Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-01-18:
Det har aldri blitt drukket mer alkohol i Norge enn i dag. Skadene har heller aldri vært mer omfattende. Samtidig har våre holdninger til alkohol aldri vært mer liberale. Dette er utgangspunktet for min interpellasjon. Alkoholen er et av våre aller største samfunnsproblemer. Likevel er alkohol og alkoholbruk blitt stadig mer vanlig, akseptert og alminneliggjort i samfunnet. De mer liberale holdningene bidrar etter mitt syn til en ufarliggjøring av alkohol som vare. Flere har beskrevet det som skjer, som en forherligelseskultur rundt alkoholbruk. Dette bidrar etter mitt syn til å øke alkoholforbruket i befolkningen. Særlig ille er denne utviklingen for de mange barn og unge som i dag lider under voksnes alkoholmisbruk. Alkohol framstår i dag både som det hyppigst brukte rusmidlet i Norge og det som framkaller flest rusrelaterte lidelser. 120 000 barn og unge lever i en tilstand som trues av andres rusmisbruk. Alkohol er i vår del av verden den andre største årsak til tidlig død og dårlig helse. I 2008 ble det ifølge Folkehelseinstituttet omsatt alkoholholdige varer tilsvarende 6,7 liter ren alkohol per person per år. Dette er vel 40 pst. økning siden 1993 og en dobling i forbruket siden 1960. Sett i europeisk målestokk er det norske forbruket likevel fortsatt lavt. I Storbritannia er omsetningen over 8 liter ren alkohol per innbygger per år, og i land som Frankrike, Tyskland og Russland selges det mellom 10 og 12 liter. Det viser at den norske alkoholpolitikken, med fokus på tiltak som regulerer pris og tilgjengelighet, tross alt har hatt sin funksjon. Vår utfordring er at alkoholforbruket i Norge er økende. Norge har en utvikling som går i motsatt retning av det vi nå ser i flere av de europeiske landene, der alkoholkonsumet er nedadgående. Økningen i alkoholforbruket i Norge er ikke minst en utvikling stikk i strid med det overordnede nasjonale målet om å redusere gjennomsnittsforbruket av alkohol i befolkningen. Det bør bekymre Stortinget. Ifølge Folkehelseinstituttet er ca. 5 pst. av befolkningen i Norge alkoholavhengige. Det anslås at ca. én av ti utvikler en rusrelatert lidelse i løpet av livet. Gjennomsnittlig debutalder for alkoholforbruk i Norge synes å være stabilt rundt 14,5–15 år, men Folkehelseinstituttet rapporterer også om at 24 pst. av skoleelever/barn i tiårsalderen har prøvd alkohol, og at 39 pst. av elevene på ungdomstrinnet oppgir at de har drukket så mye alkohol at de har vært skikkelig beruset. Det positive er at økningen i forbruk blant unge i alderen 15–20 år ser ut til å ha stagnert. De siste årene har forbruket faktisk gått ned noe i den gruppen. Vi vet at menn drikker betydelig mer enn kvinner, men forbruket blant kvinner har økt raskere enn blant menn. Det er også et faktum at 40 pst. av gravide kvinner i Norge ikke er totalavholdende under svangerskapet. Konsekvensene av befolkningens alkoholbruk er alvorlige. Ifølge Helsedirektoratets rapport framlagt i høst kan alkohol knyttes til rundt 60 ulike sykdommer og tilstander som bl.a. kreft, hjerte- og karsykdom, psykisk sykdom og fosterskader. I 2007 ble det rapportert at ca. 350 personer døde av alkoholrelaterte årsaker her i landet. Blant disse var det mer enn dobbelt så mange menn som kvinner. Til sammenligning har antall narkotikarelaterte dødsfall i Norge stabilisert seg på omkring 200–300 personer per år. Det regnes med at ytterligere 1 000 dør hvert år av sykdommer og ulykker som skyldes alkoholforbruk. Alkohol er en av de viktigste dødsårsakene blant unge i alderen 15–29 år. Det er grunn til å tro at halvparten av dem som omkommer i trafikkulykker, har tilknytning til en bilfører som har kjørt kort tid etter inntak av alkohol, illegale rusmidler eller rusgivende legemidler. I 2008 var i underkant av 4 000 innleggelser i somatiske sykehus forårsaket av alkoholrelaterte lidelser. De fleste innleggelsene skyldtes akutte forgiftninger og alkoholrelaterte psykiske lidelser, men leverskader utgjorde også en stor gruppe. Det er ifølge Folkehelseinstituttet all grunn til å tro at et langt større antall innleggelser har tilknytning til rusmiddelbruk. Dette vil særlig gjelde innleggelser for behandling av forskjellige skader. Hvert år er det regnet med at om lag 70 000 skader og ulykker kan relateres til alkoholbruk. Det er anslått at 50 pst. av pasientene ved landets psykiatriske akuttavdelinger har problemfylt bruk av rusmidler. I tillegg til helseskadene vet vi at alkohol har en rekke sosiale skadevirkninger, ikke minst for barn i familier med alkoholproblemer. I en undersøkelse sier nesten halvannen million voksne nordmenn at de er blitt plaget av andres alkoholbruk i løpet av det siste året. 300 000 kvinner oppgir at de er redde for en full person på offentlig sted, og 47 000 kvinner blir fysisk skadet av en full person årlig. Jeg har prøvd å gjøre rede for at alkoholbruk angår hele befolkningen. Alkoholbruk er ikke kun en privatsak. Alkoholbruk i samfunnet er en viktig helsepolitisk sak, men det er like mye en sentral sosialpolitisk sak. Forebygging av alkoholproblemer var en viktig del av utviklingen av det moderne Norge. Temaet sto høyt på dagsordenen for mange av de sosiale bevegelsene som gjennom et hundreår skapte velferdssamfunnet. Jeg nevner arbeiderbevegelsen, avholdsbevegelsen, kvinnebevegelsen, Kirken, lekfolksbevegelsen og ungdomsrørsla. Sentrale statsmenn og samfunnsbyggere etter annen verdenskrig sto fram som totalister og tydelige forbilder. Alkohol ble sett på som et hinder for utvikling, både for den enkelte og for samfunnet. I dag finner vi ikke igjen de samme holdningene, og temaet har langt fra samme posisjon. I dag legger tvert om alkohol, alkoholbruk og alkoholskader beslag på en stadig større del av det offentlige rom. Det blir stadig færre hvite, alkoholfrie soner i samfunnet. Stadig flere opplever drikkepress. Mens man før gjerne måtte ha en begrunnelse for å drikke alkohol, må man nå ha en begrunnelse for å la være. Kommersiell markedsføring og redaksjonell omtale av alkohol gis en stadig større plass i kulturliv, sport, underholdning og media. Tilgjengeligheten til alkohol i alle kategorier har økt, og prisene faller som følge av økt kjøpekraft. Alkoholen har blitt det produktet som norske medier markedsfører mest systematisk. Alkohol blir også etter mitt syn underkommunisert og i altfor liten grad dratt fram i de store, løpende samfunnsdebattene. Vi burde f.eks. hatt mye mer fokus på alkoholbruk og alkoholpolitikk i den store debatten som gikk i fjor om sykefravær. Alkoholbruk er en ikke ubetydelig årsak til sykefravær, både det kortvarige og det langvarige sykefraværet. Det er beregnet at en økning på en liter per år i totalkonsum per innbygger over 15 år fører til 13 pst. økt sykefravær blant menn. Vi burde ha mer fokus på alkoholbruk i debatten om uføre og utstøting fra arbeidslivet. Vi burde ha mer fokus på alkoholbruk og alkoholpolitikk i debatten om barnevernet. Vi burde ha mer fokus på alkoholbruk og alkoholmisbruk i debatten om prioriteringer i helsevesenet. Spørsmålet er om vi har råd til, og om vi tillater at alkoholmisbruk og alkoholrelaterte skader får ta så stor plass og beslaglegge så mye av ressursene innen helsevesenet. Det ville nok vært mange akuttavdelinger, legevakter og ortopediske avdelinger som enten kunne lukket eller blitt kraftig nedbemannet i helgene, om alle rusrelaterte henvisninger forsvant. Spørsmålet er hvor stor plass vi skal la fylla legge beslag på av det offentlige rom, og hvor store ulemper vi som samfunn skal godta. Det er interessant å se at vi ikke finner det samme sosioøkonomiske mønsteret i alkoholforbruk som vi har for røyking, kosthold og fysisk aktivitet. Kanskje nettopp dette er noe av forklaringen på at alkoholpolitikk ikke får samme oppmerksomhet i den offentlige debatten som jeg opplever at både narkotikapolitikk og tobakkspolitikken får. I dag er det slik at mange har lettere for å diskutere restriktive røykeforslag enn forslag som går på å begrense tilgangen på alkohol. Alkoholkonsum og hyppigheten av alkoholinntak øker nemlig med økende utdanning og inntekt. Data fra perioden 1993–2000 viser at menn med universitetsutdanning drakk 26 pst. mer alkohol pr. år enn menn med grunnskoleutdanning. For kvinner var tilsvarende tall 68 pst. Men, likevel er det færre som blir alkoholavhengige i disse gruppene sammenliknet med personer med lav utdanning og lav inntekt. Det betyr at selv om økningen i alkoholbruk blir koblet mest opp mot gruppen høytlønnede og de med lengst utdanning, er det andre grupper som betaler den største regningen. Å arbeide for en reduksjon i alkoholkonsum har derfor et stort sosialt aspekt ved seg. Mitt hovedspørsmål til statsråden er hvordan regjeringen vil bidra til et nasjonalt løft for å endre holdninger og gjenvinne respekten for alkohol som betydelig faktor for dårlig helse i befolkningen.