Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-06-05:
Det er helt klart at barns fattigdom er vårt ansvar. Senterpartiet tok i forrige stortingsperiode opp temaet Forskjells-Norge, og da fikk vi beskjed om at vi svartmalte og drev krisemaksimering. Men på grunnlag av den debatten som var da, fremmet sentrumsregjeringen den såkalte utjamningsmeldingen. I forbindelse med behandlingen av utjamningsmeldingen her i Stortinget la vi føringer for hvordan en regjering skal følge opp dette. Vi registrerer at nåværende regjering ikke har lagt fram forpliktende handlingsplan så langt. Mange av de tiltakene som ble beskrevet i meldingen, ville ha gjort at forskjellene i levestandard mellom ulike grupper i samfunnet kunne ha blitt utjamnet, spesielt når det gjelder økonomi og levestandard for de mest vanskeligstilte. Størrelsen på rettledende statlige normer for sosialhjelp mener vi er altfor lavt satt fra Regjeringen i dag, og jeg skal komme litt tilbake til hvordan dette bør beregnes. Men når vi ser at Regjeringen har fulgt opp akkurat det forslaget i utjamningsmeldingen og tatt initiativ til en sterkere normering av sosialhjelpen, er det beklagelig å registrere at det slår så galt ut. Det er grunn til å uttrykke stor bekymring over det lave nivået, også fra Stortingets talerstol. Når vi ser reaksjonene fra Høyre-styrte Oslo, bl.a. ved byrådsleder Erling Lae, som er sjokkert over kuttene i sosialhjelpen, burde det ringe bjeller for ganske mange. En barnefamilie med tre barn under fem år vil etter departementets forslag få 7 630 kr, mens det i dag i Oslo er et nivå på den hjelpen på 11 493 kr, ifølge byrådsleder Lae. Det er en så stor forskjell at situasjonen går fra å være vanskelig til å bli verre for disse gruppene. Når vi ser på grunnlaget for beregning av normert sosialhjelp, ønsker Senterpartiet å holde barnetrygden utenfor. Barnetrygden er en generell ordning som går uavkortet til alle barnefamilier. Vi mener at det blir helt feil at de eneste som ikke skal få beholde denne merytelsen uten behovsprøving, er de barnefamilier som er vanskeligst stilt. Det blir å ta bort den fordelingspolitiske virkningen helt, og det vil gå ut over dem som er vanskeligst stilt. Vi mener derfor at det beste alternativet er at barnetrygden ikke regnes med i inntektsgrunnlaget for sosialstønad. For øvrig viser jeg til at vi skal behandle barnetrygdlovgivningen senere i dette året, og jeg regner med at vi da vil komme tilbake til dette konkret og se på barnetrygden i forhold til sosialstønad i den sammenheng. Når det gjelder kontantstøtten, har vi et litt annet syn på den. Vi ser for så vidt ingen grunn til å holde kontantstøtten utenfor denne beregningen, fordi vi mener kontantstøtten er innrettet på en litt annen måte. Den skal gå til de familier som ser seg tjent med å ta imot kontantstøtte for å kunne ha mer samværstid med sine barn. Vi ser også at det å legge inn kontantstøtten på samme måten som vi ønsker med barnetrygden, blir noe feil, fordi en del av disse barna i de vanskeligstilte familiene vil ha svært god nytte av å kunne være i barnehage eller få et tilbud på linje med det, slik at de kan få sosial kontakt og oppbakking. Vi tror også at hele familien vil ha nytte av et slikt tilbud, men det betyr at vi bør ha et barnehagetilbud som er innrettet slik at det er billig eller gratis for disse. Jeg har også lyst til å nevne skolen helt til slutt. Jeg mener at skoletilbudet bør være gratis, slik at vi har en reell gratis grunnskole. Det gjelder også undervisningsrelaterte aktiviteter utenfor skolen, som leirskole og skoleturer. Jeg må i den sammenheng minne om at kommuneøkonomien er svært vesentlig for økonomien til de vanskeligst stilte familiene, både når det gjelder sosialstøttebidragene og tilbud om barnehage og skole f.eks.