Trine Skei Grande (Venstre), 2013-06-18:
Venstre ønsker seg sterke fagforeninger, men vi ønsker først og fremst en arbeidsmiljølov som er så sterk og klar at den beskytter også dem som ikke er fagorganisert. Det er nemlig 600 000 som jobber i dag som ikke er fagorganisert. Jeg syns det er viktig å kjempe også for dem. Det er viktig at vi har arbeiderrettigheter som gjelder alle. Veldig mange av dem jobber i veldig små bedrifter – det er ansatt én eller to. Jeg mener at også de skal ha rett til et verdig arbeidsliv. Det er viktig at både folk innenfor og folk utenfor skal føle at de har et verdig og rettferdig arbeidsliv. Jeg syns ikke det er riktig at det bare er de som er villig til å sponse bestemte partier, som skal ha bestemte rettigheter i arbeidslivet. Man skal ha anstendige løsninger for absolutt alle. Venstre var det første partiet som tok til orde for en arbeidsfredslov. Vi har vært forkjempere for å få et regulert og godt arbeidsmarked, med muligheter for alle på alle områder. Vi har fremmet tolv forslag i dag fordi ingen av dem er tatt opp av noen av representantene i komiteen. Jeg skjønner at noen av de store partiene syns det er veldig travelt i innspurten, men det hender at vi andre klarer å henge med sånn noenlunde, sjøl om vi kanskje ikke har tilnærmet samme ressurser som de andre partigruppene. For det første går forslagene våre ut på at arbeidstidsordningene ikke skal føre til at noen må jobbe mer, men at man har muligheten til å ha en større fleksibilitet. Vi har også en stor kamp mot midlertidige ansettelser. Vi merker oss at regjeringspartiene snakker mye om at de er imot midlertidige ansettelser. Men de innstrammingene i midlertidige ansettelser som det er Venstre som foreslår her i dag, viser at det bare er snakk – det er egentlig ikke et reelt ønske om å bekjempe det. Det er noe som virkelig forundrer meg. Er det ett begrep i arbeidsmiljøloven som er veldig uavklart, og som alle – absolutt alle – fagforeninger som jeg har snakket med, har sagt at de vil ha en avklaring av, er det begrepet «uavhengig stilling». Hvorfor regjeringa nekter å definere hva begrepet «uavhengig stilling» innebærer, hvorfor de nekter å gjøre det alle fagforeningene våre ber om, og hvorfor regjeringspartiene i dag stemmer mot forslag nr. 6, skjønner jeg ikke. Til det andre som jeg er skuffet over: Noen av disse sakene har vi kjempet med noen av de andre opposisjonspartiene om. For eksempel har jeg opplevd å stå side om side med Fremskrittspartiet når det gjelder kampen for varslere. Fremskrittspartiet stemmer i dag imot både forslag nr. 9 og nr. 10, som handler om styrking av varsleres lovfestede rettigheter og en varslerenhet i Arbeidstilsynet. Selv de siste ukene – med tanke på varslinger innen Forsvarsdepartementet – har vist at disse to vedtakene er viktige å få gjennom i Stortinget. IA-avtalen sier alle at er en suksess. Det er et par forskere som har satt noen spørsmålstegn ved den, men jeg tror alle i denne salen har sagt at IA-avtalen er en suksess. At IA-avtalen ikke skal gjelde andre enn dem som har avtale gjennom fagforeningene, syns jeg er urettferdig, og jeg syns det er med på å svekke kampen vi driver for å få ned sykefraværet i norsk arbeidsliv. Hvis vi tror på virkemiddelet, hvorfor skal vi si at 600 000 mennesker ikke skal få lov til å bruke det? Vi vil også styrke vernet når det gjelder permitterte, som vi mener bør ha lovfestede rettigheter. Så til stemmegivinga, som jeg syns er underlig. Jeg må si det er veldig fristende å kreve separat votering på alle tolv forslagene når det gjentas her at man er mot å stemme for Venstres forslag som pakke. Jeg har ikke noe ønske om at vi skal sitte lenger oppe i natt, men hvis argumentet mot å stemme for Venstres tolv forslag er at de blir fremmet som en pakke, så er de ikke fremmet som en pakke. Jeg fremmer dem herved som tolv forslag, og det kan godt hende at Venstre kommer til å kreve separat votering på hvert enkelt forslag, for da får folk ta stilling til hvert enkelt forslag og ikke si at de er imot samlingen som en pakke.