Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2012-02-09:
Først vil jeg gjerne takke interpellanten for å ha tatt opp et viktig tema, en viktig interpellasjon, og for et veldig godt og konstruktivt åpningsinnlegg. Så vil jeg takke resten av debattantene som har fulgt opp den tonen. Det hadde vært veldig fint hvis tonen i barnevernsdebattene i Stortinget framover også hadde denne verdigheten og konstruktiviteten ved seg. Barnevernet er en institusjon som stadig får mer tillit fra folk og fra samfunnet. Det ser vi ved at henvendelsene øker. Paradokset er at jo mer tillit barnevernet får, jo mer arbeid får de også. Jeg velger, som representanten Vågslid, å se de økende henvendelsene til barnevernet som et tegn på at tilliten til barnevernet øker, og ikke nødvendigvis at barn i Norge får det verre. Nettopp dette misforholdet har ført til en del av den underbemanningen vi har sett i barnevernet, og som vår regjering har tatt tak i gjennom barnevernsløftet og de øremerkede midlene til stillinger i barnevernet. Jeg tror at det er viktig at vi ser denne debatten og debatten om det økende antallet akuttplasseringer som en del av det bildet, og at barnevernet trenger folk, ressurser, til å sette inn innsats tidlig. Det er nødvendig å sette inn tiltak tidligere. Vi har også sett eksempler på at barnevernet får henvendelser som de ikke har ressurser til å ta tak i. Så jeg mener at det vi nå har satt i gang med barnevernsløftet, er et viktig tiltak i så måte. Ellers er diskusjonen om når det er riktig å gripe inn, den aller vanskeligste. Jeg må si jeg er utrolig imponert over dem som gjør den jobben der ute. Et raskt søk på Internett vil vise at de ansatte i barnevernet som foretar omsorgsovertakelse, også blir massivt hetset på Internett. Uten at jeg har forskningsgrunnlag til det, vil jeg tenke at det også kan være en faktor som gjør det vanskelig å gripe inn, nettopp fordi man ser at det kan være så ødeleggende for de foreldrene som blir fratatt ungene sine. Det er en tøff vurdering å ta. Jeg mener at de tallene som interpellanten viste til, og de erfaringene vi har sett fra barnevernet, viser at barnevernet nok griper inn for sent og for lite – det tror jeg vi må erkjenne. I forbindelse med det er Raundalen-utvalget utrolig viktig. Vi må ta diskusjonen: Er biologi alltid best? Det tror jeg ingen her mener, men det er en stor og vanskelig debatt som vi må ta. En del av den debatten handler om når det er riktig å gripe inn, når det er riktig å gjennomføre en omsorgsovertakelse, men det handler også om hva som skjer etter at en omsorgsovertakelse er gjennomført. Når et barn har havnet i den tryggheten, som representanten Horne var så opptatt av, skal det være permanent, eller hvor lenge skal barnet være usikker på om det skal tilbake til de biologiske foreldrene? Det er også en debatt. Skal vi innføre en årsgrense? Etter hvert kan det godt være at de biologiske foreldrene blir skikket til å være foreldre, men kanskje har barna knyttet nye bånd til et nytt hjem og har behov for å være der. Kanskje det vil være riktig. Det er en vanskelig, men viktig debatt å ta. Ellers brenner jeg, i likhet med interpellanten, for at ungdommenes og barnas stemme skal bli hørt. Vi har gjennomført den første brukerundersøkelsen i barnevernets historie. For første gang har vi gjennomført et systematisk arbeid med å sjekke hva ungene i barnevernet synes om sin egen situasjon. Det er et arbeid vi må fortsette med, og vi har i barneloven de siste årene systematisk styrket barns rettigheter – det var en representant fra Høyre inne på – til å bli hørt, og det er et arbeid vi må fortsette med.