Dag Jostein Fjærvoll (Kristelig Folkeparti), 1999-06-03:
Norge fremstår i dag som et av de mest avanserte teleland i verden, med en moderne og godt utbygd infrastruktur, et bredt tjenestetilbud av høy kvalitet og til lave priser. Sett på bakgrunn av situasjonen for en del år tilbake og våre naturgitte begrensninger, vil jeg si det er imponerende hva som er oppnådd av fremskritt innen denne sektoren på relativt kort tid. Illustrerende er den svært gunstige prisutviklingen på telekommunikasjon. På ti år er eksempelvis fjerntaksten redusert til en tiendepart, og jeg konstaterer med meget stor tilfredshet at vi nå nylig har fått innfridd det som har vært et sterkt politisk ønske, nemlig innføringen av én takstsone for telefoni for hele landet. De resultater som vi har oppnådd på telesektoren, ligger det mye kløkt og innsats bak, og det vil det utvilsomt kreves mer av om vi skal klare å videreutvikle sektoren på en måte som tilfredsstiller bredere politiske målsettinger. Å sikre de telepolitiske hovedmål i en situasjon med åpen internasjonal konkurranse reiser ikke minst nye regulatoriske utfordringer, som vi møter eksempler på i den stortingsmeldingen som er til behandling i dag. Situasjonen reiser imidlertid også utfordringer for staten som eier og tilrettelegger for næringsutvikling, som det foreliggende forslag om å slå sammen Telenor og Telia etter min oppfatning er et riktig svar på. Det har i Norge vært bred oppslutning om den skrittvise liberaliseringen som munnet ut i at det fra 1. januar 1998 ble åpnet for konkurranse på alle områder i telemarkedet. Utviklingen av norsk telepolitikk har vært preget av en vilje til å finne balanserte og praktiske løsninger – og ikke ri prinsipper for prinsippenes skyld. Den stortingsmeldingen som Regjeringen har lagt fram, er, slik jeg ser det, resultat av den samme innstilling: at vi ønsker å sette resultater i form av stadig bedre og billigere teletjenester til forbruker og virksomheter i hele landet i fokus. Styring av telemarkedet sikres nå gjennom generelle regler og individuelle konsesjoner som bl.a. har til oppgave å sikre alle husstander og bedrifter grunnleggende teletjenester av høy kvalitet til lavest mulig pris og å legge til rette for virksom konkurranse. Andre viktige elementer er å sikre tilgang til begrensede ressurser på like vilkår, samt ivareta forbrukerrettigheter, personvern og grunnleggende krav til sikkerhet i telenettet. Som nevnt innledningsvis gir Norges geografi, topografi, klima og befolkningsmønster oss i utgangspunktet høyere kostnader enn land vi vanligvis sammenligner oss med. Likevel har vi i dag, i internasjonal sammenheng, et svært lavt prisnivå og et godt utvalg av teletjenester over hele landet. Utviklingen i Norge står ikke noe tilbake for selv de land som – ihvertfall på papiret – var tidligere ute med å liberalisere sine markeder. Som det fremgår av meldingen, har vi allerede sett betydelige resultater av innføringen av full konkurranse både på tilbud av overføringskapasitet, tilbud av nye tjenester og gjennom prisreduksjoner til både forbruker og bedrifter. Jeg tror det er feil av Høyre og Fremskrittspartiet å slutte herfra at deres syn har vist seg å være fasit. Etter mitt syn er nettopp valget av tidspunkt for innføring av full konkurranse et avgjørende suksesskriterium. Vi skal imidlertid vokte oss for å lene oss tilbake hvis vi skal sikre at Norge fortsatt skal ligge i første rekke når det gjelder pris og kvalitet og evnen til å ta i bruk teletjenester. Telekommunikasjon er en grunnleggende forutsetning for å kunne ta del i informasjonssamfunnet og en stadig viktigere innsatsfaktor for norsk næringsliv og dets konkurranseevne. Det er av avgjørende betydning at hele landet og alle sosiale lag har tilgang til et tilstrekkelig og likeverdig tilbud av telenett og tjenester til akseptable priser. Foruten gjennom det generelle regelverket er Telenor i sin konsesjon pålagt å tilby grunnleggende teletjenester til alle husstander over hele landet. Samferdselsdepartementet vil kontinuerlig vurdere de pålagte landsdekkende tjenestene i lys av utviklingen og våre internasjonale forpliktelser. Konkurranse er et hovedvirkemiddel for å oppnå de telepolitiske mål. Telereguleringen er innrettet på å legge til rette for en effektiv konkurranse. I meldingen som nå er lagt fram, er det vurdert en rekke ulike tiltak for ytterligere å stimulere konkurransen. Det er en nær sammenheng mellom dette og Stortingets anmodning om at Regjeringen utarbeider en plan for forsert utbygging av et fremtidig telenett med tilstrekkelig båndbredde og kapasitet, slik at alle husstander og virksomheter i hele landet blir sikret muligheter til å ta i bruk stadig nye kommunikasjonsmuligheter. Jeg er glad for at vi i denne meldingen kan konkludere med at tilbyderne i markedet synes å være i stand til å tilby den nødvendige overføringskapasitet på kommersielt grunnlag. Reguleringen virker dermed etter sin hensikt, ved at det er etablert rammevilkår som totalt sett bidrar til en utvikling med lavere priser og til at det bygges ut tilstrekkelig kapasitet i telenettet i tråd med etterspørselen, uten at det er nødvendig for myndighetene å gripe direkte inn. Tilbudssiden er dermed ivaretatt av markedet selv og gjennom de pålagte landsdekkende tjenestene. Offentlig innsats bør dermed kunne begrenses til etterspørselssiden. Dette vil imidlertid være et viktig bidrag til å stimulere utbredelsen av tilbud i ulike deler av landet og evnen til å ta i bruk stadig nye tjenester. Mangelen på overføringskapasitet synes først og fremst å ligge i aksessnettene, men disse vil, som det fremgår, bli oppgradert og supplert. Samferdselsdepartementet ønsker å legge til rette for bruk av eksisterende infrastruktur, og vil legge forholdene til rette for virksom konkurranse. Samtidig legger vi betydelig vekt på å motivere til investeringer i infrastruktur og å sørge for sikkerhet og kvalitet i telenettet. Som det fremgår av meldingen, mener vi å ha funnet en løsning som kan ivareta alle disse hensynene på en god måte gjennom å satse på utvikling av eksisterende aksessprodukter sammen med innføringen av andre stimulerende tiltak. Av særlig betydning er innføringen av fast forvalg, der første fase ble gjennomført nå 1. juni. Sammen med innføringen av nummerportabilitet, vil dette være av stor betydning for andre aktørers evne til å konkurrere med Telenor. Det fremgår videre av meldingen at Samferdselsdepartementet foreslår å videreføre ordningen med maksimalpriser for taletelefoni og leide samband. Det anses derimot ikke i dag tjenlig å innføre en fondsordning for fordeling av netto-kostnadene ved Telenors pålegg om tilbud av taletelefoni til hele landet. Når det gjelder forslaget om å skille ut nettdelen fra Telenors øvrige virksomhet, viser jeg til de etter min oppfatning sterke argumenter som er anført mot en slik løsning, og som jeg er glad for at et flertall bedømmer på samme måte. En annen problemstilling som har vært berørt gjentatte ganger, er skillet mellom forvaltningen av eierskapet i Telenor og utøvelsen av regulatøroppgaver. Her er det klart argumenter både for og imot. Regjeringen mener imidlertid at det er uheldig eventuelt å forandre på dette før vi har gjennomført sammenslåingen av Telenor og Telia og børsintroduksjonen og nedsalget til paritet i eierskapet er oppnådd. Etter dette vil jeg vurdere å flytte utøvelsen av statens eierrolle til et annet departement enn det departementet som har ansvaret for telereguleringen. En sammenslåing av Telenor og Telia åpner store og spennende næringspolitiske perspektiver. På bakgrunn av den teknologiske og markedsmessige utviklingen på det som nå er et åpent internasjonalt telemarked, er jeg ikke i tvil om at en nordisk konsolidering industrielt sett er meget fornuftig. Det er derfor med stor tilfredshet at jeg kan konstatere at forslaget om å slå sammen Telenor og Telia samler et bredt politisk flertall. Både Telenor og Telia er effektive selskaper med avansert teknologi og infrastruktur og et bredt tjenestespekter. Prisene på teletjenestene i de to landene er blant de laveste i verden. Samtidig har de to selskapene aktivt utnyttet nye markedsmuligheter innenfor tele- og IT-området og benyttet sine kompetansefortrinn i en målrettet satsing internasjonalt. Telenor og Telia er derfor i utgangspunktet noe langt mer enn tradisjonelle teleselskaper. Med de raske og omfattende strukturelle endringer som skjer på telemarkedet, kreves det likevel et sterkere forretningsfundament for å sikre fortsatt høy vekst og verdiskaping. Regjeringen ser det i denne sammenheng som viktig å opprettholde et sterkt teleselskap med nasjonal forankring for å sikre landsdekkende tilbud av moderne og avanserte tele- og IT-tjenester til lave priser. Etableringen av et sterkt nordisk telekonsern som får en størrelse og konkurransekraft som fremmer kostnadseffektivitet og innovasjon, vil legge best til rette for dette. Dette vil gi forretningsmessige fordeler, økt konkurransekraft og større verdier for eierne. En felles nordisk aktør vil dessuten ha vesentlig større muligheter til å utnytte mulighetene for ekspansjon og verdiskaping i det internasjonale telemarkedet. Det nye selskapet vil ha forutsetninger for å videreutvikle en posisjon som ledende leverandør av kommunikasjons- og informasjonstjenester i den nordlige delen av Europa. Med dette som utgangspunkt er ambisjonen å ekspandere internasjonalt for å bli en ledende aktør i Europa og globalt innen områder der selskapet har eller kan utvikle kompetanse- og konkurransefordeler. Jeg legger vekt på at en sammenslåing av Telenor og Telia kan forventes å gi samfunnsmessige effektiviseringsgevinster i form av reduserte kostnader til fordel for både andre tjenesteytere og sluttbrukere. Sammenslåingen av selskapene kan imidlertid også føre til at konkurransen på det norske markedet blir svekket. Komiteens medlemmer fra Høyre og Fremskrittspartiet peker på at dette problemet er viet lite oppmerksomhet i proposisjonen. Forklaringen på det er ikke at Regjeringen ser lett på dette problemet, men at en har funnet det riktig å avvente den konkurranserettslige behandlingen av saken før det vurderes å gjennomføre eventuelle konkurransepolitiske tiltak. Dessuten vil jeg peke på at mer generelle konkurransemessige problemstillinger er vurdert i den fremlagte stortingsmeldingen. Jeg vil nok en gang slå fast at en sammenslåing av Telenor og Telia og den påfølgende delprivatiseringen av det nye selskapet ikke medfører noen endringer i omfanget av pålagte samfunnsforpliktelser. Det nye selskapet vil med hjemmel i gjeldende norsk regelverk bli pålagt tilsvarende samfunnsforpliktelser i Norge som det Telenor er pålagt i dag. Dette gjelder bl.a. plikten til å levere landsdekkende teletjenester og utførelsen av beredskapsoppgaver. Endringer i omfanget av pålagte samfunnsforpliktelser vil tilsvarende kunne skje ved endringer i det norske regelverket. Avtalen om å slå sammen selskapene tilfredsstiller etter min oppfatning forutsetningen om likeverdighet og balanse mellom partene. Selv om Sverige i utgangspunktet vil ha en større eierandel, er avtalen utformet slik at partene får lik innflytelse i det nye selskapet fra dag én. Den norske og svenske eieren skal i utgangspunktet ha lik stemmerett i det nye selskapets generalforsamling og ha rett til å utpeke like mange styremedlemmer i det nye selskapet. Retten til å utpeke styreleder skal rotere mellom landene. Den norske eieren skal ha rett til å utpeke den første administrerende direktør i det nye selskapet, mens den svenske eieren skal ha en tilsvarende rett til å utpeke de to første viseadministrerende direktører. Hovedkontoret for det nye selskapet skal lokaliseres til Sverige, mens et internasjonalt senter skal legges til Norge. Fordelingen av øvrig virksomhet skal skje på basis av forretningsmessige prinsipper og innenfor rammen av særskilte integrasjonsprinsipper. Formålet med integrasjonsprinsippene er å fastsette overordnede rammer og retningslinjer for sammenslåingen av selskapene, bl.a. for å oppnå balanse mellom selskapene når det gjelder innflytelse, ledelse og lokalisering. Forutsetningene for å få dette til burde være gode. Regjeringen legger stor vekt på at det skal føres en langsiktig og forutsigbar telepolitikk. Jeg vil også fremheve at vi i nasjonal regulering har lagt stor vekt på å få til en teknologinøytral regulering. Der det har vært mulig, har vi på enkelte punkter, særlig mobil, gått lenger enn de fleste andre land. Den teknologiske og markedsmessige utviklingen gjør imidlertid at det er nødvendig med jevnlig gjennomgang av regelverket med tanke på justeringer. Jeg har merket meg forslagene fra både mindretallet og flertallet i komiteen når det gjelder ytterligere regulatoriske og andre offentlige tiltak. For meg er det naturlig å ta med meg disse i den gjennomgangen som fremover vil bli foretatt av regelverket. Jeg vil imidlertid bemerke at det er nødvendig med en nærmere vurdering av en maksimalprisordning for høyhastighetstjenester, før dette eventuelt innføres. Jeg kan nevne at telemyndigheten allerede har forsert arbeidet med utlysing av tredje generasjons mobilsystem i forhold til det som tidligere har vært antydet. Vi ser nå for oss en tildeling i andre halvdel av år 2000. Videre vil det i nær framtid bli anledning til å få tildelt prøvelisenser. Stortinget vil bli nærmere orientert før utlysing finner sted. Jeg vil også vise til at Samferdselsdepartementet i løpet av høsten tar sikte på å fremme en stortingsmelding om ulike aspekter ved å gi andre aktører tilgang til mobiloperatørenes mobilnett. I EU har man nå tatt de første skritt på det som kalles «Review 1999», dvs. en total gjennomgang av regelverket med sikte på å tilpasse dette til fremtidens teknologi- og markedsutvikling. Vi vil fortsatt følge aktivt med i denne prosessen og også forsøke å påvirke regelverket til mest mulig å ta hensyn til norske forhold. Jeg vil vise til at det regjeringsoppnevnte utvalget som ble satt ned for å se på betydningen av det såkalte konvergensfenomenet, dvs. den teknologiske og markedsmessige sammensmeltingen av kringkastings-, tele-, media- og IT-sektoren, etter planen vil avgi sin innstilling en av de første dagene. Sammen med våre egne erfaringer med regelverket så langt, og de forhold både flertallet og mindretallet i innstillingen har pekt på, vil dette danne grunnlag for vår egen gjennomgang av regelverket.