Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2012-12-05:
Det er en glede for meg å få presentere Kristelig Folkepartis gode alternative budsjett for arbeids- og sosialsektoren med en ramme som er på 134 mill. kr mer enn regjeringens. Vi prioriterer grupper med vanskeligheter i arbeidsmarkedet. Vi øker tiltaksnivået for personer med nedsatt arbeidsevne med 5 000 plasser. Av disse er 1 000 helt nye – utover regjeringens forslag – og 4 000 plasser omprioriteres fra de ordinære tiltaksplassene. I denne forbindelse styrker vi også Navs kapasitet på arbeidsevnevurdering og -formidling med 10,5 mill. kr, og med 40 mill. kr for å opprettholde oppgaver for attføringsbedriftene. Kristelig Folkeparti har i tillegg flere forslag knyttet til personer med nedsatt funksjonsevne i arbeidslivet. Vi vil gjøre ordningen med funksjonsassistent permanent, vi styrker bevilgningen til servicehunder og til ulike hjelpemidler, vi gir rett til gruppe 2-bil også for personer med noe gangfunksjon, og vi opprettholder IT Funk-prosjektet. Ekstra midler til flere skrivetolker og etablering av skrivetolkutdanning er også med. Vi vet ikke nok om årsakene til at andelen mennesker med nedsatt funksjonsevne i arbeidslivet har sunket de siste årene. Regjeringen klarer iallfall ikke å gjennomføre sin egen politikk og når heller ikke sine egne mål på dette området. Klagesaksbehandlingene har også økt mye. Problemstillinger er her mangel på individuell tilrettelegging, mangel på teknisk utstyr og hjelpemidler, vanskeligheter med å få endret arbeidsoppgaver eller å få tilpasset arbeidstiden. Funksjonsnedsettelse er også årsak til at de ikke blir innkalt til intervju, eller til at intervjuet blir trukket tilbake. Men en annen årsak som kan ha stor betydning, etter min mening, er selve tiltaksstrukturen, som er uoversiktlig og svært regelbundet, med så mange ulike tiltak at få har oversikt, noe flere påpekte i komiteens høringer, og som jeg også har tatt opp her tidligere. Det som spesielt har overrasket meg, er at vi vet lite om hva som virker. Det er behov for gjennomgang, evaluering, strukturendring og forenkling i tiltaksapparatet, og det er hyggelig at jeg får positive tilbakemeldinger fra flere fra regjeringshold som sier at de også mener at dette er viktig. Det er også behov for en økt satsing på fattigdom. Kristelig Folkeparti har laget en egen fattigdomspakke med en rekke tiltak. For å nevne noen: Nytt barnefradrag, økte sosialhjelpssatser, økte rammer til boligbygging, økt engangsstønad ved fødsel og adopsjon. Vi definerer fattigdom på samme måte nå som tidligere, og deltakelse i aktiviteter og sosiale sammenhenger er fortsatt den største utfordringen for barn i fattige familier. For ikke lenge siden – det var vel for et par uker siden – hørte vi en debatt mellom Lysbakken og Dagrun Eriksen, der det ble dokumentert at noen barn er sultne også i dagens Norge. Dessverre har regjeringen sluttet å lage regnskap over sin innsats mot fattigdom, og de snakker heller ikke mye om den, men realiteten er likevel at den øker! En annen sak som er viktig: I dag blir foreldre med barn som trenger 24 timers tilsyn over mer enn to år, fratatt pleiepenger og overlatt til det kommunale nivå, som ikke kan stille opp med tilsvarende ytelser. Arbeidslinjen må ikke bli til hinder for best mulige og fornuftige ordninger for familier med syke barn. Et barn som er langvarig sykt, med store pleiebehov, og som periodevis eller ikke i det hele tatt kan være i barnehage eller på skole, har behov for mor og far – ikke fremmede personer fra kommunens hjelpeapparat. Resultatet har blitt at foreldre blir sykmeldte, og noen må flytte til billigere bolig. Her må vi få en regelendring. Vi har også noen andre nye forslag knyttet til fengselsinnsatte og løslatte, samt bedring i sykepenger og omsorgspenger for selvstendig næringsdrivende ved graviditet og fødsel, som jeg nettopp nevnte. Til sist litt om integrering av innvandrere i arbeidslivet: Det er krevende, og strukturelt er det mange stengsler. I et veldig spennende innlegg i Dagens Næringsliv i går ble det sagt at norske bedrifter kan trenge hjelp til å overvinne fremmedfrykten sin. I stedet «druknes innvandrere på jobbjakt i et vell av velmente tiltak», står det der. Eva Grinde påpeker at det kanskje er hos arbeidsgivere vi bør sette inn tiltak, gi dem flere og bedre virkemidler slik at de tar imot innvandrere som trenger arbeid. Å gå på tiltak etter tiltak ser ikke ut til å hjelpe stort. Jeg håper regjeringen tør å tenke enda flere nye tanker enn det de har gjort til nå.