trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
La meg først si at alt henger sammen med alt, som kjent. Og dette er spørsmål også med klar berøring med mitt interessefelt: Vi snakker her om grenseoverskridende forflytninger, i denne sammenheng av ulv, som til og med kommer med gener og aner fra Russland. Så vi har altså et nordområdeperspektiv som interesserer utenriksministeren. Skadeomfanget i det området der Galven-tispa oppholdt seg i beitesesongen 2009, var beklagelig, og det har hele tiden vært intensjonen at ulven skulle vært fjernet fra området før årets beitesesong. Som miljø- og utviklingsministeren nylig har redegjort for i svar på skriftlig spørsmål fra representanten Gundersen, er Galven-tispa en genetisk viktig ulv. Siden den skandinaviske ulvestammen i lengre tid har vært preget av innavl, var det ønskelig å iverksette tiltak som ivaretar hensynet til både den skandinaviske ulvestammen og beitebrukerne. Siden sommeren 2009 er det gjort flere forsøk på flytting og merking av Galven-tispa. Statens naturoppsyn har til tross for varierende og til tider svært vanskelige sporingsforhold lagt ned en stor innsats for å bedøve ulven med tanke på flytting og merking. Det faktum at Galven-tispa er en særdeles sky ulv, og derfor i stor grad har oppholdt seg i tett skog, har bidratt til å komplisere merke- og flytteforsøkene ytterligere. For å bedøve en ulv må man, som kjent, være på svært nært hold av denne. Av dyreetiske hensyn har ikke sporingen av Galven-tispa vært like intensiv hele tiden. Vedvarende sporing påvirker ulvens muligheter for mat og hvile, og forut for siste flytteforsøk ble det vurdert hvorvidt det av hensyn til ulven var forsvarlig å iverksette et nytt forsøk. På bakgrunn av en faglig vurdering gjort av Statens naturoppsyn i samråd med ansvarlig veterinær ble det bestemt at det skulle gjennomføres et siste flytteforsøk. Mildvær og bedre fremkommelighet er hovedårsaken til at forsøket til slutt lyktes. Regjeringen er tilfreds med at innsatsen endelig har ført fram, og at vi nå har lyktes med flytting og merking av ulven. Vi finner det sterkt beklagelig dersom det lokalt trekkes i tvil at tidligere merke- og flytteforsøk har vært reelle. Det har helt siden i fjor sommer vært åpenhet rundt myndighetenes bestrebelser for å få merket og flyttet Galven-tispa.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Som jeg sa, så har det vært viktig å finne balansen mellom det å ivareta ulvestammen og det å ivareta de helt legitime hensyn til beitebrukerne. Jeg kan ikke si annet enn at på vegne av Regjeringen har vi tillit til at forvaltningen her har opptrådt med den grad av faglighet som er nødvendig for dette krevende arbeidet med å kartlegge, oppspore, bedøve og flytte en ulv. Så får vi gjøre det vi kan for å bygge den tilliten som selvfølgelig er nødvendig. Det er beklagelig om den ikke foreligger mellom lokalbefolkningen og de myndighetene som er satt til å ivareta dette viktige arbeidet.
Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Jeg kan bekrefte at jeg selvfølgelig skal ta det med. Jeg vil bare igjen understreke at for hele Regjeringen er det viktig at det er tillit til de myndighetene som er satt til å forvalte dette sterkt følsomme temaet. Vi mener – og fagmyndighetene mener – at det krevende arbeidet som var nødvendig for å få dette dyret bedøvet og flyttet, lyktes til sist. Og det er tross alt resultatet som teller. Men jeg tar med meg den uroen som representanten Gundersen har formidlet.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2010-03-24:
Utenriksministeren sier at Norge klarer seg «ganske godt» sammenlignet med andre land når det gjelder å avklare politiske spørsmål. Her snakker vi om to av de aller viktigste sakene for nasjonen, hvor vi ser to departementer slåss mot hverandre, under forvaltning og behandling av klimaspørsmål – to departementer styrt av statsråder hvor begge er definerte EØS-motstandere. Mitt spørsmål er om ikke utenriksministeren også konkluderer med at regjeringskolleger som er imot hele EØS-avtalen, langt fra føler samme behovet som han selv når det gjelder rask oppfølging av slike saker. Jeg kan sitere fra Miljøverndepartementets hjemmeside bare for å dokumentere dette: «På klimaområdet har mye av tiden gått med til å oppnå enighet mellom departementene om EØS-relevans og deretter forhandle med kommisjonen om evt. tilpasningstekster for innlemmelse i EØS-avtalen, etter at beslutningsprosessen i EU er avsluttet.»
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Jeg vil henge meg på det som handler om uenighet i regjeringskretser. At ulike partier skal ha ulik innfallsvinkel når det er flerpartiregjering, er ikke nødvendigvis problematisk. Men i noen spørsmål mener jeg behovet for koordinering og signaler er større enn i andre, og noen saker er mer sensitive. En av dem er norske militære styrkers deltakelse i Afghanistan. Vi er kjent med at Taliban bevisst søker å angripe styrker fra land der det er sterk opposisjon eller utydelighet i den politiske ledelsen. Til tross for dette velger SVs parlamentariske leder, som deltar i viktige regjeringskonferanser, nå å be om at norske styrker skal ut av Afghanistan. Så mitt spørsmål er: Burde ikke tiden for voksenopplæring av SV i sikkerhets- og utenrikspolitikken nå være over?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-03-24:
Jeg skal tilbake til oppfølging av hovedspørsmålet, og det gjelder Norges påvirkning i Brussel. Det er uenighet om mye i denne sal, men det er bred enighet, ja det er enstemmighet, om at Stortinget ønsker en representasjon i Brussel for i likhet med en rekke andre lands parlamenter å påvirke EU-parlamentet i de saker hvor Norge har klare og entydige interesser. Med bakgrunn i denne enstemmigheten i Stortinget er jeg noe forundret over at det ifølge VG den 6. mars har funnet sted en møte her i huset hvor utenriksministeren – og han er referert i VG, så jeg siterer – gjør et grunnleggende poeng av at «utformingen av norsk utenrikspolitikk er regjeringens ansvar.» Jeg tror ingen i denne sal er i tvil om hva Grunnloven sier om Regjeringens ansvar for utenrikspolitikken. Men det at dette blir et tema fra utenriksministerens side, gjør at jeg må spørre ham fra denne talerstol: Er utenriksministeren urolig for at Stortinget driver utenrikspolitikk på egne vegne, nærmest i en form for privatpraksis?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-03-24:
Jeg var allerede i gang. Men nå kommer jeg da til hovedspørsmålet. Det går også til utenriksministeren, så han kan bli stående. Det var ikke alle deler av Soria Moria-erklæringen som Kristelig Folkeparti var like begeistret for da den kom. Men ett av punktene var vi veldig begeistret for, og det var det punktet som sier at Regjeringen vil satse sterkere på bidrag til fredsbevarende operasjoner i FN-regi, og hvor Afrika spesielt var nevnt. Det ble arbeidet lenge for å få til en FN-styrke i Sudan. Det gikk dessverre ikke. Derimot ble det mulig å få realisert en styrke i Tsjad også med fokus på Darfur-konflikten. Norge har bidradd med et feltsykehus og et brønnboringslag i ett år. Nå er den perioden i ferd med å gå ut, og i utgangspunktet mener Kristelig Folkeparti det er greit at man da holder seg til den opprinnelige forutsetningen om å trekke seg ut når perioden er over. Men det har oppstått en ny situasjon. Det har kommet en innstendig oppfordring fra FNs generalsekretær til den norske regjering om å forlenge oppdraget, og det er kommet fram opplysninger om at det er fare for at hele operasjonen rakner dersom dette viktige feltsykehus – som for øvrig har vært, etter det jeg kan skjønne, en vellykket operasjon fra norsk side – blir trukket ut. Mitt spørsmål er hva som er begrunnelsen for dette, fordi det i pressen er kommet fram ulike begrunnelser, dels økonomiske, dels at det ikke har vært praktisk mulig å rekruttere styrker. Men så har det kommet fram motstridende opplysninger til det igjen, om at det har man faktisk ikke spurt om. Sterke reaksjoner har kommet fra utenriksministerens eget lokalparti og flere andre fylkeslag i Det norske Arbeiderparti, fra Jan Egeland i Dagsavisen i dag og fra SVs parlamentariske leder. Vil utenriksministeren og Regjeringen i lys av den kritikken som er kommet fram, og de nye opplysningene som er kommet, revurdere spørsmålet om Norges deltakelse i den styrken?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-03-24:
La meg først si at jeg setter pris på at utenriksminister Gahr Støre videreførte det gode arbeidet som utenriksminister Petersen og Bondevik II-regjeringen hadde igangsatt når det gjaldt en FN-styrke til Afrika. For det andre må jeg si at jeg er svært lite tilfreds med utenriksministerens svar her i dag. Det deler jeg nok med store deler av hans eget parti og andre regjeringspartier. Grunnen til det er at det er tvil om hvorvidt det hadde stått i Norges makt å gjøre noe med den situasjonen. Det er skapt tvil om hvorvidt Norge har vært aktiv i forhold til andre land, f.eks. når det gjelder det å tenke seg ulike former for overlapping og samarbeid om en videre drift av dette feltsykehuset. Med det svaret som nå er gitt, sier Regjeringen nokså kontant at man ikke akter å prøve å få til en videreføring av dette. Da må Regjeringen også ta en stor del av ansvaret hvis denne FN-operasjonen rakner. Det synes jeg ikke kler verken utenriksminister Gahr Støre eller Regjeringen i særlig grad.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-03-24:
Eg takkar utanriksministeren for svaret. Men eg vil gå litt vidare. I utgangspunktet er det greitt at me har sagt at me skal vere i Tsjad i eitt år, og at me då tenkjer å trekkje oss ut. Men dei signala som har kome, og som er gitt, er ganske dramatiske. For som representanten Høybråten var inne på, er det fleire andre land som har varsla at dersom feltsjukehuset ikkje er der, vil dei vurdere å trekkje sine styrkar ut. Det betyr at konsekvensane av at feltsjukehuset ikkje blir ståande, kan bli at heile operasjonen står i fare. Då Noreg blei spurt igjen av FN, og ein blei bedt om å bli lenger, var den første beskjeden at ein ikkje hadde økonomi til det. Når ein då ikkje lykkast med andre land og kom tilbake til Noreg, blei det gitt beskjed om at ein ikkje hadde styrkar og ikkje tid til å rekruttere. Men dei styrkane som er i Tsjad, er ikkje ein gong blitt spurde – ein kunne iallfall ha vurdert dei. Så det verkar på meg som om Regjeringa har konkludert på førehand, og så finn ein andre typar argument å skjule seg bak for å unngå å innrømme at ein sviktar Afrika, at ein sviktar Tsjad, og at ein bryt Soria Moria-erklæringa.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-03-24:
Eg har gleda av å stille spørsmål til arbeidsministeren: «Personer som tidligere mottok midlertidig uføretrygd, får nå arbeidsavklaringspenger og omfattes i den sammenheng av endrede skatteregler og barnetilskudd. Hvor mange personer i denne gruppen får nå lavere trygdeutbetaling på bakgrunn av dette, og hvor store beløp kan det dreie seg om for den enkelte?»
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-03-24:
Eg takkar for så vidt for svaret, men eg har fått ei rekkje skriv i det siste i denne saka, og vil bruke nokre eksempel. Eit par av dei som skriv, nemner at det særfrådraget som var tidlegare, no har falle bort, og at dei taper 19 000 kr i året. Dei har fått beskjed om at det skal bli kompensert for, slik statsråden òg gjer greie for. Dei seier i e-post og brev til meg og andre at dei får kompensert for det med 19 kr ekstra pr. dag i dagpengetillegg, altså ca. 400 kr opp mot dei 1 500 kr dei taper i månaden. Slik eg ser det, kan ikkje det kompensere for det tapet dei har. Mitt spørsmål blir: Er statsråden sikker på at dei breva eg har fått, i så fall er feil, og meiner ho at det blir kompensert for, slik det blei varsla?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2010-03-24:
Det er eg veldig takknemleg for. Eit anna brev viser t.d. at når det gjeld barnetillegget, blei det berekna saman med uføretrygda. No når det blir arbeidsavklaringspengar, blir det berekna som løn. Det betyr at ein enkeltperson som får ganske mykje i barnetillegg pr. år – ca. 25 000 kr – må no betale skatt av det, altså òg ein auka kostnad. Eg kan gi fleire eksempel til statsråden, slik at ho kan sjå på det. Eg ønskjer å stille eit spørsmål: Dersom det viser seg at dette stemmer, at dei som tidlegare fekk midlertidig uførestønad, som no har kome over på arbeidsavklaringspengar, og som opplever at dei taper pengar i forhold til det dei fekk før, er statsråden villig til å gå inn og sjå på om det kan rettast opp og kompenserast for fullt ut, eller meiner statsråden at dette er ein eventuell verknad som ho vil vere einig i?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Dette er en interessant debatt. Det er vel hevet over enhver tvil at Regjeringen holder FN-flagget veldig høyt. Det skal man selvfølgelig ha honnør for der det er formålstjenlig og fornuftig. Det som likevel er trist, er at man er i ferd med å trekke seg ut av et prosjekt som har vært veldig vellykket, etter de tilbakemeldingene som har kommet. Det som forundrer meg litt, er at man er så absolutt på tilbaketrekningen. Utfordringen til utenriksministeren er om man kunne ha funnet en samarbeidsmodell her, hvor Norge f.eks. tok ledelsen på styringen, men at man inngikk et samarbeid med andre nasjoner for å fylle de andre funksjonene samlet sett, slik at man kunne ivareta og drifte sykehuset videre. Det ville på en måte ha vist at Norge var opptatt av å finne en løsning, det ville ha tatt vare på omdømmebyggingen vår som en FN-støtte, og ikke minst ville det ha tatt vare på fokuseringen på å fortsette det som har vært en suksess i Tsjad så langt.
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Den militære delen av flymuseet i Bodø er pålagt et økonomisk krav på grunn av et overforbruk som har skjedd på landsbasis og ikke i Bodø. For inneværende år er beløpet 110 000 kr, ifølge mine opplysninger. Museet har planlagt å kvitte seg med noen av flyene selv om de har historisk verdi. Det er nå i ferd med å bli startet en innsamling slik at dette unngås. Mener statsråden at det er rimelig at museet må dekke inn et underskudd det selv ikke har skapt, og er statsråden positiv til et lokalt initiativ for å skaffe midler?»
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Det var et interessant svar – jeg tror jeg starter der. Jeg oppfattet det slik at statsråden overhodet ikke svarte på noe av det jeg spurte om. Hun har altså redegjort for bakgrunnen for historiske fakta, hvor man skal hen, men har overhodet ikke svart på det som var spørsmålet mitt. Mitt primære spørsmål er: Hvorfor skal et museum som ikke har et overforbruk, betale for overforbruk som andre har hatt? For ifølge mine opplysninger har man ikke hatt overforbruk i Bodø. Det andre er den hangaren man pr. definisjon da må si opp leieavtalen for. Men det er jo et faktum at Forsvarsbygg står som eier av den, og noen andre i Forsvaret må betale samme husleien. Man flytter det altså fra én post til en annen post, men fortsatt innenfor Forsvaret. Det er mulig at det er fornuftig og logisk, selv om jeg sliter med å se logikken i det. Og jeg synes jo det er spesielt urimelig når det samme museet ikke har vært bidragsyter til merforbruket. Det rammer jo det som forsvarsministeren understreket innledningsvis: kulturarven. Man vurderer altså å kvitte seg med noe av den – kall det – historiske arven man har fra den kalde krigen, fordi man står i et økonomisk dilemma. Er da forsvarsministeren komfortabel med de utfordringene som Bodø er blitt stilt overfor, med bakgrunn i andres merforbruk?
Jan Arild Ellingsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Jeg er jo enig i at budsjettdisiplin er en øvelse som de aller fleste vil etterleve, og det vil redusere debatten i denne salen vesentlig, i så fall. To konkrete spørsmål. I det første spørsmålet mitt spurte jeg også om statsrådens syn på sivile bidrag. Hvis man har en lokal innsats fordi man synes det er så viktig å ta vare på museet, vil statsråden være positiv til det? Det andre er: Kan statsråden forsikre meg om at dette ikke er en skjult agenda for å skape en ny kamp mot eksistensen av flymuseet i Bodø? Det har altså vært en kamp som har vart i mange år, seieren satt langt inne, men man har altså gjort en formidabel innsats og har etter mitt syn etablert et av Norges flotteste museer, med en militær og en sivil del. Jeg ser fram til å få en forsikring om at dette ikke er en skjult agenda, der det finnes andre motiv enn det som er de åpenbare p.t.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Jeg ønsker å stille et spørsmål til statsråd Aasrud. Det har i den senere tid stormet som verst tenkelig rundt den fysiske plasseringen av den nye presesstillingen i Kirken. Politiske partier, enkeltpersoner fra ulike partier og aviser har presentert sine meninger på løpende bånd. Debatten har til tider vært så hard at enkelte rett og slett har meldt seg ut av debatten og vil ikke lenger delta i den. Kirkens egne organer har med stort flertall vedtatt at stillingen skal legges til Oslo. Samtidig pågår det en prosess som har til hensikt å skille stat og kirke, det såkalte kirkeforliket. Dette forliket bygger på forutsetninger om at demokratiske prosesser skal igangsettes. Kirken har ved å avholde kirkevalg samtidig som politiske valg blir gjennomført, og ved å gjennomføre direkte valg av kandidater til soknerådene innfridd sin del av demokratiprosessen. Statsråden har også varslet at hun vil komme med en egen sak om styrking av kirkedemokratiet. Spørsmålet til statsråden blir om hun mener at den debatten som nå pågår, er egnet til å styrke kirkedemokratiet.
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Jeg registrerer hva ministeren sier, og da vil jeg legge til at ofte er det slik at de som har gått på et nederlag, er de som protesterer mest i ettertid. Men demokratiprosessen er allerede begynt, og demokratiske prosesser innebærer altså at de involverte på begge sider må gi og ta. Kirken har innfridd med hensyn til forliket og demokratiske valg. De tre øverste kirkelige organer har gått inn for å plassere preses i Oslo, og styrkingen av kirkedemokratiet var og er en viktig premiss i kirkeforliket. Da forundrer det meg litt at det blir lagt så stor vekt på det som kommer i ettertid, for dette har vært en kontinuerlig og grundig prosess. Det er ikke noe klart mindretall som har gått inn for å legge presesstillingen til Trondheim. Da blir mitt spørsmål: Har statsråden vurdert om en eventuell overkjøring av Kirkens egen avgjørelse om plassering av preses er et brudd på kirkeforliket?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Jeg registrerer også en stor interesse for opprettelsen av en tolvte biskop, en preses, i media, og det er riktig som representanten sier, at det er mange henvendelser til departementet, og det er en aktiv debatt. Jeg velger å se på det som en styrke for folkekirken. Det viser at folk er opptatt av kirkelige spørsmål, og har meninger om det som er kirkelige spørsmål. Det synes jeg vi skal se positivt på. Det er riktig, som representanten også sier, at vi skal inn i et arbeid med å skille stat og kirke i større grad enn det som har vært tilfellet, og at vi derigjennom utvikler demokratiske organer i Kirken. I denne perioden er det tillagt denne sal og denne regjering å gjøre de vedtakene som er nødvendige knyttet til Kirkens liv. Jeg skal legge fram en stortingsmelding som omhandler opprettelsen av en tolvte biskop. Jeg synes det er viktig at vi der fokuserer på hvilke arbeidsoppgaver som skal løses av den tolvte biskopen, og hvilke saker som den tolvte biskopen skal engasjere seg i. Så er det riktig at det er et stort engasjement knyttet til lokaliseringen. Jeg har også registrert at det er et flertall i Kirkemøtet for å lokalisere en ny stilling til Oslo. Men så har jeg også registrert at det et betydelig mindretall som ønsker å legge stillingen til Trondheim, og gjennom de henvendelsene jeg får til mitt kontor, er det nok slik at de aller, aller fleste har sympati med det som er mindretallsvedtaket i Kirkemøtet. Regjeringen skal drøfte saken, og vi skal legge fram en stortingsmelding om kort tid. Da vil jeg komme tilbake til hvilke anbefalinger vi gjør i saken, og da skal selvsagt Stortinget få anledning til å diskutere det.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Kirkeforliket omhandler ikke opprettelsen av det tolvte biskopembetet; det er ikke en del av kirkeforliket. Derfor mener jeg prinsipielt at vi, regjering og storting, har full avgjørelsesmyndighet i denne salen. Hvis ikke var det jo ikke noen hensikt at denne salen skulle få en melding for å diskutere det, da hadde det jo allerede vært klargjort at saken skulle legges over til kirkelige organer. Så mener jeg det er viktig å lytte til Kirkens organer. Men det var altså et betydelig mindretall da saken ble behandlet i Kirkemøtet, og jeg mener også det er helt legitimt å kunne høre på hva mindretallet mener i saken. Jeg har ikke konkludert i saken, og jeg er i en situasjon der jeg hører på mange. Jeg hadde møte med Bispemøtet i går og synes jeg fikk nyttige innspill der som jeg tar med meg i mitt videre arbeid når jeg skal ta en beslutning i saken.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Det overrasker meg litt at folk er bekymret for at det er interesse for kirkelige spørsmål. Det at det er en debatt omkring kirkelige spørsmål, synes jeg faktisk er bra. Det synes jeg viser at folk er opptatt av Kirken og av kirkelige spørsmål. Det synes jeg faktisk er en debatt vi skal hilse velkommen og ikke være bekymret over. Så mener jeg, som jeg sa i mitt forrige svar, at det er regjering og storting som har myndighet til å kunne ta en avgjørelse i denne saken. Jeg synes det er legitimt at folk får lov til å presentere sine standpunkter og synspunkter i denne saken. Det tar jeg med meg, det er jeg sikker på at de andre regjeringsmedlemmene tar med seg, og det er jeg også sikker på at Stortinget kommer til å ta med seg når de skal behandle stortingsmeldingen. Jeg mener at det er riktig at det er regjering og storting som avgjør den saken, men selvsagt skal man høre på hva Kirkens organer har å si om saken. Så ønsker jeg også at vi skal ha oppmerksomhet på innholdet i saken. Det tror jeg er like viktig som den geografiske plasseringen.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Som jeg har sagt, er jeg opptatt av å lytte og høre, og derfor har jeg hatt møte med Kirkemøtet, som representanten Eriksen sier, jeg har hatt møte med Kirkerådets representanter og jeg har hatt – senest i går – møte med bispekollegiet. Jeg tror det er nyttig for å danne seg et bilde av hva som er situasjonen, og få gode innspill. Så mener jeg, som jeg har sagt, at det er fullt legitimt for Regjeringen å gjøre de valgene vi ønsker å gjøre i denne saken, og om det er klokt eller ikke, det vil tiden vise. Jeg synes det som er viktig i denne saken, er å diskutere innholdet, hva preses skal ha av arbeidsoppgaver, og at vi møter biskopene på det at man trenger avlastning i rollen som preses. Jeg synes kanskje at den geografiske debatten har fått noe stor oppmerksomhet i media. Men det er, som jeg sier, et resultat av at folk er opptatt av Kirken, og det synes jeg vi skal være glad for.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Når det gjelder helseregistrene, er jo det et spørsmål som helseminister Strøm-Erichsen har det konstitusjonelle ansvaret for. Mitt departement har ansvar for Datatilsynet, som er en aktiv samspillpartner med de forskjellige departementene når det utarbeides nye registre. Jeg er trygg på at det har vært kontakt mellom Datatilsynet og Helsedepartementet og de underliggende organene når man har utviklet de helseregistrene som her omtales. Datatilsynet har også en plikt til å føre tilsyn med hvordan underliggende etater i de forskjellige andre departementer følger opp de enkelte elementene som det er vedtak på. Utover det er det en helt normal prosedyre fra mitt departement når det gjelder de registrene som blir opprettet.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Jeg er enig i at det er viktig at vi har etterlevelse av personvernet i de forskjellige delene av statsforvaltningen. Jeg tror vi i mange sammenhenger nå står overfor en situasjon der personvernet utfordres, fordi det er veldig mange samfunnshensyn som tilsier at vi får flere typer registre. Derfor er det viktig at vi er tidlig inne gjennom mitt departement når lover utformes, og får gode rutiner for hvordan vi skal følge opp personvernet. Det er altså den enkelte statsråds ansvar å sørge for at egen virksomhet er i samsvar med Stortingets vedtak, og følge opp det. Så har vi Datatilsynet, som gjør nødvendige stikkprøver, og følger opp på en måte som gjør at vi har et kontrollorgan som kan etterse at ting følges opp, innenfor de rammene som Datatilsynet har til disposisjon. Jeg mener at det er den konstitusjonelt riktige måten å følge opp den saken på.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Jeg er enig i at det er krevende avveininger som må gjøres mellom personvernet og f.eks. opprettelsen av helseregistre. Samfunnsutviklingen går heldigvis i retning av at vi har god nytte av å ha mange registre knyttet til f.eks. helse, for at vi skal kunne gi bedre behandling til pasienter, for at vi skal kunne kontrollere at de behandlingene vi gir, virker, og for at vi eventuelt i ettertid kan se og lære av alt det vi ikke har fått til å fungere. Jeg mener at det er viktig at vi har gode helseregistre, men selvsagt må personvernet være førende. Vi er nødt til å ta tunge personvernhensyn i opprettelsen av og utøvelsen av de helseregistrene vi har, slik at vi sikrer at opplysninger ikke kommer på avveie. Men samtidig må vi også kunne bruke opplysninger slik at vi sikrer at pasienter får riktig behandling. Det er en avveining som hele tiden må gjøres i slike saker.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Datatilsynet og personvernet er en viktig arbeidsoppgave for mitt departement. Jeg har hatt fokus på personvernspørsmål, og jeg har jobbet mye med Datatilsynet for å bidra til at f.eks. enkeltmennesker som opplever krenkende opplysninger på nettet, kan finne gode løsninger. I departementets arbeid med høringer og i Regjeringens arbeid innenfor dette området sørger vi for at personvernhensyn blir ivaretatt. Vi har innspill på det gjennom løpende arbeid. Det er, som jeg sier, veldig vanskelig og krevende avveininger som gjøres, og de avveiningene gjør vi daglig. Vi har en aktiv rolle overfor de andre departementene, som i hovedsak utformer lover som påvirker personvernet. Jeg vil også si at én av grunnene til at vi nå er forsinket med en ny offentlig postjournal, nettopp er hensynet til personvernet. Jeg vil være sikker på at vi har gode rutiner før vi lanserer den.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Jeg er ikke kjent med hvilket brev som har kommet til Stortinget fra helseministeren i går, så det kan jeg ikke kommentere i detalj. Det ber jeg om forståelse for. Jeg må heller få lov til å komme tilbake til det. Jeg er enig i at det er viktig at man har gode sikkerhetsrutiner. Jeg har oppfattet at helseministeren har vært opptatt av å ha gode sikkerhetsrutiner for de helseregistrene som opprettes, og at det legges inn sterke føringer for hvordan man skal oppnå den sikkerheten. Men det konkrete brevet og den konkrete henvendelsen som har kommet til Stortinget etter at saken ble debattert i denne salen, har jeg ikke oversikt over, og det må jeg få lov til å komme tilbake til Dåvøy med i ettertid.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Det har skjedd mye fornying i offentlig sektor den siste tiden. 700 tiltak er rapportert i en fornyingsrapport som vi la fram i forrige stortingsperiode. Når vi spør ansatte i offentlig sektor, viser det seg at flere offentlig ansatte enn ansatte i privat sektor har vært utsatt for omstillinger og organisasjonsendringer. Så det skjer mye i offentlig sektor innenfor området fornying. Så dreier fornying seg om langt mer enn bare strukturendringer. Jeg er opptatt av – og har ansvaret for – IKT-politikken i Regjeringen. Jeg mener det skjer mye god fornying knyttet til å ta i bruk nye arbeidsmetoder og å bruke IKT mer aktivt i forvaltningen enn det vi har gjort. Vi kan dokumentere at det gir innsparinger, og det har bidratt til at vi får bedre tjenester for den enkelte innbygger. Når det gjelder kommunesammenslåing, registrerer jeg at mange er opptatt av det og diskuterer det. Jeg har tro på at mange kommuner vil finne praktiske løsninger for et tettere samarbeid i tiden framover, men jeg er også veldig usikker på om det å bruke tvang, som andre ønsker, vil gi noen effekter. Jeg har tro på at det må komme nedenfra, at kommunene ser at man finner sammen i praktiske løsninger, og at det er den måten vi vil kunne få flere kommuner til å samarbeide på. Samhandlingsreformen, som helseministeren har lagt fram, og som det jobbes med i Stortinget nå, vil gjøre at kommunene i større grad kommer til å jobbe mer sammen. Justisministeren jobber nå med en stor politiresultatreform, som også vil bidra til at vi går igjennom og ser på om vi har organisert oss på en best mulig måte.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Det er riktig at vi har store ambisjoner på vegne av offentlig sektor, og heldigvis er det slik at innbyggerne i Norge er veldig fornøyd med offentlig sektor. Det viser jo den store Innbyggerundersøkelsen som mitt departement fikk gjennomført for veldig kort tid siden. Overraskende må det være for noen at innbyggerne mener at offentlig sektor gir så gode resultater. Så er det mange oppgaver vi jobber med fra statens side for å få til flere IKT-løsninger, bl.a. innenfor elektronisk handel og e-faktura. Fra 1. juli 2010Statsråden oppga feil årstall; det skulle være 2011. skal alle statlige virksomheter motta fakturaer elektronisk. Men det er altså en stor jobb, for vi er nødt til å ha IKT-systemer som spiller sammen. Derfor er vedtaket om å bruke åpne standarder i all offentlig virksomhet et svært viktig vedtak for at man skal kunne få IT-løsninger som fungerer sammen. Det er vi avhengige av for å kunne gå videre med å få enda flere offentlige tjenester til å fungere elektronisk. Det vil også bidra til at vi får enda flere offentlige innkjøp over på elektroniske plattformer.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Jeg registrerer at representanten Jensen sier at det ikke er et mål å få offentlige utgifter større. Det er jeg for så vidt enig i. Vi kommer til å ha behov for å la offentlig sektor vokse litt mindre i tiden framover. Derfor er det viktig at vi utnytter ressurser som det offentlige har, på en best mulig måte. Derfor har mitt departement satt i gang et arbeid med å kartlegge ressursbruken i offentlig virksomhet, der vi går gjennom og ser på hvordan vi nyttiggjør oss offentlige ressurser, gjennom et prosjekt som heter StatRes. Jeg har stor tro på at det skal bidra til at vi klarer å se hvilke deler av offentlig forvaltning som har forbedringspotensial, og som gjør at vi kan få mer ut av de pengene vi setter inn i de forskjellige delene av offentlig sektor. Det vil være et stort arbeid, som vi kommer til å bruke mye tid på å følge opp i tiden framover, og som vil være synlig i framtidige statsbudsjett.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Ja, det er riktig at Frischsenteret har gjort analyser av de StatRes-resultatene som vi nå har samlet inn fra virksomheter i offentlig sektor, og de viser at det er betydelig forskjell i utgiftene som er knyttet til enkelte virksomheter. Rapporten sier ingenting om kvaliteten, den sier bare noe om pengebruken. Så jeg tror det er viktig at vi supplerer den rapporten med de innbyggerundersøkelsene vi gjør, slik at vi kan se pengebruk og kvalitet i sammenheng. Regjeringen har allerede startet med å gjøre endringer innenfor de tre store områdene som er omtalt i rapporten. Det gjelder innenfor helsevesenet, der Samhandlingsreformen skal bidra til at vi bruker helsekronene på en riktigst mulig måte. Ministeren for høyere utdanning har satt i gang et arbeid for høyere utdanning, og justisministeren er i gang med store endringer innenfor politiet gjennom politiresultatreformen. Det er flere områder som er satt i fokus, og det vil vi selvsagt følge opp, og det vil være synlig i de dokumentene Regjeringen legger fram i tiden framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2010-03-24:
Forenklingsarbeid knyttet til næringsdrivende er et arbeid som nærings- og handelsministeren har høyt på sin dagsorden, men også innenfor det ansvarsområdet jeg har, har vi mange arbeidsoppgaver som retter seg inn mot samme tema. Tall som vi har fått fra Skatt øst, viser bl.a. at hvis du leverer en momsoppgave manuelt, er transaksjonskostnadene for den ni ganger så høy som hvis du leverer den elektronisk. Derfor er et hovedfokus i mitt arbeid å få til flere elektroniske løsninger der man kan legge inn opplysninger én gang, og så vil det være systemet som henter opplysninger fra en base sånn at man slipper å rapportere inn den samme opplysningen flere steder. Vi er i gang med å videreutvikle Altinn, som har vært et godt virkemiddel for privat virksomhet, og det vil bety at vi vil få enda flere løsninger lagt inn under Altinn. Det vil bidra til at næringsdrivende vil oppleve forenkling i tiden framover.
Torkil Åmland (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Jeg synes vel kanskje det er en litt spesiell oppfatning man har på et kirkelig demokrati når det er mindretallet som skal styre og ikke flertallet, slik som det vanligvis er i demokratier. Men nå har jo Kirken vært veldig tydelig i denne saken og føler seg også overkjørt. I den diskusjonen som i hvert fall har vært i media, sier preses i Bispemøtet, Olav Skjevesland, bl.a. at «politikerne egenrådig legger føringer for hvordan kirken skal ledes og organiseres», mens Kirkerådets leder sier at dette er en «maktdemonstrasjon», «umåtelig uklokt, ja hårreisende». Dette er jo sterke ord når det kommer fra Kirken. Mitt spørsmål til statsråden er: Er statsråden enig i at Kirken selv bør være kompetent til å løse denne type spørsmål på en god og samlende måte etter en grundig prosess, eller synes statsråden at dette løses bedre ved en politisk hestehandel i Regjeringen?
Torkil Åmland (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Jeg tillater meg å stille et spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «I Dagsavisen 18. mars i år er det en artikkel som viser at stadig flere kommuner blir gjeldsslaver. Ifølge SSB var kommunenes samlede gjeld ved utgangen av januar i år på 260 milliarder kr, en økning på 28 milliarder kr på ett år. Det er forventet at kommunenes situasjon vil forverre seg i årene fremover, blant annet som resultat av utviklingen i internasjonal økonomi og innstramninger nasjonalt. Hvordan vurderer statsråden kommunenes økonomiske situasjon, og hvilke tiltak vil hun iverksette for å bedre denne?»
Torkil Åmland (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er likevel ingen tvil om at det er mange kommuner som sliter med stor gjeld. Det vises i oppslaget i Dagsavisen bl.a. til Austevoll kommune i Hordaland, som – paradoksalt nok – ligger på ROBEK-listen på grunn av store underskudd, men i kommunen har man store selskaper innen oppdrett, fiskeri og offshore, og man ligger på tiendeplass når det gjelder landets høyeste husholdningsinntekter. Etter at selskapsskatten falt bort, har kommunen et tap på minst 10 mill. kr i året, og det er mye penger for en liten kommune. Med inntektene fra selskapsskatten ville nok kommunen raskt være ute av ROBEK-listen. I 2009 ble den kommunale selskapsskatten helt avviklet. Det er et paradoks at kommuner med store kraftressurser kan få store inntekter av det, mens kommuner med andre typer ressurser ikke får noe glede av inntektene fra dem. Mitt spørsmål er: Vil statsråden som et tiltak her vurdere å gjeninnføre ordningen der kommunene får tilbake iallfall deler av selskapsskatten, slik at kommunene i større grad kan få del i de verdiene som skapes i kommunene?
Torkil Åmland (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Jeg har lyst til å ta en litt annen side av dette også. Det har jo vært slik at det er innført mange reformer som har kostet kommunene dyrt. Et eksempel er barnehagereformen, som har vært dyr for mange kommuner, og hvor det også har vært en manglende finansiering fra statens side. Har Regjeringen og statsråden noen oversikt over hvor stor del av denne gjelden som skyldes underfinansierte reformer?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2010-03-24:
Da statsråden møtte Kirkemøtet da hun ble utnevnt som ny kirkeminister, fikk hun direkte spørsmål om hva hun tenkte, og om hun ville følge opp litt av det som vi hadde sett av antydninger fra den forrige ministeren, nemlig å overkjøre. Da hadde hun et veldig fint svar, og sa at hun ville lytte til Kirken og hva Kirken selv hadde behov for, og hvordan Kirken selv ønsket å gjøre dette. Det håper jeg fortsatt står, og jeg har ikke tenkt å tro at statsråden har forhåndskonkludert i denne saken. Men jeg har også lyst til å spørre – og det er noen av de vurderingene som nå ligger til grunn for om Regjeringen skal gå inn: Er det klokt i den første saken vi skal behandle etter kirkeforliket og har fått en tverrpolitisk enighet om økt demokrati og økt selvstyre, å overkjøre Kirken? Det er også sånn at selv om myndigheten ligger her, har preses vært valgt av og blant biskopene. Så det vil være å gå lenger enn det regjering og storting har gjort før, hvis man pålegger Kirken en preses et sted den selv ikke ønsker.
Michael Tetzschner (Høyre), 2010-03-24:
Aftenposten meldte i går at Stortingets vedtak om at ni sentrale helseregistre skulle gjøres utilgjengelige for uvedkommende gjennom koding, også kalt kryptering, ikke er fulgt opp, bortsett fra i et par tilfeller – altså for det meste ignorert av Helse- og omsorgsdepartementet. Statsråd Strøm-Erichsen ble sitert på at dette med kryptering var noe som kom inn under Stortingets behandling av saken, underforstått at det var ikke så viktig å etterleve. Nå har jo dette klare personvernhensyn, som vi har fagstatsråden for her i salen i dag, nemlig Rigmor Aasrud, og da kan man jo på Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementets hjemmeside se at de presenterer seg selv som ansvarlige for personvern. Blant annet kan jeg sitere fra hva de skriver: «Personvern handler om retten til å få ha ditt privatliv i fred(…)(…) Satsingen på IT gjør det(…) viktigere å ivareta personvernhensyn. Regjeringen legger stor vekt på å finne fram til rutiner og praktiske løsninger som både tar hensyn til personvernet(…) (…) (…) (…) (…) Dette er jo utmerkete formuleringer, men mitt spørsmål til statsråden er: Hva har statsråden, som er ansvarlig for oppfølgingen av Regjeringens og Stortingets personvernpolitikk, konkret foretatt seg overfor Helse- og omsorgsdepartementet for å sikre en forsvarlig behandling av pasientopplysninger i vårt helsevesen?
Michael Tetzschner (Høyre), 2010-03-24:
Jeg tillater meg å tolke svaret dit hen at statsråden ikke selv har følt noe behov for å følge opp en konkret manglende etterlevelse av et stortingsvedtak – et stortingsvedtak som nettopp går ut på bedre beskyttelse av pasientopplysninger, selv om det kan sies å ligge innenfor et annet departement. Erfaringene er jo at fagdepartementene og sektorinteressene ikke er de fremste forkjempere for personvernhensyn, som ofte for dem er plunder og heft. Det er derfor det er så viktig at Regjeringen har utstyrt seg med en statsråd som har personlig og konstitusjonelt ansvar for personvern. Jeg er litt uroet over henvisningen til Datatilsynet, fordi de driver stikkprøvekontroll – fra 50 til 100 i året – og er slett ikke innrettet mot en gjennomgripende policyoppfølging f.eks. i staten. Det blir nesten som å sammenligne med og henvise til flysikkerheten i samfunnet som nesten bare Havarikommisjonens ansvar. Flysikkerhet må ivaretas på langt mer forebyggende vis enn det. Mitt spørsmål blir nå: Ser ikke statsråden at det er behov for at hun tar en gjennomgang av departementenes etterlevelse av gode formuleringer?
Bent Høie (Høyre), 2010-03-24:
Statsråden har ingen grunn til å føle seg trygg på at det har vært kontakt mellom Helsedepartementet og Datatilsynet. Loven om intern kryptering trådte i kraft i mai 2007. Helsedepartementet tok først kontakt med Datatilsynet i 2008 – uformelt. Statsråd Anne-Grete Strøm-Erichsen uttalte 27. januar i år til «Helse i utvikling»: «Skal vi nå frem med kvalitetsforbedring, så må vi ha registre som gjør at vi kan koble informasjon og forske fram kunnskap som kan bringe helsetjenesten framover.» Og: «Jeg ville aldri tilgi noen dersom personvernet skulle være til hinder for muligheten til å få riktig behandling av beste kvalitet.» Mitt spørsmål til statsråden er: Deler statsråden helseministerens ideologiske tilnærming til personvern, nemlig at det finnes ikke en absolutt grense for personvernet så lenge svekkelse av personvernet kan føre til bedre helseforskning?
Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Som det ble sagt her, behandlet vi for to dager siden en sak om nytt hjerte- og karregister, og saken om EUs datalagringsdirektiv er på trappene. Vi har alle sammen forståelse for at en del fagstatsråder ønsker seg gode elektroniske fagsystemer for bedre behandling, forskning osv. Men det er én statsråd som faktisk har ansvaret for enkeltmenneskets rettigheter og integritet, og det er statsråd Aasrud, i og med at hun har ansvaret for personvernet. Jeg kan ikke se at statsråden har løftet en eneste finger eller sagt et eneste ord om personvern siden hun fikk det ansvaret. Spørsmålet er jo da om statsråden bryr seg om personvernet, eller om hun kan fortelle oss hva hun akter å gjøre. Nå hører vi at hun peker på Datatilsynet. Men da vi behandlet saken om hjerte- og karregisteret, la hennes egne partifeller vekt på kjøttvekten av høringsinstansene. At Datatilsynet hadde vært skeptisk, ble nedtonet til fordel for dem som hadde uttalt seg positivt om registeret. Når skal statsråden stå opp for personvernet og for enkeltmenneskets rettigheter?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-24:
Jeg tror jeg må være enda klarere. I debatten om helseregister på mandag ble det fra helseministeren og regjeringspartiene fremhevet at det systemet de nå legger opp til for å ivareta personvernet, en såkalt kryptering, er sikkert og godt nok. De mente at samtykke fra den registrerte derfor ikke var nødvendig. Ifølge et svarbrev fra Helsedepartementet, som faktisk kom til Stortinget i går etter at debatten var ferdig, sier helseministeren at dette gode systemet ikke er på plass. Datatilsynet har også sagt at valg av modell for helseregisteret ikke ivaretar personvernet godt nok. Vil statsråden med ansvar for personvernet akseptere at det nye helseregisteret igangsettes før en sikker løsning på personvernet er på plass, og vil hun akseptere at de rullerende registrene vi har – de som allerede går nå uten sikkerhet – får fortsette, til og med uten samtykke?
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-03-24:
Statsråden kunne egentlig ha blitt stående. Vi har nå hatt en regjering som i fem år har hatt en fornyingsminister. Jeg er helt enig i at offentlig sektor trenger fornying. Skal vi beholde velferdsstaten vår, må den utvikles og endres. Det er store kompetansekrav til fagområder som skal styrkes, og krav til kvalitet i offentlig sektor. Samtidig ser vi at 200 kommuner i Norge er mindre enn det største borettslaget vårt. Senterpartiet sier til dette at de mener at kommunereformen vil føre til «en enorm sentralisering» og et dårligere tilbud til brukerne. Magnhild Meltveit Kleppa sier: «Men vi vet at det blir dyrere, vil gi dårligere tjenester og lengre avstand med kommunesammenslåing.» Og Navarsete sier: «Kommunesammenslåing hausses opp som en løsning på alt.» Det gjør det ikke for Venstre, men det er en viktig løsning for å få til mer kvalitet i offentlig sektor. Samtidig ser vi at det er en ideologisk kamp mot private løsninger, både innenfor barnevern og rus. I dag ser vi at Lundteigen skal fornye ved å pøse på med oljepenger, mens SVs Lysbakken sier til Aftenposten på spørsmål om hva som skal til når det gjelder fornying av offentlig sektor: «Økt innflytelse for de ansatte og økte offentlige budsjetter er de to viktigste grepene for å fornye offentlig sektor i neste periode for SV.» Da er egentlig spørsmålet mitt til den som har ansvaret for denne fornyingen: Har det egentlig skjedd noe fornying fra denne regjering, etter initiativ fra denne regjering de siste fem årene – og er det i det hele tatt mulig å bli enige om noen store grep når det gjelder fornying, med den sammensetningen som denne regjeringa har?
Trine Skei Grande (Venstre), 2010-03-24:
Jeg betviler egentlig ikke at mange offentlig ansatte har blitt omorganisert, men spørsmålet er om man har fått til bedre tjenester og den fornyelsen som man egentlig trenger i offentlig sektor. Innenfor statsrådens ansvarsområde er det bl.a. laget et nytt direktorat for forvaltning og IKT. Vi i Venstre er litt undrende til hva resultatene egentlig vil bli av det. Tidligere statsråd Grande Røys la fram et mål om at 25 pst. av alle offentlige innkjøp skulle foregå elektronisk innen 2009. Nå, året etter, ser vi at bare 2 pst., ikke 25 pst., av alle offentlige innkjøp – det er 250 milliarder kr det er snakk om – skjer i samsvar med det Regjeringa hadde som mål, sjøl om man har brukt en masse energi på å lage en e-handelsplattform. Så er staten i det hele tatt i stand til å gjennomføre slike løft under denne regjeringa?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-03-24:
Regjeringen har nettopp hatt budsjettkonferanse, og vi har sett gjennom utallige lekkasjer i mediene at alle de forslag til kutt som Regjeringen nå signaliserer, vil ramme den enkelte borger eller næringslivet. Mitt spørsmål er om statsråd Aasrud har gitt råd til sine regjeringskollegaer om kanskje å begynne med seg selv – begynne med kutt i offentlig forvaltning og offentlig sektor, som over tid vil føre til bedre tjenester for innbyggerne, rimeligere tjenester for innbyggerne og mer effektive tjenester for innbyggerne. Det burde være et mål ikke å øke størrelsen på offentlig sektor, men å gjøre den bedre og mer effektiv. Så langt har det ikke vært mulig å få øye på et eneste forslag fra ulike statsråder som dreier seg om å feie for egen dør før man rammer vanlige borgere.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2010-03-24:
Effektivisering av offentlig sektor er viktig, men jeg er også opptatt av hva en fornyelse av offentlig sektor kan få av betydning for privat sektor og da ikke minst for privat næringsliv. I denne diskusjonen rundt fornyelse av offentlig sektor kan jeg ikke unngå å ta opp en sak som handler om det skjema- og rapporteringssystemet som rammer flere tusen små bedrifter. 80 pst. av norske bedrifter har under fem ansatte, og dette skjemaveldet er særlig problematisk for gründere. Kristelig Folkeparti ønsker et forenklet system her – et enklere Norge – og med tro på og håp om at statsråden er enig i mye av dette, har jeg lyst til å spørre: Hva slags initiativ har hun tatt, eventuelt vil hun ta for å få til en slik forenkling, som jeg vet at små og mellomstore bedrifter vil ønske svært velkommen?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-03-24:
Jeg tillater meg da å stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Årlig er det om lag 10 000 elever som får tilskudd til kjøp av pc og nødvendig programvare på grunn av lese- og skrivevansker. I budsjettet for 2010 er tilskuddsatsene redusert med 2 600 kroner for alle, noe som vil medføre betydelige egenandeler ved kjøp av pc. Mener statsråden dette harmonerer med gratisskoleprinsippet, og hva vil statsråden gjøre for å sikre tilgang på gratis hjelpemidler for barn med ulike lærevansker?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2010-03-24:
Jeg vil takke statsråden for svaret. Det er klart at dette angår svært mange – ti tusen elever, det er faktisk 400 skoleklasser, hvis det er 25 elever i hver klasse. Vi vet at tilgang til pc, ikke bare som tekstbehandlingsutstyr, men også i matematikk og andre fag, er viktig for at skolen skal gi et godt læringsutbytte til de elevene som sliter med vansker. Det gjør pc til et viktig hjelpemiddel. De nye satsene fra 2010 er for en bærbar pc 5 950 kr og for en stasjonær pc 4 450 kr. Samtidig vet vi at programvare skal dekkes innenfor den prisen. Den skal dekke bæreveske, og pc-en skal vare i fire år. Det betyr at man kanskje ikke bør kjøpe den aller billigste pc-en. Det jeg lurer på, er på hvilket grunnlag de nye satsene er satt, og om statsråden faktisk kan forsikre Stortinget om at alle unger som virkelig trenger pc, får pc.