Frank J. Jenssen (Høyre), 2015-06-16:
I dag tar Stortinget nye skritt i retning av et mer levende lokaldemokrati og en mer innbyggernær og innbyggervennlig kommunesektor. Stortingsflertallet varsler fortsatt vekst i kommunenes økonomiske mulighet til å utvikle og tilby gode tjenester. Og vi fortsetter arbeidet med å fornye, forenkle og forbedre offentlig sektor. Regjeringens forslag for kommuneøkonomien i 2016 gir en vekst i de frie inntektene som er på nivå med gjennomsnittet de siste årene. Det reelle handlingsrommet for kommunene er større i 2015 enn det var i 2014 og årene før, og det blir større i 2016 enn det er i 2015. Det er i kommuneproposisjonen en regjering varsler om ambisjonsnivået den har for vekst i kommunenes inntekter. Av denne veksten er det mest relevante for å si noe om handlingsrommet, hvor mye som blir igjen som frie midler etter at man har trukket fra de pengene som har merkelapper på seg, som rus, psykiatri eller helsetjenester. KS viste på høringen i komiteen at under Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen øker den varslede veksten i frie inntekter som kommunene disponerer fritt, mer enn under de rød-grønne. Forskjellen ligger altså ikke først og fremst i hvor stor veksten er, men i hvor mye av pengene kommunene faktisk kan bestemme bruken av selv. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen gir større handlingsrom til kommunene når vi øker veksten i de frie inntektene. I Høyre tror vi på at man finner de beste løsningene lokalt. Derfor lar vi kommunene bestemme over stadig mer inntekter uten merkelapper eller øremerkinger med vennlig hilsen fra oss på Løvebakken. Opposisjonen vil sikkert protestere – for opposisjonspartiene foreslår jo vitterlig flere milliarder mer enn regjeringen. Når vi sammenligner ambisjoner for kommunenes inntekter, er det likevel mest relevant å sammenligne med det nivået de rød-grønne selv hadde da de faktisk hadde regjeringsmakt og flertall i denne sal. Det er på sett og vis interessant at ambisjonsnivået har endret seg i milliardklassen etter at de forlot regjeringskontorene, men imponerende er det vel knappast. Den samlede inntektsveksten for kommunesektoren i 2016 vil bli på mellom 6 og 7 mrd. kr, av dette er frie inntekter 4,5 til 5 mrd. kr. Det innebærer en vekst på linje med snittet de senere årene. Veksten sørger for at kommunene kan fortsette å gi innbyggerne sine gode tjenester og utvikle bedre tjenester. Det betyr trygge arbeidsplasser, kunnskap i skolen, gode helse- og omsorgstjenester og bedre hjelp til rusmisbrukere og mennesker med psykiske problemer. Selv om det økonomiske opplegget for 2016 er godt og de frie inntektene øker, vil det fortsatt være nødvendig å prioritere mellom gode formål og å effektivisere kommunale tjenester. Dette er ikke noe nytt som har kommet med denne regjeringen. Det nye er vel snarere at vi sier det høyt, mens man tidligere var opptatt av å skjønnmale situasjonen. Den økonomiske situasjonen for kommunene i 2015 har fått mye oppmerksomhet. Ut fra en samlet vurdering av situasjonen foreslo regjeringen å øke bevilgningene til kommunesektoren med i alt 1,1 mrd. kr for inneværende år. Regjeringspartiene, Kristelig Folkeparti og Venstre har som kjent blitt enige om revidert nasjonalbudsjett, og beløpet blir nå økt til 1,2 mrd. kr. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet i revidert nasjonalbudsjett faktisk legger seg på et lavere nivå enn flertallet i påplussinger til kommunene i 2015. Tatt i betraktning Arbeiderpartiets retorikk og påstander om at regjeringen visstnok skal være prinsipiell motstander av å kompensere skattesvikt, må det betegnes som oppsiktsvekkende at Arbeiderpartiet faktisk setter av mindre penger til styrking av kommuneøkonomien i 2015 enn det regjeringspartiene og samarbeidspartiene gjør. I Høyre mener vi det er viktig at kommunene har egne skatteinntekter – de kan, som vi vet, svinge fra et år til et annet. Alternativet er en hundre prosent tilskuddsfinansiert kommunesektor, noe jeg tror ingen av oss ønsker. Vi er likevel ikke prinsipielt imot å gjøre en løpende vurdering av kommunenes økonomiske situasjon og legge inn ekstra bevilgninger når det trengs. Det viser vi jo nå. Fra og med 2015 styrket vi vekstkommunetilskuddet – slik at kommunene skal få bedre mulighet til å håndtere «voksesmertene» som følger av raskt økende behov for å bygge ut bl.a. skole og barnehage. Og nettopp det å stimulere til vekst – og erkjenne at vi ønsker kommuner som både kan og vil påvirke egen vekst – er viktig. Derfor er det viktig å tilrettelegge og gjøre vekst mulig for flere. Norge trenger en mer næringsvennlig politikk lokalt og nasjonalt, ikke skatteøkninger og ekstra belastninger. Det er derfor vi varsler at en andel av selskapsskatten fra 2017 skal tilbake til kommuner som har vekst i næringslivet – enten man hadde mye eller lite næringsliv fra før. I dag får kommunen null kroner av selskapsskatten. I Høyre mener vi det er rett at en andel av skatten blir igjen i kommuner som skaper vekst. Det er veldig rart å høre rød-grønne politikere som argumenterer mot skatten fordi kommunene visstnok ikke selv kan påvirke om det finnes privat næringsliv eller ikke i kommunene. Jo visst kan de det. Det er en grov undervurdering av Kommune-Norge å påstå at norske kommuner som har et bredt og variert næringsliv, ikke har bidratt til dette selv – som om det bare er tilfeldigheter, lykke og fromme som avgjør om en kommune oppfattes som næringsvennlig eller ikke. Vi trenger næringsvennlige kommuner, men ja, vi trenger veldig gjerne flere kommuner som har muskler og kompetanse til å gjøre en skikkelig jobb på dette området. Det er også for å styrke vekstkraften i hele landet at vi har rekordsatsing på samferdsel og veier, inklusiv fylkesveier. Medregnet 2016 er vi oppe i en økning på 1,2 mrd. kr til fylkesveiene siden regjeringsskiftet. Og det er av samme grunn – vekstkraft i hele landet – at vi nå innfører en fergeavløsningsordning, slik at det kan bli mer fylkesvei, mer fylkestunnel eller mer fylkesbru der man i dag er avhengig av en fylkesferge. Fra før vet vi at det var denne regjeringen som sørget for videreføring av rentekompensasjonsordningen for transporttiltak i fylkene, en ordning de rød-grønne prøvde å skrinlegge. Dette gir også mer og bedre vei. Tidligere denne uken var det en enstemmig næringskomité som sørget for å få vedtatt at kommuner som stiller sjøareal til rådighet, skal få en betydelig del av vederlaget som betales, og at kommunene skal få tilført midler gjennom et havbruksfond. Dette er en gledelig oppfølging av noe de fleste partiene også i kommunalkomiteen har vært opptatt av. Jeg nevner veksttilskudd, næringsvennlig politikk, havbrukskommuner, selskapsskatt og styrking av samferdselstiltak fordi det i sum viser at vi gjør det lettere og mer lønnsomt for kommuner å bidra til noe både de selv og hele Norge trenger mer av nå: vekstkraftige lokalsamfunn med et variert og lønnsomt næringsliv, over hele landet. En næringsvennlig politikk er og blir den viktigste distriktspolitikken vi kan føre. Vi har fortsatt særskilte ordninger med Nord-Norge-tilskudd, distriktspolitiske virkemidler og differensiert arbeidsgiveravgift. Men Norge som nasjon må alltid ha mer overskudd enn tilskudd, og da må vi ha mer politikk som gjør det mer attraktivt å tilrettelegge for næringsliv, og som gjør det lettere for næringslivet å drive lønnsomt. En slik politikk fører regjeringen. Nesten hver femte arbeidstaker i Norge jobber i kommunesektoren. Lærere, helsesøstre, sykepleiere, ingeniører og brannkonstabler er eksempler på yrker som viser den enorme bredden i det en kommune steller med og har ansvar for. Å være en god kommune krever imidlertid mer enn penger. Det krever også at kommunen tiltrekker seg, beholder og utvikler dyktige medarbeidere. Da må man være en attraktiv arbeidsgiver og kunne tilby fagmiljø og muligheter for karriere og utvikling for dem som ønsker det. I tillegg kreves kompetente ledere som samarbeider med de ansatte, og som får den komplekse kommuneorganisasjonen til å fungere godt til sammen, sånn at man får laget gode tilbud til innbyggerne og samtidig får utnyttet ressursene man rår over, på en best mulig måte. Dette sier jeg med all mulig respekt, for det å drive en kommune er antakelig noe av det mest komplekse man kan ha ansvar for i kongeriket. Det er ikke alle som betrakter kommunen fra utsiden som vet hvilket mangfold av tjenester, ansattgrupper, innbyggere, regelverk og omgivelser man må forholde seg til. Regjeringens arbeid med en nasjonal kompetansestrategi, som er godt beskrevet i proposisjonen, er viktig i lys av dette. Men det er også slik at utfordringene mange kommuner står overfor – enten det gjelder tjenester til sårbare grupper, offensiv næringspolitikk eller evnen til å være en attraktiv arbeidsplass – understreker behovet for at det fortsatt er fullt trykk på kommunereformen. Samarbeidspartiene tydeliggjør i dag også forventningen til at alle kommuner skal delta aktivt i reformarbeidet. Vi pålegger ingen å trekke en bestemt konklusjon, men vi forventer – faktisk – at man ikke melder seg ut og stiller seg utenfor debatten. Vi er også tydelige på at vi forventer at fylkesmennene oppsummerer og gir sine anbefalinger til regjeringen etter at kommunene har fattet sine vedtak. Kommunene er godt i gang og har gode prosesser og samtaler lokalt, og så er det fortsatt et lite år til vi får se de fleste av svarene, antakeligvis, før sommeren 2016. Vi har en regjering som forenkler, fornyer og forbedrer Norge, som styrker lokaldemokratiet og sørger for at staten blander seg mindre, som jakter tidstyver og fører en næringsvennlig politikk, noe som er viktig i en tid da Norge må gå fra særstilling til omstilling.