trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-14:
Det har også sammenheng med at jeg er talsmann for en regjering som består av partier hvor det er ulike synspunkter på dette. Jeg har ikke harselert over alkoholpolitikken. Jeg har heller ikke harselert i mitt første svar, men jeg har pekt på at jeg synes kanskje det er en litt oppkonstruert problemstilling at den danske endringen av kvoten for øl, vin og brennevin skulle føre til at nordmenn skulle drive voldsom virksomhet og opprette depoter i Sverige. Det er ingen tvil om at reduserte alkoholavgifter og økte kvoter i våre naboland fører til et økt press også på norske alkoholavgifter. Det har jeg erkjent ved flere anledninger, og jeg mener også det langt på vei er en erkjennelse av det at vi har redusert avgiftene noe. Men jeg synes kanskje det er en overdrivelse av dette problemet. Som representanten gir uttrykk for, vil det virkelige presset på Norge komme dersom Sverige skulle redusere sine alkoholavgifter på linje med Danmark, hvilket den svenske regjering så langt ikke har noen planer om.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2004-01-14:
Jeg har vel i og for seg svart på spørsmålet. Jeg synes det var et utmerket sitat, og jeg synes særlig uttrykket «en medvirkende årsak» bør vektlegges. Den ulovlige importen, altså smuglingen, som resultat av store prisforskjeller er der fortsatt, men den er vesentlig redusert ved at Vinmonopolet, til og med i Østfold, rapporterer om en ganske betydelig økt omsetning av særlig brennevin. Det er et resultat av to forhold. Det ene er at prisforskjellen som følge av avgiftsforskjellen er blitt noe mindre, men jeg tror også at situasjonen er betydelig avhjulpet, for å bruke det uttrykket uten å bli misforstått, ved den import og salg av giftig brennevin i deler av Norge som vi så eksempler på i fjor. Folk tør rett og slett ikke kjøpe ulovlig lenger, og det er en bra virkning selv om det fulgte en del tragedier i kjølvannet av dette. For øvrig generelt til spørsmålet som ble stilt av Siv Jensen, om hva man kan gjøre for å tilpasse seg EU. Det enkleste svar på det er at EU-medlemmer tilpasser seg EU på en helt automatisk måte, men da må man altså ta standpunkt i EU-spørsmålet.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-14:
Det siste finansministeren nå sa, var gledelig. Kan det bety at man også kan forvente at finansministeren vil ta initiativ til en gjennomgang av de ulike pensjonsordninger for statlige toppledere? Vi har nå sett at direktøren for Helse Sør har frasagt seg sin pensjon, klokelig nok, etter en mediestorm. Han hadde altså avtale om mer i pensjon enn det statsministeren har i lønn. Betyr det at finansministeren nå vil gå igjennom pensjonsavtalene til de ulike statlige topplederne og sørge for at ingen går foran med slike eksempler som disse har gjort? Til slutt: Jeg forstår det dit hen at finansministeren synes det er klokt at Finn Bergesen og også Gerd-Liv Valla og andre ser på sine egne pensjonssystem. Betyr det at han helt eksplisitt her i Stortinget vil si at han anbefaler Finn Bergesen, som har 1,2 mill. kr i pensjon fra han er 62 år, å sørge for at denne avtalen blir reforhandlet, og at han får en pensjon som det går an å snakke offentlig om også i dagslys, noe som han åpenbart følte seg meget misfornøyd med i går da mediets søkelys nok en gang fokuserte på hans ublue pensjonsordning?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Hvis Pensjonskommisjonens innstilling med denne modellen blir vedtatt, vil det medføre en innsparing på ca. 20 pst. av folketrygdens utgifter i 2050. Hovedtyngden av disse innsparingene er det personer med lavere og midlere inntekter som må ta. De vil faktisk få reduserte pensjoner, slik som det legges opp til her. Jeg vil stille følgende spørsmål til finansministeren: Synes finansministeren at det er en grei løsning at de pensjonistene som faktisk har minst fra før, også skal ta den største bøygen i denne saken?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Hvis finansministeren hadde lest hele kommisjonens innstilling, hadde han sikkert også sett, jf. svar til meg i sted, at Fremskrittspartiet har lagt fram en helhetlig modell, som ikke bare går på grunnpensjonssikringen i bunnen, men faktisk også på individbaserte løsninger, gjerne i samarbeid med arbeidsgiver, for å kunne finansiere individuelle pensjoner, der man må bruke skattesystemet. Når det gjelder finansieringen, vil jeg stille et spørsmål til finansministeren, all den tid Pensjonskommisjonens innstilling medfører 20 pst. reduksjon i pensjonsutgiftene for det offentlige i 2050. Vi snakker altså om 20 pst. reduksjon i forhold til den økningen som kommer. De parametrene som bl.a. er brukt når det gjelder anslag for økonomisk vekst i Pensjonskommisjonens innstilling, er andelen av arbeidsstyrken i arbeid og eventuelle endringer i de allerede etablerte velferdsordningene, men kan det ikke heller iverksettes andre tiltak nettopp for å få ned de offentlige utgiftene og redde folketrygden?
Morten Lund (Senterpartiet), 2004-01-14:
Senterpartiet ønsker et bredt forlik i Stortinget om pensjonsreformen. Da er det viktig at det Regjeringen legger fram, også tar innover seg den bekymring som uttrykkes, f.eks. fra fagbevegelsen. For det er nødt til å være en aksept i fagbevegelsen for det som blir løsningen, for at det skal bli et forlik. I likhet med SV er jeg bekymret over tonen som bekymringene ble møtt med i debatten i går. Det er nødvendig at Regjeringen nå tar imot innspill fra alle som har meninger om dette, og at de blir vurdert seriøst. Jeg er bekymret for den framdriften som Regjeringen har lagt opp til. Dette dreier seg spesielt om de unges pensjoner. Det er en komplisert sak også for politikerne, men spesielt for de unge. De trenger tid til å sette seg inn i dette. Spørsmålet mitt er om Regjeringen, etter de signaler som er kommet, fortsatt står fast på den kjappe framdriften i denne saken som ble signalisert i går.
Morten Lund (Senterpartiet), 2004-01-14:
Jeg vil stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «I mediene er statsråden gjengitt på at han synes koseturer på snøscooter for pensjonister er uproblematisk i forhold til motorferdselsloven. Det er også oppfatningen blant pensjonister og frivillige organisasjoner som har arrangert slike utflukter i flere tiår, men som nå nektes av fylkesmannen i Sør-Trøndelag. Vil statsråden sørge for at det åpnes for at fylkesmennene kan innvilge dispensasjon slik at slike turer igjen kan bli arrangert i visse tilfelle inneværende sesong?»
Morten Lund (Senterpartiet), 2004-01-14:
Jeg takker for svaret, men jeg undres på om vi snakker om det samme problemet, om de samme scooterturene. Det som jeg snakker om, er enkeltturer, noen få, kanskje ti turer i løpet av ett år, i Sør-Trøndelag fylke, der det i det enkelte tilfellet søkes om lov, og der det kan stilles krav til løypa det kjøres på, og måten det kjøres på, av dem som innvilger dispensasjon. Dette har vært tradisjon, det har vært kjørt her i mange, mange år, og så plutselig blir det ikke tillatt. Det reagerer folk negativt på, og pensjonistene skjønner ikke at de har vært lovbrytere ved å gjøre slik som de har gjort det før. Jeg synes det er til skade for miljøet at det opptres så firkantet som statsråden nå beskriver det, at en skal gjennomføre forsøk og helhetlig vurdering for å kunne greie å si ja. For det er ikke mulig at den strenge praksisen som er nå, kan opprettholdes. Jeg tror det er et stort flertall i Stortinget og ellers blant folket for at pensjonister som ellers ikke kan komme seg opp på fjellet, skal få lov til å ta disse turene. Er det ikke mulig å si til fylkesmennene at her går det an å håndheve de reglene vi har, akkurat så fleksibelt som jeg nå har antydet?
Morten Lund (Senterpartiet), 2004-01-14:
Skjønnet har blitt endret i håndhevelsen av disse reglene. Det er derfor spørsmålet kommer opp. Det er i de to siste år at skjønnet har blitt så strengt at de turene som har gått i 20–30 år, ikke lenger kan foregå. Dette skjønnet er endret av byråkrater, og det velsignes nå av statsråden. Det var ikke aktuelt da vi satt i regjering, å ta opp spørsmålet, for det kom ingen klager på det skjønnet som var. Men de klagene har kommet nå. Det er ikke tilfellet at det er smitteeffekt av at noen få pensjonistturer blir godkjent på spesielle vilkår. Det utløser ikke råkjøring og villmannskjøring av ungdommer eller av andre. Dette spørsmålet var en invitasjon til statsråden til å si at vi skjønner at dette er problematisk i forhold til vanlige folks rettsoppfatning, at dagsturer til fjells med pensjonister ikke er et miljøproblem, at de frivillige organisasjoner som ønsker å arrangere disse turene, ikke inviterer til lovbrudd. Det var en invitasjon til statsråden, og jeg sier en gang til: Er det ikke mulig for statsråden å si at dette problemet skjønner han, og nå skal han ta dette opp med fylkesmennene?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2004-01-14:
Jeg har også et spørsmål til finansministeren. Det knytter seg også til pensjonsutfordringen. Den innstillingen som ble framlagt av Pensjonskommisjonen i går, viser at for å klare pensjonsutgiftene i framtiden, er det nødvendig å foreslå tilstramminger i forhold til dagens pensjonssystem. Likevel framgår det at større innbetalinger vil bli nødvendig for å klare folketrygdens forpliktelser. I dette bildet framstår Regjeringens løfter om skattelettelser – som alltid, som vi vet, gir mest til dem som har mest – som temmelig meningsløse. Mitt spørsmål er derfor: Er det ikke på tide for Regjeringen å erkjenne at det er feilslått å love skattelettelser samtidig som det varsles innstramminger i pensjonene for å klare utgiftene?
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2004-01-14:
Jeg tror ikke det er noen tidsforskyvning her. Problemet er jo at skattelettelsene som denne regjeringen har fått igjennom, og som de fortsatt ønsker å gå videre på, er varige inntektstap for fellesskapet, som sliter med å klare pensjonsforpliktelsene. Det er helt åpenbart at skal vi lykkes med pensjonsutfordringen i framtiden, er det viktig at folk får stå i arbeid, og vi må unngå en stadig økende tidligpensjonering. Da trenger vi et arbeidsliv der det er plass også for eldre arbeidstakere. På bakgrunn av disse langtidsutfordringene vi ser, er mitt spørsmål til finansministeren: Vil Regjeringen nå for alvor og fullt ut prioritere arbeidet for et inkluderende arbeidsliv og legge bort truslene, som vi har hørt en rekke av de siste årene, om å si opp avtalen om et inkluderende arbeidsliv?
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2004-01-14:
Eg forstår det slik at finansministeren meiner at det er rom for skattelette trass i at det vil vera veldig store utbetalingar frå folketrygda som ikkje er dekte opp. Mitt spørsmål går òg på inkluderande arbeidsliv. Det er nødvendig at kvinner står i arbeid, slik alle andre står i arbeid. Så er det dei som ufrivillig har deltidsjobbar – det er veldig mange i offentleg sektor som ikkje har full jobb i dag. Skal dei leva av pensjonen sin når den tida kjem, må dei ha stått i full jobb. Vil Regjeringa vera offensiv på å gå i gang og gjera noko for desse ufrivillige deltidsstillingane? Det er ei kjensgjerning at veldig mange av dei ikkje kan leva av jobben sin i dag.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-01-14:
Det blir helt nødvendig for Regjeringen å prøve å oppnå brede forlik omkring pensjonssystemet i årene framover, ikke for Regjeringens egen del, men for pensjonssystemets del. Uten brede forlik vil en ikke få et pensjonssystem som vil være holdbart over tiår, og det er vel det som er målet, hvis en skal få en bærekraftig pensjonsendring. Derfor er det sikkert klokt av Regjeringen kanskje å legge an på å høre de motforestillinger og spørsmål som kommer her fra salen, og ta dem med det tilstrekkelige alvor. Noen av oss vil jo mene at det er umulig å føre en debatt om pensjonssystemet uten at en også ser på spørsmålet om fordeling og fordelingsvirkninger. Jeg skjønner at finansministeren mener at det er begrenset hva en kan gjøre på fordelingssiden gjennom pensjonssystemet, og hvis finansministeren mener at det er begrenset hva en gjennom pensjonssystemet kan gjøre på fordelingsvirkninger, må jeg også kunne gjenta spørsmålet: Hva vil en da gjøre med hensyn til andre områder for å forbedre fordelingsvirkningene – gjennom skattesystemet, gjennom et inkluderende arbeidsliv eller andre ordninger? Hvordan tenker Regjeringen i den sammenheng?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-01-14:
Vi vet at det ikke er enkelt å redusere klimautslipp i Norge med den norske energistrukturen. Det vi etterlyser, er på en måte viljen til å bidra på de ulike områdene, også nasjonalt, når det gjelder å redusere klimaproblemene. Det som blir påpekt da, er at sjøl om man går mot en mer miljøvennlig transport, øker transporten på en slik måte at det i seg sjøl øker forurensningene. I dag fraktes norsk fisk fra Norge til Kina og tilbake til det europeiske markedet igjen. Det i seg sjøl utgjør et forurensningsproblem. Det skjer også at frihandel blir et postulat på en slik måte at det også der skapes nye miljøproblemer, nye problemer knyttet til klimatrusselen. I stedet for å polemisere om frihandel og fattige land, som vi kan gjøre på en annen arena, er dette vår utfordring til miljøvernministeren: Er miljøvernministeren og Regjeringen opptatt av den problemstillingen som Worldwatch her har trukket opp, og hva vil de i så tilfelle bidra med for å kunne gjøre denne delen av klimabildet mindre problematisk?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg har også et spørsmål til finansministeren. Etter 1. januar kan også svenskene benytte seg av ordningen med den såkalte EU-kvoten, noe som innebærer at de nå kan reise til Danmark eller Tyskland og kjøre 230 liter alkohol rett hjem i stua uten å være redd for å bli tatt i tollen. Flere nordmenn har oppdaget denne muligheten og har nå begynt å opprette såkalte depot rett over svenskegrensen for gradvis å frakte dem hjem til Norge. Høyres finanspolitiske talsmann, Jan Tore Sanner, kom i en debatt med meg faktisk med følgende grove påstand, at de nordmenn som kom i skade for å opprette slike depot, de hadde et alkoholproblem. Men en mye grovere påstand var faktisk at Norge kun kunne oppleve å få den samme kvoten hvis Norge ble medlem av EU. Er finansministeren enig med Jan Tore Sanner i dette? Er det ikke slik at Norge kan endre sine kvotebestemmelser akkurat når det måtte passe norske politikere – hvis vi vil, da? Det er det jo ikke sikkert at Regjeringen vil. Alternativt kan vi altså kutte kraftig i alkoholavgiftene, som Regjeringen i Sem-erklæringen har sagt den vil gjøre, men som vi foreløpig har sett veldig lite til.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Det er ikke slik at alle andre spørsmål i dette samfunnet blir uvesentlige selv om vi nå har fått Pensjonskommisjonens rapport. Jeg deler finansministerens oppfatning at det er et viktig spørsmål, men vi skal jo ikke slutte å debattere alt annet av den grunn. Finansministeren må harselere så mye han vil over alkoholpolitikken, men det er et faktum at den alkoholpolitikken som føres av den sittende regjering, skaper frustrasjon, irritasjon, hos den jevne nordmann, rett og slett fordi man ikke forstår hvorfor det skal være så til de grader store forskjeller på lille Norge og resten av Europa. For noen få år siden, da finansministeren var stortingsrepresentant, hadde han helt andre oppfatninger om dette; han foreslo sågar i hvert eneste alternative statsbudsjett Høyre la frem, en kraftig reduksjon av alkoholavgiftene for å harmonisere dette med avgiftene i våre naboland. Hvorfor mener ikke finansministeren dette lenger nå?
Per Kåre Foss (Kristelig Folkeparti), 2004-01-14:
Jeg kunne egentlig svare ja på det konkrete spørsmålet som ble stilt. Jeg deler Jan Tore Sanners oppfatning i den debatten. Man kan være opptatt av så mangt. Jeg tror de tema vi har belyst i første del av denne spontanspørretimen, er viktigere enn behovet for å opprette depoter i Sverige hvis man har hytte i Strømstad, basert på lovlig import fra Danmark, for så gradvis gjennom skytteltrafikk å ta det over til Norge. Jeg tror nok Sanner hadde et poeng, at da har man andre problemer enn tollgrensene. Denne regjering, siden det også var spørsmål om det, har redusert alkoholavgiftene skrittvis i de tre budsjetter vi har lagt frem. At Fremskrittspartiet ikke er fornøyd, må jeg ta til etterretning, men jeg tror faktisk det viktigste bidrag til å redusere grensehandelen, og mye tyder på at den nå er stagnert, til dels også redusert, er svekkelsen av kronekursen, som har gjort den type grensehandel mindre lønnsom.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2004-01-14:
Jeg vil minne om hva representanten Per-Kristian Foss som leder av Høyres finansfraksjon skrev i finansinnstillingen høsten 2000: «… det høye avgiftsnivået på brennevin, vin og øl er en medvirkende årsak til den store handelslekkasjen til Sverige og Danmark, samt til en storstilt smugling og ulovlig produksjon av hjemmebrent.Disse medlemmer vil derfor foreslå å redusere alkoholavgiftene med i alt 17,5 pst. fra 1. juli 2001.» Videre: «Sverige økte sine innførselskvoter av alkohol fra 1. juli 2000 fra resten av EU. Dessuten har Sverige fått pålegg fra EU om at avgiftene på øl og svakvin må behandles likt. Dette medfører at avgiftene på svakvin ventelig senkes med ca. 10 kroner pr. flaske pr. 1. juli 2001. Sammen med andre tilpasninger i det svenske avgiftsnivået vil dette føre til økt innførsel av alkohol fra Sverige til Norge.» Har finansministeren fremdeles de samme problemene med det svenske avgiftsnivået i forhold til det norske, og hva mener finansministeren bør gjøres fra norsk side når det nå har skjedd dramatiske endringer i Sverige?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2004-01-14:
Mitt spørsmål går til miljøvernministeren. Klimautfordringene står i kø. Norge ligger dårlig an i forhold til forpliktelser i forbindelse med Kyoto-avtalen. Dette er overskrifter som stadig kan leses i avisene. Været ventes å bli villere, våtere og varmere, og mange ulike arter er truet på grunn av klimaendringer. Dette er bare bakteppet. I denne sammenhengen vil jeg rette søkelyset på kortreist mat. Det er slik at vi importerer mer og mer mat i dette landet. Worldwatch Institute har foretatt en undersøkelse som viser at maten på en typisk middagstallerken i Storbritannia i gjennomsnitt har reist 2 500 km fra bonde til bord, altså 250 mil. Mesteparten på denne tallerkenen kunne produseres lokalt. Tallene gjelder også for Norge. Transporten av denne maten fører til 650 ganger så mye utslipp av drivhusgasser som mat med lokale ingredienser. Hva vil miljøvernministeren gjøre for å ta tak i en slik praksis, som både er energiødende og miljømessig forkastelig?
Inger S. Enger (Senterpartiet), 2004-01-14:
Jeg takker for svaret, men jeg syns det blir veldig spesielt når ministeren snakker om hvor mye mindre vekst vi har enn andre land. Vi er et rikt land, og vi ligger også over vår kvote, slik at det er feil å snakke på den måten som han her gjør. Han bare skyver unna det som virkelig er problematikken. Dessuten må jeg si jeg syns det blir veldig spesielt når han tar opp landbrukspolitikken her. Det blir faktisk patetisk å besvare en så viktig problemstilling som dette er, med å henvise til en smal bit av vårt partiprogram. Å transportere mat er en av de tingene vi lett kan gjøre noe med, og det framstår som hårreisende for folk flest at en skal sende mat halve jorda rundt. Miljøvernministeren er også sentral i global sammenheng når det gjelder bærekraftig utvikling. Vi veit jo fra toppmøtet i Johannesburg at handel ikke ble overordnet miljø. Så jeg må virkelig spørre ministeren til slutt om han syns at det å frakte mat halve jorda rundt harmonerer med uttrykket bærekraftig utvikling.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Ved flere anledninger gjentas det at Norge ligger dårlig an i forhold til sine klimaforpliktelser. Det blir ikke riktig selv om man gjentar det flere ganger. Vi har hatt en økning i de norske klimagassutslippene med 5 pst. siden 1990. Vi kan øke dem med 1 pst., men samtidig kan vi selvsagt bruke disse mekanismene som ligger i Kyoto-avtalen – man kan kjøpe kvoter, og man kan også investere i u-land. I perioden 2001–2002 gikk de norske klimagassutslippene ned med 2,5 pst. Vis meg det landet i verden som har så sterke klimapolitiske virkemidler som Norge! Vi har el-avgift, vi har CO2-avgift, bensinavgift osv. Det som er poenget, er at den veksten som har kommet i Norge i forhold til klimagassutslipp, skyldes den veksten vi har hatt på kontinentalsokkelen. Det skyldes at vi nå har blitt en energileverandør til resten av Europa når det gjelder gass. Vi eksporterer gass som kommer til erstatning for kjernekraftverk, som kommer til erstatning for kullkraftverk. Så får vi disse utslippene på vårt klimagassregnskap. Likevel har vi betydelig lavere vekst i våre utslipp enn hva mange land i EU har, som ikke driver den energieksporten. I likhet med at vi har noen av de sterkeste klimapolitiske virkemidlene i verden, har vi også noen av de sterkeste virkemidlene i forhold til norsk landbruksnæring og når det gjelder subsidier. Vi konkurrerer med Sveits og Japan i forhold til å overføre mye til landbruksnæringen. Så i Norge har vi allerede veldig mange tiltak for å sikre norsk matproduksjon. Noen som er opptatt av utviklingspolitiske spørsmål, ville vel også hevde at disse tiltakene vi har i forhold til norsk matproduksjon, faktisk også hindrer en del av de aller fattigste landene, ikke minst mellominntektslandene, fra å eksportere noe de kan eksportere – mat.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Først i forhold til denne veksten i de norske klimagassutslippene. Den veksten vi har sett i Norge, skyldes veksten på sokkelen. Veksten skyldes rett og slett eksport av gass og olje internasjonalt. I Norge er det faktisk mye mer krevende å redusere klimagassutslippene enn i mange andre land. Når 99 pst. av elektrisiteten i et land produseres av fornybar ressurs, som vannkraft, er den mye tøffere å redusere. Vi kan ikke gjøre som enkelte andre land, legge ned to eldgamle kullkraftverk og så oppfylle Kyoto-forpliktelsene våre. Selv med den utfordringen at vi skal være Europas energieksportør av gass i årene fremover, vedstår vi oss Kyoto-protokollens forpliktelser. Det er en hjørnestein i den norske klimapolitikken. Vi har også sagt at når vi ikke greier å gjøre det hjemme, kan vi bruke kvotene, og vi kan også investere i u-land. Det var en forutsetning for at vi ratifiserte Kyoto-protokollen i sin tid, og det koster en sjettedel av tiltakskostnadene i Norge. Man kan altså gjøre seks ganger så mye for klimaet i u-land som hjemme.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Jeg synes ikke vi skal være så selvplagende i Norge at vi skal fremstille en vekst i norske klimagassutslipp på 5 pst., med utgangspunkt i 1990, som dårlig. Fra 2001 til 2002 hadde vi en nedgang på 2,5 pst. Tatt i betraktning at det meste av elektrisiteten vår kommer fra vannkraft, og at vi har en veldig sterk vekst, siden vi eksporterer gass, synes jeg at en 5 pst. vekst faktisk er moderat. Vi har også gjennomført og vil gjennomføre en politikk som på en kostnadseffektiv måte reduserer andre klimagassutslipp i Norge. Ingen har gått så langt som oss. Deler av Stortinget har til og med kritisert Regjeringen for at vi bl.a. har tatt til orde for at man skal pålegge klimapolitiske tiltak i forhold til prosessindustrien, noe som er å gå lenger enn noe annet land. Den saken kommer jeg tilbake til overfor Stortinget. Når det gjelder frihandel, har jeg ikke opplevd at SV har vært imot det i forhold til mat. Da jeg satt på Stortinget, opplevde jeg faktisk i finanskomiteen at SV hadde veldig mange konstruktive forslag om at u-land, og ikke minst mellominntektslandene, som i dag ikke slipper inn i matmarkedet i Norge, skulle få lov til å eksportere. Vi startet vår velstandsutvikling med å begynne å eksportere det vi kunne eksportere, men i dag holder vi mange u-land utenfor det som de egentlig kan konkurrere i forhold til. Dette må være en ny politikk fra SVs side i så fall.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Hvem som er skyldig, og da å blande flere elementer inn i denne diskusjonen, skal jeg ikke kommentere. Men jeg har under flere av disse spørsmålene lurt på hva man egentlig vil frem til. Nå har vi, med representanten Arnstads innlegg, fått klarlagt at i Senterpartiet har man forståelse for at vi gjør en god jobb i forhold til å begrense de norske klimagassutslippene. Man synes at man kan bli bedre til å redusere transportkostnadene som oppstår ved mateksport i forhold til fisk og landbruk, og det er heller ikke noe overraskende syn fra Senterpartiets side. Regjeringen er tilhenger av WTO. Vi er ikke minst tilhenger av at det skal være anledning til å eksportere fisk. Vi eksporterer fisk for 35 milliarder kr i året til hele verden. Hvis man da begynner å argumentere sterkt imot at landbruksvarer skal transporteres, tror jeg man møter seg selv veldig raskt i døren også i forhold til fiskeeksporten. Er vi villige til å eksportere norsk fisk til Japan og Kina, tror jeg vi må finne oss i at de kan eksportere sine tradisjonelle landbruksprodukter til oss.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Jeg takker for tilliten. Når det gjelder spørsmålet om klimaendringer, har FN nedsatt et eget klimapanel, som består av mange tusen forskere. Deres konklusjon gjennom en årrekke har vært at det er all grunn til å tro at det foregår menneskeskapte klimaendringer. Men det kan også være variasjoner i forhold til opptak av CO2 i havet, det kan være variasjoner også på sola. Men det som mennesket kan påvirke, er altså de menneskeskapte klimagassutslippene. Det er lite vi kan gjøre med sola, i alle fall så langt. Selv om man ønsker å sende folk til Mars, er det klart at det er en faktor som vi ikke kan påvirke. Når det gjelder klimaendringer, sier FNs klimapanel at vi har all grunn til å tro at klimaet kan endre seg med 1–5 grader de nærmeste hundre årene. Det er altså like mye som det har endret seg siden forrige istid, for 10 000–15 000 år siden. Og det tøffe klimaet vi har sett, f.eks. i Europa de siste årene, er en illustrasjon på hva det vil bli mer av hvis de faktisk menneskeskapte klimaendringene inntreffer enda sterkere. Jeg kan ikke bevise at dette har sin årsak i klimaendringer, men det er den typen vær vi får mer av hvis vi ikke kontrollerer dette.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Først må jeg få lov til å komme med noen hjertesukk: at jeg må videreføre det samme lovverk som Arbeiderpartiet har promotert på dette området i mange tiår. Vi har siden 1965 hatt et vedtak om at det i utgangspunktet ikke skal bygges i 100-metersbeltet, men at det kan gis dispensasjon ved spesielle tilfeller. Har man en hytte der og får tvillinger, får man lov til å bygge på hytta. Det er også slik at man kan få rive hytta og sette opp en ny. Jeg tror vi nå må analysere litt nærmere hva som skjuler seg bak disse tallene, og derfor må jeg ta frem denne mappen med opplysninger. Det største presset har vi hatt langs Oslofjorden og ned til Sørlandet. De siste tallene jeg har fått, og som er ganske interessante i så måte, viser at langs Oslofjorden og sørlandskysten er det de små tiltakene som nå dominerer. I andre halvår i 2002 ble det bare godkjent 22 nye bygg langs Oslofjorden, det området som er mest utsatt, altså kyststrekningen fra svenskegrensen til og med Telemark. Av disse 22 nye byggene er 13 erstatningsbygg. Man har revet et bygg og satt opp et annet som kanskje er bedre tilpasset også plansituasjonen. Ni er nye bygg, og det vi ikke vet nok om, og som vi må gå nærmere inn på, er disse ni nye byggene. De kan også være små påbygg fordi man har fått en familieforøkelse. Det behøver ikke være en ny hytte. Så når det gjelder disse tallene fra Hordaland, vet vi ikke om det er reelle nybygg, om det faktisk er påbygninger på eksisterende hytter, eller om det er erstatningshytter som er satt opp. Jeg vil nå se litt nærmere på tallene fra Hordaland før jeg trekker noen konklusjoner, og også se nærmere på hvordan vi skal innrapportere dette slik at vi får funnet ut hva som er påbygg, hva som er nybygg, og hva som er erstatningsbygg.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
I likhet med representanten Brustad synes jeg også det er fint å være på tur – også om sommeren. Når det gjelder ferdsel i strandsonen, har jeg aldri sagt at Arbeiderpartiet ikke har fremmet forslag de siste to årene i Stortinget om endringer. Det jeg understreket, var at da Arbeiderpartiet satt i regjering, fremmet man aldri endringsforslag til loven når det gjaldt kommunenes muligheter til å gi fornuftige dispensasjoner i hundremetersbeltet. Det som var det innledende spørsmål, var om miljøvernministeren har dekning for å si at situasjonen er under kontroll. I de mest utsatte områdene, som jeg allerede har snakket om, indre Oslofjord og ned til Sørlandet, har det i løpet av et halvår vært 22 nye bygg, hvor hoveddelen var erstatningsbygg, og det må jeg si at jeg faktisk synes er en situasjon under kontroll. Men at det har vært mye utbygging av den norske strandsonen gjennom mange, mange tiår, også med andre regjeringer enn denne, det er et faktum, utbygginger som også representerer stengsler, men som selvsagt er til glede for dem som har hytter der.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Først må jeg bare fastslå at jeg tror ikke at dette problemet er knyttet til hvor mye man beveger seg i strandsonen eller ei. I likhet med mange andre synes jeg det er veldig fint å være i strandsonen om sommeren, og at man også skal ha mulighet til å nyte friluftsliv i strandsonen. Derfor har ikke minst staten gått inn og kjøpt viktige og store områder som kan legges ut som naturperler. Nå synes jeg alltid det er et godt utgangspunkt å lese statistikk. Det at man setter seg i strandsonen og føler på at det er stengsler, er nå så sin sak. Men jeg har redegjort gjennom de eksemplene jeg viste til i svaret mitt til Brustad, for at vi faktisk har situasjonen under kontroll, men at man i mange tiår i Norge har valgt å akseptere bygging i strandsonen. Nå er det altså 350 000 familier i Norge som også har hytte. Det er ganske mange mennesker som da faktisk også har glede av disse hyttene sine, så jeg håper at Arbeiderpartiet og SV ikke er å forstå slik at man ikke unner folk å nyte friluftslivet gjennom bruk av hytte.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Jeg er meget enig i representanten Klunglands påpeking, at vi skal slutte å skylde på hverandre. Det synes jeg er et godt utgangspunkt. Det jeg har påpekt, og som er nødvendig, er at det har sin årsak i det at Arbeiderpartiet da man var i regjering, aldri fremmet noe lovforslag som nekter kommunene å gi dispensasjoner i strandsonen. Poenget er at mitt utgangspunkt er at kommunepolitikere er fornuftige, og om man gir dispensasjoner, kan det også være gode grunner til det noen ganger, mens det noen ganger ikke er så gode grunner til det. Og da må man se nærmere på det. Én av grunnene til at man kan gi en dispensasjon, er at man ønsker å sette opp en annen hytte enn den som står der, som er bedre tilpasset terrenget. Med Arbeiderpartiets nye lovforbud vil det ikke være åpning for det. Hvis man har en hytte i strandsonen, skal man ikke få lov til å bygge på den 15 m2 hvis man har en familieforøkelse? Er det spesielt sosialt? Hvis man ønsker å gjøre om et gammelt industriområde til et boligkompleks, er ikke det en fornuftig transformasjon som da vil oppgradere strandsonen og faktisk gjøre den mer tilgjengelig enn et gammelt nedlagt industrianlegg?
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Som jeg sa i mitt forrige svar, mener jeg at i kommunestyrene har man mye kompetanse i forhold til å drive arealplanlegging og gjøre arealvedtak. Man kjenner kommunen sin. Det er jo ikke sånn at kommunepolitikere straks de ser en strandsone, sier: Nei, nå skal vi bygge igjen med hytter her. De avveier disse spørsmålene opp mot hverandre. Men nå snakker vi altså om hele strandsonen og ikke bare 100-metersbeltet. Utgangspunktet er klart at i 100-metersbeltet skal det ikke bygges nytt hvis det ikke gis en eller annen form for dispensasjon, eller hvis det ikke gjennom regulering foretas en slik endring. Jeg synes den praksis man har lagt seg på i dag, er fornuftig. Hvis det er slik at nasjonale interesser står på spill, vil fylkesmennene kunne legge inn en innsigelse. Men som sagt: Mye av det som skjer i strandsonen, er ombygginger, erstatningsbygg, transformasjoner av gamle industrianlegg – noe man ikke bør si nei til. Derfor vil et lovforbud være for firkantet.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Utslippstillatelsene etter forurensingsloven for alle de sju primæraluminiumsverkene i Norge ble revidert av Statens forurensningstilsyn i 2000. Årsaken til revisjonen var bl.a. internasjonale krav både fra EU gjennom IPPC-direktivet om integrert forurensningsbekjempelse og kontroll og OSPAR-konvensjonen for beskyttelse av det nordøstlige Atlanterhavet. Utslippskravene er basert på hva som i Europa er å betrakte som beste tilgjengelige teknikker – BAT – for utslipp til luft fra aluminiumsindustrien. Kravene fra forurensningsmyndighetene innebærer i praksis at ovnene som benytter den gamle söderbergteknologien, som gir størst utslipp av både klimagasser og stoffer som miljøgiften PAH, må skiftes ut. De aktuelle anleggene utgjør ifølge Hydro 6,5 pst. av deres samlede aluminiumskapasitet i Norge. Miljøkravene forurensningsmyndighetene har stilt til aluminiumsproduksjonen i bl.a. Årdal og Høyanger, har virkning fra 2007. Kravene er gitt for å oppfylle våre internasjonale forpliktelser, og er dermed i tråd med krav som stilles eller vil bli stilt til tilsvarende virksomheter i andre europeiske land. Selv om miljøkravene nødvendiggjør investeringer i aluminiumanleggene i Høyanger og Årdal, har ikke Hydro reist tvil om riktigheten av miljøkravene. Etter det jeg er kjent med, begrunner Hydro sin beslutning med overordnede strategiske forhold. Hydro har gitt prioritet til utbygging av aluminiumskapasiteten i Norge ved verket deres på Sunndalsøra. Det er altså ikke slik at det er de særskilte miljøkravene isolert sett som er årsaken til at Hydro har varslet å stenge deler av aluminiumsanleggene i Høyanger og Årdal. Regjeringen er opptatt av og gjør det den kan for å sikre gode rammebetingelser for norske bedrifter. Vårt utgangspunkt er at næringspolitikken og den overordnede økonomiske politikken skal bidra til et fortsatt sterkt og konkurransedyktig næringsliv i Norge. Lavere rente, svakere kronekurs og reduserte skatter og avgifter har vesentlig styrket norsk industris konkurranseevne den senere tid. Jeg vil understreke at samtidig som Hydro har varslet at de ikke vil investere i Høyanger og Årdal, er de nå i ferd med å sluttføre en av Fastlands-Norges største investeringer, gjennom utvidelsen av aluminiumsproduksjonen på Sunndalsøra. De forretningsmessige vurderinger i et børsnotert selskap som Norsk Hydro tilligger i første rekke selskapet. Som en av mange eiere kan ikke Regjeringen ved Nærings- og handelsdepartementet påtvinge selskapet å gjøre konkrete investeringer.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Takk for kommentaren knyttet til den runden vi hadde i spontanspørretimen. Det er selvsagt ikke bra hvis jeg ikke svarte på det som var hovedintensjonen bak spørsmålet til representanten Klungland, men jeg må innrømme at det var ikke det at vi ikke hadde studert spørsmålet, som var årsaken til det. Det var det jeg nå svarte, som vi trodde representanten var ute etter Det jeg nå forstår er representantens poeng, er at man i EU og EØS-området gjennom bl.a. IPPC-direktivet har stilt såkalte BAT-krav, dvs. at man skal ha den beste tilgjengelige teknologien. Det er også den Hydro har benyttet seg av på Sunndalsøra. På Sunndalsøra har Hydro bygd et av verdens mest moderne og et av de virkelig store aluminiumsverkene i verden. Jeg synes at det også hører med for å nyansere bildet. Jeg er enig med representanten i at det over tid ikke er akseptabelt at vi ikke får med oss store handelspartnere som Japan og USA også i å stille strengere miljøkrav.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Jeg forstår at jeg var litt raskt ute med å takke for komplimenten knyttet til svaret mitt i spontanspørretimen. Jeg forstår at det var knyttet til deler av svaret. Det som representanten er opptatt av, er problemstillingen knyttet til klimagasser og krav i forhold til prosessindustrien i Norge. Nå er det slik at de klimagassutslippene som prosessindustrien i Norge står for, utgjør i underkant av 30 pst. av de samlede norske klimagassutslippene – en stor andel, men heldigvis synkende. I EU utgjør klimagassene fra prosessindustrien 5 pst. Når vi skal levere i forhold til Kyotoprotokollen, må vi få til forbedringer også innenfor prosessindustrien. Det har prosessindustrien så langt levert, men de er også villige til å levere mer. Jeg er i en veldig god dialog med prosessindustrien for at vi skal få forpliktelser som industrien aksepterer, men at de også leverer god klimapolitikk, slik at Norge kan være i stand til å oppfylle sin forpliktelse etter Kyotoprotokollen.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
På spørsmål fra fylkesmannen i Sør-Trøndelag har jeg gjort rede for hvilke lover, forskrifter og retningslinjer som gjelder for motorferdsel i utmark. Det er kommunene og i neste instans fylkesmannen som har ansvaret for å behandle søknader om motorferdsel i tråd med det til enhver tid gjeldende regelverk. Jeg vil samtidig minne om at det er det samme regelverket som gjelder for motorferdsel i utmark i dag, som har vært rådende i den norske fjellheimen i mange tiår. Foranledningen for spørsmålet representanten tar opp, er derfor ikke en endring i reglene fra min side, men i fylkesmannens håndhevelse av gjeldende regelverk. I Norge har vi relativt strenge regler for snøscooterkjøring. Uten slike regler ville titusener av motoriserte kjøretøyer som finnes i Norge i dag, kunne kjøre overalt og til enhver tid, med stor skade for dyreliv og friluftsliv. Undersøkelser viser at de fleste ønsker at det skal være restriksjoner på motorisert ferdsel i utmark. Man vil ikke ha fritt frem for snøscooterkjøring inn i norske nasjonalparker og i norske fjellheimer. Samtidig åpner dagens regelverk for nødvendig motorferdsel, ved at det i lovgivningen er gjort klart et skille mellom nyttekjøring og såkalt fornøyelseskjøring. Det betyr at det er tillatt for fastboende å påta seg leiekjøring til nytteformål, og det er tillatt å bruke snøscooter til frakt av bagasje, frakt av ved og transport av uføre som skal til hytta. Regelverket åpner også for at kommunene kan innvilge dispensasjoner etter søknad ved særlige behov, forutsatt – som det er presisert – at formålet ikke knytter seg til turkjøring. Det finnes utvilsomt eksempler på ulovlig villmannskjøring som gjør større skade enn én årlig pensjonisttur på gamle trakter. På den annen side kan en generell åpning for fornøyelseskjøring ha mer omfattende konsekvenser enn å tilfredsstille utferdstrangen til dem som spørsmålsstilleren har i tankene. Om vi skal ha en lovgivning der det skal gjelde andre regler for pensjonister enn for andre grupper, kan også det skape nye gråsoner. Samtidig registrerer jeg at andre igjen advarer mot å liberalisere regelverket. Fordi små endringer i regelverket kan bety store endringer i praksis, mener jeg at eventuelle justeringer av motorferdselsregelverket må vurderes i en helhetlig sammenheng. Jeg har derfor igangsatt et prøveprosjekt i åtte utvalgte kommuner, som driver forsøk med lokal forvaltning av motorferdselen. Forsøket løper ut 2004 og skal evalueres i 2005. Når evalueringsrapporten foreligger, vil Miljøverndepartementet ta stilling til om motorferdselsregelverket skal endres. Det vil i en slik evaluering være naturlig å vurdere en rekke problemstillinger knyttet til motorferdselsregelverket, også om praksis i spørsmålet som representanten Lund tar opp, er for firkantet i forhold til intensjonene bak motorferdselsloven.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Som jeg sa, har departementet ikke endret disse forskriftene en tøddel. Det er de samme forskriftene som har vært gjeldende i flere tiår, også da Senterpartiet satt i regjering og ikke gjorde noe for å endre disse forskriftene. De åpner for skjønn. Men det som det ikke åpnes for, er altså ren fornøyelseskjøring, hvor man ikke skal bringe bagasje inn til en hytte, hvor man ikke skal bringe en ufør inn til en hytte, hvor det ikke dreier seg om f.eks. ved til en hytte. Det som er vanskeligheten her, er å definere hva som er ren fornøyelseskjøring hvis det ikke er pensjonister inne i bildet. Hvis det er slik at en ungdomsgjeng ønsker å kjøre samme turen, skal de få ja, eller skal de få nei, siden de ikke er pensjonister? Det er spørsmålet som man må gå gjennom og vurdere i den sammenheng. Men som sagt, er du ufør og ikke kommer deg inn til hytta di, får du bruke scooter inn til hytta – det får du løyve for. Skal du ha inn bagasjen din, får du løyve til det. Så spørsmålet tilbake til representanten er jo om Senterpartiet synes det er fornuftig at en skal få lov til å kjøre inn i nasjonalparkene for ren fornøyelseskjøring, uten at det er en konkret årsak som ligger bak.
Børge Brende (Høyre), 2004-01-14:
Det er faktisk ikke slik at en statsråd heller kan pålegge en fylkesmann hvordan han skal definere og fortolke forskrifter. Forskriftene er ikke endret, det er skjønnet til fylkesmannen. Så har jeg heller ikke velsignet den forståelsen. Det jeg har gjort, er å redegjøre for regelverket, at jeg synes det er grunn til å gå gjennom regelverket. Det bør evalueres, og det skal vi gjøre, så det er altså en utstrakt hånd til representanten. Den synes jeg han burde tatt imot. Dessuten vil jeg minne om at pensjonister som er uføre, får skyss inn til hytta si i dag på scooter. Du får også brakt bagasjen din opp på hytte med scooter. Du får også brukt scooter i forbindelse med transport av ved. Til nyttekjøring gis det dispensasjoner til scooterbruk. Men det man ikke har åpnet for i Norge, er rene fornøyelsesturer hvor man setter seg på scooteren og kjører fritt inn i nasjonalparkene. Det er det ikke åpent for i Norge, og det viser seg også at 80 pst. i en meningsmåling sier at man ikke ønsker at det skal være fritt frem for å kjøre scooter når du vil, hvor du vil, i den norske fjellheimen.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-14:
Miljøvernministeren høres ut som om han deltar i et verdensmesterskap i bortforklaring når han forklarer økningene i de norske klimagassutslippene. Så tar han feil på ett punkt: Det er ikke utelukkende utslippene av gass fra petroleumssektoren som har økt siden 1990. Halvparten av den økningen står samferdselsministeren – hadde jeg nær sagt – eller samferdselssektoren ansvarlig for, for vi transporterer mer og mer. Det er kjernen i dette spørsmålet: om vi skal skru sammen en matpolitikk på en slik måte at det nærmest blir en forutsetning at den skal ha reist lengst mulig. Det er også dårlig næringspolitikk. Vi opplever nå f.eks. i Finnmark at trålere som tar torsk i Barentshavet, ikke lenger sender torsken til lokal foredling. Torsken blir sendt til Kina, for så å bli sendt tilbake igjen til Europa, for å kunne selges billigere på det norske markedet. Mener miljøvernministeren at det er et eksempel på bærekraft i et nøtteskall?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-01-14:
Jeg har et spørsmål til miljøvernministeren som han kanskje ikke forventer, men som lå i introduksjonen til hovedspørsmålet. Det går på at det er ingen som med sikkerhet kan si at det er noen menneskeskapt klimaendring. Ingen forsker i hele verden har sagt at det er menneskeskapt klimaendring. Ingen har funnet det endelige beviset. Vi leser i avisene at sola er «sint». Ja, det har vært flere eksplosjoner på sola. Kan sola kanskje ha noe med klimaendringer å gjøre? Og havet, kan det ha noe å si? Og da er spørsmålet: Hva gjør Miljøverndepartementet for å forske på det som skjer i verdensrommet med sola, og med havet? Jeg er klar over at protestindustrien blir arbeidsløs hvis så blir tilfellet, så kanskje ikke Miljøverndepartementet tar det alvorlig og forsker nok?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-01-14:
Jeg har et spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Norge har i dag en større innvandring i forhold til folketallet enn de aller fleste land i Europa. Er statsråden villig til å sørge for at det blir utarbeidet og gjort allment tilgjengelig befolkningsframskrivninger som viser hvor stor innvandrerbefolkningen vil være i den enkelte kommune om 10, 25 og 50 år med nåværende og andre innvandringstall på årsbasis?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-01-14:
Vi har jo innvandringsstopp i dette landet, en lov som sier at vi ikke skal ha innvandrere, men vi tar imot asylsøkere. Når asylsøkerne kommer til landet og river i sund reisedokumentene sine, tyder ikke det på at de trenger beskyttelse. Jeg var selv innvandrer til Brønnøysund i 1964, men jeg vet ikke om jeg er god nok brønnøyværing ennå, og det har snart gått 40 år. Man trenger ikke være forsker for det. Det er selvsagt viktig å få befolkningsframskrivning for hele landet. Men den geografiske fordeling av innvandringsbefolkningen er svært skjev. Det betyr at situasjonen i mange fylker og kommuner er helt annerledes enn landsgjennomsnittet. Er det rimelig at den enkelte kommune får en oversikt over situasjonen i sitt nærmiljø?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-01-14:
Jeg takker for svaret. Innvandringsdebatten er ofte preget av synsing og løse påstander. Derfor er det viktig at folk flest har tilgang til presis informasjon om hva som faktisk skjer til enhver tid, og hva man kan vente seg hvis nåværende trend fortsetter. Er statsråden opptatt av å få en større saklighet i innvandringsdebatten på denne måten?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-01-14:
Mitt spørsmål går også til miljøvernministeren. Det blir stadig vanskeligere å ferdes i strandsonen, til tross for at det er byggeforbud. Dette skjer fordi det gis stadig flere tillatelser til å bygge der flere folk burde få anledning til både å bade og gå turer. Det er mange tall gjennom flere år nå som bekrefter dette, uten at det ser ut til å gjøre noe inntrykk på miljøvernministeren. Senest 12. januar i år kunne vi lese i Dagens Næringsliv at Hordaland knuser alle landets fylker når det gjelder bygging i strandsona. Fremskrittspartikommunen Os er blant de aller verste, og i Austevoll blir det ja på 93 pst. av alle søknader. Etter Arbeiderpartiets mening har vi en praksis her som undergraver hele loven om byggeforbud. Mener miljøvernministeren, slik han tidligere har sagt, at dette er under kontroll?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-01-14:
Jeg opplever det slik at vi har en miljøvernminister som bagatelliserer det at det faktisk er blitt mye vanskeligere for folk flest å ferdes i strandsonen langs hele Oslofjorden inn mot svenskegrensa og også i Hordaland. Det er ikke riktig som miljøvernministeren her sier, at Arbeiderpartiet ikke har tatt initiativ til å endre denne loven. I over et år har vi hatt forslag i Stortinget om å endre loven, slik at det skal bli vanskeligere å gi dispensasjoner til bygging. SV har støttet det, mens regjeringspartiene og Fremskrittspartiet har vært imot. Jeg opplever det slik at Børge Brende, som representerer Høyre, som alle vet, her er på eiendomsrettens side, mot allemannsretten. Denne saken handler nemlig om hvilken side man er på, og jeg skulle mene at for en miljøvernminister er faktisk det viktigste å verne om allemannsretten. Det er slik at mens miljøvernministeren skal analysere og utrede, blir det fortsatt vanskeligere for folk å bevege seg i strandsonen. Det mener Arbeiderpartiet er meget uheldig. Det er bare så enkelt at miljøvernminister Børge Brende kan ta seg en tur ut om sommeren og se hvordan det ser ut, hvor vanskelig det er for folk å kunne legge en båt til land og gå på tur, eller bade, for den saks skyld.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 2004-01-14:
Eg trur at miljøvernministeren no òg skal begynna å bevega seg ein del i strandsona. Miljøvernministeren er veldig flink til å dra til fjells og dyrka dei ulike nasjonalparkane for å få eit inntrykk av korleis det er å driva med friluftsverksemd der, men i strandsona er verkelegheita ei heilt anna. No kan ein gjerne lesa statistikk både på den eine og den andre måten, men dersom ein bevegar seg i strandsona, anten her i dette området eller òg i Rogaland og Hordaland, som Sylvia Brustad var inne på, vil ein sjå at det no blir veldig komplisert å komma seg fram for folk flest. Derfor er det heilt korrekt som det blei sagt, at miljøvernministeren ikkje ønskjer å sjå realiteten i augo. Han ønskjer at det skal vera ein dispensasjonspraksis der 93 pst. av dispensasjonssøknadene blir innvilga. Det betyr at han godtek ei nedbygging av allemannsretten. Er ikkje det korrekt, miljøvernminister?