trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tage Pettersen (Høyre), 2020-11-24:
Hele Norge er i omstilling, storby som bygd. Mange lokalsamfunn står overfor store endringer, og Høyre jobber for at alle innbyggere skal ha et likeverdig tjenestetilbud. Sterke bedrifter og levende lokalsamfunn er et konkurransefortrinn for Norge. Distriktspolitikken er summen av mange politikkområder som virker sammen for å legge til rette for bosetting, næringsvirksomhet og trivsel over hele landet. I mange land, også her hjemme, ser vi en økende polarisering der by settes opp mot land. Jeg mener det må være et grunnleggende premiss i den norske distriktspolitikken at vi sammen evner å ta vare på den norske tilliten og bygger bro mellom bygd og by. Sterke og selvstendige kommuner er viktig for å sikre trygge og gode lokalsamfunn landet over. Den økonomiske situasjonen i norske kommuner er jevnt over god. I 2013 var det 46 kommuner registrert i ROBEK – i dag er tallet 12. Vi leser ut av statistikken at den gjennomsnittlige årlige veksten i kommunesektorens frie inntekter per innbygger har vært høyere under denne regjeringen enn under den rød-grønne. Det frivillige arbeidet er limet i mange små og større lokalsamfunn. Derfor er jeg glad for at regjeringen i 2021 når målet om å trappe opp momskompensasjonen til frivilligheten til 1,8 mrd. kr. Samtidig ser vi at avkortingen har blitt redusert de siste årene. I 2013 var denne kompensasjonen på 941 mill. kr. Frivilligsentralene er ofte navet i dette viktige arbeidet der ute lokalt. I forbindelse med behandlingen av kommuneproposisjonen for 2021 gikk regjeringspartiene og Fremskrittspartiet bort fra innlemming av støtten til frivilligsentralene i rammetilskuddet til kommunene, dette bl.a. for å unngå at sentralene i distriktskommuner fikk svekket sin finansiering. Frivilligsentralene i Norge har de siste 30 årene utviklet seg til å bli en sentral og viktig del av landets frivillighet. Gjennom en stabil tilskuddsordning har Stortinget skapt et grunnlag som har utløst en enorm lokal satsing på frivillighet. Frivilligsentralene er svært verdifulle og spiller en viktig mobiliseringsrolle for frivillig innsats landet over. Det er i dag frivilligsentraler i 312 kommuner, som organiserer over 55 000 frivillige. For Høyre er det nå viktig å peke på behovet for forutsigbarhet for sentralene og behovet for å få kommunene til å være med og forplikte seg til finansieringen i årene som kommer. Det gode samfunn skapes i samspillet mellom de nære fellesskapene, de offentlige tjenestene og det private næringslivet. I dette puslespillet er frivilligsentralene en vesentlig brikke for gode distrikter og ikke minst en god distriktspolitikk.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-11-24:
Det er rørende at regjeringen prøver å gi inntrykk av at de hører etter hva kommunene trenger. Kommunene har hittil ikke opplevd annet enn en kald skulder fra regjeringen, med kutt i tilskudd, sentralisering og krav om sammenslåinger. Regjeringen har vekket til live både Bunadsgeriljaen, kystopprør, distriktsopprør og demonstrasjonstog i både kystkommuner som Nesna og innlandskommuner som Ringsaker. Det er i kommunene folk bor. Det er her velferden blir forvaltet, og folkestyret blir holdt levende. Vi er blitt uhyre opptatt av fødetall, men bør i mye større grad prate om hvilken verden disse barna blir født inn i. Senterpartiet vil gjøre et løft for barn og unge i hele landet og sikre gode velferdstjenester nær dem. Sosiale og geografiske forskjeller må utjevnes på tvers av store og små kommuner og mellom by og bygd. Kommunene er de som sikrer at vi har gode barnehager og skoler. Fylkene styrer de videregående skolene og ungdoms utdanningsmuligheter. Vi innfører i disse dager nye læreplaner i grunnskolen og steg for steg i videregående skole. Dette blir et mageplask om regjeringen ikke stiller opp med mer penger til lærerstillinger, læremidler, vikarer, kursing, utstyr og øvrige behov for fullgod drift ved skolene. Førstelinjen i kommunene, enten det er helse eller oppvekst, slites til felgen. Samtidig har vi en regjering som gir inntrykk av å vite bedre enn folk selv lokalt. Sist i rekken er regjeringens pålegg om karakterbasert opptak til videregående opplæring. Dette er stikk i strid med ansvaret fylkene skal ta for kompetanse. Skal alle ha lik tilgang på utdanning og kompetanse, må bl.a. alle ha tilgang til fullgod internettdekning. Dette er en forutsetning for å fungere i 2020. Med koronautbrudd og hjemmeskole har både lærere og foresatte fått en kalddusj av problemer med manglende internett. I distriktsmeldingen fokuseres det dessuten mye på tilgang til høyere utdanning. Det var ikke regjeringen som vedtok en historisk vekst for fagskolene, men Senterpartiet og opposisjonen. Det er ikke regjeringen som leverer tiltak for desentralisert utdanning, det er det Senterpartiet og opposisjonen som gjør. Senterpartiet vil stille opp med bedre økonomi for kommuner og fylkeskommuner. Vi vil sikre gode barnehager og skoler. Vi vil sikre desentraliserte utdanningstilbud og digital allemannsrett. Endringer går raskere og raskere. Det må vi rigge både utdanningsinstitusjoner og kommunal sektor til å takle og levere på, for det er kommunene som kjenner stoda lokalt best og sikrer gode tjenester nær folk. Det er her folk bor, og til sjuende og sist handler det nettopp om folk og mulighetene for folk i hele landet.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-11-24:
Når statsråden hamrer løs på Senterpartiet, er det på sin plass å svare litt, spesielt når flere av partifellene mine er tomme for taletid. Jeg vil også påpeke det Trellevik var innom i sitt innlegg. Han kritiserer Senterpartiet for å ville redusere statlig byråkrati. Vel, da synes jeg at Trellevik skal gå litt i seg selv, for det er da egentlig et uttalt mål, på tvers av sektorer, at man vil ha mindre byråkrati, økt omsetning og verdiskaping for de statlige pengene vi setter av. Så når Senterpartiet flytter penger fra direktorat over til bl.a. kommuner, fylker og næringsfond, er det rett og slett fordi vi vil sette pengene i arbeid – de skal bidra til arbeidsplasser og verdiskaping lokalt i hele landet. Så er statsråden enormt engasjert når det gjelder den differensierte arbeidsgiveravgiften. Det setter Senterpartiet stor pris på. Men det er ikke Senterpartiet som skaper uro rundt den differensierte arbeidsgiveravgiften, eller de sonene som er etablert her. Det er det jo statsråden som bidrar til, med den strategien og todelingen som det har vært en debatt om i hele dag, hvor kyst og innland blir satt opp mot hverandre. Selvsagt er vi opptatt av å kjenne til ressursgrunnlaget som er i de ulike delene av landet, men ingen tjener på å dele Norge i to på den måten som statsråden legger opp til. Det ble pekt på korona og krisepakke. Stortinget er vel ganske samstemt i at vi alle tar på alvor den situasjonen Norge er i. Da må vi stå samlet om tiltakene. Dessverre er det nå Fremskrittspartiet som er regjeringens nærmeste støttespiller i å utarbeide krisepakker. Det gjør også at krisepakkene er for små og kommer for sent. Det er Senterpartiet sterkt kritisk til. I tillegg ønsker statsråden seg en konkretisering av politikken. Vel, jeg vil tro at hun har lest de 31 forslagene som Senterpartiet er med på her i dag. I tillegg kan jeg love at i den kommende stortingsvalgkampen skal vi bidra til å konkretisere gode tiltak for hele landet hver eneste dag. For er det noe en senterpartist er stødig på, er det at vi jobber for distriktene. Vi jobber for tjenester nær folk, fordi det er tiltak bl.a. her i Stortinget som er med på å gjøre en forskjell for det. Det mener jeg også statsråden bør ta inn over seg, og det står Senterpartiet støtt i, med våre forslag til politikk – i stedet for den beskrivelsen som vi opplever at regjeringen legger fram. Den er for tynn.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-11-24:
I den grad det er noe galt med lovverket, legger Senterpartiet fram forslag her i dag for å rette opp i det, og jeg vil ta opp forslag nr. 5, som vi har sammen med SV. Utover det vil Senterpartiet understreke at vi vil ha en sterk og gratis offentlig skole som er i stadig utvikling for å være best mulig. Kvaliteten på utdanningen skal ikke være styrt av geografi eller sosial bakgrunn. Senterpartiet ønsker tilgang på utdanning i hele landet og en desentralisert skolestruktur både i grunnskole og i videregående skole. Lokale forhold skal styre, og skoler må kunne utnytte lokale og regionale fortrinn i samspill med nærmiljøet. At man har mulighet til å påvirke skolen lokalt, er en demokratisk verdi. At elever, foresatte og lærere får medvirke, bidrar til motivasjon og egeninteresse for hvordan skolehverdagen er. Senterpartiet vil beholde dagens godkjenningsgrunnlag for statsstøtte til privatskoler som tilbyr alternativ pedagogikk eller bygger på et annet livssyn, men vil stramme inn når det gjelder godkjenning av private profilskoler og yrkesfaglige utdanningsprogram. En skole skal ikke få godkjenning dersom etableringen gir negative konsekvenser for det offentlige tilbudet. Vi ønsker også at elevplasser må ses i sammenheng i hele kommunen og hele fylket. Senterpartiet er bekymret for om friskoleloven blir en ventil som avlaster presset regjeringen legger på kommunene med trang økonomi og sentralisering. Nedlegging av nærskoler skal ikke være ene og alene for å få budsjettene og endene til å møtes. Da sparer vi oss til fant, på bekostning av barn og unge som vokser opp. Sjelden har kommunene hatt det tøffere. Bare økt skatteinngang har demmet opp for regjeringens kutt i tilskudd. Spørsmålet er hvordan landet ser ut etter koronautbruddet, når kommuner og skoler har måttet drive rovdrift på ansatte og skoleøkonomi. Kombinert med dette innfører vi nye læreplaner i grunnskolen og steg for steg i videregående. Dette blir et mageplask om regjeringen ikke stiller opp med mer penger til lærerstillinger, læremidler, vikarer, kursing, utstyr og øvrig behov for fullgod drift ved skolene. Førstelinjen i kommunene, enten det er helse eller oppvekst, slites til felgen. Samtidig har vi en regjering som gir inntrykk av å vite bedre enn folk selv lokalt. Sist i rekken er regjeringens pålegg om karakterbasert opptak til videregående skole. Dette er stikk i strid med ansvaret fylkene skal ta for kompetanse. Dagens debatt er på siden av dette, men jeg bruker muligheten til å løfte bekymringen for det store bildet i skoledebatten. Utviklingen av flere elever i private skoler kan være et symptom på lidelsen kommunene har. Senterpartiet vil sikre like muligheter for barn og unge til utdanning i hele landet.
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-11-24:
Statsråden skriver i svarbrevet at etablering av friskoler ikke skal føre til for store strukturendringer i bl.a. videregående skole. Hvilke likheter er det mellom å pålegge fylkene karakterbasert opptak til videregående og etablering av friskoler som gjør at folkevalgte i fylkene ikke skal få styre dette, men at statlig overstyring er det regjeringen mener må til?
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2020-11-24:
For Senterpartiet er det noe med den langsiktige planleggingen i kommunene og fylkene som er avgjørende. Det er kommunene og fylkene som har det lovpålagte ansvaret for innbyggerne sine, for skoleelever og dermed også for skolegangen og skolene. Likevel får de ikke inkludere friskolene i sine skolebruksplaner for langsiktig planlegging og dimensjonering av elevplasser. Ser ikke statsråden utfordringen ved de framskrivingene SSB har for fødetall og elevtall i mange kommuner og fylker, om lokalt folkevalgte ikke får styre elevplasser ved alle skolene i sine kommuner og fylker?
Margunn Ebbesen (Høyre), 2020-11-24:
Jeg er en stolt distriktsrepresentant. Og jeg kommer fra en kommune og et fylke som i stor grad omtales som Distrikts-Norge. Næringslivet går veldig godt i stort sett hele fylket, selv om vi ser noen skyer i horisonten på grunn av pandemien. Både før koronapandemien tok oss, og nå, midt i koronaen, er Nordland det fylket som har lavest arbeidsledighet. Vi har bedriftsledere og ansatte som ser muligheter, som skaper verdier hver eneste dag, og som har pågangsmot. Det er en gjennomgangstone når jeg reiser rundt i Nordland at regjeringen må fortsette med den jobben de har gjort for Distrikt-Norge fram til nå – la det fortsette å lukte asfalt i hele fylket, fortsett med den enorme satsingen på utbyggingen av bredbånd, og, ikke minst, la kommunene få sitte igjen med noen av de verdiene de legger til rette for, slik som Høyre her på Stortinget var med på med Havbruksfondet. Det er nettopp en slik oppbygging av infrastruktur og incitamenter som gjør det mulig å utvikle arbeidsplasser og bo i hele fylket – og landet for øvrig. Men vi har en utfordring, som ikke er av ny dato, og det er at vi blir færre. Utdanningsmuligheter er et stikkord for å forhindre dette. Og hva gjør den politiske ledelsen i Nordland, med Senterpartiet og Arbeiderpartiet i spissen, for å forhindre dette? Jo, her legger fylkesrådet ned skoleklasser i videregående skole, de forvitrer tilbudet i hele fylket. De legger ned tilbud som har vært desentralisert i hele fylket og gitt tilbud i tråd med hva næringslivet rundt om har etterspurt. Nå legges altså skoletilbud ned og sentraliseres til enkelte steder. Det betyr at ungdom ned i 16-årsalderen må flytte på hybel for å gå på videregående skole. Dette setter også arbeidsplasser i fare ved at bedriftene ikke får tak i kvalifisert arbeidskraft. Dette er ikke med på å bidra til bolyst i hele fylket og i landet. Akkurat i disse dager pågår det et opprør med ordførere og partiledere fra Senterpartiet på Sør-Helgeland – mot deres eget fylkesråd i Nordland, for nok en gang har fylkesrådet med Arbeiderpartiet og Senterpartiet foreslått sentraliserende kuttforslag. Så de som tror at Senterpartiet og Arbeiderpartiet skal klare å stoppe en sentralisering ved et regjeringsskifte, og at de skal gjenåpne Nesna, bør først sjekke hva som faktisk skjer i kommuner og fylker der de har makt i dag, og sjekke historien fra da de satt i regjeringskontorene sist. I den rød-grønne regjeringsperioden var befolkningsveksten i Norge på 9,7 pst., mens de fem største kommunene i landet opplevde en vekst på 15,4 pst. Politikk handler om å prioritere, og Høyre i regjering har prioritert samferdsels- og bredbåndsutbygging, som gjør det mulig å bo og virke i hele landet.
Leif Erik Egaas (Høyre), 2020-11-24:
Distriktsmeldingen viser til en flott utvikling på svært mange områder for Distrikts-Norge. Jeg vil gjerne gi en kort situasjonsrapport fra min hjemkommune, Egersund, som er distriktskommune og regionsenter i Dalane. Fiskeribedriftene i kommunen melder om eventyrlige fangster. Per tredje kvartal er det landet 270 000 tonn fisk i Egersund havn. 2020 blir det beste året siden tidlig på 2000-tallet. Omløpshastigheten er stor – fisk inn og fisk ut på båt til hele verden bare dager etter landing. Fiskeriministeren var på besøk for en måneds tid siden og fikk se dette ved selvsyn. Det gir inntekter til bedriftene, havneforetaket og kommunen i form av gode skatteinntekter. Skatteinntektene så langt i år er faktisk i overkant av budsjett og forventninger, tross covid-19 og såkalt dårlige tider. Hjørnesteinsbedriften Aker Solutions melder om stor aktivitet. Egersund Energy Hub, et nystartet senter for energi og havvindaktivitet, ble besøkt av olje- og energiministeren for kort tid siden. De melder om optimisme og mange interessenter som vil være med på det nye energieventyret. Den videregående skolen har landets eneste linje for vindmølleoperatører. Ungdommen der får nå garantert læreplass hos operatørene. Det råder optimisme, og noen gjør noe rett. Kystverket har bidratt med millionbeløp til utdyping av havnen. Det gjør at enda større fartøy kan komme inn for lossing og lasting. Det pågår for tiden et arbeid med å lokalisere mineraler i et stort felt like utenfor Egersund. Et forsiktig verdianslag er på 330 mrd. kr. Vi snakker om nye arbeidsplasser og nye skatteinntekter. Vi i regionen gleder oss til at det skal komme en ny firefelts E39 gjennom kommunen. Næringslivet har store forhåpninger til den nye veien. Blant annet har vindusprodusenten NorDan stipulert at de vil spare transportutgifter på 10 mill. kr i året. Når Nye Veier AS kommer i gang med byggingen, vil det også gi stor aktivitet og arbeid for lokale bedrifter. Dette var, som sagt, bare en kort rapport fra en distriktskommune på Sør-Vestlandet. Det er selvfølgelig utfordringer på noen områder, men det er sannelig mye positivt som skjer også, og i noen tilfeller har regjeringen vært en solid og god bidragsyter.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2020-11-24:
I dag er tredje jubeldag etter at det søndag kveld ble klart at Bodø/Glimt tar seriegull. Vi nordlendinger jubler over superlaget. Jeg regner med at resten av landet også gjør det. Gratulerer så mye med seriegullet, Bodø/Glimt! Denne topplasseringen er så vel fortjent. Det gjør så utrolig godt at Bodø/Glimt, endelig, er det første nordnorske laget som tar gull i Eliteserien. Tusen takk, Bodø/Glimt for evig! Hvorfor er det så spesielt at et nordnorsk fotballag vinner Eliteserien, er det kanskje noen som tenker. Da kjenner de ikke historien. De nordnorske lagene har hatt mer enn lang vinter, lange avstander og dårlig vær å slite med. Lenge nektet Norges Fotballforbund de nordnorske lagene å delta i cup- og seriemesterskap. Først i 1963 hadde alle norske lag lov å kvalifisere seg til cupen, og først i 1972 fikk nordnorske lag lov å kvalifisere seg til toppserien. Nordnorsk fotball måtte ikke bare slåss på banen, men også mot et dypt urettferdig seriesystem, helt til i 1979. Hva har urettferdigheten i seriesystemet med distriktsmeldinga å gjøre, tenker kanskje noen. Nå er jo reglene like for alle. Men spillereglene eller lovene er ikke like for alle i dette landet. I år er fjelloven og fjellstyrene 100 år, og statsministeren sendte en jubileumshilsning til fjellstyrene i den anledning. Lokal forvaltning skal sikre god forvaltning, sa statsministeren. Hun understreket at fjellstyrene representerer en lokal og kunnskapsbasert forvaltning av våre felles utmarksressurser, og at fjellstyrene gjør en viktig jobb. Jeg er helt enig med statsministeren og vil gratulere fjellstyrene så mye med jubileet. Statsministeren ønsket også fjellstyrene lykke til med de neste 100 årene. Også nordlendingene må få forvalte statens grunn. Prinsippet om lokal forvaltning kan ikke gjelde bare i Finnmark, i Midt-Norge og i Sør-Norge. Regjeringa må la rettferdigheten råde. Vi skal også ha lokal forvaltning av våre allmenninger. Den 8. juni 2017 ba Stortinget regjeringa om å utrede fjellovens samme anvendelse i Nordland og Troms som sør for Nordlands grense. Det er ikke gjort. Denne loven er etter 100 år likevel ikke lik for alle. Denne urettferdigheten må knuses. Nordland og Troms må også få sjansen til egen bærekraftig utnytting av naturressursene. Det gir også positive ringvirkninger for lokalsamfunnene og er helt i tråd med intensjonen i distriktsmeldinga.
Siv Mossleth (Senterpartiet), 2020-11-24:
Etter å ha hørt på regjeringspartienes representanter må jeg få lov til å sitere Peer Gynt: «Ja, tenke det; ønske det; ville det med; – men gjøre det! Nei, det skjønner jeg ikke.» Hva sier distriktsmeldinga, og hva gjør regjeringa? Regjeringa sentraliserer både støyende og stille. Staten trekker seg ut, og regjeringa peker på distriktsnæringslivet som redningen. Men viktige faktorer for distriktsnæringslivet er desentraliserte utdanninger, desentraliserte campuser, bolyst og statlige arbeidsplasser. Fakta viser at ungdom bosetter seg der utdanningen er – 70–80 pst. av dem gjør det. Og hva gjør regjeringa? De legger ned lærerutdanningen på Nesna og sykepleierutdanningen i Sandnessjøen og tapper Helgelandskysten for kompetanse og ungdom. I perioden 2013–2019 har regjeringa vedtatt å flytte eller nyetablere i overkant av 1 220 arbeidsplasser utenfor Oslo. Ok, men av den totale økningen på 21 259 statlige arbeidsplasser siden 2013, har 92,4 pst. kommet i sør. Kun én av 13 nye arbeidsplasser har kommet til Nord-Norge, og der faller folketallet fort. Samspillet mellom statlige arbeidsplasser og næringslivet er viktig – i alle fall i distriktene. Når de statlige arbeidsplassene trekkes tilbake, er det med på å gjøre at folk flytter. Har man forresten god dekning etter snart åtte år med høyreregjering? Det kommer an på hvor man bor. Geografisk er det store digitale forskjeller, så svaret kommer helt an på bosted. Dekningen er på 98 pst. i tettbygde strøk, men bare 56 pst. har god dekning i grisgrendte strøk. Resultatet er mindre bolyst og stor funksjonsnedsettelse for næring og utdanning når man sliter med bredbåndsdekningen. Det brukes mye penger på transport. Firefelts motorvei og 110 km/t, men ingen snakker om fire felt og 110 km/t i nord. Hvis vi skal telle hoder, persontransport og kortere reisetid, må vi også telle fiskehoder og forsinkelser på næringstransport. Fersk fisk har det travelt. Men kostnader knyttet til verditap som følge av forsinkelser på vei, blir i dag ikke vurdert når staten foretar vurderinger av nye veiprosjekter.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-11-24:
Vi har en regjering som har brukt sine sju år på grundig sentralisering. De har slått sammen fylker og skapt noen enheter som ingen forstår noen ting av, bl.a. Viken, som er et oppkonstruert, merkverdig fenomen. De har sentralisert politiet og lagt ned 126 lensmannskontor, og mange av dem som ble igjen, som skulle styrkes, har bare åpent to–tre dager i uka. De har sentralisert høyere utdanning, de er i ferd med å sentralisere tingrettene på en slik måte at en rekke domstoler har blitt lagt ned som sjølstendige domstoler, og de har ikke minst sentralisert statlige arbeidsplasser. Men nå skal alt bli bra, for nå skal vi få en todeling av distriktspolitikken – en todeling mellom kyst og innland. Riktignok er ikke denne tanken nevnt i distriktsmeldingen, og jeg hørte nøye etter, men det ble heller ikke nevnt i statsrådens innlegg for Stortinget, og nå forstår jeg at grunnen til det er at dette er en regjeringsstrategi som ikke skal synliggjøres overfor Stortinget. Vi har altså en mindretallsregjering som ikke er interessert i å dele et helt nytt initiativ i distriktspolitikken med offentligheten og Stortinget. Men Høyre vil nå dele Distrikts-Norge i to. Og da må vi jo kunne forvente å få noen svar om hva som ligger i det. Hva betyr det at en skal dele mellom kyst og innland? Hvilket innhold ligger i det? Hvis det er slik at det er helt uten innhold, bare et munnhell og bare noe noen har funnet på, da bør en også legge tanken ifra seg, for vi har allerede et distriktspolitisk virkeområde som er definert, bl.a. gjennom den differensierte arbeidsgiveravgiften, og vi bør ikke lansere noe som klusser med det systemet og klusser med det området. Da kan vi også havne i trøbbel når det gjelder å opprettholde den ordningen, som er av stor verdi for privat næringsliv utover i distriktene. Så har jeg lyst å nevne noe annet, for statsråden sto altså her og beskyldte en av mine medrepresentanter for ikke å snakke sant. Men representanten Heidi Greni forholdt seg til svaret fra Finansdepartementet på et spørsmål som Kommunaldepartementet har utarbeidet, som viser at det i perioden fra 2013 til 2019 har vært en økning i statlige arbeidsplasser, men ikke bare det, det har vært en veldig sterk sentralisering av statlige arbeidsplasser innad i regionene. I Trøndelag har det kommet 3 200 nye statlige arbeidsplasser, og 3 191 av dem har kommet i Trondheim. Det betyr sjølsagt at noen har tapt. Og da er det slik at Nærøy har tapt, Steinkjer har tapt, Snåsa har tapt og Midtre Gauldal har tapt, og da taper en også kraft som distrikt fordi en er avhengig av den type kunnskapsarbeidsplasser som statlige arbeidsplasser ofte er. Det er en erkjennelse som statsråden i det minste kan ta inn over seg.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2020-11-24:
Gjennom sin regjeringstid har Høyre systematisert sentraliseringen av Norge. De har vært helt opphengt i større strukturer og større enheter. De har gått systematisk fra sektor til sektor innenfor offentlig forvaltning og tappet lokalsamfunn for statlige arbeidsplasser og til dels også for inntekter. Det er de ikke så glad i å høre i dag, men det må sies. Så er det for så vidt hyggelig at Høyre er så opptatt av Senterpartiet. Det er trivelig. Riktignok går de løs på både standpunkt og personer, og det er ikke måte på hvor gammeldagse, tilbakeskuende, bakstreverske og håpløse Senterpartiet er. Ja, til og med det at vi liker å drikke kaffe, er gæli, hvis vi skal tro representanten Hagerup. Og ikke bare det, men vi skal også tillegges meninger som f.eks. at vi vil stoppe «den globale sentraliseringen» – hva nå det er for noe. Jeg skal ikke si «til Høyre», men jeg håper Høyre er klar over at når de prøver å stemple Senterpartiet på den måten, stempler de også alle som nå sitter rundt omkring og er frustrerte over det som skjer i deres eget distrikt, og i deres eget lokalsamfunn, og den avmakten de føler over at ting blir sentralisert. Men det vi har etterlyst i dag, er bl.a. om statsråden kan fortelle noe mer om hva denne todelingen – som det virker som en har funnet opp i løpet av noen få dager – egentlig innebærer. Nå ser jeg at det har gått ut en pressemelding i formiddag fra departementet, men fortsatt er det ikke mulig å bli klok på hva denne todelingen konkret skal innebære. Senterpartiet er litt bekymret, og vi er nysgjerrige på dette – representanten Eskeland beskyldte meg for ikke å være nysgjerrig, men jeg er nysgjerrig på dette – for vi lurer på om dette vil gjøre noe med de virkemidlene vi i dag har overfor distriktskommunene, og om det vil skape usikkerhet om den differensierte arbeidsgiveravgiften. Statsråden liker ofte å vise til Frøya. Jeg tror Frøya er mye mer opptatt av å beholde lav arbeidsgiveravgift og få mer igjen fra havbruksfondet enn de er av å bli tolket inn i en slags ny todeling mellom hav og innland. Så en må være opptatt av at den høyttenkningen en gjør omkring nye virkemidler, ikke gjør at en får noen risiko knyttet til de virkemidlene en har i dag, særlig den differensierte arbeidsgiveravgiften. Vi vet at EU neste år skal revurdere og gjennomgå sin distriktspolitikk, og vi har ikke noe behov for at den ordningen skal komme i spill. For øvrig venter jeg fortsatt på at statsråden sier noe om at hun beskylder min medrepresentant for usannhet, og at hun gjerne unnskylder det på talerstolen.
Vetle Wang Soleim (Høyre), 2020-11-24:
Det er ingen som kan selge varer uten at man har kunder å selge til, det er ingen som tjener penger på noe av det man lager, uten at det er et marked som etterspør det, og det er ingen som får seg jobb uten at det er behov for flere stillinger. Med andre ord: Det er opplagt at jo flere kunder man kan selge til på like vilkår og jo større markedsplassen og etterspørselen er, jo flere varer må produseres, og folk får seg jobb. Dette er spesielt viktig i distriktene. Det er altså et samlet næringsliv som står bunnsolid bak kravet om at vi må forsvare og hegne om EØS-avtalen. Dette gjelder alle deler av hele Norge. Det verste bedriftene ute i Norges kriker og kroker vet, er usikkerhet. Mange av dem føler på dette akkurat nå. Likevel: Hadde Senterpartiet fått gjennomslag for sitt syn, et syn som vel å merke ikke engang deres egne velgere støtter, hadde de gjort alt de kan for å skape nettopp denne usikkerheten, og jeg snakker selvsagt om Senterpartiets ønske om å ta oss ut av EØS-avtalen snarest mulig. I debatter om skatt på våre norske bedriftseiere pleier jeg å utfordre mine meddebattanter fra Arbeiderpartiet på hvem i norsk næringsliv de har snakket med når de mener at en økning på 7 mrd. kr i skatt er riktig politikk nå. I dag må jeg spørre mine kollegaer fra Senterpartiet om det samme, bare at det er EØS-avtalen som er spørsmålet. I de mest usikre tidene på flere tiår, der det europeiske samarbeidet hjelper oss gjennom en pandemi, og der den europeiske økonomien er uløselig knyttet til vår egen – i den tiden skal Senterpartiet rive vekk hele fundamentet for eksport og verdiskaping i distriktene. Så hvem er det Senterpartiet har snakket med i næringslivet? Kan Senterpartiet nevne én bedriftsleder for en hjørnesteinsbedrift som er avhengig av eksport, som mener at dette er riktig? Jeg har ikke møtt noen i distriktet som synes at det er en god idé å kutte bånd med vårt største og viktigste marked, og spesielt ikke nå. Så pleier selvfølgelig svaret å være en ny og bedre avtale enn det vi har i dag. Vel, brexit gir ikke akkurat forutsigbarhet for britiske bedrifter, og for distriktsarbeidsplasser er det usikkerheten som er verst. Og den skaper Senterpartiet hver eneste dag med sin motstand mot EØS – en motstand som for øvrig er betraktelig mer høylytt her i salen enn hos deres representanter ute i distriktet. Men muligens er det sentralmakta i Senterpartiet som ikke lytter til grasrota.
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2020-11-24:
En kvalitet ved Norge er at det bor folk i hele landet. Men for at det skal bo folk i hele landet, må det også være boliger i hele landet. I mange distriktskommuner kan det være en risiko forbundet med å bygge seg en ny bolig. En husbygger kan risikere at byggekostnadene for en ny bolig langt overstiger det boligen vil være verd dersom den må selges. Hva vil egentlig distriktsministeren gjøre konkret for å redusere den økonomiske risikoen ved å bygge nye boliger i distriktene? Svarene finner vi i hvert fall ikke her i dag. Den rød-grønne regjeringen tok distriktene på alvor og jobbet aktivt for levende bygder. Derfor satset vi på boligetablering i distriktene for å stimulere til økt tilbud av ulike typer boliger og å finne strategier for å øke bevegelsen i boligmarkedet. Erfaringene med prosjektet var økt kompetanse ute i kommunene og god kunnskapsdeling. Fra 2012 til 2014 ble det bygd 284 nye boliger i satsingskommunene, og i 2014 fikk ytterligere 115 tildelt tilskudd. Vi foreslår fire nye boligpolitiske tiltak i dag: Vi vil bruke Husbanken mer aktivt for å legge til rette for boligetablering i distriktene. Det må etableres ordninger som reduserer risikoen ved boligbygging. Vi vil videre gi startlån til flere. Startlån skal være tilgjengelig for vanlig ungdom og skal vurderes etter inntekt og formue. Slik kan vi hindre at ulikhetene på boligmarkedet øker ytterligere. Så vil vi innføre modeller for leie-til-eie med finansiering gjennom Husbanken for vanskeligstilte på boligmarkedet. Kommunene må oppfordres til å bruke leie-til-eie som et prinsipp i lokal boligsosial planlegging og utforming, og Arbeiderpartiet vil bidra til å etablere flere ikke-kommersielle utleieboliger. Det må legges bedre til rette for førstegangsetablerere. Arbeiderpartiet vil at kommunene skal legge til rette for kommunale tomter og rimelig bolig for førstegangsetablerere og for bygging av studentboliger. Bolig er ved siden av arbeid, utdanning og helse det viktigste for folks velferd. Arbeiderpartiet mener det er et offentlig ansvar at alle skal ha tilgang til en god bolig av bra kvalitet. Både stat og kommune må bidra til at det bygges nok boliger i alle deler av landet. Det er flere virkemidler som kan benyttes for å nå målsettingen om at alle skal ha tilgang til gode boliger.
Ove Trellevik (Høyre), 2020-11-24:
Noreg har endra seg betydeleg over lang tid og med skiftande regjeringar. I 1946 budde halvparten av Noregs befolkning i spreidtbygde strøk og resten i tettstader og byar. I dag bur 82 pst. av befolkninga i landets 990 byar og tettstader. Denne sentraliseringa, som Senterpartiet likar å kalla det, har skjedd gjennom fleire generasjonar, og ikkje eingong då Senterpartiet sat i regjering, klarte ein å snu denne utviklinga. I 2006 la dåverande kommunalminister frå Senterpartiet, Åslaug Haga, fram ei stortingsmelding, «Hjarte for heile landet». Det kom ikkje mykje godt ut av den politikken: 9 000 årsverk i landbrukssektoren vart lagde ned, 336 skular i distrikta vart lagde ned, og 4 sjukehus mista sin akuttfunksjon, for å nemna noko. Befolkningsveksten i dei fem største byane var også betydeleg større enn i resten av landet. I det minste kan me no sjå at denne tendensen har snudd i fleire av dei største byane. I f.eks. Bergen har veksten stoppa heilt opp. Det vi ser i dag, er at vekstkrafta i heile Noreg ikkje berre handlar om statlege arbeidsplassar, talet på postkontor, talet på lensmannskontor, eller talet på kommunehus for den del. Det handlar om konkurransekraft, om konkurransefordelar som lågare skattar, lågare avgifter. Det handlar om tilgang ut til marknader og tilgang til ressursar. Det handlar om mindre statlege reguleringar og meir lokalt sjølvstyre i arealplanlegginga. Det handlar om infrastruktur, og det handlar ikkje minst om kompetanse og arbeidskraft. Det har teke tid å behandla denne stortingsmeldinga, og det er på mange måtar nokre fordelar ved det. Ein av dei viktigaste er at ein av dei NOU-ane som stortingsmeldinga peiker på, «Næringslivets betydning for levende og bærekraftige lokalsamfunn», allereie er ferdig. Denne NOU-en kjem med anbefalingar om kva som skal til for å få vekst og utvikling i næringslivet i heile landet vårt. Eg har allereie nemnt fleire av tiltaka. Det er også på høg tid at landets tusen mindre byar og tettstader tek sitt ansvar for regional utvikling. Berre slik er det mogleg å motverka noko av dominansen til storbyane. Attraktive småbyar og tettstader har viktige funksjonar, dei tiltrekkjer seg folk og verksemder og bidreg til utvikling i sitt omland. Noreg treng fleire slike kraftsenter som bidreg til vekst og utvikling i distrikta rundt. Gode tettstadsenter er i seg sjølv eit gode og kan i tillegg hjelpa bedrifter med å vinna fram i konkurransen om arbeidskraft med den rette kompetansen. Det er nyttelaust å kjempa mot all form for sentralisering, slik Senterpartiet gjer i opposisjon, men som dei historisk sett gjev avkall på så snart dei er i regjering.
Ove Trellevik (Høyre), 2020-11-24:
Utvikling av olje- og gassrelatert næringsverksemd i Distrikts-Noreg har vore ei målsetjing for Høgre sidan verksemda starta på norsk kontinentalsokkel. Det betyr utruleg mykje for heile samfunnet i dag, men spesielt langs kysten, der me finn størst utslag av sysselsetjingstala – på Sør-Vestlandet, Vestlandet og nordover langs kysten. Det er på mange måtar berebjelken i heile velferdssamfunnet vårt. Me veit at oljenæringa ikkje vil vara evig. Me treng nye næringar. Det at regjeringa jobbar vidare med stortingsmeldinga, har gjennomført to NOU-ar og no jobbar vidare med strategiar for å få framvekst i nye næringar, må me berre ta fram – og gjerne kalla det ei hyllingstale til regjeringa. Det handlar altså om å jobba vidare. Sjølv om Stortinget har lagt den stortingsmeldinga til side på grunn av covid-19 og ikkje jobba med den, er det tryggjande å sjå at regjeringa faktisk prioriterer distrikta og har jobba med denne meldinga trass i covid-19. Så er det slik, som fleire har nemnt her i dag, at det er store behov for å gjera endringar, nettopp for å få vekk flaskehalsar for å skapa ny næring langs kysten. Det er tryggjande både å veta og registrera at regjeringa jobbar med både strandsoneforskrifta og endringar i plan- og bygningslova. Strategien me no skal jobba med, håpar eg me kan meisla ut og sjå om det er behov for ytterlegare endringar i. Regjeringa Solberg forsøkte i 2016 med endringar i plan- og bygningslova, nettopp for å ta høgde for desse flaskehalsane, men me fekk ikkje stortingsfleirtalet med oss den gongen. Når eg høyrer representanten Greni her i dag, er det oppløftande å sjå at kanskje fleire parti enn berre regjeringspartia kjem til å støtta lettar i plan- og bygningslova på plansida. Det set eg stor pris. Det er eigentleg veldig oppsiktsvekkjande at Arbeidarpartiet ikkje nemner olje- og gassektoren i nokon av dei 60 punkta dei har lista opp i denne innstillinga. Det er veldig fascinerande, men samtidig viser dei jo ei rekkje andre ting. Blant anna dreg dei fram hestenæringa. Hestenæringa og hestehald er viktig for svært mange menneske og ei inntektskjelde for andre. Eg vil oppmoda saksordføraren til å lesa regjeringa sin rettleiar, Hesten som ressurs – Lokal næringsutvikling. Så må eg òg få nytta sjansen til å gratulera saksordføraren med kuskelisens etter flott køyring og kurs på Jarlsberg Travbane tidlegare i år.
Ove Trellevik (Høyre), 2020-11-24:
Representanten Slagsvold Vedum gjorde ein kort visitt her og diskuterte distriktsmeldinga. Han trekte fram Sture Pedersen i Bø, der han hadde fortalt at staten hadde forlate dei. Men Senterpartiet la i fjor haust fram eit budsjett for i år der dei eigentleg ville forlata mange plassar rundt om i landet. Dei ville redusera Sjøfartsdirektoratet sine budsjett i Haugesund. Regelrådet i Hønefoss skulle leggjast ned, alle skulle mista jobben. Tilsette i Direktoratet for forvaltning og IKT i Leikanger måtte finna seg nye jobbar. I Nasjonal kommunikasjonsmyndigheit var det uklart kven som skulle ryka – om det var Lillesand, Lillehammer eller Lødingen som skulle ryka. Men det var også Lotteritilsynet og tilsette i Førde som skulle ryka. Så det er fleire enn ordføraren frå Høgre i Bø som kjem til å måtta frykta for politikken til Senterpartiet. Dersom det er dette Arne Nævra meiner er god distriktspolitikk, får dei noko å kjempa med dersom dei skal samarbeida ein gong i framtida.
Marianne Haukland (Høyre), 2020-11-24:
Vi som bor og lever i distriktene, er helt avhengige av velfungerende transportveier. Da denne regjeringen tok over makten fra de rød-grønne i 2013, var det et enormt etterslep på nødvendig oppgradering av infrastruktur. Jernbanen var under forfall, og veier ble bygget stykkevis og delt med lang planleggingstid. Regjeringen har gjennom syv år prioritert samferdsel svært høyt. Vi har reformert hele måten å tenke samferdsel på og opprettet Nye Veier AS. Med budsjettforslaget for 2021 har samferdselsbudsjettet blitt nær doblet siden regjeringen tiltrådte. Det har vært en god politikk. Satsingen har vært synlig i hele landet, med nye broer og nye veistrekninger. Vår samferdselspolitikk er med på å binde landet sammen, vi bygger vei og jernbane i et tempo som aldri før, og hele landet er med i tankene når vi planlegger infrastruktur – for ting henger sammen, og gode transportløsninger er en forutsetning for at folk skal kunne bo, leve og jobbe i hele landet, og for at vi skal kunne videreutvikle næringslivet vårt i distriktene. Finnmark har hatt høy økonomisk vekst, og veksten i det nordligste fylket har vært størst sammenlignet med andre kommuner. Dette er en utvikling som vi har vært veldig stolte av, og den vitner om at de næringene som er lokalisert i fylket, har hatt høy vekst. Mye av veksten har skjedd innenfor eksportnæringer som havindustri, olje og gass. Derfor er E6 Kvænangsfjellet viktig for at Finnmark skal få en sikker tilknytning til resten av landet. Finnmark er helt avhengig av gode transportløsninger og av EØS-avtalen, som er en eksportmotorvei som sikrer fri varehandel, forutsigbarhet og tusenvis av arbeidsplasser. Vi må holde alle vinterveier åpne slik at fisken kommer til middagsbordet i Tyskland, Polen og Hviterussland uten unødvendig opphold. Så hvorfor Senterpartiet vil skrote EØS-avtalen, er for meg og mange i denne salen et mysterium. EØS-avtalen er en forutsetning for eksporten til vårt største marked. Vi som sitter i denne salen, må ta avstand fra proteksjonistiske holdninger som er bygget på antakelser om at alt var bedre før, og at vi skal være selvforsynte. Norge er avhengig av eksport og har alltid vært avhengig av handel med andre land. Vekst og utvikling skal skje i hele landet, og vi skal ta i bruk hele landet. Da må vi også ha markedstilgang. Innlandet og kysten har forskjellige utfordringer, og derfor er det viktig at regjeringen utvikler en mer tilpasset politikk for næringslivet som er særskilt for innlandet og for kysten. Derfor skal regjeringen legge fram en ny strategi for dette til våren, og den ser jeg veldig fram til at skal komme.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2020-11-24:
Noko av det viktigaste me kan gjera for å få utvikling i distrikta, er å leggja til rette for at det vert skapt arbeidsplassar, for i arbeidsplassar ligg det optimisme og framtidstru, det ligg utvikling og vekst. Med arbeidsplassar vert det pengar til kulturtilbod og fritidstilbod. Det vert barnevogner i gatene. Det vert aktivitet på byggjeplassar, der ein høyrer gravemaskinar og hammarslag. Og med hammarslaga byggjer me dei gode lokalsamfunna, der folk trivst og vil bu. I motsett fall, når arbeidsplassane forsvinn, vert det pessimisme. Folk flyttar, og vindauga som før hadde lys, vert dekte med gråpapir. Det må kuttast i kulturtilbod, i alt som skaper trivsel og glede. Og forsvinn gleda, forsvinn folk. Skal me leggja til rette for arbeidsplassar i heile Noreg, er det mykje som må vera på plass. Distriktsmeldinga peikar på samferdsel og ein effektiv infrastruktur. Ho peikar på digitalisering og på høve til å skaffa seg kunnskap og kompetanse der folk lever og bur. Men det som kanskje er aller viktigast, er ein kultur som seier ja, som tillèt lokal styring og lokalsamfunn som får ta del i den verdiskapinga som skjer. Me treng å seia ja til nytenking, til utvikling og omstilling ja til innovering ja til å sjå moglegheiter framfor avgrensingar ja til eldsjeler og gründerar, til dei som ønskjer å få noko til I dag fekk me i Politisk kvarter høyra om ei regjering som ønskjer ytterlegare å styrkja distriktspolitikken med å byggja opp under styrken til dei ulike kvalitetane som våre landsdelar har – der kysten får fram sine kvalitetar og innlandet sine. Me søkjer å finna dei verkemidla som syter for at folk kan skapa seg gode liv i heile landet. Diverre var mottakinga frå Senterpartiet og Arbeidarpartiet som venta – i staden for å vera litt nyfikne på kva som kan liggja i eit slikt grep, hamrar dei på med retoriske flosklar i kjend stil og dømmer tiltaket nord og ned før ein har sett kva som ligg i dette, og held fram med å svartmåla det som skjer i Distrikts-Noreg. Då me tok over styringa av landet, fekk me overlevert eit bu som var tungt å snu, som var grodd fast i gårsdagens løysingar. Ja, det har vore krevjande, og me ser at folk er reformtrøytte. Men det var heilt naudsynt. Me vil byggja opp, og me vil løfta fram. Denne distriktsmeldinga viser ei tru på det personlege initiativet, på skaparkrafta som finst i folk som bur i distrikta, og på arbeidsplassar og ja-kultur – vel vitande om at det er dette som skaper gode lokalsamfunn og gode distrikt i heile Noregs land.
Liv Kari Eskeland (Høyre), 2020-11-24:
Førre talar har heilt rett. Klimaet er i endring, og det er brei politisk semje om at omstilling er nødvendig for å tilpassa samfunnet til å verta fornybart. Både styresmakter og forbrukarar over heile verda stiller stadig strengare krav til kutt i utslepp og ønskjer meir miljøvenleg produksjon av varer og tenester. I dette biletet er distriktsnæringslivet avgjerande viktig for at me skal nå måla me har sett oss. Norsk Industri forventar at omsetninga knytt til grøn teknologi og industri vil auka i åra framover, og me registrerer at bedrifter i distriktskommunane har stort gjennomslag når det gjeld miljøteknologitilskot frå Innovasjon Noreg. 45 pst. av volumet gjekk til distrikta i 2019. Maritim sektor utviklar nye miljøløysingar innan både skrog- og propelldesign og nye null- og lågutslepps framdriftsmaskineri. Norsk prosessindustri tek i bruk ny teknologi for å effektivisera sin produksjon og byter ut fossile innsatsfaktorar med fornybare. Mineralnæringa, som me finn i distrikta, er avgjerande for eit vellykka grønt skifte. Det same er landbruket, som tek sin del av ansvaret. Også reiseliv, som no tenkjer grønt, trass i store utfordringar i desse dagar, finn me i distrikta. Havbruk er ei næring som tek det grøne skiftet på alvor, mellom anna gjennom utvikling av fôringrediensar og elektrifisering av anlegg og arbeidsbåtar. Norsk oppdrettslaks eksporterer til den europeiske marknaden og har ved levering til slakteanlegg utslepp som svarer til 20 pst. i forhold til europeisk storfe. Auka produksjon i havbruksnæringane kan difor bidra til å redusera dei globale utsleppa. I tillegg kjem sjølvsagt jobbar knytte til energiproduksjon, som skjer der ressursane finst, der vinden bles og vatnet gjev energi. Men også framtidig energiproduksjon som havvind kan gje gode distriktsarbeidsplassar. Distrikta spelar ei stadig viktigare rolle i omstillinga til eit meir klimavenleg næringsliv. Skal me lykkast med dette, må me halda fram med den satsinga me har hatt på digitalisering, på effektive offentlege tenester og på velfungerande og pålitelege transport- og logistikksystem. Dette er område der Høgre har sett inn stor innsats etter at me kom i regjering, for her var det ein stor oppvask som stod att etter år med raud-grønt styre. Det norske distriktsnæringslivet fortener støtte og næringsvenleg politikk på vegen ut av koronakrisa og ut i verda med den grøne industrien og teknologien vår, ikkje motstraums politikk med høgare skattar og restriktive grunnhaldningar.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2020-11-24:
De fleste som trenger helsehjelp, får det først i kommunen sin. Derfor er det viktig at vi har en god kommunehelsetjeneste, der barn møter en åpen dør hos helsesykepleier, og der gravide møter en jordmor i sin egen kommune. Derfor har Høyre i regjering styrket skolehelsetjenesten og helsestasjonene med over 1,3 mrd. kr siden vi tok over i 2013. Samtidig er det også nødvendig at vi tenker nytt for å løse morgendagens utfordringer. Vi trenger mer ny teknologi når vi blir færre yrkesaktive per pensjonist. Ny teknologi gir muligheten til å gi like gode, om ikke bedre, helsetjenester til folk der de bor. Derfor er velferdsteknologiprogrammet viktig, og det videreføres også neste år. Men vi trenger også flere varme hender som gir omsorg i hele landet, og det gjelder selvfølgelig også i fødselsomsorgen. Folk skal bli møtt med trygghet og kompetanse når et nytt liv kommer til verden, helt uavhengig av hvor man bor. Norge er et av verdens tryggeste land å føde i, og det skal det fortsatt være. De fødende er mer fornøyd med tilbudet nå enn hva de var tidligere, færre blir skadet under fødsel. Det vet vi er viktig når vi vet at flere kvinner velger å vente lenger med å få sitt første barn. Noe av det viktigste som skjedd, er at kravet om å ha jordmorkompetanse i egen kommune har blitt gjeninnført etter at de rød-grønne i sin tid fjernet det. Det har ført til en økning på 60 pst. i antall jordmorårsverk i kommunene siden 2015. Det er viktig for at man skal få trygg og god oppfølging fra starten til slutten av svangerskapet. Selv om mye er gjort, er det selvfølgelig også mye som kan gjøres bedre. Det har gjort stort inntrykk å høre om arbeidshverdagen til jordmødrene, og det er nettopp fortellinger fra dem som har gjort at regjeringen nedsatte et hurtigarbeidende utvalg, der også Jordmorforbundet var med, som har kommet med gode forslag til endringer som regjeringen er i full gang med å følge opp. Det gjelder selvfølgelig også følgetjenesten for de gravide som bor et stykke unna fødeavdelingen og har et stort behov for det. Selv om det er mye som kan bli bedre, er skremslene om en dårlig fødselsomsorg rundt omkring i Norge ikke riktig.