Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2007-06-05:
Vi diskuterer i dag en av de viktigste fiskeripolitiske sakene i denne stortingsperioden. Det er et politisk ansvar å fastsette rammevilkårene for norsk fiskerinæring, og det er et politisk ansvar å finne balansen mellom bedriftsøkonomiske og samfunnsmessige hensyn. Strukturspørsmålet handler om hvordan framtidens fiskeflåte skal se ut – dens størrelse, sammensetning, aktivitet – og ikke minst hvor den skal være lokalisert. Det handler om å sikre en lønnsom fiskeflåte som skaper aktivitet og sysselsetting langs hele kysten, og som ikke er sentralisert til noen få, store kystkommuner. Regjeringens forslag balanserer ulike hensyn. Målet er å gi næringen stabile, forutsigbare og langsiktige rammevilkår. Strukturpolitikken handler i bunn og grunn om hele fiskerinæringens legitimitet. De endringer i strukturpolitikken som ble gjennomført av forrige regjering – først og fremst innføringen av evigvarende kvoter, kombinert med en stadig mer åpen omsetning av kvoter og rettigheter – gav næring til en økende sentralisering og maktkonsentrasjon. Det var klart for alle at en bare var i starten av en prosess som ville føre til en storstilt privatisering av fellesskapsressurser av enorm økonomisk verdi. Når det i tillegg var slik at den tidligere regjeringens politikk ikke var fundamentert og forankret i en ordinær stortingsbehandling, var det påkrevd å sette i gang den prosessen som i dag får sin foreløpige finale med denne stortingsbehandlingen. De vedtak som fattes i dag, vil gi en annen fiskerinæring enn den Bondevik II-regjeringen arbeidet for. Vi snur fullstendig om på viktige deler av forrige regjerings fiskeripolitikk. De som hevder noe annet, evner ikke å se de klare prinsipielle og ideologiske forskjeller som nå nedfelles i en ny fiskeripolitikk. Et stort flertall i denne sal understreker at fiskeressursene er en fellesskapsressurs som i framtiden fortsatt skal og vil tilhøre det norske samfunnet, ikke tilhøre enkeltpersoner eller enkeltrederier. Den privatiseringspolitikken som ble akselerert med politikken til tidligere fiskeriminister Svein Ludvigsen, skal således snus. Det sies altså nei til evigvarende kvoter. Strukturkvotene skal tilbake til gruppen etter henholdsvis 20/25 år og næringen gis anledning til å avskrive strukturkvotekostnadene over samme tidsperiode. En skal jammen ikke undervurdere den økonomiske effekten dette kan ha for næringen i framtiden. For Senterpartiet er noe av det mest gledelige i dag at et klart flertall i denne sal sier nei til ekstra skattlegging av fiskerinæringen gjennom en ressursskatt. Dette gjør man på tross av enkelte teoretikermiljøers og organisasjoners klare anbefaling om å koble ressursskatt til evigvarende kvoter. Med dette unngås nå et evigvarende strukturpress, som ville vært ødeleggende for den fiskerinæringen vi kjenner i dag. Ressursrenten skal fortsatt tas ut gjennom en større flåte, og ikke minst gjennom aktivitet langs hele kysten. Videre sies det ja til en forsiktigere strukturering enn det Ludvigsen innførte for kystflåten, både under og over 15 meter, gjennom et lavere kvotetak. Jeg har lyst til å understreke, med relasjon til den debatten vi har hatt i dag, at den driftsordningen som Ludvigsen gjennomførte, innebærer et hardere struktureringspress enn den ordningen som i dag vedtas for båter mellom 11 og 15 meter. For Senterpartiet har det vært en hovedmålsetting i saken å bremse den storstilte konsentrasjon av eierskap til ressursene som forrige regjering la til rette for. Viktige milepæler ellers er at det skal utredes ytterligere eierbegrensninger i næringen og suppleringskvoter og nyrekruttering. En samlet komite påpeker endog at nyrekruttering må følges opp innenfor rammen av strukturpolitikken, og det er viktig og bra. Strukturpolitikken som nå vedtas i Stortinget, er et godt kompromiss, som balanserer ulike hensyn. Åpningen for en svært forsiktig strukturering for kystflåten, både over og under 15 meter, er en del av det og må ses opp mot vedtaket om å nekte evigvarende kvoter, og at vi har satt endelig bom for innføring av ressursrenteskatt. Balansen i forslaget ligger også i vedtaket om at det ikke skal legges opp til en omfordeling mellom gruppene, og at strukturgevinstene skal forbli i de enkelte gruppene og på den måten bidra til stabilitet og forutsigbarhet for foretatte og framtidige investeringer. For fartøyer under 11 meter håper en på en friere tilpasning, men det er viktig å understreke at det aldri kan komme på tale å la aktørene i denne gruppen få en åpning for fritt fiske, uten hensyn til totalkvantum og fordeling mellom grupper. Når det gjelder videre utredning av eierbegrensninger, er dette meget viktig for å møte framtidig press på kvote- og eierkonsentrasjon. Fra Senterpartiets side vil vi understreke at vi ønsker en gjennomgang og innstramming av mulighetene til å eie både innenfor havfiskeflåten, i pelagisk sektor, i trålnæringen og i kystflåten. Dette gjelder både majoritets- og minoritetsandeler samt avgrensing av eierskap mellom kystfiskeflåten og havfiskeflåten.