Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2003-04-08:
Norge har hatt en lov om vern mot tobakksskader siden 9. mars 1973. Mye har skjedd i kjølvannet av at vi fikk loven. Det har kommet forbud mot reklame for tobakk på 1970-tallet, likeledes mot alkoholreklame. Men den største endringen skjedde nok i 1988 under daværende sosialminister Tove Strand Gerhardsen, da man tok opp forslaget om forbud mot røyking på arbeidssteder. Jeg husker godt at det vakte sterke reaksjoner. Jeg vil si at når man i ettertid ser på konsekvensene av lovforbudet, må det være et av de mest framsynte lovforslag som er fremmet, og det ble altså vedtatt i 1988. Det har på en dramatisk måte endret samfunnet slik vi kjente det fra tidligere. Når man tenker tilbake på at det var mulig, uansett hvor man oppholdt seg, enten det var på et offentlig kontor eller hvor som helst, og man hadde med seg barn, at ansatte som man skulle samtale med, satt og røykte, er det en fremmed verden når vi tenker tilbake. Og det er altså bare vel 14 år siden. Vi har sett hvordan flyselskapene på eget initiativ utover på 1990-tallet tok initiativ til at kabinen skal være røykfri, fordi de kabinansatte i utgangspunktet skulle ha rett til å arbeide og oppholde seg i et røykfritt miljø. Jeg tror at de aller fleste i dag ville være fremmede for tanken at det på nytt skulle være lov å røyke i et fly, der man ikke kan verne seg mot ringvirkningene av røyken og de skadene som det er veldokumentert at røyking gir. Slik sett er det kanskje illustrerende at det er relativt få tilhørere til denne debatten i dag, både i presselosjen og på galleriet, fordi den endringen som skjer, i seg selv ikke er mer dramatisk enn at man følger opp noe som har eksistert i mange år, og som nå innføres også på utesteder, på serveringssteder. Man fjerner altså bare en unntaksbestemmelse. Dermed er SV grunnleggende uenig med Fremskrittspartiet i deres vinkling knyttet til dette og til det Regjeringen gjør, for det man gjør, er jo å ivareta arbeidstakeres krav til et røykfritt miljø, noe som loven egentlig hele tiden har tilrettelagt for for alle andre grupper, bortsett fra de som har jobbet på serveringssteder. Jeg vil likevel gi honnør til helseministeren for at han har tatt det initiativet han har tatt. Det er ikke mer enn et par år siden vi ble spurt av organisasjoner som arbeider for røykfrie miljøer generelt, om vi trodde at saken var moden, og at det ville være et flertall i Stortinget som ville være villig til å støtte røykfrihet på utesteder. De fleste blant politikerne i Stortinget besvarte henvendelsen med at saken neppe var moden for det, og at det neppe var politisk vilje til å gjøre det. Dermed har det ikke vært noen selvfølge at man ville få med seg et stortingsflertall. Men det at så mange partier likevel står sammen – det er bare Fremskrittspartiet som går imot – er et særdeles positivt resultat. Jeg er overbevist om at når det får gått noen år, vil vi tenke tilbake på den tiden da man kunne røyke på utesteder, og da man ikke kunne beskytte seg mot andres røyking, på samme måte som vi i dag tenker når det gjelder andre områder i samfunnet. Jeg synes at argumentet som har kommet fra arbeidstakerorganisasjoner knyttet til serveringsbransjen innenfor LO, kommer man ikke utenom. Man kan diskutere den personlige friheten hver enkelt skulle ha når man går ut, men den friheten hver enkelt skal ha til å kunne arbeide i et miljø som er røykfritt, må likevel være overordnet det. Hvis vi ikke tar den typen hensyn, er vi også med på å støtte opp under en type yrkesforbud for dem som sjeneres av det. Man har allergikere og folk som har betydelige plager i luftveiene og i lungene, som rett og slett ikke vil kunne arbeide innenfor denne næringen. SV støtter dermed varmt opp om at man nå tar det siste skrittet når det gjelder røykeloven og på den måten innfører generelle lover og retningslinjer for alle ansatte, også den siste gruppen som vi her snakker om. At dette skulle være noe litt tvilsomt fra Regjeringen, som jeg fornemmer Fremskrittspartiet mener, stiller jeg meg bare undrende til. Dette er et ledd i en samfunnsutvikling vi har sett har pågått over tid, helt fra 1973. Jeg har registrert at Fremskrittspartiet hele tiden har argumentert mot det på særdeles reaksjonært vis, men det er en utvikling som nok ikke lar seg stoppe, som vi ser løpe parallelt i andre land, og som vil gjøre at vi om få år vil se mange land som gjør akkurat det samme som Norge nå gjør. En del land har jo allerede gjort det. Vi kjenner til stater i USA som har hatt den typen lovforbud i mange år. Når sosialkomiteen har vært på reise i utlandet, har vi også registrert at flere og flere steder i dag er røykfrie. Så dette skjer ikke i et vakuum, der Norge skiller seg ut som et slags annerledesland som går ekstremt langt, men tvert imot som ledd i en utvikling vi ser internasjonalt i dag. Derfor er det å håpe på, når enda noen år har gått, at dette ikke bare skjer hos oss, men at vi vil se det i de fleste land som det er naturlig for Norge å sammenlikne seg med. For øvrig vil jeg ta opp det forslag som vi står sammen med Senterpartiet om, når det gjelder alkohollovgivningen.