Hans Fredrik Grøvan (Kristelig Folkeparti), 2015-06-01:
Domstolenes prøvingsrett er godt forankret i konstitusjonell sedvanerett. Med vedtaket her i dag blir dette prinsippet mer synlig – det blir en del av Grunnloven. Forslaget er godt, og det er etter Kristelig Folkepartis syn riktig å grunnlovfeste dette prinsippet. Prøvingsretten har i praksis virket og fungert siden 1800-tallet, hvor det har vært et samspill mellom Stortinget og domstolene, mellom jus og politikk. Prøvingsretten består i at domstolene ikke må anvende en lovbestemmelse i den enkelte sak dersom de finner at anvendelsen av denne strider med Grunnloven. Det har av enkelte blitt hevdet – iallfall har det blitt anført som en slags kritikk mot forslaget – at forslaget er formulert slik at det kan gi inntrykk av at prøvingsretten gir domstolene en rolle som et slags overhus, ved at domstolene kan erklære en lov som ugyldig i sin helhet. Det kan hevdes – det kan iallfall antydes, som det har blitt gjort av enkelte – at det er en fare for at man overlater noe av makten over hva som skal være lov og rett i Norge, fra Stortinget til domstolene. Jeg og Kristelig Folkeparti deler ikke denne bekymringen. Prøvingsretten fungerer i dag, den har historisk tradisjon, og den vil uansett også være konstitusjonell sedvanerett i framtiden. Forslaget som blir vedtatt her i dag, som det ligger an til, går altså ut på at domstolene skal ha en rett og en plikt til å prøve om «lover og andre beslutninger truffet av statens myndigheter» strider mot Grunnloven. For å si det sånn: Når denne grunnlovsendringen nå vedtas, vil regelen heretter framgå av Grunnloven. Dersom den ikke hadde blitt vedtatt, ville den fortsatt å virke som før, som uskrevne normer, sånn som den har gjort fram til i dag, som bare jurister ville hatt oversikt over. Prøvingsretten er i dag konstitusjonell sedvanerett. Det er en uskreven regel skapt av domstolene som gjelder på lik linje med Grunnloven. Hvis vi setter det på spissen, kan vi vel si at dette er en praksis som er innført av Høyesterett selv av mangel på formell lovtekst. Nå får vi en formell lovtekst på dette området. Prøvingsretten er praktisert siden 1800-tallet og kan ikke avskaffes uten grunnlovsendring. Når dette nå gjøres eksplisitt i Grunnlovens tekst, handler det om å presisere viktige prinsipper knyttet til selve maktfordelingsprinsippet. Ja, det handler i bunn og grunn om å materialisere rent språklig og i skriftlig form noe som handler om selve kontrollen med maktmisbruk og vilkårlighet. Det er etter Kristelig Folkepartis syn fornuftig og riktig. Stortinget grunnlovfestet for få år siden to andre prinsipper som hadde konstitusjonell sedvane, nemlig parlamentarismen og regjeringens opplysningsplikt overfor Stortinget. Lønning-utvalget foreslo å grunnlovfeste domstolenes prøvingsrett. En grunnlovfesting, sånn som det nå blir vedtatt, vil ikke i seg selv innebære noen endring i domstolenes mulighet til å prøve om en lov eller en annen myndighetsbeslutning er i strid med Grunnloven. Men det er, slik det også var med parlamentarismen og opplysningsplikten, klokt å formulere prøvingsretten inn i Grunnloven. Det har vært noe diskusjon om bestemmelsens plassering i selve grunnlovsdokumentet. Kristelig Folkeparti har hele tiden vært tilhenger av å plassere bestemmelsen inn i domstolkapitlet, og vi er tilfreds med valget som nå er tatt. Det har også i denne saken vært en grundig prosess i komiteen, og jeg vil takke saksordføreren for en grundig jobb. Det har vært høringer og seminarer om temaet, og vi har fått svært mange innspill over lang tid. Grunnlovsendringene skal behandles med den seriøsitet og grundighet som er saken verdig. Det er Stortingets og komiteens oppgave å behandle denne type saker med respekt og med nøyaktighet, og ikke minst slik at vi skal spille på den fagekspertise som finnes. Vi som er folkets representanter, skal nærme oss folkets grunnlov med respekt. Det har blitt gjort i denne saken. Så har vi samtidig en annen sak som denne innstillingen omhandler, nemlig forslaget om forbud mot dobbeltstraff. Her er komiteen i stor grad enig i intensjonen, slik jeg oppfatter det. Saksordføreren har redegjort for denne saken og hvorfor det her foreligger en negativ innstilling fra komiteen. Jeg går derfor ikke videre inn på dette, annet enn å si at det er flere juridiske miljøer som har pekt på enkelte problematiske forhold her. Det var, slik vi ser det fra Kristelig Folkepartis side, i utgangspunktet enighet i komiteen om å grunnlovfeste dette nye leddet. I sluttfasen av komitébehandlingen kom det imidlertid henvendelser fra det juridiske miljøet, som bl.a. pekte på at straffebegrepet i Grunnloven § 96 første ledd etter norsk rett tolkes noe annerledes enn tilsvarende begrep i EMK. Lønning-utvalget la til grunn at den nye bestemmelsen i tredje ledd skulle bygge på den forutsetningen at EMKs og EMDs forståelse skulle legges til grunn for dette leddet. Det ville innebære to ulike forståelser av straffebegrepet i samme paragraf. Det har sammenheng bl.a. med bruken av bøter, sanksjoner, straffeskatt o.l. som er ilagt av eksempelvis forvaltningen eller ESA. Saken ble utsatt, og komiteen innstiller negativt på forslaget som foreligger, men jeg vil gjerne føye til at dette vil være en sak som kan komme opp igjen, noe Kristelig Folkeparti i så fall vil være positiv til.