Gunnar Kvassheim (Venstre), 2008-12-02:
Vi i Venstre synes det er svært viktig at et bredt flertall bestående av alle partiene på Stortinget utenom Fremskrittspartiet i innstillingen sier et klart nei til kommersielle kjernekraftverk i Norge. Det er også viktig at flertallet begrunner sin motstand med både sikkerhetsrisikoen, miljøaspektene og problematikken knyttet til lagring av atomavfall. Også en samlet miljøbevegelse tar sterk avstand fra satsing på kjernekraftverk i Norge. Dette inkluderer kjernekraftverk basert på thorium som brensel, fordi dette ikke i særlig grad skiller seg fra konvensjonell kjernekraft. Venstre tok initiativet til en samling av miljøorganisasjonene i Norge, som endte opp med en felles uttalelse hvor de gikk kraftig imot kjernekraftverk i Norge. Inga Marte Thorkildsen har på en god måte referert det som var begrunnelsen i den felles uttalelsen fra disse miljøorganisasjonene, og jeg slutter meg fullt og helt til den. Jeg har også lyst til å gi saksordføreren, Asmund Kristoffersen, ros for at han på en god måte har redegjort for komitéflertallets innstilling. Det er god sammenheng i det representanten Kristoffersen over lang tid har arbeidet med innenfor dette feltet. Det går både på den norske politikken og på vårt engasjement i forhold til Sellafield, som er en del av en helhetlig politikk som Venstre slutter seg til. Innstillingen avklarer at den politikken som lenge har vært ført på dette området, fremdeles ligger fast. Vi er tilfreds med det, for det har vært enkelte som har forsøkt å nytte anledningen til å så tvil om denne grunnholdningen fortsatt var på plass. En har pekt på at det var satt ned et thoriumutvalg, en har pekt på at StatoilHydro hadde et engasjement, og at Statoil hadde et engasjement i selskap som arbeidet med kjernekraft. Det har skapt en usikkerhet som nå er ryddet av veien av et solid flertall. Jeg er enig med representanten Sande i at det viktige klima- og energipolitisk er hva slags rolle Norge kan spille som betyr noe utover landets grenser, og på hvilke områder vi har spesielle forutsetninger for å gjøre en jobb som blir viktig. Det er definitivt ikke innenfor kjernekraft. Det er innenfor to hovedområder: Det er innenfor CO2-håndtering og -deponering, og det er innenfor marin energiproduksjon. Der kan vi gjøre noe som det skinner av, og som får betydning langt utover landets grenser. Vi kan bygge opp det som kan danne grunnlaget for et industrielt eventyr knyttet til ren energiproduksjon og håndtering av CO2 , noesom etterspørres i store deler av verden. Det er her vi bør bruke våre menneskelige ressurser. Det er her vi bør bruke våre teknologiske og økonomiske ressurser. Vår målsetting må være å få en stor nettoeksport av ren energi og samtidig bygge opp en leverandørindustri som er på linje med den industrien en har knyttet til olje- og gassvirksomheten. Det er blitt forsøkt framstilt som om det var et nytt momentum, en ny situasjon, da denne thoriumdebatten ble reist. Det ble framstilt som om thorium var en potensiell gullgruve for Norge. Dette framstod som et luftslott. Det kan vises til NGUs vurdering av dette, hvor konklusjonene er krystallklare: Ressursene er ikke kommersielt utnyttbare, og dersom det hadde blitt bygd et thoriumkraftverk i Norge, måtte man ha importert brenselet fra utlandet. Venstre er tilfreds med at flertallet på Stortinget deler den grunnholdningen Venstre hele tiden har hatt i denne saken. Det er entydig og klart slått fast at det ikke er aktuelt å ta kjernekraft kommersielt i bruk i Norge. Det er andre områder vi skal satse på for å gjøre en jobb for å skaffe energi til vår del av verden.