Alf E. Jakobsen (Arbeiderpartiet), 2009-02-10:
Loven som vi behandler i dag, er viktig i en tid da det blir stadig lettere å overføre penger både innenlands og over landegrenser. I denne situasjonen må vi få fram tiltak som gjør det vanskeligere å utnytte det finansielle systemet til hvitvaskingsformål, dvs. handlinger som har som formål å unngå at en tidligere forbrytelse avdekkes ved at det ikke kan spores tilbake hvor pengene opprinnelig kommer fra. Jeg ser at enkelte har hatt merknader til lovens tittel der både hvitvasking og terrorvirksomhet er med, mens korttittelen «hvitvaskingsloven» isolert sett muligens angir et snevrere formål. Etter min mening er ikke dette problematisk; det er viktig at både forebygging og avdekking av terrorfinansiering reflekteres som sentrale mål i loven. Så er det også slik at hvitvaskingsbegrepet er godt innarbeidet i praksis i dagens lov, og bør videreføres i dagligtalen. I kampen mot hvitvasking og terrorfinansiering må det enkelte land stille opp og bidra til at vi får et globalt eller – om en vil – et internasjonalt system som kan fange opp og forhindre denne type lyssky aktivitet. Kreativiteten er stor innenfor de miljøer som driver denne type kriminell virksomhet. Uten direkte sammenligning for øvrig har finanskrisen vist oss at vi trenger internasjonalt eller globalt samarbeid om lov- og regelverk på finansmarkedsområdet for å begrense skadevirkningene. På samme måte trenger vi et godt samstemt internasjonalt system og samarbeid for å bekjempe den type kriminell virksomhet som hvitvasking er. Det er gjort et grundig forarbeid, som har munnet ut i den proposisjonen som ligger til behandling. Det har vært et eget lovutvalg, som i NOU 2007:10 har vurdert ulike sider av de tiltakene vi gjennom denne saken har fått til behandling. Utvalget har hatt et bredt mandat der det skulle vurdere å foreslå endringer i gjeldende hvitvaskingslov og forskrift, som ikke minst skal ta hensyn til hvordan en kan gjennomføre EØS-forpliktelser som følger av det tredje hvitvaskingsdirektivet. I tillegg skulle utvalget ta hensyn til andre internasjonale forpliktelser og anbefalinger. Et vesentlig tema for utvalget har vært vurdering av gjeldende regler om identifisering av kunder, både ved etablering av kundeforhold og løpende kontroll, dvs. hvordan hensynet til personvern skal ivaretas på en forsvarlig og hensiktsmessig måte. Dette siste har vært det området der finanskomiteen har delt seg i merknader og forslag til lovtekst, som jeg skal komme tilbake til senere. Det har vært omfattende høringsprosesser både fra departementets side og under finanskomiteens behandling av denne saken, der vi både fikk skriftlige og muntlige høringsinnspill. Selv om vi i denne nye loven viderefører størsteparten av de sentrale elementene i gjeldende hvitvaskingslov, er det utvidelse av loven på veldig sentrale felt. Anvendelsesområdet utvides til også å omfatte tilbydere av virksomhetstjenester, og loven skal gjelde tilbydere av tjenester som bl.a. bistår med opprettelse av selskaper. Loven legger videre opp til større vektlegging av «kjenn dinkunde»-prinsippet, slik saksordføreren var inne på. Tredje hvitvaskingsdirektiv inneholder regler om kontrolltiltak som skal utføres overfor kunder. Et sentralt prinsipp i direktivet er at institusjoner og personer skal identifisere kunder og også bekrefte kundenes identitet. Dagens regler om identifikasjon av kunder erstattes av mer omfattende og detaljerte krav til kundekontroll. Det er ikke minst i forhold til håndtering av personopplysninger lagt vekt på at det skal skje på en forsvarlig måte som ikke krenker sentrale personverninteresser. Som saksordfører Gjermund Hagesæter har redegjort for på en etter min mening veldig god måte, er det stor enighet i innstillingen på de fleste områder. Komiteen har delt seg under pkt. 5.2 når det gjelder spørsmålet om utveksling av taushetsbelagte opplysninger med andre foretak i samme finanskonsern. Fremskrittspartiet og Høyre åpner gjennom merknader og forslag til endring i loven for at rapporteringspliktige som inngår i et finanskonsern, uten hinder av taushetsplikt skal kunne utveksle valg av kundekontrollnivå med andre rapporteringspliktige i samme konsern. Her har, som det ble referert til, regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre en felles merknad som gjenspeiler at personvernhensyn må sikres og ivaretas på en forsvarlig og sikker måte. Disse spørsmålene må etter flertallets mening utredes nærmere gjennom Banklovkommisjonens arbeid med ny finanslovgivning før en trekker en eventuell annen konklusjon, ikke minst når det gjelder avgrensningsspørsmålet. Banklovkommisjonens arbeid skal etter det jeg kjenner til, være klar over sommeren. Fra regjeringspartiene ser vi at utveksling av opplysninger isolert sett kan være ressursbesparende og bidra positivt i kampen mot hvitvasking. Men her er det altså ulike hensyn som må veies opp mot hverandre. Det ligger viktige personvern- og rettssikkerhetshensyn bak bestemmelsene om taushetsplikt. Det er også slik at hensynet til personvern, som i dette tilfellet, kan komme i motstrid til andre viktige samfunnshensyn. Dette er hovedbegrunnelsen for at regjeringspartiene vil ha en bredere vurdering gjennom det arbeidet som bl.a. Banklovkommisjonen gjør i forhold til samleutredningen av ny finanslovgivning. Så skjønner jeg at det er ønske om å få avklart disse spørsmålene raskest mulig, og dette arbeidet bør etter min mening prioriteres høyt. I Fremskrittspartiet og Høyres forslag er adgangen til å utveksle opplysninger begrenset til kun å gjelde finanskonsern. Dersom vi skal gå videre langs denne linjen, er det ikke gitt at dette er en hensiktsmessig avgrensning. Om man skal vektlegge ressursbesparelse og bekjempelse av hvitvasking, vil jeg peke på at f.eks. sparebanker innenfor samme sparebankgruppering eller rapporteringspliktige som er en del av et konsern, men ikke et finanskonsern, også bør vurderes med hensyn til å få adgang til utveksling av slike opplysninger. Hvor denne grensen eventuelt bør trekkes, bør, som nevnt tidligere, utredes nærmere der personvernhensyn på den ene siden vektes opp mot nødvendige redskaper for å avdekke hvitvasking og denne type kriminalitet. Avslutningsvis vil jeg anbefale Odelstinget å stemme mot mindretallets forslag om endring av § 20, der de foreslår et nytt ledd når det gjelder rapporteringspliktige som inngår i finanskonsern. På de øvrige områder er det som nevnt tidligere en enstemmig innstilling, som jeg anbefaler Odelstinget å slutte seg til.