Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2012-11-22:
Det er fra veldig mange talere og fra interpellanten, representanten Halleraker, gitt svært mange gode argumenter for bygging av Ringeriksbanen. Det er kjente argumenter som denne salen har behandlet i mange år. Dette er, som det blir sagt fra flere hold her, en av de sakene som det har vært stor nasjonal enighet om at det var nødvendig å få realisert. Argumentene fra Buskerud-siden, for å si det sånn, om Ringeriksbanens betydning for Buskerud-regionen, dvs. Ringeriksregionen, er også godt dokumentert. Jeg slutter meg til alt som er sagt, og sier at det vil bli helt nødvendig, slik som representanten Helleland var inne på, å løse ut Ringeriksregionen som en del av Oslo-regionen. Det vil tvinge seg fram på et eller annet vis på grunn av befolkningsutvikling, men også på grunn av den økonomiske utviklingen. Det vil være bra for Ringerike, det vil være bra for Ringeriksregionen, og det vil være bra for Oslo at så skjer. Bare på det grunnlaget er det all mulig grunn til å sette strek under betydningen av Ringeriksbanen. Det er en selvstendig og en god begrunnelse for alt som er sagt. Men det er neppe bare det som er saken. Som flere av mine kolleger her allerede har vært inne på, handler dette om et større perspektiv. Det handler om Bergensbanen. Og Bergensbanen handler om jernbanen mellom øst og vest i Norge, mellom de to største byene, mellom de økonomiske kraftsentrene i Norge: Vestlandet og Østlandet. Det som er perspektivet i det, er at Stortinget når vi snakker om jernbanedrift, vanskelig kan se rundt dette: Skal vi ha et Framtids-Norge uten en effektiv jernbane i de mest sentrale delene av landet vårt? Det er egentlig saken, slik jeg ser det. For på samme måte som vi kan snakke om at Ringerike ligger skyggen, snakker vi om Bergens behov helt opp til Voss. Disse tingene er det helt nødvendig å se i den store sammenhengen. Nå står vi altså i den situasjonen at til tross for at vi vedtar i denne sal at dette skal gjøres, er det ikke gjort. Da kan man, som det er sagt, sikkert dele ansvaret på mange. Det får nå være så. Men nå har vi også vedtatt dette intercitysamarbeidet. Det som sies i hvert fall – litt forsiktig, riktignok, men allikevel sånn at det er til å høre – fra noen av representantene også i denne interpellasjonsdebatten, er at vi skal putte Ringeriksbanen inn i det. Det er en måte å tenke på, og det vil bli nødvendig, synes jeg, at regjeringen når den kommer med transportplanen, har en mening om det er realistisk. Jeg setter spørsmålstegn ved det. Jeg tror egentlig ikke det går, for man har bundet seg til gjennomføringen av intercity slik det er, uten Ringeriksbanen. Det er det som er det politiske vedtaket. Og da er vi nødt til å stille oss spørsmålet: Hvordan skal vi da klare å realisere Ringeriksbanen/Bergensbanen? Det er det som er nerven i dette spørsmålet, det er det som er saken, og da vil jeg si at det selvfølgelig vil være nødvendig å respektere det som statsråden sier. Det er ingen her som ikke behøver å gjøre det, med unntak av Fremskrittspartiet. Vi må respektere de økonomiske rammene. Men jeg vil likevel si, når statsråden sitter og følger nøye med, at hvis vi ikke skal si til hverandre at Ringeriksbanen ikke blir realisert på de neste 25 årene – hvis vi ikke skal si det – må vi ha en mening om hvordan vi skal komme i gang. Og da mener jeg at det som ligger som kjernen i denne interpellasjonen, og denne debatten, er at regjeringen gjennom denne diskusjonen må få en veldig tydelig og klar beskjed: Når det gjelder NTP, må de ha en konkret mening om hvordan de skal realisere Ringeriksbanen, hvordan de skal realisere Bergensbanen, og hvordan den skal finansieres. Hvis ikke må vi manne oss opp til å ha en mening om at det ikke går de nærmeste årene. Det er det som er situasjonen rundt denne banen.