Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2011-11-17:
Det er en viktig sak interpellanten reiser, og han skal ha honnør for det. Han skal også ha honnør for at han i sitt første innlegg legger vekt på at også generisk kunnskapsoppbygging og forskning er viktig for næringslivet, selv om det kanskje ikkje ser sånn ut i et bedriftsøkonomisk perspektiv. Men det er også viktig på lang sikt. Så er jeg glad for at statsråden snakker om to av de tre prosentene som skal gå til forskning. Når regjeringen snakker om det, er det noen ganger litt usikkert om det er et mål eller ikke – også når statssekretær Kyrre Lekve kaller målet meningsløst og mener at en tidfesting av måloppnåelsen er et idiotisk forslag. Så jeg håper at statsråden informerer også statssekretæren om at 3 pst.-målet står fast. Så har jeg lyst til å nevne at én ting er at vi har noen utfordringer når det gjelder innovasjonskraften i Norge. Men en av de utfordringene vi har, ligger jo på en måte også i hvordan man måler innovasjon. Jeg er enig med interpellanten i at dette er utfordrende, og at vi tilsynelatende ikke får tilstrekkelig igjen for de midlene vi bruker på forskning og utvikling. Men det er også et problem når særlig EU ikke inkluderer råvarebasert industri i sine innovasjonsbarometre. Det er klart at når vi gjennom teknologisk forskning og utvikling øker utvinningsgraden på Ekofisk fra 17 pst. til nå nærmere 70 pst., er det innovasjon. Men i og med at det er en ikke-fornybar råvare vi henter ut, blir ikke det inkludert. Dette har vel norske skattebetalere tjent i størrelsesorden 400–500 mrd. kr på. Så jo, det er i aller høyeste grad innovasjon, akkurat som utvikling av bergverks-, fiske- og skogsindustri i Norge også er innovasjon, i motsetning til det EU definerer det som å være. Så tror jeg at når det gjelder de utfordringene som vi ser i forhold til å skape innovasjon og nye arbeidsplasser, i utdanning og kompetanse som norske forskere framskaffer, må vi heller ikke glemme at dette nok også handler litt om næringslivet – selv om dette ikke er en finansdebatt. Men det er klart at når vi har de skatteregimene vi har i Norge, er det naturlig at en del store, tunge, kapitalintensive næringer ikke kan drives i Norge, men drives i utlandet. Kompetanse er et internasjonalt fenomen akkurat som kapital er det. Vi er nok, tror jeg, bedre på kompetanse enn på kapital i dette landet, så det er nok også noe vi må ta med. Så er det også sånn at særlig mye av de mest åpenbare kompetanseframskrittene jo skjer innen teknologifeltet. Nå er det engang sånn at det er ikke så fryktelig mange arbeidsledige teknologer i Norge som står klare til å utnytte disse innovasjonene. Det skal vi jo diskutere i uken som kommer. Men skal vi ha innovasjon, må vi ha arbeidskraft til å jobbe i disse bedriftene. Så er det åpenbart at dette handler om mer penger. Men hvis vi ser på de evalueringene som Forskningsrådet har lagt fram i dag, får de store, tunge, spisse miljøene som har litt masse, gjennomgående veldig gode tilbakemeldinger. Alt i dette landet er distriktspolitikk, også, i noe for stor grad, forskningspolitikken. Men vi smører forskningsmiljøene tynnest mulig utover brødskiva, og på hvert eneste nes og i hvert eneste dalføre i Norge – det gjør noe med den kvaliteten vi kan forvente å oppnå. Så dette handler åpenbart om mer penger på de rette feltene, til de rette disiplinene, men det handler også om å bruke pengene riktig, noe jeg mener at det er godt belegg for å si etter å ha lest evalueringen som Forskningsrådet i dag har offentliggjort. Skal vi lykkes med dette, må vi levere forskning på høyt internasjonalt nivå, delta i internasjonale forskningsprosjekter, samarbeidsprosjekter. Da først vil kompetansen være av en sånn kvalitet og den nyvinningen være av en sånn kvalitet at de kan overleve også i et internasjonalt marked. Da nytter det ikke å tro at det holder å gjennomføre kretsmesterskap; da må vi ha norgesmesterskap, og da må vi ha større nasjonale rammer for den jobben vi gjør. Jeg har bare lyst til å trekke fram ett veldig konkret eksempel. Vi vet og EU vet at helse- og velferdsforskning kommer til å bli en ny innovativ næringsvei i framtiden. I Norge har vi valgt å dele ut en betydelig del av helse- og velferdsforskningsmidlene gjennom de regionale helseforetakene, som inntil forholdsvis nylig har hatt begrenset myndighet til det. Jeg mener at det hadde vært mer formålstjenlig også i et innovasjonsperspektiv å samle de pengene i en nasjonal konkurransearena.