trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Jeg vil også takke komiteen for et godt samarbeid. Jeg har lyst til å begynne litt med en del av premissene for denne debatten, og det handler om at noen synes å ha det inntrykk at en kraftkabel til utlandet nødvendigvis øker prisen i Norge. Det vet vi av mangeårig erfaring at er helt avhengig av prisen i det landet man selger kraften fra, av prisen i kjøperlandet, av tidspunkt og av hvilken vei og når på døgnet strømmen går, f.eks. Norge har mye og ren kraft. Det viktigste formålet med den kraften er å sørge for grunnlaget for norsk industri, for videre elektrifisering og for at Norge en dag kan bli et helelektrisk land. I den sammenhengen har det gjennom mange år – mange tiår – vist seg svært gunstig å sikre at vi har kunnet drive utveksling, først med våre nordiske naboer og etter hvert også ut av Norden og ned mot kontinentet. Vi har i dag kraftutveksling med Sverige, Finland, Danmark, Nederland og Russland, og kabler er under bygging til både Tyskland og Storbritannia – altså før spørsmålet om NorthConnect kom opp. For å ta eksempelet med Danmark, som er den beste illustrasjonen på hvordan dette fungerer: Danmark har de siste årene gått fra å være svært avhengig av kullkraft til i veldig stor grad å produsere vindkraft. Vindkraft er til tider ekstremt billig. Noen ganger produserer Danmark langt over det som er deres eget forbruk, og da kjøper vi den vindkraften mye billigere enn noen kraft produsert i Norge og importerer den inn til landet. I andre perioder kan vi selge vannkraft som balansekraft tilbake til Danmark, og da tjener vi mer på den. Det er altså en vinn-vinn-situasjon – eller mer presist: en vind-vann-situasjon – mellom Norge og Danmark, som fungerer svært godt for begge parter. Vi får både lavere priser for forbrukerne i Norge og høyere inntekter for krafteksportørene. Slik er det ikke med alle mellomlandsforbindelser. Derfor er det viktig å forstå konteksten og sammenhengen det inngår i. Flertallet viser til sin egen avtale, som et flertall av partiene på Stortinget har sluttet seg til, og der gjøres det veldig klart at det er tre viktige premisser som skal legges til grunn før det bygges flere kabler til utlandet. Man skal høste erfaringer med dem som allerede er under bygging, man skal sørge for samfunnsøkonomisk lønnsomhet, og Statnett skal ha monopol på samtlige kabler. Enhver kabel ut av Norge skal altså eies og driftes av Statnett. Derfor er det ikke aktuelt å bygge nye kabler nå, i tråd med denne avtalen, og vi mener at denne avtalen holder. Vi har ikke sett noen bevegelse fra regjeringen som tilsier at ikke de holder sin del av denne avtalen. Vi mener også at avtalen ligger til grunn for det arbeidet som gjøres. Derfor viser vi i detalj til det i denne innstillingen, og vi mener at dette spørsmålet derved er løst. Vi kommer også senere i debatten, tror jeg, til å understreke at hva som er riktig nå, kan være annerledes enn hva som er riktig i framtiden, fordi verden rundt oss forandrer seg.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Jeg vil også si at jeg oppfatter veldig klart at statsråden har svart på dette spørsmålet – at det er i tråd med den avtalen som vi fem partiene som til sammen utgjør tre fjerdedeler av Stortinget, gikk inn for, nemlig at tre kriterier skal legges til grunn. Det er at det skal høstes erfaringer med de kablene som er under bygging, det skal være samfunnsøkonomisk lønnsomhet ved eventuelle nye kabler dersom de blir bygd, og Statnett skal ha monopol på alle nye kabler – altså at samtlige kabler ut og inn av Norge skal Statnett eie og drifte. Som representanten Haltbrekken helt riktig var inne på, og som vi også skriver sammen om i innstillingen, SV og Arbeiderpartiet, gjør Statnetts nettutbyggingsplan det veldig klart at det ville være uklokt å etablere ytterligere forbindelser før vi vet hva de to som nå er under bygging, tilfører. Man må rett og slett se på systemeffekten, ikke bare prisen, men på systemeffekten i det norske strømnettet, før man går videre med ytterligere utbygging. Det er et klokt standpunkt fra Statnett. Det er også helt i tråd med det flertallet har gått inn for. Det er som kjent veldig vanskelig å høste erfaringer fra noe som ikke har skjedd. For å høste en erfaring må noe først ha funnet sted, ellers er det vanskelig å høste en erfaring. Jeg er glad for at f.eks. representanten Haltbrekken og SV så tydelig understreker behovet for utenlandskabler, og at det å være forbundet med utlandet også kan bidra til å redusere klimautslipp i andre land. Det er et standpunkt som SV har hatt, og har, og jeg er glad for det. Egentlig opplevde jeg vel at representanten Haltbrekkens innlegg var en ganske tydelig støtte til flertallets syn, selv om han altså har en litt annen konklusjon selv. Det er nettopp de tingene som må legges til grunn. Men det bekymrer meg når representanten Moxnes derimot sier at enhver ny kabel vil svekke situasjonen til norsk industri. Det er beviselig galt. Det er rett og slett ikke riktig. Hver eneste natt strømmer det rimelig kraft inn til Norge som driver norske smelteverk – hver eneste natt. Store deler av året har vi en betydelig nettoimport. I mars importerte vi syv ganger så mye kraft som vi klarte å eksportere, for da hadde det vært en kald vinter, magasinene var tomme. Vi fikk billig kraft fra utlandet hele mars måned – syv ganger så mye som vi eksporterte. Det er norsk industri faktisk veldig glad for. Det hadde vært betydelig dyrere – betydelig dyrere – å drive norske smelteverk hvis vi ikke hadde muligheten for å balansere med utenlandsk kraft. Så som et generelt utsagn er det rett og slett ikke riktig. Og det er ikke et politisk standpunkt – det er et målbart faktum. Men så må vi si at det er sant, samtidig som det i noen sammenhenger vil være slik at økt kraftutveksling med andre land kan øke prisen. Det kommer an på hvordan prisen er i det landet. Derfor vil vi høste erfaringer og se nøyere på den bestemte kabelen som i dag er oppe til debatt.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Svaret til Haltbrekken er ja. Til Moxnes: Det var ikke en samlet fagbevegelse, det var ulike syn også mellom forbund, men i løpet av prosessen vi hadde rundt ACER, ble det enighet om behandlingsmåten og tilfredshet fra LOs side om utfallet både når det gjelder Statnetts monopol, det å høste erfaringer, samfunnsøkonomisk lønnsomhet osv. Dette ble til i et tett samspill mellom Arbeiderpartiet og LO, og det er jeg stolt av. Jeg er veldig glad for at de har bekreftet det en rekke ganger etterpå. Til slutt: Prisøkning eller ikke er avhengig av hva som skjer på begge sider av kabelen. Tallene Moxnes refererte til, som var riktige tall da søknaden ble sendt inn, var basert på prisforventninger da. Siden den gang har Storbritannia, særlig Skottland, gjennomgått en massiv fornybarsatsing, noe som gjør at Skottland nå er 74,6 pst. selvforsynt med vindkraft, og det øker år for år. Det er overskudd på skotsk vindkraft flere ganger i løpet av et år. Det betyr at over tid kan Skottland ende opp med å bli mer som et Danmark enn som det kullbaserte landet med høy CO2-pris som det var. Det vil endre forutsetningene for hele diskusjonen, og derfor bør vi høste erfaring …(Presidenten avbryter.) (Presidenten avbryter.)
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Jeg har lyst til å takke for et godt innlegg. Selv om jeg kanskje ikke er enig i alle vurderingene til Arbeiderpartiet, tror jeg det er på høy tid at man klarer å diskutere med hverandre på en skikkelig måte, at man begraver stridsøksen mellom partiene og samarbeider om å nå både Norges og verdens klimamål. Jeg har et spørsmål om Arbeiderpartiets alternative budsjett. Det står i omtalen av Enova at med 2,3 mrd. kr til Hywind Tampen og nullutslippsfondet for næringstransporten tapper man Enova for viktige midler på andre områder. Men Arbeiderpartiet selv foreslår en omprioritering innenfor Enova, altså et reelt kutt til det andre Enova gjør, på over en halv milliard kroner nettopp til nullutslippsfondet for næringstransporten. Så det jeg lurer på, er bare: Hvordan henger kritikken Arbeiderpartiet kommer med av regjeringen, sammen med deres eget alternative budsjett?
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Jeg takker for spørsmålet. Jeg la merke til at representanten Sjåstad helt på begynnelsen av replikken sa «en av de viktige tingene». Slik jeg husker mitt eget innlegg, tok jeg bare opp viktige ting. Alt var viktig. Så skal jeg svare konkret på spørsmålet: Her er jo poenget, som jeg også nevnte i mitt innlegg, at vi følger opp med de midlene som er nødvendige. Jeg tror vi skal huske på at på grunn av den politikken som det borgerlige flertallet har ført i en årrekke, er Norge blitt verdensledende på denne teknologien. Det er både på grunn av anbudsprosesser, og også fordi vi viser, f.eks. i dette budsjettet, at vi er villige til å følge opp med de midlene som trengs for at vi skal klare å nå de målene vi har satt oss i handlingsplanen for grønn skipsfart.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Vi tar disse signalene på dypeste alvor, og det er grunnen til at vi i budsjettet følger opp med penger for å gjennomføre handlingsplanen for grønn skipsfart. Så ber jeg representanten Sjåstad huske på at vi er helt klare på dette: Hvert eneste statsbudsjett denne regjeringen leverer, skal være grønnere enn det foregående statsbudsjettet. Det betyr at dette er det grønneste statsbudsjettet som er levert i historien. Det betyr at det neste statsbudsjettet kommer til å være det grønneste statsbudsjettet som er levert i historien. Og det er helt nødvendig for at vi skal klare å nå klimamålene. Vi har nå lagt fram en handlingsplan for grønn skipsfart. Vi skal nå de målene, og vi skal gjøre det i samarbeid med næring, fylkeskommuner osv. Og vi har vist i budsjettet at vi er villige til å følge opp med de midlene som faktisk trengs for å nå dem. Dette er en ny satsing i Norge. Arbeiderpartiet hadde aldri noe lignende i sine budsjetter da de satt i regjering, men jeg er glad for at de følger etter oss nå.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Hvis Senterpartiet vil ha seire, må de gå inn i den borgerlige regjeringen. Der er de sikret seire. Hvis man vil ha innflytelse, får man gå inn i regjering. Nei, poenget er – fra spøk til alvor – at vi har sagt at det er behov for mer marint vern, og vi ser nå på de anbefalingene som er kommet fra Miljødirektoratet, og vil legge fram planer så snart som mulig. Spørsmålet til Sandra Borch er hvorfor i all verden hun ikke stiller dette spørsmålet til Sosialistisk Venstreparti, som i budsjettet, i innstillingen, har et forslag om en rekke nye verneområder som de vil innføre. Så hvordan skal det gå? Hvem er det som kommer til å få gjennomslag i en eventuell rød-grønn regjering i framtiden? Er det Sosialistisk Venstreparti, eller er det Senterpartiet? Det vet ikke Sandra Borch. Hun kan ikke gi noen slike garantier.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Representanten Haltbrekken burde egentlig begynt replikken sin med å ønske meg velkommen i klubben for dem som ikke klarer å nå klimamål. Det er jo en klubb han er en del av selv. Han var vel med på å stifte den klubben med den rød-grønne regjeringen. Jeg tror vi vet hvorfor vi ikke klarte å nå 2020-målene. Det er fordi det ikke ble fulgt opp med en konkret plan. Vi var for ivrige etter bare å sette mål, og så fulgte vi ikke opp med en konkret plan. Denne regjeringen har sørget for at det ikke kommer til å gjenta seg, og derfor kommer Klimakur 2030 som en oppfølging av avtalen med EU. Vi kan altså få sanksjoner mot oss hvis vi ikke når klimamålene, og det er initiert og innført av den borgerlige regjeringen. Så er det riktig, det som representanten Haltbrekken sier. Jeg hørte også på Politisk kvarter her om dagen med Unge Høyres leder. La meg si det sånn: På borgerlig side av politikken har man takhøyde for å ta debatter både internt og eksternt(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Da nøyer jeg meg med å si at jeg er glad for at vi får en skikkelig debatt!(Munterhet i salen.) (Munterhet i salen.)
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Jeg har lyst til å takke for innlegget til representanten Haltbrekken. Vi har bak oss finansdebatten, hvor Arbeiderpartiet brukte hoveddelen av sin kritikk mot regjeringens budsjettforslag til å kritisere økt avgift på utslipp. Det var Arbeiderpartiets inngang i finansdebatten. Så har vi Senterpartiet, som er imot, og harselerer med omtrent ethvert klimatiltak, og som er det eneste partiet på Stortinget som stemte imot den første internasjonale reelt forpliktende klimaavtalen som er inngått med EU. Allikevel går Sosialistisk Venstreparti og Audun Lysbakken ut og sier at de nå skal vise hvor enige de er på venstresiden i norsk politikk, de skal gjøre seg klar for en rød-grønn regjering.(Presidenten klubber.) Hvorfor vil han egentlig samarbeide med partier som er imot klimatiltak(presidenten klubber igjen) og høyere pris på utslipp? (Presidenten klubber.) (presidenten klubber igjen)
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Det var overhodet ikke svar på spørsmålet, og jeg vil bare si: «samarbeidet godt» – «godt»? Det er tydelig at jeg ikke vet hva det ordet betyr, for det var ikke mitt inntrykk av klimasamarbeidet som var i den rød-grønne regjeringen. Tvert imot er det det borgerlige flertallet som gjennom seks år har forsterket klimapolitikken til Norge. Men så sier representanten Lars Haltbrekken at det ikke er aktuelt for ham at prisen på utslipp går ned. Han vil at prisen på utslipp skal bli høyere. La meg nå stille spørsmålet på følgende måte: Er det et ultimativt krav fra Sosialistisk Venstreparti at CO 2 -avgiften, prisen på utslipp, skal opp i en eventuell rød-grønn regjering? Hvordan har han da tenkt å håndtere uenigheten med Arbeiderpartiet og Senterpartiet? Er det et ultimativt krav?
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Tusen takk for innlegget. Jeg mener å huske at Miljøpartiet De Grønne i juni foreslo at man skulle overføre 65 mrd. kr årlig til FNs grønne klimafond. For ikke så veldig lenge siden var det et stort oppslag i Aftenposten, med dobbeltside og alt, hvor Miljøpartiet De Grønne sa nøyaktig det samme: Det skulle komme 65 mrd. kr årlig til FNs grønne klimafond. Hvor er de 65 mrd. kr i Miljøpartiet De Grønnes alternative statsbudsjett? De er ikke å finne der.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Det er en nyttig presisering at Miljøpartiet De Grønne har ombestemt seg, at ikke alle 65 mrd. kr skal inn i FNs grønne klimafond. Vi dobler innsatsen dit, fordi vi mener det også er viktig, men samtidig vil vi ha kontroll på hvordan midlene brukes. Vi vil også kunne bruke penger på andre ting enn det i det internasjonale klimaarbeidet, og derfor styrker vi også den innsatsen i vårt budsjett. Men de 65 mrd. kr fra oljefondet er ikke å finne noe sted i Miljøpartiet De Grønnes alternative budsjett – ikke i det budsjettet som denne komiteen har, ikke i det budsjettet som finanskomiteen har. Vi sjekket senest nå, og de 65 mrd. kr er ikke å finne, men de kommer kanskje en dag. Men så lurer jeg på et eventuelt framtidig regjeringssamarbeid, for det er jo ikke slik at Miljøpartiet De Grønne har et alternativt budsjett som ligner på noen av de rød-grønne partienes budsjett. Vil det for Miljøpartiet De Grønne være f.eks. et ultimativt krav til Arbeiderpartiet og Senterpartiet at prisen på utslipp skal gå opp?
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Jeg hadde bare lyst til å si takk for en god debatt. Den nærmer seg definitivt slutten. Det er ikke alle prioriteringer som kommer fram i en sånn debatt. Det er noen prioriteringer som det kunne vært interessant å høre mer om fra venstresiden, f.eks. at Arbeiderpartiet mener det er blitt for dyrt å forurense i Norge nå. Det var deres hovedkritikk mot budsjettet i finansdebatten. Arbeiderpartiet mener også at elbilpolitikken nå er gått for langt. Senterpartiet er imot en forpliktende klimaavtale, som alle andre partier er for. De er fortsatt imot nullutslippsfondet for næringstransporten. De holder seg med den gamle modellen som ingen lenger snakker om, og som ville ført til at man fortsatte å belønne dem som forurenset, og ikke innførte forurenser-betaler-prinsippet. Så er det kommet fram at det ikke stemte da Miljøpartiet De Grønne over to sider i Aftenposten og foran tusenvis av klimastreikende ungdommer lovet at de skulle foreslå å bevilge 65 mrd. kr til internasjonale klimatiltak. De valgte aktivt ikke å foreslå å bevilge de 65 milliardene. Hvis vi hadde vedtatt Miljøpartiet De Grønnes alternative budsjett, uavhengig av hvilken komité, hadde det ikke gått 65 mrd. kr fra oljefondet til internasjonale klimatiltak, slik Miljøpartiet De Grønne har lovet nå i flere måneder. De fant ikke plass til å prioritere det i sitt eget budsjett. Ellers synes jeg det er interessant at verken Sosialistisk Venstreparti eller Miljøpartiet De Grønne vil fortelle hvilke krav de vil stille til partier de kunne tenke seg å samarbeide med. For SV er det tydeligvis ikke viktig at det blir dyrere å forurense. Et enkelt ja- eller nei-spørsmål til representanten Haltbrekken i begynnelsen av denne debatten var: Er det et ultimativt krav at det fortsatt skal bli dyrere å forurense, når vi hører fra finansdebatten at Arbeiderpartiet mener det er blitt for dyrt å forurense? Det var ikke mulig å få et ja- eller nei-svar på det, som jo tyder på at svaret åpenbart er nei, det er ikke så viktig. Med denne regjeringen blir det dyrere å forurense. Vi bidrar mer til omstilling, hjelper markedet med å omstille seg, og som oppfølging av avtalen vi har med EU, vil det komme en sektorvis plan for at vi skal nå våre klimamål for 2030.
Stefan Heggelund (Høyre), 2019-12-04:
Jeg vil også takke komiteen for et godt samarbeid. Norge var tidlig ute med innføring av en markedsbasert omsetning av kraft. Kraftbørsen Nord Pool ble verdens første internasjonale børs for omsetning av kraft etter at Sverige, Danmark og Finland kom med fra 1996. Sammen med forvaltningen av de naturgitte energiressursene våre har konkurransen bl.a. ført til at vi har Europas laveste kraftpriser. Gjennom kraftutveksling med andre land sikrer vi oss mot strømmangel, samtidig som det har bidratt til mer stabile priser både for næringsvirksomhet og i folks hjem. Så er det slik at norsk økonomi må omstilles for å bli mindre oljeavhengig, og med den kompetansen og de ressursene Norge har, kan fornybarnæringen være en viktig brikke for å nå dette målet, samtidig som Norge omstilles videre i en grønn retning. Det betyr også at norsk fornybarnæring må ha mulighet til å vokse. Kraftutveksling kan også være viktig i et klimaperspektiv, da utslippsfrie energikilder gjerne er uregulerbare. God utvekslingskapasitet i og mellom land er derfor nødvendig når de fornybare energikildene skal erstatte kullkraften i Europa. Her har Norge et fortrinn med tanke på at ca. halvparten av den regulerbare fornybare kraften i Europa er i Norge. Norsk fornybar kraft er også positivt for konkurransekraften til norsk industri, samtidig som den kraftkrevende industrien er norsk fornybar krafts viktigste kunde. Gode rammevilkår for kraftkrevende industri er derfor viktig både for norske arbeidsplasser og verdiskaping og for mulig vekst for norsk fornybarnæring. Så viser jeg til den avtalen som er mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre, Arbeiderpartiet og Miljøpartiet De Grønne. Jeg er glad for at representanten Barth Eide ikke har sett noen tegn til at den avtalen ikke står seg fremdeles. Det har ærlig talt ikke jeg heller.
Theodor Barndon Helland (Fremskrittspartiet), 2019-12-04:
Regjeringen satser betydelig på havet. Vi har store satsinger innenfor havvind, karbonfangst og -lagring, havbruk og selvfølgelig vår viktigste næring, petroleum. Et godt eksempel på dette er som nevnt det nylige tilsagnet på 2,3 mrd. kr til Hywind Tampen, muliggjort av regjeringens satsing på Enova.
Theodor Barndon Helland (Fremskrittspartiet), 2019-12-04:
Et overordnet mål for energipolitikken er å sikre høy verdiskaping gjennom effektiv og miljøvennlig forvaltning av ressurser. I så måte er min region, Agder, i en unik posisjon i verden. Kraftoverskuddet vi har i Agder, utgjør i dag halvparten av Norges totale kraftoverskudd, og det kommer fra fornybar vannkraft. Dette er enestående i verdenssammenheng. En viktig forutsetning for dette er et framoverlent næringsliv som evner og ønsker å gjøre bærekraft til business. Samtidig er Agder en teknologiregion med sterke kompetansemiljøer, som bl.a. Eyde-klyngen, NODE-bedriftene, Agder Energi og UiA. Agder vil nå bruke sin posisjon med fornybare ressurser, kraftoverskudd og kompetanse til å redusere egne utslipp, men ikke minst til å øke verdiskapingen i regionen. Visjonen er å stadig elektrifisere. Gjennom samarbeidet Electric Region Agder, med over 50 aktører fra privat næringsliv og det offentlige, er man enige om et felles mål. Vi må gjøre bærekraft til business og vise det private næringsliv at grønne løsninger kan være lønnsomme, framfor stadig å velge nye reguleringer. Prosjekter der hver region og hver kommune tar i bruk sine fordeler og skaper nye verdier, vil være avgjørende for hvordan vi løser utfordringene verden står overfor. Agder skal være en region for utvikling og utprøving av morgendagens energiløsninger. Målsettingen er ambisiøs, men fullt oppnåelig, og arbeidet er godt i gang. Vi er på vei til å bli et globalt utstillingsvindu for nye klima- og energiløsninger. Jeg vil oppfordre representanter i denne sal til å se mot sør. I en stadig mer sammenkoblet verden er Agder nærmest resten og representerer en utmerket mulighet for Norge til å vise vei inn i framtiden.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2019-12-04:
På same måte som føregåande replikantar kan eg takke for eit opplysande innlegg og ikkje minst for gode svar så langt. Eg har til liks med andre òg – slik eg alltid gjer – sete meg ned og lese Arbeidarpartiets alternativ godt, og der fann eg ei setning om havvind som seier: «I tillegg må det på plass en nasjonal sektoravtale mellom næringsliv på land og hav, sammen med myndigheter, virkemiddelapparat, forskningsmiljøer og øvrige deler av klyngen som sikrer at det bygges opp industri, kompetanse, arbeidsplasser og eksporterbar teknologi for flytende havvind.» No har i løpet av replikkrunden representanten fleire gonger peika på at det er den store eksportnæringa olje og gass som skal vere føregangsmodellen for dette. I setninga eg nettopp las opp frå Arbeidarpartiets alternative budsjett, står det at det er teknologien som skal eksporterast. Men straumen som blir produsert av den flytande havvinden – tenkjer Arbeidarpartiet at det er noko som ein òg skal eksportere? I så fall: Gjennom kva kablar ønskjer Arbeidarpartiet å gjere det?
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2019-12-04:
Kjenner de at det blæs litt i salen? Det er eit litt sånt drag her. Det er vinden som kjem av ei stor kappe som snur seg etter han. Då Senterpartiet i fjor stod i salen her i denne debatten, var dei med på vedtaket om at Noreg skal kome med verkemiddel for å hindre at det blir selt biodrivstoff med høg avskogingsrisiko. Det forslaget har det kome politikk på. Det har blitt føreslått at ein skal innføre vegbruksavgift, sånn at det ikkje lenger er fritt fram over omsettingsforbodet med å bruke palmeolje på tankane for norske seljarar av drivstoff. Men Senterpartiet sitt alternative forslag går imot og kjem ikkje med nye forslag eller andre forslag til korleis ein skal få vekk den palmeoljen. Kva er det som er grunnen til at Senterpartiet ikkje ser på regnskogen som eit klimapolitisk verkemiddel lenger?
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2019-12-04:
Vi har hatt nokre veker bak oss no der det å trekkje opp stråmenn har blitt noko som dei aller fleste har kritisert andre for å gjere. Problemet med stråmenn er at dei tek veldig fort fyr, og det representanten Aukrust no gjer, er å bidra til ein stråmann. For eg har høyrt den talen Kjell Ingolf Ropstad heldt til sitt landsstyre, der han ikkje snakka om den breie miljøbevegelsen i Europa, men der han snakka om enkeltelement. Det har vi jo òg sett i denne salen i debattar som Stortinget sjølv har hatt, når ein har klimademonstrantar som lenkjar seg fast i stortingssalen, og som seier at demokrati og menneskerettane er underordna det å løyse den store klimakrisa som er. Det er ei bekymring som vi er nøydde til å ta på alvor fordi vi skal løyse klimaendringane, og det skal vi gjere innanfor det rammeverket vi har. Med demokratiet og menneskerettane i botnen kan vi klare det.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2019-12-04:
Representanten Myhrvold har eit mønsterverdig engasjement i denne saka, som eg synest er ei viktig påminning om at Kristeleg Folkeparti òg har gode allierte i opposisjonen når det handlar om å få til ei likare nettleige i heile landet. Det som var utfordringa i løpet av dei tidlegare åra, når ein hadde ei løyving over statsbudsjettet, var jo at ho hadde eit noko avgrensa omfang, og at ho ikkje løyste dei utfordringane som låg i botnen. Ein har no fått ein gjennomgang, som RME har gjennomført, og som no er på høyring, og eg skal ikkje meine for mykje om den. Men la meg seie det sånn at eg er einig med representanten i hans tidlegare poeng om at det er den politiske gjennomføringa her som er viktig, og der har vi ei regjeringserklæring i botnen som seier at det skal kome tiltak som skal sørgje for ei likare nettleige.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2019-12-04:
Noko av det som ofte har vore kritisert etter at vi fekk ei fleirtalsregjering, går på at ein var redd for at alle ting som kom frå regjeringa, berre skulle bli vedtekne på autopilot. Representanten Haltbrekken var på den same høyringa som meg, der det kom fram gode argument som viste at det omsetningskravet som var sett frå regjeringa på 20 pst., låg vi an til å overoppfylle i fjor. Det betyr at norske utslepp frå vegsektoren isolert sett hadde gått veldig mykje opp om ein ikkje hadde teke dei grepa som dei fire partia no er einige om. Eg er stolt av at vi kan gjere den typen korrigeringar når det kjem ny og god informasjon som tilseier det. Så har vi no fått på plass kanskje det viktigaste grepet for å få kontroll over norsk biodrivstoff og kva slags biodrivstoff som blir selt, og vi unngår ein del av det med høg avskogingsrisiko når vi no innfører vegbruksavgifta, som betyr at det er den delen som er innanfor omsetningskravet der staten faktisk stiller krav, som blir konkurransedyktig, og som vi oppfyller når ein òg har eit høgare omsetningspåbod. Så får vi ikkje fasiten på om vi klarer å utelukke alt før dei tala blir rapporterte inn til neste år.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2019-12-04:
Eg meiner vi leverer god politikk på begge dei to store sektorane som representanten her tek opp, f.eks. når vi no har fått på plass løyving til eit stort havvindanlegg som nettopp skal gå inn og sørgje for at vi får fjerna ein del av gassaggregata som står på norsk sokkel, og erstatte dei med fornybar kraft. Det viser at ein tek grep når det gjeld olje og gass. Så er det heilt riktig som representanten seier: Kristeleg Folkeparti har ikkje fått gjennomslag for sin primærpolitikk om pumpepris i det som ligg i regjeringserklæringa. Men eg trur dette er ein sånn debatt der eg tenkjer vi òg skal snakke med innestemme, for i dag, når ein ser på kor mange som står i elbilkø i Noreg, er ikkje problemet med omstillinga i norsk bilpark at det er for få som ønskjer å gå over til eit fornybart alternativ. Problemet er tvert om at ein enno ikkje har fått på plass raske nok leveringar og bilmodellar som sørgjer for at vi kan få dekt heile det behovet som vi må, innan 2025. Så eg trur vi skal snakke med innestemme i så måte.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Representanten Heggelund var innom mange ting. En av de viktige tingene var at han påpekte at fergesambandene skulle over på eldrift. Det er gjerne et fylkeskommunalt ansvar. Vi vet at det er store investeringer, samtidig som man ikke nødvendigvis får de store inntektene med en gang. Det er altså store investeringer og lave driftskostnader. Hvordan skal regjeringspartiene, som nå har samlet et flertall for statsbudsjettet, få til ordninger som gjør at investeringskostnadene ikke blir skjøvet over på billettprisene, altså på brukerne? For selv om det tjenes inn over tid, vet vi at det koster mye nå.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Nå er det vel stor usikkerhet om man i tilstrekkelig grad har fulgt opp i forhold til den fylkeskommunale økonomien, og det er også grunnen til at Arbeiderpartiet gikk inn for en påplussing i vårt alternative budsjett. Men det vi ser ute, er at det er en reell frykt blant fergebrukere, og det er et opprør på gang som minner mye om bompengeopprøret. Dette er utgifter folk har i hverdagen, som de er nødt til å ta på seg for å kunne bevege seg rundt, i fritid og i arbeid. Og regjeringen har ikke klart å skape nødvendig trygghet for at nødvendige rammer kommer på plass, sånn at man klarer dette løftet uten å skyve regningen over på forbrukerne gjennom økte billettpriser. Tvert imot er det faktisk spådd en fordobling på enkelte strekninger, som får store, negative konsekvenser for enkeltpersoner, familier og næringsliv.
Runar Sjåstad (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Klimakrisen er menneskehetens største felles utfordring. Klimapanelets rapport viser at selv om temperaturøkningen stopper på 1,5 graders oppvarming i snitt på kloden, kan temperaturen likevel bli 3–3,5 grader varmere i snitt i Norge. Det er heller ingen selvfølge at vi når målet på 1,5 grader. Det betyr svært store endringer i folks liv, og mest sannsynlig vil konsekvensene bli alvorligst nordpå da oppvarmingen er sterkest når man nærmer seg polene. De klimaendringene vi allerede registrerer, fører til varige og dramatiske endringer. Klimaendringer fører til mer nedbør, kraftigere nedbør og ekstremvær. Vi må derfor være forberedt på hyppigere flommer og skred. NVE har en viktig oppgave med å kartlegge risiko og forebygge og begrense skader som følger av flom og skred som en konsekvens av bl.a. klimaendringer. Det er viktig at NVE-anlegg har medarbeidere med rett erfaring og kompetanse til å rådgi kommuner og entreprenører og til å bistå med planlegging. Mange kommuner har ikke utført faresonekartlegging og kan dra nytte av NVE i arealplanlegging som skal sikre mot risiko knyttet til skred og flom i vassdrag. NVE leverte i desember 2016 en rapport som slo fast at dagens bevilgningsnivå gjør at mange sikringsprosjekter ikke kan gjennomføres. Videre viser NVE at økte bevilgninger ville kunne ført til reduserte kostnader for samfunnet ved flom- og skredhendelser – både direkte kostnader til reparasjon av bygninger og infrastruktur samt følgekostnader og brudd i infrastruktur. I tillegg vet vi at mange som lever og bor i flom- og rasutsatte områder, føler en stor grad av usikkerhet og frykt. All erfaring viser at det er klokere og billigere å forebygge framfor å reparere skader i ettertid, noe som blir bekreftet og godt dokumentert i bl.a. den svenske offentlige utredningen SOU 2007:60. Utredningen viser at kostnadene ved å forebygge skader på veier og broer på grunn av skred, ras, nedbrytning og oversvømmelse ble anslått til å være om lag fire ganger lavere enn ved å reparere. Behovet for økte bevilgninger og virkningene av dem er godt dokumentert. Derfor ønsker Arbeiderpartiet å øke bevilgningene til klimatilpasning og flomdemping. Tilskuddene går til tiltak mot klimaendringer og ekstremvær, flom og skred, kartlegging, forebygging, sikring, utstyr og kunnskap. Vi må gjøre det lettere for vannet å finne vei ned i jorda med grønne, åpne områder, la trærne forsinke vannet og ha et ledningsnett som tar unna nedbøren. Mer nedbør og ekstremvær fører til økt press på vann- og avløpssektoren, hvor det allerede er et stort etterslep på vedlikehold og opprustning. Arbeiderpartiet foreslår derfor 42 mill. kr utover regjeringens forslag til klimatiltak og klimatilpasning i kommunene. Vi øker rammene til skredsikring av fylkesveier, til skredsikring av riksveier og til den generelle fylkeskommunale økonomien.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-12-04:
Det har vært stor debatt om marine verneområder, og da budsjettet til regjeringen ble lagt fram, forundret det meg litt at man i løpet av 2019 skulle verne 14 områder. Men så ser jeg med glede at det i salderingsbudsjettet er foreslått å ikke verne disse områdene i 2019, muligens fordi det bare er tre uker igjen av dette året. Mitt spørsmål til representanten fra Høyre er: Hva er status for disse verneområdene? Og er det ikke egentlig en seier for Senterpartiet at disse områdene ikke skal vernes?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-12-04:
Regjeringen har de siste årene i sine budsjetter lagt inn millioner av kroner til konfliktdempende tiltak i kommuner med ulverevir, og jeg ble litt interessert i hva disse midlene egentlig går til. Statsråden kunne svare med at disse midlene bl.a. går til innkjøp av hundevester og kanoutleie. Synes representanten fra Fremskrittspartiet at dette er riktig bruk av skattebetalernes midler, hvis formålet var å kompensere for tapet – rettigheter som følge av høyt rovdyrtrykk?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-12-04:
I statsbudsjettet fra Klima- og miljødepartementet står det at for å øke bestanden av brunbjørn opp mot bestandsmålet vil regjeringen legge føringer om at områder med kjent forekomst av bjørnebinner må prioriteres til bjørn inntil det nasjonale bestandsmålet er nådd. Dette er etter Senterpartiets mening et klart brudd på rovdyrforliket, som har klare føringer om at det skal iverksettes uttak i beiteprioriterte områder, selv om bestandsmålet ikke er nådd. Mitt spørsmål til statsråden er om det er enighet i regjeringen om denne formuleringen, eller om departementet og statsråden her har uført et lite arbeidsuhell.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-12-04:
Jeg hører hva statsråden sier, men med den formuleringen som ligger i statsbudsjettet, betyr det i praksis at man vil utvide forvaltningsområdet for bjørn. Dette vil få store konsekvenser for Trøndelag, som de siste årene har opplevd store tap til rovdyr. Mitt spørsmål går igjen til statsråden: Mener man det man skriver i statsbudsjettet om at det ikke skal kunne tas ut bjørn i områder der det er bjørnebinner?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-12-04:
Jeg vil starte med å takke komiteen for et konstruktivt samarbeid. Innstillingen er ikke enstemmig, og det er vel ikke noen overraskelse at Senterpartiet ikke deler flertallets syn i denne saken. Jeg regner derfor med at de som står bak flertallet, vil redegjøre for sitt syn. Saken gjelder den etter hvert mye omtalte konsesjonssøknaden til NorthConnect og forslaget om å stanse denne prosessen. NorthConnect søkte i mars 2017 om konsesjon for å bygge og drive en sjøkabel mellom Skottland og Norge. Saken ligger fortsatt til behandling hos NVE. I mellomtiden har vi i denne salen behandlet saker om EUs tredje energimarkedspakke, og med det avga flertallet bestående av regjeringen, Arbeiderpartiet og Miljøpartiet De Grønne en erklæring med en forutsetning om at Statnett skal eie og drive alle framtidige mellomlandsforbindelser. Det har skjedd svært lite etter at den saken ble behandlet, og premisset om hvorvidt NorthConnect faktisk blir omfattet av denne avtalen om statlig eierskap, framstår som veldig usikkert. Den faktiske statusen er at energiloven ikke er endret, og det er derfor åpent for at private nettopp kan bygge, eie og drifte utenlandskabler. Senterpartiet deler forslagsstillerens syn på behovet for flere kabler til utlandet og på at Norge kan bidra til utfasingen av fossil energibruk i andre land på andre måter enn å eksportere vårt kanskje aller viktigste konkurransefortrinn – ren kraft. Norsk kraftkrevende industri er helt avhengig av dette konkurransefortrinnet, og å risikere økte kraftpriser i Norge gjennom en utenlandskabel det strengt tatt ikke er behov for, er et høyt spill. Saksgangen i konsesjonsbehandlingen av NorthConnects søknad skaper usikkerhet. Den skaper usikkerhet for norsk industri og norske arbeidsplasser, men den skaper også usikkerhet rundt hva som egentlig er den politiske statusen i saken. Er det sånn at NorthConnects søknad skal behandles i tråd med premisset som ble lagt ved behandlingen av tredje energimarkedspakke, eller vil denne, til tross for de klare forventningene som er skapt, gå sin gang uavhengig av det? Dette er et spørsmål det virker nærmest umulig å få et klart svar på. Senterpartiets prinsipielle standpunkt er uansett at det er staten som skal ha monopol på eierskap og drift av kabler til utlandet, og at det er vanskelig å se denne saken uten sammenheng med den viljen stortingsflertallet også ellers viser når til å gi fra seg makt og styringsmuligheter i energipolitikken, noe som etter Senterpartiets syn er svært uklokt og en lite langsiktig politisk strategi. Med det tar jeg opp forslaget fra Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2019-12-04:
Jeg tror det viktigste vi kan gjøre, i motsetning til det representanten mener, er å gi tilgang til arealer. Gir vi ikke tilgang til arealer, er det helt umulig å satse på havvind i Norge. Det er grunnleggende, og det er et arbeid vi har prioritert, og det er på gang. Det virkemiddelapparatet som er tilgjengelig for industrien, har virket. Vi har gitt støtte til Enova på 2,3 mrd. kr, som er rettet inn mot havvind, og som er rettet inn mot vår næring og vår industri, for å utvikle dette arbeidet videre. Det er helt sikkert problemstillinger som vil komme opp, hvor vi kan være med og bidra til å lette arbeidet for vår næring og industri, og det skal vi ta når det kommer. Men sånn det ser ut nå, registrerer jeg at norsk næringsliv vinner kontrakter i utlandet knyttet til havvind. Så jeg har tro på at sammen med både offentlige myndigheter og næringslivet kommer norsk havvind til å bli en suksess.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2019-12-04:
Jeg synes det er veldig positivt at vi har en næring som er utålmodig, og som ønsker å satse på dette. Det viser at vi har et selskap – Equinor – som begynte å satse på havvind tidlig. De begynte å satse på Hywind-prosjektet sitt, som har gitt resultater. Det har ført dem i en posisjon som gjør at det er naturlig at de ligger så langt framme at de får en støtte fra det offentlige til å være med på å utvikle dette på det nåværende tidspunkt. Så vil det komme andre selskaper i samme posisjon som Equinor er i i dag, og da vil de få tilgang til det samme virkemiddelapparatet som Equinor har fått sin søknad behandlet av. De vil få sine saker behandlet der og forhåpentligvis få et resultat som er lignende, og som realiserer utbyggingen av mer havvind i Norge.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2019-12-04:
Jeg kan bare si meg enig med representanten i at hvis det er det midlene er blitt brukt til – det som representanten viser til som forslag – er jeg helt enig i at det helt sikkert må være andre tiltak en kan gjøre med de midlene, som er bedre egnet. Disse midlene skal gå til å kompensere for de vedtakene som kommunen har blitt rammet av, og jeg håper virkelig at kommunene er i stand til å være så konstruktive at de finner på gode tiltak som er med på å erstatte det tapet som kommunene ellers har opplevd.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2019-12-04:
Vi har en stor utfordring når det gjelder utslipp. Så har vi også en stor utfordring med at vi ønsker å produsere energi. Og vil vi ha et ønske om fortsatt å produsere den samme energien, ser vi at vi har problemer med å klare den veksten innenfor fornybar. Vi har en verden som vokser med 80 millioner mennesker. Etterspørselen etter energi er veldig stor, og derfor er vi nødt til å ha fossilt. Vi klarer ikke å fase ut fossilt mer eller mindre over natten, som kamerat Haltbrekken gjerne hadde hatt lyst til, men da må vi innrette oss på den måten at vi klarer å fase ut de mest forurensende energikildene først, og det er norsk gass og gass generelt med på å gjøre.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2019-12-04:
Sist Senterpartiet styrte Olje- og energidepartementet, var en av partiets store visjoner at Norge skulle bli en betydelig eksportør av ren norsk fornybar energi til Europa. Norge skulle være Europas batteri. Om en skulle oversette det til et sånt senterpartipisk språk, ville det vel bli sånn at Senterpartiet ønsket å selge arvesølvet vårt til utlandet. Dette ble senere fulgt opp av Ola Borten Moe med å realisere to store strømkabler til Tyskland og England – ja, han var faktisk også positiv til å bygge strømkabel til Skottland. Jeg sitter med en oppfattelse av at Senterpartiet har skiftet litt politikk på dette området siden de ble kastet ut av departementet. Er det sånn at Senterpartiet har gått bort fra sin visjon om å selge arvesølvet til Europa?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2019-12-04:
Kamerat Haltbrekken og SV er tydelige i sitt klimaengasjement, og det skal de ha all honnør for. Selv om det blir veldig mye snakk om det som skjer nasjonalt, tror jeg vi er enige om at det som vil avgjøre utfallet av klimasituasjonen, er det som skjer internasjonalt. Parisavtalen åpner for at store utslippsland som Kina og India ikke blir berørt. Det tilsier at hvis veksten fortsetter det neste tiåret, fram til 2030, kommer India og Kina til å slippe ut 5 000 millioner tonn mer enn de gjør i dag. Hele den innsatsen som Norge og EU står for, kommer i 2030 til å ha redusert utslippene med 900 millioner tonn, altså en sjettedel av det som Kina og India er ansvarlige for. Hva vil representanten Haltbrekken gjøre for å ta tak i dette?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2019-12-04:
Biodrivstoff har vært en viktig satsing for regjeringen og et viktig tiltak for å få ned klimautslipp og gradvis fase ut fossilt drivstoff. Utfordringen med denne satsingen er selvfølgelig bruken av palmeolje. Det er tverrpolitisk enighet om at vi ønsker å kvitte oss med all bruk av palmeolje, og vi har til og med redusert satsingen for å gjøre det mindre attraktivt å bruke palmeolje. Så leser jeg i finansinnstillingens forslag nr. 21, fra Miljøpartiet De Grønne, der det står at de ønsker at regjeringen skal «reversere innføringen av veibruksavgift for biodrivstoff utenfor omsetningskravet». Betyr dette at reduksjon av klimagasser er så viktig at Miljøpartiet De Grønne ikke bryr seg om at det blir hugd ned regnskog, eller som SV ville sagt det – at man kjører med en orangutang på tanken?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2019-12-04:
Jeg vet ikke om jeg helt forsto det svaret. Når problemstillingen har vært at en bruker palmeolje i biodrivstoffet, hadde jeg forventet at Miljøpartiet De Grønne hadde lagt inn føringer i sitt forslag som viste at en støttet den politikken. Når Miljøpartiet De Grønne nå kun tar til orde for å reversere innføringen av veibruksavgift for biodrivstoff utenfor omsetningskravet, vil ikke da representanten se at risikoen for at bruken av palmeolje vil øke, er større enn med forslaget fra regjeringen?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Jeg er veldig glad for at representanten Halleland er så engasjert i industripolitikk. Det har vi til felles. Men så skal vi se om våre veier møtes videre. Arbeiderpartiet er veldig opptatt av havvind – vi har kommet med forslag til Stortinget, og vi er utålmodige når det gjelder hva som skjer i regjeringen i den forbindelse. Det er vi ikke alene om. Stein Lier-Hansen i Norsk Industri kritiserer regjeringen for manglende satsing, og Harald Solberg i Rederiforbundet etterlyser rammevilkår for havvindsatsingen. Det hjelper lite med nye områder om rammevilkårene ikke er på plass. Mitt spørsmål til representanten Halleland er: Hvilke rammevilkår vil industrien få for å kunne satse på havvind, og når kommer disse på plass?
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Dette var egentlig det svaret jeg regnet med å få, men jeg tenkte at man kanskje kunne oppgradert seg og vært litt mer avansert i svaret. For det er jo ikke sånn at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet ikke er enige om at vi skal ha nye områder for havvind, vi er veldig glad for nettopp det, men vi sier at det ikke er nok å ha bare det. Man må ha rammebetingelser som bidrar til at man får en satsing. Nå har vi sett at Enova har bidratt med penger til Equinor, men hva med resten av næringslivet? Hvilke rammebetingelser skal de forholde seg til framover? Har man noen nye tanker, noen nye satsinger der – og når kan industrien se for seg at dette kommer? De venter nemlig og er ganske utålmodige, for det er viktig for dem å få et hjemmemarked opp å gå.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2019-12-04:
Regjeringa Solberg har i perioden 2013–2019 hatt ein overordna politikk om å flytta ut arbeidsplassar til distrikta eller å la nyetableringar koma andre stader enn i Oslo-gryta. For oss er det viktig å ta heile landet i bruk. Dette er god distriktspolitikk, men det er òg god miljøpolitikk, ettersom me etablerer arbeidsplassar der folk bur. Anslagsvis har me i denne perioden etablert eller flytta ut om lag 1 000 arbeidsplassar – og fleire ligg i løypa. I Senterpartiet sitt alternative budsjett er no fleire av dei innsparingstiltaka som no er føreslegne, sette i revers, og implisitt vil det føra til nedlegging av offentlege tenester i distrikta. Eg nemner kutt i Justervesenet på Kjeller, kutt for Sjøfartsdirektoratet i Haugesund, avvikling av Regelrådet i Hønefoss, kutt i fylkesmannsembete – og lista er mykje lenger. Eg vil gjerne spørja representanten om dette er Senterpartiet sitt svar til(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) nok hadde andre forventningar, ettersom retorikken har vore som han har vore. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Kristelig Folkeparti har en stolt miljøhistorie og har vært opptatt av både å bidra internasjonalt og å sette seg klare nasjonale mål, men etter at Kristelig Folkeparti valgte side og har gått i regjering med Fremskrittspartiet, er det ikke mye igjen å spore av det engasjementet. Man skulle tro det skyldtes kompromisser med Fremskrittspartiet, men det vi har sett det siste halvåret, er at det skyldes mest dem selv. Kristelig Folkepartis leder holdt en tale tidligere i høst hvor han snakket om trusler mot menneskeverdet. Han startet med å snakke om høyreekstremisme og endte med å snakke om miljøbevegelsen. Mitt spørsmål til representanten Storehaug er om han er enig med sin partileder i at miljøbevegelsen utgjør en av de store truslene i Europa mot menneskeverdet.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Høyrepartiene har hatt flertall i denne sal siden 2013. I 2013 lovet de å forsterke klimaforliket. Siden da har Ola Elvestuen vært en av høyrepartienes viktigste miljøpolitikere, og nå vet vi svaret – under en måned før kalenderen viser 2020: Det ble ikke en forsterkning; det ble et havari av de målene. Hva mener Ola Elvestuen er den viktigste grunnen til at hans prosjekt har vært mislykket når det gjelder å forsterke klimaforlikets målsettinger?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Det var et litt underlig svar, for klimaforliket handler jo ikke først og fremst om virkemidler. Det handler om målsettingene – hvordan vi faktisk skulle komme i mål med det som var Norges ambisjoner. Klimaet reddes ikke av ulike virkemidler. Det reddes av hva som faktisk er resultatet av denne regjeringens politikk, og resultatet av denne regjeringens politikk er at utslippene ikke har gått ned, slik Ola Elvestuen lovte i 2013. Derfor prøver jeg på nytt: Hvorfor har ikke utslippstallene vært i tråd med hvordan Ola Elvestuen sa han skulle forsterke målsettingene da han gikk til valg i 2013?
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2019-12-04:
Man skjønner at Ola Elvestuen blir desperat og ikke har svar, når han skylder på de rød-grønne. Nå har han vært statsråd i to år, og han har vært den viktigste miljøpolitikeren på høyresiden i seks år. Resultatet er at han ikke har kommet i mål. Det kan han ikke skylde på noen andre enn eventuelt sine regjeringspartnere for at han ikke har klart. Jeg skjønner at jeg ikke får svar på hvorfor han mener at vi ikke har kommet i mål – bortsett fra at det er de rød-grønnes skyld. Da vil jeg stille ham et annet spørsmål, som handler om det samme: Når forsto Ola Elvestuen at vi ikke kom til å nå klimaforlikets målsettinger, og hvorfor kom han ikke da til Stortinget for å redegjøre eller legge fram mer politikk, sånn at han kunne være ansvarlig og gjøre den jobben han var satt til å gjøre – nemlig å nå våre målsettinger?