Magnar Lund Bergo (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-06:
I Norge er det jo slik at alle som driver økonomisk virksomhet, generelt er skattepliktige for inntekter fra virksomheten, men heller ikke her snakker vi om regler uten unntak. Et slikt viktig unntak gjør skatteloven for innretninger som ikke har erverv som formål, nemlig at disse fritas fra formues- og inntektsskatteplikt. Fra januar 2008 er det dessuten innført generelt formuesskattefritak for forskningsstiftelser som mottar basisbevilgninger fra staten. Når det gjelder inntektsskatt, er forskningsinstitutter skattepliktige dersom de har erverv som formål. Det vil si at de driver kommersielt. Etter vår mening bør de derfor i skattemessig sammenheng behandles på samme måte som andre kommersielle aktører. I innstillingen gir opposisjonspartiene uttrykk for bekymring. De er bekymret for den økte arbeidsbyrden dette medfører for disse institusjonene - at de må bruke tid på annet enn forskning og utvikling - og de er bekymret for hva nødvendig dokumentasjon, eksempelvis i forbindelse med krav om selvangivelse, vil medføre. Det står sågar at dette «vil medføre redusert mulighet til å ha det nødvendige fokus på å øke forsknings- og innovasjonsinnsatsen og dermed også ha konsekvenser med hensyn til Norges samlede forskningspolitiske ambisjoner». Det er mulig jeg tar feil, men jeg vil tro at denne type institusjoner i tillegg til å forske har orden i sine papirer og styring med sine økonomiske disposisjoner. I Norge forventer vi at hvert eneste gatekjøkken og hver eneste kaffebar skjøtter sin regnskapsføring, sine momsoppgaver og selvangivelser. At de samme oppgaver skulle belaste forskningsinstitusjoner på en dramatisk måte og gi grunnlag for bekymring, har jeg vanskelig for å forstå. Gitt en viss størrelse på institusjonene vil de uansett ha bokføringsplikt og plikt til å avlegge årsregnskap - skatteplikt eller ikke. Opposisjonspartiene stiller seg videre undrende til flertallets poengtering av at de skattbare overskuddene i sektoren er små, og at det bare er et fåtall institutter som ville måtte betale inntektsskatt, og mener dette er et argument for å støtte forslaget de fremmer. Jeg registrerer at opposisjonspartiene ikke bestrider vår oppfatning om at omfanget av skattekrav mot forskningsinstituttene vil være små. I min politiske hverdag er det slik at det er viktigere å gjøre noe med de store problemene enn med de små. At det kan synes som det motsatte er tilfellet for forslagsstillerne, tar jeg til etterretning. Mindretallet er videre forbauset over flertallets vurdering av forskningsinstituttenes eventuelle skatteplikt og muligheter for bevilgninger fra EUs forskningsmidler - at en skatteplikt kan medføre at tillatt støtteintensitet reduseres fra 75 pst. til 50 pst. Vi støtter oss her på brevet fra Finansdepartementet av 3. april 2008, og slutter oss til de vurderingene som her blir gjort, nemlig at skatteplikt eller ikke etter internrettslige regler ikke er inntatt som kriterium, og at eventuell skatteplikt eller eventuelt eksplisitt skattefritak for forskningsinstitutter ikke vil være avgjørende for EU-kommisjonens vurdering av om forskningsinstituttet kvalifiserer til betegnelsen «non-profit research organisation». Opposisjonspartiene mener disse vurderingene er basert på det de kaller «en rimelig løsrevet setning» fra Forskningsrådets EU-prosjekt for 7. rammeprogram. Ja vel - da kunne en kanskje forventet at de samme partiene i det minste iallfall hadde en «løsrevet setning» som basis for sine vurderinger om at skatteplikt innebærer redusert støtte. Dersom det er erfaringer eller dokumenter som sannsynliggjør dette, er det jo greit om det legges fram også for oss. Dersom det bare er synsing, kan det jo stå som det står. Vi registrerer at Fremskrittspartiet, Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti alle er bekymret, undrende og forbauset over vår avvisning av forslaget om å innføre skattefritak for forskningsinstitutter som mottar basisbevilgning fra staten. Det er det ingen grunn til.