Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2005-05-26:
Det er noe utrolig imponerende ved Carl I. Hagen. Når han er tatt med buksa nede og står uten så mye som et fikenblad igjen, holder han likevel et påfuglinnlegg, om morgendagens pensjonister. Den slags frekkhet er det veldig få av oss andre som tør å legge for dagen i stortingssalen. For Carl I. Hagen viser jo til regnestykker som er beregninger av Fremskrittspartiets egne innsparingsforslag i pensjonsreformen, angriper dem, og uten tanke for at han selv støtter nettopp det samme. Jeg skal komme litt tilbake til det etterpå. Men først til noen hovedpunkter i det som i dag vedtas. Da Pensjonskommisjonens utredning ble lagt fram, gikk det store flertallet, fra Arbeiderpartiet til Høyre, inn for modernisert folketrygd som ville betydd at 70 pst. av kvinnene og 40 pst. av mennene ville måtte ta de største innstrammingene i folketrygden. Særlig var det de lavtlønte som skulle stå for dem. I dag vedtar ikke Stortinget nøyaktig hva slags pensjonsreform som skal ligge til grunn, men tre ulike alternativer ligger der, og de er tettest opp til det som var SVs dissens i Pensjonskommisjonen, den såkalte universelle folketrygden. Vi er stolte av at vårt medlem stod opp for de lavtlønte da den kommisjonen jobbet fram sitt forslag. Vi mener at det har hatt betydelig innvirkning på det som til sjuende og sist er en mer rettferdig folketrygd enn utgangspunktet. SV støtter også flertallet når det gjelder synspunktene på AFP, når det gjelder å sikre en offentlig tjenestepensjon og en bruttoordning for denne, og når det gjelder å lovfeste tjenestepensjonen i privat sektor. Så til det som vi er uenige om. Oddvard Nilsen svingte seg til de virkelig store høyder i salen her i stad. Han snakket om våre barn og barnebarn som nå var sikret, og han snakket med en slik patos at en som nylig hadde kommet inn i rommet, nærmest fikk inntrykk av at nå har Oddvard Nilsen gitt et stort bidrag selv til morgendagens pensjonister. Men slik er det jo ikke. Oddvard Nilsen er sikret, og alle andre som er over 39 år, er sikret, uten noen innstramminger i sin folketrygd. Det er våre barn og barnebarn som skal stå for de innstrammingene som Stortinget i dag vedtar. Det er ikke urimelig at folk som er friske og lever lenger, jobber lenger. Problemet er at det stortingsflertallet i dag vedtar, er en levealdersjustert pensjon, men ikke en arbeidslivsjustert pensjon. Vi har nemlig et arbeidsliv der det i dag er slik at halvparten av kvinnene mellom 65 og 67 år er uførepensjonister. De er skjøvet ut av arbeidslivet. Det er ingen arbeidsgiver som står der og sier: Men kom her, jenta mi, du er jo bare 67 år, bli til du er 68, 69 og 70 – slik som finansministeren kunne gi inntrykk av. Han har jo en visjon om et annet arbeidsliv i 2050, der det er plass til folk som er godt over 70. Det er nemlig det som er situasjonen hvis de skal få full pensjon. Er det så slik at det er rimelig å tro at med den politikken som Høyre med støtte av Fremskrittspartiet bedriver for norsk arbeidsliv, kommer det til å være flere 67-åringer i norsk arbeidsliv i framtiden? Nei, det er det jo ikke. Alt de nå gjennomfører av endringer i arbeidsmiljøloven, går i retning av arbeidsgivernes makt og ikke arbeidstakernes makt. Det er det som er hovedproblemet. Hvis morgendagens arbeidsliv er slik at man må jobbe 43 år og ikke 40 år for å få full pensjon, samtidig som vi ikke ser noen endringer i når eldre arbeidstakere skyves ut av arbeidslivet, kommer ikke morgendagens pensjonister, dvs. våre barn og barnebarn, til å kunne ha 66 pst. dekning, men 50 pst. dekning, dvs. halvparten i inntekt av det lønnstakere i 2050 har. Det er det som er det store paradokset i denne saken. For å ta en siste visitt til Carl I. Hagen må jeg si at det er utrolig at de tillater seg å snakke om ran, når de selv begår grovt ran. Her er det ikke bare en elefant i en glassbutikk vi er vitne til. Det er en som river hele glassverket.