Trond Giske (Arbeiderpartiet), 1998-12-10:
Først en liten kommentar til det representanten Lønning sier. Han sier at det ikke er en offentlig oppgave å prioritere barnepass i fritiden. Og min sann så har dette budsjettet vist at Høyre har fått fullt gjennomslag for det synet, både ved en dramatisk nedgang i utbyggingen av barnehageplasser og ved et dramatisk kutt i skolefritidsordningen. Så får vi håpe at kvinnene stiller opp og går tilbake til det samfunnet hvor mor var hjemme når barna kom fra skolen i 12-tiden på formiddagen. Dessverre er det slik at det er Høyre og Fremskrittspartiet som drar regjeringspartiene over mot sin skolepolitikk. Undervisning var jo en av sentrumspartienes fanesaker i den forrige valgkampen. På område etter område skulle det skje dramatiske og flotte endringer i forhold til den daværende regjering. Det vi nå må spørre om, er: Hvor er det blitt av alle disse løftene? Hvor er det blitt av reduksjonen i antall elever i klassene i grunnskolen, som var en av fanesakene? Hvor er det blitt av opptrappingen til 40 pst. stipendandel? Det blir noen voldsomme løft de to siste årene hvis man skal rekke det. Hvor er det blitt av millionsatsingen – om det ikke var milliardsatsing – på trygge skoleveier, som skulle gis 6-åringene. Kristelig Folkeparti, ved sin talsmann Lilletun, sa i en pressemelding den 14. august 1997 at Regjeringen umiddelbart må garantere at alle 6-åringer med farlig skolevei får tilbud om gratis skoleskyss. Det må stilles midler til disposisjon, slik at kommunene kan tilby skyss til de elevene som fra neste uke skal ferdes på en farlig skolevei. Jeg går ut fra at det er derfor Regjeringen nå har et budsjett som gir kommunene 1 milliard kr mindre enn det som ville vært mulig i et kompromiss med Arbeiderpartiet. Hvor er det blitt av alle valgløftene, som var så fete at det dryppet mer av dem enn av ribben vi får servert i høytiden som står foran oss? Hadde det bare vært sånn at hjertesakene på utdanningssektoren ble droppet til fordel for alle de andre valgløftene som skulle innfris når det gjelder samferdsel, veier, kommuneøkonomien og eldreomsorgen, så hadde det kanskje vært akseptabelt og kanskje forståelig. Men det er heller ikke virkeligheten, tvert imot. Man sier at man er bekymret for ungdommens manglende politiske interesse; ungdommen tror ikke lenger på politikerne. De som har vært til stede ved skolevalg og sett hvordan løftene flyr veggimellom, kan godt skjønne det. Men sammenliknet med det sentrumspartiene gjorde i valgkampen i fjor, blir en gjennomsnittlig skoledebatt like edruelig som Kristelig Folkepartis julefest. Lilletun er også kirkeminister, og jeg vil si at den valgkampen som ble drevet, bryter med et av budene som ble gitt – så kan Lilletun selv finne ut hvilket. Et løftebrudd syns jeg er spesielt ille. Det er løftet om at elevene skulle få et stipend til skolebøker i den videregående skole. Det er en dyp urettferdighet at foreldre og elever må betale kanskje 4 000-5 000 kr i skolebøker, når vi har som motto at vi skal ha lik rett til utdanning. Det løftet er også forlatt. Arbeiderpartiet er i mindretall med det forslaget. SV har også, etter at rammen ble gitt, forlatt det løftet. Jeg håper at velgerne merker seg dette i kommunevalgkampen vi går inn i.