Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-16:
Interpellanten tar opp veldig mange interessante aspekter ved utviklingen av offentlig sektor. Jeg tror kanskje den aller største utfordringen vi har framover hvis vi skal løse behovene, er en fordelingsutfordring – at vi ikke aksepterer at offentlig sektor og velferdens andel av den totale økonomien vår stadig skal reduseres til fordel for privat forbruk, som også til dels skader klimaet og miljøet vårt. – Så det er nok den aller største utfordringen vi har. Det går an å løse mange av disse oppgavene hvis en virkelig prioriterer dem. Mange av de oppgavene som offentlig sektor har, er tekniske der teknologien og utviklingen kan gjøre store framskritt. Men mye av det vi snakker om nå, er relasjoner, f.eks. utdanning og omsorg. Mye av dette handler om relasjoner, og det handler om at det faktisk er mennesker som møter mennesker og fyller de menneskelige behovene, som representanten Tove Karoline Knutsen snakket om. Jeg kan gi et eksempel. På sjukehus tror jeg nesten ikke det var noen som for 30 år siden kunne forestille seg hvordan den teknologiske utviklingen kunne gå så fort, at vi i dag kan gjøre på et legekontor det vi før måtte på Rikshospitalet for å gjøre. Det har skjedd en enorm utvikling, men det betyr jo ikke at det blir billigere. Vi må ikke hele tida tro at det vi gjør, blir billigere fordi det blir teknologisk moderne. For det utløser nye behov. Man kurerer folk som før døde av sykdom, de lever lenger, det oppstår nye behov. Vi behandler nye lidelser, og det betyr jo at prioriteringsspørsmålet er der hele tida, uansett hvordan vi snur og vender oss. Så er jeg glad for at statsråden sa at innovasjon i offentlig sektor ikke skal handle om at folk nødvendigvis skal måtte løpe fortere. Men jeg har en følelse av at det er det vi snakker om nesten hver gang vi snakker om konkurranseutsetting og anbud. For da er det pris det gjelder, og da er det de som gjør jobben, som skal ned i lønn og pensjon hvis det skal lønne seg. Jeg har fremdeles til gode å få noen til å forklare meg hvorfor det er lurt å bruke skattepenger på utbytte i private bedrifter, som til dels ofte også lokaliserer seg i skatteparadiser og ikke er med og bidrar til det spleiselaget som vi nå snakker om, og som vi alle ønsker skal bli både moderne, effektivt og til hjelp for alle innbyggerne. Når statsråden sier at man skal redusere antall mål, er det derfor interessant å diskutere hvilke mål som skal stå, og hvilke mål som skal bort – f.eks. i den offentlige arbeidsgiverpolitikken. For der er det mange målsettinger fra statens side, bl.a. om likelønn, mer heltid og ikke så mye bruk av deltid. Det handler om også midlertidige ansettelser, og om hvor mye man ønsker å sette ut på anbud av virksomheten. Det er mange sider ved den offentlige arbeidsgiverpolitikken, og jeg bruker bare den som et eksempel i og med at statsråden sjøl nevnte dette med å løpe fortere. Jeg tror ikke vi skal gå igjennom mange slike såkalte moderniseringsprosjekter eller omstillingsprosjekter før vi ser at det nettopp har vært det det har handlet om, og at disse omstillingsprosjektene også dessverre har hatt en høy menneskelig kostnad som vi finner igjen på Nav. For det er noe med det å tåle altfor mange omlegginger, særlig hvis de ikke går ut på at du skal kunne gjøre jobben din bedre. Jeg treffer ingen som jobber i offentlig sektor, som ikke ønsker å gjøre jobben sin godt, men de strever med å ha både nok folk med seg på jobben og nok ressurser til å kunne gjøre den jobben godt. Nav er godt eksempel på hvordan dette er. Så raskt til dette med offentlig sektor og innkjøp: Ja, det er viktig at innkjøpene vi gjør, også følger de viktige målsettingene vi har, f.eks. om universell utforming som kan være en viktig drivkraft for teknologi. Da må vi ikke glippe på det. IKT er også viktig, men det er mange i den eldre befolkningen som mangler digital kompetanse, da må vi også bistå dem med det. Så til slutt om sosialt entreprenørskap: De store sosiale entreprenørene i Norge har vært i frivillig sektor. De har ikke gått etter profitt. Jeg registrerer nå en viss vilje til å omdefinere sosialt entreprenørskap til noe som egentlig er innovasjon. Innovasjon er bra, men sosialt entreprenørskap har tredobbel bunnlinje, og det må vi ikke glemme.