Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2007-12-05:
Jeg benytter anledningen til å kommentere noen av innleggene som er kommet. Representanten Brørby minnet om betydningen av å følge opp de anbefalinger som kommer fra de parlamentarikerforsamlingene vi har i vår region. Det gjelder de nordiske, og også dem i Østersjøregionen og Barentsregionen. Det er en meget god påpekning av noe som jeg mener vi er opptatt av, men som jeg skal fokusere ytterligere på etter den påminnelsen. Det er et viktig element. Når det gjelder generalkonsulatene, er det vanskelige avveininger. Jeg innrømmer det. Hadde det vært slik at vi ikke hadde noen økonomiske rammer som skapte utfordringer for oss, kunne vi jo hele tiden være i en situasjon hvor vi ikke behøvde å gjøre slike prioriteringer. Den forrige regjeringen la, som representanten Myrli var inne på, ned generalkonsulatet i Hamburg, men også i Hongkong og Miami. Det utløste også reaksjoner. Jeg mener samtidig at vi ikke skal se på dette bare ut fra det perspektivet at det er en økonomisk nødvendighet; det gir oss også en mulighet til å vise at vi kan gjøre ting på ulike måter, løse oppgaver ved å organisere oss annerledes. Jeg må få si til representanten Vaksdal fra Fremskrittspartiet, som vil kutte 100 mill. kr på drift i UD, på mitt ansvarsområde – jeg kjenner jo alle Fremskrittspartiets kutt på alt som gjelder bistand og den type virksomhet – at 100 mill. kr på utenriksministerens ansvarsområde, på drift, det er ambassader i Europa og utenriksstasjoner en masse. Det har vi ikke fått noe fokus på. Det er, mener jeg, ikke slik som representanten Solberg sier, at nedleggelsene er et resultat av endringer i norsk utenrikspolitikk. Norsk utenrikspolitikk, gjennom de redegjørelser vi gir, og den politikken Regjeringen fører, krever nærvær i nye regioner, som et resultat av den verden vi lever i. Fremskrittspartiet mener jo at den ikke endrer seg, og at det er business as usual, men vi mener å registrere at det ikke er tilfellet. Så vil jeg si til representanten Høybråten at det er en interessant diskusjon han trekker opp, om India, Vietnam, etc., i tillegg til MUL, pluss dette GSP-temaet. Men – som utviklingsministeren var inne på – dette er et WTO-tema for tiden, og hvis Norge skulle gå inn og si at vi gjør det samme med India som vi gjør med MUL-landene, altså innenfor GSP, så tror jeg vi ville bryte en rekkefølge i disse forhandlingene som det ikke ville være klokt å bryte. India er også en betydelig forhandlingspart – motpart og medpart – for Norge i disse forhandlingene, og vi avventer resultatene. Så merker jeg meg med respekt de perspektivene representanten Høybråten trakk fram om forholdet mellom regjering og storting. Det er helt opplagt kloke vurderinger av det som går på struktur, og det tror jeg utviklingsministeren og jeg skal ta med oss og se nærmere på. Når det gjelder budsjett, bør det være tilgjengelig, og, som Høybråten sier, man kan se dette på ulikt vis når man kommer tilbake i en stortingsposisjon. Vi skal ta det med oss. Når det gjelder generalkonsulatene, kan man ha det syn at dette burde stått i St.prp. nr. 1. Nå har iallfall Stortinget brukt innstillingen til å avgi en mening om det. Jeg har fulgt dette meget nøye, og jeg har lest det som har kommet av innspill. Jeg har sagt her i dag at essensen i det sterke engasjementet, både rundt Edinburgh og Minneapolis, tar vi med oss i de løsningene vi går inn for. Så bare en liten detalj: Det er ikke slik at Regjeringen formelt sett har iverksatt tiltak. Jeg minner om at disse generalkonsulatene kommer til å vare til godt ut i 2008. Jeg kunne i dag informere Stortinget om at Walter Mondale har stilt seg tilgjengelig for å være vår honorære generalkonsul når omleggingen skjer. Men jeg har tatt meg god tid til å lytte til debatten også her, og jeg vil understreke at det egentlig er en spennende utviklingsoppgave vi nå har – hvordan vi former det generalkonsulatet. La meg si til Stortinget, som jeg jo ønsker å ha et nærest mulig samarbeid med, at jeg har gjerne en dialog med Stortinget framover om hvordan det nærværet skal se ut, og hvordan vi skal bruke ressursene. Jeg vil minne om det. Det ligger en innsparing i den omleggingen vi nå gjør. Men jeg er innstilt på at den innsparingen ikke går i null, dvs. at vi kan bruke ressurser fra den innsparingen til å gjøre nærværet meningsfullt og effektfullt i forhold til de behovene vi har, både i Edinburgh og i Midtvesten.