Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2008-02-12:
Innledningsvis vil jeg si at jeg er enig med representanten Eriksen Søreide, som sier at det ikke finnes en systematisk dokumentasjon på tapt undervisningstid. Men i tillegg er det heller ingen definisjon på hva en mener med tapt undervisningstid, for debatten i dag har iallfall så langt vist at en snakker om forskjellige ting. Er det tapt undervisningstid når klassen er på skitur? Er det tapt undervisningstid når undervisningen eller læringen skjer i tre forskjellige rom, når elevene er fordelt på bibliotek, klasserom, grupperom og læreren går inn og ut hele veien? Eller for å stille spørsmålet på en annen måte: Er det tapt undervisningstid om læreren er ute av klasserommet? Min påstand er nei, så sant det skjer læring og eleven har en læringsarena og en oppgave, trenger ikke dette ses på. Så konklusjonen innledningsvis må være at en må gjerne definere tapt undervisningstid hvis en skal kartlegge dette og få et felles resultat. Kristelig Folkeparti er enig med forslagsstillerne i at tapt undervisningstid er et problem. Det er behov for å gå grundigere inn for å finne årsaken til problemet. Vi har for lite kunnskap om årsakene til og omfanget av tapt undervisningstid. Det gjør at det blir lite konstruktivt å sette inn spredte enkelttiltak. Derfor mener vi det er behov for å bli enige om hva vi snakker om, og få en landsomfattende kartlegging. Kristelig Folkeparti vil derfor støtte det framlagte forslaget. Flere undersøkelser har vist at norsk skole sliter med bråk og uro. Elever gir klart uttrykk for at det er et problem som hemmer undervisningen. Det å snakke om tapt undervisningstid er en konstruktiv måte å tilnærme seg denne problemstillingen på. Det er nemlig dette som er den reelle konsekvensen av bråk og uro i timene. Dersom det ikke er noe opplegg for elevene, er det sannsynlig at det kan bli bråk og uro. Samtidig fokuserer forslaget på andre elementer som hemmer undervisningen. Det tar tid å komme i gang med undervisningen, og det kan være avbrytelser av mange slag som fører til at mye verdifull tid går vekk. Et annet problem som det pekes på, er mangelen på lærere, særlig i videregående skole. Problemer med bl.a. å få tak i kvalifiserte vikarer gjør at man har timer uten lærer. Det burde være et minstemål at man hadde en nasjonal rekrutteringsplan og et fokus på å ansette et tilstrekkelig antall lærere i skolen. Med det generasjonsskiftet som vil komme de nærmeste årene, haster det for Regjeringen å få øynene opp for dette problemet. Det er alvorlig når det i et brev fra Norsk Lektorlag til Kunnskapsdepartementet i november i fjor kommer fram eksempler på at enkelte videregående skoler planlegger å tilby færre antall timer i forhold til minstekravet som læreplanene setter. Det vil ramme den enkelte elev. Det må sette mottakeren av brevet i alarmberedskap. Vi må sikre at vi gir elevene den undervisning de har krav på, og da er undervisningstiden et avgjørende element. Sagt på en annen måte: Det kan være behov for å stramme opp, slik at elevene får det timetallet de har krav på etter loven. Til sist: Jeg tror det er en fare, når vi diskuterer utfordringene i skolen, at vi i altfor stor grad ser isolert på skolens problemer og glemmer samfunnet rundt. Jeg tror at vi i større grad må innse at skolen og utfordringene i skolen må ses mer i et helhetlig samfunnsperspektiv. Jeg tror at vi i sterkere grad må ta på alvor at det samfunnet vi ser utenfor skolen, også gjenspeiles i skolen. Skolen og dens elevmasse vil speile det lokalsamfunnet de er en del av. Derfor mener vi at også mer generelle familiepolitiske tiltak vil være et bidrag til å skape gode læringsmiljøer i skolen. Satsing på foreldreveiledning, barne- og ungdomspsykiatri, familierådgivning, bekjemping av arbeidsledighet - som heldigvis er veldig mye lavere nå - voksenopplæring osv. bidrar til å skape gode oppvekstvilkår og har en positiv effekt på elevenes læring.