Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-01-19:
Stortinget behandler i dag innlemmelsen av tre EU-direktiver om tilsetningsstoffer i matvarer i EØS-avtalen. Helsemessig sikkerhet står i fokus for debatten om EUs særdirektiver om tilsetningsstoffer i næringsmidler, og det er kommet en god del protester i sakens anledning både fra forbrukere og organisasjoner. Det er bestemmelsene om noen av de tillatte stoffer og mengdebegrensninger i EUs tilsetningsstoffdirektiver det er kommet reaksjoner på. Det er søtstoffet cyklamat, azofargestoffer og konserveringsmidlene nitrat og nitritt som trekkes fram, og som saksordføreren grundig behandlet. Cyklamat er et kunstig søtstoff med sterk søtende virkning, og i Norge er cyklamat godkjent som bestanddel i bordsøtningsmidler og i leskedrikker. EUs direktiver tillater at stoffet i tillegg kan tilsettes i f.eks. is, desserter, syltetøy, sukkervarer, sjokolade og bakerivarer. En viss andel av konsumert cyklamat omdannes av tarmbakterier til et stoff som kan gi testikkelskade og nedsatt sædkvalitet. SNT utførte en undersøkelse av cyklamatinntaket i 1997. Undersøkelsen viste at noen få personer hadde inntak over ADI, noe som skyldes stort forbruk av bordsøtningsmidler i kaffe og te. Det kom også fram under den åpne høringen i næringskomiteen 11. desember at Norge og Skandinavia faktisk har et større forbruk av leskedrikker som inneholder kunstige søtningsstoffer, enn ellers i Europa. Enkelte grupper, f.eks. unge jenter som ønsker å slanke seg, kan ha et stort forbruk og nærme seg ADI. Regjeringen forsøker nå å få til en overgangsordning når det gjelder cyklamat. Det forholder seg slik at EUs egen vitenskapskomite har endret råd når det gjelder akseptabelt daglig inntak, og man ser for seg mulighetene til at EU i nær fremtid kommer til å sette ned dette. Fremskrittspartiet er enig i at man prioriterer å få til en overgangsordning på dette området, slik at Norge kan slippe å justere tillatt mengde opp for deretter å justere det ned igjen. Det har vært ført en debatt om at EUs direktiver tillater mer omfattende bruk av fargestoffer, herunder de syntetiske azofargene, som pr. i dag bare har vært tillatt brukt i spesielle produkter som rognkjekskaviar, seilaks, brennevin og barmiks i Norge. EUs direktiv tillater at stoffene tilsettes f.eks. i brus, sukkervarer, iskrem, snacks, sauser og supper. Azofargestoffene kan utløse overfølsomhetsreaksjoner som astma, høysnue og barneeksem hos utsatte personer. Tatt i betraktning at det finnes alternative farger tilgjengelig på markedet, kan også nødvendigheten av disse stoffene diskuteres. Det er kanskje i forhold til azofargestoffene, hvor Norge har vært restriktiv siden 1978, da disse fargestoffene nesten ikke har vært brukt, og der EU nå åpner for bruk i veldig mange ulike produkter, at utfordringene kan bli størst. Det er stoffer som den norske befolkning generelt ikke har vært utsatt for tidligere. Derfor blir det viktig å følge utviklingen nøye. Innenfor rammen av det såkalte diversedirektivet, som bl.a. tar for seg antioksidanter, konserverings- og fortykningsmidler, åpnes det bl.a. for en større tilsetning av nitritt og nitrat. Stoffene benyttes som konserveringsmidler i visse kjøttprodukter, ost og sild. Det virker også fargestabiliserende og gir en spesiell smak i kjøttprodukter. Nitritt kan omdannes til nitrosaminer. Nitrosaminer kan føre til kreft hos mange forskjellige dyrearter, og man antar at dette også gjelder for mennesker. Jo mer nitritt, desto større er risikoen for at det dannes helseskadelige mengder nitrosaminer. Større mengder nitritt i kjøttprodukter kan dessuten skjule dårlig hygiene. Her foreligger det altså en mulighet for økt bruk av tilsetningsstoffer hvis det gir mulighet for økt konkurransedyktighet. Til tross for at direktivene inneholder en del problematiske stoffer det er gitt eksempler på, har Fremskrittspartiet likevel stilt seg positiv til innlemmelse av direktivene i EØS-avtalen. Det hadde selvsagt vært ønskelig at EU hadde ligget på norsk nivå med hensyn til tilsetningsstoffer i mat. Men som partner i en internasjonal avtale er det mange hensyn å ta. I utgangspunktet skulle direktivene vært innlemmet allerede for fem-seks år siden. Og det er ikke mulig å opprettholde avvikende nasjonale bestemmelser. Norske helsemyndigheter vurderer også helserisikoen som svært liten, selv om direktivene gjennomføres i norsk lovgivning. Det bør også tas med at Sverige og Danmark har hatt tilsvarende innvendinger mot disse delene av direktivene som Norge, men har nå gjennomført dem. I debatten om EØS-avtalen blir det lagt vekt på at avtalen gav Norge vetorett mot nye EU-lover. Et norsk veto mot matsminkedirektivene kan likevel ikke anbefales, mener vi. Saken er ikke av så stor viktighet at vi kan risikere å svekke EØS-avtalen. Hvor stor risikoen er for alvorlige mottiltak fra EUs side hvis det kom et norsk veto, er det umulig å ha en sikker formening om. Men det er grunn til å tro at det ville fått betydelige konsekvenser. Flere land på innsiden av EU har som nevnt forsøkt å få til endringer uten å lykkes. Det er nesten utenkelig når f.eks. Sverige og Danmark som EU-medlemmer blir tvunget til å implementere, at utenforlandet Norge gjennom EØS-avtalen skulle få en bedre ordning. Derfor må vi nok regne med betydelige motreaksjoner fra EUs side. Det er Fremskrittspartiets vurdering. Det vil være langt bedre å forsøke å påvirke. Vi forutsetter at norske myndigheter aktivt arbeider for at EUs regelverk forbedres slik at det i størst mulig grad blir i tråd med dagens norske praksis med hensyn til nitritt, nitrat og azofargestoffer. Flere EU-land har ønsker som går i samme retning som Norges. Derfor er det slett ikke urealistisk å kunne påvirke i dette spørsmål. Vi har i EØS-avtalen en påvirkningsmulighet gjennom vår deltakelse i mange av de komiteer som forbereder sakene. Det foreligger en viss mulighet til å delta i utviklingen av regelverk innenfor avtalens saksområder. Videre er spørsmålet om matsikkerhet, tilsetningsstoffer og merking på dagsordenen også i EU. Kommisjonen har nylig lagt fram en hvitbok om matvaretrygghet og varsler gjennomgang av de til sammen 17 direktiver på området. Selv om denne saken er viktig, skal vi ikke overdrive konsekvensene av disse direktivene. Vi må være opptatt av mulighetene først og fremst, fremfor å se problemene. Det alt overveiende av norske næringsmidler produseres i Norge, og norske produsenter sier de vil opprettholde dagens norske praksis når det gjelder bruken av problematiske stoffer. I den åpne høringen før jul ble det gitt klart uttrykk for fra representanter for næringsmiddelindustrien og handelens organisasjoner at de ikke ønsker å endre dagens praksis, dvs. at bruk av azofargestoffer og nitrat og nitritt vil skje i tråd med de strenge regler som gjelder. Det bør i den sammenheng nevnes at kjedene er offensive og sterke i sitt fokus på trygg mat og forbrukerperspektivet. Det er ikke ønskelig å bidra til at den høye tilliten forbrukerne har til norske matvareprodukter skal svekkes. God informasjon til konsumentene er viktig og vil få økt betydning fremover. Det er mulig å påvirke slik at forbrukerne styres mot sunne matvarer. Når vi nå får et regelverk som innlemmer problematiske stoffer med høyere maksimalgrenser for tilsetning, er det viktig med en stor grad av åpenhet rundt disse spørsmålene. Informasjon og dialog vil stå sentralt. Fornuftig bruk av informasjon bl.a. gjennom merking av produkter vil gi forbrukerne større grad av trygghet. Det blir selvfølgelig en utfordring å få dette til og informere på en trygg og skikkelig måte slik at konsumentene får den nødvendige opplæring og kunnskap. Det gjelder spesielt utsatte grupper. Da er det liten grunn til å tro at markedet i noen særlig grad vil etterspørre et produkt som inneholder større mengder tilsetningsstoffer enn det som er tilfellet i dag.