Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2009-12-14:
Jeg vil først få lov til å si meg enig med representanten Hans Olav Syversen i at alle forhold tatt i betraktning, er vel norsk forvaltning relativt bra. Den fungerer ganske bra. Når man hørte det siste innlegget, virket det som om norsk forvaltning bare er elendighet. Men det er det ikke. Det sier jeg til tross for at jeg er saksordfører for det tidligere Arbeids- og inkluderingsdepartementet, inkludert Arbeids- og velferdsetaten eller Nav. Jeg skal ikke gå i dybden av det som står i Riksrevisjonens rapport om Nav på dette tidspunktet, for, som vi har hørt før her i kveld, komiteen skal ha en åpen høring 15. januar basert på Tillegg 2 til Dokument 1, altså om Nav. Jeg har bare et par korte kommentarer. For det er jo alvorlig at Riksrevisjonen ikke kan bekrefte Navs regnskap for 2008 – vi snakker om 300 milliarder kr. På godt norsk betyr det at regnskapet ikke er godkjent. Det påpekes i Riksrevisjonens rapport svakheter ved Navs internkontroll som medfører stor sannsynlighet for at regnskapet inneholder vesentlige feil og mangler, og det reises tvil om hvorvidt Navs disposisjoner er i tråd med Stortingets vedtak og forutsetninger, gjeldende regelverk og standarder for statlig økonomiforvaltning. Men dette kommer vil altså tilbake til. Vi vil få god tid til å gå skikkelig igjennom hele denne rapporten, også det departementet og Nav måtte mene, når vi skal ha høring 15. januar. Jeg vil legge til når det gjelder Nav, at jeg personlig kanskje synes at det likevel er det som påpekes om manglende kompetanse i førstelinjetjenesten som er det mest bekymringsfulle, fordi det tyder på at de som skal betjene den vanlige mann og kvinne, ikke har den nødvendige kompetanse på området, og det går naturligvis ut over nettopp den vanlige mann og kvinne. Jeg tror det var Borten Moe som sa at hvis Nav hadde vært et u-land, og vi hadde gitt bistand, ville i hvert fall ikke det u-landet fått bistand for det kommende år. Når det så gjelder bistand – norsk utviklingspolitikk – er det ganske gledelig at det ikke er store merknader denne gangen. Norsk bistand utgjør flere og tyve milliarder kr, og det er ikke alltid så mye diskusjon om innholdet, men kanskje mest om hvor stor andel av brutto nasjonal inntekt norsk bistand bør være. Riksrevisjonen har ved flere anledninger tatt opp manglende kontroll ved både langsiktig bistand og humanitær bistand. Dette har både Norad og Utenriksdepartementet tatt på alvor og lagt mye arbeid i videre. Denne gangen er det to saker som er anmerket, nemlig bistand til Serbia og bistand til frivillige organisasjoner i Angola. Jeg skal ikke si noe om Serbia, det regner jeg med at Vaksdal gjør etter meg. Men Riksrevisjonen merker seg at det arbeides med ytterligere tiltak for å styrke forvaltningen av disse midlene. Det understrekes også at Utenriksdepartementet har nulltoleranse for korrupsjon i alle norskstøttede prosjekter. Jeg vil få legge til at Riksrevisjonens undersøkelse av bistand ofte bidrar til en mer konstruktiv debatt, også om bistandens effekt på utvikling og langsiktig økonomisk vekst. Jeg tror det er nødvendig at vi kontinuerlig har, eller tar, den debatten. Norge har de siste årene forsøkt å gjøre bistand mer strategisk og understreker at bistanden bare er en del av utviklingspolitikken. Det betyr en tettere kobling mellom utenrikspolitikk, sikkerhetspolitikk, handelspolitikk og klimapolitikk for å bidra til et lands utvikling i bredden. Det innebærer også å ta strategiske grep i hele utviklingspolitikken. Når det gjelder et land som Angola, som for øvrig er et veldig rikt utviklingsland, mottar ikke Angola så veldig mye bistand fra Norge. Ser vi bort fra den inngåtte avtalen om «Oil for Development» – altså for å bistå Angola for å få et rettferdig forvaltningsregime av oljeinntektene – kanaliseres bistanden i all hovedsak gjennom norske og lokale private organisasjoner. Norsk Folkehjelp driver fortsatt med minerydding og har i tillegg et mikrokredittprosjekt. Kirkens Nødhjelp og Angolan Catholic Church er andre organisasjoner som får norske bistandspenger til prosjekter i Angola. Det går fram av Riksrevisjonens rapport at Utenriksdepartementet de siste årene har jobbet aktivt for å bedre rapporterings- og kontrollrutinene, ikke minst gjelder det fra lokale angolanske søsterorganisasjoner til f.eks. Norsk Folkehjelp og Kirkens Nødhjelp.