trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-06-16:
Jeg er glad for å stå her i dag med et lovforslag som har en samfunnsmessig viktig betydning. Jeg er også glad for at hele Stortinget er enig i dette. Hovedmålet med å revidere naturskadeloven er å skape en enklere, mer effektiv og framtidsrettet lov. Lovforslaget innebærer videre en bedre lovstruktur og et klarere skille mellom gjeldende regler om sikring mot naturskader og reglene om erstatning for naturskade. Statens erstatningsordning for naturskader er i dag regulert gjennom naturskadeloven av l994. Loven har gjennom årene gjennomgått betydelige endringer uten at det er foretatt noen full gjennomgang siden den første loven ble vedtatt i 1961. Søknader om naturskadeerstatning behandles i to spor. Som hovedregel blir skaden først taksert gjennom lensmannsskjønn, deretter blir vedtak om erstatning fattet av styret for Statens naturskadefond. Det er klage-/ankemuligheter i hvert spor. Erfaringer fra større naturskadeulykker med mange skadelidte viser at gjeldende ordning er lite effektiv og fører til lang saksbehandlingstid. Tall for perioden 2004–2013 viser at det i gjennomsnitt behandles om lag 1 350 naturskadesaker årlig, mens de årlige utbetalingene i gjennomsnitt ligger på i overkant av 100 mill. kr. Antall årlige skadesaker og omfanget av erstatningsutbetalinger kan variere stort fra år til år, avhengig av omfanget av naturulykker foregående år. De senere års skadeomfang tilsier også at staten bør ha et mer robust og framtidsrettet erstatningssystem som kan takle utfordringene på en smidigere og raskere måte enn dagens system legger til rette for. Lovforslaget viderefører i stor grad det materielle innholdet i dagens naturskadelov, men forslaget innebærer en stor grad av forenkling, ved at dagens tosporede modell for naturskadesaker blir erstattet med en ren forvaltningsmodell. Dette fører til kortere saksbehandling slik at skadelidte får utbetaling raskere enn det som følger av dagens system. Lensmennene vil etter forslaget ikke lenger ha som oppgave å taksere naturskader. Skadetaksering er en oppgave som krever store ressurser i lensmanns-distrikt som blir utsatt for naturskade. Det er ikke hensiktsmessig at politiet skal bruke sine ressurser på slikt arbeid. Dette framgår også av konklusjonen i politianalysen som har blitt gjennomført. Dette forslaget vil dermed frigi ressurser i politiet som kan brukes på ordinært politiarbeid. Forslaget vil gjøre det enklere å sette inn ekstra ressurser ved store naturskadehendelser. Behandling av alle sakene i ett ansvarlig organ vil sikre en enhetlig behandling og bidra til økt rettssikkerhet for den enkelte skadelidte. Lovforslaget legger videre opp til at kretsen av de erstatningsberettigede utvides fra kun å omfatte eier til også å gjelde tomtefestere og andre rettighetshavere som kan godtgjøre å ha den økonomiske interessen i og rådigheten over skadeobjektet. Dette gjelder uavhengig av om skadeobjektet befinner seg på privat eller offentlig grunn. Avslutningsvis vil jeg nevne at lovforslaget samlet sett vil innebære administrative besparelser på om lag 11 mill. kr årlig sammenlignet med dagens ordning.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
På vegne av representantene Knut Storberget, Marit Arnstad, Per Olaf Lundteigen, Karin Andersen og meg selv vil jeg fremme forslag om priskontroll i konsesjonsloven for landbrukseiendommer.
Terje Breivik (Venstre), 2014-02-27:
På vegner av representantane Sveinung Rotevatn, Abid Q. Raja og meg sjølv vil eg setja fram eit representantforslag om heilskapleg gjennomgang av fosterheimsomsorga.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Eg har gleda av å setje fram eit representantforslag på vegner av Christian Tynning Bjørnø, Tove Karoline Knutsen, Stine Renate Håheim, Lise Christoffersen, Sonja Mandt, Knut Storberget, Torstein Tvedt Solberg, Kari Henriksen og meg sjølv om å gjere bruken av barnehus obligatorisk og styrking av barnehusa.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
MMI-undersøkinga utført av Nettavisen som blei publisert tysdag, viser at to av tre kvinner er mot forslaget frå regjeringa om å late fastlegar nekte tilvising til abort. Igjen og igjen høyrer me både regjeringsmedlemar og representantar frå Høgre seie at det er på grunn av det inntrykket som er skapt, at folk ikkje eigentleg veit kva dette handlar om. Eg trur ikkje folk har så vanskeleg for å forstå. Eg trur at folk flest meiner at kvinner skal få den hjelpa dei har krav på, av fastlegen sin. Så spørsmålet mitt er: Trur representanten – som helseministeren – at kvinner ikkje veit kva dei sjølve meiner, at det kvinner eigentleg ønskjer, er ei forskriftsendring, eller lovendring, som opnar for at fastlegar kan få nekte tilvising til abort?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Eg opplever ikkje at eg får svar på spørsmålet mitt. Eg spør ein gong til: Trur representanten at kvinner som har svart på desse undersøkingane, ikkje veit kva dei meiner?
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Eg trur nok det er ein del av Høgre sine veljarar som kan uttrykke skuffelse ved den retninga partiet har valt å ta, men det står likevel respekt av m.a. førre talar – å kunne stå her og halde eit innlegg om noko heilt anna enn det partiet faktisk gjekk til val på. Eg har lyst til å sitere eit avsnitt frå eit innlegg som er halde av ein partifelle av meg i ein debatt om kvinner og pasientar sine rettar: «Det hjelper lite at interpellanten sier at hans spørsmål ikke gjelder tiltak for å gjøre situasjonen vanskeligere for en fra før vanskeligstilt gruppe. Det er likevel det som vil bli resultatet om vi følger hr. Tungesviks forslag om endringer av forskriftene. Vi vil ikke ha forskrifter slik representanten Tungesvik ønsker, som kan føre til at ulykkelige kvinner i en vanskelig situasjon sendes ut på en meningsløs, nedverdigende vandring fra lege til lege. Disse kvinnene trenger hjelp. Retten til å reservere seg av samvittighetsgrunner kan ikke tøyes utover det å nekte å utføre eller assistere ved selve inngrepet.» Det er eit lite utdrag frå eit innlegg halde av Kjell Bohlin, som satt på Stortinget for Telemark Arbeidarparti, 18. oktober 1979. 18. oktober 1979 stod Kjell Bohlin på denne talarstolen og debatterte nettopp det me gjer i dag. Me kan snakke om at det ikkje heiter reservasjonsrett eller moglegheit til tilvisingsnekt. Det er ikkje det saken handlar om. Dette handlar om pasientane. Eg vil at me skal ha pasienten sitt helsevesen, som helseministeren òg seier at han vil. Det får me ikkje med dette forslaget. Dette forslaget som er varsla frå regjeringa, er ikkje anna enn grums frå fortida. Eg blir provosert av at nokon kan hevde og meine at dette skal styrkje kvinner sine rettar. Det er verkeleg ikkje realitetane. Eg trur at regjeringspartia veit ut frå undersøkingar som no er gjorde og svar frå kvinner i det ganske land, at kvinner er mot dette. Det skjønar eg veldig godt at dei er. Det me ønskjer, er at fastlegen skal vere døropnar til helsevesenet og ikkje ein moralsk portvaktar. Me vil at ein skal kome til fastlegen sin og få hjelp der, da hjelper det ikkje å seie til ei jente i Finnmark at ho berre skal ringje helseøkonomiforvaltinga og bestille flybillett for å kome seg på eit sjukehus. Det er ei ærleg sak å meine at det er ei god løysing for kvinnene, for pasientane, men det er eg og Arbeidarpartiet heilt ueinige i. Me ønskjer ikkje å innføre strafferundar for kvinner i helsevesenet. Eg meiner alvorleg talt at dette er eit alvorleg tilbakeskritt for likestillinga, og for kvinner sine rettar som pasientar i helsevesenet. Eg hadde håpa at forslaget i dag, som er fremma av SV, i det minste hadde blitt reelt stemt over, då eg veit at det er mange i denne salen som er einige med meg og Arbeidarpartiet i denne saka.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Eg vil imøtegå representanten Nordby Lunde på det ho seier at eg skal ha sagt. Eg vil gjenta det som Torgeir Micaelsen òg sa, at sjølv om det kanskje ikkje blir framstilt slik, erkjenner Arbeidarpartiet at det er fleire ting som kunne vore betre òg i perioden me har styrt. Det som eg opplevde, var at berre i fjor braut fleire kommunar i landet det regelverket som blei presisert i 2011. Det har blitt tilsynssaker på det. Fylkesmannen her i området, i Oslo og Akershus, har vore veldig tydeleg. Fylkesmann Lars Sponheim i Hordaland har vore veldig tydeleg. I Telemark kjem det snart ei vurdering. Då meiner eg og Arbeidarpartiet at me må stramme inn vidare for å sikre desse pasientrettane. Som Julie Brodtkorb sa på ein førebiletleg måte i Debatten på NRK i 2011, får dei finne seg noko anna å gjere, som Bent Høie òg har sagt tidlegare. Så er det òg nokre praktiske utfordringar med dette. Det blir sagt frå representantar her at dette er veldig enkelt. Men det er ikkje det. Telemarksavisa Varden hadde ei oversikt her om dagen over legedekninga på legekontora i Telemark. På eit visst legekontor som har fått litt mykje merksemd, i Bø, har alle fastlegane fulle lister. Det betyr at skal du byte fastlege, må du til Notodden eller Sauherad eller ein annan plass. Du får altså beskjed om å setje deg på bussen. Me synest ikkje det er ei god løysing. Eg har både stor forståing og respekt for samvitsaspektet, som er trekt inn i debatten. Men det er ikkje det me diskuterer, for det er ikkje det som kjem til å vere forslaget som blir sendt ut på høyring. Der skil ein mellom samvit. Me har ein fastlege oppe i Vest-Telemark som ønskjer å reservere seg. Han kjem ikkje til å få det, heller ikkje med forslaget frå den nye regjeringa, for der er det berre ein lege. Det er jo ikkje prinsipielt, det er jo ikkje rettferdig, dersom ein skal leggje samvitsargumentasjonen til grunn. Til slutt vil eg seie til representanten Trøen at eg er heilt einig i at me skal ha respekt for kvarandre òg i denne salen. Eg meiner at me verken skal le av kvarandre eller gjere noko anna når me står her oppe. Eg registrerte heller ikkje at nokre stortingsrepresentantar gjorde det tidlegare i dag. Men til diskusjonen om moglegheit eller rett har iallfall eg påpeikt at poenget er at ein ikkje skal ha moglegheit heller. Fastlegeordninga skal vere til for pasientane og ikkje motsett. Det hjelper ikkje at det står i eit høyringsforslag at dette er ei styrking av kvinners rettar, når alle andre ser og forstår at det er det ikkje. Eg har stor respekt for dei ulike synspunkta i salen, men eg er djupt ueinig i det forslaget som ein no presenterer som ei slags løysing. Eg vel å tru at høyringa er reell. Eg oppmodar alle som bur i dette landet, til å delta i den høyringa, for det kan alle borgarar gjere. Og så kjem me garantert til å få anledning til å debattere saka på nytt. For Arbeidarpartiet er det heller ikkje aktuelt å gje nokon moglegheita til å nekte tilvising til abort.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Dagens regelverk er uansett veldig klart, og det er det som gjeld no. Fylkesmenn rundt om i landet har gjeve ei vurdering av den ulovlege praksisen som har funne stad, og då forventar eg – fram til me får endringar i lov og forskrift – at den øvste ansvarlege, helseministeren, gjer noko med det. I mitt fylke, som har fått litt mykje omtale i denne saka, er det fastlegar som ønskjer å reservere seg mot å setje inn spiral eller mot å skrive ut p-piller. Det er eg veldig glad for at helseministeren er tydeleg på at ikkje skal gjelde. Då forventar eg òg å høyre frå helseministeren kva han og regjeringa har tenkt å gjere med alle dei fastlegane som har stått fram i media og sagt at dei f. eks. ikkje vil setje inn spiral. For no har vi iallfall fått klargjort frå helseministeren at dette handlar om tilvising til abort. Det er ille nok i seg sjølv, men då forventar eg iallfall å sjå at ein får stramma inn endå meir innanfor den praksisen me ser at framleis går føre seg, trass i at det ikkje er lov.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Ja, beklager president, det skal jeg.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Nei, det jeg mener jeg ikke er akseptabelt, og det er ikke bra nok. Det var derfor den forrige regjeringen sendte et nytt rundskriv til landets kommuner hvor de ba om en kraftig innskjerping av at dette er å anse som ikke tillatt atferd for leger som får betydelige økonomiske bidrag fra det offentlige for å gjøre en jobb på vegne av det offentlige. Spørsmålet er: Hvis dette fortsatt er et problem – og det kan det tyde på at det er – hva skal da være svaret? Mitt og Arbeiderpartiets svar på det er at vi skal slå fast enda tydeligere at regjeringen får i oppdrag å stramme inn på praksisen blant enkelte kommuner og slå fast en gang for alle at dette ikke er tillatt, og derfor skal det heller ikke skje. Problemet med regjeringen er at det er ikke det man foreslår. Man foreslår istedenfor et svært omfattende og byråkratisk nytt system som skal gjøre det som mange av oss mener er ulovlig i dag, lovlig, med velsignelse fra Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti her i Stortinget. Det mener jeg ikke er et moderne samfunn verdig.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Det er flere grunner til det. For det første er det mange jenter og kvinner som ikke har et veldig bevisst forhold til hvem de har som fastlege, rett og slett fordi de får tildelt den samme fastlegen som f.eks. mor har, i tidlige ungdomsår. Jeg tror det er veldig få kvinner som går rundt og planlegger å bli ufrivillig gravid, og som derfor ikke nødvendigvis setter seg inn i og går inn på en helseadministrasjonsside som staten har opprettet, for å undersøke hva legen man selv er tildelt, opererer med av ulike samvittighetskvaler. Derfor mener jeg at det er vi som ledere i Norge – Stortinget, regjeringen – som bør stille oss i front og si at det kvinner opplever av sånne episoder som representanten Kjønaas Kjos henviser til, er uakseptabelt, og at det ikke er tillatt å holde på på den måten. Da må man finne seg en annen jobb. Jeg mener at det bør være svaret også i denne saken, og jeg beklager selvfølgelig at det er få som står fram. Flere burde tørre å gjøre det. Men jeg skjønner også litt at det er ubehagelig å stå fram med ubehagelige opplevelser når de som nå styrer landet, sier at de ubehagelige opplevelsene selvfølgelig ikke skal finne sted, men at den legen som har utsatt dem for det, skal kunne fortsette å være fastlege i Norge bare man ikke møter folk som skal ha henvisning til abort.
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Jeg mener faktisk at det er forskjell på å forhandle om flere kilometer med motorvei, mer penger til kommunene, jernbanesatsing og å diskutere helt grunnleggende verdispørsmål med partier, som jeg har respekt for. Kristelig Folkeparti har hele tiden hatt dette standpunktet, men de er i et absolutt mindretall i landets parlament. Uansett hvordan helseministeren forsøker seg på å snakke seg bort fra hva dette handler om, er det ikke noen tvil om at det var først etter at velgerne hadde sagt sitt, at denne muligheten, som nå helseministeren skyver foran seg, ble aktualisert. Helseministeren snakker om at dette var en større enighet, en større forståelse, og at det ble bedre enn om man forhandlet på vanlig måte. Det ble jo ikke det, for Venstre ville ikke være med på dette. Hvilke refleksjoner gjør helseministeren seg, som i andre sammenhenger hyller samarbeidet på borgerlig side, over at et av de viktigste støttepartiene i alle andre saker ikke ville stille seg bak denne saken, noe helseministere gjør et poeng av?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Vi er tilbake til der vi begynte denne debatten. Jeg kan godt erkjenne at det var ting på mange områder i det norske samfunnet også da Arbeiderpartiet styrte landet – det har vi gjort en del år siden krigen – som ikke har vært ideelle, ikke har vært bra nok, men så er spørsmålet: Hva skal vi da gjøre? Da mener altså Høyres nestleder og helseministeren i Norge at i stedet for å gjøre noe med problemet skal man se bakover og finne argumentet for at den praksisen som har vært ulovlig, og som ikke har vært bra, skal vi tillate innenfor gitte regler. Jeg finner denne nytalen fra Høyres representanter i denne saken oppsiktsvekkende, og jeg står ikke alene om det. Høyres nestleder gjør et kjempepoeng av at det er et stort flertall for denne saken i Stortinget. Ja, kanskje dette flertallet burde lytte mer til hva folk i Norge mener om saken, for de er nemlig meget opptatt av saken. Et stort, overveldende flertall sier klart nei til det regjeringen nå forsøker å få igjennom. Hva er helseministerens kommentar til at hele landet nærmest er imot dette?
Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Som forventet har dette blitt en spennende, frisk og til tider skarp debatt. Jeg hadde egentlig tenkt å la debatten stå slik den sto, men når helseministeren tok ordet til slutt, følte jeg behov for å kommentere et par av de forholdene han tok opp. Etter mitt syn, og jeg vil si et samlet stortings syn, er det stor forskjell på å utføre selve abortinngrepet – fordi inngrepets form og dramaturgi er annerledes enn i praksis å skrive under på begjæringen til en kvinne som ønsker å få utført selve inngrepet. Det er en stor forskjell i selve problemstillingen. Det er den ene grunnen til at det ikke er mulig å sammenligne med det helseministeren antyder at vi burde ha som prinsipielt standpunkt. Den andre grunnen er at dette spørsmålet ble behandlet da Norge fikk sin moderne abortlov på slutten av 1970-tallet. Selve reservasjonsretten til leger i spesialisthelsetjenesten – altså retten til å reservere seg til å delta ved selve inngrepet – og andre yrkesgrupper er en nedfelt del av norsk abortlovgivning. Den har ikke vært rørt, og ingen har vært imot det siden slutten av 1970-tallet. Derfor skal man heller ikke gjøre det nå, og det er det heller ingen som foreslår. Den andre problemstillingen jeg vil kommentere, er at det er grunn til å tro at hvis man skulle åpne for at fastlegene skal ha en type reservasjonsmulighet, vil det i praksis bare bety å overlate det til en annen lege, enten på nabokontoret på legekontoret eller i en nabokommune, og si at jeg vil ikke underskrive begjæringen, men jeg sender deg til noen som skal underskrive. Gradsforskjellen på samvittighetskvalene rundt disse spørsmålene har jeg vanskelig for å forstå, men det får så være. Problemet er at noen på et tidspunkt må underskrive denne begjæringen. Noen må gjennomføre samtalen med kvinnen. Noen må forklare hva slags alternativer til abort samfunnet kan bidra med. Noen må forklare kvinnen hva selve inngrepet består i rent medisinsk, og hva slags art det har. Det vil det være helsepersonell – les: leger på sykehusene – som i større grad må kunne gjøre. Jeg er helt sikker på at så fort man har åpnet denne fliken av en potensielt stor dør, vil også kravene komme fra leger i spesialisthelsetjenesten om at man ikke bare skal kunne reservere seg mot selve inngrepet, men også mot å gjøre disse arbeidsoppgavene. Og da er vi i gang. Til slutt vil jeg bare understreke det Audun Lysbakken sier: Denne saken er ikke slutt i dag. Det er egentlig nå alt starter, for regjeringen har varslet sine lovendringer og forskriftsendringer, og de er nå på høring. Jeg oppfordrer igjen alle til å delta i den debatten, og jeg oppfordrer også regjeringspartiene til å lytte til hva som nå beveger folk i denne debatten, og om nødvendig legge lovforslaget bort dersom høringen skulle vise at dette ikke på alle måter er bærekraftig.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-02-27:
Representanten Micaelsen anerkjenner at spørsmålet om henvisning til abort er vanskelig for noen få leger. Dagens praksis har vist at noen leger reserverer seg mot å henvise til abort, og at kvinnen ikke vet det før hun kommer på legekontoret. Dette er nettopp det som forslaget vi skal debattere til høsten, kommer til å romme mulighet for å løse. Mener representanten Micaelsen at dagens praksis er god, og at det er greit for oss at kvinnene opplever å komme på legekontoret uten at det er åpenhet om at legen ønsker en slik reservasjon?
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-02-27:
Situasjonen er jo at i 2011 sendte den tidligere regjeringen ut et rundskriv om at det ikke var anledning for fastleger til å reservere seg, og så ble ingenting gjort for å rydde opp i den praksisen som er ute i kommunene. Og vi er opptatt av at kvinner skal ha full åpenhet rundt hvilke leger som ønsker reservasjon. Det er en betydelig forskjell på den praksisen som den tidligere regjeringen har lagt til grunn, og det denne regjeringen gjør, nemlig at det nå er en åpen debatt om dette. Det er et høringsforslag som er ute, som gjør at alle kan få ytre seg om denne saken. Det er ikke tatt en beslutning i Oslo som tres ned over resten av landet. Det er en fri debatt, det kommer mange høringsinnspill, og så kommer denne saken tilbake til Stortinget, og da skal vi diskutere innretningen.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-02-27:
Jeg tror kvinner vet hva det handler om. Det jeg er opptatt av, er at vi skal forene to, eller tre, veldig viktige hensyn, nemlig å ivareta kvinners rett fullt ut, at vi skaper åpenhet om den praksisen som det ikke er åpenhet om i dag, og at vi kan gi leger frihet i dette viktige samvittighetsspørsmålet – de få legene som det handler om. Dette er de tre hensynene som det er viktig for oss å ivareta i denne saken.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-02-27:
La meg først få korrigere: Høyre er imot en reservasjonsrett for leger. Det har vi vært hele tiden. Det er ikke det saken handler om, saken handler om en reservasjonsmulighet. Politikk handler ofte om gode kompromisser. Jeg mener at dette punktet i samarbeidsavtalen med Kristelig Folkeparti skaper en god løsning, rydder opp i en praksis som den rød-grønne regjeringen ikke selv har ryddet opp i. Når det gjelder spørsmålet om kvinner forstår dette, så er jeg helt overbevist om at kvinner forstår dette. Kvinner har et veldig bevisst forhold til sin helse, og derfor ser vi også at kvinner har et veldig bevisst forhold til hvor de søker hjelp. De aller fleste kvinner går direkte til sykehus. Mange unge kvinner bruker helsestasjonen. Det er bred, tilgjengelig informasjon om hvor man kan få hjelp til å avbryte uønskede svangerskap. Det er jeg overbevist om at kvinner også kommer til å ha framover.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-02-27:
Representanten Lysbakken sa tidligere i debatten i dag, i replikkordvekslingen med Kari Kjønaas Kjos: Er det slik at motstanden mot abort skal være et høyverdig grunnlag for reservasjon? Han sa noe i den retning. Er det slik at SV kan skifte oppfatning i et så dypt etisk spørsmål? I 2009, under den rød-grønne regjeringen, sendte departementet ut et skriv der man sa at praksisen var akseptabel. Man mente det var intet rettslig i veien for at fastlege viderehenviser pasienter, så lenge pasientene får tilgang til den aktuelle tjenesten uten ulempe. Det er nettopp det denne regjeringen kommer til å legge opp til, ved å gi en mulighet, med én stor forskjell – med full åpenhet overfor pasientene om hvilke leger som reserverer seg.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-02-27:
Debatten her i dag går på mange måter langs de samme linjer som mediedebatten har gått i. Arbeiderpartiet og SV snakker konsekvent om reservasjonsrett og hamrer på påstander om snuoperasjoner i Høyre. Jeg forventer ikke at Arbeiderpartiet og SV skal tilnærme seg forskjellen mellom en rett og en mulighet. Jeg hadde kanskje ikke trodd at jeg skulle frambringe latter i denne salen når jeg forklarte hva jeg mener er forskjellen på en rett og en mulighet. Jeg mener faktisk at det er litt trist og litt respektløst at man ikke lytter til oss når vi forklarer hva som er den store forskjellen på en reservasjonsrett og en reservasjonsmulighet. Det er én ting som veier tyngst i denne saken for oss. Det er hensynet til kvinnen. Det står gjennomført, godt beskrevet, i det høringsutkastet som er ute nå. Så kan den praksisen som i dag eksisterer, slik representanten Karin Andersen sa i sted, faktisk være slik at man kan være engstelig for at kampen om abort står på legekontoret. Vår regjering forsøker virkelig å rydde opp i denne praksisen ved å legge fram et forslag til en løsning som først og fremst ivaretar kvinnens rettigheter. Vi rydder virkelig opp i praksisen og skaper åpenhet om hvilke leger det er som ønsker denne adgangen – og det er, sannsynligvis, svært få av dem. Og for det tredje gir vi rom for denne muligheten til samvittighetsfrihet hos noen få leger, som Rådet for legeetikk, Legeforeningen og også andre i samfunnsdebatten har debattert, og man mener det er en vesentlig del av selve abortprosessen. Mye foregår i dag på legekontoret og på helsestasjoner for ungdom når det gjelder å gi veiledning og råd, både med hensyn til å gå til det skrittet å ta abort og med hensyn til å velge å bære barnet fram. Jeg hadde ønsket at vi kunne oppleve en noe mer respektfull debatt rundt det, at man hadde sett at det er en stor prinsipiell forskjell på en rett og en mulighet. Men jeg vet at dette er en sak vi skal debattere lenge framover, i hvert fall helt til høsten 2014.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2014-02-27:
Arbeiderpartiet sier i sine egne merknader: «Disse medlemmer viser til at det er usikkert hvor mange kvinner som velger å ikke stå frem med ubehagelige møter med fastleger som tydelig ikke har ønsket å henvise til tjenester kvinnen selv har ønsket.» Det har kommet tre klager på alle disse årene, og etter at denne saken kom i media, har flere kvinner fortalt at de har opplevd det samme, men ikke ønsket å klage. Da blir problemet: Hvis det ikke kommer klager, vil vi aldri noen gang oppdage hvem det er som har denne samvittighetskvalen når det gjelder abort. Da er spørsmålet mitt til Arbeiderpartiet: Hvorfor er det så viktig for Arbeiderpartiet å videreføre et hemmelighold framfor å la det være åpning for kvinnen til å kunne velge en lege som har samvittighetsreservasjoner, eller ikke?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2014-02-27:
Valgfrihet står kanskje aller høyest hos Fremskrittspartiet, og valgfriheten til å kunne vite hva slags holdning din egen fastlege har, lå til grunn da vi landet denne saken for ett år siden. Å velge seg fastlege er veldig enkelt. Og fordi man liker enkle hverdager og korte veier inn, reiser de aller fleste direkte til sykehuset. Vi synes ikke dette er vanskelig, men vi ønsker åpenhet, frihet og valgfrihet.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2014-02-27:
Hvis kommunestyret ikke vedtar å innføre en reservasjonsmulighet, avskriver de kvinnens rett til å finne ut hvilke leger som er reservasjonsleger. Det er jeg helt enig i. Derfor hadde jeg håpet at kommunene faktisk tok imot disse søknadene, slik at det kunne være åpent for alle hvilke leger i deres kommune som er reservasjonsleger. Det ønsker jeg at kommunene velger. Det er kvinnens rett som har stått høyest for meg i denne saken. Det skal jeg være ærlig på. Jeg har snakket med reservasjonslegene, og etter å ha snakket med dem og med kvinner som har møtt en lege som de ikke visste at hadde den holdningen, og som har fortalt meg om den opplevelsen det har vært for vedkommende, ble det viktig for meg å si at åpenheten gir en styrket rettighet for kvinnen.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2014-02-27:
Jeg synes det er underlig at SV er så forferdelig opptatt av legen hele tiden. Jeg er opptatt av kvinnen, og når kvinnen forteller at de opplever uheldige møter med sin lege, er det viktig å gi kvinnen muligheten til å velge en annen lege. SV ønsker at dette fortsatt skal foregå på bakrommet, med uvitenhet hos de andre. Det er det som har skjedd. Vi har nå i ettertid fått historier. Det har vært tre klager på 40 år, og nå kommer plutselig kvinnene og forteller om den ubehagelige opplevelsen. Så skal vi fortsette å si: Ja, det var veldig leit at du har opplevd det slik. Vi vil ikke at det skal være slik, men vi vil ikke endre på systemet. Hvis man vil gi kvinnene retten til å kunne velge, må man faktisk gjøre noen endringer, og det er det vi gjør.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-27:
Hvilken herlig ironi i at Høyre, partiet som partipisker dette gjennom Stortinget, i strid med eget landsmøtevedtak, belærer opposisjonen i begrepet «flertallets tyranni»! Dette er altså partiet som i fjor drev valgkamp på ikke å innføre dette, og som nå fra Stortingets talerstol later som at dette er en kjempeidé, en så fin idé at de drev valgkamp mot den. Det grenser til fullstendig uredelighet. Trøen kunne like godt ha stått på talerstolen og vært ærlig og sagt at det Høyre har gjort, er å selge et standpunkt til Kristelig Folkeparti i bytte mot politisk innflytelse. Jeg vil gi Trøen en ny anledning til å svare på spørsmålet fra Vågslid: Hva er det Høyre og representanten Trøen har forstått, som 79 pst. av norske kvinner ikke har forstått?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-27:
Det er noe kynisk over å ta på seg offerrollen i Kristelig Folkeparti og Høyre og anklage motstanderne for manglende respekt når det vi diskuterer, er en faktisk begrensning i retten til selvbestemt abort, som et overveldende flertall av befolkningen ikke vil ha tredd nedover seg. For å få det til skal Høyres stortingsrepresentanter tvinges til å stemme mot sin egen overbevisning, samtidig som opposisjonen belæres i begreper som «autoritær», «flertallstyranni» osv. Ja, representant Bollestad, det er usympatisk. Og nei, representant Ørmen Johnsen, svovelpredikanter finner du ikke i SV. Svovelpredikantene i norsk politikk befinner seg et helt annet sted, og representanten Ørmen Johnsen og resten av Høyre vet akkurat hvor det er. Enkelte argumenterer med en resolusjon som er vedtatt av Europarådets parlamentariske forsamling fra noen år tilbake. Da kan det være verdt å nevne at den ble vedtatt med et knapt flertall, der stemmer fra dypt konservative politikere fra land som Malta, Polen og Italia sikret det knappe flertallet. Når en trenger slike venner for å legitimere sitt syn, har man en dårlig sak. Høyre og Kristelig Folkeparti må gjerne prøve å få denne debatten til å handle om hvor forulempet de er over manges harme, men denne gang er det ingen som går på. Det er ikke Høyre og Kristelig Folkeparti, de som tvinger igjennom flertallet i denne salen, det er synd på. Det er ikke partiene som styrer landet, som krenkes i dag. Om det er vondt å være Høyre-representant i dag, kan man takke seg selv. Høyre- og Kristelig Folkeparti-representanter kan gjøre noe med det selv også. Det kan ikke kvinnene som sitter oppe på galleriet her. Det kan ikke unge jenter som bor i distriktene. Det kan ikke det overveldende flertall av kvinner i hele Norge som er mot henvisningsnekt. De trodde de kunne gjøre noe med det da de stolte på Høyres valgløfter. Nå er de gjort maktesløse av et Høyre som later som om de har snudd, mens de i realiteten har solgt sitt standpunkt. Det må være merkelig for disse kvinnene å se høyresiden spille forulempet i debatten i dag, samtidig som den reelle retten til abort svekkes ved bruk av partipisk og vikarierende argumenter.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-27:
Denne saken er egentlig veldig enkel. Skal leger gis en rett til å sette sin moralske overbevisning over kvinners lovfestede rett til abort? Den handler ikke om fordums despotiske regimer i øst, som Hans Olav Syversen forståelig nok vil ha den til å handle om. En rett som ikke har noen paralleller i andre deler av offentlig sektor – utlendingsmyndighetene, politiet, Nav og resten av offentlig sektor – skal gis legene. Ifølge Kristelig Folkeparti og Høyre er det helt tilfeldig at det er nettopp leger som skal innvilges denne retten knyttet til nettopp abort. Det tror jeg ingenting på. Heidi Nordby Lunde har tidligere sagt at hun har gjemt seg på kontoret under debatten i denne saken. Det er godt å se at hun er ute av kontoret. Jeg fulgte hennes innlegg med interesse. Det blir spennende å se hvordan hun, som nå snakket så godt om løfter og ed, stemmer i denne saken, der Høyre i hvert fall fram til valget hadde en veldig klar mening.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Fremskrittspartiet har vært særdeles stille i denne debatten fram til nå, men jeg har et enkelt spørsmål. Jeg har veldig ofte hørt slagordet til Fremskrittspartiet om å skape en enklere hverdag for folk flest. Da forundrer det meg hvordan de klarer å identifisere seg mer med et fåtall leger, som ønsker å opprettholde godt betalte fastlegestillinger, framfor alle de kvinnene som er veldig usikre på om fastlegen og helsetilbudet som de møter, ivaretar det helsetilbudet som vi har vedtatt i denne salen at skal gjelde for alle.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-02-27:
Det må ikke herske noen tvil om at vi fra de andre partiene respekterer fullt og helt leger som av samvittighetsgrunner ikke vil ha noe med abort eller prevensjonsveiledning å gjøre. Men det vi har vært tydelige på, er at da må de også ta konsekvensen av det. Det betyr at de ikke kan ha jobb som fastlege når det samtidig finnes rikelig med andre legestillinger. Det ville være den enkleste løsningen med tanke på den argumentasjonen som både Fremskrittspartiet og flere fra Høyre har kommet med. Så må vi også huske på at siden abortloven ble innført, har fastlegene stadig fått en viktigere rolle. Fastlegene er selve navet i vårt moderne helsetilbud. Det er fastlegen som har ansvaret for å veilede og sikre god behandling, og som skal være bindeleddet inn til resten av spesialisthelsetjenesten. Det er akkurat derfor fastlegene får et tilskudd fra det offentlige – for å sørge for akkurat den jobben det er å ta det ansvaret. Jeg respekterer Kristelig Folkepartis syn, men jeg synes allikevel at det er underlig at de velger å kjøre fram akkurat denne saken – å tvinge igjennom en ordning som går så til de grader på tvers av helsetilbudet som det store flertallet vil ha. Jeg opplever det faktisk som arrogant overfor flertallet i denne salen og også overfor befolkningen ellers og meningene deres. Jeg forstår enda mindre Høyre, som etter å ha hatt abortloven oppe på sitt landsmøte, velger å tvinge fram et så tungt verdispørsmål i sine forhandlinger. Nå har de også rotet det skikkelig til ved å lage en så komplisert og byråkratisk ordning at de virkelig også klarer å sette spørsmålstegn ved fastlegeordningen, som er en av de mest vellykkede og mest populære tilbudene vi har innenfor helsevesenet. Først skulle kommunene få bestemme, men da samtlige storbyer med – veldig ofte – Høyre-ordførere i spissen protesterte mot ordningen, trakk man det tilbake og skulle drive med overstyring av kommunene, som også er et viktig prinsipp for Høyre ikke å bedrive. Resultatet er at en får store geografiske forskjeller, som igjen bryter med prinsippet om likhet for loven. Min oppfatning er helt klart den at folk oppfatter dette som en snikjustering av abortloven – derfor det sterke engasjementet ute i befolkningen. Vi ser tilsvarende mobilisering andre steder i verden, spesielt i Spania og i USA. Det går an å gjøre feilgrep i politikken, men klokskap er faktisk noe av det viktigste. Så jeg håper inderlig – jeg skjønner at det ikke skjer i dag – at når saken blir lagt fram på nytt, utøver man denne klokskapen, lytter til høringene og lytter til folket.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-27:
Det er ganske opprørende å høre at Fremskrittspartiet ikke ser at det de er med på nå, er å sette legens rett foran kvinnens rett til en helsetjeneste hun har krav på, og at det er nødvendig at det helsetilbudet som møter dem, møter dem med én stemme. Jeg kan forstå at noen ønsker reservasjonsrett, men å gjøre det til en rett for enhver fastlege til å være fastlege, mener jeg er en stor misforståelse av begrepet «valgfrihet». Det andre er at dette prinsippløse forslaget som nå er ute på høring, ikke engang sikrer det. Det sikrer ikke kvinnene mot kanskje å måtte gå til en lege som har disse holdningene, enten fordi kommunestyret har sagt nei til denne ordningen, eller fordi det ikke finnes en annen lege som pasienten kan gå til. Hvordan kan representanten påstå at dette skal sikre kvinnene å komme til en lege som vil behandle dem?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-27:
Det er ganske oppsiktsvekkende å høre argumentasjonen som nå blir brukt, for nå lever vi i et ganske heterogent samfunn, hvor det er ulike religiøse, moralske og tradisjonelle begrunnelser som kan være veldig sterke overbevisninger hos den enkelte. Det vil gjenspeile seg i hele helsevesenet vårt at de er til stede. Og det som Fremskrittspartiet og regjeringen nå gjør, er å legitimere at helsepersonells personlige overbevisninger skal kunne framkomme i møte med pasienten når de ber om en tjeneste som de etter loven har krav på. Hvordan kan Fremskrittspartiet mene det er riktig at man skal åpne opp for en slik mulighet til å reservere seg på ulike typer grunnlag, og at det til og med skal bli tillatt å ha dette synspunktet i møte med pasienten? Er det ikke det som burde stoppes – ikke at man tillater noe som i dag er ulovlig?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-27:
Representanten Wold sa at dette er en vanskelig sak. Nei, det er det ikke, men det er en prinsipielt veldig viktig sak. Det prinsipielt viktige i det kan leses i en Twitter-melding fra 24. februar 2012, skrevet av daværende stortingsrepresentant Bent Høie, nåværende helseminister. Der står det, og jeg siterer: «Er jobben din ikke er forenelig med samvittigheten, så bytt jobb. Kampen mot abort kan tas i det åpne rom, ikke på legekontoret.» Dette er et prinsipielt standpunkt som handler om hvordan fastlegetjenesten skal utføres i Norge. Fastlegetjenesten er pasientens dør inn til helsevesenet, og fastlegens oppgave handler ikke om å assistere ved inngrepet. Det handler heller ikke om å ta beslutning om inngrepet. Det handler kun om å informere om en rettighet kvinnen har. I dag – f.eks. på regjeringens hjemmeside – snakker helseministeren med en helt annen stemme og har byttet prinsipp. Der står det: «Jeg ser det som positivt å gi rom for etisk refleksjon hos legene, og ikke forvente at de automatisk skal utføre det staten bestemmer.» Det er en prinsipielt helt annen tilnærming til det viktige og sentrale spørsmålet i denne saken. Skal fastlegen kunne bruke sin private moral til å si ja eller nei til en oppgave som han er satt til å utføre, og som ikke på noen måte berører det samvittighetsfritaket som gjelder annet personell, som de har i tilknytning til å utføre en abort? Jeg er i likhet med de andre enig i at det kan være et vanskelig etisk spørsmål for noen i ulike sider av ulike jobber, men det må man ta stilling til når man tar jobben. I denne saken er det ikke tvil om at det er kvinnen, pasienten, som er den svakeste part. Når en i tillegg klarer å framstille at de endringene som gjøres nå, gjøres av hensyn til kvinnen, må jeg si at jeg synes det er lavmål. Jeg vil si til dem som sier at nå skal kvinnen få lov til å finne en lege som kanskje vil hjelpe henne, at hvis hun bor i en kommune hvor kommunen har sagt nei, går det ikke, eller hvis det ikke er nok leger, må kvinnen likevel gå til disse legene. Så har folk stått her i Stortinget og sagt at det er helt greit at de ikke vil gjøre jobben sin, og at de skal fortsette med å kunne utøve sin private moral på disse kvinnene på legekontoret. Jeg sier: Gjør jobben, det er ikke greit at leger ikke(presidenten klubber) utfører hele jobben sin, eller(presidenten klubber) lar sin private moral … (presidenten klubber) (presidenten klubber)
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-27:
Jeg skal argumentere rundt noe av det som blir sagt i debatten, men først har jeg lyst til å opplyse at alle punktene i det forslaget som ligger på bordet i dag, er klippet direkte ut av Høyres hjemmeside. Det er to ord som er forandret: Det sto «Høyre» to steder. Det tok jeg vekk, og så satte jeg inn «vi» isteden. Dette er en argumentasjon som lå på Høyres hjemmeside etter at Høyre hadde forhandlet bort retten for kvinner til frimodig å kunne gå til fastlegen sin, helt uavhengig av hvem det er, og få rettigheten sin. Det lå på Høyres hjemmeside. Jeg var inne der, klippet det ut og lagde et forslag av det, fordi argumentasjonen er holdbar, fordi den er god, fordi den er prinsipiell, og fordi den setter pasienten i sentrum. Når jeg hører denne debatten, høres det ut som om man tror at en høyt utdannet lege med fast, god jobb er likestilt med en kvinne i sitt livs kanskje største krise. Sånn er det ikke. Det er stor forskjell på det. Det er også veldig rart å høre at man skal i denne saken tolerere annerledes tenkende rent generelt – det er ikke noe problem, ingen har problemer med å tolerere annerledes tenkende – men det denne saken handler om, er å gjøre det å være fastlege som skal få lov til å praktisere sine private synspunkter, til en menneskerett. Det hadde enda vært noe hvis man hadde vært prinsipiell og sagt at man skal ha en reservasjonsrett. Da skjønner jeg at legene i hvert fall hadde vært fornøyd, og da hadde ministeren hatt en oppgave i å sikre at det var noen andre leger der som kunne gjøre jobben, og som du i det hele tatt slapp å forholde deg til. Men det er jo ikke sånn heller. Det skal være en reservasjonsmulighet. I noen kommuner skal leger, som nå også flertallet legitimerer, kunne møte pasientene sine på en krenkende måte, men det er ikke noen andre der til å gjøre jobben, og derfor må du gå dit på din livs svarteste dag og kanskje bli møtt sånn, som de nå sier: Jo, men det er noen som er så fæle mot pasientene sine. Så se og rydd opp i det! Rydd opp i det! Leger skal ikke behandle pasientene sine nedverdigende. Til slutt tror jeg at jeg skal lese fra det som sto på Høyres hjemmeside. Jeg er litt usikker på om det fremdeles ligger der, men før sto det: «Det er nødvendig at fastlegetjenesten, pasientenes dør inn i helsetjenesten, møter dem med en enhetlig stemme. Det helsetilbudet fastlegen gir deg skal være det tilbudet du har rett til å motta, ikke det fastlegen finner for godt å sympatisere med.» Det åpnes det for nå!
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-02-27:
Flere refererer til en resolusjon i Europarådets parlamentarikerforsamling. Jeg har gleden av å ha sittet der og vet at de resolusjonene vedtas med ganske skiftende flertall. I denne saken har det vært mange debatter, og det er ingen tvil om at det er konservative – særlig katolske – krefter på frammarsj i veldig mange land som ønsker å begrense retten til abort og helst forby den. Det er det vi nå ser starter også i Norge. Kristelig Folkeparti har grunnlovsforslag liggende inne i Stortinget. Det vil fjerne retten til abort i Norge – hvis det skulle bli vedtatt. Når representanten Nordby Lunde henviser til legeeden der det heter at man ikke skal volde skade, vet jeg ikke hva hun la i det når hun tolket det nå. Jeg skal ikke legge noe i hennes tolkning. Jeg vil bare minne om at i land der man ikke har rett til verken medisinsk forsvarlig prevensjon eller abort, voldes det svært meget skade. Og der legene får lov til å si at de har mer samvittighet enn andre når de er imot abort enn for abort – der dør tusenvis av kvinner hvert år.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-27:
Hvis jeg forsto spørsmålet riktig, spør representanten om hva familien mener om at jenta har byttet fastlege. Er det det representanten spør om? Jeg må få en oppklaring av spørsmålet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-27:
Da tenker jeg at valg av fastlege er noe verken venner av familien eller andre har noe med. Det er faktisk sånn at en ung jente med frimodighet kan si at hun har skiftet fastlege.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-27:
Kristelig Folkeparti har aldri snakket om at det skal være reservasjonsadgang for utskriving av prevensjon. Det er ikke det vi snakker om her. Men det representanten helt sikkert viser til, er at det har vært noen leger som har ønsket reservasjon med tanke på kobberspiralen, for da er det et befruktet egg som ikke blir festet til livmorveggen. Kristelig Folkeparti har forståelse for de legene, men dette er ikke med i avtalen med Høyre og Fremskrittspartiet. Vi vet at det i framtiden vil komme mange utfordringer i norsk helsevesen. Derfor er denne reservasjonen sagt å være et spørsmål om liv og død – det er òg det Legeforeningen kommer med – fordi vi ønsker å si at ting faktisk kan være det. Men det handler ikke om utskriving av prevensjon.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-27:
Kristelig Folkeparti har sagt at det må være en ordning der dette er faglig og praktisk mulig. Derfor sier vi i det høringsnotatet som foreligger, at det ikke skal være opp til hvert enkelt kommunestyre. Men vi har kommuneleger som har ansvar for å sørge for et faglig grunnlag og for å se at alle tjenester til pasientene og innbyggerne blir ivaretatt. Hvis de ser at det er faglig godt og praktisk mulig å ha en reservasjon i sin kommune, kan de si ja. Hvis det ikke er praktisk mulig, fordi det er veldig mange andre som har reservasjon, er svaret nei. Det er faktisk sånn at vi prøver å ivareta begge deler. Der det ikke går, blir det kvinners rett som kommer først.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-27:
Mener Venstre, som et liberalt parti, at lønn og avtale med en kommune er avgjørende for om vi skal en reservasjonsmulighet og en samvittighet, eller er samvittighet en egenverdi i et liberalt demokrati?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-27:
Representanten Lysbakken snakket om den prinsipielle grensen, hva som skulle være samvittighetsgrensen, om det var i sykehus eller utenfor sykehus. Hvordan vil SV ivareta samvittighet som et eget element i det norske samfunnet? Vi synger fint «Din tanke er fri», men gjelder det kun når vi mener det samme som SV, eller er det muligheter for å praktisere samvittighetsfrihet selv om vi er uenig i SVs standpunkt?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-27:
Jeg synes at representanten Snorre Serigstad Valens respekt for andres synspunkt i innlegget han hadde her, taler for seg. Det er neimen ikke lett å komme med mindretallsmeninger i møte med en slik autoritær tilnærming som jeg opplevde, og jeg er glad for at jeg ikke møter slike holdninger på norske legekontor. Ved å legge til rette for reservasjonsmulighet for leger der det er faglig og praktisk mulig, mener Kristelig Folkeparti at en lager takhøyde i norsk helsevesen hvor det er rom for å stille de vanskelige spørsmålene, hvor det er rom for i framtidig helsevesen å se ting fra ulike synsvinkler, og hvor vi ikke har et ensrettet helsevesen i vanskelige spørsmål. At vi nå klarer å diskutere dette på en god måte når det gjelder spørsmål om liv og død, vil vi inne i kula faktisk lage et rom der vi kan møte hverandre med mindretallsmeninger og flertallsmeninger, med en respekt som gjør at vi faktisk kan lande på noe som er verdig. Det vi diskuterer her nå, er om det er mulig å forene retten til helsehjelp opp mot det å ivareta en leges samvittighet. Kristelig Folkeparti mener at høringsbrevet som nå er sendt ut fra statsråden, skal gå sin gang. Kristelig Folkeparti mener at vi i denne salen skal ta en diskusjon og ha en avstemning om hvorvidt vi ønsker en reservasjonsmulighet, og det er ikke hvert enkelt kommunestyre som skal gjøre det. Så tenker vi at når det ikke er mulig i kommunene, er dette et sørge-for-ansvar. Jeg har sagt det før, og jeg sier det igjen: Hvis det ikke er mulig med en reservasjonsmulighet, er det kvinnens rett som skal gå foran. Men vi ønsker, så langt det er mulig, å klare i et demokrati å legge til rette for, debattere og gi mulighet til å ha mindretallsmeninger uten å bli møtt med at vi nesten er diktatoriske.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2014-02-27:
Jeg merker meg at det blir laget bilder av Kristelig Folkeparti som om vi skulle være tilbake til 1970-tallet, men jeg er vel den eneste sykepleieren i denne sal som har hospitert på Sex og samfunn og faktisk mener at både jordmødre og helsesøstre skal kunne dele ut prevensjon. Det skulle blott bare mangle. Nå har vi diskutert en veldig vanskelig sak, og den engasjerer oss dypt inn i sjelen. Da tenker jeg: Vi diskuterer nå reservasjonsmulighet. Hvordan skal vi for framtiden klare å diskutere vanskelige spørsmål som vil komme, som også Venstre var inne på, på en slik måte at vi ikke tillegger hverandre meninger vi ikke har, men bruker anledningen til faktisk å komme fram til gode løsninger, slik at vi klarer å ivareta en respektfull debatt om vanskelige spørsmål som vil komme, når etikken og teknikken møtes i framtiden?