Alvhild Hedstein (Venstre), 2007-02-16:
En samlet komite deler forslagsstillernes syn på at fattige i Norge er en lite homogen gruppe, og at det er viktig både å forebygge og hjelpe dem som får gjeldsproblemer. Behandlingen av dokumentet viser at det er bred politisk enighet om at vi må finne gode løsninger innenfor regelverket. Når det gjelder de enkelte forslagene, skiller imidlertid komiteen seg i ulike flertall og mindretall. Flere av forslagene knytter seg til gjeldsordningsloven. Denne loven var ett av flere sosialpolitiske virkemidler som ble iverksatt på begynnelsen av 1990-tallet for å motvirke gjeldsproblemer hos private. Loven er revidert flere ganger, men fortsatt er det mange skyldnere som knekkes av gjeld. Venstre har i forbindelse med dette representantforslaget blitt kontaktet av mange med gjeldsproblemer. For dem av oss som heldigvis ikke har opplevd å komme i en uhåndterlig gjeldssituasjon, er det vanskelig å forstå hvordan dette oppleves. Men det jeg har forstått, er at det er mange ulike grunner til at folk får problemer med å betale gjelden sin. Den lite homogene sammensetningen av gjeldsofre gir åpenbart politiske utfordringer. Jeg vil først peke på at tall fra Statens institutt for forbruksforskning viser at antall husholdninger med tilbakevendende betalingsproblemer er på vei ned. Norske lånekunder er heldigvis jevnt over gode betalere. På den annen side har gjeldsveksten blant private vært svært høy lenge, og nå som renten er på vei opp, er Venstre bekymret over en situasjon der flere mennesker kan få gjeldsproblemer. Det er viktig å forhindre at en slik situasjon oppstår. Venstre mener forebygging av gjeldsproblemer best kan gjøres ved å styrke den kommunale rådgivningstjenesten, og vi støtter forslagene om å opprette et grønt informasjonsnummer og en nettportal. Venstre støtter imidlertid ikke forslaget om å opprette et gjeldsregister. Begrunnelsen for å opprette et slikt register er at det er vanskelig for finansieringsinstitusjonene å oppfylle sin frarådingsplikt ved forbrukslån. Vi følger resonnementet dels på vei, men vil minne om tall fra Kredittilsynet som viser at tap på forbrukslån er lave og ikke særlig større enn tap for nystiftede boliglån. Dette kan tyde på at mangelfull kredittvurdering ikke er et så stort problem at det forsvarer å opprette et register der alle innbyggernes gjeldsforpliktelser registreres. Venstre vil advare mot generelle løsninger på problemer som gjelder noen få, svært ulike, mennesker. Et slikt register vil åpenbart være ressurskrevende både å opprette og drive. Hovedargumentasjonen vår mot registeret går imidlertid på at et velfungerende gjeldsregister må være så omfattende at det uten tvil vil utgjøre en trussel mot den enkeltes personvern. Jeg vil minne om at vi stadig opplever press mot personvernet. Venstre innser at det i mange sammenhenger er krevende å innta et prinsipielt standpunkt når det gjelder personvern, og vi merker oss at andre partier synes det er vanskelig å føre en prinsipiell personvernpolitikk. Det kan imidlertid ikke være vanskelig å tenke seg at mange andre enn kredittgivere vil ønske å ha tilgang til et slikt register. I disse Se og Hør-tider mener Venstre det er nok en grunn til å utvise varsomhet med å opprette nye registre med personopplysninger. Å forebygge gjeldsproblemer er nødvendig, men ikke tilstrekkelig. Erfaringene viser at det er hendelser etter at gjelden er stiftet som oftest er årsaken til at gjeldsproblemet oppstår. Det kan være sykdom, samlivsbrudd, arbeidsledighet eller andre helt uforutsigbare hendelser. Slike forhold kan ikke unngås ved en grundig kredittvurdering, og et omfattende gjeldsregister vil ikke være til hjelp for disse enkeltmenneskene. Venstre har fått kjennskap til at rådgivningstilbudet i kommunene ikke er tilstrekkelig og fanger opp for få. Styrking av den økonomiske rådgivningen i kommunene vil uten tvil være et viktig tiltak for å hjelpe dem med økonomiske problemer. Venstre mener i tillegg at det er behov for å opprette en gjeldsordning utenfor domstolene. Det er behov for en ordning som gjør at mennesker med alvorlige gjeldsproblemer kan gjøre opp for seg på en smidig og rettferdig måte med verdigheten i behold. I andre land eksisterer det løsningsorienterte gjeldsordninger som skal hjelpe til med dette. I England har de f.eks. etablert en stiftelse som hjelper mennesker med gjeldsproblemer, bl.a. ved å bistå skyldneren i å utarbeide en strukturert tilbakebetalingsplan. Venstre tror en slik ordning ville være til stor hjelp for mange i Norge også, og har derfor sammen med Høyre og Kristelig Folkeparti fremmet forslag om å opprette en slik utenrettslig gjeldsordning. Gjennom kontakt med gjeldsofre har vi fått inntrykk av at mange opplever gjeldsforhandlinger som ydmykende. Det sier nok noe om at vi i Norge har en lav toleransegrense for økonomiske feilskjær. Jeg vil presisere at utgangspunktet alltid er at låneavtaler skal holdes. Likevel er det et tankekors at nesten alle som har startet næringsvirksomhet, sier det er større sannsynlighet for å feile enn for å lykkes. Jeg leste et intervju med Dine Penger-gründer Christian Vennerød som stod på trykk i Dagbladet for noen år siden. Der ble han konfrontert med at han var navngitt i Konkursregisteret i Brønnøysund. «Du skammer deg ikke over å være registrert?» spurte journalisten.«Skammer meg? Jeg er stolt av det,» svarte Vennerød. Vennerød mente det var «feigt» og «pysete» aldri å gå konkurs. Jeg vil ikke ta så hardt i som Vennerød. Betalingsproblemer er ikke edelt. Men det vi kan lære av uttalelsene hans, er at dersom vi ønsker en skaperkultur, med flere gründere, må vi sørge for et bedre sikkerhetsnett for de gründerne som mislykkes. I Norge skal det være lov å lykkes, men det skal også være lov å mislykkes. Venstre foreslår derfor – sammen med Fremskrittspartiet og Høyre – at det utredes bedringer i regelverket for selvstendig næringsdrivende som får gjeldsproblemer. Med dette tar jeg opp forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre, og forslag nr. 2, fra Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre.