Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2012-10-09:
Voksenopplæringsfeltet er, som flere har vært inne på, en jungel av tilbud for en lite ensartet gruppe. Det gruppa har mest til felles, er at de som er der, kommer inn under betegnelsen «voksne». Viktigheten av å motivere flere voksne til å skaffe seg formell kompetanse og imøtekomme behovet for endret kompetanse gjennom yrkeslivet øker. Det er viktig fordi samfunnets behov og den enkelte voksnes behov for utdanning øker. Derfor er det viktig at vi har stor oppmerksomhet mot feltet voksenopplæring framover. Senterpartiet er enig i forslagsstillernes intensjoner om å legge til rette for at det skal bli lettere å orientere seg som voksen i denne jungelen av tilbud. Det er også et behov for å få et overblikk over hva slags tilbud som faktisk finnes. Når det er sagt, er dette altså et mangfold av tilbud til en lite ensartet gruppe, og det er en stor utfordring å holde kontinuerlig oversikt, særlig også fordi tilbyderne både er private, ideelle og offentlige, og tilbudet varierer både geografisk og over tid. Jeg tror egentlig ikke at vi ønsker å strømlinjeforme dette feltet for mye heller. Det kan gi en uønsket og begrensende effekt for utvikling av tilbud. En annen mulighet er at f.eks. tilbyderne går sammen om å etablere en digital portal for å presentere de ulike tilbudene samlet. Dette var også representanten Thorsen inne på. Det vil gjøre det lettere for voksne med behov for læring, for rådgivere og arbeidsgivere å orientere seg og finne fram til det tilbudet som passer best for den enkelte. En egen digital portal med oversikt over rettigheter og de forskjellige utdanningstilbudene kan være et svar på det behovet som både utdanningstilbydere og mottakere opplever at de mangler i dag. Jeg har lyst til å trekke fram karrieresentrene som en viktig funksjon, særlig når det gjelder formell kompetanse. Jeg vil mene det er en styrke dersom disse kan utvikles videre og nå flere. Gjennom disse sentrene kan utdanningssøkende, rådgivere og andre få en samlet oversikt over tilbud gjennom hele utdanningsløpet – fra videregående utdanning til høyere utdanning. Forslagsstillerne ber om en tverrdepartemental plan for voksnes læring som skal synliggjøre og gi et bedre tilbud av relevant og god etter- og videreutdanning. Skal en synliggjøring av tilbudet være relevant, tror jeg at vi kanskje er på jakt etter noe som er mer dynamisk enn en skriftlig engangsdokumentasjon. Denne vil være statisk, og det kan kanskje fungere som en konstatering av hva slags tilbud vi har i dag, og hva vi ønsker framover, men det vil kanskje ikke være dynamisk nok for raskt å kunne ta opp i seg tilbud som opprettes eller nedlegges. Det er utvilsomt mange aktører som bidrar til å gi tilbud til voksne med behov for opplæring. Det handler om voksne som sliter med noe så grunnleggende som å kunne lese og skrive. Andre har behov for etterutdanning, videreutdanning eller omskolering. Andre igjen ønsker å være kulturbærere som skal bringe viktig kulturhistorie videre fra en generasjon til en annen. Som vi vet, er behovet veldig ulikt – på mange nivå, ulike områder og for ulike grupper. Men nesten uansett hva behovet er, finnes det et tilbud som svarer. Jeg er også litt på vakt når begrepet «relevant» tas i bruk i denne sammenheng. Hva er relevant voksenopplæring? Jeg vil advare mot en «opprydding» som i praksis innebærer en snever nyttetenkning omkring ulike tilbud. Det er viktig å beholde et bredt kunnskapssyn og ikke ensidig fokusere på formelle kvalifikasjonsgivende tilbud. Den delen av voksenopplæringa som gir kompetanse på livsmestring, lokalsamfunnsutvikling, folkehelse og kulturformidling, har stor verdi – for den enkelte, for organisasjoner, for kulturliv og for samfunnet som sådant. Vi må derfor legge opp til et skille innen voksenopplæringa, men legge til rette for at hele feltet kan videreutvikles.