Tore Hagebakken (Arbeiderpartiet), 2013-11-28:
La meg aller først gi min hele og fulle tilslutning til Karin Andersens omtale av hvordan det blå budsjettet rammer innlandet. Og så takk til Knut Storberget som reiser denne interpellasjonen, og dermed sørger for at vi får dette helt nødvendige fokuset på vår del av landet. Mye går bra i innlandet. Vi har mange fortrinn og muligheter og fagmiljøer som er ledende både nasjonalt og globalt. Men vi har også store utfordringer, utfordringer som nødvendiggjør økt nasjonalt fokus og økt nasjonal innsats. Deler av innlandet preges av synkende folketall og demografiske utfordringer. Også andelen som mottar sosiale stønader, sykefraværet, arbeidsledigheten og andelen som dropper ut fra videregående skole, er høyere enn landsgjennomsnittet. Våre høyskoler er svært viktige for at innlandet skal være på offensiven. De er flaggskip og i en ruvende utvikling. Det lover veldig godt. Stor økning i både studenttall og antall ansatte har imidlertid skapt stor plassmangel. Det må ikke bli et hinder for den svært positive utviklingen og det store potensialet vi ser. Derfor sier vi i Arbeiderpartiet i vår innlandsoffensiv at det må gjennomføres et bygningsmessig løft for å sikre at høyskolene i innlandet har den nødvendige kapasiteten og kvaliteten til å huse dagens og framtidens utdanningstilbud. Den bygningsmessige kapasiteten er sprengt ved flere av utdanningstilbudene – ja, det er faktisk en ganske så kritisk situasjon. Det er svært viktig at det ambisiøse faglige nivået og tempoet kan opprettholdes, og mer enn det – få utviklet seg videre, slik vi har sett så mange gode eksempler på i de senere årene. Hvis denne utviklingen ikke følges opp bygningsmessig, vil det begrense, og sannsynligvis også tvinge fram at en må skjære ned på, den faglige aktiviteten. Det ville være svært uheldig. Eksempelvis har studenttallet ved Høgskolen i Gjøvik vokst fra 1 000 til 3 000 på åtte år. Antallet lærere har økt fra 100 til 350, for øvrig fordelt på 34 nasjonaliteter. Om regjeringa har parkert idéen om et innlandsuniversitet, må den i det minste bidra til at utviklingen ved våre høyskoler ikke blir parkert, men legge til rette for at bygningsmassen er av tilstrekkelig kapasitet og kvalitet. Planer ligger klare, det er penger som trengs, og det haster. Høyskolene våre har et nært og godt og resultatrikt samarbeid med næringslivet. Dette har gjort oss ledende på mange områder. Nå trengs et forskningsløft for innlandet med styrking og videreutvikling av forsknings- og utdanningsmiljøene, særlig innenfor skog- og landbruksnæringen, informasjonssikkerhet, innovasjon i offentlig sektor, helseteknologi og reiseliv. På flere av disse områdene er våre høyskoler allerede helt i front og har fått nasjonale roller. NCE Raufoss, som statsråden nylig har besøkt, må få mulighet til å utvikles til et Global Centre of Expertise. Statsråden har helt rett i det hun sa, at det er en veldig god kandidat, men miljøet på Raufoss må bli mer enn kandidat. Videre må SINTEF Raufoss Manufacturing tildeles status som senter for forskningsdrevet innovasjon innen produksjonsteknologi. Satsing på forskning, utvikling og nye utdanningsmuligheter tjener alle deler av innlandet. Samtidig er det nødvendig med spesiell og ekstra innsats og tilrettelegging der utfordringene er størst. Derfor er det trist, jeg vil si nitrist, at regjeringa kutter kraftig i de regionale utviklingsmidlene. Jeg håper ikke dette er begynnelsen på at regjeringa vil kutte hele ordningen. Statsråden kan kanskje berolige oss når det gjelder dette i sitt sluttinnlegg – at dette er nivået, og at det ikke blir ytterligere kutt de kommende årene, slik at ordningen til slutt blir helt borte. Jeg håper videre at regjeringa vil sette mye inn på at kommuner i innlandet med lav befolkningstetthet og tynt næringsgrunnlag får lavere arbeidsgiveravgift, når den saken snart skal opp til ny behandling. Det vil kunne ha stor betydning for hvordan disse bygdesamfunnene, og Oppland, vil kunne utvikle seg framover.