Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-06-01:
Jeg tror vi alle i denne sal er enige om at det er viktig at kommunene er best mulig forberedt når det planlegges å opprette mottak for flyktninger og asylsøkere rundt omkring i kommunene. Jeg vet også at Utlendingsdirektoratet er opptatt av å gi kommunene så rask og god informasjon ved etablering av mottak som mulig. Den situasjonene vi har i dag, viser på mange måter at det å ha den nære kontakten som vi alle ønsker, ikke alltid er like enkelt. Siden påske er det opprettet 80 nye mottak. Vi har tatt imot 6 000 flyktninger fra Kosovo, i tillegg til at det i april måned kom 850 asylsøkere til landet, et langt høyere antall enn det som er normalt. Den siste tiden er det faktisk blitt opprettet i overkant av ett mottak hver dag. Det viser noen av de utfordringene som man står overfor på denne siden. Og som forslagsstilleren også nevnte i sitt innlegg, kom forslaget på et uheldig tidspunkt. Hadde forslagsstilleren vært klar over hva som ville være situasjonen så ville i alle fall den siste delen av forslaget ikke blitt fremmet. Dette viser at det ikke alltid er like enkelt å se hva slags utfordringer vi står overfor, selv på rimelig kort sikt. Når det gjelder utnyttelsen av de mottakene som allerede er opprettet, står vi også her overfor et vanskelig dilemma. På den ene siden er det en overordnet målsetting for norsk flyktningpolitikk at vi skal utnytte de tilgjengelige ressurser på flyktningfeltet på en slik måte at vi kan gi både beskyttelse og hjelp til flest mulig. På den andre siden er det ønskelig at etableringen av det til enhver tid nødvendige antall mottaksplasser skal gi kommunene tid og muligheter til å legge forholdene best mulig til rette for mottak av flyktningene. Som jeg allerede har sagt, er det ikke alltid dette går overens. Målsettingen om å utnytte ressursene på flyktningfeltet på en best mulig måte, innebærer bl.a. krav om at 90 pst. av mottaksplassene til enhver tid skal være belagt. Utlendingsdirektoratet har også muligheter til å inngå avtaler om inntil 500 beredskapsplasser som staten betaler for, uavhengig av om de blir brukt eller ikke. Disse relativt små marginene i mottakssystemet innebærer at en økning i asylankomstene relativt raskt skaper behov for etablering av nye mottak eller utvidelse av allerede eksisterende mottak. Behovet for mottaksplasser har variert mye over tid. Da flyktningene fra Bosnia kom til Norge i 1993 og 1994, hadde vi i april 1994 147 mottak. Lavere ankomsttall reduserte imidlertid behovet for mottaksplasser, og i desember 1997 var vi nede i 19 mottak. Flyktningbildet endret seg igjen med ankomstene av flyktninger fra Øst-Slavonia i Kroatia samt en generell økning i antall asylsøkere som søkte beskyttelse i Norge. Situasjonen i Kosovo og vedtaket om å ta imot 6 000 flyktninger har økt behovet for mottaksplasser ytterligere, og 26. mai i år hadde vi, som jeg sa, 130 mottak med i underkant av 17 000 plasser. Det er blitt åpnet ett nytt mottak om lag hver eneste dag de siste månedene, slik at tallene i dag er høyere enn bare for noen få dager siden. Utlendingsdirektoratet har naturlig nok erfaring med å etablere og avvikle asylmottak, og har også etablerte og nedfelte rutiner for dette arbeidet. Når Utlendingsdirektoratet planlegger å opprette et mottak med en ikke-kommunal driftsoperatør, orienterer direktoratet rådmannen eller administrasjonssjefen i den aktuelle kommunen så snart som mulig etter at de har vært i kontakt med en mulig privat driftsoperatør. I den påfølgende dialogen med kommunen avgjøres det om det skal avholdes et eget møte med administrasjonen, og i mindre kommuner diskuteres det gjerne hvordan innbyggerne skal informeres om saken. I prinsippet kan staten etablere flyktningmottak i en hvilken som helst kommune. I situasjoner der behovet for mottaksplasser er stort, kan derfor staten benytte sin rett til å inngå avtaler om mottaksdrift med ikke-kommunale aktører selv om vertskommunen ikke støtter slike etableringer, forutsatt at etableringen skjer i tråd med gjeldende lover og forskrifter. Dette er selvfølgelig ikke en ønskelig situasjon verken for staten eller kommunene. Det er imidlertid viktig at Utlendingsdirektoratet når det er påkrevd, kan opprette det nødvendige antall mottaksplasser på kortest mulig tid, og jeg er trygg på at direktoratet søker å opprette et nært samarbeid mellom stat og kommune så tidlig som mulig i planleggings- og etableringsfasen. Selv i den vanskelige situasjonen vi har vært gjennom de siste to månedene, er det blitt lagt betydelig vekt på dette både fra departementets og fra Utlendingsdirektorates side, og dette skal bli fulgt opp. Det er en prioritert oppgave å etablere gode samarbeidsforhold mellom vertskommunene, aktuelle driftsoperatører og Utlendingsdirektoratet. Selv med direktoratets rutiner og lange erfaring med etablering av mottak tror jeg ikke at vi kan unngå at det fra tid til annen er kommuner som ønsker seg mer og bedre informasjon, og som hadde ønsket å få diskutert etablering av flyktningmottak i kommunestyret før mottaket faktisk er i drift. Den kanskje viktigste årsaken til at slike situasjoner vil oppstå, er at det er umulig å forutsi hvor mange flyktninger som til enhver tid vil søke asyl i Norge. Vi vet derfor ikke hvor mange mottaksplasser vi trenger om to eller fire uker. Dette er en usikkerhet som vi innenfor dagens system dessverre må leve med. Vi vil likevel sammen med Utlendingsdirektoratet se nærmere på hvordan vi kan informere kommunene enda bedre om etableringer av nye mottak.