Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Dette er en gledens dag for Norge som energinasjon og petroleumsnasjon. Stortinget vedtar i dag et nytt viktig skritt i norsk oljehistorie. Goliat er det første oljefeltet som er planlagt utbygd i Barentshavet, og det er et viktig skritt. Prosjektet er dermed en viktig milepæl for utviklingen av petroleumsnæringen i nordområdene, og vil styrke Norges renommé som en energileverandør til verden. Saken har vært gjenstand for mye debatt, både om Norges framtid som oljenasjon og rundt spørsmål som oljevern og lokale ringvirkninger. Det er derfor gledelig at et stort flertall på Stortinget står sammen og gir grønt lys for denne satsingen. På en del områder har riktignok Venstre og til dels Kristelig Folkeparti avvikende synspunkter. Det vil de få anledning til å redegjøre for i sine innlegg. Når både SV og Fremskrittspartiet står sammen om innholdet i denne innstillingen, vet vi at prosjektet er politisk robust. Jeg er glad for at SV har beveget seg langt i en positiv retning for å få flertall i denne saken. Den rød-grønne regjeringen bemerker også i proposisjonen: «Skal man opprettholde og øke den petroleumsrelaterte aktiviteten i nord, er man avhengig av at det er både letevirksomhet og utbygging av felt i regionen.» Dette signaliserer etter mitt skjønn både viktige mål og en riktig tilnærming. Jeg skulle av personlige grunner likevel ønsket at de målene også kom til uttrykk i en oljemelding, slik at de gjaldt generelt og ikke bare kom til uttrykk i en proposisjon som denne. Uansett: Gjennomføringen og resultatene av Goliat-prosjektet er viktig fordi prosjektet av mange vil anses som et referansepunkt i den videre oljedebatten i Norge. I Goliat-prosjektet må derfor petroleumsnæringen vise at de behersker de naturgitte forhold. Det må de ha in mente når de viser økonomistyring, teknologivalg, lokale ringvirkninger, miljøhensyn og oljevernberedskap – for å nevne noe. Jeg sier dette for å understreke det alvor og ansvar som påligger utbygger og operatør for å gjennomføre prosjektet på en best mulig måte og dermed skape en positiv grobunn for videre petroleumsvirksomhet i Barentshavet. Goliat ligger 85 km nordvest for Hammerfest og 50 km sørøst for Snøhvit-feltet. Eni Norge er operatør for feltet, og har en eierandel på 65 pst. Statoil har en eierandel på 35 pst. Reservene på feltet er omtrent 174 millioner fat olje. Det vil være det en i utgangspunktet skal utvinne. Det er gass i feltet, ca. 8 milliarder Sm3. Det er ikke stort nok til å være utvinnbart i denne runden, i hvert fall ikke kommersielt, og vil i første runde bli reinjisert for trykkstøtte. På et senere tidspunkt forventer operatøren at også gassen vil bli produsert og solgt. Planlagt produksjonsstart er 2013, og investeringene knyttet til Goliat er estimert til i overkant av 28 milliarder kr. Foruten utbyggingen av Snøhvit vil Goliat-prosjektet være det største industriprosjekt som noen gang har vært gjennomført i Nord-Norge. Det er også verdt å merke seg. Rent teknisk skal Goliat bygges ut med en flytende produksjonsenhet med tilknyttede havbunnsbrønner. Innretningen vil tilfredsstille kravene i Barentshavet om at det ikke skal forekomme utslipp av produsert vann til sjø ved normal drift. Det er valgt en fast forankret flytende enhet som skal tilpasses rådende klimatiske forhold. I noen politiske miljøer og i deler av næringslivet i nord vet vi at det var ønske om å ilegge krav om ilandføring som utbyggingsløsning for Goliat. Prosjektets marginale lønnsomhet kan ikke forsvare en slik løsning, og det er en realitet som komiteen har tatt inn over seg. Dermed har det heller ikke vært stor debatt om det. De lokale ringvirkningene blir sterkt vektlagt i innstillingen. Det er et generelt mål at petroleumsvirksomheten skal komme hele landet til gode, noe jeg tror de aller fleste føler skjer. Oljevirksomheten skal også gi lokale ringvirkninger. Når det gjelder den petroleumsdebatten som har vært i Norge, tror jeg at oljeselskapene også skal merke seg ønsket om lokale ringvirkninger for å skape aksept for videre utvikling av oljenæringen, spesielt i nord. Anslag tyder på at Goliat-feltet kan, inkludert indirekte sysselsatte, gi mellom 450 og 600 lokale og regionale arbeidsplasser i driftsfasen. Det vil jeg betegne som bra. Eni Norge vil etablere et helt nytt regionkontor med driftsfunksjoner, som blir lagt til Hammerfest. Kontoret vil etter hvert få personell innenfor bl.a. ingeniørfag, geologi, reservoarteknikk samt administrativt personell knyttet til driften av Goliat-feltet. Det viser at dette er mer enn en enkel supply-base. Det ivaretar også komiteens ønske om å sikre at det blir reell aktivitet i Hammerfest-området av Goliat-feltet. Det vil også komme en helikopterterminal og forsyningsbase som blir lagt til området. De funksjonene vil omfatte ca. 150–200 direkte arbeidsplasser. Jeg vil også nevne at operatøren vil tilpasse kontraktsstrategien på vedlikeholds- og driftskontraktene og bygge opp lokal og regional kompetanse både gjennom utdanningspersonell i bedrifter og i videregående skole på ulike måter. De vil informere og kvalifisere lokale og regionale leverandører gjennom såkalte leverandørnettverk, og de vil etablere hospiteringsordninger for lokale leverandører i egen organisasjon. Det er også verdt å merke seg at Eni Norge ikke har rammeavtaler for sine leveranser i forbindelse med utbygging og drift. Det gir mulighet for å sette ut deler av kontraktene til lokale og regionale leverandører, som gir mulighet for å utvikle den næringen. Når det er sagt, vil jeg som enkeltpolitiker gi uttrykk for at vi får håpe at vi unngår en kopi av Luteland-tilnærmingen etter at Stortinget har behandlet saken, hvor enkelte får en interesse av å klage eller anke enkelte deler av prosjektet inn, og at en ikke behandler den i departementet, og vi får kvasiløsninger, som vi har sett i Gjøa-prosjektet. La oss ta de signalene som er kommet fra komiteen, som tydelig sier at hvis det blir tilsvarende anke som vi har sett på Lutelandet, vil den bli behandlet fort og raskt og vil ikke sette prosjektet i fare, slik man kan oppfatte at skjedde med Luteland-prosjektet. Energiforsyningsmessig planlegges prosjektet med elektrifisering fra land. Det er komiteen positiv til. Samtidig er det en del forutsetninger som må være innfridd. Det gjelder tilstrekkelig kraftforsyning på land. Det gjelder at tiltakskostnadene her står i rimelig stil med det man skal forvente i gjeldende klimapolitikk, og at de tekniske utfordringene er akseptable. Full elektrifisering av Goliat vil kreve uttak av mer enn 100 MW fra nettet. Studier av kraftsituasjonen viser at det vil ikke være mulig på kort sikt. Kraftsituasjonen i Finnmark tillater altså ikke full elektrifisering, og det har også komiteen tatt inn over seg. Det er viktig å unngå å få en kopi av situasjonen f.eks. i Midt-Norge, der man tillater industriutvikling uten at kraftforsyningen følger med. Derfor vil full elektrifisering kanskje drøye så lenge som ti år før det skjer, men planen står likevel fast. Goliat vil starte opp med en kombinasjonsløsning der man både har en gassturbin på plattformen som genererer en del megawatt, og man vil få strøm fra land som utgjør ca. 20–40 MW. Nå vil jeg også bemerke at gassturbinen framstår som svært effektiv med 75 pst. virkningsgrad, og det er betydelig høyere enn gjennomsnittlig virkningsgrad for andre turbiner på norsk sokkel. Oljevernberedskap er også en viktig del av denne debatten. God miljøforvaltning generelt er av stor betydning i forbindelse med oljevirksomhet, både for å få aksept og for å ha minimal risiko for at uhell kan skje. Det gjelder, som jeg nevnte innledningsvis, utslipp til sjø, der vi har krav om nullutslipp ved ordinær drift. Borekaks og boreslam må reinjiseres eller tas inn til behandling i tråd med kravene som er i Barentshavet generelt. Men oljevernberedskapen er særdeles viktig, og skal ha høy prioritet. Det har den hatt fra utbygger, og det har den hatt fra komiteen, og det har den hatt fra Regjeringen. Det er viktig å ha en oljevernberedskap som er robust, effektiv og godt tilpasset lokale forhold. Oljeselskapene, ved operatøren, er ansvarlig for å ta seg av akutte hendelser fra egen virksomhet, og for at beredskapen rundt er dimensjonert for dette. I forhold til avstanden til land, er det spesielt viktig å ha kort beredskapstid, slik at det ikke blir unødig stor risiko for å få oljen på land ved et uhell. Det er også verdt å nevne at utformingen av oljevernberedskapen skal behandles av Statens forurensningstilsyn når operatøren søker om tillatelse til virksomhet etter forurensningsloven for produksjonsboring og drift i henholdsvis 2011 og 2013, så her har bransjen også noen år på seg til å videreutvikle den oljevernteknologien som finnes. Så vil jeg også si at det er positivt, som en følge av Goliat-prosjektet, at oljevernberedskapen generelt blir styrket, når man vet at skipsfarten langs kysten vil øke i tiden framover. Sånn sett er jeg som saksordfører veldig glad for at komiteen har stått så samlet som den har på mange områder, og jeg er glad for at man kan komme i gang med det første oljefeltet i Barentshavet.