trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Jeg synes ikke det er bra at barn bor på asylmottak i årevis i det hele tatt. Jeg mener at det i seg selv er et stort problem. Derfor er det helt avgjørende for denne regjeringen å sikre at det er rask behandling av asylsøknader, og at vi skal ha en ny mottaksstruktur, som skiller mellom dem som ikke får opphold, og som skal returneres, og dem som skal få opphold, og som skal være i landet. Jeg er helt overbevist om at det å ha en effektiv saksbehandling av asylsaker som gjør at personer som søker asyl, raskt får avklart sin situasjon og får vite om de skal returneres, og at man da enten setter all innsats inn på at de faktisk blir returnert, eller – om de skal få bli – setter all innsats inn på at de skal bli integrert, er det beste. Det gjelder ikke bare integrering gjennom barnehager eller språkopplæring, men det gjelder også integrering som gjør at man raskt kan bosettes i et lokalsamfunn. Jeg er helt overbevist om at når denne regjeringens politikk på asylområdet får full effekt, og vi har den saksbehandlingstiden som er forsvarlig, er vi ikke lenger i den situasjonen at det er barn som oppholder seg i mange, mange år på asylmottak.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Justisministeren framstiller budsjettet sitt som godt, og det er det på noen områder. Men det kommer også alvorlige bekymringsmeldinger fra store deler av sektoren når det gjelder kuttene budsjettet også inneholder. Ja, til og med fra den utropte vinneren, politiet, kommer det tilbakemelding om at kuttene får større konsekvenser enn påplussingene. Ansatte i Kriminalomsorgen har vært tydelige hele veien: Kuttene går ut over rehabiliteringen og tryggheten for ansatte og innsatte. De er heller ikke fornøyd med det som blir kalt den midlertidige løsningen, som dubleringen er. Å ha et godt rehabiliterende innhold er et effektivt forebyggende tiltak som medfører at tryggheten i samfunnet øker. Kriminalomsorgsdirektoratets tall viser at andelen av ansatte er ganske stabilt, men andelen innsatte har økt mellom 4 og 5 pst. Nå er det nærmere 100 pst. belegg i fengslene. Mitt spørsmål til ministeren er: Er han opptatt av innholdet i fengslene, og hva vil han gjøre for at de som kommer ut av fengsel, skal være mindre kriminelle enn de som går inn i fengsel?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Jeg vil berømme statsråden for et godt innlegg og vil rose ham for initiativene som er tatt, og også med stolthet skrive under på mye av det som vi sammen har fått til i justisbudsjettet, både styrkinga av politiet og, som statsråden også er inne på, at vi har med hele straffesakskjeden. Det er viktig. Så er det også et viktig moment fra Kristelig Folkepartis side, som vi fikk gjennomslag for i forhandlingene, å styrke kampen mot menneskehandel, og jeg vet at regjeringa har hatt et ønske om å løfte det feltet. Handlingsplanen mot menneskehandel går ut nå i år, og ettersom en i regjeringserklæringa varsler at en skal trappe opp innsatsen mot menneskehandel, ønsker jeg å vite hva statsråden tenker om neste handlingsplan, og eventuelt hvordan en skal følge opp for å styrke kampen mot menneskehandel, i tillegg til de forslagene vi nå fikk gjennomslag for i forliket.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Etter åtte år er det godt å framsnakke et budsjett med et tydelig Kristelig Folkeparti-stempel, og jeg må si at etter å ha hørt mange innlegg, er det mange godbiter av budsjettet som ikke er kommet fram, det har druknet i plastposer og andre saker. Men det som jeg vil løfte fram, er at vi lykkes med å få gjennomslag for en mer aktiv klimapolitikk, og at vi klarer å fortsette omstillinga for å nå lavutslippssamfunnet, det samfunnet der det lønner seg å velge grønt, og der det koster å forurense, et samfunn som tar sosialt ansvar, både for verdens fattigste og for dem som faller utenfor i Norge, gjennom tiltak for å hjelpe enda flere inn i arbeidslivet eller forhindre at de faller ut. Nå ser jeg at representanten Karin Andersen har gått ut av salen, men innlegget hennes var et eksempel på hvorfor det var viktig å få en Kristelig Folkeparti-profil her, for kritikken var jo mot budsjettet som kom fra regjeringa, og slik som det ble etter forliket, hadde det egentlig ikke vært noen vits å ta opp noen av de emnene som hun kritiserte. Budsjettet løfter familiene, det sikrer fleksibilitet og valgfrihet gjennom god kontantstøtte og enda flere barnehageplasser, slik at en kan velge selv. Det er en tydelig prioritering av kunnskap og høyere utdanning, og det er en sterk satsing på de yngste elevene gjennom økt lærertetthet. På Sørlandet, som blir kalt den glemte landsdel, er det en tydelig satsing på E18 Tvedestrand–Arendal, som kommer i 2015/2016, og det er en satsing på rv. 9 og også på E39. Ved UiA er det kommet nye stipendiatstillinger – sammen med universitetene i Stavanger og Nordland, som jo er de nye. På justisbudsjettet løfter en det viktige aspektet med trygghet for sårbare grupper. Det er en rekordstor satsing på politiet. Men Kristelig Folkeparti er ekstra stolt av at vi har fått inn midler til kampen mot menneskehandel – eller slaveri, som det egentlig er. I verden i dag er det kanskje så mange som 30 millioner mennesker som lever i slaveri, det er mer enn noen gang. I Norge vet vi at det er noen tusen, og vi har sett store overskrifter rundt Lime-saken, med arbeidslivskriminalitet, og vi vet at det også er mange som jobber som sexslaver. Nå skal det etableres fem grupper, eller grupper med etterforskere, jurister, i de fem største politidistriktene eller byene, som skal jobbe grundig med å etterforske mer menneskehandel. Vi har også fått gjennomslag for enda mer satsing på vold i nære relasjoner, noe som er et alvorlig samfunnsproblem – det koster samfunnet kanskje så mye som 6 mrd. kr årlig, viser anslag, og så mange som 100 000 barn kan være direkte eller indirekte rammet. Budsjettet for neste år for f.eks. barnehusene økes fra 60 mill. kr til 90 mill. kr. Det er en tydelig satsing på en gruppe som trenger vår oppmerksomhet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-01:
Jeg forstår at statsråden er glad for forliket, for maken til smålige og usolidariske kutt som det vi finner på statsrådens budsjett, skal man lete lenge etter. Det gjelder f.eks. kuttet for servicesenteret for au pairene, som er de mest sårbare arbeidstakerne, og som kan være utsatt for nettopp menneskehandel, som statsråden var opptatt av nå. Det gjelder også at man fjerner pengene som kunne gjort at unger som sitter flere år av livet sitt – småbarnstida deres – på asylmottak, kunne fått gå i barnehage. Jeg trodde faktisk at vi var enige om, og at alle visste, at det å gå i barnehage er uhyre viktig – særlig for at innvandrerunger skal lære seg norsk. Det har kommet mange rapporter – sist for 14 dager siden – som viser at det er helt avgjørende at barn har gått i barnehage for at de skal lære seg norsk. Da blir mitt spørsmål: Hvorfor mener statsråden at det er bra at barn som bor på mottak i årevis, der de fleste av dem skal bo i Norge, ikke starter å lære norsk tidlig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-01:
Noe av forskjellen på regjeringen og SV er at vi bruker de store pengene på de små folkene, på de små menneskene, og ikke på de rikeste og sterkeste – derfor styrker vi kommuneøkonomien. For det er slik som statsråden sa, at kommuneøkonomien handler om folk, og det handler om barn og unge. Noen av ungene blir mobbet, og de har så vonde problemer og tanker at de ikke orker å snakke med foreldrene sine eller læreren om det. De trenger en skolehelsetjeneste, for den tør nesten alle å gå til. Da vi satt i regjering, prøvde vi å styrke dette gjennom kommuneøkonomien, men vi sjekket det, og det ble nesten ikke noe skolehelsetjeneste av det. Sykepleierforbundet har nå gått igjennom dette, og gjennomgangen viser det samme: Det blir ikke flere helsesøstre hvis vi ikke øremerker pengene. Nå ser jeg at regjeringen har gått med på å øremerke midler til rus og psykiatri, og da er mitt spørsmål: Kan statsråden med hånda på hjertet love at de ungene som trenger skolehelsetjeneste, nå får det?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-01:
Statsbudsjettet viser hva vi synes er viktigst. Jeg pleier å si det at hvis en skal følge med på hva noen synes er viktig, så skal en holde et stivt øye på pengene, for det forteller veldig mye om nettopp det. For SV er fellesskapet, skole, eldreomsorg, sykehus, de som har det aller vanskeligst, mye viktigere enn at de som har alt på stell, de som ikke sliter med å få endene til å møtes, men som har jobb og gode muligheter, skal få enda mer. Derfor er det ganske opprørende at regjeringen velger som den gjør. De tror at flere skal komme i jobb ved at færre får hjelp til å komme i jobb når de kutter i tiltakene, f.eks. når man kutter i overgangsstønaden for enslige forsørgere sånn at de ikke skal kunne kvalifisere seg i tre år. Ett år er nok, sa statsministeren her i spørretimen for noen uker siden. Det sier vi ikke til noen andre som starter noe utdanningsløp i dette landet. Vi vet at man må ha kvalifisering for å kunne få jobb, og særlig hvis man alene skal kunne forsørge seg sjøl og ungene sine. Dette er helt motsatt av det vi bør gjøre. Å kutte i f.eks. barnetillegget for uføre, å kutte i ordninger som skal hjelpe vanskeligstilte, betyr faktisk at man får flere fattige. Bare disse kuttene – hvis regjeringen hadde fått gjennomført det den mente – ville jo gitt over 36 000 nye fattige barn over natta. Det blir altså ikke færre fattige av å ta inntekten fra fattige mennesker og til og med fjerne tiltakene som skulle gjøre at de kunne komme i jobb og forsørge seg sjøl. Det er derfor viktig for SV å bruke penger på dette, på flere tiltak, på tiltak for de vanskeligstilte, og at vi bruker penger på forebygging, på f.eks. helse. Der bruker vi omtrent like mye – på frukt og grønt og mat til skolebarna – som regjeringen og samarbeidspartnerne bruker på taxfree alkohol til de voksne. Jeg vet veldig godt hva det er som er best: forebyggende helsearbeid. Vi har diskutert øremerking, og jeg er veldig opptatt av at vi skal styrke skolehelsetjenesten. Nå var akkurat helseministeren på talerstolen og sa at han hadde trygghet for at de skal få den hjelpen de har krav på, og at man derfor øremerker. Ja, akkurat. Det er derfor SV vil øremerke pengene til skolehelsetjenesten, for når vi ikke gjør det, blir det ikke skolehelsetjeneste. Det kan like gjerne bli asfalt.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-01:
Jeg sa i mitt forrige innlegg at hvis man vil vite hva som er viktig for regjeringen, så tror jeg man skal holde øynene stivt på pengene, for det viser seg at det var ikke menneskene, men pengene som var viktigst allikevel. Det var kanskje til og med de aller rikeste menneskene som var de aller viktigste. Jeg har fulgt debatten de siste dagene, og samtidig har jeg jobbet intenst for virkelig å forstå den alvorlige situasjonen i Europa og i verden nå, med den største flyktningkatastrofen vi har sett siden annen verdenskrig. Jeg har lett etter forståelse for det i regjeringspartiene, og der fant jeg ingen ting. Det jeg finner, er en regjering som skryter av at det kommer færre flyktninger til Norge, når vi har den verste flyktningkatastrofen etter andre verdenskrig. Det er liksom en seier – for en regjering som må knegås av Venstre og Kristelig Folkeparti for å ta imot fattige 500 til. Det er ikke bare en helsemessig og humanitær katastrofe i disse nabolandene. Det er en ekstremt farlig politisk situasjon når så mange mennesker sitter i flyktningleirer og er på flukt i naboland. Det er millioner. Når det lille landet Libanon har fire millioner innbyggere og over en million flyktninger, burde jo det tilsi at en regjering i et land som har en eksepsjonell handlefrihet i økonomien, hadde tatt seg råd til litt mer, eller at de i hvert fall hadde gjort det de sier at de skal gjøre, nemlig å hjelpe folk der. Men heller ikke der legger de noen vesentlig større innsats på bordet. Det handler ikke om å hjelpe folk her eller å hjelpe dem der. Det handler om at vi må gjøre begge deler. Vi må gjøre det nå, fordi dette er mye verre enn noe av det andre vi snakker om i dag, og fordi det er en farlig situasjon som oppstår når resten av verden vender det døve øret til og ikke ildner hverandre opp til å gjøre mer og hjelpe flere. Der kunne Norge gått foran med et eksempel, der kunne vi vært ute i Europa, i naboland, i de landene vi samarbeider med hele tida, for å avhjelpe denne alvorlige situasjonen. Men man gjør det ikke. I stedet velger man altså å bruke milliarder av kroner til de rikeste menneskene i dette landet, inklusive meg sjøl, og det kan jeg love er fullstendig bortkastede penger.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Om 23 dager skal de aller fleste i hele Norge pakke opp én eller flere julegaver. Jeg føler at vi allerede har pakket opp en stor gave, nemlig regjeringens statsbudsjett – et statsbudsjett som vil bringe dette landet fremover i riktig retning. Jo da, det tok sin tid å komme i havn med budsjettforhandlingene, men det endelige resultatet er så visst til å leve med også for Fremskrittspartiet. Vi har grundig satt vårt fotavtrykk på budsjettet landet skal styres etter det kommende året. Valget i fjor viste at folk ønsker en ny kurs, en ny retning, og ikke mer rød-grønn trenering fra en sliten rød-grønn regjering. Nå er Høyre og Fremskrittspartiet på god vei til å levere det velgerne ba om. Det er betryggende å se at store og tunge områder som samferdsel, helse og justis er vinnerne i budsjettet. Dette er områder som Fremskrittspartiet har kjempet for i alle år, og hvor vi nå får levert, nettopp fordi vi sitter i regjering. For meg som kommer fra Buskerud, er det en glede å se samferdselsminister Ketil Solvik-Olsen vise sin handlekraft gjennom å få fart på prosessen med ny E16 til Hole og Ringeriksbanen mellom Sandvika og Hønefoss, noe som vil gjøre ringeriksregionen enda mer attraktiv både å bo i og å virke i. Det vil føre til nyetableringer og nye arbeidsplasser, folks eiendommer vil bli mer verdt når reisetiden til Oslo blir redusert, og hele regionen vil få et løft. Dette viser at infrastruktur, det være seg veier eller kollektivtransport, bygger landet. For første gang går vedlikeholdsetterslepet på jernbane tilbake, og takket være dette budsjettet blir det også mer og bedre veier landet over, som skal gi en deilig lukt av nylagt asfalt over hele vårt langstrakte land. Sett gjennom Buskerud-brillene er det gledelig at den nye regjeringen også øker farten for å få realisert en ny kryssing over Oslofjorden, sikrer prøvedrift og trolig også permanent gjenåpning av Steinberg stasjon i Nedre Eiker, har funnet planleggingsmidler til ny rv. 35 mellom Hokksund og Åmot, og har ambisjoner for å løse utfordringer knyttet til rv. 23 i Røyken og Lier, E134 forbi Kongsberg og også har funnet midler til planlegging av prosjektet rv. 7 Hardangervidda. For Buskeruds del kommer også tildeling av midler til Modum Bad og flere rehabiliteringsvirksomheter, og også 5 mill. kr gjennom forhåndstilsagn om spillemidler til verdens største hoppbakke, skiflyvningsbakken i Vikersund, som gledelige førjulsgaver. La meg avslutningsvis si at mye arbeid gjenstår, men at det er betryggende å kunne slå fast at regjeringen er på riktig vei. Det leveres gode løsninger på løpende bånd, og i bunnen for det meste ligger det megetsigende ordet «handlekraft». Det er hva denne regjeringen viser og i fremtiden skal huskes for, nemlig at den er handlekraftig og får ting til å skje, gjennom politikk som bringer landet vårt fremover.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-12-01:
Det er helt utrolig å høre på noen av spørsmålene og påstandene fra Arbeiderpartiet. Dette kunnskapsbudsjettet har en historisk satsing på etter- og videreutdanning, en historisk satsing på forskning og utvikling, en kjempesatsing på universiteter og høyskoler, og flertallspartiene med Kristelig Folkeparti og Venstre har gjort det enda sterkere og enda bedre – ja, så mye sterkere og så mye bedre at jeg så Arbeiderpartiet, da de leverte finansinnstillingen, måtte komme krypende etter flertallspartiene på flere områder for å holde tritt. Så synes jeg det er et merkelig resonnement når man regner skolebudsjettene utenom de aller viktigste i skolen, nemlig lærerne. Det er helt pussig at man skal si realvekst i skolebudsjettet utenom 1 mrd. kr i investeringer i norske lærere. Jeg så Arbeiderpartiets alternative budsjett. Det som var der til skole, var 107 mill. kr til en udefinert satsing på en lese-, regne- og skrivegaranti, som man hadde gjort lite for å oppfylle, og som igjen forutsetter at man har gode, engasjerte lærere.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-12-01:
La meg først si at de stillingene til økt lærertetthet som er inne nå, tror jeg kan bli brukt på en god måte. Det ble flertallspartiene enige om. Jeg tror man skal bruke dem på en målrettet måte for å tenke tidlig innsats for de helt yngste barna. La meg svare med en liten anekdote: Jeg var på Høgskolen i Sør-Trøndelag for et par uker siden. Det er en av Norges fremste lærerutdanninger. De fortalte om hvor viktig det er at tallforståelsen hos barna, grunnlaget for den, legges de aller første skoleårene. Det er den tallforståelsen man bringer med seg resten av skoleløpet og resten av livet. Med andre ord er lærerkompetanse, det at f.eks. alle matematikklærere har fordypning i matematikk, ikke bare noe som er viktig for ungdomsskolen, videregående skole eller mellomtrinnet. Det er i høyeste grad også relevant for de aller, aller minste barna.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-12-01:
Jeg hadde barnedåp på søndag, så jeg hadde åpenbart et behov for å få snakke litt høyt, det var så mye bråk der. Så nevnte jeg arbeidskraft som punkt nr. 3, representanten kan få se på mitt håndskrevne manus etterpå. Så er det helt riktig, og jeg er glad for, at flertallspartiene har fortsatt økningen av lærlingtilskuddet. Det kom en liten økning i 2009, men det hadde omtrent stått stille i alle år før, og har stått stille alle år etter. Det er bra at det kom. Når det gjelder vekslingsmodellen konkret, ligger det penger inne til den i budsjettet. Vi legger også inn mer penger i år til – hva skal man kalle det – at yrkesfaglærere kan komme ut og få erfaring fra arbeidslivet. Kanskje de har vært på skolen i mange år og trenger å få se hvordan ting har utviklet seg i arbeidslivet. Det ligger også inne penger til f.eks. praksisbrevordningen. Noe av utfordringen har vært at ikke alle fylkene er like flinke til å bruke disse tilskuddene.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2014-12-01:
Høyre og SV har jo vært enige før også. For eksempel var SV og den daværende Bondevik II-regjeringen sammen om å fjerne reglene for hvor stor en klasse skulle være, slik at man ikke lenger skulle ha den normen, for det ble sett på – med rette, tror jeg – som unødig begrensende og styrte ressursene i skolen veldig feil. Jeg har alltid sagt at vi trenger flere lærere. Det jeg har vært skeptisk til, og er motstander av, er at man skal ha en sentral norm fra Oslo for hvor mange lærere man skal ha på et bestemt årstrinn. Jeg kan nevne i hvert fall to grunner til det. Det ene er at det vil føre til at all investering vil komme bare i de store byene. Det andre er at det kan hende at man f.eks. har behov for å styrke en Oslo-skole med høy minoritetsandel, mer enn man har behov for å styrke en skole i en annen del av byen, hvor kanskje ressursgrunnlaget i utgangspunktet er bedre. Men jeg er for flere lærere, og forsøksordningen som SV fikk gjennom etter syv år i regjering, har vi nå beholdt, men det var som sagt en forsøksordning.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
I brev til Stortinget skriver Røe Isaksen at den totale økninga i grunnopplæringa i regjeringas forslag er på 98 mill. kr. Det betyr at hvis en trekker fra økninga til etter- og videreutdanning for lærere på 142 mill. kr, som et enstemmig storting støtter, er det på det øvrige skolebudsjettet et realt kutt. Budsjettforslaget hadde ingen andre skolesatsinger, ingen ting som gir lærere mer tid med eleven, større lærertetthet eller bedre oppfølging av den enkelte elev. Samtidig hadde regjeringa råd til enorme skattekutt for de rikeste i Norge, nesten hundre ganger mer enn til skole. Mitt spørsmål er: Hvordan kan Røe Isaksen forsvare å legge fram et budsjett som innebærer en realnedgang i skolebudsjettet utenom etter- og videreutdanning, og hvordan kan han så til de grader bli taperen i regjeringas budsjettarbeid?
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Flere stortingsrepresentanter fra Høyre og Fremskrittspartiet har i dag sagt at et godt budsjett har blitt enda bedre etter forliket med Kristelig Folkeparti og Venstre. Til og med kunnskapsministeren understreket dette i et replikkordskifte med meg tidligere i kveld – et merkelig utsagn, for jeg går ut fra at det ikke var noe lekebudsjett regjeringa la fram 8. oktober. Likevel la de altså ikke fram det budsjettet de i fullt alvor mente er det beste for landet. Jeg er glad for at til og med regjeringspartiene i dag er klare på at Venstre og Kristelig Folkeparti har fått et budsjett som gikk i feil retning, på en litt bedre kurs. Jeg vil si noen ord om ett av de punktene der regjeringa forsøkte å ta Norge i feil retning, og et område som betyr enormt mye for veldig mange: frivillig sektor. Frivillig sektor har vært viktig for Norge i hele etterkrigstida, den har vært en viktig bidragsyter i utviklinga av landet vårt, og mange har gjort vårt samfunn både rikere og varmere. Den er et godt supplement til offentlige tilbud, den er innovativ og har viktige stemmer i samfunnsdebatten. Derfor støtter Arbeiderpartiet opp om frivilligheten, og fram til regjeringas forslag til statsbudsjett ble lagt fram, trodde jeg at frivilligheten også var viktig for regjeringa. Jeg har for lengst kommet ut av tellinga over hvor mange ganger statsministeren og andre fra den blå-blå regjeringa har snakket om hvor viktig frivilligheten er. Men én ting er hva de sier, noe helt annet er hva de faktisk gjør. Regjeringa foreslår en rekke kutt i frivillig sektor. Et av de groveste var å kutte 40 mill. kr hos studieforbundene, helt uten videre forklaring i proposisjonen. I ettertid har vi fått høre at store kutt skulle sikre frivillig sektor uavhengighet og troverdighet. De blå-blå mener altså at de 470 medlemsorganisasjonene i studieforbundene og voksenopplæringa i dag ikke er uavhengige, og de er heller ikke troverdige. Her lever vi tydeligvis på forskjellige planeter, for dette gir ikke mening, heller ikke hvordan store og ødeleggende kutt skulle bidra til å nå målet. Her snakker vi om landets frivillige kultur- og amatørteatermiljø, ungdomslag, teatergrupper, fritidsklubber, kor, korps, dans – og der er også de funksjonshemmedes studieforbund med. Og dette er bare noen av dem. Vi snakker om tilbud som 500 000 nordmenn har bruk for og glede av i året, dvs. 10 pst. av Norges befolkning. Regjeringa sa at den skulle ta landet i en annen retning. Den innfrir. Det har frivilligheten fått merke. Jeg og alle andre som er opptatt av frivilligheten, har all grunn til å sende en stor og varm takk til Venstre og Kristelig Folkeparti som har klart å forhindre mange av de verste kuttene. Dessverre er det fremdeles en del som gjenstår.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2014-12-01:
Jeg har lyst til å takke statsråden for et feiende, engasjert innlegg. Statsråden nevnte tre ting som er viktig for å ruste Norge til å møte utfordringene, det var innovasjon, arbeidskraft og kapital. Innovasjon er jeg enig i er superviktig, og kapital er også viktig for å få til det. Det var én ting som statsråden ikke nevnte noen ting om, og det var arbeidskraft. Vi har hørt at både statsråden, statsministeren og regjeringa generelt har pratet mye om yrkesfagløft, så jeg var veldig spent da statsbudsjettet kom, og slo opp for å lete etter yrkesfagløftet. Det jeg fant, var 8 mill. kr til kompetanseheving for yrkesfaglærerne – det er bra i hvert fall, sjøl om vi ønsker mer penger til det – og så så vi at lærlingtilskuddet økte. Vekslingsmodell, mer fleksibilitet osv., var det ikke et ord om. Jeg ble egentlig skuffet, sjøl om jeg kan kritisere dere etterpå. Så jeg lurer på om statsråden kan svare på hvorfor regjeringa ikke er opptatt av å satse på de praktiske fagene.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Før valget i fjor hadde vi en rekke diskusjoner partiene imellom, ikke minst mellom Høyre og Arbeiderpartiet, hvor Høyre langt på vei klarte å etterlate et inntrykk av at det ikke var noe motsetningsforhold mellom å love store skattekutt og at man kunne ha like store satsinger på investeringer og velferd. Jeg er litt usikker på om den beskrivelsen står seg etter denne budsjetthøsten. Jeg lurer rett og slett på hvordan det føles å være helseminister i en regjering der hovedsatsingen er så kraftig på skattekutt at den 1 pst. rikeste andelen av befolkningen får like mye utbetalt i skattekutt som alle landets sykehus får i vekst i sine budsjetter neste år. Det følelseslivet skulle jeg gjerne hatt et innblikk i, for det må ha vært en spesiell stund å sitte i disse regjeringsforhandlingene og være delaktig i det. Kan helseministeren opplyse Stortinget om hvordan en sånn prioritering er mulig å gjøre?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Det var Høyres Svein Harberg som fikk meg til å ta ordet igjen. Han brukte tid på å forsvare kulturbudsjettet. Når årets kulturbudsjett omtales som tidenes beste, er det grunn til å sette spørsmålstegn ved det, for hvis man går inn i det budsjettet som ble lagt fram, viser kulturdelen av Kulturdepartementets budsjett en vekst på 1,1 pst. Nåvel, det er litt bedre enn det budsjettet som det ble foretatt store kutt i i fjor, men 1,1 pst. dekker ikke engang prisstigningen, og Høyre kan ikke komme unna at man foreslo f.eks. å kutte Den kulturelle spaserstokken. Det var vel for så vidt ingen kioskvelter det som ble presentert, det var iallfall ikke mange som hilste det kuttet velkommen. Så er det riktig at kulturbudsjettet har blitt bedre etter at Venstre og Kristelig Folkeparti har vært med og forhandlet. Det skal vi være glad for, og det er kulturen også glad for. Så er det ikke sånn at vi er imot at private deltar i finansieringen av kulturlivet. Men det vi synes er betenkelig, er at det er de private som skal styre hvor pengene skal brukes, at det er de kulturinstitusjonene som får penger fra det private, som i tillegg skal utløse penger fra staten. Det er en privatisering som vi ikke støtter. Og ja, det er bra at man får på plass momsrefusjonen i salderingen av budsjettet, og det er bra at posten også øker i neste års budsjett. Men det hadde vært mulig å være med på å støtte dette også da revidert nasjonalbudsjett ble behandlet i vår. Det var kjent at utfordringene lå der. Men fortsatt til neste år er momskompensasjonsordningen underfinansiert, og idrettslagene må forberede seg på kakelotterier for å dekke den manglende momskompensasjonen i årets statsbudsjett.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Høyrepartiene i sin alminnelighet og Fremskrittspartiet i særdeleshet har i årevis gitt inntrykk av at man kan redusere skatten uten å fjerne tjenester. Det går helt fint, har finansminister Siv Jensen sagt ved en rekke anledninger, for vi kan jo bare kutte i byråkratiet. Nå sitter hun der som ansvarlig for det budsjettforslaget som er fremmet, og vi ser veldig tydelig hvordan regjeringa sliter for å få endene til å møtes. Det er mer oljepengebruk enn noen gang, kutt av usosial karakter for å finansiere skattekuttet, eller den forutsetning at den enkelte skal betale mer selv, f.eks. innenfor kultur. Det finnes ingen gratis lunsj i økonomien. Det er noen som har fått Nobelprisen for å vise til akkurat det. Den økonomiske teorien som høyrepartiene i Norge og i hele Europa slår om seg med, er jo fullstendig mislykket. Den fører bare til forskjeller. Men de vil ikke høre. Og hvorfor vil de ikke det? Nei, for det andre mantraet er selvfølgelig: Vi skal privatisere. Da skal det bli mer effektivt, da. Nå er det dokumentert i hele den internasjonale økonomi at hvis man privatiserer, blir velferdstjenestene stort sett 20 pst. dyrere enn de er i Norge. Det burde i hvert fall være slik at liberalister i høyrepartiene var interessert i å gjennomføre en samfunnsøkonomi som i det minste er effektiv for økonomien. Men heller ikke det øret vil de høre på. Vi vet hva disse tingene fører til på sikt. På sikt fører det til en svakere stat og et svakere fellesskap, og det fører til ineffektivitet i økonomien. Men de prøver å gå forbi denne diskusjonen hele tiden, til tross for at det er så åpenbart at det er slik som det er. Dette viser framfor alt at den såkalte FrP-koden har kollapset i møtet med virkeligheten. Jeg vil ikke unnlate å si – ikke unnlate, fordi det har irritert meg i månedsvis – at den nåværende finanspolitiske talsmann for Fremskrittspartiet sto her på talerstolen og harselerte over Arbeiderpartiets forhold til handlingsregelen, og sammenlignet den med trosbekjennelsen. Han gjorde det, og han ble applaudert, la jeg merke til, av sine meningsfeller. Nå står han der, er nødt til å følge handlingsregelen og står her på talerstolen i dag og snakker pent om den. Mer kollaps kan ikke bli demonstrert fra høyresida i norsk politikk på mange år.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Jeg tar ordet til denne korte merknaden, for alle har jo hørt denne debatten og den tunge, prinsipielle delen av den, og jeg mener at det er grunn til for Stortinget å merke seg at finansministeren, som har hørt hele denne debatten, ikke deltar i den, enten fordi hun ikke har lyst, fordi hun ikke vil, eller fordi hun ikke synes at det er nødvendig. Det synes ikke jeg er riktig, og jeg mener at det hadde vært helt på sin plass at Stortinget hadde fått høre hva finansministeren mente om den siste delen av debatten som Stortinget nå har hatt.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-12-01:
Helga Pedersen har også vært lenge med i norsk politikk. I hvert fall bør hun huske de siste åtte år, og det var ikke få oppslag med ordførere fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet som mente at de fikk altfor lite i overføringer fra staten. Slik er det. Mine beskrivelser av kommuneøkonomien for neste år er helt riktige, og det er også i tråd med hva KS har uttalt, nemlig at det er rom for å prioritere velferdstjenester i kommunene til neste år. Kommunal Rapport gikk faktisk så langt at de skrev at det er «sjelden kost at politikere underkommuniserer hvor store pengesekker som fordeles, men det gjør faktisk Jan Tore Sanner». Poenget er at veksten i kommunenes frie inntekter er på nivå med hva de var under rød-grønt styre. Jeg sier ikke at det blir enkelt for kommunepolitikerne, men er det vanskelig til neste år, har det ikke vært noe lettere under rød-grønt styre de siste åtte år.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-12-01:
Det mente alltid Arbeiderpartiet før. Den gangen Jens Stoltenberg var leder i Arbeiderpartiet, mente Arbeiderpartiet at kommunene selv måtte dekke skattesvikt mot at de skulle få økt skattevekst i de årene de hadde det. Da Per-Kristian Foss kompenserte skattesvikt i 2004, fikk han skarp kritikk av Arbeiderpartiets finanspolitiske talskvinne, Hill-Marta Solberg. Den gang mente Arbeiderpartiet at kommunene de få årene de hadde skattesvikt, måtte dekke det selv, og så fikk man beholde skattevekst de årene de hadde det. Jeg registrerer at representanten viser til KS. KS erkjenner i hvert fall at det er vekst i de frie inntektene. Når man hører på Arbeiderpartiet, virker det som om det ikke er vekst i det hele tatt. Realiteten er at veksten til neste år er 1,5 pst. realvekst. Da tidligere finansminister Sigbjørn Johnsen la frem opplegget for 2013, sa han at det var et godt opplegg for kommunene. Da fikk de 1,3 pst., altså betydelig under det vi har lagt inn for neste år.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-12-01:
Det kan være behov for å gjenoppfriske litt hva som har vært gjort tidligere. Både i 2004 og 2007 var det slik at kommunene ble trukket i kommunerammen for den virkningen redusert arbeidsgiveravgift hadde for kommunal sysselsetting. Det er viktig å huske på og holde fast ved at ordningen med lavere arbeidsgiversats i mange distrikter handler om å styrke privat sysselsetting. Det har vært hele begrunnelsen for differensiert arbeidsgiveravgift. Det er et kraftfullt virkemiddel for å styrke privat sysselsetting i Distrikts-Norge, og jeg er glad for at vi klarte å få det på plass også for nye seks år. Det er viktig for Distrikts-Norge, og det er viktig for arbeidsplassene. Så er det slik at den virkningen som den reduserte arbeidsgiversatsen har for kommunal sysselsetting, blir trukket i rammen. Det ble også gjort under rød-grønt styre, og vi viderefører den praksis som har vært etablert gjennom veldig mange år.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2014-12-01:
Jeg tror det er like vanskelig for meg å gi et helt klart og entydig svar på det som det det var for Karin Andersen i forrige stortingsperiode. Men vi har det samme engasjementet for de barna som sliter, enten de sliter fordi de blir mobbet, eller de sliter med bakgrunn i andre utfordringer. Det er grunnen til at vi satser på skolehelsetjenesten, og det vi er tydelige på, er at disse satsningene skal vi ikke bare gjøre ett år og så snu oss og satse på noe annet til neste år. Vi gjør det det ene året etter det andre, og det gjør at kommunene kan føle seg trygge på at dette er prioriterte og viktige områder for regjeringen. Da forventer vi også at kommunene følger opp.
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-12-01:
Den 13. mars sendte Kommunal- og moderniseringsdepartementet ut en gladmelding der de fortalte at ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift ble utvidet med 31 nye kommuner. I pressemeldingen het det: «Årsaken til at regjeringen foreslår at 31 nye kommuner blir tatt inn i ordningen er at disse kommunene har hatt en svak utvikling i folketall, sysselsetting eller økonomisk vekt.» Den 8. oktober la Kommunal- og moderniseringsdepartementet fram budsjettet for 2015. Da ble dette snudd til et slag i ansiktet for disse kommunene. Hele effekten av redusert sats i arbeidsgiveravgiften blir trukket inn gjennom kutt på 267 mill. kr fra rammen. Korrigeringen av kommunerammen på grunn av endringen i satsene på differensiert arbeidsgiveravgift har bestandig vært tatt gjennom skjønnsmidler og på en slik måte at kommunene har fått beholde en vesentlig del av effekten. Nå fratar regjeringen kommunene denne effekten. Flere kommuner opplever i tillegg at Fylkesmannen opprettholder trekket i skjønnsmidler, slik at de taper dobbelt. Kan statsråden forklare snuoperasjonen regjeringen legger opp til, og hva vil bli gjort med de kommunene som opplever dobbelt trekk?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2014-12-01:
Vi har ikke lenger et kommunal- og regionaldepartement. Det merkes på mer enn navneskiltet til statsråden. Politikken er dramatisk lagt om, og det er ikke i distriktenes favør. Dessverre ble det også bare beskjedne endringer som følge av budsjettforliket. Et samlet storting har uttrykt målsetting om å opprettholde bosettingen i hele landet, men flertallet svekker nå virkemidlene for å lykkes med det. For inneværende år i budsjettet for 2014 er det gjennomført store kutt i de distriktspolitiske virkemidlene, og kuttet forsterkes for neste år. Midler til regional utvikling gjennom fylkeskommunen er kuttet med 450 mill. kr over to år. I tillegg kommer kutt til reiselivssatsing, fiskeri, landbruk, bredbånd og Innovasjon Norge, bare for å nevne noen. Kuttet begrunnes med økt satsing på samferdsel, men følges ikke opp med tilstrekkelige bevilgninger. Senterpartiet har lagt inn 400 mill. kr i økte bevilgninger til investering og vedlikehold av fylkesveiene. Et av de mest dramatiske kuttene er kuttet på en tredjepart av samlede bevilgninger til regional utvikling i forhold til nivået fra den gangen Senterpartiet satt i regjering. Innovasjon Norge samarbeider med fylkene om regionale utviklingstiltak og forvalter ca. halvparten av bevilgningene. I budsjettomtalen vises det til at Innovasjon Norges låne- og garantiordning er evaluert. Evalueringen viser at de distriktsrettede lavrisikolånene er samfunnsøkonomisk lønnsomme og spiller en viktig rolle i regioner med et mangelfullt tilbud fra lokale og regionale banker. På tross av regjeringens positive omtale av fylkenes arbeid med regional utvikling kuttes det dramatisk. Kuttes det fordi regjeringen ikke ønsker å gi næringssvake områder vekstkraft og utvikling, eller er det slik at avfolkning av distriktskommunene er målet? Det vil i alle fall bli konsekvensen. Senterpartiet foreslår 600 mill. kr ekstra til tilskudd til fylkeskommunene til regional utvikling. Regjeringen har også satset på en sentraliserende omfordeling av kommunesektorens rammer. I 2015 kommer virkningen av nye nøkler for fordeling av bevilgninger til fylkeskommunene. Sogn og Fjordane og Nordland taper mer enn 200 mill. kr hver over fem år. Senterpartiet legger inn ekstra midler til tapskompensasjon. I overføringen til kommuner økes veksttilskuddet på bekostning av kommuner med folketallsnedgang. Mitt siste eksempel er regjeringens håpløse håndtering av de 31 kommunene som trodde de kom styrket ut av ordningen med redusert arbeidsgiveravgift. Hele gevinsten tas vekk gjennom kutt i rammene. Fra Senterpartiets side ber vi om at dette vedtaket omgjøres. Korrigering av disse kommunenes inntektsrammer må skje gjennom skjønnsmidler, og da på en måte som gjør at kommunen får beholde en vesentlig del av effekten av redusert arbeidsgiveravgift. I enkelte av disse kommunene blir det sågar trukket dobbelt, både gjennom trekk i rammer og gjennom skjønnsmidler. Jeg trodde først det var et arbeidsuhell, men siden kommunalministeren ikke ville svare på dette i dag, begynner jeg nå å tvile.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-01:
Det føles godt. Det føles godt å være i en regjering som klarer å prioritere velferd og samtidig redusere skattene for framtidens velferd. For det er nettopp det dette handler om. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har i våre to første budsjetter lagt til rette for en høyere vekst i pasientbehandlingen sammenlignet med hva den rød-grønne regjeringen fikk vedtatt gjennom sine åtte år. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen klarer å satse mer på psykisk helse og rusbehandling, løfte dem som altfor lenge har sittet nederst ved det helsepolitiske bordet, og Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen klarer også å la staten ta et større ansvar både for å løfte kapasitet, kompetanse og kvalitet i eldreomsorgen. Dette klarer vi, og samtidig prioriterer vi å gi skatteletter som sikrer at vi også i framtiden har arbeidsplasser i Norge som skal finansiere og bære velferden for oss alle.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-01:
I det arbeidet har jeg fått god hjelp av Kristelig Folkeparti og Venstre, i det budsjettforliket vi nå har inngått, der også bevilgningene til dette formålet er økt med 10 mill. kr, som er målrettet mot å ta vare på og videreutvikle de gode felles-teamene som er etablert mellom spesialisthelsetjenesten og kommunene. Jeg er veldig opptatt av at disse pasientene, som har sammensatte psykiske helseproblemer og rusproblemer, ikke skal ha en framtid der de skal bo på institusjon over lang tid, men kunne flytte hjem og leve og bo godt i sine kommuner. Men da må spesialisthelsetjenesten være med ut og hjelpe kommunene, og det legger dette budsjettforliket veldig godt til rette for. Samtidig er det i forliket øremerket 100 mill. kr til rusarbeid i kommunene, og på Kommunaldepartementets budsjett ligger det en boligsosial satsing. Til sammen legger dette godt til rette for at vi skal kunne gi de pasientene det tilbudet de faktisk har behov for, og som vi nå vet gir gode resultater.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-01:
Proposisjonen om innføring av fritt behandlingsvalg vil bli lagt fram for Stortinget over jul. Da vil vi også ha vurdert de høringsinnspillene som har kommet. Men hensikten med reformen vil være godt ivaretatt, nemlig å gi mennesker som har behov for behandling, raskere tilgang til å bruke den ledige kapasiteten som er på godkjente private og ideelle institusjoner. Dette er ikke minst viktig for mennesker som er rusavhengige, og mennesker med psykiske helseutfordringer. Jeg er litt overrasket over at representanten Toppe framstiller dette som pasienter som ikke har avklarte problemstillinger. Hvis en ser på realiteten, er det disse to pasientgruppene som har den høyeste andelen som henvises direkte til behandling og ikke til utredning, nettopp fordi det er veldig avklart hvilken type behandling disse pasientene har behov for. Jeg reagerer sterkt på måten man framstiller disse pasientene på. Dette er også pasienter som i veldig stor grad har veldig sterke meninger selv om hvilke behandlingstilbud de ønsker å velge. Den muligheten ønsker jeg å gi dem.
Bent Høie (Høyre), 2014-12-01:
Det kommer til å bli flere folk i eldreomsorgen, men det er også viktig med kompetanse. Det er ikke riktig at det ikke er en sammenheng mellom kompetanse og kvalitet – tvert imot. Det er godt dokumentert at det er en nøye sammenheng mellom kompetanse og kvalitet i eldreomsorgen. Derfor satser denne regjeringen over 400 mill. øremerkede kroner til kompetansehevingstiltak i kommunene. Men jeg er i dag glad for å se i media at SV også er enig med Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen i at staten må ta et større ansvar for å sikre kapasitet, kvalitet og kompetanse i den kommunale pleie- og omsorgstjenesten. Her skiller denne regjeringen seg fra den forrige regjeringen, hvis helseminister gang på gang, når denne typen problemstillinger dukket opp, bare skyldte på kommunene. Vi vil jobbe med bedre nasjonale systemer for å sikre gode normer og veiledere for kompetanse, kvalitet og bemanning i pleie- og omsorgssektoren, nettopp for å gi folk trygghet for at de skal få den hjelpen de har behov for.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Oppfølgingen av psykisk syke med rusproblemer må bli bedre. Når spesialisthelsetjenesten sender disse pasientene ut til kommunene, har kommunene i mange tilfeller verken ressurser, kompetanse eller egnet bolig til den enkelte som kommer ut med store, sammensatte utfordringer. Å etablere bo-containere er ikke en god løsning, men det er en konsekvens av at vi ikke har vært gode nok til å hjelpe denne pasientgruppen. Regjeringen har bevilget 400 mill. kr til lavterskeltilbud i frie midler til kommunene. Kristelig Folkeparti er opptatt av at denne gruppen ikke blir nedprioritert når kommunene nå holder på med sitt budsjettarbeid. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva vil han gjøre for å sikre at denne gruppen får nødvendig hjelp og god oppfølging i kommunene?
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Flere talere, særlig fra posisjonen, har i dag anklaget representanter for Arbeiderpartiet for ikke å foreta valg og ikke å foreta prioriteringer. Senest hørte vi gjennom representanten Gundersens innlegg og hans angrep både på representanten Dag Terje Andersen og på representanten Støre, min partileder, at man ikke foretok noen prioritering, og at man heller ikke hadde noen satsing på de nye næringene som vi er nødt til å leve av i framtida. Jeg må si at det ga meg et godt grunnlag for å starte dette innlegget. Jeg mener at nettopp Arbeiderpartiets opplegg viser med full tyngde at man innenfor den økonomien vi har her i Norge, har mulighet for å foreta viktige prioriteringer. Det at man nå ikke begir seg inn på den skatteprofil som regjeringspartiene og også samarbeidspartiene har begitt seg inn på, gir oss et betydelig valg og også muligheter for å foreta satsing sjøl med en redusert bruk av oljepenger. Til det andre: Det framstilles særlig fra representanten Gundersens side i det innlegget han holdt nå nylig, at man ikke foretar satsing på de næringene som vi må leve av framover når man trapper ned oljeøkonomien. Jeg syns det blir noe i overkant friskt når man ser på det budsjettforslaget som kom fra regjeringa, å anklage opposisjonen for nærmest ikke å ha satsing når det gjelder f.eks. utvikling av norsk skognæring. Vi ser i Arbeiderpartiets budsjett, som vi kommer til å stemme for, at man har valgt ikke å kutte i forskninga på det som er kanskje noen av de fremste næringene våre, altså jord, skog og bioøkonomiske næringer. Man har ikke valgt å foreta det kuttet som regjeringa foreslo, man har valgt å øke med nærmere 40 mill. kr. Når det gjelder infrastrukturen, som er viktig bl.a. i skogbruket – havner og skogsbilveier og hva det måtte være – foretar man fra Arbeiderpartiets side en betydelig økning, en satsing på henimot 40 mill. kr, som kanskje er noe av det aller viktigste vi kan gjøre for disse næringene. Det samme med verdiskaping i skog, hvor man opplever kutt, mens vi foreslår en betydelig styrking. Dette er noe som det er gitt rom for nettopp fordi man foretar valg og prioritering. Man mener at det å dele ut betydelige beløp til dem som har mest fra før, ikke nødvendigvis skaper mest, og at man heller bør begi seg inn i den type aktivitet etter at man i så måte har skapt. Det som jeg med undring også ser, som man kanskje glemmer i denne debatten, særlig fra representanten Gundersens side, er at det tydeligste løftet som kom fra Høyre både i valgkampen og gjennom tidligere år, at man skal bidra til vesentlig bedre arrondering av jord- og skogbrukseiendommer og gi noe dempet skattetrykk i gevinstbeskatninga – og det står endog også i regjeringsplattformen – har man tydeligvis også i denne runden forlatt. Det er i grunnen opposisjonen og Venstre og Kristelig Folkeparti som har stått fast ved at det vil være en riktig strategi nå.
Sveinung Stensland (Høyre), 2014-12-01:
Som det står i salmeboka, «slekt skal følge slekters gang», mener jeg det viktigste ansvaret vi har, er det vi har overfor kommende generasjoner. Dette gjelder også innen helsetjenesten. Trygghet for hjelp og omsorg når en trenger det, er en av bærebjelkene i vårt velferdssamfunn. Det er et offentlig ansvar å sikre alle gode helse- og omsorgstjenester når behovet oppstår. En økende og aldrende befolkning samt stadig større muligheter innen medisinsk behandling gjør det viktigere enn noen gang å tilpasse helsetjenesten til fremtidens befolknings- og sykdomsbilde. Det er en utfordring at enkelte med stort behov for hjelp ikke får den hjelpen de trenger. NRK har gått igjennom rapporter fra flere deler av helsetjenesten, utarbeidet gjennom de siste årene. Dommen er – som Lysbakken var inne på – klar: Innen helse og omsorg er det mye å ta tak i. Regjeringen kom ikke til dekket bord. Tvert imot var det å se på helsetjenesten med nye øyne en viktig årsak til at folket kastet den rød-grønne regjeringen i fjor. Dagsrevyens innslag i går kveld var en god bestilling og viste godt hvilke arbeidsoppgaver som står foran oss helsepolitikere, og hvor vi må satse. Vårt budsjett vil redusere ventetiden for pasientene. Kapasiteten øker, og kvaliteten i pleie- og omsorgssektoren styrkes. Det bevilges mer til raskere behandling og forebygging av psykiske helseutfordringer og bedre tilbud til rusavhengige. Pasientene og deres behov må settes i sentrum for utvikling og endring av helsetjenesten. Det er behov for å styrke og modernisere helse- og omsorgstjenesten i kommunen og sikre en bedre samordning av helsetilbudet. Omsorgen for eldre og pleietrengende må bygges videre ut for å gi alle som trenger det, et tilbud som innebærer kvalitet og aktivitet. Vi vil ta i bruk alle gode krefter for å sikre pasientene helsetjenester av høy kvalitet, med mer valgfrihet og større mangfold i tilbudet. Et eksempel er ordningen som gjelder pakkeforløp for kreft, som kommer fra januar neste år. Den skal sikre at folk ikke forsvinner i systemet, at de vet hva som er neste skritt, og at de får god behandling raskere. Det er ikke mer penger budsjettpost for budsjettpost som sikrer helsevesenet inn i fremtiden, men en helhetlig politikk som ser systemet i sammenheng, og som setter pasienten i sentrum. Systemet har mange forsvarere her i salen, men vi er ikke valgt for å forsvare systemet. Vi er valgt for å forvalte det – aller helst også forbedre det. Vi har større ambisjoner enn bare å bygge videre på dagens system. Vi vil bygge nytt og bedre. Det hevdes fra enkelte hold at helsevesenet fungerer bra, bare man tilfører mer penger. Men med begrensede personalressurser og et stigende antall innbyggere – og dermed pasienter – er dette for passivt. Vi må finne nye og bedre løsninger som gjør at våre samlede ressurser virker best mulig sammen.