Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2020-11-19:
Det er viktig og riktig at Riksrevisjonen undersøker et så sentralt område når det gjelder vår forvaltning av viltlevende ressurser. Jeg registrerer at kanskje noen av representantene velger å snakke om ting som skal komme, men denne rapporten dreier seg om ting som har vært, og jeg vil konsentrere meg om det. Flere av elementene som Riksrevisjonen tar fram, er også adressert i kvotemeldingen. Riksrevisjonen gir en god beskrivelse av utviklingstrekk i fiskeflåten. Samtidig er det ikke like tydelig å se kausalsammenhengen direkte mellom det som beskrives, og politikken. Jeg mener at noe av det viktigste her er behovet for å konsekvensutrede, som flere har nevnt. Samtidig – for å si det litt uhøytidelig – så tviler jeg på at sentrale aktører ville skiftet mening om politikken, uavhengig av konsekvensutredningen. Det er ikke Riksrevisjonens rolle å skrive kontrafaktisk historie eller hvis-scenarioer, men det er viktig at vi har blikk for helheten og hva som ville ha skjedd dersom man ikke hadde gjennomført den effektiviseringen av flåten som har skjedd i perioden. I dag kjenner vi fiskeflåten som lønnsom. Det var imidlertid ikke tilfellet for store deler av flåten i 2008, i starten av den perioden Riksrevisjonen undersøker. Det året var fiskeriene i gjennomsnitt et underskuddsforetak, altså resultat før skatt, ifølge Fiskeridirektoratets lønnsomhetsundersøkelse. Og for sjark-gruppen, 15–21-meters gruppen og gruppen stor kyst er det ikke før i 2015, altså året etter at denne Riksrevisjonsrapporten avslutter, at vi får en stabil periode uten gjennomsnittlig underskudd, resultat før skatt. Og i den perioden, fra 2015 og fram til i dag, har det heller ikke vært en vesentlig endring av strukturen i flåtene. Ifølge lønnsomhetsundersøkelsen for 11–15-meters gruppen er det ikke før i 2015 – igjen: året etterpå – at gjennomsnittlig resultat før skatt stabilt overstiger 100 000 kr per fartøy. Dette er mye tall. Hvorfor er det viktig? Det indikerer for meg at det har vært et behov for produktivitetsøkning i flåten, og at dette er oppnådd gjennom den politikk som ble ført av skiftende regjeringer i perioden. Men det ville skjedd ting også om denne politikken ikke var der. Dersom vi skulle være kontrafaktiske og anta at vi ikke hadde hatt strukturendringer, ville gjennomsnittet i bruttoomsetning og fangst per fartøy i kystgruppen sunket med om lag en fjerdedel. Marginen på resultat før skatt er 14 pst. Igjen: Dette er mange tall, men det betyr at det er stor sannsynlighet for at det er noen som ville hatt lave resultater eller underskuddsresultater i den perioden, for flåten som helhet. Det ville hatt alvorlige konsekvenser, og det normale i en slik situasjon er at folk trer ut av næringen, enten frivillig eller gjennom konkurs. Det er ett unntak fra dette, og det er ringnot-gruppen. Den har hatt stabil, god lønnsomhet i hele denne perioden. Det er også denne gruppen som ikke har strukturert vesentlig i perioden, nettopp fordi de ikke har hatt behov for det. Med andre ord: Lønnsomhet er viktig for å beholde flåtestrukturen. Uavhengig av de politiske valgene som er gjort, er det rimelig å anta at vi i perioden ville sett en avskalling av antall fartøy i næringen i hele kystflåten. På pelagisk trål er jeg svært redd for at manglende strukturering sannsynligvis ville ha endt gruppen. Dette understreker at det er viktig å følge opp Riksrevisjonens anbefalinger. Jeg ser på dem som en anbefaling om å bli enda mer kunnskapsorientert i utformingen av fiskeripolitikken, og det ønsker jeg velkommen. Den viktigste faktoren for å sørge for aktivitet er at vi har en lønnsom og diversifisert flåte.