikkerhet i produksjon, er også et spørsmål om din og min sikkerhet. Så over til Arbeiderpartiets forslag og syn på saken om hva vi skal gjøre, for jeg tar nå opp en rekke på ti forslag som vi fremmer sammen med Senterpartiet og SV, deriblant et konkret forslag om å sikre rekruttering av arbeidskraft. Vi ønsker å ha ordninger som sikrer frakttilskudd, sånn at vi kan ha denne flotte industrien desentralisert, spredt over hele landet vårt, og vi peker på bl.a. muligheten for å bruke offentlige innkjøp som en smart måte for å sørge for at folk får mat og drikke av topp kvalitet, samtidig som norske produkter blir valgt. Det kan f.eks. skje i skolefruktordningen og i skolemelkordningen.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Da jeg hørte på næringsministerens partikollega Skjelstad, tenkte jeg at ost kan få hedersbetegnelser som gammel og muggen, men politikk bør være frisk og framtidsrettet. Den bør være frisk og framtidsrettet i realiteten, og det er det som mangler her. For her har vi ti gode forslag, og så er svaret: Nei, vi velger en gammel, markedsliberalistisk linje og stemmer ned hele rekka. Det er veldig trist, for vi skal jo, som statsminister Erna Solberg har sagt en rekke ganger, omstille økonomien. Med mer folkelige ord betyr det at vi rett og slett skal få mange arbeidsplasser å leve av ut fra de fornybare naturressursene og ikke være så avhengige av bare å selge olje og gass som vi er i dag. Der har jo underskuddet blitt stadig større for hvert år. Nå er vi nede på 312 mrd. kr i underskudd, og det er et underskudd som tilsvarer budsjettet til flere hundre kommuner. Hvorfor stemmer partiene nei til gode forslag?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
En annen ting som «fungerer», eller i hvert fall får konsekvenser, er jo hvis man forhandler bort det importvernet vi har i Norge i dag. En av de tingene som kom ut av nettopp Venstres landsmøte, var jo at man skulle se på å svekke importvernet i Norge. Det er for øvrig den samme politikken som Fremskrittspartiet har, som vi vet er et liberalistisk folkeparti, som de kaller seg sjøl. Spørsmålet er: Hvorfor er det så stort sprik mellom alle festtaler om mat – og gjerne lokalprodusert mat – og den politikken som føres i praksis? Det er det jeg egentlig ønsker et svar på, og som jeg fortsatt ikke får noen ordentlig respons på. Det er ikke sånn at én av fem industriarbeidere i Norge har fått jobb av en tilfeldighet. Det skyldes politikk som er bygd opp mange, mange tiår bakover i tid, og næringsmiddelindustrien i Norge er faktisk større i sum enn den svenske, sjøl om det bor langt flere personer i Sverige. Er ikke importvern viktig?
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
På Vestlandet har vi en flott fruktproduksjon. For et par år siden kom det en veldig spesiell nyhet: Selv om ungene ser på bugnende frukttrær utenfor klasseromsvinduet, importeres f.eks. epler fra nærmest motsatt side av kloden, innpakket i plast. Det å ha en smart innkjøpspolitikk for offentlig sektor, som de rød-grønne partiene tar til orde for her, er jo opplagt et kinderegg som både skaper arbeidsplasser, bidrar til lokal verdiskaping og reduserer utslipp. Da er det egentlig veldig rart å høre fra en statsråd fra et parti som påstår at de er for miljø og opptatt av klima, at man nekter å ta i bruk slike helt praktiske og åpenbart fornuftige tiltak som det å la skoleungene få lov til å spise god, lokal, trygt produsert frukt som man ikke trenger å pakke inn i plast i det hele tatt.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Sosialdemokratisk politikk er bygd på sunn fornuft, og det er det som representanten Aasland til gangs har presentert her i dag. For det er åpenbart at forslaget om å ha en lovmessig regulering av nydyrking samtidig som det inkluderer nedbygging, vil føre til lavere klimautslipp. Det er helt og holdent et faktum, fordi det at vi får det inn i lovverket, er sterkere enn kun en forskrift, og ikke minst er hoveddelen av utslippene knyttet til nedbygging av myr. Det representanten Aasland har presentert, er i virkeligheten et sjakktrekk, som mange partier ser ut til ikke helt å forstå, fordi det er den beste løsningen, som burde vært presentert med en gang. Den er mer effektiv, og den er mer rettferdig, og det er viktig på så mange måter at vi har en klimapolitikk som fungerer, men som folk flest kan forstå. For Venstre er blitt et parti der det er tut og kjør for millionbiler, for Thon-kjøpesentre og motorveier, mens han som produserer gulrøtter på Smøla, skal få et byråkratisk, forskriftsmessig vedtak tredd ned over seg, som ingen andre i samfunnet må stå til rette for. Det er på akkurat samme måten som at denne høyreregjeringen subsidierer de dyreste elbilene, mens barnefamilier i Norge må betale mange tusen kroner for å kunne transportere seg fra én del av landet til en annen med toget. Det er komplett urettferdig, det er komplett usosialt, og det gir i sum bare økte utslipp. Vi vil ha utslippene ned og rettferdigheten opp. Så det Aasland her har presentert på vegne av Arbeiderpartiet, er egentlig noe av det klokeste som har vært gjort på dette feltet på lange tider. Det kommer til å stå seg over tid og få utslippene ned. Aasland er planpolitikkens svar på Magnus Carlsen, og det kommer ikke helt fram her, men blir åpenbart når en hører på statsråd Vervik Bollestad. Statsråden må selv innrømme at dette fungerer bedre enn det som ligger der fra før, men sår tvil om det på grunn av hvilke partier som visstnok har tenkt å stemme for. Sånn kan ikke en statsråd opptre. Man må være ærlig på at dette faktisk er et bedre forslag, som er smart for både rettferdighet og klima.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
Det er jo fantastisk at en Høyre-representant går opp på talerstolen og refererer at sosialdemokratisk politikk er bygd på sunn fornuft. Det har jo virkelig denne debatten vist at den er, for det er tre argumenter som oppklarer, som gjenstår, og som overhodet ikke er blitt motsagt av de borgerlige partiene: Problemet med nedbygging av strandsonen er så svært nettopp fordi det er organisert med en masse dispensasjoner fra kommunene. Det samme problemet er det nå med nydyrking av myr. Det er kommunene som bestemmer, og det er tilfeldig. Det er mye smartere å få det inn i loven, slik Arbeiderpartiet foreslår. Av en representant fra SV ble det spurt om hvorfor vi ikke skal ha et totalforbud. Det er ganske enkelt og åpenbart hvorfor man ikke skal ha et totalforbud. Det har følgende årsak: at alle i denne salen bl.a. trenger mat. For noen år siden importerte vi 524 tonn gulrøtter fra USA. Det er ganske klart at mange av de gulrøttene som ble transportert tvers over Atlanterhavet, hadde langt større klimautslipp enn de som ble produsert på Smøla i Møre og Romsdal. Man må ha forvillet seg inn på et teoretisk Civita-seminar for å komme fram til en annen konklusjon. Vi må kunne ha noen form for jordnær fornuft også i denne stortingssalen. Derfor må det finnes muligheter for å produsere lokale matvarer, trygge og gode og med topp kvalitet. Dette er en seier for klimaet og rettferdigheten, for den går også på nedbyggingen av myr. Det burde selvfølgelig vært inkludert den gangen dette ble vedtatt, men det er igjen fordi klimapolitikken er basert på en altfor stor urettferdighet på felt etter felt, og det er ikke noe unntak i denne saken. Det er framskrittet som nå kommer til å bli vedtatt. Det betyr at det skal være en slutt på at Venstre bare setter opp Thon-kjøpesentre og motorveier på myr. De største utslippskildene må også med i regnskapet. Slik fungerer en rettferdig klimapolitikk. Høyre-representanten forsøkte å tulle med at elbilpolitikk ikke har noe med rettferdighet å gjøre. Åpenbart har det det. Når de rikeste folka i Norge blir subsidiert uten begrensninger, mens en barnemor på Tynset må betale 2 198 kr for å ta toget til Hamar og tilbake igjen, er det helt klart at det er noe fullstendig riv ruskende galt med hvordan den sosiale politikken i Norge har blitt. Nå trenger vi et mer rettferdig Norge, som får ned utslippene, og det skal bli vanlige folks tur.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2021-05-27:
I demokratiet vårt er det heldigvis sånn at man kan gå inn og se hvilke dispensasjoner hver kommune gir. Det behandles demokratisk i hver kommune, så man trenger ikke ha en fullstendig KOSTRA-rapport for å kunne få et bilde av hvordan dette går, for det er rett og slett bare å se hva som blir vedtatt i ulike behandlinger i hver kommune. Jeg har vært lokalpolitiker selv, så jeg vet at den typen vedtak heldigvis blir offentliggjort etter at de er fattet. Så til spørsmålet som fortsatt står ubesvart – noe som egentlig er litt utrolig – og som ingen vil kommentere: Vårt forslag får nå konsekvenser for Olav Thon, en sponsor for høyreregjeringen. Han kan ikke bygge kjøpesentrene sine på myr, sånn som han ønsker. Det får også konsekvenser for motorveier. Nedbygging av myr har de største konsekvensene. Det blir inkludert i dette helhetlige lovforslaget, og det er jo ganske fornuftig og klok politikk.
Guro Angell Gimse (Høyre), 2021-05-27:
Dette er et forslag fra Per Espen Stoknes og Miljøpartiet De Grønne om lavere kjøttforbruk, økt selvforsyning og mer bærekraftig mat. Det er viktig for Norge å bidra til målsettingen i FNs bærekraftsmål nr. 2, om å utrydde sult, oppnå matsikkerhet og bedre ernæring og fremme et bærekraftig landbruk. Vi har nettopp vedtatt en offensiv klimaplan som bidrar til å underbygge dette. Norsk landbruk er et av landbrukene i verden som har lavt antibiotikaforbruk og en høy standard på dyrevelferd, og bøndene i Norge er svært opptatt av bærekraft, klima og miljø. En hel næring står samlet om å redusere klimagassutslipp og øke opptaket av karbon fram mot 2030. Landbruket var den første næringen som inngikk en avtale med regjeringen om reduksjon av klimagassutslipp. Det skal reduseres med 5 millioner tonn CO2-ekvivalenter fram til 2030. Det er de fire hovedmålene for jordbrukspolitikken som er den overordnede rammen for klimaavtalen, nemlig matsikkerhet og beredskap, landbruk over hele landet, økt verdiskaping og bærekraftig landbruk med lavere utslipp av klimagasser. Så har også landbruket selv kommet med en egen klimaplan med åtte offensive satsingsområder. Det ene er utrulling av klimarådgivning og klimakalkulator. Videre er det mer klimavennlig og bærekraftig fôr, avl og friskere husdyr, det er fossilfri maskinpark og fossilfri oppvarming, bedre bruk av gjødsla og god agronomi, bruk av husdyrgjødsel som råstoff i industrielle biogassanlegg, det er jorda som karbonlager, satsing på fangvekster og beiting, og det er ny klimateknologi. Når vi da har et så offensivt landbruk, er det viktig å spille på lag med dem i dette arbeidet. Da får vi de beste løsningene. Derfor blir dette representantforslaget ikke vedtatt i dag.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-05-27:
Er ikke Geir Pollestad før meg?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-05-27:
Få politikkområder er mer preget av berøringsangst enn nettopp matpolitikk. Det ligger en merkelig, nesten irrasjonell frykt hos mange når vi antyder at politikk skal påvirke hva folk legger på tallerkenen, som illustrert ved foregående representants innlegg. Når Oslo kommune blander inn 20 pst. norskproduserte åkerbønner i kjøttkakene, fører det til en helt absurd offentlig debatt med påstander som at Miljøpartiet De Grønne tvinger de stakkars eldre til å bli veganere, selv om Norges kanskje mest kjente, tradisjonsrike kokebokforfatter, Henriette Schønberg Erken, hadde en lignende oppskrift i sin kokebok fra tidlig på 1900-tallet. Forskjellen var at hun, på godt norsk vis, brukte en større andel bønner i sin oppskrift. Så Norge har allerede mange tradisjoner og mye politikk som påvirker hva vi spiser. Sukkeravgiften blir aldri møtt med de samme identitetspolitiske ramaskrikene som en antydning om at det kanskje muligens hadde vært lurt om nordmenn spiste litt mindre kjøtt av hensyn til folkehelse, selvforsyning og klima. Mat er politikk. At nordmenns kjøttforbruk eksploderte på slutten av 1980-tallet, er ikke tilfeldig. Høyt kjøttforbruk skyldes at dagligvarekjedene dumper kjøttprisene for å lokke til seg kunder, en jordbrukspolitikk som favoriserer husdyrhold, uavhengig av om jorda er egnet for å dyrke matplanter der eller ei, og fravær av virkemidler for å få nordmenn til å spise i tråd med kostholdsrådene. Konsekvensen er både svekket folkehelse og svekket selvforsyning. Norge har gode forutsetninger for å drive et bærekraftig jordbruk basert på lokale og fornybare ressurser. Vi har store utmarksressurser, god dyrehelse og et mindre intensivt jordbruk enn i mange andre land. Så la meg slå fast, i tilfelle noen er usikre: Miljøpartiet De Grønne er for husdyrhold i Norge, men vi skal utnytte landets ressurser best mulig, og for å få til det trengs det en jordbrukspolitikk som stimulerer til mer dyrking av matvekster der det er mulig. Miljøpartiet De Grønne ønsker en helt ny jordbrukspolitikk og en ny kostholdspolitikk. Derfor legger vi i dag fram en rekke forslag som vil påvirke både matforbruk og norsk jordbrukspolitikk. Politikk er å ville, og vi ber bl.a. regjeringen legge fram en ny ernæringsmelding. Vi foreslår bl.a. å senke kvotetaket på melkeproduksjon, styrke seterdrift, redusere matsvinn og å redusere kjøttforbruket. Jeg varsler med dette at Miljøpartiet De Grønne også vil lansere sitt eget alternative jordbruksoppgjør der vi kommer bondeopprøret i møte på en vesentlig bedre måte enn regjeringen gjør. Med det tar jeg opp forslagene fra Miljøpartiet De Grønne. Vi vil også stemme for forslagene nr. 1 –6.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2021-05-27:
IEA-rapporten «Net Zero by 2050» har fjernet grunnmuren under norsk olje- og klimapolitikk. IEA, tidligere kjent som den norske oljebransjens trofaste forsvarere, slår nå fast at alle land må slutte å lete etter mer olje og gass nå, hvis vi skal ha noe som helst håp om å begrense den globale oppvarmingen til 1,5 grader. Jeg registrerer at de grå partiene, sammen med oljelobbyen, i lys av denne nye IEA-rapporten gjentar et par gamle snakkepunkter. Det ene er at det er dumt å legge ned norsk oljeindustri over natta, også kalt «skru av krana over natta». Heldigvis er det ingen partier jeg kjenner til, som har foreslått det. Derimot foreslår MDG å etablere en oljekommisjon, der myndigheter, næringsliv, arbeidstakerorganisasjoner og forsknings- og kunnskapsmiljøer samarbeider om en plan for å opprettholde sysselsetting og skape nye jobber samtidig som oljevirksomheten fases ut, slik Tyskland har gjort med kull. MDG mener at en slik styrt nedtrapping og omstilling er mye smartere enn en krasjlanding i markedet, som 2014 var en forsmak på. Det vil være en sannsynlig konsekvens av å fortsette med dagens norske maksimum oljepolitikk. Det andre store snakkepunktet fra oljepolitikere og lobbyister er at Norge ikke kan være det første landet som sluttet å lete etter olje. Til det er det bare å si at det er altfor sent for Norge å være først ute, for både Danmark, Frankrike, Costa Rica, Irland og Portugal har allerede vedtatt stans eller pause i ny olje- og gassutvinning av klimahensyn. Verden er dessverre ikke i rute til å klare 2-gradersmålet, og langt mindre 1,5-gradersmålet. I februar slo FNs generalsekretær, Guterres, fast at klimamålene verdens land så langt hadde meldt inn, bare var nok til å kutte 1 pst. av globale utslipp innen 2030. Bedre ble det ikke av at alle 1,5-gradersscenarioene forutsetter massivt opptak av karbon fra atmosfæren i et omfang som mange forskere er usikre på om i det hele tatt er mulig. Derfor foreslår vi i denne saken å heve Norges klimamål til 80 pst. innen 2030, skjerpe klimaloven og innføre krav om klimabudsjetter på nasjonalt, regionalt og lokalt nivå. For Norge er rikt, usannsynlig rikt, og vi har mulighet til å føre en mye mer ambisiøs klimapolitikk enn de fleste andre land. Vi foreslår også at Norge følger etter USA ved å jobbe for et moratorium mot oljeutvinning i Arktis. Med det tar jeg opp MDGs forslag.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-05-27:
Norge er et flott og variert land. Men kun 3 pst. av landarealet vårt er dyrket. Landbrukets viktigste oppgave er å utnytte dette arealet til produksjon av trygg og sunn mat gjennom bærekraftig produksjon. Det grunnleggende prinsippet for den enkelte bondes valg og prioriteringer i politikken er forbrukernes valg. Gjennom flere år har hovedmålet for jordbrukspolitikken vært å øke matproduksjonen på norske ressurser innenfor miljømessig og økonomisk bærekraftige rammer. Av vårt begrensede areal er det bare en tredjedel som kan brukes til å produsere korn, frukt og grønnsaker. De resterende to tredjedeler av jordbruksarealet er i hovedsak egnet til gras og beite. For å utnytte dette arealet til matproduksjon må vi produsere kjøtt og melk i landet vårt. Det er et mål å øke andelen norsk fôr utover de 82 pst. som vi ser i dag. Det er et stort potensial for økt produksjon og forbruk av norsk frukt, bær og grønnsaker. Grøntnæringen har derfor vært prioritert i jordbruksforhandlingene over flere år. I klimasammenheng er jordbrukets viktigste oppgave å redusere utslippene per produserte enhet. Dette ligger til grunn for regjeringens avtale med jordbruket. Vi har gode nasjonale kostholdsråd med anbefalinger om et sunt kosthold fra norske helsemyndigheter. Kostholdsrådene er godt dokumentert og endres jevnlig i tråd med ny kunnskap. Kostholdsrådene anbefaler et variert kosthold med mye grønnsaker, frukt og bær, grove kornprodukter og fisk og begrensede mengder med bearbeidet kjøtt, rødt kjøtt, salt og sukker. Regjeringen vil fortsette sitt arbeid i tråd med de målene og tiltakene som er nedfelt i handlingsplanen for bedre kosthold. Jeg mener at regjeringen fører en politikk som ivaretar hensynet til økt selvforsyning, bærekraft i matforsyningen og folkehelse på en god måte.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-05-27:
Jeg vet egentlig ikke helt hva spørsmålet var i forlengelsen av det som ble lest nå. Det hadde vært en fordel om jeg visste spørsmålet før jeg svarer.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-05-27:
Nå forsto jeg spørsmålet. Det jeg har svart i brevet, er jeg fullstendig klar over at jeg har svart, og jeg er enig i det jeg har svart. Jeg mener at det i forskriften er en dispensasjonsordning som kommunene kan bruke, nettopp når en mener at det er tungtveiende grunner til å bruke myra til noe annet. Da skal det være en dispensasjonsmulighet. Jeg mener at det er kommunene som best kjenner hvor den skoen trykker, og derfor skal den dispensasjonsretten ligge til kommunene.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-05-27:
På det punktet er jeg faktisk uenig med representanten Aasland. Jeg tror at vettet er ganske godt fordelt. Jeg tror at når lokalpolitikerne, de som sitter i kommuneadministrasjonen og forvalter våre arealer, vet at det er et forbud mot nydyrking av myr, men at det er en dispensasjonsmulighet, er det de som kjenner de enkelte plassene, det er de som vet hva mulighetene er, og det er de som evner å gi den dispensasjonen. Det har jeg tro på.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-05-27:
Jeg står fortsatt på at jeg mener at kommunene, ut fra den forskriften som foreligger, er best egnet til å ivareta både helheten og vurderingene, ned til den enkelte gard, for å bruke ressursene best når det gjelder om det skal sies ja eller nei til en dispensasjon for nydyrking av myr.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-05-27:
Det jeg ikke klarer å skjønne, er: På den ene siden sier Arbeiderpartiet at dette er et strengere tiltak enn det som ligger i dispensasjonen. Hvis det er strengere, skulle jeg tro at det ble mindre nydyrking av myr, og da blir det mindre utslipp. Men hvis det er motsatt, at det ikke er det – fordi Fremskrittspartiet og Senterpartiet egentlig står bak forslaget – vil det bli mer utslipp, fordi vi vet at det vil slippe ut karbon. Det er det som er min undring i det som nå skjer.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-05-27:
Jeg er bekymret for at en nå lager et alternativ to. Når en ikke klarer å få til det som var det opprinnelige forslaget, går en til det som er nærmest åpning, og det er det jeg opplever at Arbeiderpartiet gjør når Senterpartiet og Fremskrittspartiet støtter forslaget. Så hører jeg at representanten Aasland sier at det skal være strammere, men jeg klarer ikke å tolke det sånn når utslaget blir som det blir. Men jeg skulle ønske, hvis det er det som var tilfellet – med det forslaget som nå foreligger – at vi beholder den forskriften vi har, og ser resultatet av det over lengre tid enn noen måneder. Det mener jeg hadde vært godt for effekten av forskriften: å se på resultatet over tid.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-05-27:
For oss var det viktig å få på plass en dispensasjonsadgang for å ivareta bondens mulighet til å opprettholde jordbruksdriften. Det kan, som representanten Sandtrøen sa, kanskje være den eneste dyrkingsmuligheten som er der, eller en ønsker å ivareta særskilte produksjoner. Kommunen har anledning til å tillate nydyrking av myr hvis behovet tilsier at hensynet til natur, miljø og klima faktisk den gangen må vike. Landbruksdirektoratet har utarbeidet en veileder til nydyrkingsforskriften, hvor reglene om nydyrking av myr er nærmere omtalt. Veilederen vil bidra til å sikre en enhetlig praksis i reglene og gjennomføring av reglene i landet vårt. Når den nydyrkingen er ferdig, er det sånn at grunneieren gir beskjed til kommunen, kommunen kommer og ser at dette er gjennomført, og det blir registrert i KOSTRA, sånn at vi skal ha en oversikt over dette. For meg blir det litt underlig at en nå kommer i en situasjon hvor Senterpartiet vil stemme for Arbeiderpartiets forslag subsidiært, for en kunne lese i Nationen for ikke lenge siden: «Ap etterlater Sps myrforslag i myra.» Og videre: «– Uforutsigbart og uheldig, sier Geir Pollestad(Sp) om Aps myr-retrett. Han spør seg om Aps miljøpolitikere har tatt styringen over Aps næringspolitikere. – Sp ligger hele tiden et par år etter Ap, svarer Terje Aasland(Ap) (Sp) (Ap) Det var for ikke lenge siden. Da lurer jeg på hva som har endret seg i denne perioden, fra dette ble sagt i Nationen og til der vi er nå. Er det ikke sånn at dette er uforutsigbart? Er det ikke sånn at det er uheldig? Eller er det egentlig helt greit for Senterpartiet, det som skjer? En tar vekk forskriften, en tar vekk dispensasjonen, og så gir en dette til en helhetlig plan, som er tanken, og dermed svekker man også dette.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2021-05-27:
Jeg har et behov for å stille et spørsmål, for det ble sagt fra talerstolen, og det var av representanten Sandtrøen, at det ble gitt så mange dispensasjoner. Da lurer jeg virkelig på hvor de tallene kommer fra, for KOSTRA-tallene, ut fra den forskriften vi har, kommer ikke før neste år. Så jeg lurer på hva for noen reelle tall representanten viser til når han sier sånt fra Stortingets talerstol.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-05-27:
Som fiskeripolitisk talsmann ber jeg om tillatelse fra jordbrukspolitisk talsperson til å ta ordet. Jeg elsker litt forenklede regnestykker, la meg derfor ta et nå. 90 pst. av jorden som er dyrket i Norge, brukes til dyrefôr. Hvis man tenker seg at man skal halvere kjøttproduksjonen, kjøttforbruket, i Norge, så vil det følge av det, fordi både melk og annen produksjon også er knyttet til kjøttproduksjon, at litt under halvparten av jorden går ut av bruk, brutto. Det er punkt én. Når man så skal erstatte det kjøttforbruket med planter, krever det bare 10–15 pst. av den samme jorden. Det vil si at man står igjen med at litt over 40 pst. av den jorden vi dyrker i dag, går ut av drift – hvis forslaget til Miljøpartiet De Grønne blir vedtatt. Med de 40 pst. går selvfølgelig også 40 pst. av bøndene og gårdsbrukene ut. Så er spørsmålet tilbake igjen til Miljøpartiet De Grønne: Hva har man egentlig tenkt da? Skal man fjerne halvparten av bondestanden og gårdene i Norge? For det er jo det som er resultatet, dersom vi ikke lenger kan bruke jorden til å fôre dyr. Og selv med halvparten av dyrene er dette ganske dramatiske omlegginger av norsk landbruk. Det er ikke lenger et landbruk i hele landet. Det er ikke lenger et landbruk som er levedyktig, fordi halvparten av brukene er forsvunnet, og halvparten av arealet er borte. Med det er det også en helt annen struktur når det gjelder å forsyne dette landbruket med det de trenger av kompetanse, utstyr og ikke minst andre leveranser av varer rundt omkring i hele landet. Så forslaget er ganske dramatisk, både på kort og på lang sikt. I det ligger det selvfølgelig også et godt poeng, og det er at utvekslingen mellom kjøtt- og planteprodukter er nesten én til ti. Det skal vi ta med oss i diskusjonen videre, men vi skal være klar over hva dette forslaget innebærer. Det er derfor helt legitimt at det kommer sterke reaksjoner på et sånt forslag. Jeg vil ikke kalle det berøringsangst, men litt angst ville jeg fått hvis jeg var i landbruket og fikk presentert et forslag som innebar at halvparten av bransjen min ville bli borte.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2021-05-27:
Det kan være greit å sjekke den statistikken av og til, for realiteten er nok dessverre at det ikke er dispensasjoner som medfører den største nedbyggingen av areal i Norge, det er planer. Det er planlagt arealdisponering som innebærer den største arealomdisponeringen, også i de fleste av disse pressområdene. En ting vi trenger klarhet i, er at representanten Sandtrøen nå sa at dette betyr at Olav Thon ikke kan bygge kjøpesenter, men det er jo ikke det Arbeiderpartiet har foreslått. Det er et ganske viktig spørsmål som kanskje krever en avklaring. I første ledd av det en foreslår, som skal være lovens paragraf, sier en at departementet kan gi føresegner for nydyrking, ikke for noe annet. Det vil si at departementet ikke har hjemmel til å gi føresegner for nedbygging, de har kun hjemmel til å gi føresegner for nydyrking. I neste del av paragrafen står det om søknad om nydyrking eller nedbygging – nedbygging man ikke har fullmakt etter paragrafen til å gi forskrift for, fordi man har sagt det bare skal gjelde nydyrking. Det er det som står i forslaget, det er det som er skrevet ad verbatim i forslaget. Det en trenger her, og som jeg tror hadde vært greit, er rett og slett en runde to for å avklare hva man egentlig har foreslått her. Det er veldig vanskelig for en hvilken som helst regjering, statsråd, statsforvalter eller hva som helst, når vi snakker her om jordloven, å avgjøre hva det er som skal være kriteriet, når man bare åpner for å gi forskrifter om det ene. Da kan ikke departementet gi forskrift eller føresegner om nedbygging, for det er det ikke åpnet for i paragrafen. Det er presisert at det bare kan gis om nydyrking.