Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2014-05-27:
La også meg takke statsråd Helgesen for en god redegjørelse sist tirsdag. Én pluss én er mer enn to. Dette var ideen bak EØS-avtalen. Handel over landegrensene er en økonomisk vinn-vinn-situasjon for alle involverte. Gjennom fri flyt av kapital, varer, tjenester og arbeidskraft vil alle land kunne sikre høyere økonomisk vekst og mer velferd til sine innbyggere. Frihandel fungerer. Jeg tror på markedets mekanismer – ikke som en erstatning for andre viktige dimensjoner i livet, men jeg tror at markedet kan gjøre nettopp det som er markedets intensjon. Konkurranse på like vilkår skaper nye og bedre løsninger, raskere og tryggere produksjon og automatisering. Det vil øke produktiviteten. Økt produktivitet frigjør arbeidskraft som igjen vil kunne benyttes til et nærmest uendelig behov for velferdstjenester. Ovennevnte er EØS-avtalens intensjon. Norge bør være positiv bidragsyter på alle felt som bidrar til dette. EUs nye regelverk for krisehåndtering av banker er positivt. Det skal ikke være skattebetalerne, men bankene og deres eiere, som skal være ansvarlig i forbindelse med en bankkrise. EUs varslede innskuddsgaranti på 100 000 euro, og som Norge må slutte seg til, er imidlertid et vedtak med negative ringvirkninger for Norge. Jeg er glad for at norske myndigheter bruker tid og krefter på å finne løsninger for en integrert bank- og finansnæring innenfor rammen av EØS. Prinsippene i EØS-avtalen er intuitivt kloke, men de er samtidig utfordrende. Alle land i Europa har sin unike historie, sitt nasjonale utgangspunkt. Levestandarden og velferdsnivået varierer også i betydelig grad. Felles konkurransevilkår skaper derfor utfordringer utover vante problemstillinger knyttet til markeder og arbeidsbetingelser. Arbeidstakere fra et land som i gjennomsnitt har halvparten av lønnsnivået vi har i Norge, vil finne vårt arbeidsmarked svært attraktivt. Mange kommer derfor hit for å tilby sin arbeidskraft, gjerne for en lønn som er langt lavere enn den norske minstelønnen. Alt annet likt vil det presse lønnsnivået i Norge nedover. Det vil gjøre våre produkter mer konkurransedyktige i utlandet, vi produserer mer for mindre. Men så enkelt er det ikke. Norske arbeidsgivere har ikke anledning til å senke lønnsnivået ubegrenset. De må forholde seg til inngåtte avtaler. Det lokker enda flere arbeidstakere til Norge. En ytterligere utfordring er våre mange offentlige ytelser knyttet til arbeidslivet. EØS-avtalen begrenser ikke utenlandske arbeidstakeres tilgang til norske velferdsytelser. Det er i dag mulig for arbeidstakere i EØS-området som har jobbet i Norge, å motta ulike trygder i hjemlandet. Det kan gi vedkommende en trygd som overgår potensiell arbeidsinntekt i hjemlandet. Dette er en stor utfordring som kan komme til å vokse oss over hodet. Debatten knyttet til velferdsturisme var også svært sentral i valgkampen i forkant av valg til nytt europaparlament. Med dette som bakteppe er jeg glad for at regjeringen gjennomgår spørsmål knyttet til eksport av velferdsytelser. Et råd fra min side vil være at utenlandske arbeidstakere får anledning til å etablere en egen folketrygdkonto. Det vil innebære at arbeidstakere fra EØS-området kun får dekket sine velferdsytelser mens vedkommende er i jobb i Norge. Arbeidstakeren opparbeider seg samtidig en personlig folketrygdkonto betalt av arbeidsgiveravgiften, som vedkommende arbeidstaker kan ta med seg ved endt arbeid i Norge. Utbetaling til eventuell arbeidsledighetstrygd og ulike pensjoner vil da opphøre. Det vil være en vinn-vinn-situasjon for alle parter og samtidig følge intensjonen i EØS-avtalen, som er å få flest mennesker i jobb og skape økonomisk vekst. Samtidig som jeg er tilhenger av frihandel, er jeg motstander av EU. Europa er sammensatt av ulike nasjoner, språk og kulturer. Nasjonale kulturer bør bevares og forsvares. Den europeiske enhet er i beste fall en ambisjon. Europa vil aldri bli en stor, lykkelig familie. Europas EU-tilhengere gjør klokt i å lytte til sine egne befolkninger. Resultatet av valget av Europaparlamentet er en advarsel. Også mediene har et ansvar. Karikeringen av samtlige EU-skeptikere og EU-skeptiske partier som høyreekstreme, innvandrerfiendtlige, ytterliggående og høyrepopulistiske er samtidig en stempling av 20–30 pst. av EUs befolkning – som avla stemme vel å merke. Nesten samtlige av EU-skeptikerne står for de europeiske fellesverdiene man stilte spørsmål ved. De står for likeverd, likestilling, pluralisme, demokrati, personlig frihet og sekulære rettsregler. Medienes bruk av ord og uttrykk viser hvor lite representative journalister er, og hvordan de hever seg over sitt eget folk. Vekslende norske regjeringer har gitt fra seg beslutningsrett til EU, grensekontroll og asyl er blant disse. Det er ikke åpenbart at det var et slikt samarbeid nordmenn flest så for seg da EØS-avtalen ble inngått. Vekslende regjeringer har bundet oss til masten på områder som i utgangspunktet ikke var tillagt EØS-avtalen – det ene tar det andre. Dette er gjort ved alminnelige flertallsbeslutninger i Stortinget. Vi skal ikke være blinde for at den kumulative konsekvensen av samtlige avtaler knyttet til EØS, kan betraktes som et potensielt brudd på Grunnloven nå § 115.