Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-12:
Jeg er glad for at det er stor enighet om at barnekontakter er viktig. I debattene etter de to interpellasjonene jeg har hatt om det, har alle partiene gitt uttrykk for at barn av innsatte bør få bedre rettsvern. Det er gledelig. Hele komiteen er enige om at barn av innsatte er en spesiell gruppe barn, som rammes hardt når mor eller far dømmes til fengselsstraff. Vi er enige om at barnekonvensjonen skal gjelde, og det er heller ingen uenighet om at Kriminalomsorgsdirektoratet formidler god informasjon om barnets rettigheter til ansatte i tjenesten. Kriminalomsorgen har gjort en formidabel innsats med å bedre forholdene for barn av innsatte i fengslene. Det fortjener ansatte og direktoratet all honnør for. Nå er det barnekontakter i så godt som alle fengsler i Norge. Det er kjempebra! Vi er også enige om at det skal gis et sterkt og entydig signal om at barns rettsstilling skal styrkes. Men vi skiller altså lag når det gjelder vurdering av tydelighet, ansvar og likebehandling. Lovbestemmelser driver vi med. Barneombudet sier i sitt høringssvar at å ha en lovfesting er et tydeligere signal enn en forskriftsfesting. Arbeiderpartiet er enig. Forskrifter kan endres uten at Stortinget er orientert. Det gjør det vanskelig for stortingspolitikere å ha det nødvendige ansvar for denne gruppa barn. Det politiske ansvaret blir tydeligere ved en lovfesting. Arbeiderpartiet mener ikke at lovtekster sjelden leses, slik flertallet gjør. Tvert imot mener vi at en lovfesting vil gi ansatte i andre etater, frivillige organisasjoner og ikke minst innsatte og deres pårørende et tydeligere signal og gjøre kunnskapen lettere tilgjengelig for allmennheten enn en forskrift. For Arbeiderpartiet er dette også et spørsmål om likebehandling. Rundt 9 000 barn har hvert år en av foreldrene i fengsel. Disse barna er ikke mindre utsatt enn barn av foreldre med alvorlig ruslidelse, psykisk eller somatisk sykdom. De er ikke like mange, kanskje, men desto viktigere er det at de får vår oppmerksomhet. Stortinget har enstemmig tatt liknende ansvar før. I juni 2008 uttalte en enstemmig helse- og sosialkomité: «Komiteen er glad for at det nå legges opp til å gi barn juridiske rettigheter til oppfølging som pårørende. Dette er et tema som har blitt reist flere ganger. Det er helt åpenbart at en rekke barn som er pårørende, har behov for en spesiell oppfølging, dette være seg om barnets forelder er psykisk syk, har rusproblemer eller annen sykdom som kan påvirke barnet alvorlig.» Videre utalte en samstemmig komité: «Komiteen ber om at en vurderer ytterligere tiltak som vil kunne sikre barnas rettigheter som pårørende.» Jeg registrer at dagens flertall har vurdert saken annerledes, at Harald Tom Nesvik, som er gruppeleder i Fremskrittspartiet, sannsynligvis har snudd, og at Kristelig Folkeparti har forlatt Laila Dåvøys politiske linje når det gjelder rettigheter til barn som pårørende. Det er svært beklagelig. Høyres Hårek Elvenes uttalte i Dagbladet i desember at de innsatte ikke er syke. Videre uttalte han: «Man bør ikke gjøre barn av innsatte til en mer spesiell gruppe enn det de er. De ivaretas i dag på en god måte med det gjeldende lovverket.» Med sitt utspill mener jeg Høyre gjør barn av innsatte mindre spesielle enn de er. Arbeiderpartiet tror vi kan gjøre mer, og mener vi må gjøre mer. Dessuten er det helt feil. Innsatte i fengsel har stor sykelighet, mer enn andre. Barna deres har større utfordringer, flere enn andre, både helsemessig, økonomisk og utdanningsmessig. Hvis det er denne oppfatninga som ligger til grunn for Høyres standpunkt, viser det stor mangel på fakta. Det er synd – ikke for Høyre, men for barna. Jeg er fornøyd med at justisministeren la opp til at Stortinget kunne bestemme, selv om jeg skulle ønske at justisministeren, som er opptatt av barns forhold, og som er opptatt av barn som lider, hadde valgt å vise tydeligere handlekraft i denne saken. Han kunne fulgt opp Harald Tom Nesviks og Fremskrittspartiets standpunkt fra forrige periode. Men kanskje det er et resultat av at det er et toparti-parti – ett stortingsparti og ett regjeringsparti – som ikke alltid er omforent når det gjelder justispolitiske standpunkt. Men når det er sagt, er det bra at vi får en forskriftsfesting. Det er et steg i riktig retning. Det er et tydelig – dog ikke det tydeligste – signal til barn og til foreldre i fengsel. Stortinget sier med dette: Dere har krav på tilrettelegging, oppfølging, koordinering og informasjon. Det er bra, og der er vi enige, alle partier. Jeg tar opp forslaget som mindretallet har fremmet i innstillinga.