Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2010-04-27:
Det er ingen nyhet at Høyre mener at bondens rettigheter til egen eiendom må styrkes, bl.a. fordi fast eiendom ofte er nordmenns største formuesgode, og at mange derfor sparer gjennom fast eiendom. Det er riktig som interpellanten påpeker, at landbruksnæringen i Norge er pålagt en rekke begrensninger, både når det gjelder næringsfrihet og disposisjonsrett over egen eiendom. De særnorske reglene som i dag gjelder for landbrukseiendommer, bidrar uten tvil til å gjøre norske bønder fattigere, samtidig som investerings- og risikoevnen i næringen reduseres betydelig. Det betyr for det første at offentlige reguleringer forhindrer bønder i å få gleden av markedsverdien av egen eiendom, en forskjellsbehandling som er svært urettferdig, og som ikke bør få lov til å fortsette. For det andre blir landbruket som næring skadelidende. Det kan ikke dokumenteres at stivbente reguleringer har noen som helst positiv virkning når det gjelder bosetting i distriktene eller utvikling i landbruket. Etter at delingsforbudet i jordloven ble innført, har mange bygder opplevd fraflytting, og stadig færre har i dag sine inntekter fra landbruket. Til grunn for en regel om delingsforbud ligger en forutsetning om at det er samfunnet som er nærmest til å ta stilling til hva som er den samfunnsmessig mest tjenlige bruken av en eiendom. Dette er en premiss Høyre ikke er enig i. Vi vil igjen framheve at 40 pst. av jordbruksarealet i dag er leid og drives av en annen bonde enn den som eier arealet. I dag går struktureringen av jordbruket med større driftsenheter og færre bønder sin naturlige gang, mens eiendomsstrukturen opprettholdes. Det er en utvikling som Høyre misliker sterkt, da det fører våre aktive bønder inn i en tilværelse som leilendinger. Høyre har gang på gang vist til at norsk landbruk trenger armslag og bolyst framfor detaljregulering og overstyring. Vi mener at odelsretten medfører betydelig usikkerhet for både kjøper og selger av landbrukseiendommer, og har derfor gjentatte ganger fremmet forslag i Stortinget om endringer i odelsloven, at det må foretas en gjennomgang av odelsrettens betydning for omsetning av landbrukseiendommer. Jeg har med glede merket meg at landbruks- og matministeren et stykke på vei har lyttet til Høyre og hevet grensen til det dobbelte for når det kreves prisvurdering ved salg av landbrukseiendom, og at maksimal boligverdi tredobles. Jeg registrerer også at statsråd Brekk i den anledning uttalte følgende: «Endringene bidrar til at vi får et enklere regelverk for prisvurdering. Jeg vet også at mange nordmenn har en drøm om å få kjøpe seg et bruk. Håpet er at disse endringene skal gjøre det mulig å øke omsetningen av landbrukseiendommer slik at flere kan få realisert denne drømmen.» Dette er et viktig, men svært lite steg i riktig retning, for ser vi på Landbruks- og matdepartementets egen argumentasjon, og tar den på alvor, burde de oppheve hele priskontrollen, som demper omsetningen slik at stadig flere landbrukseiendommer blir stående tomme og til forfall, til tross for at unge mennesker med stor interesse for å drive landbruk ikke får en slik mulighet grunnet dagens rigide lovverk. Det er sterkt beklagelig at statsråden ikke ser behovet for å gjøre ytterligere forenklinger slik at bonden får større rettigheter over egen eiendom. Jeg må nesten spørre meg om det virkelig er i tråd med Senterpartiets sjel. Jeg vil i den anledning komme med et sitat fra Nationen 2. oktober 2008, der Ola Borten Moe sa følgende: «Jeg kunne fokusert på det byråkratiet som må holdes i ånde på skattebetalernes penger for å forvalte dette, men nøyer meg igrunnen med å konstatere at dette etter mitt skjønn er skadelig for næringa og et grovt overgrep mot enkeltmenneskets eiendomsrett.» Jeg registrerer at Senterpartiet har gitt Høyre rett et stykke på vei, og har derfor et håp om at Regjeringen vil legge bort gamle, stivbente absolutter, til landbrukets beste.