trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Flåtten (Høyre), 2009-02-11:
Jeg kan gjerne rose statsråden for rask agering i denne saken, siden det er det hun selv legger opp til i sin annen runde. Det er veldig bra at dette går fort. Så har jeg en viss forståelse for at hun ikke vil diskutere det som står i proposisjonen, med meg før hun har vært i komiteen. Jeg håper allikevel at hun tar med seg dette tilbake, fordi, som det skrives, grunnfondsbevisene er i en spesiell stilling. De er svært viktige for hele sparebanksystemet – i hvert fall for dem som har grunnfondsbevis – og hvis man legger for mange restriksjoner på dem, gjør forholdene for vanskelige, vil det på sikt bli problemer med å få egenkapital. Jeg har vært ute etter å få en god bekreftelse også på det under denne seansen, og det oppfatter jeg vel at jeg kanskje har fått.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-02-11:
Spørsmålet er slik: «I budsjettet for 2009 er faste tekniske installasjoner for bygg utskilt i egen saldogruppe. Før regelendringen var det langt på vei full fradragsrett ved utskifting av tekniske anlegg grunnet det såkalte standardforbedringskriteriet, mens tilsvarende utskiftinger nå er å anse som aktiveringspliktig nyanskaffelse og må avskrives. Det kan gi betydelige merkostnader ved større vedlikeholdsprosjekter. Mener statsråden det er grunn til å se på justeringer av de nye reglene for å unngå slike utslag?»
Svein Flåtten (Høyre), 2009-02-11:
Jeg er enig i at den nye ordningen isolert sett – får vel også jeg si – gir gode virkninger for nye bygg. Men det er et faktum at i svært mange bygg hvor man skifter ut de totale tekniske installasjonene – og la meg eksempelvis si at hvis man ikke kan skaffe en tilsvarende teknisk installasjon av samme type som den som var, må man velge på et eller annet nivå – kunne man tidligere utgiftsføre det hele. Det er jo helt opplagt at det rundt omkring i norske bygg finnes en rekke installasjoner som vil være modne for en total utskiftning. Det betyr at disse ikke lenger kan utgiftsføres direkte. Når statsråden sier at dette er ikke noen stor sak, at dette er isolert sett, tror jeg faktisk ikke hun har rett. Jeg tror vi har betydelige vedlikeholdskostnader rundt omkring, og at vedlikeholdet kunne vært utført nettopp med en slik regel.
Svein Flåtten (Høyre), 2009-02-11:
Det at det er en god samlet virkning, betyr jo ikke at man ikke skal se på om man kunne fått med seg de gode virkningene fra en tidligere ordning. Og det er jo det vi her diskuterer. For å være litt konstruktiv: Nå har statsråden allerede avvist å se nærmere på det, men det man kunne tenke seg her, er rett og slett relativt enkle overgangsregler innenfor en kort tidshorisont, hvor f.eks. det nye regimet hadde en overgangsregel på to–tre år, og man kunne da gjøre disse endringene i byggene sine og utgiftsføre dem. Det ville jo vært et veldig bra tiltak akkurat i de tidene som vi er inne i, for å øke aktiviteten i bygg- og anleggssektoren.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-11:
Svaret på spørsmålet er ja.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-11:
La meg bare knytte noen ord til den jobben som Banklovkommisjonen har gjort når det gjelder sparebanksektoren, for de har gjort en veldig rask jobb. Banklovkommisjonen fikk et oppdrag fra Finansdepartementet i juni 2008, og de kom med en NOU den 9. januar om dette spørsmålet, som altså dreier seg om muligheter for struktur- og foretaksendringer innenfor sparebanksektoren, sammen med et utkast til et modernisert regelverk om egenkapitalsbevis, tidligere kjent som grunnfondskapitalbevis. Denne NOU-en ble sendt på høring samme dag, altså den 9. januar. Høringsfristen ble satt til den 6. februar, og Finansdepartementet har tidligere, i pressemeldinger og på andre vis, opplyst om at denne saken blir lagt fram for Stortinget i april i år. Så det har ikke vært noe som helst slags sommel fra denne regjeringen i denne saken. Når det gjelder spørsmålet om hvordan man håndterer utbyttespørsmålet i forbindelse med finansfondet og ulike virkemidler knyttet til det, spørsmålet om preferansekapital til forretningsbanker og sparebanker, vil jeg gjerne belyse det nærmere, når Stortinget har invitert meg til høring om det spørsmålet og andre spørsmål knyttet til disse virkemidlene, på fredag morgen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-11:
Begrunnelsen for at spørsmålet om utbyttebegrensning er presentert nettopp slik som det er i proposisjonen, er bl.a. hensynet til sparebankene og grunnfondsbevisene og ønsket om at sparebankene også skal ha mulighet til å benytte seg av de virkemidlene som ligger i det foreslåtte finansfondet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-11:
I statsbudsjettet for 2009 ble faste tekniske installasjoner i bygg skilt ut som en egen saldogruppe for separat avskrivning med en avskrivningssats på 10 pst. Tidligere var regelen at faste installasjoner skulle avskrives under ett med bygningen, dvs. med en sats på 2 pst. for forretningsbygg og 4 pst. for fabrikker, lagerbygg og andre næringsbygg. Ved nyoppføring av bygg med tekniske installasjoner er endringen en fordel for bedriften. Installasjonene avskrives da vesentlig raskere enn før. Også gjenværende avskrivninger på installasjoner i eldre bygg får en høyere avskrivningssats ved at installasjonene skilles ut på en egen saldogruppe. Ordinært vedlikehold uten utskiftning av eldre installasjoner påvirkes ikke av regelendringen. Slikt vedlikehold er direkte utgiftsførbart både før og etter denne endringen. Etter de gamle reglene kunne også full utskiftning av eldre installasjoner anses som direkte utgiftsførbart vedlikehold. Men dette gjaldt bare så langt den nye installasjonen holdt seg innenfor samme standard som den gamle. Merkostnadene ved standardheving måtte føres som avskrivninger sammen med bygget, altså med en lav avskrivningssats. De gamle reglene kunne dermed stå i veien for standardforbedring ut fra f.eks. miljøhensyn eller teknologisk utvikling. Med de nye reglene økes avskrivningstakten for slike standardforbedringer vesentlig. Dette var en viktig del av begrunnelsen for omleggingen. Isolert sett har omleggingen ført til den innstramming som representanten Flåtten påpeker – men det er isolert sett. Dette dreier seg om at full installasjonsutskiftning innenfor samme standard ikke lenger regnes som utgiftsførbart vedlikehold, men som nyervervet installasjon med 10 pst. avskrivningssats. Denne innstrammingen er en konsekvens av de øvrige endringer, men har også prinsipielt gode grunner for seg. Temaet er her at en bedrift anskaffer et betydelig driftsmiddel i form av en ny teknisk installasjon i et eldre bygg. Da er det naturlig å avskrive installasjonskostnaden over et passende antall år, uansett om den nye installasjonen erstatter en gammel installasjon eller ei. Ved en samlet vurdering bør denne begrensede innstrammingen kunne anses fullt ut akseptabel. Fradragsregimet for tekniske installasjoner i bygg er alt i alt blitt klart bedre enn før, og det blir feil å vurdere hvert enkelt element i regimet for seg. Jeg ser derfor ikke grunn til å justere regimet i den retning som representanten Flåtten antyder.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-11:
Jeg er helt uenig med representanten Flåtten i at det isolert sett er skjedd en forbedring gjennom den endringen som ble gjort ved å utskille tekniske installasjoner i en egen saldogruppe. Det er de samlede virkningene som gjør at dette er en langt bedre løsning, og den er derfor også godt mottatt rundt omkring i Bedrifts-Norge og i næringslivet. Så jeg mener at representanten Flåtten og alle andre må se på de samlede virkningene av de endringene som er gjort, og det er positivt for næringslivet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-11:
Nå har jo Stortinget akkurat avgitt en innstilling om tiltakspakken med betydelige skatteforslag rettet mot næringslivet, ikke akkurat denne ordningen, men andre ordninger. Så det er gjennomført og gjennom stortingsbehandlingen forbedret en rekke ordninger overfor næringslivet. Jeg mener at vi samlet sett for tekniske installasjoner og den problemstillingen som Flåtten har tatt opp, har funnet en god løsning som er godt mottatt. Det er ikke slik at hvis man plukker ut enkeltelementer i skatteordningene, tegner det et godt, helhetlig bilde av det som er gjort. Det er en betydelig forbedring som nå ligger der, og som jeg fullt og fast står på. Jeg fastholder mitt svar om at jobben nå er gjort på dette området.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-02-11:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Hæren har ingen flere soldater å sende ut til internasjonale oppdrag fordi det ikke innkalles nok ungdom til verneplikt samt at øvelser og trening, ifølge Forsvaret, er på et farlig lavt nivå. Ser statsråden dette problemet, og hvordan vil hun i så fall løse dette?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-02-11:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er ingen tvil om at Stortinget er svært positivt til den innsatsen som skjer ute, bl.a. i Afghanistan. Det jeg er redd for, er at vi har for få soldater å sende ut, og at de vi sender ut, er for ofte ute. Når det gjelder spesialister, er de ofte ute én til én, altså én periode ute og én periode hjemme. Det sier seg selv at det er for lite. Slik det er nå, er det kanskje én til to, eller tre. Det ønskelige hadde kanskje vært én til fem, slik at man virkelig hadde fått tid til å være hjemme – trent hjemme og vært hjemme med sin familie etc. – og så reist ut igjen, hvis man hadde ønsket det. Det står å lese at Hæren skal spare ca. 1 milliard kr i 2009. Det vil si mindre trening, som skytetrening, og færre døgn på øvelse. Jeg mener at antall øvingsdøgn som en soldat er ute, nå er altfor lavt. Det ligger ned mot 17 øvingsdøgn.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-02-11:
Jeg kan berolige statsråden med at Bredvold har lest masse, også det statsråden refererer til. Brigader Rune Jakobsen i Hærstaben sier bl.a. noe av det jeg refererer til: «Overfor Forsvarets egen nettjeneste betegner Rune Jacobsen «øvingsvolumet» de siste årene som farlig lavt. Til Aftenposten bekrefter han at det neppe blir større i 2009, og at gjennomsnittet de siste år har ligget ned mot 17 øvingsdøgn.» Altså: «farlig lavt», og så skal vi sende soldater ut. Spørsmålet som jeg skal stille nå, går på heimevernssoldater. Jeg trodde at Heimevernets oppgave var å beskytte viktige norske samfunnsinteresser i en krisesituasjon, men så sender vi heimevernssoldater ut. Jeg har ikke noe imot at heimevernssoldater er ute, men primært må de ivareta norske interesser.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-02-11:
La meg først få påpeke at denne regjeringen har økt deltakelsen i operasjoner i utlandet siden vi overtok høsten 2005, i tråd med Soria Moria-erklæringen. La meg videre få understreke at våre soldater gjør en svært solid innsats ute, noe jeg stadig får tilbakemeldinger om fra alle våre samarbeidspartnere. Hæren har vært den største bidragsyteren til operasjoner i utlandet de senere årene. Jeg vil imidlertid vise til at også andre forsvarsgrener og fellesinstitusjoner leverer robuste styrkebidrag. Sammensetningen av dagens styrker i Afghanistan viser dette helt tydelig. Nytt fra 2008 er også rekruttering av frivillige heimevernssoldater til utenlandsoperasjoner. Da denne regjeringen overtok, var Hæren bemanningsmessig på et svært lavt nivå. Det har jeg tatt konsekvensen av. For fjerde året på rad styrkes Hæren betydelig. I min periode som statsråd har Hæren økt med over 1 000 fast ansatte, dvs. med mer enn 40 pst. fra begynnelsen av 2006. Den nye langtidsplanen legger opp til å fortsette styrkingen av Hæren, spesielt innenfor små og viktige kompetanseområder. Dette vil redusere belastningen på personell som er kritisk viktig for vår deltakelse i utlandet. Rekrutteringen til operasjoner i utlandet ivaretas også gjennom verneplikten. For å sikre rekruttering legger Regjeringen opp til å videreføre antall vernepliktige på omtrent samme nivå som i dag. Dette vil være tilstrekkelig høyt for å kunne stille substansielle bidrag også i fremtiden. Vi erkjenner at det i forrige langtidsperiode ble et for lavt øvingsnivå i Hæren. Dette gjør Regjeringen noe med, og det legges opp til en betydelig økning i øvingsaktiviteten i Hæren i inneværende langtidsperiode. Styrkingen av antall årsverk, nødvendig antall vernepliktige og forbedret øving og trening innebærer at Regjeringen har iverksatt tiltak som legger til rette for en økt satsing på operasjoner i utlandet, i tråd med regjeringserklæringen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-02-11:
La meg først få si at hvis representanten Bredvold hadde lest St.prp. nr. 1, ville han også ha sett at Hærens budsjett for 2009 har en reell økning fra 2006. I løpet av disse fire årene har Regjeringen økt budsjettet til Hæren reelt med 760 mill. kr. Det er en økning på i underkant av 100 mill. kr i inneværende år. Det er ikke aktuelt for Hæren å spare 1 milliard kr i 2009. Det er helt feil. Når det gjelder antall øvingsdøgn, er det slik, som jeg også sa, at vi ønsker å øke antall øvingsdøgn. Men 17 øvingsdøgn blir egentlig misvisende, for Cold Response og den daglige trening og øving, som selvfølgelig også foregår, kommer i tillegg. Når det gjelder antall personell som kan være ute, rekrutterer vi selvfølgelig fra de styrkene vi har. Vi vet at det har vært slitasje på noe spesialkompetanse, og derfor øker vi disse.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2009-02-11:
Primært er hovedoppgavene til Heimevernet hjemme. Primært er hovedoppgavene til det norske forsvaret også hjemme. Det er i først rekke derfor vi har et forsvar. Samtidig er det ikke tvil om at det er veldig høy kompetanse spesielt blant innsatsstyrkene i Heimevernet, og det øker deres kompetanse til beredskapen hjemme at de også kan være med og delta i oppgaver ute, fordi det er kompetansegivende i seg selv. Når det gjelder antall øvingsdøgn, er det meget misvisende, for her kommer Cold Response i tillegg og den daglige øving og trening. Det er ikke riktig at Hæren i inneværende år skal spare 1 milliard kr. Det er ikke det som står i budsjettet, og det er budsjettet som gjelder – ikke det som eventuelt måtte stå i en eller annen avis.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-02-11:
Jeg vil gjerne få stille helse- og omsorgsministeren følgende spørsmål: «For å sikre likeverdige helsetjenester i hele landet er blant annet ambulansetjenesten en viktig brikke. I forskrift om akuttmedisinske tjenester fra 2005 ble det innført krav om tomannsbemanning av ambulanse, særskilte kompetansekrav for personellet samt krav om tilstedevakt som en hovedregel. Vil statsråden evaluere om forskriftens krav om minimumsbemanning blir fulgt slik at forskriften har bidratt til bedre akuttmedisinske tjenester utenfor sykehus?»
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-02-11:
Jeg vil takke statsråden for et grundig svar. Jeg oppfatter at den arbeidsgruppen som skal komme med sin innstilling til statsråden i løpet av relativt kort tid, ifølge svaret også har evaluert forskriften. Mitt anliggende har vært en del bekymringsmeldinger de siste månedene og ukene om at bemanningen ikke er god nok, og at forskriftens krav om tilstedevakt faktisk brytes. Jeg kan også nevne at vi for bare få uker siden kunne lese at Helse Finnmark vil kutte ti stillinger i ambulansetjenesten, på tross av at de jobber 30 årsverk i overtid. Den tillitsvalgte der uttalte at man heller bør oppbemanne, slik at man kommer på et lovlig nivå. De sier altså at forskriften brytes. Da er det selvfølgelig viktig at statsråden, når han får denne innstillingen, sørger for at vi får likeverdighet.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2009-02-11:
Dette med kompetanse er veldig viktig. Jeg har lyst til å henvise til St.meld. nr. 22 for 2007–2008, om samfunnssikkerhet, samvirke og samordning, som kom fra justisministeren i fjor. Regionalt AMK-forum sa i august i fjor at de var misfornøyd med definisjonen man der hadde på ambulanse, fordi man var mer opptatt av at dette var et redskap til å forflytte mennesker, enn av at man skulle ha kompetanse til å redde liv og sette i gang livreddende behandling i ambulanser. Derfor er kompetanse veldig viktig. Jeg har lyst til å stille statsråden et lite spørsmål til. Nasjonalt kompetansesenter for legevaktmedisin har nylig kommet med en uttalelse om at man kanskje kunne halvere legevakttilbudet her i landet. Jeg vet at statsråden ikke har tatt stilling til dette. Ser statsråden at hvis så skulle skje, hvis man skulle komme til at man halverer tilbudet, blir det enda viktigere med kompetanse også i ambulansebilene?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-02-11:
Selvfølgelig er de spørsmålene som representanten Dåvøy her tar opp, veldig viktige. Vi ser jo at ambulansene spiller en stadig viktigere rolle i det akuttmedisinske tilbudet. Både den diagnostisering og den start av behandling som skjer i ambulansene, er imponerende. Ikke minst er ambulansepersonellets kompetanse ofte veldig viktig med tanke på alvorlige lidelser, som hjerteinfarkt, hjerneblødning, osv. Hvis vi har gode, helhetlige akuttmedisinske tjenester, er det ikke bare spørsmål om å redde liv, men også om hva slags liv man skal kunne ha etter at man har overlevd. Når det gjelder f.eks. hjerneblødning, er jo kompetanse veldig viktig. Så det representanten Dåvøy er opptatt av, er jeg også veldig opptatt av. Det er et meget viktig område som det stilles spørsmål om, og derfor er det bra at vi nå får en helhetlig gjennomgang.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-02-11:
Det jeg kan si til det siste temaet representanten Dåvøy tar opp, er at vi har vært veldig opptatt av å få fram disse anbefalingene fra Kompetansesenteret for legevaktmedisin, nettopp fordi det er en så viktig del av samhandlingsreformen, som vi nå er i ferd med å fullføre. Legevakt er en veldig viktig bit av den kommunehelsetjenesten vi nå beskriver for framtiden, og fastlegens nye rolle. Halvparten av fastlegene kjører ikke legevakt. Det fører til at vi veldig ofte bruker for dårlige leger – rett og slett – i legevaktarbeidet. Jeg tror at noe av årsaken til at man ikke får fastleger til å kjøre, er at vaktbelastningen er for stor, og den er for dårlig organisert. Så dette er en veldig viktig bit av det vi nå jobber intenst med i beslutningsfasen av samhandlingsreformen.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-02-11:
Vår ambisjon er jo å øke oppklaringsprosenten. Hvis den skulle stige til over vår ambisjon, vil ikke noe glede Regjeringa mer. Jeg mener at representanten Ellingsen har et godt poeng når han sier at vi må vente på at de store kullene fra Politihøgskolen blir utdannet. Hva gjør man i mellomtida? Jo, vi faser altså i år inn 460 ekstra sivile stillinger for å få frigjort politistillinger. Det er beregnet opp mot 280 stillinger. Dette er en satsing som koster en kvart milliard kr, og som man har valgt å legge på bordet nå. Politiets Fellesforbund har spilt inn forslag på mellom 200–300 stillinger, og Fremskrittspartiet har prisverdig spilt inn forslag, og det er helt åpenbart en størrelse på pakken som innebærer at bl.a. Oslo vil få 100 ekstra stillinger til transport, til vakt i tinghuset, osv., for å frigjøre politikapasitet. Jeg må si at dette er svaret i forhold til å kunne gjøre noe med bemanningssituasjonen i politiet.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2009-02-11:
Vi må gjøre flere ting for å øke oppklaringsprosenten, og jeg har vært inne på det generelt for hele Politi-Norge. Det er de samme virkemidlene vi må bruke overfor Oslo, men Oslo har en spesiell utfordring. Det gjør at Oslo av denne pakken faktisk får 100 politistillinger, som jeg sa i stad. Det er mye. Det vil frigjøre mye politikapasitet som man nettopp skal sette inn for å bidra til at oppklaringsprosenten øker på de feltene hvor vi sliter, bl.a. vinningskriminalitet. Man har det forholdet i Oslo at mye av vinningskriminaliteten som registreres faktisk er at man har mistet mobiltelefoner osv. Det vil fortsatt være et stort antall forhold som man ikke vil kunne komme til bunns i. Så vil jeg også peke på at DNA-reformen er viktig for Oslo. Vi har fått mange oppklaringer på bakgrunn av DNA, som er veldig gledelig. Jeg forventer at det tallet vil stige. Det siste jeg vil nevne, er det initiativet som nå er tatt til en driftsmessig gjennomgang av politiet, om man kan bruke ressursene bedre enn det man gjør i dag, som også vil ha et blikk på Oslo.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-11:
Som jeg viste til i skriftlig svar 19. januar i år til spørsmål fra stortingsrepresentant Leif Helge Kongshaug om Redningsselskapet, er det Regjeringens syn at selskapet gjør et viktig og godt arbeid for å ivareta sjøsikkerheten langs vår kyst. Selskapets primære formål er å redde liv og berge verdier på sjøen og å opprettholde og utføre søke-, rednings- og hjelpetjenester langs norskekysten. Jeg vil understreke at selskapets redningsskøyter stasjoneres strategisk langs kysten i dialog med redningsmyndigheter og brukerorganisasjoner. Jeg vil også nevne at Redningsselskapet de siste årene har fått nye fartøyer med høyere fart og dermed større mobilitet enn tidligere. Jeg vil også framheve at Regjeringen har styrket bevilgningene til så vel indre kystvakt som redningshelikoptertjenesten betydelig de siste årene. Dette hører med i totalbildet når beredskapen langs norskekysten skal vurderes. Det er etablert en dialog mellom Fiskeri- og kystdepartementet og Redningsselskapet der både selskapets arbeidsoppgaver, strategi og den økonomiske situasjonen er sentrale elementer. Departementets underliggende etat, Kystverket, og Redningsselskapet vurderer i tillegg muligheten for å formalisere et samarbeid bl.a. innenfor forebyggende sjøsikkerhetsarbeid. Fiskeri- og kystdepartementet og Redningsselskapet vil videreføre dialogen i 2009, og som jeg tidligere har informert om, vil selskapets arbeidsoppgaver og økonomiske situasjon altså være et av de punktene vi skal diskutere.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-11:
Når det gjelder bevilgningene til Redningsselskapet, er det riktig at disse bevilgningene har gått ned, fordi automatinntektene har falt bort. Der har Regjeringen nettopp fått på plass et forutsigbart opplegg, slik at Redningsselskapet vet hva de skal få som kompensasjon for tapte spillemidler. Det tilskuddet man får fra Fiskeri- og kystdepartementet, er et tilskudd til driften, og er pr. i dag ikke et tilskudd som er knyttet til spesielle tjenester. Bondevik II-regjeringen reduserte jo bevilgningene til Redningsselskapet i det budsjettforslaget som de la fram for 2006. Da kuttet de med 10 mill. kr. Så det er nok flere enn den rød-grønne regjeringen som har gjort prioriteringer som gjør at Redningsselskapet har fått mindre midler. Vi skal som sagt nå se på tilskuddet vårt til Redningsselskapet og hvordan det blir brukt, og eventuelt gjøre endringer på det i framtiden.
Helga Pedersen (Arbeiderpartiet), 2009-02-11:
Jeg vil igjen bare gjenta at da automatinntektene forsvant, la denne regjeringen på plass et opplegg som skulle sikre de frivillige organisasjonene forutsigbare inntekter også for framtiden. Slik sett har bevilgningene til Redningsselskapet fra statens side økt i 2009 i forhold til det som var overføringene i 2008. Når det gjelder redningstjenesten, er jo ikke det et ansvarsområde som ligger under Fiskeri- og kystdepartementet. Det ligger under Justisdepartementet, og det er også de som må ta stilling til organiseringen og strukturen på dette området. Det er klart at Redningsselskapets tjenester her må ses i sammenheng med det som f.eks. den indre Kystvakten, Redningshelikoptertjenesten og ikke minst de andre frivillige organisasjonene gjør, for det er også andre frivillige organisasjoner som deltar i beredskap, det være seg Norsk Folkehjelp, Norges Røde Kors eller Norsk Luftambulanse. Så skal jeg som sagt ha en diskusjon med Redningsselskapet i den nærmeste tid som handler både om deres oppgaver og den avtalen som er mellom Fiskeri- og kystdepartementet og Redningsselskapet.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Det jeg har redegjort for nå i detalj, er hvordan saken faktisk er behandlet. Det viser seg jo at det har vært divergerende synspunkter fra selskapet og aksjonærene om hvordan saker faktisk skal behandles, ikke minst om hvordan informasjonen skal flyte. Som jeg redegjorde for, har direktør i Aker ASA, Øyvind Eriksen, sagt at han har forholdt seg til styret, og ikke eierne, og på den måten har eierne ikke fått den informasjonen som vi i etterkant har fått. Jeg mener at en god lærdom av dette er at store eiere skal informeres. Det er ingen tvil om at de andre store eierne også har vært av samme oppfatning. Både Investor og Saab har kritisert den prosessen som Aker hadde lagt opp til, nemlig at saken ikke automatisk gikk til generalforsamling i Aker Solutions, slik at man kunne ha innsyn i transaksjonene. Jeg mener også at det er gledelig at det er en samlet komité som står bak en merknad – altså en føring – om at staten skal ha et aktivt og bevisst eierskap rundt dette. For framtiden regner jeg da med at før man inngår denne type omfattende avtaler der staten kjøper seg inn, sørger man for at man ikke har denne type smutthull som jo finnes i aksjonæravtalen. Det finnes et smutthull i aksjonæravtalen som gjør det mulig å ikke la dette gå til generalforsamling, og det er jo det Aker har benyttet seg av.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Som det framgår av innstillingen, og som jeg også sa i mitt innlegg, er dette et uklart punkt. Hvorvidt dette er bevisst uenighet eller bevisst uklarhet, eller om det er situasjonsbestemt, skal jeg være litt forsiktig med å si. Men jeg tror det er riktig å si at også den gangen Per-Kristian Foss satt i regjering, var det vanlig at staten ble informert om store, industrielle beslutninger i selskaper som staten var eier i. Det er redegjort fra statsråden overfor komiteen, både skriftlig og muntlig, at dette er vanlig praksis, og at Næringsdepartementet fortløpende behandler denne type henvendelser fra selskaper. Statsråden har også gjort rede for enkeltsaker der dette har skjedd – for Akers vedkommende ikke minst knyttet til navneskiftet, da det gikk fra Aker Kværner til Aker Solutions. Staten ble under hånden informert om at det var en prosess som var på gang. Det betyr at dette er det helt vanlige. Så viser det seg at denne saken ikke er helt vanlig. Etter vårt skjønn – og det er jo derfor dette skrives inn – må det klargjøres hvordan informasjonsgangen fra et selskap til store eiere skal være. Her har altså Aker sagt at de har informert styret, mens vi har et ønske om at de skal informere eierne.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Som representanten Sørfonn selvfølgelig utmerket godt vet gjennom mange år her i huset, har staten så langt ikke tapt én krone. Aksjekursen er riktignok sendt ned – den ble sendt ned 15 pst. etter at disse transaksjonene ble kjent. Etterpå har kursen gått opp, men nå er det jo generelt ganske vanskelige børstider. Det betyr at å måle denne saken isolert sett bare på grunn av denne enkeltsaken kan man ikke. I et lengre perspektiv er det godt mulig at disse fem selskapene som staten nå er inne i, er gode industrielle selskaper som gir god avkastning til staten. Det vet man ikke. Det som er hensikten med statlig eierskap, er også langsiktighet. Det betyr at man ikke kan måle statens gevinst eller tap på et enkelt punkt og si at vi har tapt 3 milliarder kr eller for den saks skyld vunnet 2 milliarder kr. Vi begrunner vårt ønske om statlig eierskap med langsiktighet, ikke med kvartalshysteri. Aker skal vite at staten sitter der som en langsiktig eier, som er med på både opptur og nedtur. Akkurat nå har det vært en nedtur, men det kan utmerket godt snu. Så er det riktig, som det siste spørsmålet indikerer: Er vi hundre prosent tilfreds med det statlige eierskapet? Nei, en samlet komité mener at det skal være mer aktivt, mer bevisst. Det betyr at man i framtiden, før man inngår så omfattende avtaler som dette, må sørge for at man ikke har noen smutthull i avtalen som noen kan benytte seg av. Men i det store og hele er jeg og vi fra posisjonens side meget tilfreds med det statlige engasjementet i Aker. Det er viktig for Aker, og det er viktig for det norske samfunn.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
La meg først si at jeg er veldig glad for Fremskrittspartiets ønske om at staten skal være eier i norsk næringsliv. Det er en positiv holdning. Det betyr at Fremskrittspartiet i dette tilfellet er enig med Regjeringen, og det er godt. Det som derimot er mer foruroligende, er at man er veldig uenig på borgerlig side. Dette er bare ett av svært mange punkter der de borgerlige partiene står diametralt mot hverandre. Mens Hagens parti mener at staten skal sitte med eierskap, mener de andre borgerlige partiene at det er en vederstyggelighet og ønsker staten ut. Det vil i så fall være nok et eksempel på hvilket borgerlig kaos vi kan stå overfor hvis de skulle få flertall til høsten, men la nå det ligge. Mitt spørsmål dreier seg mer om det prinsipielle i dette, ikke akkurat knyttet til Aker-saken som sådan. Gitt en situasjon der statsråden i Næringsdepartementet er fra Fremskrittspartiet, ville det ikke da være naturlig hvis et selskap der staten var eier, hadde tenkt å gjøre en større transaksjon, å ta kontakt med eierdepartementet og informere om hva man hadde tenkt å gjøre? Vil ikke Hagen mene at det hadde vært en naturlig og klok måte å forvalte eierskapet på, å være i dialog med sine eiere?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Det er interessant å få avdekket i offentligheten hvor stor forskjell det er mellom holdninger til eierskapet fra Høyres representant og fra Fremskrittspartiets representant. Det viser diametralt motsatte syn på hvordan et statlig eierskap forvaltes, og statlig eierskap i sin alminnelighet. Det er interessant å observere, for det er vel vanskelig å tenke seg hvordan man her skal klare å finne en slags framforhandlet løsning på dette, uten at den ene må skifte standpunkt totalt. Den situasjonen håper ikke jeg vi skal oppleve, men la nå det ligge. Så til det jeg tenkte å spørre representanten Foss om: Det har fra Høyres representanter i denne saken vært brukt uvanlig sterke ord – jeg skal bare ta et lite knippe: Det har vært reist krav om riksrett, man har sagt at dette er tilsvarende russiske oligarker, man har sagt at det har vært «den største skandalen» under den rød-grønne regjering, og Per-Kristian Foss selv har sagt at det ligner på «politisk korrupsjon». Nå som saken er i ferd med å gå inn for landing, mener Foss at det er dekning for disse ordene Høyre har brukt?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Denne debatten viser med all mulig tydelighet hvor stor forskjell det er mellom Fremskrittspartiet og de andre borgerlige partiene i synet både på eierskap og forvaltning av eierskapet. Det er det interessant å observere. Det betyr at det er helt uklart hva resultatet av dette ville blitt hvis det hadde blitt et flertall av andre partier enn regjeringspartiene til høsten. Jeg tillot meg i stad å stille tidligere partileder Hagen et spørsmål om hvordan en næringsminister fra Fremskrittspartiet ville ha håndtert dette spørsmålet hvis man satt med denne saken i fanget. Det vår næringsminister jo gjorde, var at hun på vanlig vis forventet å bli informert. Når et stort selskap som staten er eier i, gjør en endring som har industriell strategisk betydning og er av et visst omfang, er jo det – som også representanten Sponheim har redegjort for – naturlig og vanlig. Betyr det at Fremskrittspartiet ikke ville forvente dette, siden Hagen i realiteten frikjenner Akers oppførsel her? Betyr det at en næringsminister fra Fremskrittspartiet vil sitte helt passiv i stolen og ikke be om noen som helst informasjon?
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Jeg skal ikke som sakens ordfører prøve å oppsummere denne debatten. Det vil være ulike syn på debatten og sakens innhold. La meg bare på flertallets vegne understreke at vi selvfølgelig utmerket godt forstår alvoret i et mistillitsforslag. Hvis det i innstillingen og i debatten synes som om det ikke er tilfellet, så la meg være veldig tydelig på det: Vi anerkjenner ikke bare opposisjonens selvfølgelige rett til å fremme mistillitsforslag, men også opposisjonens selvfølgelige rett til å definere begrunnelsen for et mistillitsforslag. Det har opposisjonen gjort. Vi har både skriftlig, gjennom innstillingen, og muntlig redegjort for hvorfor vi mener dette er tynt – eller skal vi si mangelfullt – begrunnet sett fra posisjonens side, og at det etter vårt syn nok ligger andre, utenforliggende, elementer i dette. Men det er klart – vi anerkjenner, som representanten Høybråten, representanten Lånke og flere andre har vært inne på, at når opposisjonen samles om et mistillitsforslag, tas det selvfølgelig både i regjering og i flertallet her i Stortinget på det aller største alvor og behandles deretter, særlig også fordi dette er det første mistillitsforslaget som er reist mot representanter for vår regjering i denne perioden. Det har sikkert vært fristende for opposisjonen å kunne gjøre det før, men de har altså ikke gjort det. Jeg ville bare at det skal være veldig uttrykkelig sagt fra Stortingets talerstol at vi ikke tar lett på det når det fremmes mistillitsforslag. Vi har behandlet saken i komiteen og for øvrig med det alvor som et mistillitsforslag skal avstedkomme. Så er jeg selvfølgelig godt tilfreds med at mistillitsforslaget ikke har flertall, og våre partier her i Stortinget har gitt en grundig redegjørelse for hvorfor vi ikke mener at det er grunnlag for mistillit, hvorfor Sylvia Brustad har vår sterke støtte, og hvorfor Regjeringen har sterk støtte i Stortinget. Men det ligger utenfor akkurat det å begrunne dette med mistillit, noe særlig representanten Høybråten var inne på. Man skal bare vite at vi tar dette på største alvor.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Jeg skal fatte meg i korthet, for Svein Roald Hansen har gjort veldig godt rede for det som er flertallets syn. Jeg føler behov for å ta ordet fordi dette er en prinsipielt viktig sak, nemlig i balansegangen mellom domstol og storting. Denne saken er under etterforskning, og derfor må jeg si at jeg er overrasket over at denne saken er brakt inn for kontrollkomiteen i Stortinget. Høringen viste med all mulig tydelighet at denne saken var prematur for politisk behandling. Det betyr at jeg ikke utelukker – det gjør heller ikke flertallet – at det på et tidspunkt kunne vært riktig at denne saken hadde kommet til kontrollkomiteen, når saken hadde funnet sin avklaring, når etterforskningen var ferdig og det eventuelt var tatt ut tiltale, eventuelt at også rettsapparatet hadde behandlet den. Dette ligger noe fram i tid. Det betyr at denne saken ut fra sakens innhold – det viser høringen med all mulig tydelighet – åpenbart ikke er moden for politisk behandling på det nivået som enkelte her har drevet og saksbehandlet den. Det er flertallets begrunnelse for ikke å saksbehandle den. Det har ingenting å gjøre med statsrådens skjønn eller andre utenforliggende ting, som jeg hørte representanten Foss og andre var inne på. Dette dreier seg simpelthen om et så enkelt prinsipp som at når en sak er til behandling hos politiet, er dette uheldig av oss, av hensyn til de ulike pilarer i demokratiet – vi er én pilar og ikke inne i de andre pilarene, som går på domstolenes og politiets rolle i dette. Det er den prinsipielle begrunnelsen fra flertallet. Det er viktig å holde fast ved dette. Det er også interessant å se at tidligere har også mindretallet i komiteen hevdet det samme synspunktet, men velger nå – sikkert fordi det er opportunt – å forfekte det motsatte standpunkt. Det synes jeg er uheldig av hensyn til Stortingets rolle i dette. Det er den prinsipielle begrunnelsen som vi har.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Saksordføreren sier i sitt innlegg at det har vært et aktivt eierskap utøvd av statsråd Sylvia Brustad. Hvordan kan det da ha seg at alle de andre som sitter i styret i Aker Holding og Aker Solutions, ikke har oppfattet – ei heller på eiermøtet den 13. mars, hvor det meste av informasjonene forelå – at staten, som en såkalt aktiv eier, ønsket at dette skulle behandles i generalforsamling i Aker Solutions ASA, som en egen sak, og altså bli forelagt Aker Holdings styre og derved også eierne? Det er jo først i ettertid man har hevdet at man skulle ha et aktivt eierskap, og at dette skulle vært behandlet i Aker Solutions ASAs generalforsamling. Viser ikke disse faktiske forhold at det er ren etterpåklokskap fra statsrådens side, og at hun egentlig ikke ønsket et aktivt eierskap tidlig i selskapets historie, som alle andre kunne være oppmerksomme på?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Svein Roald Hansens forsvar av statsråd Sylvia Brustad bygger på at i den situasjonen som har vært, er det Aker som er – la oss kalle det – skurken. Aker skulle ha skjønt at de ikke bare skulle informere statens styremedlem i Aker Holdning, men også departementet direkte. Hvordan synes Svein Roald Hansen det samsvarer med det mangelfulle aktive eierskapet som Sylvia Brustad utviste før 3. april? Hvis det var en klar holdning fra statens side at departementet skulle vært orientert om det som hevdes å være store transaksjoner av strategisk betydning, hvordan i all verden kan det ha seg at hele Aker-systemet og de øvrige i Aker Holding-styret ikke hadde oppfattet dette? Det er det som er vår kritikk. Er ikke Svein Roald Hansen enig i at det er helt uakseptabelt at en statsråd har oppført seg slik at den holdningen i realiteten ikke har vært oppfattet av øvrige styremedlemmer i Aker Holding og av ledelsen i Aker Solutions ASA?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Det jeg sier, er at når hun i ettertid sier hun skulle ha fått informasjon, og det ikke står i avtalen, er den anklagen som både Svein Roald Hansen og statsråden har rettet mot Aker-systemet, gjort på feilaktig grunnlag. Det har aldri stått i aksjonæravtalen eller blitt sagt fra styremedlem i Aker Holding-styret, fra statens representant, at det skulle gis informasjon. Hun har ingen rett til å klage i det offentlige rom på at hun ikke har fått informasjon, for det har aldri vært meningen at hun skulle få informasjon. Det er mitt poeng. Og så har hun midtveis latt som om hun er lurt, latt som om det er andre som har gjort graverende feil – altså skyldt på andre. Det synes jeg er en uakseptabel embetsutøvelse av en statsråd. Jeg går ut fra at vi alle er enige om at vi skal vurdere alle statsråders embetsutøvelse. Når politiske motstandere går over fra å være – la oss si – dårlige og svake, til å bli uakseptable statsråder fordi de forringer statens eierinteresser, og ikke greier å vise at staten som eier må opptre korrekt, er det helt naturlig og det eneste korrekte at man stiller et mistillitsforslag.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg kunne ha lyst til å ta imot den utfordringen fra Øystein Djupedal og snakke om fremtiden, men jeg skal greie å motstå det da det ikke er jeg som bestemmer om fremtiden til Fremskrittspartiet. Det er helt andre som Øystein Djupedal eventuelt må stille spørsmålet til. Jeg forholder meg til at vi har denne saken til behandling. Jeg kan i realiteten ikke se at når det ikke har vært gitt noen beskjed til styreleder og konsernsjef i Aker Solutions ASA om å gi informasjon, verken i aksjonæravtale, i tidligere kommunikasjon, i eiermøter eller fra statens styrerepresentant i Aker Holding, når det aldri har vært nevnt, til tross for at man visste om 80–90 pst. av disse transaksjonene, ser jeg ingen grunn til at Aker Solutions’ styreleder og konsernsjef av seg selv plutselig skulle finne på å gi informasjon om dette.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Nei, da er det en plikt for statsråden å vurdere hvorledes hun vil utøve statens eierskap. Hvis hun ønsket å utøve det veldig aktivt, være ekstraordinært informert, som en 12 pst.-minoritetseier indirekte i Aker Solutions ASA, ville hun sørget for at styreleder og konsernsjef var klar over det, at de visste om det. Det gjorde hun ikke. Hun fant på denne aktiviteten etter at det var stilt spørsmål i pressen. Ingen vet hvorfor. Det var vel en herr Eilertsen som først påstod at man hadde sendt over noen dårlige forretninger og dårlige selskaper og brukt de andre som søppelkasse. Hvilken interesse hadde han av å skape det inntrykket i det offentlige rom? Det er mange som kan ha sine agendaer. Der skal statsråden ivareta statens verdier, det er helt riktig. Ved måten hun gjorde det på, reduserte hun verdien. Nå må man bygge opp igjen renommeet til Aker Solutions ASA og Aker-konsernet totalt sett etter at statsråden har bidratt til å redusere omdømmet til dette selskapet. Det er det vi beklager meget sterkt at hun gjorde.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Fristelsen ble for stor da jeg hørte representanten Borten Moes leksjon om tidligere mistillitsforslag og synspunkter. Jeg vil bare minne om at i denne perioden er dette det første mistillitsforslaget. Så det er lenge siden vi har fremsatt det i utide – noe vi for øvrig aldri har gjort, og noe jeg aldri har gjort. Jeg husker også godt det første i 1974. Det er helt riktig at det bare fikk én stemme. Det var fordi jeg slo et slag for en mye mer aktiv holdning overfor Sovjetunionens okkupasjon av de tre baltiske land, som jeg syntes var unnfallende. Jeg er veldig glad for at den holdningen jeg stod for den gang, senere har vunnet frem. Så jeg vil spørre Ola Borten Moe: Hvor i all verden har han fått det fra at jeg har vært med på å felle regjeringen Willoch? Regjeringen Willoch stilte et kabinettspørsmål. Jeg hadde intet ønske om at den skulle gå av. Til og med etter at Willoch hadde erklært at han ville gå av, bad jeg ham om at vi måtte få en annen borgerlig regjering med en annen statsminister. Så vil Ola Borten Moe være så snill å bekrefte hvor i all verden han har det fra at jeg har felt den regjeringen. Man feller nemlig med mistillitsforslag – det er felling av en regjering. Det å ikke bøye av for et kabinettsspørsmål, er ikke å felle regjeringen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Kort tid etter at statsråden via media ble gjort kjent med dette oppkjøpet av fem selskaper, gav hun uttrykk for – og jeg kan ikke sitere henne på dialekt, slik andre har gjort, for å gi henne ære for dialekten – å være forbannet og frustrert. Hvorfor gav statsråden uttrykk for det, når statens representanter i aksjonærmøtet den 13. mars ble gjort vel kjent med 80–90 pst. av denne transaksjonen, og når statens representanter også kjente til prinsippet om nærstående selskaper – alt av det prinsipielle og det meste av omfanget var kjent for statens representanter 13. mars? Det ble ikke gitt noe signal om at staten ønsket en generalforsamlingsbeslutning i Aker Solutions ASA. Hvorfor i all verden gav statstråden senere uttrykk for at hun var frustrert og forbannet?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Etter å ha hørt statsrådens innlegg kunne jeg hatt lyst til å kommentere en god del av det, men jeg skal på grunn av tiden og andre forhold la det være. Jeg vil bare reservere meg mot noe som Arbeiderpartiets hovedtalsmann, Svein Roald Hansen, sa. Han spurte i en replikk om hvilken alternativ regjering bl.a. Fremskrittspartiet ville gått inn for dersom dette mistillitsforslaget hadde ført frem. Da vil jeg gjerne minne om at det forslaget jeg hadde gleden av å fremsette, uttrykker mistillit mot statsråd Sylvia Brustad, ikke mot Regjeringen. Det er kun dersom statsministeren fra denne talerstol gjør det klart at hele regjeringen går av dersom mistillitsforslaget skulle bli vedtatt, at det er snakk om et regjeringsskifte. Hvis dette forslaget som er fremlagt, skulle bli vedtatt, er det utelukkende statsråd Sylvia Brustad som etter Grunnlovens nye bestemmelser er pliktig til å avlevere sin avskjedsansøkning. Det er altså ikke hele regjeringen. Og statsminister Jens Stoltenberg, som har vært til stede, har ikke benyttet anledningen til å gå på talerstolen og fremsette et kabinettsspørsmål eller gjøre det kjent at det dreier seg om hele regjeringen. Så dette forslaget dreier seg utelukkende om én statsråd. Jeg ville gjerne at det skulle komme med i referatet, så ikke Svein Roald Hansens misforståelse når det gjelder de konstitusjonelle forhold, skulle bli stående uimotsagt.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg synes det er meget forbausende når statsråden etter å ha snakket om skillet mellom dømmende, lovgivende og for så vidt utøvende makt, avsier sin dom. Hun sa: «…er begått fra Uniteams side.» Hun sa også at kravet bl.a. for å kunne få fjernet det ikke-normaliserte forhold, er erkjennelse av forholdet. Selv jeg har ikke gått så langt som å slå fast at Uniteam ikke har gjort noe galt og at ansvaret ligger hos Forsvaret. Jeg har avventet en rettslig kjennelse. Men flere ganger under høringen og nå i stortingssalen slår altså statsråden fast at dette forholdet som Forsvaret har anmeldt, er begått av Uniteam, og at de må erkjenne forholdet. Hun har altså allerede avsagt dommen, ikke bare gått til anmeldelse. Mitt spørsmål til statsråden er: Muligheten for å gjennomføre et ikke-normalisert forhold er en kan-bestemmelse i regelverket. Mener hun fortsatt at hun var nødt til å bruke den kan-bestemmelsen? Synes hun det var fornuftig politisk skjønn, istedenfor å la tvilen komme tiltalte til gode og avvente selv rettsstatens domsavsigelse på et senere tidspunkt?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Det som skjedde til å begynne med i denne saken, var at den såkalte Dalseide-rapporten hevdet overfor departementet at Uniteam hadde overfakturert. Så fremstiller nå statsråden det slik at den eneste muligheten for en løsning som var oppe i Forsvarsdepartementet, var politianmeldelse. Nei, det var ikke politianmeldelse som var den eneste muligheten. Man kunne ta et møte med Uniteam, forelegge dem synspunktene fra Dalseide-utvalget og la, etter litt erfaring fra rettssikkerhetstenkning, selskapet få lov til å oppklare og forklare det som var funnet. Det er en løsning som brukes stort sett overalt ellers i andre departementer, i andre selskaper og i næringslivet generelt. Det er noe helt spesielt med Forsvarsdepartementet – kanskje ikke nødvendigvis statsråden, men departementet – som begynner med en politianmeldelse istedenfor å få oppklart misforståelsene. Kanskje statsråden, hvis hun hadde satt seg inn i saken på et tidlig tidspunkt, hadde funnet ut at Uniteams forklaringer var avklarende og dermed ikke gått til den politianmeldelsen som departementet bad om.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg er glad for at statsråden sier at man ikke er i mål, at vi må forsterke innsatsen og øke kapasiteten når det gjelder både sykehjem og omsorgsplasser. Da er mitt spørsmål, som statsråden allerede har fått gjennom mitt innlegg: Hvorfor har man nå et tak på antall nye plasser pr. år som det gis investeringstilskudd til, når det er ledighet i byggebransjen? Ville det ikke isteden vært fornuftig å ha en jevn utvikling, å utnytte den ledige kapasiteten og de lavere byggekostnadene ved å fjerne taket for hvor mye Husbanken kan gi i tilskudd innenfor den investeringstilskuddsrammen som er? Nå er det kapasitet uten at det skaper press i økonomien. Et annet spørsmål er: Hvorfor i all verden skal man ekskludere eiendomsutviklere fra å kunne bygge sykehjem og omsorgsplassbygninger som kan leies ut til kommunene innenfor forskriften om 20 år, når staten på alle andre områder synes at det er fornuftig, og selv gjør bruk av det til noe så myndighetsutøvende som bl.a. tinghus?
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2009-06-18:
Jeg vet ikke om jeg kan få svare på spørsmålene, i og med at statsråden i stedet for å svare, stiller spørsmål til meg? Jeg har vel ikke anledning til å svare?