Svein Flåtten (Høyre), 2014-03-20:
Utgangspunktet for investeringsstrategien og mandatet for SPU er å søke høyest mulig avkastning innenfor moderat risiko og at denne avkastningen avhenger av bærekraftig og økonomisk utvikling over tid. Dette har Arbeiderpartiets taler, Gahr Støre, understreket for oss nok en gang i dag at han er enig i. Da er det et paradoks å fremme et slikt forslag som det vi i dag behandler, for det er urealistisk å ha som siktemål å gjøre et uttrekk av særskilte investeringer på den korte tiden som ligger foran oss frem til årets melding kommer. Fondet er en veldig stor aktør på verdens markedsplasser, og det signalet som det norske storting ville sendt ved å vedta et slikt forslag, ville vært et signal til den verden og den verdiskaping vi investerer i, om at vårt fond ikke lenger skal styres gjennom de institusjoner som Stortinget over år og gjennom mange endringer har vedtatt og etablert ved store flertall, og heller gå over til å styre gjennom representantforslag i Stortinget. Jeg er forundret, som jeg også sa i replikkordskiftet, fordi dette på mange måter bryter med det som Arbeiderpartiet har stått for i mange år. Det er overraskende. Så er jeg glad for at Arbeiderpartiet har funnet at flertallsinnstillingen var et bra sted å redde seg i land på. Der har vi fått til enighet, i komiteens innstilling, om en forsvarlig, kunnskapsbasert prosess fremover, og regjeringspartiene og samarbeidspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre, har understreket at vurderinger av endringer i investeringsstrategien må vokse frem over tid, gjennom grundig behandling i regjering og storting, med faglig kunnskap i bunnen, og da vil det realistiske tidspunktet være om ett år. Jeg oppfatter at også Arbeiderpartiet er på glid her når det gjelder tiden – man snakker om uker, man snakker om måneder – og da er vi straks der vi skal være, med den nødvendige kunnskapsinnhentingen. Vi mener at det er riktig med økt oppmerksomhet på temaer i investeringsstrategiene som påvirker både avkastningen og risikoen for fondets midler. Klimaendringer og forhold som påvirker dette, er et slikt element når det gjelder økonomisk risiko, og i den økonomiske risikoen ligger også klimarisikoen. Det har blitt rapportert om dette temaet i de årlige meldingene, det har vært et tema i rapporten fra Strategirådet om hvordan ansvarlig investeringspraksis kan styrkes, og i tillegg er dette et tema i Norges Banks eierskapsutøvelse. Derfor er det viktig at man gjennom forskning og faglig arbeid kan vurdere risikoen ved våre investeringer i olje- og kullselskaper – særlig når en ser dette i sammenheng med oljens betydelige andel i oppbyggingen av fondet, og ikke minst som en del av Norges økonomi og velferd for øvrig. Derfor mener jeg at vårt forslag, som blir enstemmig vedtatt – det høres kanskje ikke slik ut på debatten her – er viktig. Det handler om en ekspertgruppe som skal se på dette frem mot den neste meldingen, for å skaffe kunnskap og gi råd om hvordan man kan minimere den risikoen som måtte ligge i investeringer i kull- og petroleumsselskaper. De rød-grønne partiene karakteriserer forslaget de er med på, som uforpliktende, men de slutter seg likevel til det. De sier at Kristelig Folkeparti og Venstre mangler vilje til å inngå forlik og har et lavt ambisjonsnivå i en så viktig sak. Men Kristelig Folkeparti og Venstre mangler ikke vilje til å inngå forlik – de mangler bare vilje til å inngå forlik med de rød-grønne. Det er noe helt annet, heldigvis, for det ville betydd at man stemte for et populistisk politisk forslag som allerede i årets melding skulle vært utredet og politisk vedtok uttrekk av kullselskaper, uten noen form for nødvendig faglig vurdering. Jeg er veldig glad for at samarbeidspartiene – i motsetning til de rød-grønne – ser viktigheten av å opptre med kunnskapsbakgrunn og av å være bevisst på at vi gjennom årene og over lang tid gjør løpende beslutninger for et av verdens største fond, og at vi med det er ansvarlige for hvilken posisjon det skal ha i det internasjonale investeringsmiljøet. Da mener jeg det først og fremst er faglige, kunnskapsbaserte risikovurderinger som gjelder – ikke politiske impulshandlinger.