Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2002-06-17:
Dokument nr. 8-forslaget om maksimaltakst for oppholdsbetaling i barnehager viser at det er bred tverrpolitisk enighet om hovedmålene i barnehagesektoren: barnehageplass til alle som ønsker det, likebehandling av offentlige og private barnehager, redusert foreldrebetaling og et godt og likeverdig barnehagetilbud. Likevel skiller Regjeringen og opposisjonspartiene lag når det gjelder prioritering av de ulike målene og bruken av virkemidler. De forhandlingene som har vært ført i Stortinget de siste ukene, har derfor dessverre ikke ført fram. Særlig er det forslaget om innføring av maksimalpris, som flere har vært inne på, som har gjort det vanskelig å komme til enighet. Regjeringen støtter fullt ut det jeg oppfatter som hovedintensjonen bak forslaget om maksimalpris, nemlig å redusere foreldrebetalingen til et langt lavere nivå enn i dag. Regjeringens overordnede mål innen familie- og barnehagepolitikken er at familiene skal ha en reell mulighet til å velge den omsorgsform som passer best. Prisen for en barnehageplass må da være overkommelig for alle. Når Regjeringen likevel er bekymret for at man nå vil innføre maksimalpris, skyldes det flere forhold. Først og fremst synes vi det er problematisk å gå inn for en slik ordning uten å ha utredet hvilke konsekvenser det vil ha for sektoren. Den største utfordringen innen barnehagepolitikken er å sikre full utbygging. Innføring av maksimalpris før vi fjerner barnehagekøene innebærer en prioritering av dem som allerede har et barnehagetilbud til sine barn, og det skaper økte forskjeller. I en spørreundersøkelse som Opinion nylig utførte for Kommunenes Sentralforbund, svarte over 60 pst. av dem som var med i undersøkelsen, at det viktigste nå var flere barnehageplasser. Til sammenligning var det bare 25 pst. som svarte at de foretrakk billigere barnehager. For å fullføre siste etappe i utbyggingen mente Regjeringen det var behov for grunnleggende endringer i finansieringen og styringen av barnehagesektoren. I kommuneproposisjonen for 2003 skisserte vi en plan for innfasing av nye virkemidler. I dag fastsetter barnehageeier selv foreldrebetaling, og dette gir en mulighet til å styre deler av økonomien i barnehagen. Maksimalpris betyr en meget sterk offentlig regulering av inntektsgrunnlaget til hver enkelt barnehage. Samtidig vet vi at kostnadene ved barnehagedrift varierer – både mellom barnehager og mellom kommuner. Når barnehageeier ikke lenger har mulighet til å påvirke inntektene gjennom en regulering av foreldrebetalingen, vil det oppstå underfinansiering dersom det offentlige tilskuddet ikke er høyt nok til å dekke de reelle kostnadene. Barnehageeiere som av ulike årsaker har høye driftskostnader, vil da måtte redusere sine utgifter for å unngå nedleggelse. Dette vil også gå ut over kvaliteten på tilbudet, f.eks. ved at man reduserer bemanningen. I verste fall vil en maksimalprisordning kunne føre til nedleggelse av barnehager. I særlig grad gjelder dette private barnehager som kun har foreldrebetaling og statstilskudd som inntektskilder. Innføring av maksimalprisordning vil i så fall ha direkte negative konsekvenser for målet om full behovsdekking. Som kjent innførte Sverige ved nyttår en maksimalprisordning. Allerede nå ser man at ordningen har noen uheldige konsekvenser – dette til tross for at en rekke forhold lå bedre til rette for innføring av maksimalpris i Sverige enn i Norge, og at man også i Sverige brukte flere år på utredning. En undersøkelse som det svenske Kommunförbundet har gjennomført nylig, viser at kostnadene har økt etter at maxtaxan ble innført, slik at inntektsbortfallet ikke kompenseres fullt ut gjennom statstilskuddet. Som en konsekvens blir barnegruppene større og personaltettheten lavere. Også andre undersøkelser bekrefter denne tendensen. Regjeringen er også bekymret for at en maksimalprisordning vil føre til en for sterk ensarting av barnehagetilbudet. Vi er opptatt av å ha et mangfoldig tilbud av barnehager med hensyn til både driftsformer, oppholdstider, pedagogisk innhold og livssyn, slik at foreldrene kan velge det som passer best for dem og deres barn. Selv om pris er viktig, er ønsket om et bestemt tilbud like tungtveiende for mange foreldre. I familie-, kultur- og administrasjonskomiteens åpne høring over forslaget om maksimalpris kom det fram at både KS, Private Barnehagers Landsforbund og andre representanter fra eiersiden deler Regjeringens skepsis til å innføre en slik rigid ordning. Disse høringsuttalelsene fra sentrale aktører i sektoren er alvorlige, særlig fordi forslagsstillerne ikke har utredet konsekvensene av forslaget i særlig grad. Jeg vil avslutte med å si at Regjeringen selvfølgelig legger Stortingets vedtak til grunn for sitt videre arbeid. Samtidig har Regjeringen plikt til å klargjøre konsekvensene av vedtak og legge de nødvendige opplysninger fram for Stortinget. Dette vil jeg sørge for blir gjort på en best mulig måte.