Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2014-06-17:
Det er jo en grunn til at landbrukspolitikk nå er på alles lepper, og det er at det tenkes utradisjonelt og det tenkes spenstig i departementet, og når vi nå hørte i replikkordskiftet at også været kan overlates til statsråden, så burde jo alle være såre fornøyd! For etter åtte år med fastfrosne Senterparti-standpunkt i et departement og i en næring der behovet for nytenking og offensivitet er stort, bør dette verdsettes som en kvalitet i seg selv. Uten sammenligning før øvrig: Da jeg kjørte inn til Oslo søndag kveld, hørte jeg på en reprise med idrettspersonligheten Kaggestad på NRK. Det var interessant. Han snakket om å utvikle vinnere i idretten. Det handlet om å slippe kreativiteten og galskapen til; man måtte ha rom for dem som tenker de tanker andre ikke har tenkt, for man sprenger ingen grenser ved å tråkke i de fotspor som andre har satt. I landbruket har man dessverre gjennom lover, reguleringer, byråkrati og pålegg gjort det maksimalt vanskelig å slippe til med nye tanker, for det bør være uomtvistelig at behovet for nye ideer er stort. Under rød-grønt styre ble dette ekstra tydelig: En rekke sentrale indikatorer som de rød-grønne er opptatt av – selvforsyning, produksjon på norske ressurser, antall dekar dyrket areal etc. – utviklet seg i gal retning. Det er bemerkelsesverdig hvor kort hukommelsen er. Opp mot dette har vi nå en statsråd som markedsfører at man tror på en annen retning, og som vil skape rom for dem som vil satse og utvikle seg. Det er bemerkelsesverdig å se at et jordbruk som stritter imot egen framtid, og skogbrukets rop om at de ønsker deregulering og endring, blir totalt ignorert. Det er særlig Arbeiderpartiets rolle fram mot årets jordbruksoppgjør jeg finner bemerkelsesverdig. Arbeiderpartiets Knut Storberget gikk allerede i januar ut og antydet at Arbeiderpartiet kunne komme til å fravike praksis, som er at ved brudd så stemmer Stortinget for statens siste framlagte tilbud. Hvorfor gjorde han det? Han visste at vi hadde innledet samtaler med Kristelig Folkeparti og Venstre her på Stortinget for å diskutere veien videre for landbruket. Jeg kan ikke se Storbergets markeringsbehov den gangen som noe annet enn et behov for å gjøre prosessen vanskeligst mulig, særlig for Kristelig Folkeparti. Signalet var egentlig ganske dramatisk fordi det signaliserte at Arbeiderpartiet var villig til å sette hele forhandlingsinstituttet på spill for sine egne kortsiktige, partipolitiske interesser. Alle vet at vi kan ikke ha mange oppgjør med brudd mellom partene og påfølgende påplussinger i Stortinget, uten at dette får konsekvenser for forhandlingene som sådan. Hva er vitsen med å forhandle om man vet at Stortinget må ta styringen og reelt sett frata næringen medvirkning over struktur og inntekt? Arbeiderpartiet og Storberget tar en tung bør på sine skuldre. Arbeiderpartiet har styrt landbrukspolitikken i svært mange år i etterkrigstiden. Ved hver gjennomgang har økt produksjon, lønnsomhet for alle typer bruk, effektivitet og produktivitet vært sentrale målsettinger, men uten at man har sagt noe om konsekvensene av de innebygde motsetningene i disse målsettingene. Den tilnærmet konstante nedgangen i antall bruk har vært en uunngåelig konsekvens, og dette er ikke formidlet. Arbeiderpartiet har rett og slett ikke vært ærlige, og resultatet er at bonden er frustrert. I tillegg har Arbeiderpartiet vært sentrale i å innføre lover og regler som begrenser den enkeltes mulighet til å velge egne strategier, og man har satt begrensninger på den enkeltes produksjonsnivå, som er blitt begrensende for stadig flere og nå truer med å bli direkte ødeleggende for framtidsrettede investeringer og satsinger. I årets oppgjør forenkles det og endres det på en forsvarlig måte i mye av dette. Skal vi få et landbruk på offensiven, er det ingen vei utenom. Nå har vi en regjering og en landbruksminister som tør, og som også er ærlig på sine målsettinger. Det er bemerkelsesverdig å se at Arbeiderpartiet velger å sette seg på sidelinjen. Landbrukspolitikken styres ikke fra Knut Storbergets kontor. Den styres fra Landbruksdepartementet, i aktiv diskusjon og dialog med Kristelig Folkeparti og Venstre og næringen, og det skal vi fortsette med de neste tre år.