Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2000-04-11:
Den sjette tilsynskonferanse om Ikke-spredningsavtalen for kjernevåpen som starter i New York over påske, skal drøfte en rekke spørsmål av vital betydning for arbeidet med å forhindre spredning av kjernevåpen. Etter en svært oppløftende periode i årene som fulgte etter den kalde krigen og Murens fall, ser vi dessverre nå tilbake på fem år med langt mindre entydige positive tendenser i det internasjonale nedrustningsarbeidet. Siden forrige tilsynskonferanse i 1995 har vi riktignok opplevd betydelige reduksjoner i kjernevåpenarsenalene. Men samtidig er tilbakeslagene også mange. Utenriksministeren redegjorde for Regjeringens tre overordnede målsettinger for tilsynskonferansen. Kristelig Folkeparti støtter den strategien som Regjeringen her har lagt opp. Prøvestansavtalen har foreløpig strandet på at USA, India, Pakistan og Nord-Korea ennå ikke har sluttet seg til avtalen. Vi deler utenriksministerens skuffelse og hans beklagelse over at det amerikanske senatet har gått imot godkjenning av prøvestansavtalen. Det er åpenbart at mangelen på amerikanske underskrifter i en slik avtale har en kraftig negativ signaleffekt og gjør det vanskelig å overbevise andre land, som ennå ikke har undertegnet avtalen, om å slutte seg til. Det var et stort gjennombrudd da USA og Russland i 1993 ble enige om strategiske styrkereduksjoner i START II-avtalen. Snart sju år senere har Dumaen i Russland ennå ikke ratifisert denne avtalen. Skal vi tro meldingene som kom i dag, kan det være håp om at Dumaen vil godkjenne avtalen førstkommende fredag. Dette vil i så fall kunne bane veien for forhandlinger om ytterligere reduksjoner i de strategiske styrkene. Vanskelighetene med å få startet forhandlinger om et avtalefestet forbud mot produksjon av spaltbart materiale til våpenformål representerer en stor og alvorlig utfordring. Til tross for at tilsynskonferansen i 1995 slo fast at arbeidet med et forbud mot slik våpenproduksjon skulle ha prioritet og settes i gang umiddelbart etter at arbeidet med prøvestansavtalen var avsluttet, har det vist seg svært vanskelig å få til en slik avtale. Dette arbeidet må derfor opp på ny under den kommende tilsynskonferansen, og jeg er glad for at Norge har tatt initiativ til en rekke konkrete forslag i den anledning. En avtale om forbud mot videre produksjon av spaltbart materiale til våpen er likevel bare en del av et større problemkompleks som må vies større oppmerksomhet innenfor NPT-rammen: håndtering av spaltbart materiale generelt. Store mengder plutonium og høyanriket uran representerer i dag et stort håndteringsproblem. Overskuddsmaterialet ved etterlevelse av nedrustningsavtaler gjør at spredningsrisikoen er til stede, selv uten nyproduksjon av spaltbart materiale. Disse enorme våpenlagrene, totalt over 1 600 tonn, må på sikt underlegges bindende og effektive multinasjonale ordninger som hindrer at materialet brukes til våpenformål, kommer på avveie eller får utvikle seg til en uhåndterlig miljøtrussel. En forutsetning for å komme i havn med multinasjonale forhandlinger om eksempelvis håndtering av spaltbart materiale er økt åpenhet og informasjonsutveksling mellom kjernevåpenmaktene. Dette har Norge tidligere tatt initiativ til sammen med Belgia, Nederland, Italia og Tyskland. Dette arbeidet må fortsette med Norge som pådriver, for å få i stand dialog og åpnere informasjonsutveksling om kjernevåpen i Nedrustningskonferansen i Genève. Norge er som kjent ingen kjernevåpenmakt. Dermed er vi heller ikke direkte part i forhandlinger om kjernefysisk nedrustning og ikke-spredning. Likevel har Norge, med sitt store gjennomslag i øvrig arbeid for internasjonal fred og stabilitet, et ansvar og en viktig rolle å spille som pådriver og initiativtaker også i disse spørsmålene. Denne rollen er det vårt håp at Norges delegasjon kan spille aktivt under tilsynskonferansen i New York om tre uker.