Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2009-05-05:
Jeg vil også først få takke interpellanten, Ola T. Lånke, for å bringe et viktig tema inn i Stortinget. Kunnskap er jo navet i nordområdesatsingen. Alle viktige målsettinger i nord, enten det gjelder suverenitetshevdelse, myndighetsutøvelse eller miljø- og ressursforvaltning, og ikke minst verdiskaping og videreutvikling av nordområdene, fordrer jo at forskningsarenaen er avhengig av et løft i satsingen. Norge er ikke størst i nordområdene, men jeg mener vi kan og bør bli en av de viktigste kunnskapsnasjonene i nordområdene. Statsråden sa at kunnskap er en viktig del av nordområdestrategien. Det tror jeg ikke det hersker noen uenighet om, men da er det samtidig viktig å minne om at Regjeringa ikke holder tritt verken med egne løfter eller med behovene i nordområdene. Institusjonene i nord, da tenker jeg på både universiteter og høyskoler, har opplevd en realnedgang i sine bevilgninger i perioden, og er altså langt unna målet om å nå 1 pst. av BNP brukt offentlig til forskningsinnsats. I og med den forskningsmeldinga som ble lagt fram 24. april, er nå målet forlatt innen de tidsrammene som tidligere ble satt. Det skyves nå ut til et mål som skal oppfylles «på sikt», som det står. I det alternative budsjettet for 2009 prioriterte Høyre viktige satsinger i nord. Det ene var økte basisbevilgninger til universiteter og høyskoler, men vel så viktig var det å fokusere på at mer av nordområdeforskningen og -satsingen skal foregå i nord. Det har også interpellanten vært inne på i sitt innlegg. Vi ønsket i budsjettet å doble antallet rekrutteringsstillinger for nordområdeforskning via Norges forskningsråd, og for øvrig også å satse sterkt på forskningsutvikling. Det blir litt dobbeltkommunikasjon satt i system når verken forskningsmeldinga eller svalbardmeldinga gir noe signal om et løft for forskning og høyere utdanning. Det er skapt store forventninger om en kunnskapsoppbygging i nord, og spesielt ble de forventningene skapt av bl.a. Stoltenberg, Støre, Navarsete og Halvorsen da de la fram «Nye byggesteiner i nord» før påske. Sannheten er imidlertid at både UNIS og det nyfusjonerte Universitetet i Tromsø sliter med å holde aktiviteten oppe. Statsråden brukte jo sjøl universitetet som et eksempel på en viktig samarbeidspartner for UNIS, men universitetet sliter altså i likhet med UNIS med å holde aktiviteten oppe og må bygge ned snarere enn å bygge opp. En viktig strategi for Høyre er at vi må satse på å heve forskningsambisjonene i nord, slik at mer av forskning om nord foregår i nord, og ikke bare alle andre steder. Som interpellanten var inne på i sitt innlegg: Norge kan ikke bare ta en tilretteleggerrolle, men må også delta aktivt i den kunnskapsoppbygging og forskning som skjer. UNIS ble jo etablert for å gi Svalbard flere bein å stå på, som det het i sin tid, og man har særlig lagt til rette for avansert forskning innenfor klima- og miljøspørsmål. Nå opplever vi altså at UNIS må bygge ned, og det er en ganske dramatisk situasjon, som på sikt kan bidra til å forringe miljøet som er bygd opp på Svalbard. Som statsråden var inne på, er det slik at UNIS spiller en veldig sentral rolle, bidrar til å sikre rekruttering og har vokst betraktelig siden starten. Så forutsetter da statsråden drift innenfor de rammene Stortinget har satt. Det tror jeg nok gjelder for alle i salen at man forutsetter at de rammene som gis, følges. Men da er jo spørsmålet hvorfor man ikke utvider rammene til UNIS, når det nettopp er slik at både UNIS og de andre institusjonene i Nord-Norge skal utgjøre viktige deler av en kunnskapssatsing og en kunnskapsstrategi. For det holder jo ikke at statsråden sier at hun i alle sammenhenger skal jobbe for økte bevilgninger til UNIS når det påviselig ikke skjer noe. Jeg tror svaret ligger et annet sted. Svaret er at Regjeringa ikke har til hensikt å styrke UNIS ved å utvide rammene. I Svalbardposten den 9. januar kunne vi lese at statsråden mente at «departementet nå gjør det de mener er riktig ved å stoppe veksten på UNIS ut fra ønsker om å ta vare på Svalbard. Vi må se på hva som tåles av aktivitet,» sier statsråden. «Med tanke på sårbarheten i svalbardnaturen er det viktig å sette grenser, mener Aasland.» Jeg tror løsningen og svaret fra Regjeringa ligger her. Det ligger ikke i økte rammer eller ønske om satsing, men det ligger i et ønske om å dra ned aktiviteten ved UNIS, fordi man er redd for at det skal komme i konflikt med f.eks. naturen og ressursene i området.