Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2011-02-01:
Jeg vil begynne med å få takke interpellanten for å ta opp et veldig viktig tema. Så skal jeg også strekke meg til å takke statsråden for innlegget, for der var det faktisk mye bra. Jeg skal ikke framstå som noen mørkemann fra denne talerstolen i denne saken. Vi som kommer fra Finnmark, har fulgt den kulturelle utviklingen mellom disse to landene ganske tett. Rent billedlig er det sånn – selv om mine barn har en veldig ung far – at jeg faktisk midt på 1980-tallet under førstegangstjenesten lå og voktet grensen mot et land som var mørkt og farlig, mens sønnen min, som i dag er 25 år, da han var 15 år, hadde bilder av russiske damer som var på et vis malt med rull og ikke bare solgte krystall da de kom over grensen og sto på torget. Min datter, som i dag er 15 år, har russisk språk på tredje året og har blant sine beste venner i klassen elever med russisk bakgrunn, og hun synes Russland er det mest spennende nabolandet hun kan reise på besøk til. Når man teller opp, har vi mange gode prosjekter som gjelder kulturell læring og språk oppe i Finnmark, men veldig mange av disse er egentlig bare fragmenter, for de er basert på dugnadsånd; de er basert på ressurspersoner som er der da. Den røde tråden er ikke strukket, og det kan jo være litt viktig. Sånn oppfatter jeg også interpellasjonen her, den er et budskap om at man må systematisere det og strekke dette litt lenger. Dette med språk og kulturell forståelse vil være viktig framover, som mange har sagt, for vår forståelse av Russland. Jeg opplever at forståelsen av Russland faktisk er større blant befolkningen i nord, og det kommer ganske naturlig antakelig fordi vi har den historiske tilknytningen. Men utviklingen i nord vil være viktig for å skape den felles nasjonale forståelsen – den viktige nasjonale forståelsen – av den store naboen vår, som også endrer seg og blir viktigere og viktigere. Derfor vil det være viktig å ha en strategi for å synliggjøre de prosjektene som er nå – en strategi for å øke innsatsen overfor russisk. Det er også, som statsråden sa, viktig for å løfte de nordnorske ungdommene, få dem gjennom skolen og opp på et kompetansenivå som i resten av landet. Her kan den russiske delen være en viktig hjelper. Det er veldig mange gode lærere blant unge russere som har flyttet til Norge av mange grunner. Rundt i kommunen fikk man faktisk ganske mange gode matematikklærere med russisk bakgrunn, i motsetning til norske lærere som kanskje har konsentrert seg om litt andre fag. Så god skole finnes det også i denne miksen her. Grenseboeravtalen er blitt nevnt. Den er viktig, for den forteller litt om hvor vi skal. Men husk at foreløpig er den i praksis ikke noe særlig mer enn at det er noen russere som kan komme til Kirkenes og kjøpe seg billig dress på Sparkjøp. Den er altså ikke utviklet noe veldig mye lenger enn at det er det som er praksisen. Ukentlig har jeg telefoner fra bedrifter i Finnmark som har problemer med å benytte seg av russisk arbeidskraft fordi forståelsen av behovet og regelverket ikke er lagt til rette, sånn at det er mulig å gjøre det i dag. Så grenseboeravtalen er viktig. Den forteller hvor vi skal, men p.t. er den ikke all verden å smykke seg med, annet enn i kanapéselskap og bufféer.