Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 1999-05-26:
I utgangspunktet er fylkeskommunenes og kommunenes ansvar for organisering og drift av helsetjenester basert på et tillitsforhold mellom staten og kommunesektoren. Rammene for virksomhetene i helsetjenesten er lov- og forskriftsverk samt tilgjengelige økonomiske og personellmessige ressurser. I tillegg kommer den statlige kontrollen. Denne kontrollen er basert på at virksomhetene har etablert et internkontrollsystem, slik tilsynsloven krever. Tilsyn er å påse at lover og forskrifter overholdes. Tilsyn kan dermed karakteriseres som en kontroll av «lovlydigheten» til virksomheten. Formålet med tilsynet er å konstatere at virksomheten foregår lovlydig, slik at samfunnets krav og pasient- eller brukerrettigheter blir ivaretatt. Tilsynet skal bidra til kvalitet og sikkerhet i helsetjenesten og til at virksomheten drives i samsvar med lover og forskrifter. Det er således ikke noe mål i seg selv å «ta» helsetjenesten i å gjøre feil. Det viktigste er at virksomhetene benytter fylkeslegenes tilsynsaktivitet til å bedre tjenestene overfor sine brukere i samsvar med de krav som samfunnet har stilt. De fleste tilsyn med sykehus, legesentre, sykehjem osv. foregår etter en metodikk som benyttes av flere statlige tilsynsmyndigheter innen ulike samfunnssektorer. Metoden kalles systemrevisjon og bygger på internasjonalt anerkjente standarder for revisjonsvirksomhet. Den innebærer forhåndsvarsling, gjennomgang av dokumenter og intervju med ansatte på ulike nivåer. I tillegg foretas stikkprøver for å sjekke om forholdene er slik de blir beskrevet gjennom dokumenter og intervjuer. Til slutt skriver fylkeslegen en rapport. Det er et viktig poeng at fylkeslegen og den som har vært gjenstand for tilsynet, er enige om de faktiske forhold som er avdekket under tilsynet. En grundig planlegging, forutsigbarhet og god dialog mellom partene gir etter departementets og tilsynsmyndighetenes oppfatning et godt utgangspunkt for kvalitetsforbedring i helsetjenesten. Bestemmelsene om tilsyn med helsetjenesten gir også fylkeslegene hjemmel til å komme uanmeldt. Slike tilsynsbesøk er særlig aktuelle der formålet ellers ikke kan oppnås gjennom andre metoder. Det gjelder f.eks. situasjoner der fylkeslegen blir kjent med forhold der det av hensyn til pasientenes sikkerhet må handles raskt. I slike situasjoner vil det bli varslet bare timer i forveien. I andre sammenhenger vil fylkeslegen kunne komme uanmeldt. Fylkeslegene har en viktig rådgiverrolle overfor kommunene og sykehjemmene og bidrar i tillegg til gjennomføringen av en rekke opptrappings- og handlingsplaner. Det er derfor viktig at fylkeslegene har et tillitsforhold til kommunene og til virksomhetene, slik som sykehjemmene. En profesjonell tilsynsutøvelse er ressurskrevende og stiller store krav til legitimitet hos fylkeslegene. Forhåndsvarslede systemrevisjoner er en viktig, men ikke den eneste metode som benyttes ved fylkeslegenes tilsynsvirksomhet. Fylkeslegene og Statens helsetilsyn driver en kontinuerlig utvikling av sine arbeidsmetoder både når det gjelder tilsyn og rådgivning. Jeg vil absolutt se det som aktuelt at tilsynsmyndighetene også vurderer å utvikle gode metoder for uanmeldte tilsynsbesøk. Dette vil jeg ta opp med Statens helsetilsyn i forbindelse med oppfølgingen av tilsynsrapporten angående sykehjem og under planleggingen av tilsynsaktivitetene for år 2000.