trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-01-10:
Slik eg tolkar spørsmålet til Sortevik, handlar dette om eit tilsyn som faktisk skal føre fysisk tilsyn på vegane. Då vert det interessant å få vete om Framstegspartiet kan tenkje seg å byggje ut andre tilsvarande tilsyn – frå systemkontroll, som me har i dag, til fysisk kontroll. Skal Jernbanetilsynet òg inn for fysisk å kontrollere alle tunnelar? I dag er det Jernbaneverket som gjer det – og, som sagt, kor mykje vil det føre med seg av nytt byråkrati? Eg kjenner ikkje til at noko anna land har oppretta eit vegtilsynsorgan, men dei fører eit sterkt tilsyn gjennom vegverka sine. Det gjer dei i Sverige, og det gjer dei i Danmark, som er våre næraste granneland. I 2002–2003 vart det lagt fram ei stortingsmelding om statlege tilsyn. På det tidspunktet var Venstre og Høgre i regjering. Eg registrerte ikkje den gongen noko tilsvarande ynske frå dei partia. Konsekvensane etter rasa i Oslofjordtunnelen i 2003 og i 2004 vart heller ikkje følgde opp av ein slik debatt.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-01-10:
Dette har vore framlagt for Stortinget før, og budsjettet for 2007, som Stortinget har vedteke, viser at Regjeringa nettopp ynskjer å satse meir på utbetring av eksisterande vegnett. Me har auka satsinga på vedlikehald av vegnettet med ein halv milliard kr. Det var og er ei vanskeleg prioritering, for det er òg behov for nye vegar. Men nettopp ut frå at me gjennom vedlikehaldstiltak kan sikre vegane, kurvaturar og kryssingspunkt på ein god måte og få meir igjen for pengane, har Regjeringa valt å gjere dette grepet. Eg er glad for at Tenden dreg det fram, for eg oppfattar det som ei støtte til den politikken.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-01-10:
Nullvisjonen og arbeidet med trafikktryggleik står øvst hos Regjeringa når det gjeld samferdsel. Der har sjølvsagt skulevegen og ungane våre sin kvardag ein stor plass. Me skal lære dei å ferdast i trafikken på ein god måte, men me skal òg sikre deira tilkomst til anten barnehage, skule eller fritidsaktivitetar. Eg trur, utan å ha gått inn i dette spørsmålet meir grundig enn det eg har fått høyre over golvet, at det er viktig å ha ein god plan og god gjennomføring når det gjeld samanhengande tryggleikstiltak der ungar ferdast. Skulevegen er viktig, men ungar ferdast også mykje i fritida, både til og frå skule og til og frå fritidsaktivitetar. Gang- og sykkelvegar er eit av tiltaka som Regjeringa vil auka satsinga på i tida som kjem.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-01-10:
Jeg ber om presidentens tillatelse til å ønske statsråden godt nytt år! Deretter har jeg gleden av å stille følgende spørsmål til kunnskapsministeren: «Er statsråden villig til å endre forskriften til opplæringslova slik at forskriften eksplisitt stiller krav til undervisningskompetanse og ikke bare kompetanse «ved tilsetjing»?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-01-10:
Jeg er svært glad for at statsråden understreker hvor viktig det er at lærerne er gode – at de har god kompetanse. Hensikten med å fremme spørsmålet er nettopp å få laget en forskrift slik som spørsmålet antyder, sørge for at det blir trykk på det slik at lærerne kan bli gode – dvs. en god, bred og systematisk etterutdanning nå – trykk på videreutdanning og gjerne, slik Venstre foreslår, et kompetanseår, som nå er forpliktet utredet av byrådet i Oslo, men også, som statsråden var inne på, det som knytter seg til lærerutdanning. Men før vi kommer til å få endret på lærerutdanningen, som Venstre ønsker, og som jeg har registrert at statsråden er åpen for, er det helt avgjørende at vi har trykk på etterutdanningsoppleggene våre, på videreutdanningsoppleggene våre. Jeg vil bare be statsråden, gjennom presidenten, se på om ikke nettopp det å legge en slik forskrift skaper en ambisjon, som en deretter forplikter seg på en systematikk for å nå, gjennom god etterutdanning, god videreutdanning, til glede for lærere, for skolen, elevene og hele samfunnet. Det er hensikten med og tankegangen bak spørsmålet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-01-10:
Jeg er definitivt opptatt av dialog, og dialogen finner sted akkurat nå mellom statsråden og meg. Det er ikke en ukjent lovmetode i Norge at vi setter et ideal inn i loven. Så må vi skaffe oss planer og systematikk for å nå idealene. Det som har bekymret meg så pass at jeg har stilt spørsmålet så kontant og direkte nå, vel vitende om statsrådens brede melding om skolen, er rett og slett de meldingene vi får om hvordan etterutdanningen etter Kunnskapsløftet varierer i landet. Det er noen steder hvor man får en god del, og noen steder hvor man får mye mindre. Jeg er selvfølgelig klar over at det her har vært forskjell mellom innfasingsårene – skolelederne skulle få sitt, lærerne skulle få sitt. Men denne bekymringen, som tydeligvis handler om at det ikke er nok trykk hos dem som har ansvaret lokalt – det er jo der ansvaret ligger – på at kompetansen er viktig, er det som har fått meg til å stille spørsmålet om å vurdere denne forskriftsendringen direkte, og raskere enn man rekker å gjøre det andre. Jeg må be statsråden spesielt vurdere dette for å sikre trykket på en forpliktende etterutdanning, for det er den som skal sikre de lærerne vi har nå, og ikke dem vi eventuelt skal utdanne etter en reform i lærerutdanningen om noen år.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
La meg få lov til å returnere ønsket om et godt og fredfylt nytt år for representanten Dørum. Den mest betydningsfulle ressursen i utdanningssektoren er menneskene som arbeider der, og kompetente ansatte er den viktigste forutsetningen for god kvalitet på utdanningen. Det er også avgjørende at lærerne har den riktige kompetansen sett i forhold til det undervisningsansvaret de har. I St.meld. nr. 16(2006–2007) (2006–2007) «Det er barn, unge og voksne med lite læringsstøttende omgivelser som taper mest dersom praksis og utdanningspolitikk ikke er tilstrekkelig kunnskapsbasert, fordi disse gruppene i større grad enn andre er avhengige av ressursene og kvaliteten i det offentlige utdanningssystemet.» Av de tiltak som er nevnt i meldingen, står en vurdering av nåværende lærerutdanning og hvilke framtidskrav som skal stilles til lærere, helt sentralt. Det er riktig som Dørum trekker fram, at dagens forskriftsbestemmelser om lærerkompetanse regulerer hvilken kompetanse som kreves for å bli tilsatt som lærer. I stortingsmeldingen har vi varslet en gjennomgang av disse bestemmelsene. Helt konkret vil vi vurdere å innføre nye krav til kompetanse for å undervise i sentrale fag på visse trinn i opplæringen. Det kan f.eks. tenkes at det er riktig å stille krav om større spesialisering hos lærere som skal undervise i språk og i realfag på ungdomstrinnet. Vi er i starten av dette arbeidet, så det er foreløpig for tidlig å konkludere. Dessuten må vi sørge for at det blir en nær sammenheng mellom bestemmelser i forskriften om kompetanse og innholdet i lærerutdanningen vår. Jeg vil derfor arbeide parallelt med disse to forhold. Det vil også være nødvendig å vurdere eventuelle forskriftsendringer, og tidspunkt for slike, opp mot hvilke muligheter det i praksis vil være for skoleeier til å rekruttere lærere med ny kompetanse. Vi må altså ikke stille oss slik at vi stiller krav i forskriften som det er umulig for skoleeier å oppfylle fordi det ikke finnes nok personale med slike kvalifikasjoner til de stillingene som skal besettes. Det må også tas tilbørlig hensyn til spesielle forhold som gjelder ved små skoler som bare kan sysselsette lærere med spesiell fagkompetanse i til dels svært små stillingsbrøker. Jeg nevner også at i det arbeidet departementet nå er i gang med, vil jeg gjennom hele prosessen sørge for nær kontakt med alle berørte parter.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Da NOKUTs evaluering av lærerutdanningen kom, var dette forholdet som representanten Dørum nå tar opp, et av de forhold som jeg allerede i oppsummeringen tok tak i. Og vi har gjennom stortingsmeldingen … og ingen sto igjen, som ble presentert like før jul, problematisert det samme. Men som representanten selvfølgelig er kjent med, tar denne typen prosesser noe tid, både dialog med partene og ved at vi har spesielle forhold ved norsk skole – ikke minst har vi en veldig desentralisert skolestruktur, med små skoler, som gjør at det å innføre en forskrift uten videre kan skape problemer. I tillegg må vi sørge for at det finnes lærerkrefter til å besette disse jobbene hvis vi innfører denne typen krav. Men det er svært mange gode argumenter for å gjøre det, og det er derfor jeg så veldig åpenlyst sier at vi er i en prosess med dette. Jeg registrerer også med stor tilfredshet at skolens parter, altså Kommunenes Sentralforbund og Utdanningsforbundet, som den største på lærersiden – og også elevene, forstår jeg – ikke er fremmede for en sånn tanke. Denne prosessen tror jeg har en egen dynamikk som gjør at vi vil komme tilbake på et tidspunkt med dette. Men jeg tror representanten Dørum med sin lange politiske erfaring skjønner at denne type spørsmål krever dialog.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Spørsmål knyttet til etterutdanning av lærere og de store midlene som samfunnet nå stiller til rådighet, har jeg svart på i Stortinget en rekke ganger. Den bekymringen som en rekke representanter har gitt uttrykk for, er en bekymring som jeg også deler, i den forstand at vi tar tak i det og nå sammen med skoleeiere og utdanningspersonale, særlig Utdanningsforbundet, er i en dialog for å sørge for at vi blir mer treffsikre på dette. Mitt helt bestemte inntrykk er at vi er i veldig god rute med dette. Stortinget har nylig stilt nye 375 mill. kr til rådighet til etter- og videreutdanning av lærere, knyttet til Kunnskapsløftet. Det er nye fag i år som skal ha hovedfokus, men det er riktig som representanten Dørum sier, at det i den første runden var skoleledelse som var det viktigste. Nå er det andre fag, ikke minst matematikk og språkfag, det skal legges vekt på. Mitt veldig klare inntrykk er at skolen er parat til dette. Når vi stiller så store midler til rådighet, krever vi selvfølgelig også noe tilbake, og det er at vi får dyktigere lærere, som lærer ungene våre mer, noe som er skolens hovedoppgave.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
La meg også benytte anledningen til å gratulere representanten Gundersen med et fredfylt nytt år, og håper at det blir bra for ham og hans familie. Vi har hatt en positiv utvikling i antallet lærekontrakter. Men det er riktig, som representanten Gundersen nevner, at det på en del fagområder er behov for flere læreplasser. Blant annet gjelder dette reiseservicefaget, hvor det er underskudd av læreplasser i forhold til antall søkere. Det er derfor positivt at Norwegian ønsker å rekruttere lærlinger og utdanne fagarbeidere i dette faget. Jeg har registrert presseoppslagene om inntaket av lærlinger i Norwegian. Det er som kjent fylkeskommunen og yrkesopplæringsnemnda som godkjenner lærebedrifter og lærekontrakter, og fører tilsyn med at lærlingene får den opplæring de har krav på. Den konkrete saken stortingsrepresentanten viser til, er under behandling i Yrkesopplæringsnemnda i Akershus, og jeg ser derfor ingen grunn til eller anledning til å foreta en ytterligere vurdering av denne saken på det nåværende tidspunkt. Det er ca. 11 500 lærebedrifter i Norge, og tilbakemeldingene jeg får, viser at lærlingordningen fungerer godt. Dersom behandlingen av saken i yrkesopplæringsnemnda skulle vise at det er generelle mangler i regelverket rundt lærlingordningen som er til hinder for rekruttering eller gode forhold rundt lærlingen, må vi selvfølgelig se nærmere på dette. Da vil vi selvsagt behandle dette i samarbeid med Samarbeidsrådet for yrkesopplæring og på bakgrunn av de faglige råd for de ulike yrkesfaglige utdanningsprogrammene.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Som jeg sa i mitt første svar, skal jeg avstå fra å kommentere en sak som er til behandling i et annet organ, som er gitt denne fullmakten. Men på det generelle plan vil jeg si at vi har en god lærlingordning i Norge. Jeg har et veldig godt og nært samarbeid med Samarbeidsrådet for yrkesopplæring. Vi har et veldig godt samarbeid både med arbeidsgiver og arbeidstaker gjennom dette rådet. Jeg personlig tok initiativet til en dugnad for lærlingordningen i august i år, der partene møttes på mitt kontor. Det har vist seg å ha positiv effekt. I tillegg har Regjeringen selv nå for første gang sendt ut brev til alle våre underliggende etater med et pålegg om å ta inn lærlinger. Staten og det offentlige har i mange henseender ikke vært best, og det finnes mange spennende fag innenfor yrkesopplæringen som det offentlige i større grad bør benytte seg av. Jeg har god tro på at de tiltakene som er gjort fra min side, vil bidra til at flere ungdommer kommer seg ut i lære. Jeg kan bekrefte det Gundersen sier, at det å gå i lære og det å få en lærlingjobb og senere en fagarbeiderstatus er en veldig viktig bit for samfunnet vårt.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Som jeg har sagt, er det altså Yrkesopplæringsnemnda i Akershus som behandler denne saken. Men det er ikke vanskelig å forstå at det er satt spørsmålstegn rundt dette. Det er mange sider av denne saken som det med rette er stilt spørsmål ved, og derfor er det også bemyndiget til yrkesopplæringsnemnda, selvfølgelig i dialog med Norwegian og andre, å finne svarene på de spørsmålene som er reist i den offentlige debatten. Jeg oppfatter ikke at denne saken dreier seg om lærlingordningen som sådan, fordi lærlingordningen som sådan er en veldig god ordning. Det betyr at vi i vår regjering gjør det vi kan for at flere ungdommer skal ha muligheten til å komme seg ut i lære. Det er en veldig god ting – det å få en yrkesutdanning er en veldig viktig bit for den enkelte og for vårt samfunn. Problematikken rundt frafall, som også representanten nevnte, har vi lagt fram for Stortinget i den stortingsmeldingen som kom like før jul, som jeg ser fram til en omfattende og grundig behandling av her i Stortinget.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-01-10:
Jeg får vel benytte anledningen til å ønske både presidenten og kunnskapsministeren et godt nytt år, og har gleden av å stille følgende spørsmål: «Gode lærlingopplegg og sterke lærlingordninger vil sikre ungdom gode overganger inn i arbeidslivet. Norwegian er et godt eksempel på en bedrift som har gått aktivt inn for å skape et godt og bredt lærlingtilbud. Motstanden mot Norwegian, som har laget et solid og godt opplegg, er underlig sett i lys av at utdanningssystemet totalt sett sliter med å finne fram til nok lærlingplasser. Med bakgrunn i statsrådens uttalelser i denne saken, mener han at hele lærlingordningen må endres?»
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-01-10:
Jeg fikk vel omtrent det svaret jeg hadde forventet. Noe av spørsmålet er å bringe fokus mot den store utfordringen vi har med å skaffe både nok plasser og plasser av tilfredsstillende kvalitet for lærlinger. Jeg tror mye av koden rundt frafallsproblematikken bl.a. på videregående ligger i å finne gode lærlingplasser. Jeg registrerte også at kunnskapsministeren var på Færder videregående skole i Tønsberg, en skole som tydeligvis hadde knekt i hvert fall deler av koden og hadde mange tilfredse elever. Men her ser vi at det er ut mot arbeidslivet, både det offentlige og det private, at man er nødt til å knekke koden. Norwegian er en bedrift som har gått helhjertet inn for å prøve å skape et godt lærlingtilbud. Da vil jeg spørre kunnskapsministeren om han synes den måten saken er blitt framstilt på, og måten Norwegian har blitt møtt på, er en konstruktiv måte i forhold til å bygge en god lærlingordning.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2007-01-10:
Jeg har hatt flere møter med Norwegian selv. Og jeg har faktisk en liten bedrift selv som er godkjent som lærlingbedrift. Jeg tror ikke mange bedrifter har gått så aktivt inn for å skape et godt produkt og vært i en så aktiv dialog med det offentlige som Norwegian. Jeg tror heller ikke at kanskje alt er gjort riktig, det er det vel ingen som tror. Men poenget er at her har man hatt en aktiv dialog for å prøve å skape et godt produkt hele tiden, og så blir en sånn bedrift møtt med ganske massiv kritikk av en eller annen grunn. Da er det noen holdninger som bør bearbeides. For det er klart at det at vi har mangel på lærlingplasser, neppe skyldes at bedriftene synes at ordningen er altfor god i utgangspunktet. Så det gjelder å ha en god dialog om hvordan man får tilrettelagt dette. Sånn jeg leser kunnskapsministeren, vil han også bidra til at den type holdninger som her er framvist, ikke vil ødelegge for konstruktive dialoger framover.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-01-10:
Når ikke justisministeren er her, er helse- og omsorgsministeren et godt alternativ, for spørsmålet tenderer jo også mot hennes ansvarsområde: «Det er en kjent sak at fyll og vold er et omfattende problem i Oslo sentrum i helgene, særlig knyttet til skjenkestedene i Rosenkrantz’ gate. Ifølge opplysninger gjengitt i Aftenposten 28. desember i fjor er en voldsrapport med analyser av utviklingen «lagt i en skuff». Det pekes også på at hele utelivsvolden bør analyseres nærmere for å kunne iverksette nødvendige tiltak. Vil statsråden bidra til at rapporten aktivt blir brukt for å bekjempe voldskriminaliteten i Oslo sentrum?»
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-01-10:
Det statsråden nå sier om hvordan rapporten har blitt og vil bli brukt, høres jo tilforlatelig ut. Samtidig står det noe i kontrast til det stasjonssjefen på Sentrum politistasjon selv sier, nemlig: «Sannheten er nok at vi ikke har gjort 100 prosent av det vi kan med analysen(...) Vi har beholdt den internt fordi den ikke er noe forskningsprosjekt.» Og videre: «Etter å ha fått analysen vet vi mer om voldsbildet, selv om vi ikke har brukt rapporten helt ut.» (...) Så sier statsråden at denne rapporten vil bli brukt som ledd i et større arbeid, som skal, håper jeg, presenteres. Jeg vil gjerne ha en bekreftelse på at denne større rapporten blir gjort kjent for alle de samarbeidspartnerne som politiet er avhengig av for å få en tryggere by, et samarbeid som også statsråden selv presiserte var nødvendig. Det gjelder kommunen, og det gjelder andre offentlige etater som man har kontakt med. Så mitt spørsmål er om man kan bekrefte at så vil skje.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-01-10:
Jeg er glad for det svaret, som jeg tar som et positivt tilsvar til mitt spørsmål. Så er det slik som statsråden sier, at det er mange andre aktører enn politiet som er viktige for å få til en trygg by. Statsråden har jo selv ansvaret for alkoholloven, og det har vært reist spørsmål om hvorvidt politiets innsigelsesrett i forhold til bevillingssaker bør styrkes. Er det noe statsråden kunne tenke seg å se på?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Den sammenhengen vi ser mellom alkoholbruk og vold, er en av de best dokumenterte sammenhenger vi har på kriminalitetsområdet. Vi ser at så vel økning som nedgang i voldskriminalitet henger nært sammen med alkoholkonsum og i dette perspektivet også med den skjenkepolitikken som føres lokalt. Regjeringa er opptatt av at politiet skal videreutvikle det lokale samarbeidet om kriminalitets- og rusforebyggende tiltak. Det påhviler imidlertid kommunene et stort ansvar når det gjelder å gjennomføre en fornuftig skjenkepolitikk. Likeledes påhviler det også regjering og storting å sette søkelyset på konsekvenser av den praktiske gjennomføringa av skjenkepolitikken og særlig legge til rette for at man i større grad ser konsekvensene av lokalpolitiske vedtak. Jeg vil i en slik forbindelse peke på arbeidet vi nå gjør for å etablere politiråd i kommunene slik at politiet kan få større muligheter til å bli hørt i diskusjonen om rus- og alkoholpolitikk, med sikte på å forebygge kriminalitet. Når det gjelder bekjempelsen av voldskriminaliteten i Oslo, har jeg fått opplyst fra Politidirektoratet at Oslo politidistrikt arbeider kontinuerlig og målrettet med dette. Den synlige patruljeringa er, som representanten helt sikkert kjenner til, styrket, og det er utplasserte patruljer på faste plasser i de mest belastede områdene. Fra Sentrum politistasjons side gjøres det en aktiv oppfølging av skjenkesteder som er plaget med vold og uorden i Oslo sentrum, spesielt med vekt på forholdene i Rosenkrantz’ gate. Problemorientert politiarbeid som overordnet og kunnskapsdrevet arbeidsmetode inngår i stasjonens arbeid med vold og uro. Som et ledd i denne innsatsen ble det utarbeidet en rapport om volden i Rosenkrantz’ gate i Oslo. Rapporten er, slik jeg er blitt kjent med det, et internt arbeidsdokument som brukes aktivt så vel internt som i dialogen med politiets samarbeidspartnere. Det medfører derfor ikke riktighet at rapporten er «lagt i en skuff». Det går klart fram av rapporten at samarbeid med andre aktører er en forutsetning for å bekjempe forholdene som fører til vold. Rapporten er også drøftet med påtalemyndigheten for å vurdere best egnede påtaleavgjørelser i voldssaker. Rapporten vil bli videreutviklet og inngå som en del av en større rapport om politiets arbeid med voldskriminalitet i Oslo politidistrikt, bl.a. i voldsundersøkelsen for 2007 som distriktet skal utarbeide, der også utelivsvold i hele Oslo sentrum vil bli kartlagt og analysert. Jeg er tilfreds med at Oslo politidistrikt understreker behovet for gode analyser av situasjonen i Oslo sentrum, og at man legger opp til en trygghetsskapende innsats mot voldskriminalitet, særlig på kveldstid, i tråd med behovet man avdekker. På bakgrunn av Politidirektoratets understreking av en videreutvikling av rapporten og et kunnskapsbasert politiarbeid mot voldskriminaliteten kjenner jeg meg trygg på at politiets analyser av voldssituasjonen i Oslo sentrum vil bli brukt i det framtidige politiarbeidet her.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Slik jeg kjenner justisministeren og de utmerkede medarbeidere han har ansvaret for, tror jeg alle er interessert i at flest mulig får tilgang til hva som er utfordringene, og hva vi i fellesskap bør bidra med fra hvert vårt ståsted for å gjøre noe med det. Jeg skal ta med de synspunkter representanten Syversen har, tilbake til justisministeren, med ønsket om at dette skal bli offentlig så langt det er mulig. Jeg har ingen innvendinger mot det, for i forbindelse med det store arbeidet som nå er i gang for inneværende år, er det veldig viktig at både lokalpolitikere, politiet og ikke minst de som jobber med rusarbeid – som er mitt hovedansvarsområde – vet om hverandre, og at en iverksetter tiltak som fungerer. Det er ingen tvil om at det i deler av denne byen, slik representanten påpeker, er betydelige utfordringer.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Jeg vil ikke ta det på strak arm her, men vi vurderer ulike løsninger. Jeg er i likhet med representanten Syversen meget bekymret for den utviklinga vi ser når det gjelder skjenkepolitikk, vold og uro, ikke minst i denne byen, men også i en del av våre andre større byer, og dette må vi ta på alvor. I den forbindelse mener jeg at politiet selvfølgelig spiller en svært viktig rolle i den jobben de gjør, men de spiller også en viktig rolle når det gjelder å fortelle hvordan virkeligheten egentlig er, og det tror jeg vi gjør lurt i alle sammen å prøve å få innsyn i for å kunne iverksette de rette tiltak. Så vi ønsker å ha et godt samarbeid med politiet også fra helsemyndighetenes side for å kunne bidra sammen med lokalpolitikerne, som må fatte endelig vedtak, f.eks. når det gjelder hvor mange skjenkesteder det er fornuftig å ha i denne byen.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Jeg vil også ønske både representanten Nesvik og alle andre her i Stortinget et godt nytt år. Til spørsmålet: Jeg vil innledningsvis minne om de endringene som skjedde i helseforetakenes resultatmålinger, som representanten Nesvik selvfølgelig kjenner veldig godt til. Helseforetakene har fram til og med 2006 blitt målt på et korrigert resultat. Dette er endret fra i år, hvor foretakenes årsresultat ikke lenger skal korrigeres. Forskjellen mellom det korrigerte og det ukorrigerte resultatet er at fulle avskrivningskostnader knyttet til foretakenes åpningsbalanse skal framkomme i sin helhet i resultatbegrepet foretakene nå skal styres etter. Det resultatkravet som Stortinget har vedtatt for 2007, utgjør et regnskapsmessig underskudd på inntil 1,4 milliarder kr, som representanten er kjent med. Dette er et ukorrigert underskudd og medfører at Stortingets krav om balanse i den øvrige driften er videreført i inneværende år. Dette gjelder selvfølgelig alle regionale helseforetak og innebærer enkelt sagt at de regionale helseforetakene må holde sine budsjetter innenfor de midler som Stortinget stiller til rådighet. Representanten Nesvik nevnte selv at Helse Midt-Norge er den eneste regionen som har fått tillatelse til å få utsatt balansekravet tilsvarende 350 mill. kr under behandlinga av revidert nasjonalbudsjett for 2006. Jeg har også mottatt meldinger fra Helse Midt-Norge og Helse Nord om at de vanskelig vil kunne oppnå Stortingets resultatkrav for inneværende år. Den informasjonen tar jeg på alvor, men jeg kan heller ikke underslå at begge disse helseforetakene selv har meldt om manglende økonomisk styring og oppfølging som en av årsakene til at det er vanskelig å oppnå økonomisk balanse i inneværende år. Jeg er opptatt av at både Helse Nord og Helse Midt-Norge på lik linje med andre regioner og sjukehus må få kontroll over kostnadene, slik at de samsvarer med de midler som Stortinget stiller til disposisjon – ikke fordi det er noe mål i seg selv, men for å kunne få til riktig pasientbehandling og for å kunne prioritere riktig. Som representanten kjenner til, skal jeg i slutten av januar i år gjennomføre foretaksmøter med alle de regionale helseforetakene, hvor selvfølgelig styringskrav på økonomi- og organisasjonssida settes. Dersom situasjonen skulle nødvendiggjøre endringer i resultatkrav i forhold til hva Stortinget har forutsatt, vil jeg selvsagt informere Stortinget på egnet måte.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Ja, vi har lagt et godt grunnlag ved det forslaget Regjeringen har lagt fram for Stortinget, og som er blitt vedtatt, for at en skal kunne videreføre aktivitet på samme nivå som i fjor. Så er selvfølgelig jeg også klar over at det i enkelte helseforetak er en krevende situasjon. Det er ikke noe nytt. Det har jeg hørt mange ganger før, og jeg tar det selvfølgelig på største alvor. Derfor har jeg en nær dialog med alle helseforetakene, og derfor blir foretaksmøtene i slutten av måneden viktige. Så regner jeg med at representanten Nesvik og jeg er enige om at det er viktig at alle helseforetak har økonomisk kontroll, og at de ikke bruker mer penger enn det Stortinget sier at de skal gjøre. Når vi nå vitterlig, fra andre enn meg, har fått påpekt at det i hvert fall er to helseforetak som har brukt mer penger, betydelig mer penger, enn det de har fått stilt til disposisjon, er det en utfordring. Det er en utfordring som de regionale helseforetakene er nødt til å gjøre noe med, for ingen kan bruke mer penger enn det en har til disposisjon. Det regner jeg med at representanten også er enig i.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Ja, jeg ser at det er utfordringer, absolutt. Det tar jeg på alvor. Derfor har jeg en nær dialog med helseforetakene. Men det er slik at i det helseforetaket som er gått i balanse helt fra vi startet med reformen, Helse Øst, er det også krevende operasjoner – så det er ikke bare i de deler av landet hvor det har vært dårlig styring. Vi må prøve å ha rettferdighet i det vi foretar oss. Det er altså slik at alle pasienter landet over skal bli ivaretatt innenfor sørge for-ansvaret. De som er omfattet av pasientrettighetsloven, skal få sin behandling. Kan de ikke få det ved det sykehuset de ønsker eller sogner til, må de få det et annet sted i landet, og hvis det heller ikke er mulig der, må de ut av landet, hvis det er omfattet av loven. Det skal vi sørge for. Til debatten om lokalsjukehus. Jeg kan igjen slå fast at denne regjeringa kommer til å opprettholde alle lokalsjukehus. Vi kommer til å se å på innholdet i dem. Vi har et utvalg som ser på lokalsjukehusene, og deres arbeid kommer i mars. Jeg var senest i går og besøkte et meget interessant sjukehus, tidligere Askim sykehus, som nå heter Helsehuset Askim, som er et meget spennende samarbeid mellom det offentlige, private og frivillige. Jeg tror det er mye av den modellen som mange andre kan lære noe av – ikke akkurat gjøre det likt, men på samme måte, også i andre deler av landet, slik at pasientene får raskere behandling og kommer raskere tilbake i jobb. Så her er det mye interessant, og for noens vedkommende er det ingen tvil om at det fortsatt er noe å gå på ved å gjøre ting på en annerledes måte – ikke at de ansatte skal fly fortere, men til beste for pasientene.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Ja, jeg sjekker gjerne det enda litt nærmere. Men slik jeg hører representanten Aspaker framstille situasjonen, vil jeg si at det jo også er slik på fastlandet, som representanten kjenner godt til, at dersom man velger en privat lege som ikke har avtale med det offentlige, må man betale en høyere egenandel enn hvis man velger et offentlig tilbud. Slik jeg hører det nå bli framstilt, er det jo den samme situasjonen så lenge folk har mulighet til å velge et offentlig tilbud, hvor det er lavere egenandel. Jeg mener ut fra den kunnskap jeg har om det, at innbyggerne på Svalbard er godt dekket gjennom det tilbudet som er, både offentlig og privat. Så må det være et valg, da, offentlig eller privat, slik det også er på fastlandet.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Det som vel er forskjellen, er at man har færre fastleger å velge mellom på Svalbard enn man har på fastlandet, fordi det ikke er så mange leger tilgjengelig ved Longyearbyen sykehus. Men slik jeg har forstått det, er det en valgmulighet – det er mulig å velge mellom de legene som til enhver tid jobber i Longyearbyen, og den private legen. Jeg skal gjerne undersøke dette enda nærmere, men i utgangspunktet er det et klart prinsipp fra vår side at så lenge vi har et valgtilbud og et godt offentlig tilbud som dekker det behovet som er, kan vi ikke ha andre regler på Svalbard i forhold til å få dekket legetjenester hos private enn vi har på fastlandet. Men la meg gå en ny runde, bare for å sjekke det helt sikkert.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Jeg vil også ønske godt nytt år. Rehabilitering og opptrening er et prioritert område for Regjeringa. I Soria Moria-erklæringa vil vi sikre rehabilitering og opptrening til alle som trenger det. Området var prioritert i bestillerdokumentet til de regionale helseforetakene i 2006. Denne prioriteringa er bekreftet i oppdragsdokumentet, som det nå heter, som sendes ut til de regionale helseforetakene i inneværende år også. Dette gir rammen for hvordan Helse Nord og Helse Finnmark skal arbeide med rehabilitering og habilitering. Helse Nord har orientert meg om saken som tas opp i spørsmålet. Utgangspunktet er, slik jeg forstår det, at pasienttilbudet i avdeling for fysikalsk medisin og rehabilitering innlemmes i medisinsk avdeling, og at dette er en omorganisering. Denne omorganiseringa skal ifølge Helse Nord ikke føre til nedlegging av rehabiliteringstilbudet. I brev til Helse Finnmark av 2. januar 2007 har Helse Nord bedt Helse Finnmark om å vurdere å sette inn en egen faglig ledelse med en egen avdelingsoverlege. Terapeutstillinger og øvrige faglige stillinger skal underlegges denne ledelsen. Jeg forutsetter at rehabiliteringstilbudet både til slagpasienter og til andre pasientgrupper blir organisert på en hensiktsmessig måte, slik at de som trenger hjelp, faktisk får det. De som trenger tilbud om rehabilitering, skal få det, og ressursene skal utnyttes slik at rehabiliteringstilbudet har tilstrekkelig med kompetent personale og nødvendig medisinsk utstyr. Jeg understreker derfor at Helse Nord skal ha et sørge for-ansvar for pasienter som trenger rehabilitering. Jeg kan også orientere representanten om at Regjeringa nå jobber med en egen sak om rehabilitering. Det gjelder hele landet, og formålet er at vi skal få bedre og mer rehabilitering og ikke dårligere og mindre.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Etter den orienteringa jeg har fått fra Helse Nord, er det ikke snakk om nedleggelse, men om en omorganisering og innlemmelse i en annen avdeling. Man jobber nå med å få en egen avdelingsoverlege og selvfølgelig med å få inn kompetent personell eller bruke dem som var på den andre avdelingen, til denne viktige jobben. Det som er poenget her, er at Helse Nord – og derved Helse Finnmark – har et ansvar for å sikre at også innbyggerne i Finnmark får tilbud om rehabilitering. Det er det som er det viktigste for meg. På hvilken måte de velger å organisere dette tilbudet, er Helse Finnmarks og Helse Nords ansvar. Jeg har bare understreket overfor Helse Nord at de skal ha et sørge for-ansvar for alle som trenger rehabilitering. De må sørge for at så skjer.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
La meg med en gang si at jeg forstår at det er en krevende situasjon i flere deler av landet, også i Finnmark. Så kunne jeg brukt litt tid på å si noe om hvorfor Helse Nord har havnet der de er, for de må også få orden i sine sysaker. Men jeg finner grunn til å presisere at selv om det er krevende, og vi prøver å gjøre noe med det, har den regjeringa som nå sitter, gitt betydelig mer penger til sjukehus enn den regjeringa som partiet til Vera Lysklætt var medlem av for kort tid siden. Så er jeg opptatt av at pasienter i hele landet selvfølgelig skal sikres nødvendig behandling og få de rettigheter de har etter lovverket. Når det gjelder inntektsfordeling, har jeg nylig nedsatt et utvalg som skal avgi innstilling til meg i løpet av dette året. Det skal se på mange ting, også på fordelinga i hele landet. En av de tingene de må se nærmere på, er om dette med avstander er godt nok ivaretatt i inntektssystemet. Så det skal vi se på. En annen ting som ikke minst er viktig for Finnmark, er det som dreier seg om lokalsjukehus. Det kommer om det en innstilling i midten av mars, og jeg vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte med forslag til hvordan ting skal følges opp.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Innledningsvis vil jeg få lov til å ønske både presidenten og helse- og omsorgsministeren et godt og helsebringende nytt år, og vi får håpe det blir like godt som det foregående. Så til spørsmålet: «Stortinget har vedtatt at de regionale helseforetakene skal gå i økonomisk balanse fra og med 1. januar dette år, med unntak av Helse Midt-Norge, som har fått tillatelse til å gå med et underskudd på 350 millioner også i 2007. En mottar stadige meldinger om at balansekravet ikke ser ut til å kunne oppfylles i 2007 heller. Kan statsråden bekrefte at balansekravet står fast, og mener statsråden at dette ikke vil medføre redusert behandlingstilbud for pasientene?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Jeg takker statsråden for svaret. Det som statsråden ikke var inne på i dette svaret, men som jeg håper hun nevner i sitt neste, er nettopp dette kravet om at økonomisk balanse må holdes innenfor den rammen som nå er lagt. Mener statsråden fortsatt – som det står i budsjettet – at man vil kunne opprettholde det antallet pasientbehandlinger som man hadde i 2006, også i 2007? Dette rimer i så fall dårlig med de signalene som kommer fra de regionale helseforetakene, og ikke minst fra sykehusene selv. Jeg var senest mandag og besøkte fagorganiserte ved St. Olavs Hospital. Det scenario som der framvises, er litt skremmende nettopp fordi man ser hvor knapp den økonomiske situasjonen er. Vi så senest i går en reportasje på TV 2-nyhetene om det fødetilbudet som man ser ut til å få i Helse Vest. Kan statsråden fortsatt stå inne for at man vil opprettholde samme aktivitetsnivå i 2007 som i 2006?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Det er helt klart at jeg er enig i at man ikke skal bruke mer penger enn det man faktisk har. Det jeg og statsråden er uenige om, er størrelsen på de midlene som man skal få tildelt. Jeg og Fremskrittspartiet mener at midlene som blir fordelt, er for små. Men det er en helt annen diskusjon, og jeg forholder meg til det. Ser statsråden den bekymringen som nå er i Helse-Norge, nettopp fordi en skal komme i økonomisk balanse? Det vil si at en må omstille driften. En må omorganisere. En må gjøre en rekke tiltak. Videre har man også gitt klart uttrykk for at ingen lokalsykehus skal legges ned. Det vil si at også strukturen skal opprettholdes. Da er spørsmålet: Hvordan forholder man seg da til disse tingene på innsparingssiden for å komme i økonomisk balanse, når man har lagt opp nivået også for 2007 etter samme lest som i 2006, nettopp som det framkommer i statsbudsjettet? Statsråden har også sagt at det blir gitt penger kun en gang i året nå, og det er i statsbudsjettet. Det sa statsråden selv fra talerstolen i Stortinget. Ser statsråden den bekymringen som er der ute nå, med det tilbudet som pasientene faktisk får?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-01-10:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Svalbards befolkning har forståelig nok ønske og behov for en forutsigbar lokal legetjeneste av høy kvalitet. Avstanden til fastlandet tilsier at flest mulig helsetjenester utføres i Longyearbyen. I dag er folk bosatt på Svalbard listeført hos en fastlege på fastlandet, som mottar tilskudd for en pasient som trolig aldri vil oppsøke denne legen av rent praktiske årsaker. Ser statsråden mulighet for å endre systemet, slik at folk som bor på Svalbard, kan velge en lokal lege som fastlege, og at tilskuddet følger med?»
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-01-10:
Jeg vil takke for svaret. Mye er spesielt på Svalbard, det har statsråden også gjort rede for, men som oss andre blir folk der syke – og det er også slik på Svalbard at innimellom topper det seg. Det jeg er kjent med, er at man da har laget seg en slags arbeidsdeling mellom sykehuset og den private legen som er etablert der oppe. Det er vel også slik at en del av voksenbefolkningen bruker denne private legen fordi en ønsker at den samme legen skal følge en gjennom et sykdomsforløp. Da fungerer jo systemet slik i dag at hvis man oppsøker den legen og ikke bruker sykehuset, og er listeført på fastlandet hos en fastlege, betaler man altså andre takster, og man får ikke den refusjon eller den oppfølging via det norske trygdesystemet som man kunne ha fått. Jeg vil igjen spørre statsråden om det finnes andre måter å praktisere dette på når folk på Svalbard faktisk velger den private legen som sin fastlege – for befolkningen på fastlandet har jo mulighet til å velge fastlege selv.
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-01-10:
Jeg takker for så vidt for svaret, men det prinsipielle her er at vi som bor i Fastlands-Norge, faktisk kan velge fastlegen vår selv. Det prinsippet følger man ikke for den norske befolkningen på Svalbard. Jeg forstår da statsråden slik at selv om det finnes en privat lege der oppe, vil man altså ikke kunne velge vedkommende som sin fastlege – så det gjelder altså et annet prinsipp på Svalbard enn på fastlandet. Medfører det riktighet? Er det rett forstått?
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-01-10:
Først: godt nytt år til alle sammen. Jeg vil stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren – det er en oppfølging av et spørsmål jeg hadde i spørretimen i november: «Styret i Helse Finnmark vedtok 12. desember i fjor å slå sammen rehabiliteringsavdeling for slagrammede med medisinsk avdeling i Kirkenes. En spesialutrustet avdeling for 6 pasienter blir nå stående ubrukt. 8 terapeut- og fagstillinger fjernes. Det er ingen ledig kapasitet i Helse Nord eller i Norge for øvrig. Mener statsråden at Helse Finnmark/Helse Nord gjennom sitt vedtak sikrer rehabilitering til alle som trenger det i Finnmark?»
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-01-10:
Jeg vil takke for svaret. Jeg har et oppfølgingsspørsmål: Det har i flere tiår vært en løpende utfordring å sikre de to lokalsykehusene i Finnmark nødvendig kompetanse, slik at befolkningen i landets største fylke skal kunne ha et relevant helsetilbud i hjemfylket. Det fagmiljøet vi har i dag, er lite og svært sårbart, og selv en liten desimering av dette vil sette tilbudet tilbake standardmessig. Det vil ta svært langt tid å bygge det opp igjen. Samtidig som Helse Finnmark skal foreta betydelige nedskjæringer, opplever vi store utskiftninger i ledelsen, parallelt med at en rekke fagfolk i nøkkelstillinger, spesielt ved Kirkenes sykehus, nå signaliserer at de vurderer sitt ansettelsesforhold. Det foreligger allerede oppsigelser. Hvordan ser statsråden på muligheten for Helse Finnmark til å rekruttere og stabilisere fagpersonell innen f.eks. rehabilitering når den eneste avdelingen vi har i fylket i dag for slagpasienter, i prinsippet er vedtatt nedlagt? Dette er i tillegg et av de mest vellykkede prosjektene i foretaket som møysommelig har blitt bygd opp over ti år.
Vera Lysklætt (Venstre), 2007-01-10:
Jeg vil takke for det svaret også. Mitt siste spørsmål er: Det er nå et samlet fylke som er bekymret for hvilke følger de nylig vedtatte nedskjæringene innen Helse Finnmark vil medføre. Fylkesmannen i Finnmark vurderer også situasjonen som svært bekymringsfull sett i forhold til befolkningens krav på tjenestetilbud etter spesialisthelsetjenesteloven, og har henvendt seg til statsråden. Vi har et ønske om å opprettholde bosettingen i hele landet, men vi opplever i dag stor fraflytting fra fylket, hvor manglende tjenestetilbud er en viktig årsak til dette. I lys av Regjeringens bebudede satsing på nordområdene framstår det derfor som et paradoks at helsetilbudet bygges ned. I en slik situasjon ville vi forventet at det motsatte skulle skje. Kostnadsanalysen til Helse Finnmark synliggjør at det koster mer å drive en spesialisthelsetjeneste som skal være likeverdig for befolkningen i fylket enn det gjør for en tilsvarende konsentrert befolkning med små avstander, f.eks. i en bydel i Oslo. Vi har svært store avstander innad i fylket, og folk bor veldig spredt. Er statsråden villig til å se på det finansieringssystemet vi har i dag, og eventuelt endre på dette?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-01-10:
Jeg vil starte med å ønske landbruks- og matministeren godt nytt år. Jeg håper han har hatt en lang og god juleferie. Mitt spørsmål til statsråden er: «Delingsforbudet i jordloven er et kraftig inngrep i eiendomsretten. Grunneiere som over generasjoner har bygget opp eiendommen, får reduserte muligheter til å realisere de reelle verdiene på bruket. I brev 6. desember i fjor utdyper statsråden hvordan delingsforbudet skal praktiseres. Der fremgår det bl.a. at delingsforbudet skal tolkes strengere når det gjelder oppføring og fradeling av kårboliger. Hvordan vil en strengere praktisering påvirke verdiene, omstillingsevnen og investeringsviljen i jordbruket?»
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-01-10:
Brevet jeg har omtalt i mitt spørsmål, har som overskrift: «Om praktisering av delingsbestemmelsen og om endringer i jordloven og opphevelse av seks lover». Min kopi er datert 6. desember. Men jeg tror statsråden har svart på riktig brev, for å si det slik. Jeg synes det er noe påfallende å registrere Senterpartiets manglende engasjement for den enkelte bondes eiendomsrett og manglende tillit til den enkelte bondes evne til å vurdere hva som er godt eller dårlig for sitt bruk. Delingsforbudet som prinsipp bygger på en holdning om at det ikke er grunneier, men samfunnet som er nærmest til å vurdere hva som er en best mulig utnyttelse av eiendommen for framtiden. Det mener jeg er en degradering av bondens egen styringsrett. Men dette er også et spørsmål i forhold til jordbruket, for kapitaltilgang er avgjørende for å kunne satse framtidsrettet, og det er klart at delingsforbudet reduserer mulighetene for økt kapitaltilgang i jordbruket. Har Regjeringen gjort anslag på hvor store verdier norske bønder taper på dette inngrepet i eiendomsretten? Eventuelt: Hvor mye ville verdiene potensielt ha økt for bøndene dersom delingsforbudet ble opphevet?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2007-01-10:
Jordbruket er under betydelig omstilling. Det går ut tusenvis av årsverk hvert eneste år. Det er klart at det er mange bønder som må gjennom en omstilling og gå ut av næringen som følge av den omstillingen som er i jordbruket og den rasjonaliseringen som skjer der. Da mener jeg at det er urimelig at de som går ut av jordbruket, ikke får realisert de verdiene som ligger på bruket, som følge av reguleringsbestemmelsen som Regjeringen strammer inn. På slutten av brevet skriver statsråden at han er opptatt av flere problemstillinger knyttet til konsesjon. Det står i brevet at departementet har satt i gang arbeid både med boplikt og med priskontroll. Boplikt og priskontroll er andre sterke inngrep i eiendomsretten som hindrer grunneierne i å utnytte verdier som er på bruket. Høyre ønsker på sin side å oppheve hele konsesjonsloven. Mitt spørsmål er: Hva er Regjeringens utgangspunkt og mandat for det iverksatte arbeidet knyttet til boplikt og priskontroll, og hvilken retning og framdrift kan vi forvente når det gjelder dette arbeidet med å stramme inn eiendomsretten?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-01-10:
Det er mulig å forstå representanten Hansens resonnement ut fra Høyres tenkning rundt landbrukspolitikken. Når fokuset er så tydelig på kapitaltilgang, blir dette enda tydeligere. For når Høyre gjennom budsjettbehandlinga i Stortinget velger det de gjør i forhold til kapitaltilgang opp mot jordbruket, er det lett å se at man må ty til andre midler for å skaffe jordbruket kapital. Regjeringa har valgt en offensiv linje i jordbruksoppgjøret og et nivå i forhold til jordbruket som gjør at det skal være mulig å utvikle jordbruket uten å måtte ty til kortsiktige gevinster i form av denne type realisasjon. Jeg konstaterer at Høyres strategi er motsatt, det er snakk om å kjøre betydelige innstramninger i form av kapitaltilgangen gjennom næringsavtalene, og samtidig oppfordre til realisasjon av kapital i form av de verdiene som gården har som en del av driftsgrunnlaget.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2007-01-10:
Mitt utgangspunkt er en helhetlig tenkning rundt landbrukspolitikken. Det betyr at vi gir dem som driver med landbruk i Norge, muligheter innenfor et politisk rammeverk som består av importvern, et lovverk og en vilje til å bruke budsjettoverføringer for å betale for fellesgoder som blir produsert av det norske landbruket. Det er et pluss som det norske landbruket er gitt, og som det politiske miljøet i Norge – regjering og storting – kunne valgt å la være å gjøre. Innenfor det ligger det føringer fra storsamfunnet i forhold til at en ønsker en gitt utvikling av landbruket, og det å legge noen premisser i forhold til hvordan man ønsker utviklinga når det gjelder eiendomsstruktur, tunløsninger og hvordan det skal se ut på bygda, og også forholdet mellom bolig og næringsvirksomhet, er en del av en helhetlig tenkning rundt landbrukspolitikken.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2007-01-18:
På vegner av representantane Lars Sponheim, Trine Skei Grande og meg sjølv vil eg fremje eit representantforslag om helseforsikringar og personvern.