trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Det snakkes om uholdbare omkamper i denne saken. Vel, når den første kampen vi hadde, var så mislykket, når det er så få som er fornøyd med resultatet av den kampen, er det vel representantenes plikt å se på dette på nytt. Jeg har lyst til å si noe om en region, kanskje den mest ulogiske og uholdbare av dem alle sammen, nemlig den vanskapte smultringen Viken som ligger rundt Oslo på alle sider. Da det ble rød-grønt flertall i Viken ved siste valg, skrev en inn i den politiske plattforma at Viken var en lite hensiktsmessig konstruksjon. De sa det forsiktig, men de utdypet det ganske kraftig etter hvert. SV har stemt mot alle tvangssammenslutninger av kommuner og fylker, men da Fremskrittspartiet gikk ut av regjeringa og det kom noen signaler fra Fremskrittspartiet om at de kanskje kunne støtte en reversering eller en ny løsning av disse tvangssammenslutningene, så SV en mulighet for et flertall for å få til en endring før et nytt stortingsflertall ser dagens lys neste år. Det er en av bakgrunnene for SVs forslag. Men som kjent ville Fremskrittspartiet det annerledes. De kommer i stedet med et merkelig demonstrasjonsforslag de vet det ikke er noen støtte for i salen nå, nemlig å fjerne alle fylkeskommunene, altså dette mellomleddet. SV og flertallet i komiteen mener sjølsagt at forslag om oppløsning bør komme fra fylkeskommunene sjøl – det skulle bare mangle. Meningen er ikke at vi nok en gang skal tre stortingsvedtak nedover hodet på folk, på de regionale politikerne. Vi ønsker å følge det prinsippet nå som før, at det er fylkeskommunenes ønske som skal følges. Men med SVs forslag vil vi legge til rette for at dette kunne skje på et vis før et stortingsvalg. Det er trist å se at så mye penger, så mye tid er blitt brukt på så mye ergrelser og slit, og kvelds- og nattetimer i administrasjonen er blitt nedlagt for å samle de tre fylkene til ett. Vikens 1,2 millioner innbyggere, en enorm region på begge sider av Oslofjorden, er så entydig ulogisk, og jeg må si at det er ikke samsvar mellom mange av disse etatene. Forvaltningsetatenes inndeling er helt forskjellig, helseregioner, politidistrikt, fylkesmannsembeter, kirkeregioner – og hele det sivile livet, for ikke å glemme det. Alle de tusener av organisasjoner har en annen inndeling enn Viken. Alle her i salen – jeg er sikker på det – alle partier må ha merket hvor utrolig tungt det er blitt å jobbe i denne regionen. Hva er langtidskostnadene? Jeg tror ingen forsvarer dette, utenom Venstre kanskje, men de er kanskje vant med å ha ett bein i hver leir, sjøl om det til og med er en fjord imellom.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Dette er et vanskelig spørsmål. Jeg har stor forståelse for de forskjellige synene, men jeg må nok si at jeg reagerer litt når man ser det slik at de som mener noe annet, er for et sorteringssamfunn. For ca. et års tid siden sto jeg her på Downs syndrom-dagen sammen med mange unge med Downs syndrom, og det var en fantastisk opplevelse å stå her i Stortinget. Noen av dem var til og med på talerstolen, så vi var redd for at vi skulle få tilsnakk i etterkant fra presidenten fordi de fikk lov til å gjøre noe man vanligvis ikke får lov til å gjøre når man er i denne salen, men det var en fantastisk opplevelse. Jeg mener at alle mennesker er unike, alle mennesker skal man ha respekt for, og jeg blir litt provosert over at enkelte mener at ved å åpne for det vi nå gjør, ønsker man å sortere ut enkelte. Det er i hvert fall noe jeg tar sterkt avstand fra, som representant for et parti som er opptatt av at alle mennesker er unike, og alle mennesker skal man ha respekt for. Så er det også litt spesielt at man oppfordrer noen til å stemme i tråd med sin egen samvittighet og overbevisning, samtidig som man sperrer andre fra den samme muligheten. Jeg synes at det er litt rart, og jeg er heller ikke sikker på at det har virket etter hensikten. En person som har betydd mye for meg i politikken, er John Ingolf Alvheim. Da han var i dette huset, var han en ganske gammel mann – en god, eldre mann – jeg må ikke si gammel, det er jo feil, men en eldre mann. Han var også svært kristen og opptatt av verdispørsmål, men han var en av dem på dette huset den gangen som var mest opptatt av de mulighetene bioteknologiloven ga. Det synes jeg er viktig. Han var opptatt av verdispørsmål, han var opptatt av de kristne verdiene, men han mente faktisk at det handlet om å hjelpe alle mennesker på best mulig måte ved hjelp av ny teknologi. Jeg mener at bioteknologi gir mange muligheter, og jeg mener at Mehmet var et av eksemplene som viste hvor viktig det var å ta i bruk de mulighetene det gir. Med en slik person i minne, som en av dem man har fulgt, og som man mener hadde gode verdier og gode holdninger, men også stor respekt for å bruke mulighetene som bioteknologien gir, kommer jeg til å stemme i tråd med det Fremskrittspartiet har bestemt. Men jeg er helt enig i at det er mange dilemmaer og mange utfordringer. Jeg har til slutt likevel valgt å ende der. Jeg er opptatt av at vi skal ha et samfunn hvor det er plass til alle, og det mener jeg man fortsatt kan ha med det vi gjør nå. Jeg har stor respekt for mennesker og foreldre som kan ta de riktige og gode valgene for sin framtid.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Det er ikke tvil om at hvis man reiser litt rundt i landet og ser på en del av de vogntogene som står rundt omkring, ser man definitivt at det er utfordringer med at mange ikke følger norske lønns- og arbeidsvilkår, og at det er brudd på kabotasjeregelverket. Så registrerer jeg at opposisjonen nå synes at ting tar tid. Ja, det kan for så vidt være. I åtte år da det var rød-grønt, skjedde det knapt noen ting på dette området. Men det er ikke det viktige. Det som faktisk er det viktige nå, er at noe av det første Fremskrittspartiet gjorde da vi kom i regjering, var å gå løs på dette, sørget for at man styrket utekontrollene, nettopp fordi det er viktig med kontroller. Vi sørget for at man kunne sette på den klemma på hjulene som representanten Nævra var opptatt av, for å holde igjen hvis man bryter lover og regler. Vi hadde krav om vinterdekk i Norge. Og nå kommer også denne saken om å styrke Statens vegvesens tilsynsmyndighet, og Arbeidstilsynets, for nettopp å fortsette jobben med å fjerne de useriøse aktørene som driver innenfor transportnæringen. Der tror jeg vi er ganske enige. Så mener jeg at det egentlig er veldig liten forskjell på de to forslagene som ligger her. Jeg tror alle er enige om at man må følge opp det også statsråden sier, nemlig å fortsette å jobbe for å fjerne de useriøse og komme med gode tiltak til hvordan man skal få til det. Jeg mener at dette er bra. Jeg synes det er kjempebra at man har stort trykk på det fra arbeids- og sosialkomiteen, og transportkomiteen har definitivt dette høyt oppe på agendaen. For egen del, som kjører mye att og fram, ser jeg på mange av de aktørene som står langs veien, at det er svært sjelden norske skilter på bilene. Det viser at vi har noen store utfordringer innenfor kabotasjeområdet. Den kampen vil jeg i hvert fall fortsette å være med på. Med de forslagene som ligger her, enten det er opposisjon eller posisjon, tror jeg fortsatt jobben må gjøres framover for å luke ut de useriøse, fjerne dem og sørge for at de ikke får lov til å drive useriøst i Norge. Da må vi sørge for at kontrollmyndighetene har de verktøyene de trenger. Derfor er jeg veldig glad for, noe Fremskrittspartiet også jobbet med i regjering, at man får til å gå over til gebyrer istedenfor bøter, fordi det vil gjøre det mye enklere, og man vil unngå at useriøse som bare fortsetter å være useriøse, stikker av fra regningen og ikke er en del av det seriøse. Derfor er det også viktig å fortsette den jobben. Jeg håper at regjeringen ganske raskt kan komme tilbake til Stortinget så man får gebyr istedenfor bøter, for det er et mye, mye bedre tiltak. Og med høye gebyrer kan man også luke bort useriøse, for det er penger som betyr noe for mange av disse.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Fremskrittspartiet ønsker å opprettholde forslaget om hurtigbehandling av Dokument 8:114 S.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
SV støtter opp om Hallelands forslag.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
På ei øy sør i Europa sitter det barn – barn på flukt, barn som lever under de verst tenkelige forhold. Dag etter dag har folk i Norge slåss – slåss for barna i Moria. Dag etter dag har vi som landets folkevalgte blitt møtt av folk som i solidaritet med barna i Moria har stått utenfor Stortinget og gitt oss daglige påminnelser om hvem denne saken egentlig dreier seg om. Dette var en solidaritetshandling vi hadde håpet skulle smitte over i denne sal. Til dem som har stått på, vil vi i SV si tusen takk. Tidligere i dag fikk vi vite at Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre ikke vil hente barna ut av Moria-leiren med mindre minst åtte andre land gjør det samme. Hva om kun sju land gjør det? Hva om seks land gjør det? Eller hva om alle land gjør som Norge og stiller de samme kravene som den norske regjeringen gjør? Da blir ingen barn hentet ut av Moria. Skal vi virkelig bare sitte stille og se på lidelsene? Hvorfor skal antall land som vil yte hjelp til noen av de svakest stilte i verden i dag, være det som avgjør om Norge skal bidra? Vi kunne ha bidratt hvis vi ville. Over 100 kommuner i Norge har sagt at de er klare til å ta imot barn fra Moria. De kan. Vi kan også – hvis vi vil. Det har vært mye snakk om personlig samvittighet på Stortinget i dag. Representant etter representant har brukt sin personlige samvittighet som rettesnor for stemmegivningen i saken om bioteknologi. Mitt spørsmål er: Hvor er det blitt av den samvittigheten? Hvor er samvittigheten for de svakest stilte i denne verden? Forsvant den ut av stortingsdørene nå i ettermiddag?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Ja, gjerne. Representanten Wilkinson tok vel opp noen forslag som vi er med på, men det ene forslaget er bare Arbeiderpartiets, og det er såpass genialt at det vil jeg gjerne få lov til å ta opp.
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Det jeg oppfatter normalt er hensikten med et forsøk, er at man skal lære noe, noe som en skal gjøre mer av, eller som en kanskje skal gjennomføre på en slik måte at alle skal gjøre det. Hvis en da skal statliggjøre på sikt, eller etter forsøket, helse- og omsorgstjenestene, noe tilsvarende som med skole og undervisning – jeg er egentlig litt interessert i å høre hva som foregår når regjeringen sitter bak lukkede dører og har kvalitetstid. Hva tenker en om framtidas kommunesektor?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Nå skal jeg være litt grei med statsråden, for jeg skal gi ham mulighet til å svare på følgende spørsmål: En periode var det en annen som var ansvarlig for eldrepolitikken, men statsråden har vært i regjeringen ganske lenge – i sju år. Jeg lurer på: Hva er det statsråden synes er den største utfordringen? Hvor er det han føler at man står mest igjen på stasjonen, for å si det slik, når det gjelder eldreomsorgen i Norge p.t.?
Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Hvis vi går tilbake til tida før koronautbruddet – da ble den omleggingen gjort som jeg sa noe om i mitt innlegg, der en kuttet tilskuddsordningen. Jeg er klar over at det var varslet at det skulle legges inn i rammen etter hvert, men ettersom en bare hadde kommet halvveis i forhold til målsettingen og noen kommuner hadde vært så dyktige til å søke, på sterk oppfordring fra staten, og bygd opp gode tilbud, skapte det store problemer når det plutselig ble en omlegging og alt ble smurt utover uten at det ble mer penger. Skjønner statsråden hvor krevende dette ble for enkelte kommuner, som kanskje måtte finne fram 4–5 mill. kr for å kunne fortsette med de tilbudene, ofte også fra helse- og omsorgssektoren, da det ikke er så lett å finne penger andre steder når det er trange tider?
Kjell-Børge Freiberg (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Intensjonen om en opptrappingsplan for bemanning i eldreomsorgen og tiltak for å forebygge demens er selvfølgelig i utgangspunktet god. Likevel er det behov for å oppklare enkelte ting som det virker som om forslagsstillerne kanskje ikke har fått med seg. Da Fremskrittspartiet var i regjering, økte man bevilgningen til kommunene, slik at de kan gi eldre og andre som trenger det, gode omsorgstjenester – selvfølgelig dersom kommunepolitikerne prioriterer omsorg i sin kommune. I tillegg har man bidratt til en historisk satsing på heldøgns omsorgsplasser, flere årsverk og økt kompetanse hos ansatte. Det er også lagt til rette for en ytterligere styrking av kvaliteten og kapasiteten på tjenestetilbudet i 2020. Eldre skal ha en trygg og verdig alderdom. Dette skal vi få til bl.a. gjennom tilskudd til flere og bedre heldøgns omsorgsplasser og en satsing på økt kompetanse. Kompetanseløft 2020 har som mål å bidra til en faglig sterk kommunal omsorgstjeneste og sikre at sektoren har tilstrekkelig og ikke minst kompetent bemanning. Flere av tiltakene i Kompetanseløft 2020 er innrettet mot eller inkluderer ansatte og fagmiljøer i sykehjem og bidrar til å styrke kompetanse og holdninger som virker forebyggende med hensyn til overgrep i sykehjem. Fremskrittspartiet er opptatt av at personer som rammes av demens, skal få delta på gode dagaktivitetstilbud. Dagaktivitetstilbud gir mening, det gir mestring, det gir gode opplevelser for den enkelte og også avlastning for de pårørende. Gjennom budsjettframleggelsen fra 2012 til og med 2019 ble det lagt til rette for i overkant av 8 900 dagaktivitetsplasser. Likevel har ikke tilskuddet blitt utnyttet i like stor grad som man forventet at det skulle bli fra kommunenes side. Det er nettopp derfor tilskuddet fra 2020 ble overført til rammetilskuddet til kommunene, uten at kommunene behøver å søke om disse midlene. Det skaper også mindre byråkrati og papirmølle. Men la meg bare understreke at kommunene fra januar i år har en plikt til å tilby dagaktivitetstilbud til hjemmeboende med demens. Til slutt vil jeg trekke fram prosjektet med statlig finansiering av omsorgstjenestene. Alle midlene som bevilges i dette forsøket, er øremerket og må derfor benyttes innenfor omsorgstjenesten i forsøkskommunen. Det innebærer at midlene bl.a. går til økt kvalitet og til å heve de ansattes kompetanse. Kommunene som deltar i forsøket, melder selv om bedre brukermedvirkning og raskere og bedre vedtak om tjenester for den enkelte. Alle kommunene som deltar, har gjennom prosjektet hatt mulighet til å sette i gang med betydelige satsinger innenfor kompetanseutvikling, forebyggende tiltak og velferdsteknologi. Å utvide forsøket med seks kommuner til vil gi ytterligere kunnskap og erfaring med hvordan vi kan styrke kvaliteten i hele omsorgstjenesten, og disse erfaringene vil igjen kunne bidra til at kvaliteten også øker i andre kommuner.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2020-05-26:
Jeg har vært ordfører i en kommune hvor vi har gjennomført en systematisk jobbing med å gjøre små vikarstillinger om til hele stillinger for å få redusert vikarbudsjettet og samtidig få kvalitativt vesentlig bedre tjenester. Det er ikke nødvendigvis store dokumenter som sier noe om kompetanseløft eller Leve hele livet, eller andre typer dokumenter, som løser problemene der og da. Det forslaget som vi nå har fremmet, er veldig konkret. Mitt spørsmål er: Hvorfor vil ikke statsråden gå aktivt inn og prøve å stimulere til de prosjektene som man vet har blitt gjennomført ute i kommunene med stor suksess?
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2020-05-26:
Vi foreslår i den ene saken som blir behandlet i dag, at regjeringen, gjennom et samarbeid med KS og arbeidstakerorganisasjonene, oppretter et nasjonalt program for å øke grunnbemanningen og å rekruttere til den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Det er svært viktig at dette er lokalt forankret. Jeg har registrert at komiteen har hatt skriftlig høring med innspill fra mange som er svært positive til akkurat den ordningen. Det er svært positivt å øke heltidsstillinger innenfor pleie - og omsorgtjenesten. Et enkelt grep er å utvide mindre vikarstillinger til større stillinger som ikke er øremerket til en avdeling, noe som også blir gjort i dag, men som en absolutt trenger å systematisere, og ikke minst at man stimulerer til at det skjer. Erfaringer fra flere prosjekter og kommuner viser at den gjennomsnittlige stillingsprosenten øker betydelig. Kommuner rapporterer om lavere sykefravær, økt fagkompetanse, flere kjente fjes for brukerne og ikke minst – det er oppsiktsvekkende resultater når en ser reduksjon i totale kostnader samtidig som en ser at antall pleiere har økt, og at behovet for pleie har blitt større. Det er en vinn-vinn-situasjon. Den kommunale helse- og omsorgstjenesten står overfor store utfordringer. Det er stort press på de ansatte i tjenesten. Helse- og omsorgssektoren topper statistikken over sykefravær i det norske arbeidslivet. Kommunene har bl.a. problemer med å rekruttere sykepleiere, helsefagarbeidere, vernepleiere, leger og psykologer. Slike prosjekter for å øke grunnbemanningen i helse- og omsorgstjenesten vil være attraktivt for mange kommuner. Det er likevel en kortsiktig økonomisk og praktisk utfordring å sette i gang slike prosjekter. Prosjektet krever ledelse i starten, og det kan være en terskel for kommunene at det ikke ligger en økonomisk pott i bunnen. Det kan være en terskel for politikere som skal ta beslutninger, fordi de ikke vet om dette vil redusere kostnader. Kommunene har i dag stor frihet – en frihet som de bruker, og de favner også sine tjenester og organiserer dem ut fra det behovet den enkelte kommune har. Allikevel er det svært viktig at staten organiserer en slik tjeneste, slik at de som har hatt gode erfaringer og høstet gevinster av dette, blir motivert til å fortsette med den type tjenester. Det er ikke omfattende dokumenter som kompetansekrav i kommunene, handlingsplan for fastlegeordningen, Leve hele livet eller Kompetanseløft 2020 som løser disse utfordringene. Flere kommuner har gjennomført prosjekter der de har redusert vikarbudsjettet. Vårt forslag vil føre til at det blir flere.
Gisle Meininger Saudland (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Det har vært mye oppmerksomhet rundt Stortinget i dag, men det er en glede å presentere en helt annen, men også viktig sak. Jeg vil starte med å takke komiteen for et godt samarbeid og romslighet i utarbeidelsen av dette dokumentet. Vi behandler Innst. 293 L for 2019–2020, Innstilling fra arbeids- og sosialkomiteen om Endringer i allmenngjøringsloven. Forslaget har vært på høring, og samtlige av dem som har sendt inn høringsinnspill, har uttalt seg positivt. Det viser at forslaget har bred støtte, men at det også har vært et krav og et ønske fra bransjeorganisasjonene. I proposisjonen fremmes forslag om endringer i allmenngjøringsloven som gir Statens vegvesen myndighet til å innhente opplysninger som Arbeidstilsynet trenger for sitt tilsyn med de forskjellige aktørenes etterlevelse av allmenngjøringsforskrift for veitransporten og igjen å kunne dele informasjon med Arbeidstilsynet. På bakgrunn av alvorlige og sammensatte arbeidsmiljøutfordringer har Arbeidstilsynet siden våren 2015 hatt en nasjonal satsing på transportnæringen. For å effektivisere tilsynet med allmenngjøringsbestemmelsene er det ønskelig og nødvendig med en bedre samordning av den tilsynsinnsatsen som Statens vegvesen og Arbeidstilsynet gjør, og et tettere samarbeid om ressurser og kompetanse. Det er viktig å være klar over at allmenngjøringsbestemmelsene gjelder for både norske og utenlandske arbeidsgivere som driver innenlands transport i Norge – så klart. En samlet komité er enig i at det er problematisk og uønsket at det for utenlandsk godstransport som opererer i Norge, kun ble utbetalt lovlig lønn i 46 pst. av tilfellene. Det betyr at i mange av tilfellene vil norsk og utenlandsk transport ikke ha like konkurransevilkår. Når jeg selv møter bransjen, f.eks. Norges Lastebileier-Forbund eller andre, ønsker de også sterkere tilsyn, sånn at man kan luke ut useriøse aktører. Det å gi Statens vegvesen større myndighet er hensiktsmessig, all den tid Statens vegvesen også har et apparat innrettet for å utføre kontroller langs veien. På Sørlandet, hvor jeg selv kommer fra, er det hvert eneste år stillestående trafikk, ofte fordi utenlandske trailere som kommer med ferja fra Danmark, ikke er skodd for norsk vinterføre. Når vi luker ut useriøse aktører, er jeg også overbevist om at det vil få en trafikksikkerhetsskjerpende effekt. I tillegg til proposisjonens forslag til lovvedtak har komiteen samlet seg om et forslag som lyder: «Stortinget ber regjeringen utarbeide og legge frem for Stortinget forslag om at Statens Vegvesen skal gis håndhevingsrett til å stanse kjøretøyer etter vedtak fra Arbeidstilsynet.» De forskjellige partiene er enige om mye av virkelighetsbeskrivelsen og tiltakene, men selvsagt ikke alt. Jeg skal ikke redegjøre for de andre partienes syn i saken, det regner jeg med at de kommer tilbake til i løpet av debatten. Med det vil jeg ta opp forslaget undertegnede står bak.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
I innstillingen ber høyrepartiene om at et solidaransvar skal utredes, men det står ingenting i den merknaden og den anmodningen om at det faktisk skal leveres et forslag til Stortinget. Kan statsråden si noe om hvordan han ser for seg tidsperspektivet i denne saken? Hvor lang tid vil en slik utredning ta, og akter statsråden å legge fram en sak om dette til Stortinget?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Da noterer vi oss det. Det kommer ikke noen tilbakemelding til Stortinget før tidligst i forbindelse med revideringen av strategien mot arbeidslivskriminalitet, og da forholder vi oss til det. Når det gjelder elektroniske fraktbrev, som ble vedtatt av Stortinget med et flertall bestående av bl.a. Fremskrittspartiet den 31. mars, ønsker vi også der fortgang i arbeidet. Kan statsråden si noe om hvor langt regjeringen er kommet med det, og om han ser hen til de merknadene som de rød-grønne partiene har lagt inn om hva den slags fraktbrev bør inneholde?
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Det er bra at regjeringa no fremjar forslag om å utvida myndigheita til kontrollorgana på området, som har store utfordringar med sosial dumping og kabotasje, men me skulle ønskja at både komiteen og ikkje minst regjeringa gjekk lenger, spesielt når det gjeld medansvar, men òg avgrensingar i kabotasjekøyring, som tidlegare har vore nemnt frå talarstolen, med eksempel frå Danmark. Medansvar er noko eg meiner burde seia seg mykje meir sjølv for dei som kjøper transporttenester, enn det som i dag er praksis. Sjølvsagt bør dette òg vera regulert av staten. Dette har lenge vore på dagsordenen i fagbevegelsen, og mange store bedrifter med godt samarbeid med fagforeiningane i eiga bedrift har ein betre praksis og moral når det gjeld kven ein kjøper transporttenester av, enn det reglane tilseier. Men det at medansvar ikkje er regulert i denne samanhengen, med for stor konkurranse frå utanlandske transportselskap, fører til eit veldig uønskt press på løns- og arbeidsvilkår. Lastebil- og trailersjåfør var for ein del år tilbake eit mykje meir ettertrakta yrke enn det er i dag. Til liks med ei anna sak me har til behandling i komiteen no, bør det for mange fleire enn venstresida i norsk politikk no vera klart at meir regulering som sikrar gode løns- og arbeidsvilkår og meir like konkurransevilkår, er heilt nødvendig dersom ein ønskjer at fleire tiandeklassingar skal velja yrkesfag, deriblant yrkessjåfør. Vidare synest eg det er på grensa til useriøst at regjeringspartia og Framstegspartiet fremjar eit forslag som inneber å vurdera eit behov for verksemdsregister i transportbransjen, noko som allereie er vedteke – for kort tid sidan, i slutten av mars – skal fremjast, og som Framstegspartiet stemte for og gav fleirtal til. Det vert dumt å gå tilbake på noko som for kort tid sidan vart vedteke, då dette skaper unødig forvirring for aktørane på feltet.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Nav-skandalen, som slo inn som eit sjokk for veldig mange for snart eit år sidan, har vist store svakheiter ved lovverket slik som det er utforma i dag, sett i samanheng med at Noreg har veldig mange internasjonale forpliktingar, som f.eks. kjem av den svært omfattande EØS-avtalen. Det som verkeleg viser alvoret, er at så mange dyktige lovlesarar i advokatfirma, Nav og domstol ikkje klarte å sjå den ulovlege praksisen som viste seg i Nav-skandalen, og som førte til at mange tusen personar har vorte urett behandla, og fleire hundre har vorte dømde på feilaktig grunnlag. Det hastar no med ei opprydding og klargjering av dette lovverket. Det er ikkje haldbart at me har eit så komplisert lovverk at ikkje eingong dei som skal forvalta loven, forstår omfanget av han. Eg må minna om at me enno ikkje kan vera heilt sikre på at den manglande tydeleggjeringa av forholdet mellom norsk lov og EØS-avtalen i sjølve lovteksten ikkje har ført til andre uheldige domar, praksis og vedtak, som handlar om heilt andre ting enn den trygdeskandalen som me såg i haust. Dette er grunnen til at me har fremja dette representantforslaget. Me ser det som heilt nødvendig å pressa på frå Stortinget.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Arbeidstilsynet har siden våren 2015 hatt en nasjonal satsing i transportnæringen. Bakgrunnen for satsingen er at deler av næringen har hatt alvorlige og sammensatte problemer med arbeidsmiljø og arbeidslivskriminalitet. Brudd på allmenngjøringsregelverket er, sammen med utfordringer knyttet til høyt sykefravær, ensidig arbeid, arbeidsulykker og brudd på arbeidstidsregler, sentrale stikkord i denne sammenhengen. Deler av næringen er preget av aktører som bevisst omgår arbeidsmiljø- og allmenngjøringsregelverket og slik oppnår en urettmessig konkurransefordel. Som det vises til i lovproposisjonen, er det i dag to allmenngjøringsforskrifter på transportområdet. Arbeidstilsynets tilsynstall viser at brudd på kravene til allmenngjort minstelønn er utbredt blant utenlandske transportører og i mindre grad blant norske. Samtidig er det en erfaring at det er vanskelig for Arbeidstilsynet å nå særlig de utenlandske transportørene som ikke har et fast forretningssted i Norge. Statens vegvesen har på sin side et apparat som er innrettet for å utføre kontroller langs vei, og som utfører et stort antall slike kontroller. Arbeidstilsynet kan som tilsynsmyndighet etter allmenngjøringsloven kreve fremlagt de opplysningene som er nødvendige for å føre tilsyn med at virksomhetene etterlever forskriftsfestet minstelønn. Gjennom lovproposisjonen foreslår regjeringen at Statens vegvesen, innenfor sitt område, nå skal kunne få samme myndighet. Det foreslås videre en uttrykkelig hjemmel for at Statens vegvesen skal kunne overføre slike opplysninger til Arbeidstilsynet. Det er bra at en samlet arbeids- og sosialkomité støtter forslagene. Lovendringene vil gi grunnlag for et systematisert tilsynssamarbeid der kontrollører fra Statens vegvesen, når de er ute på sine kontroller, også innhenter opplysninger og dokumentasjon som Arbeidstilsynet trenger for kontroll av minstelønn og diett. Den videre oppfølgingen og saksbehandlingen er det fremdeles Arbeidstilsynet, med sin spesialkompetanse på allmenngjøringsreglene, som skal stå for. Arbeidstilsynet vil dermed få kjennskap til langt flere transportoppdrag som er omfattet av allmenngjøringsforskriftene, og et bedre grunnlag for å følge opp minstelønnskravene. Selve samarbeidsordningen avtales nærmere mellom Statens vegvesen og Arbeidstilsynet, med sikte på en mest mulig ressurseffektiv samordning av etatenes tilsynsinnsats. Gjennom forslagene i proposisjonen styrkes og effektiviseres tilsynet med allmenngjøringsbestemmelsene. Dette er et nytt eksempel på at vi hele tiden må videreutvikle både samarbeid og informasjonsutveksling kontrolletatene imellom for å bekjempe arbeidslivskriminalitet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Jeg tror ikke jeg tør å si noe om hvor lang tid det vil ta. Det vil, for å være helt ærlig, også komme litt an på situasjonen i samfunnet for øvrig, og hvordan kapasiteten er i departementet. Men dette er et prioritert arbeid i departementet, og det passer også veldig godt inn i det arbeidet vi gjør med revisjon av strategien mot arbeidslivskriminalitet, som etter planen skal legges frem tidlig neste år. Så antar jeg selvfølgelig at når to av regjeringspartiene og Fremskrittspartiet ber om at dette skal utredes, som det også står i merknaden, er det fordi man mener at forslaget er interessant nok til at hvis det ikke dukker opp store problemer, er man også interessert i å gjennomføre det. Det er i hvert fall sånn jeg leser det.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Når jeg svarer, er det en fordel å høre etter på alt det jeg svarer. Jeg sa ikke at det ikke var aktuelt å komme til Stortinget før det, men jeg sa at det var en naturlig del av det arbeidet vi skal gjøre opp mot den strategien. Når det gjelder det siste spørsmålet, ble det vedtatt i mars, som representanten Grande påpeker. Det gjelder delvis Samferdselsdepartementet, men det er naturlig at også vi er koblet på. Der er det heller ikke noen tidsplan, og det må sies at selv om arbeidslivskriminalitet og arbeidet mot det har veldig høy prioritet, både i Samferdselsdepartementet og hos oss, har det vært noen litt spesielle måneder i Norge, også i departementene, som gjør at en del utredningsarbeid som man kanskje ville ha startet på, kanskje er blitt noe forsinket. Men dette er en av de viktigste prioriteringene for meg, generelt, i tiden fremover.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
For det første er det stortingspartiene som vedtar. Det er jo sånn – og sånn er det uansett hvilken regjering som sitter – at enhver regjering, og det ønsker for øvrig ofte også stortingsflertallet, vil ønske å utrede saker først og så legge dem frem for Stortinget, og det er fornuftige grunner til at det er sånn. Da får man belyst saker på en god måte. Jeg ser at Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti også nevner at man skal vurdere en avgrensning av oppdragsgivere som skal omfattes av medansvaret. Da mener jeg det er helt naturlig at man også gjør en utredningsjobb på det, før man bestemmer seg for hvorvidt det skal vedtas. Men det er klart at det er ikke ukjent i denne salen at hvis det er forslag som partier mener er totalt uspiselige, som er uaktuelle å stemme for, så ber man ikke sin egen regjering om å utrede det – i dette tilfellet Fremskrittspartiet, som tidligere satt i regjering.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
For det første diskuterer vi i dag en sak som handler om nettopp å bedre kontrollen – riktig nok kanskje ikke en enorm sak, men allikevel en veldig viktig sak, som gir betydelig styrke til den kontrollen som pågår. Når det gjelder det å utvide solidaransvar til kjøper, er det jo bransjer, f.eks. renholdsbransjen, der man i praksis har gjort det. Det er et veldig uvanlig virkemiddel å bruke. Jeg mener at det kan være gode grunner til å gjøre det i denne sammenhengen, nettopp fordi det er en bransje hvor tallenes tale er klar. Vi har et regelverk her, det er allmenngjort, man skal betale norske lønninger, men bare 46 pst. av de utenlandske gjør det. At man først har en utredning, er vanlig kutyme, og jeg klarer ikke å se noe feil med å be om det, for å være helt ærlig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Jeg kjenner ikke til akkurat den saken og hvordan den ligger an i regjeringen, men jeg kjenner til det arbeidet, hvor både Samferdselsdepartementet. Justisdepartementet og Arbeids- og sosialdepartementet er involvert, hvor vi også diskuterer om man trenger nye straffereaksjoner, administrative gebyrer. Det er jo en lavterskelreaksjon, som gjør at man da slipper å belaste straffesakskjeden. Det kan ha noen prinsipielle problemstillinger ved seg at man har en for utstrakt bruk av gebyrer, men for Arbeidstilsynet fungerer det veldig godt. Min ambisjon er fortløpende å klarere og levere tiltak for å bekjempe arbeidslivskriminalitet og useriøse aktører i norsk arbeidsliv. Hvorfor det? Jo, fordi det er utnytting av arbeidstakere, men også fordi det utkonkurrerer seriøse norske bedrifter, særlig de små og mellomstore.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Jeg snakker med kollegaene mine og kommer til å fortsette å gjøre det også videre. Nå er det jo et forslag som berører noe av det siste som representanten Nævra er innom, som ligger her, som fremmes av en samlet komité, nemlig at «Statens vegvesen skal gis håndhevingsrett til å stanse kjøretøyer etter vedtak fra Arbeidstilsynet». Det handler nettopp om det som er utgangspunktet også for den saken regjeringen leverer i dag, nemlig at regelverket her er på plass, det er ingen som egentlig er i tvil om regelverket. Vi har allmenngjort lønnsområdet, men håndhevingen må bli bedre. Det er for øvrig viktig, som det blir nevnt, at Justisdepartementet er med. Der har det kommet en del innskjerpinger nylig som også gir mulighet til f.eks. å bortvise utenlandske sjåfører. Det mener jeg også er nyttig i kampen mot arbeidslivskriminalitet.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Den såkalte EØS-saken er på ingen måte ferdig. Oppryddingen er godt i gang, og Stortinget kommer til å bli involvert i saken igjen – flere ganger. Vi vet at etter at granskingskommisjonen kommer, vil regjeringen komme tilbake med en redegjørelse til Stortinget, som varslet. Så er det viktig også å gå gjennom lovverket for å se om det kan tydeliggjøres og speile bedre det som er de internasjonale forpliktelsene. Men jeg vil bare advare litt – ikke at jeg tror at noen av representantene mener det, men hvis man uforvarende hører på, kan det høres ut som om at hvis ikke lovteksten endres, vil ikke rettstilstanden endres. Det er jo ikke tilfellet. Det er helt utvetydig, det er ingen som er i tvil om at det som har vært her – det har jo vært diskusjoner, men EØS-retten står over norsk lov – er en feil praktisering av EØS-retten. Så har det vært diskusjon om de juridiske betingelsene for det, og hvorvidt det var en feil, og på hvilken måte, men granskingsutvalget, som kom med sin første runde nå for noen måneder siden, pre korona, var enig i departementets og Navs vurdering av dette. Det er altså ikke sånn at praktiseringen eller regelverket ikke er endret frem til lovene er endret. Det er veldig viktig, ikke minst hvis det er folk som hører på, som kanskje kan bli usikre på det. Så er det fornuftig å foreta en nærmere gjennomgang av forholdet mellom den norske trygdelovgivningen og de internasjonale instrumentene for trygdekoordinering som Norge er bundet av. Jeg varslet allerede 5. mars i år – under Stortingets debatt om tidligere arbeids- og sosialminister Anniken Hauglies redegjørelse om arbeids- og velferdsetatens feilaktige praktisering – at regjeringen skulle sette ned et lovutvalg for å se på den norske trygdelovgivningen opp mot EØS-regelverket. Det er, som flere har nevnt, naturlig at mandatet for et slikt lovutvalg også pålegger utvalget å se på forholdet mellom norsk trygdelovgivning og andre avtaler som Norge har inngått med betydning for trygdekoordinering. Vi er bundet av en rekke slike internasjonale instrumenter som regulerer trygdekoordinering. Det er derfor grunn til å vurdere om disse instrumentene i større grad enn i dag bør reflekteres i nasjonal lovgivning av hensyn til både privatpersoner og profesjonelle lovanvendere. Samtidig må det, som komiteen også peker på, veies opp mot hensynet til Norges plikt etter EØS-avtalen til å gjennomføre forordninger «som sådan» i norsk rett, hvilket innebærer at forordninger som hovedregel skal gjennomføres ved såkalt inkorporasjon. Det betyr at etter at lovutvalget har levert sin utredning, og eventuelle forslag har vært på ordinær høring, vil saken bli forelagt for Stortinget på egnet måte.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Det er selvfølgelig ett blant flere mål at lovtekster skal være mulig å forstå og forholde seg til. Men det er nok ikke sånn at vi klarer å lage alle lovtekster slik at lekfolk kan klare å lese seg frem til hva som er lov og rett av lovteksten. Det er også noe av det komiteen selv problematiserer, at det er ikke mulig å la alt som påvirker en rettstilstand, fanges i lovparagrafer. Derfor er det også en god idé å bruke et lovutvalg til å gjøre dette systematisk og grundig, i stedet for at departementet nærmest skulle gjøre det. Eller «nærmest», det er gode juridiske miljøer i departementsfellesskapet i både Arbeids- og sosialdepartementet og Justisdepartementet, men det er fornuftig å gjøre det på den måten. Vi tar sikte på å sette ned det utvalget så raskt som mulig – forhåpentligvis i løpet av kort tid. Så må vi vurdere hvor lang tid de trenger for å gjøre dette på en god og grundig måte, rett og slett.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Jeg skjønner at folk blir forvirret. Jeg ble forvirret selv av det representanten leste opp nå. Dette er vanskelig, og det er komplisert. Det er regler som er langt mindre komplisert enn dette som også staten av og til kan slite med å fremstille på en god, enkel og fornuftig måte, ref. klarspråkprosjektet vi har hatt gående lenge, og som det ikke er noen grunn til å stoppe. Men jeg vil advare mot at det lages en forventning om at dette lovutvalget vil være i stand til å komme med forslag som gjør at lekfolk – eller du og jeg, i hvert fall jeg, som ikke er jurist – kan sette seg ned og automatisk forstå eller vurdere enhver rettstilstand basert på det. Det er veldig vanskelig. Men at vi skal ha lover som er klarere, og derfor også vurdere om mer av det som gjelder både EØS og på annen måte internasjonale bindinger etter norsk lovgivning, burde speiles i lovteksten, er fornuftig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Jeg vet ikke om jeg våger meg på et bastant svar på akkurat det spørsmålet. Men som det har blitt behørig opplyst og diskutert i Stortinget, er utgangspunktet her ikke en manglende erkjennelse av at det fantes lovgivning og regler for dette fra EØS, men en feil forståelse og praktisering av hva innholdet i de reglene var for Norges del, for å si det veldig enkelt, og at det er, som også representanten Nordby Lunde nevnte, en feil som gikk igjen i alle instanser og på alle nivåer. Så er det sånn at jussen ofte ikke er finkirurgi. Det er selvfølgelig også sånn at rettstilstanden kan endres, men i dette tilfellet var det en feilpraktisering. Men et av læringspunktene jeg og regjeringen har sagt at vi skal følge opp, er hvordan EØS-kompetansen kan bli bedre i hele vårt offentlige system for å unngå at noe slikt skjer igjen.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Hvis representanten hadde sluttet før de siste tilleggene, er det jo nettopp det jeg sier. Grunnen til at vi setter ned dette lovutvalget, er nettopp for å se på og komme med forslag til hvordan det kan gjøres. Det er litt av respekt for det lovutvalget at jeg ikke sier at her er det helt åpenbart at det og det må skje. Når vi setter ned et utvalg, er det fordi vi nettopp trenger tung juridisk fagkompetanse for å gjøre dette. Det er også et godt og viktig prinsipp at i en såpass tung sak bruker man juridisk fagkompetanse. Helt til slutt må jeg bare sånn malapropos nevne at det er jo ikke sånn at Stortinget overstyres av EØS. Det er Stortinget som vedtar EØS. EØS-avtalen er demokratisk forankret og har full demokratisk legitimitet i Norge, på lik linje med andre internasjonale forpliktelser vi påtar oss. Det er klart at alt ville vært enklere hvis vi hadde meldt oss ut av EØS, men det å melde oss ut av vårt største marked er ikke denne regjeringens politikk.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Jeg oppfatter ikke at jeg tviholdt på noe som helst. Jeg var vel snarere så ærlig at jeg sa til representanten Lundteigen at det skal jeg ikke begi meg inn på å svare på. Det kan hende, men jeg har ikke noen forutsetninger nå for å kunne svare at hvorvidt, dersom eller hvis man hadde gjort noe annet, så hadde EØS-saken kunnet vært unngått. Jeg kan derimot si noe om hva denne saken handler om. Det er en del av den store oppryddingen etter EØS-saken, som departementet på ingen måte er ferdig med – selv om vi er godt i gang – og som Stortinget på ingen måte er ferdig med, og som kommer til å komme tilbake også som flere saker. Min spådom er at det vil ta mange år, bl.a. fordi EØS-kompetanse og opprustning av det ikke er noe man kan bli ferdig med etter den runden som kommer etter granskingskommisjonen i høst.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2020-05-26:
Ja, det gjør jeg, og det har jeg også sagt til Stortinget i forbindelse med kontroll- og konstitusjonssaken. Bare for å ta to eksempler: Det har blitt ganske godt dokumentert, vil jeg si, at kommunikasjonslinjene internt i Nav burde ha vært bedre, nettopp for å fange opp når det er ikke bare en endring av rettstilstand. Det kan skje. I et rettssystem skal det være slik at forskjellige dommer kan peke i litt forskjellige retninger, men på et eller annet punkt er det en endring av rettstilstand – i dette tilfellet fordi man hadde en gal praktisering. Det andre eksemplet er koblingen mellom Nav, Riksadvokaten og Trygderetten, hvor vi også har vært veldig tydelige og gitt dem i oppdrag å se på hvordan kommunikasjonen mellom dem kan bli bedre. Det er viktig for meg ikke å skape forhåpninger om at vi nå kan få et regelverk som er enkelt å lese for alle som ikke har tatt juss. Det kan jeg ikke love.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Takk til saksordføreren som har loset komiteen gjennom en komplisert sak, og som har endt opp med en enstemmig innstilling i tråd med regjeringas forslag. Som det sies i innstillinga, og som saksordføreren også viste til: «Reglene for samordning av brutto ektefellepensjon fra offentlig tjenestepensjon er noe av det mest kompliserte regelverket i pensjonssystemet.» Og som om ikke det var nok, ville regelverket blitt ytterligere komplisert med enda et nytt sett av samordningsregler mellom brutto ektefellepensjon og ny alderspensjon fra folketrygden – delvis, for dem som er født mellom 1954 og 1962, og helt, for dem som er født fra 1963 og seinere. For alle som har fulgt de årelange debattene om «gull-enker», «null-enker», lovendringer med eller uten tilbakevirkende kraft – og midt oppi det hele – en pekefinger fra EU om menn og kvinners like rettigheter, må dagens forslag til forenkling komme som en befrielse. Det gjelder forhåpentligvis også framtidige mottakere av ektefellepensjon fra offentlig tjenestepensjon. De kan ha et visst håp om å skjønne hva de får i samlet pensjon, og hvorfor. Som saksordføreren har redegjort for, går forslaget ut på å gjøre kort prosess og erstatte brutto ektefellepensjon, behovsprøvd eller ikke, med netto beregnet ektefellepensjon fra 67 år, og som fases gradvis inn med ny alderspensjon fra folketrygden for dem som er født fra og med 1954. At netto ektefellepensjon i realiteten ble innført for de aller fleste allerede i 2001, taler også til fordel for at vi ikke innfører nye, kompliserte samordningsregler for en tallmessig liten gruppe, som dessuten har to sett samordningsregler alt i dag, gunstigere for dem med ikke-behovsprøvd enn for dem med behovsprøvd ektefellepensjon. Med omlegging til netto ektefellepensjon slipper vi å lage nye regler for samordning av to typer brutto ektefellepensjon med ny folketrygd, og vi slipper å lage nye regler for avkortning av brutto ektefellepensjon for dem som selv har alderspensjon fra offentlig tjenestepensjon. Det er også verdt å merke seg at arbeidstakerorganisasjonene i en felles uttalelse støtter det framlagte forslaget. At det foreslås to ulike satser, høy sats for dem som hadde en ikke-behovsprøvd brutto rettighet, og lav sats for dem som hadde en behovsprøvd brutto rettighet, ivaretar samtidig det som tidligere har vært et problem når man har forsøkt å forenkle regelverket for ektefellepensjon – nemlig grunnlovsbeskyttede, allerede opparbeidede rettigheter. Arbeiderpartiet stiller seg bak komiteens innstilling i likhet med alle de andre partiene, og skulle jeg i dette innlegget ha kommet i skade for å ha sagt noe feil, regner jeg med at det er veldig lett å få tilgivelse for det.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Takk igjen til saksordføreren, og takk til forslagsstillerne for å ha fremmet en sak som er viktig for mange brukere av Nav. Som statsråden selv sier i sitt svarbrev til komiteen, er det all mulig grunn til å se på hvordan folks rettigheter etter de internasjonale avtalene Norge er bundet av, enten det er den europeiske trygdeforordningen, den nordiske trygdekonvensjonen eller våre mange bilaterale trygdeavtaler, kan gå tydeligere fram av folketrygdloven. Statsråden viser til hensynet til både privatpersoner og profesjonelle lovanvendere. Jeg vil påstå at det er to sider av samme sak. Når profesjonelle lovanvendere ikke skjønner loven, rammer det først og fremst de som er avhengige av Nav for å få rett ytelse til rett tid. Feil lovanvendelse har i årevis rammet brukere av Nav hardt. Mange har ikke fått den ytelsen de har krav på. Andre har urettmessig blitt pålagt tilbakebetaling, noen til og med anmeldt, tiltalt og straffet for noe de aldri skulle vært anmeldt for i utgangspunktet. Jeg skal ikke trekke opp igjen hele debatten vi hadde i kontrollsaken 5. mars 2020, basert på tidligere statsråd Hauglies redegjørelse 5. november 2019 om Nav-skandalen, men bare minne om at det er denne skandalen som ligger bak representantforslag nr. 80 fra SV, og som komiteens flertall, inklusiv Arbeiderpartiet, har sluttet seg til. En samlet komité understreker imidlertid behovet for en nærmere gjennomgang av forholdet mellom folketrygdloven og våre internasjonale forpliktelser. Forskjellen mellom komitéflertallet, SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet, på den ene side og regjeringspartiene og Fremskrittspartiet på den annen er at sistnevnte, i likhet med regjeringa, ikke synes å mene at saken haster så veldig. Alle forstår at regjeringa på grunn av koronapandemien i en periode måtte sette noen saker på vent, også oppryddingen etter trygdeskandalen, men nå har vi lenge også behandlet ordinære saker, og da bør trygdeskandalen og forebygging av nye feiltolkinger stå høyt på lista over prioriterte saker. Men ennå er altså ikke det varslede lovutvalget som skal se på behovet for tydeligere regler, nedsatt, selv om tidligere statsråd Hauglie for sju måneder siden opplyste Stortinget om at hun allerede da hadde satt departementet i gang med å se på hvordan trygdelovgivningen kan gi bedre veiledning til både brukere og profesjonelle aktører. Det eneste som hittil har skjedd, er at regjeringa i november 2019, midt oppi trygdeskandalen, la fram sak med nye krav til bosted og opphold i Norge, helt uten referanse til trygdeforordningen. Så her er det et åpenbart behov for at Stortinget dytter på for å få fortgang i dette lovarbeidet, som er så viktig for så mange.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Jeg merket meg med interesse det statsråden sa i sitt innlegg om at det kan høres ut som om opposisjonen tror at hvis ikke lovteksten endres, vil ikke rettstilstanden endres. Jeg kan berolige statsråden på det punktet – det tror vi ikke. Det vi er mest opptatt av, er at folk flest skal ha en rimelig sjanse til å skjønne hva som gjelder, og ikke være avhengig av advokater og andre lovkyndige for å drive sin sak fram. Det er heller ikke veldig lett å få fri rettshjelp i slike saker, og statsråden vet selv at antall klagesaker øker, antall saker til trygderetten øker. Det jeg lurer på, er: Hvorfor har det tatt så lang tid å få nedsatt det lovutvalget? Når tenker statsråden at utvalget blir nedsatt, og når kan vi vente å få en sak til Stortinget?