André Oktay Dahl (Høyre), 2012-03-22:
Når vi diskuterer justisbudsjettene generelt og politibudsjettene spesielt, handler det stort sett om hvor mye mer penger vi mener vi bør bruke. Den forrige debatten var et ganske tydelig tegn på det. Men det handler naturligvis om å bruke de pengene vi har, på en best mulig måte for å skape et tryggest mulig samfunn. Vi vil og bør selvfølgelig aldri komme dit at vi tror at vi kan spare oss til et tryggere samfunn. Men vi må hele tiden være opptatt av å se etter områder hvor det kan antas å være mulig å begrense utgiftsveksten, kutte kostnader og skape et bedre tilbud. Mer forskning på hva som fungerer eller ikke innen kriminalomsorgen, langt bedre og mer langsiktig planlegging for balanse i straffesakskjeden, bedre bruk av sivilt ansatte i politietaten, mer målrettede bemanningsøkninger, mindre byråkratisering og økt satsing på frivillige og ideelle organisasjoner er noen eksempler. Etter snart syv år i justiskomiteen er det egentlig i det hele tatt den manglende samhandlingen mellom politi, domstoler og kriminalomsorgen som slår meg. De årlige budsjettene gir ikke rom for å tenke strategisk for hele og ikke bare deler av justisfeltet. Det ene året «vinner» politiet. Politiet, som ifølge Storberget var den store vinneren i årets budsjett, sier ikke akkurat det selv, der de i politidistrikt etter politidistrikt varsler reell nedbemanning. Men sammenlignet med kriminalomsorgen oppfatter kriminalomsorgen at de har vunnet. Og det er jo ganske naturlig med tanke på at fengslene våre er smekk fulle. Varetektskapasiteten er sprengt, og virkemidlene for å redusere soningskøene som vi ser kanskje er på vei opp igjen nå, som skyldes at politiet har begynt å produsere saker etter en konflikt, og at vi får flere utenlandske kriminelle, er til dels brukt opp. Formen og kvaliteten på den kapasitetsplanen for kriminalomsorgen som vi håper skal behandles på en skikkelig måte i Stortinget, vet «fåglarna» ikke så mye om. Domstolene på sin side påpeker at de har varige utfordringer, men flertallet varslet at de ser på de samme utfordringene som midlertidige, og derfor har varslet at man vil redusere tildelingene. Jeg har dessverre til gode å se at vi de siste ti årene har greid å lage systemer for bedre balanse i straffesakskjeden. Det bekymrer Høyre, og det bør egentlig bekymre alle partier, da det medfører at vi år etter år billedlig løper rundt med en bøtte for å ta imot det vannet som renner inn fra ulike hull i taket. Jeg tillater meg derfor å stille statsråden et helt åpent spørsmål: Tror statsråden at det i det hele tatt er mulig å skape bedre balanse i straffesakskjeden, eller kommer vi bare til å fortsette å snakke om det? Man greier å lage analysemodeller for det aller meste. Man greier å beregne de økonomiske effektene av miljøproblemer. Og da er spørsmålet: Hvorfor finnes det ikke tilgjengelig analyse og statistikk for f.eks. følgende tankeeksperiment: 100 flere politifolk genererer x antall saker, som igjen medfører behov for x antall flere årsverk i domstolene, og dernest i kriminalomsorgen. Og ikke minst: Hva betyr egentlig økte straffer på grunn av ny straffelov i provenyeffekt fremover? Norge er et av verdens rikeste land – også på byråkrati – og burde kunne nærme seg å utvikle modeller og verktøy som kan synliggjøre noen av de sammenhengene man greier å beregne på andre samfunnsområder. Jeg håper at statsråden har noen tanker om det, siden jeg ikke fikk svar på det da jeg stilte statsministeren tilsvarende spørsmål tidligere. Neste spørsmål er om det er formålstjenlig at vi nesten ikke vet noe om hva som fungerer eller ikke, i kriminalomsorgen. Men vi tror veldig mye. Gjennom mange år har kriminalomsorgen lidd under et slags prosjekttyranni som ulike partistatsråder og andre skal sette flagget sitt på. Flere frivillige har fått til gode ting, men de opplever jo at det skal veldig mye mer til for at det bevilges 500 000 kr til deres prosjekt, enn til det å bevilge 100 mill. kr inn i det store offentlige systemet. Den saksbehandlingen som disse frivillige opplever, enten de heter Elevator, Fretex, Foreningen For Fangers Pårørende, FRI eller Retretten, virker litt mer nøye enn det enkelte andre nå om dagen ser ut til å ha bedrevet, hvis bare nærheten til dem som fikk pengene, var stor nok. Jeg skal ikke dra den lenger, men jeg vil stille statsråden følgende hovedspørsmål nr. to: Hvordan kan man sikre at pengene som bevilges til kriminalomsorgen, brukes på rett måte? Og: Hvordan skal vi kunne vite mer om hva som faktisk fungerer, og ikke? På politisiden vet vi at politiet hevder at de har langt flere oppgaver enn det følger med ressurser til. Det er jo grunnen til at vi har foreslått en politistudie flere ganger fra Høyres side. Grunnene til det tør være velkjente. Statsråden har selv sagt at politiet må lære av Forsvaret, og det er derfor politiet har bedt om en politistudie etter mønster av Forsvarsstudien. Det ville sørget for bedre oversikt og sannsynligvis bedre bruk av midlene i sektoren og mer trygghet på lang sikt. Å få til bruk av andre yrkesgrupper enn politiutdannede i politietaten har vært en vei å gå. Vi var inne på det i forrige debatt, men etter press fra bl.a. Høyre ansatte man flere sivilt ansatte for å frigjøre politikraft. Det måtte riktignok en finanskrise til for at man skulle skjønne at man også hadde en politikrise, men det skal jeg la ligge. Utfordringen fremover er i alle fall at man fortsatt ikke har en god sentral strategi for hva disse kan gjøre utover det de gjør i dag, i form av flere sekundæroppgaver. Så spørsmål nr. tre til statsråden er derfor: Hva ser statsråden for seg at sivile kan bidra med utover det de gjør i dag, og vil en slik sentral strategi bli fremlagt f.eks. i forbindelse med resultatreformen? Men før den kommer, vil jeg be statsråden forsøke å være litt konkret på om hun ser flere oppgaver som sivile kan gjøre, enn i dag. Ved siden av bedre og økt bruk av andre yrkesgrupper kommer spørsmålet om hvordan politiets ressurser bindes opp av hjelpe- og bistandsoppgaver til f.eks. barnevernet og helsevesenet. Utover å presisere någjeldende regelverk for dette er spørsmål nr. fire: Ser statsråden for seg noen konkrete reformer som kan frigjøre politiressurser ved i større grad å ansvarliggjøre f.eks. barnevernet og helsevesenet? Innen bygg og anlegg, investeringer, IKT og hensiktsmessig organisering av tjenester er det i stor grad kompetanse kombinert med evne og vilje til å planlegge langsiktig som er avgjørende for å hente gevinster eller frigjøre midler til prioriterte oppgaver. Jeg er overbevist om at bedre samarbeid om f.eks. innkjøp og bruk av utstyr i hele justissektoren samlet, og ikke bare for hver enkelt del av straffesakskjeden, er mulig. Vi ser at når infoflyten om kriminelle mellom politiet og kriminalomsorgen ikke er optimal, og vel også baserer seg på et hjemmelsgrunnlag som ennå ikke har trådt i kraft, er det grunn til å stille spørsmål om hvordan man ser for seg at de totale ressursene som brukes i hele straffesakskjeden, kan brukes bedre totalt sett. Så spørsmål nr. fem er derfor: Kan statsråden peke på noen konkrete tiltak som er, eller som vil bli igangsatt, for å skape bedre samordning i pengebruken hva angår anskaffelser totalt sett i justissektoren? Disse fem omfattende spørsmålene har blitt stilt som oppvarming til statsråden i tidligere skriftlige spørsmål i tillegg til at de fremgår av begrunnelsen for hovedspørsmålet i denne interpellasjonen. Svaret til nå har vært: «Regjeringen er opptatt av at ressursene i justissektoren benyttes på en best mulig måte. Som det fremgår av svaret på ovennevnte spørsmål er det gjennomført/iverksatt flere effektiviseringstiltak innenfor justissektoren, men det foreligger ingen uttømmende oversikt over alle effektiviserings- og innsparingstiltak som er gjennomført de senere år» Spørsmål nr. seks, som da blir det nye, er: Vil statsråden initiere at man skaffer seg en slik oversikt, slik at man kan danne seg et bilde av hvilket eventuelt uutløst potensial som ligger der, siden statsråden etter tiltredelsen har understreket nettopp behovet for det i møte med krav om mer om penger, altså at man må bruke pengene bedre? Når det gjelder oversikter over hva man har brukt mer penger på, har det ikke manglet på oversikt over det av noen som helst regjering. En vurdering av effektiviseringspotensialet i hele justissektoren kunne det være verdt å lage f.eks. en egen stortingsmelding om. Er statsråden åpen for det? Avslutningsvis: Det er grunn til å påpeke i den offentlige debatt at det handler både om mer penger til f.eks. politiet og også om måten de brukes på. Heller ikke denne interpellasjonen er ment som et spark til regjeringen. Jeg understreker det, slik at vi får mer konkrete svar enn det jeg fikk i deler av den forrige debatten. Det er et ønske om at Stortinget fremover skal involveres, ikke bare i kampen om å bruke mest mulig penger, men også å bruke dem rett på justisfeltet.