trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2009-11-18:
Bakgrunnen for at dette spørsmålet ble stilt til det som Stortinget på et tidspunkt trodde var en samordningsminister, var jo nettopp behovet for å sikre en prosess som ivaretok de ulike behovene knyttet til nye redningshelikoptre. Jeg er uenig i den historiefremstillingen som justisministeren her kommer med. Blant annet var det denne regjeringens kansellering av opsjonsavtalen i forhold til gjenkjøp av NH90 som er en av hovedårsakene til at en nå ikke vet når en eventuelt har nye redningshelikoptre. Men bakgrunnen for spørsmålet er bl.a. også at det, ikke minst fra helsehold, er reist stor bekymring knyttet opp til om de hensynene som faktisk er mest fremtredende i forhold til bruken av dagens redningshelikoptre, blir godt nok ivaretatt i denne prosessen. På hvilken måte er helsemyndighetenes behov ivaretatt i den nye prosessen?
Bent Høie (Høyre), 2009-11-18:
Statsråden sier i dag, på samme måten som han sa i den interpellasjonsdebatten som var om temaet i mai, at en har fått forsikringer om at dagens redningshelikoptre kan være operative inntil 2020. Men kan statsråden forsikre Stortinget om at dagens redningshelikoptre ikke står på bakken i situasjoner der det er akutt behov for redningshelikopter, på grunn av at det tar veldig lang tid å få på plass manglende reservedeler, og at det ikke vil være et økende problem fram mot 2020?
Tor Sigbjørn Utsogn (Fremskrittspartiet), 2009-11-18:
Spørsmålet går til justisministeren: «Fengselskapasiteten i Kristiansand-regionen er så dårlig at varetektsfengslede slippes fri mot politiets og rettens vilje, eller plasseres på hoteller. Politiansatte går ut i media med sine frustrasjoner. Det er demotiverende for både politi og rettsinstans, og er farlig for den øvrige befolknings rettsoppfatning. Løslatelse av innsatte kun for å gi plass til varetekt er uakseptabelt. Hvilke grep vil statsråden aktivt ta for å skape flere lukkede sone- og varetektsplasser i regionen?»
Tor Sigbjørn Utsogn (Fremskrittspartiet), 2009-11-18:
Situasjonen i Kristiandsand-regionen er, som jeg sa, prekær. Mye av det som justisministeren sa, høres fornuftig ut; jeg er enig i det, og la meg takke for svaret. Nå er det likevel slik at vi har situasjoner der varetektsfanger sitter på hotell. Media rapporterer om dette, så det ber jeg justisministeren sette seg inn i. En annen veldig viktig sak er jo at 60 pst. av fengselskapasiteten på Sørlandet nå brukes på varetektsfanger. Det er mye, men det er likevel ikke nok. Jeg vil også peke på at det er ufornuftig ressursbruk å eskortere varetektsfanger til f.eks. Jæren for at de skal være der i noen dager, og så eskortere dem tilbake igjen til Kristiansand, med betydelig beslag av politiets ressurser og tid. Synes justisministeren dette er en fornuftig bruk av fengselsbetjenter og politibetjenter?
Tor Sigbjørn Utsogn (Fremskrittspartiet), 2009-11-18:
Det er riktig at planlegging av lukkede plasser på Sørlandet ikke gir en kortsiktig løsning. Likevel vil jeg advare mot å tro at Halden fengsel skal løse situasjonen på Sørlandet betydelig. Det tror jeg ikke vil skje. Ellers er vi kjent med at opprettelsen av flere åpne plasser – hjemmesoning, såkalt elektronisk soning – er på sterk frammarsj i Norge. Men det løser i liten grad, eller ikke i det hele tatt, problemet med manglende varetektsplasser. Er justisministeren enig i den vurderingen, og at det ikke er et argument for å la være å bygge flere lukkede varetektsplasser?
Arve Kambe (Høyre), 2009-11-18:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Politimesteren i Haugaland og Sunnhordland politidistrikt har lagt ned politiberedskapen i bl.a. Sauda og Suldal om natten grunnet problemer med å rekruttere politifolk i denne delen av distriktet og de muligheter ny arbeidstidsordning gir for organisering av politiarbeidet. Dette fremkommer i en artikkelserie i Haugesunds Avis 6. og 7. november 2009. Hva vil statsråden gjøre for å sikre at det er tilstrekkelig bemanning på lensmannskontorer i Distrikts-Norge?»
Arve Kambe (Høyre), 2009-11-18:
Jeg takker for et grundig svar, som har noen mangler likevel. Det som er Høyres utgangspunkt, er at politiet skal være tilstedeværende over hele landet, også i DistriktsNorge. Det er ikke bare i dette politidistriktet det rapporteres om dårlig søkning, og at folk slutter i politistillingene. Andre statlige institusjoner, som helseforetak, har ganske gode tiltak for å stimulere f.eks. leger til faktisk å ta jobb ved distriktssykehus. Man har ikke muligheter på samme måte i politiet. Og det var det som var kjernen i mitt spørsmål til justisministeren: Er man villig til faktisk å legge noen store gulrøtter, og ikke bare knapper og glansbilder, i en post for å rekruttere polititjenestemenn til Distrikts-Norge på generell basis? Når det er sagt, er jeg fullstendig klar over at politiberedskapen i hele distriktet har vært til stede. Problemet har vært, som befolkningen i Sauda og Suldal har påpekt, at det ikke har vært beredskap nattetid i Sauda og Suldal.
Arve Kambe (Høyre), 2009-11-18:
Det imponerer ikke meg at statsråden husker tilbake til 2002. Det som er viktig, er hva som skjer framover i 2010, 2011 og 2012. Mitt tilleggsspørsmål til statsråden er: Oppfatter jeg statsråden rett når han sier at fra og med 16. november – altså for to dager siden – er det faktisk tilstedeværende nattevakter som er våkne, i Sauda og Suldal?Eller mener statsråden at den beredskapen som politimesteren la opp til, faktisk var i nærheten, definert som rundt om i Haugesund, Karmøy eller Tysvær – i hvert fall en times kjøretur fra Sauda og Suldal? Det trenger jeg en oppklaring på. Dessuten er det sånn, siden man er inne på rammer, at Høyre har en betydelig økning av politiets rammer, på 158 mill. kr, som er en betydelig større økning enn det justisministeren har klart å få til gjennom sin regjering. 140 mill. kr av det er satt av til drift, noe som gir rom for økt bemanning også i dette politidistriktet, gjerne i små lokalsamfunn.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2009-11-18:
Jeg vil stille følgende spørsmål til finansministeren: «Konkurransedyktige rammebetingelser er viktig for norske bedrifter. Fremskrittspartiet mener man må unngå å møte globale miljøutfordringer med særnorske avgifter/kostnader. Regjeringen har derimot skrytt av at de har innført verdens strengeste klimaregime. I valgkampen uttrykte dog Norsk Hydro bekymring for CO2-kostnadene som følge av klimapolitikken. Arbeiderpartiets Tore Nordtun hevdet da at Regjeringen jobbet med ordninger som skulle redusere belastningen av særnorske/europeiske CO2-kostnader. Hvor står dette arbeidet?»
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2009-11-18:
Jeg takker for svaret. Jeg vet ikke om det helt var dette svaret næringen så for seg da representanten Nordtun i valgkampen gav uttrykk for at man skulle redusere norske særordninger som belastet norske bedrifter mer enn konkurrerende bedrifter. Norske bedrifter må altså, i motsetning til bedrifter ellers i Europa, betale for nye utslipp. Jeg trodde Regjeringens målsetting var å sikre rammebetingelser som er tilpasset våre konkurrenters, slik at det er de beste og mest miljøvennlige bedriftene som overlever, og ikke de som velger å etablere seg i land med et mindre strengt eller intet miljøregelverk. Tror Regjeringen at bedrifter allikevel vil etablere seg i Norge – når rammevilkårene er dårligere enn i våre naboland?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2009-11-18:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Igjen: Norske bedrifter må altså, i motsetning til bedrifter ellers i Europa, betale for nye utslipp. Skal utslippene reduseres totalt sett, må antall kvoter begrenses. Hvis det er tanken på miljøet som ligger bak fordelingen av klimakvotene, hvorfor vil ikke Regjeringen da fjerne de kvotene som ikke er blitt solgt til nye bedrifter, istedenfor å selge dem tilbake til det europeiske handelssystemet?
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-18:
Regjeringen har en offensiv klimapolitikk og ambisiøse mål. Disse målene er en del av Stortingets klimaforlik og støttes av alle partier unntatt Fremskrittspartiet. Klima er et globalt problem, og klimaskaden er uavhengig av hvor utslippet skjer. Regjeringen arbeider derfor aktivt for en global avtale som omfatter alle land og sektorer. En bred avtale vil medvirke til at konkurrerende virksomheter stilles overfor de samme kostnadene ved å slippe ut CO2. Norge var et av de første landene som innførte en avgift på utslipp av CO2. Store deler av norske utslipp ble ilagt kvoteplikt da Norge ble en del av EUs kvotesystem fra 2008. De sektorene som er omfattet av kvotesystemet, er i stor grad sammenfallende med sektorer i EU. Landbasert industri i Norge er, i likhet med tilsvarende sektorer i EU, tildelt gratiskvoter. Kvotepliktig landbasert industri er fritatt for CO2-avgiften. Miljøverndepartementet inngikk 11. september i år en avtale med Norsk Industri om frivillige reduksjoner av utslipp fra norsk prosessindustri, som verken er kvotepliktig eller betaler CO2-avgift. EUs kvotesystem vil fra 2013 bli utvidet, slik at også store deler av prosessindustrien blir omfattet av kvotesystemet. Alle virksomheter som er en del av EUs kvotesystem, vil i utgangspunktet derfor stå overfor den samme prisen på CO2-kvoter. Regjeringen har i sin politiske plattform varslet at utslipp fra kraftintensiv industri skal reguleres innenfor EUs kvotesystem. Samlet sett mener jeg dette viser at dagens norske klimavirkemidler ikke avviker vesentlig fra dem som benyttes i andre europeiske land som fører en aktiv klimapolitikk. Jeg viser for øvrig til kapittel 7 i Nasjonalbudsjettet 2010, der Regjeringen har gitt en mer samlet framstilling av arbeidet med en bærekraftig utvikling.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-18:
Jeg viser til det svaret jeg nettopp gav, hvor et hovedpoeng var å se på det som nå skjer i EU. Jeg viser også til det som står i Regjeringens politiske plattform, f.eks. «at utslipp fra kraftintensiv industri skal reguleres innenfor EUs kvotesystem». Men det er en balanse mellom på den ene siden å drive en aktiv og framtidsrettet klimapolitikk og på den andre siden å ta hensyn til egen industris konkurranseevne. Dette er også et av de sentrale spørsmålene i EU, fordi en ser at det kan være en viss mulighet for såkalt karbonlekkasje, dvs. at produksjonen flyttes til land der vilkårene er mer liberale når det gjelder CO2-utslipp. Dette understreker vel behovet for at en får til en omfattende og forpliktende klimaavtale i København, en avtale der en også tar slike hensyn inn over seg.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-18:
Jeg viser kort og godt til det svaret jeg allerede har gitt. Jeg tror det vil bli rikelig anledning til å komme tilbake til en diskusjon om dette – både før og etter klimatoppmøtet i København – for dette er en viktig sak, som vi nok ikke vil bli ferdig med i spørretimen i dag.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-18:
Regjeringen er opptatt av å føre en politikk som bidrar til økt verdiskaping. Den politiske plattformen for Regjeringen legger grunnlaget for en politikk for fellesskap, verdiskaping og rettferdighet. Vi vil arbeide for et skattesystem som gir stabile inntekter til fellesskapet, bidrar til rettferdig fordeling, et bedre miljø, fremmer sysselsettingen og verdiskapingen i hele landet og bedrer måten økonomien skal virke på. Regjeringen har sagt at vi i denne stortingsperioden vil videreføre det samlede skatte- og avgiftsnivå som i dag. I tillegg har vi sagt at det innenfor dette nivået er rom for å skape en bedre fordeling. Regjeringen har i forrige stortingsperiode vist at det er mulig innenfor en stabilt skatte- og avgiftsnivå å føre en mer rettferdig skattepolitikk, samtidig som en sikrer en forutsigbarhet som gjør det attraktivt å investere og drive næringsvirksomhet i Norge. For å sikre effektiv ressursbruk er det vesentlig at ulike næringer og bedrifter står overfor mest mulig like skattemessige vilkår. Det gjelder også for formuesskatten. Regjeringen har gjennom endringene i formuesskatten sikret bedre samsvar mellom skatten og folks skatteevne uavhengig av hvordan formuen er satt sammen. For enslige skattytere er bunnfradraget tredoblet, mens det er mer enn femdoblet for ektepar. Regjeringen foreslår i budsjettet for 2010 en ytterligere økning av bunnfradraget til 700 000 kr for enslige skattytere og til 1,4 mill. kr for ektepar. Dette vil også komme næringslivet til gode og selvsagt enkeltpersoner som er eiere i næringsvirksomhet. Deres aksjer ville muligens vært gjenstand for formuesskatt.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-18:
For det første kan jeg forsikre representanten Flåtten om at i regjeringslokalet er det høyt under taket. Det luftes mange meninger og ulike meninger, men det synet som kommer ut i form av statsbudsjett, proposisjoner og meldinger til Stortinget, er Regjeringens syn. Men debatten kan være både livlig og interessant. Når det gjelder det siste som representanten var inne på, er jeg opptatt av at en skal skatte etter evne og få etter behov, som på en måte er det gylne prinsippet når det gjelder skattlegging. Det betyr at de som har store formuer, vil bli gjenstand for en noe større formuesbeskatning enn de som har små formuer. Det er Regjeringens linje gjennom det vi har gjort de siste årene i forbindelse med bunnfradraget, at folk med små og moderate formuer enten skal slippe formuesskatt eller få liten belastning ved den.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2009-11-18:
En skal aldri forskuttere de meninger en kanskje kommer til å ha om en stund – det er det motsatte som ofte er problematisk for politikere; en blir konfrontert med sine tidligere uttalelser. Men når det er sagt, er det slik at i forbindelse med finanskrisen la Regjeringen inn betydelige tiltak for å bygge opp under aktiviteten i økonomien, og inkludert i den pakken var det også tiltak for å lette belastningen på bedrifter. Ellers er det nok riktig som representanten Flåtten sier, at vi kommer tilbake igjen til dette i ulike sammenhenger, og vi får vel en ny mulighet om en ukes tid – i finansdebatten.
Siri A. Meling (Høyre), 2009-11-18:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til olje- og energiministeren: «Det er 6 år siden sist det ble fremlagt en stortingsmelding om petroleumsvirksomheten, hvor Stortinget fikk anledning til å diskutere helheten i norsk petroleumspolitikk. Det ble ikke lagt frem en slik melding i 2005–2009. I Soria Moria II varsles det at Regjeringen vil gjennomgå petroleumspolitikken i en egen stortingsmelding. Når kan Stortinget forvente at en melding om petroleumsvirksomhet blir lagt frem?»
Siri A. Meling (Høyre), 2009-11-18:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg antar at statsråden godt kjenner til at bransjen i dag opplever en veldig krevende situasjon, hvor prosjekter settes på vent eller skrinlegges, og hvor oljeleverandørindustrien må permittere eller si opp medarbeidere. Høyre er ekstremt opptatt av at vi klarer å bevare det som kanskje er vårt viktigste konkurransefortrinn, nemlig kompetanse. Bransjen etterlyser den langsiktigheten en helhetlig diskusjon som en petroleumsmelding gir oss. Synes statsråden, i dagens situasjon, at det er tilfredsstillende å kunne legge frem en melding først i 2010 – om et år – og kan det være aktuelt med strakstiltak?
Siri A. Meling (Høyre), 2009-11-18:
Jeg takker igjen for svaret. I den runden som statsråden viser til, er det vel riktig å si at det ikke er nye lovende leteareal. Petroleumsnæringen står for så mye som en tredjedel av statens inntekter, og Norge er avhengig av disse inntektene. Med de ekspansive budsjettene som Regjeringen legger frem, er vi ekstra avhengig av fremtidige inntekter fra petroleumssektoren. Det å ha forutsigbare og kjente rammebetingelser på sikt, er helt avgjørende for satsing. Mange vil mistenke de rød-grønne partiene for stor uenighet internt, og at det er det som gjør at de har brukt så lang tid på å komme fram med en ny petroleumsmelding. Har statsråden forståelse for den usikkerheten som skapes i næringsklyngen, ved at det har tatt så lang tid før vi får en petroleumsmelding lagt på bordet?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-11-18:
Petroleumsvirksomheten er viktig for å sikre statens inntektsgrunnlag og – ikke minst – sysselsettingen her i landet. Virksomheten skal skje innenfor de rammene vi setter for bærekraftig utvikling. Norge skal framover bidra til Europas energisikkerhet. De globale rammene for petroleumsvirksomheten er i forandring, bl.a. som følge av endringer i de internasjonale energimarkedene og i energi- og miljøpolitikken rundt i verden. Utfordringene og mulighetene på norsk sokkel er også i forandring. Slike utviklingstrekk vil kunne medføre behov for justeringer i petroleumspolitikken. Regjeringen vil gjennomgå petroleumspolitikken i en egen stortingsmelding, som representanten Meling nevnte. Jeg vil legge opp til en bred og omfattende prosess i forbindelse med arbeidet med meldingen. Min beste vurdering pr. i dag er at en forsvarlig og fornuftig ramme rundt et slikt arbeid bør være om lag et år.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-11-18:
Det viktigste som en regjering kan gjøre, og som jeg har gjort, er å komme med tiltak på relativt kort sikt – og det er å kjøre de nummererte konsesjonsrundene. Jeg har stor tro på at en petroleumsmelding blir et viktig bidrag til den langsiktige olje- og gasspolitikken i Norge, men den situasjonen som representanten Meling beskriver – som jeg er helt enig i – er krevende for deler av industrien. Det er en selektiv krise vi ser ute. Deler av industrien har godt med oppdrag, men særlig den tradisjonelle verftsindustrien sliter veldig. Det er bekymringsfullt. Når det gjelder den krisen som beskrives, er det å komme i gang med nye utbyggingsprosjekter og sørge for at næringen har arbeid, også om noen få år, som er svaret. Der har jeg levert, ikke minst gjennom den 21. konsesjonsrunden, som jeg satte i gang for svært kort tid siden.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-11-18:
Jeg har den største forståelse for næringens ønske om forutsigbarhet og muligheten for å planlegge på lang sikt – jeg har selv drevet næringsvirksomhet – at man ser hva som ligger noe foran i løypa. Der er jeg helt enig. Med hensyn til oppfølgingen fra representanten Meling på det, at den politikken vi har ført, ikke har bidratt til det, er jeg ikke enig. Jeg mener vi tydelig har presentert Regjeringens politikk gjennom forvaltningsplanarbeidet som vi leverte i vår, hva gjelder både Barentshavet og Norskehavet. Når vi nå i tillegg kommer med nummererte runder og TFO-tildelinger, representerer det rammene for olje- og gassvirksomheten i Norge, og vi ser også at aktivitetsnivået på norsk sokkel i historisk sammenligning er høyt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-11-18:
Jeg tror representanten er vel kjent med at saken har vært diskutert ganske mange ganger i denne salen i forrige stortingsperiode. Det som der framkom, var at denne Regjeringen er opptatt av dem som vil inn i landbruket, og at priskontrollen er begrunnet ut fra det hensynet. Det er et valg man tar, om man er mest opptatt av dem som skal inn, eller dem som skal ut. Dette skal bidra til å sikre rekruttering av aktive næringsutøvere og legge til rette for eierskap som gir grunnlag for langsiktig god ressursforvaltning. Det skal dessuten legge til rette for inntektsmuligheter og sosiale forhold, som skaper stabile heltids- og deltidsarbeidsplasser i landbruket. Skal disse målene nås, bør prisnivået reflektere verdien på eiendommens driftsgrunnlag og den verdien eiendommen har som bosted, samtidig som det ikke stilles krav om en urimelig høy egenkapital. Denne tilnærmingen er godt forankret i denne salen, som jeg nevnte, senest ved behandlingen av endringene i landbrukslovgivningen i vår. Da uttrykte et flertall i næringskomiteen, alle unntatt representantene fra Fremskrittspartiet og Høyre, at «det er viktig å holde fast på at det er bruksverdien til landbruksformål og kostnadsnivået for landbruksbygg som skal danne grunnlaget for prissettingen». I all praktisk politikk er det selvsagt slik at man med det som basis også må se på behovet for å foreta en avveining mellom ulike samfunnsmessige mål. Det er f.eks. også ønskelig at bebygde landbrukseiendommer brukes som bolig. Særlig for eiendommer med svake landbruksressurser og med bosettingsmessige kvaliteter av noe omfang, er det derfor viktig at de reglene som jeg her viser til, ikke er til unødig hinder for at landbrukseiendommer kommer for salg, enten kjøperen skal bruke den i næringsøyemed eller bosettingsøyemed. I Ot.prp. nr. 44 for 2008–2009 ble det foreslått at boverdien i forbindelse med prisvurderingen skal øke. Formålet med forslaget er å øke omsetningstakten på landbrukseiendommer og redusere avstanden mellom markedsverdi og konsesjonspris, slik at presset på prisreguleringene reduseres. Forslaget ble støttet av flertallet i Stortinget. Landbruks- og matministeren har også satt i gang et arbeid med gjennomføringen av dette forslaget. Endringene kan legge til rette for at færre landbrukseiendommer blir stående tomme, både i Hedmark og ellers i landet, men det er grunn til å ha en nøktern tilnærming til eventuelle følger av endringene. Erfaringsmessig er det ikke bare prisen som teller når noen overveier å selge en landbrukseiendom. Tilknytning til eiendommen veier f.eks. tungt for mange.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-11-18:
Jeg er helt enig i at det å fokusere på at det er aktive drivere til stede på gårdsbrukene ute i Distrikts-Norge, er en prioritert målsetting. Så mener jeg at den store forskjellen mellom politiske partier i Stortinget går på viljen til å legge til rette for næring. Slik sett er det litt spesielt at Fremskrittspartiets representant er så opptatt av denne problemstillingen når man samtidig ser det som nå skjer i disse dager i Stortinget når det gjelder viljen til faktisk å støtte opp under et aktivt landbruk ute på bygda. En kan være veldig opptatt av pris ved salg av en eiendom med en viss boverdi, men hvis en virkelig skal sørge for at mange gårdsbruk blir stående tomme, handler det om å følge Fremskrittspartiets resept gjennom ikke å ville bruke penger på distriktspolitikk og landbrukspolitikk, og slik sett gjøre det uinteressant eller umulig å overta og kjøpe gårdsbruk i Distrikts-Norge.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-11-18:
Det er slik at hvis en skal ha inn de nye kreftene, må en ha en politikk som gjør det mulig å komme inn. Hvis en får en fri prisfastsetting hvor boverdi, plassering av eiendom er det som er gjeldende, vil en se på et stort antall gårdsbruk i Norge at det er noe annet enn bruksverdien som er reflektert i salgssummen. Det vil nettopp bidra til det som representanten Bredvold er opptatt av ikke skal skje, at en ikke får inn unge mennesker i landbruksnæringen. Svært mange landbrukseiendommer vil ha en alternativ verdi i markedet, som er langt utover det som er avkastningen på gårdsbruket ved landbruksproduksjon. Det vil da gjøre det umulig for unge, engasjerte mennesker som har lyst til å komme inn i næringen, å kjøpe disse gårdsbrukene, fordi det rett og slett ikke er mulig å forrente lån og egenkapital ved tradisjonell landbruksdrift, og det er kun de som har kapital til å vurdere eiendommen ut fra boverdi, som har mulighet til å gå inn og kjøpe eiendommen. Det vil være et drastisk forslag for å utestenge unge, engasjerte framtidige bønder fra landbruksmarkedet.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-11-18:
Jeg ønsker å stille landbruks- og matministeren følgende spørsmål, men som jeg skjønner, vil det bli besvart at olje- og energiministeren. «Mange landbrukseiendommer blir stående tomme både i Hedmark og ellers i landet på grunn av prisregulering, dvs. en makspris på eiendommer satt på grunnlag av gårdens mulige avkastning. Dette fører til at en del eiendommer som ville blitt solgt, ikke blir det, da salgssummen blir for lav. Vil statsråden bidra til at vi får en oppmyking av denne regelen slik at den forsvinner?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-11-18:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er riktig at dette har vært diskutert før. Nå er det et nytt storting, en ny minister og jeg prøver igjen, for dette er et viktig spørsmål. Det er viktig ute i distriktene, fordi det står en del tomme bygninger på gårdsbruk, de brukes ikke. De som har eid dem, bygd dem eller arvet dem, ønsker ikke mer eller mindre å gi dem bort på grunn av at salgsprisen blir for lav. Da beholder de heller eiendommen, og noen ganger resulterer det i at bygningene blir stående tomme, det utføres ikke vedlikehold og jorda forpaktes bort. Det skaper ingen vekst. Jeg tar dette spørsmålet opp på nytt fordi det er så viktig. Det kan være greit og bra at man er opptatt av dem som vil inn i landbruket, men det er også noen som vil ut, men de vil ikke gi bort livsverket sitt. Skal man stoppe eller redusere en forgubbing, må man se på pris.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-11-18:
Jeg takker for kommentarene, som jeg ikke er enig i. Jeg mener at Fremskrittspartiet har den beste politikken også når det gjelder distriktspolitikk og det å drive landbruk. Spørsmålet her gjelder en kjøper og en selger som blir enige om en pris. Så går dette til politisk behandling, og flertallet av politikerne sier at prisen er for høy, det blir ikke noe salg. Det finnes kjøper til en gård, det finnes selger, og de er enige om prisen, men det er det politiske systemet, flertallet av politikerne i den enkelte kommune, eventuelt fylke, som sier nei på grunn av at prisen er for høy. Det handler ikke om at prisen er for høy for den enkelte kjøper. Når man ønsker å kjøpe en landbrukseiendom, har fått lån og har en viss egenkapital og ønsker å satse på dette enten som enkeltperson eller som familie, synes jeg det er – unnskyld uttrykket – litt dumt at man ikke kan ha en oppmyking når det gjelder dette, nettopp for å slippe forgubbing og kunne få inn nye krefter.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-11-18:
Jeg må si det er gledelig at finansministeren selv vil svare for de synspunkter den nye fiskeri- og kystministeren har hatt på formuesskatten tidligere og antakelig nå har – det ser jeg frem til med glede og spenning. Spørsmålet var slik: «Statsråden har ved flere anledninger på en fortjenestefull måte tatt et oppgjør med den del av skattepolitikken som beskatter en bedrifts driftsmidler via formuesskatten. Ikke minst innen fiskeri og oppdrett, med mange små aktører, medfører en økt beskatning av driftsmidlene, som vi har sett de senere år, en økt utrygghet for arbeidsplassene. Kan vi regne med at statsråden vil fortsette å hevde sitt velbegrunnede syn på denne beskatningen også innenfra den regjering hun er medlem av?»
Svein Flåtten (Høyre), 2009-11-18:
Jeg takker for svaret. Det tolker jeg slik at den statsråden jeg stilte spørsmålet til, ikke kommer til å fortsette å hevde sitt syn på formuesskatten, men står på det som er Regjeringens offisielle syn. Så synes jeg det er positivt at statsråden i sitt svar omtaler dette som opposisjonen og Regjeringen er uenige om. Vi mener – i hvert fall fra Høyres side – at formuesskatten er uheldig for bedriftene. De endringer som har vært gjort, har gått mer på bunnfradragene og har betydd relativt lite for små og mellomstore bedrifter. Det som er positivt, er at statsråden nå ikke lenger omtaler dette som «skattelettelser til de rikeste». Kan han si noe om at det er et begrep som man kanskje vil forlate mer i debatten?
Svein Flåtten (Høyre), 2009-11-18:
Jeg ser at vi ikke kommer noe særlig videre med dette i dag. Det gjorde vi for så vidt heller ikke i den foregående perioden med den forrige finansministeren. Et eksempel: Høsten 2009, under vanskelige tider for næringslivet, betaler eierne en formuesskatt som bygger på verdier som faktisk ligger så langt tilbake som mer enn halvannet år, ved at skjæringsdatoen for formuesskatten ligger så langt tilbake, altså på den historiske toppen vi hadde i norsk næringsliv og i konjunkturene. Det er en betydelig belastning for mange bedrifter som nå befinner seg i en vanskelig situasjon: verkstedindustrien, leverandørindustrien osv. Synes ikke finansministeren at det er et tankekors som kanskje kan skyve han inn på litt andre tanker i løpet av de årene som ligger foran ham?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2009-02-10:
Det kan sikkert argumenterast for at dette skulle ha vore utvida ytterlegare. Men vi har teke eit skritt som vi meiner er i riktig retning, og har sagt at informasjon i ei avdeling i eit finanskonsern skal kunne overdragast og utleverast til ei anna avdeling i same finanskonsern utan at dette bryt med personvernomsyn og personvernreglar. Om ein skulle gått endå lenger, kan sjølvsagt alltid diskuterast. Men når vi konstaterer at vi ikkje får gjennomslag for denne endringa, ville vi vel heller ikkje fått gjennomslag for ei endå større endring. Det at ein ikkje kan rapportere til andre avdelingar, meiner vi vil avgrense effektiviteten og handhevinga av kvitvaskingsreglane, og det vil også vere fordyrande for finanskonserna.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2009-02-10:
No er det altså slik at ein innanfor same finanskonsern ikkje skal kunne rapportere frå ei avdeling til ei anna. Dersom det er ein som kjem på ei liste, på grunn av mistanke om f.eks. kvitvasking, og som bør følgjast nøye, skal ein altså ikkje kunne rapportere namnet og personopplysningane til ei anna avdeling av personvernomsyn. Eg lurer på om det hadde gått an å få utdjupa litt nærmare kva ein er redd for. Dersom nokon er mistenkt for å drive med kvitvasking, kva for negative konsekvensar meiner representanten Jakobsen det vil ha dersom forslaget frå Framstegspartiet og Høgre om at opplysningar om vedkommande blir gjevne til ei anna avdeling innanfor same konsern, hadde blitt vedteke, og at ein eventuelt hadde utvida dette på eit seinare tidspunkt?
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2009-02-10:
Jeg skal ikke legge opp til en lengre debatt – saksordføreren har jo på en veldig god måte redegjort for at det er en nesten enstemmig innstilling. Men det er ett punkt, slik representanten refererte til, hvor det er delt syn. I merknaden fra Fremskrittspartiet og Høyre framgår det at oppfyllelse av rapporteringsplikt skal kunne skje innenfor samme finanskonsern uten hinder av taushetsplikt, og at en kan utveksle valg av kundekontrollnivå med andre rapporteringspliktige foretak i samme finanskonsern. Da vil jeg spørre saksordføreren om han synes det er en hensiktsmessig avgrensning. Hva med sparebanker innenfor samme sparebankgruppering eller rapporteringspliktige som er en del av et konsern, men ikke et finanskonsern? Er ikke disse i samme situasjon? Blir ikke dette forskjellsbehandling? Hva er grunnlaget for at man bare har plukket ut finanskonsern?
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2009-02-10:
Jeg har bare lyst til å si at her er det motstridende hensyn som skal ivaretas. I NOU-en og i utvalgsarbeidet er personvernhensynet sterkt fremme, men jeg ser at det er vurderinger som gjør at en kan lande på dette hensynet, og som det kan være besnærende å gå videre med. Men det er ikke utredet på en skikkelig måte i den NOU-en som foreligger, bl.a. det jeg har tatt opp om avgrensningsspørsmålet. Jeg tror vi skal ha en skikkelig runde om konsekvensene når det gjelder personvernet, men også det hensynet som går på avgrensning. Jeg ser det kan være argumenter for begge deler. Jeg vil at man skal ha en skikkelig runde i Banklovkommisjonen og få vurdert alle sider ved spørsmålet – både personvernhensyn, taushetsplikt og hensynet til at denne loven også skal være ressursbesparende, og at det skal avdekkes hvitvasking.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2009-02-10:
Hovedbegrunnelsen er at man bør ha en samlet gjennomgang av et avgrensningsspørsmål, enten det nå er innenfor en sparebankgruppering, eller det er et annet konsern som ikke er finanskonsern. De kommer i samme situasjon. Her plukker man altså ut et spesifikt konsern, et finanskonsern, og sier at for finanskonsern skal det i de enkelte foretakene være fri flyt av personopplysninger. Det er et poeng at man får en samlet runde på dette. Det er ikke vurdert av utvalget, og Datatilsynet har i det arbeidet som har vært gjort, vært veldig kritisk på mange områder i forhold til hvordan man skal ivareta personvernhensyn. Det jeg tror er viktig, er å få en samlet gjennomgang, og så får man eventuelt konkludere etter en bredere vurdering, som Banklovkommisjonen kommer med over sommeren.
Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2009-02-10:
Jeg vil bare si som jeg har sagt tidligere: Personvernet må vi holde i hevd, og vi skal være veldig klar på at det ikke skal få store konsekvenser for den enkelte hvis vi skal utvide dette i forhold til det som ligger i dagens forslag til lov. Jeg synes at det bør være utgangspunktet. Så er jeg åpen og ærlig på at det er to hensyn som vi må veie mot hverandre, men jeg kan bekrefte at personvernhensynet skal stå veldig sterkt.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-02-10:
Representanten Jakobsen har også gitt uttrykk for den store enighet som hersker i denne saken. Jeg har bare en kommentar, eller et spørsmål, til hans innlegg. Han snakker om mindretallsforslaget, som flertallet går imot, men som jeg oppfatter at han samtidig egentlig kan tenke seg å vurdere hvis det bare var utvidet til å gjelde de andre grupperingene som han snakker om i innlegget sitt, men selvsagt med ønske om en utredning av også dette. Betyr det at han stemmer imot, men egentlig er for intensjonen i dette forslaget?
Svein Flåtten (Høyre), 2009-02-10:
Jeg føler bare behov for en kanskje litt kuriøs oppklaring. Jeg oppfatter at representanten Lundteigen i sin omtale av beløpsgrensene sier at han er glad for at de er fastsatt som de er. Det er jeg helt enig med ham i, men han sier også at man oppbevarer sine kontanter på forskjellige måter rundt omkring i landet. Slik oppfattet jeg i hvert fall innlegget hans. Betyr det at Lundteigen i senere vurderinger av f.eks. endringer av disse grensene, tenker seg at vi skal ta geografiske hensyn når vi fastsetter slike grenser?
Lars Sponheim (Venstre), 2009-02-10:
Mindretallet av Høyre og Fremskrittspartiet har prøvd å få representanten Jakobsen til i realiteten å si at hvis vi først skal bryte personvernet, får vi gjøre det skikkelig på flere områder, og det er hans egentlige anliggende. Jeg oppfattet hans innlegg heller slik at her er personvernet så viktig at hvis en skal bryte personvernet og taushetsreglene, må det være bedre utredet og veldig godt begrunnet. Det er slik at personvernet har man alltid et godt argument for å bryte. Det er alltid en god hensikt bak å bryte personvernet. Det er det som har gjort at Datatilsynets direktør har kalt det «de gode hensikters tyranni» – for summen blir ulevelig for personvernet. Kan representanten bekrefte at i de videre vurderingene vil hensynet til personvernet stå meget sterkt og være veldig viktig?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-02-10:
Kontinuerlig fokus på økonomisk kriminalitet er uhyre viktig. Det er helt nødvendig for å sikre en god samfunnsmoral, og det er helt nødvendig for å sikre en rettferdig konkurranse. Det har lenge vært sterkt søkelys på hvitvasking av penger – kampen mot svarte penger, for å si det enkelt. Det som nå i det siste året har blitt enda mer påtrengende, og som er enda vanskeligere og enda viktigere, er behovet for å hindre terrorfinansiering som utføres av organisasjoner og personer med den største kløkt. Det lovforslaget som er til behandling i dag, viderefører de sentrale elementer i gjeldende hvitvaskingslov med krav om at finansinstitusjoner og enkelte andre skal gjennomføre kundekontroll etter «kjenn din kunde»-prinsippet og melde mistenkelige transaksjoner til Økokrim. Etter lovforslaget skal forhandlere av gjenstander fortsatt omfattes av hvitvaskingsloven ved kontanttransaksjoner på 40 000 kr eller mer. For å begrense de administrative byrdene ved loven er komiteen enig om at en ikke skal følge opp et forslag fra lovutvalget om at forhandlerne må utføre kundekontroll ved alle kontanttransaksjoner over 40 000 kr. Dette skal fortsatt bare gjelde i de tilfeller der transaksjonene er mistenkelige. Ellers må forhandlere kun utføre kundekontroll ved transaksjoner over 100 000 kr. Jeg har lyst til å knytte en kommentar til grensen på 100 000 kr. Betaling med kontanter inntil 100 000 kr er ikke mistenkelig i seg sjøl. Det er en ærlig sak hvordan man vil oppbevare sine penger. Vi vet at det er ulike kulturer omkring i landet på det området, og jeg er veldig glad for at man her legger opp til et regelverk som vil medføre at man setter inn kreftene der hvor behovet er størst. Jeg vil da bare avslutte med å si at etter komiteens vurdering tar lovforslaget hensyn til at den håndteringen av personopplysninger som loven forutsetter, skjer på en måte som ikke uforsvarlig krenker sentrale personverninteresser. Dette ble også tatt opp i replikkordskiftet foran. Begrepet «uforsvarlig» er et tøyelig begrep, og det er da et stort ansvar for de offentlige instanser å overvåke praktiseringen av personvernet og påse at ressursene settes inn overfor de personer og virksomheter som det er vanskeligst å avsløre – jeg understreker vanskeligst å avsløre. Dermed er det også lettere å ivareta personverninteressene ved at de mange ikke får slik fokusering i forhold til de få som utgjør den største utfordringen på området, gjennom svart og illegal virksomhet og også finansiering av terror. Formålet med hele proposisjonen er å medvirke til å gjøre det vanskeligere.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-02-10:
Det som var poenget mitt, er at det er ulike kulturer for hvordan man forvalter sine verdier. Noen forvalter dem i formuesobjekter, realkapital – andre i kroner. Noen forvalter sine verdier i bank, noen har dem fortsatt i pengeskap. Det er ikke knyttet til geografi. Det er knyttet til ulike erfaringer, ulike holdninger til penger. Poenget mitt var bare at det å betale med kontanter inntil 100 000 kr umulig kan være noe mistenkelig i seg sjøl. Jeg ønsket å understreke at myndighetene må rette oppmerksomheten mot de store spørsmål og de vanskelige saker – dette er enkle ting å avklare.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Jeg skal ikke bidra til å forlenge debatten vesentlig. Det er bare to ting jeg ønsker å utdype og presisere. Det første knytter seg til spørsmålet rundt forskningsinnsats i nordområdene og på Svalbard. Jeg synes det er verdt å ta med seg at da komiteen hadde høring og møtte Forskningsrådet, understreket også Forskningsrådet at vi i inneværende år ligger på et meget høyt nivå når det gjelder forskning. Det knytter seg ikke minst til det at vi har vært igjennom en periode med Det internasjonale polaråret som faktisk har gitt et betydelig løft i forskningsinnsatsen med en økning på nærmere 100 mill. kr årlig de siste tre årene. Nå er det selvfølgelig en utfordring for alle myndigheter å klare å gå videre med et så høyt nivå på forskning i nord. Selvfølgelig burde det være en ambisjon for Norge å være blant de aller fremste når det gjelder polar forskning. Når det gjelder forskning, råder også Forskningsrådet til at det bør utvikles et eget Svalbard-program innenfor forskning. Det vil gi kontinuitet i forskningen på Svalbard, og komiteen gir i innstillingen en tilslutning til en sånn utvikling. Så litt om spørsmålet om observatørstatus eller konsultasjonsordning for lokalstyret i Longyearbyen. Dette er blitt vurdert. Min vurdering er at det er viktig for Lokalstyret å opprettholde sin integritet som folkevalgt lokal myndighet, og at en konsultasjonsordning med Regjeringens polarutvalg faktisk sikrer det på en bedre måte enn en observatørstatus i utvalget. Så vil jeg selvfølgelig oppfordre den ansvarlige statsråden til å lage en god, regelmessig og forutsigbar ordning som styrker dialogen mellom lokalstyret og regjeringsapparatet. Helt til slutt sier jeg takk for mange gode tilbakemeldinger fra komiteens medlemmer.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Som Fremskrittspartiet påpeker i innstillingen, tilstås i praksis alle borgere opphold på Svalbard i dag uavhengig av om de kommer fra et traktatland eller ikke. Dersom en person fra Svalbard reiser til Norge, eksempelvis til Tromsø lufthavn, blir man i dag ikke underlagt pass- eller visumkontroll til tross for at dette er Schengens yttergrense. Jeg kan vanskelig se at denne praksis kan fortsette, og vil derfor spørre hva justisministeren vil gjøre for å bringe disse forhold i orden?
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2009-06-15:
Fremskrittspartiet har i innstillingen imøtekommet et ønske fra flere hold om at Svalbard lokalstyre skal få delta i hvert fall som observatør i Det interdepartementale Polarutvalget. På Svalbard fikk vi høre at Lokalstyret, som er et folkevalgt organ, følte seg noe overkjørt i mange saker, og at både de selv og andre mente at de burde få noe bedre kontakt og større innflytelse over hva som foregikk. Jeg ser at vi dessverre står alene om å foreslå observatørstatus, men at det etableres en konsultasjonsordning mellom utvalget og Lokalstyret. Det er et skritt i riktig retning. Jeg vil spørre justisministeren om han har gjort seg noen tanker om hvordan denne ordningen skal fungere i praksis. Hvor ofte har man tenkt å ha konsultasjoner osv.?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-06-15:
Jeg har registrert at justisministeren har reist mye til Svalbard, og at han har en stor kjærlighet til øyriket. Det er han ikke alene om å ha. Jeg vil utfordre ham på nettopp dette som jeg har tatt opp i en tidligere interpellasjon i vår, nemlig forskning. Selv om han ikke er forskningsminister, har han et overordnet ansvar for forskningsaktiviteten. Hvordan ser justisministeren på mulighetene til at Norge virkelig kan innta en lederposisjon innen internasjonal polarforskning i dag? Det strømmer forskere til øygruppen fra ulike deler av verden, og på mange måter er det i ferd med å ta av. Også Riksrevisjonen etterlyste større koordinering og større ledelse på dette feltet. Hvordan ser justisministeren på mulighetene for at Norge kan ta større grep for å kunne gjøre dette til en viktig del av suverenitetsutøvelsen på Svalbard i framtiden? Jeg må jo si at det var litt forstemmende at Regjeringen kuttet i bevilgningene til UNIS. Jeg er glad for at noe ble rettet opp. Hvordan ser han på mulighetene til å få fullført denne gjenopprettingen i neste budsjett?
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2009-06-15:
Jeg vil bare benytte anledningen til å ta opp et annet spørsmål som har vært reist i forbindelse med behandlingen av denne meldingen, nemlig forholdet til barn av utenlandske foreldre på Svalbard, som kan representere en litt vanskelig utfordring i framtiden, ikke minst når det gjelder skolegang. De har jo ikke plikt til å gå på skole, men de får et tilbud som de aller fleste benytter seg av. Men det er litt opp til foreldrene om de vil gjøre det. Samtidig vet vi at de har ingen rett til videregående opplæring i Norge, slik at de har ikke noen vei videre. Veien tilbake til de landene de kommer fra, blir ofte stengt på grunn av at de ikke utvikler det språket de har fra sitt opprinnelsesland. Vi ser for oss at dette kan bli et vanskelig dilemma – et problem og en utfordring for politiske myndigheter i framtiden. Hvordan ser justisministeren på dette?
Anne Margrethe Larsen (Venstre), 2009-06-15:
Naturressursene i nordområdene og de store konsekvensene av klimaendringene skaper jo store utfordringer for Norge, men også utrolige muligheter. Svalbards beliggenhet midt i passasjen mellom Polhavet og Nord-Atlanteren er unik, bl.a. som redningsberedskapsbase, langt inn i framtiden. En samlet komité ønsker en utredning i lys av bl.a. miljøaspektet, de geopolitiske aspektene og fiskeriene. Hvordan ser statsråden på en slik utredning?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Som vi vel også har varslet i meldinga, er dette forhold som man nå er i ferd med å se på, slik at man får korrekt anvendelse av det regelverket som gjelder for grensepassering. I det arbeidet som nå pågår, bl.a. når det gjelder gjennomgang av utlendingsforskriften, er det viktig at vi tar to hensyn – at man ikke lager, som Fremskrittspartiet er opptatt av, så rigide regler at det føles for rigid, men at man får til et regelverk som er funksjonelt, og som ivaretar de hensyn som bl.a. følger av Schengen-forpliktelsene.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Det er jo noen utfordringer her. For det første er det spennende å se hva som kommer i neste budsjett, og det ligger under en annen statsråd. Det forhindrer meg ikke i å være helt enig med representanten Lånke i at den aktiviteten som nå skjer når det gjelder forskning og utdanning på Svalbard, er og vil for framtiden bli en av de aller viktigste plattformene, også for norsk tilstedeværelse. Jeg er ikke sikker på om vi skal måle vellykkethet i forhold til forskning på Svalbard om det blir flere utenlandske forskere. Så vidt jeg vet, er det reelle forholdstallet rimelig stabilt. Ser vi på utviklingen av UNIS, er det faktisk slik når det gjelder midler, at fra slutten av 1990-tallet og fram til inngangen av 2009 er bevilgningene økt fra 30 mill. til 110 mill. Det er jo en betydelig satsing fra norsk side. Tatt i betraktning at Svalbard er ett av de viktigste stedene i verden med hensyn til klimaforskning, sier det seg sjøl at Norge har stor interesse av å fortsette den satsingen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Et slikt arbeid som komiteen bl.a. er opptatt av, både i forhold til miljøutvikling og særlig i forhold til redningsaspektet, er et ønske og et behov som vi også i Regjeringa ser. Særlig når det gjelder rednings- og beredskapssituasjonen, er det jo slik at isolert sett for Svalbard-øygruppen er det behov for å ha et meget årvåkent blikk på den kapasiteten de har. Samtidig er vi i en situasjon hvor vi på fastlandet nå åpner basene bl.a. for tilstedevakt døgnet rundt. Vi åpner en ny base i Florø, og vi har et større prosjekt for anskaffelse av nye redningshelikoptre. Når man gjør denne jobben på fastlandet, mener jeg det er helt naturlig i en slik utvikling at man også må ha med seg det perspektivet og de utviklingsmulighetene vi har på Svalbard – ikke bare behovet, men også utviklingsmulighetene – og den fordelen vi vil ha ved å kunne styrke rednings- og beredskapsarbeidet med base i Longyearbyen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Aller først: Når det gjelder spørsmålet om hvorvidt lokalstyret skulle føle seg overkjørt, er ikke det mitt inntrykk. Vi har hatt jevnlige møter med politisk ledelse i Justisdepartementet og Lokalstyrets ledelse. Som jeg også sa i mitt innlegg, har det båret frukter. En av grunnene til at man bl.a. fikk satt ned svalbardskatten for noen år siden, er altså Lokalstyrets store innsats. Slik sett er vel jeg en av de statsrådene i Regjeringa som virkelig har lyktes i å sette ned en skatt. Samtidig er det slik at de kontaktmøtene vi har hatt om stortingsmeldingen, har jo vært særdeles gode. Der har man hatt workshop i Longyearbyen med politikere fra Justisdepartementet til stede, og med gode innspill fra lokalstyret. Vi hadde også det samme senest da meldingen ble lagt fram. Så mener jeg at en konsultasjonsordning ikke nødvendigvis er noe mindre dårlig enn en observatørordning i forhold til Polarutvalget. Det at man skal konsultere, kan bidra til at man nettopp i viktige saker får fram synspunkter raskt og også tar hensyn til det. Hvor ofte det blir, får vi komme tilbake til.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-06-15:
Dette er en spørsmålsstilling som jeg har vært svært opptatt av. Jeg har møtt mange av skoleelevene i Longyearbyen. Jeg møtte de helt minste – jeg spiste pizza med dem sist jeg var der oppe – og jeg møtte også de to som nå er russ i Longyearbyen. Vi diskuterte bl.a. disse spørsmålene. Det er jo en av grunnene til at jeg mener at vi må prøve å finne noen fleksible løsninger som ivaretar disse barnas og disse ungdommenes interesser. En utvekslingsavtale med Troms fylkeskommune er jo et første skritt og kan være en mulighet i forhold til dette. Samtidig er jeg glad for at representanten Lånke i sitt hovedinnlegg her i dag pekte på at det er noen dilemmaer og noen vanskeligheter i forhold til det regelverket som gjelder for utenlandske statsborgere på Svalbard. Vi har varslet i meldingen, og vi vil nå starte, en gjennomgang sammen med Arbeids- og inkluderingsdepartementet for å se om vi nettopp på dette området klarer å skape noen fleksible løsninger som vil ivareta disse barnas hensyn. Det er all grunn til det, og jeg tror at det skal være innenfor rekkevidde.