trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Vi prøver egentlig bare å få et klart ja- eller nei-svar, der Regjeringen sier hva som er deres politikk. Statsråden snakket om hva som var i Norges interesse. La meg prøve å formulere spørsmålet sånn: Er det i Norges interesse å prøve å få småkraftverk med inn i et grønt sertifikat-marked med Sverige?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
En merker seg at statsråden forsøkte å kombinere ulike hensyn på en måte som ikke er helt troverdig. En satser på fornybar energi samtidig som en verner de vassdragene som faktisk er best egnet til å bygges ut, uten å få de store inngrepene eller ta de store kostnadene. Statsråden understreket at vi ikke bør redusere fornybar-potensialet ytterligere. Det er jeg helt enig i. Vi vet at det er nær 400 vassdrag som allerede er vernet, en rekke flere vassdrag vil av økonomiske årsaker være uinteressante å kikke på. Når statsråden da gir inntrykk av at en fortsatt vil satse på fornybar energi og mener at òg mellomstor vannkraft kan være interessant, vil jeg spørre statsråden om han kan nevne ett eksempel på et vassdrag som er igjen som det kan være politisk interessant å se på utbygging av – uten at en med en gang får opp en ny vernekonflikt – og der inngrepene vil være mindre enn de ville ha vært i Vefsnavassdraget.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-06-09:
Ja, da tar jeg opp forslaget.
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2009-06-09:
Det er en yndet øvelse fra representanten Sande å prøve å påstå at jeg fremmer forslag som ikke er støttet av Høyre. Så vidt jeg vet, er alle de forslag som Høyre fremsetter i Stortinget, godkjent i gruppestyret i Høyre. Det er Høyre som står bak dem. I lys av egen dårlig samvittighet behøver man ikke å prøve å insinuere at jeg driver med noe som Høyre ikke står bak. Det er Høyre som har fremmet dette Dokument nr. 8-forslaget, og det bør også representanten Sande forholde seg til.
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Jeg har to spørsmål. Det ene spørsmålet er: Hva er årsaken til at fjordsystemet i Sør-Varanger, med Bøkfjorden, blir behandlet annerledes enn andre nasjonale laksefjorder i Norge? Så snakker Regjeringen om at den ønsker å følge et føre var-prinsipp. Er det i samsvar med et føre var-prinsipp at man i dag har lagt oljeomlastingen til Honningsvåg, noe som medfører at vi får 40 pst. økning av transport av olje og gass til kystnære områder i Finnmark – istedenfor å foreta en oljeomlasting i Bøkfjorden?
Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Til ministerens underretning: Jeg kan informere om at når det gjaldt utslipp i Bøkfjorden, var det faktisk Fremskrittspartiet og SV som dannet flertall mot Arbeiderpartiet. Det er derfor ikke slik å forstå at ikke vi har en miljøpolitikk. Jeg vil tilbake til spørsmålet om frakt av olje og gass langs finnmarkskysten. Vi må alle være enige om at det er en potensiell risiko. Når man har en mulighet til å foreta en oljeomlasting i smult farvann, i hundre prosent kontrollerte former, velger Regjeringen heller å påføre den øvrige kysten i Finnmark en potensiell risiko. Hvordan henger dette sammen, hvis man tenker ut fra et miljøperspektiv?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-06-09:
Det er ingen tvil om at forvaltningsplanen for Barentshavet, inkludert Lofoten og Vesterålen og tilhørende havområder, skal baseres på kunnskap. Det er ikke godtgjort at oljeomlasting i dette tilfellet, når vi snakker om Kirkenes og Bøkfjorden, vil medføre en belastning for villaksen i Neidenelva. Det er det som må være kjernepunktet. Det har hele tiden vært klart at når det gjelder vern av nasjonale laksefjorder, har intensjonen selvfølgelig vært å styrke villaksbestanden. Ved å gi en fjord status som nasjonal laksefjord har man ikke ment å legge hindringer i veien for annen næringsvirksomhet i fjordområdet dersom det ikke vil være til ulempe for villaksen. Tvert imot har det ved gjentatte anledninger fra Miljøverndepartementets side blitt slått fast at skipsfart uhindret skal kunne drives i nasjonale laksefjorder. Dette ser vi jo praktisert daglig i noen av Norges nasjonale laksefjorder – som også foregående taler var inne på – f.eks. i Trondheimsfjorden, i Sognefjorden eller i Vefsnfjorden, for å nevne den som sådan, som håndteres annerledes enn hva tilfellet er i Kirkenes. Bakgrunnen for at Kirkenes er valgt – i og med oljeaktivitet på russisk sokkel sør for Novaja Semlja – er nettopp ut fra at man har de beste klimatiske forhold der, og at mangel på isfri havn i Russland har gjort det nødvendig med omlasting på norsk side. Avslaget på omlasting i Bøkfjorden har ført til at deler av omlastingen av kondensat er blitt flyttet til Honningsvåg, med de økonomiske belastninger og andre ulemper dette måtte medføre. Som tidligere talere har vært inne på, er altså transporten – i og med flyttingen – til havn på finnmarkskysten økt med rundt 40 pst. Dette er ingen ny sak. Jeg registrerte også at det ble sagt at man skulle forholde seg til fakta og opptre redelig i denne saken. Det tror jeg ikke er noe problem. Faktum er at det er et sterkt behov for at man får ens praksis for hvordan man skal håndtere næringsvirksomhet i og rundt laksefjorder. Det er også et faktum at man har utredet disse spørsmålene – man er nå på fjerde året – og ennå foreligger det ikke en form for avklaring. Om dette er en normal standard for saksbehandling, skal jeg ikke kommentere så veldig mye når det gjelder denne saken, men det er et sterkt behov for avklaring. Det vi vil komme til å registrere, er økt aktivitet. Vi vil få økt skipstrafikk og omlastingsaktivitet på steder som ligger nærmest, og der risikoen er minst. Klimagassutslipp vil være på et langt mindre nivå enn i dag. Aktiviteten vil også kunne bidra til at en får oppbygging av depoter og beredskap, noe som vil kunne redusere ulempene og risikoen i betydelig grad. Så jeg vil bare oppfordre departementet og statsråden til å komme med en sak – og ikke vente i nye fire år – om en felles praksis for håndtering av næringsvirksomhet i nasjonale laksefjorder.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-06-09:
Det var ganske tydelig å høre på saksordføreren at dette forslaget virker forstyrrende inn i en lys hverdag på tampen av stortingsperioden! Det har jeg veldig stor forståelse for, for når vi skrur klokken tilbake nær fire år, må vi kunne tillate oss å stille spørsmålet: Hvordan har progresjonen, produksjonen og utviklingen vært på dette området? Inntil nå, før de siste tre ukene, hadde vi vel så vidt jeg husker én sak tidligere hvor det ble lovt fra Regjeringen at vi – etter at man valgte å vrake sertifikatforhandlingene med Sverige – skulle få på plass støtteordninger i Norge som var å anse som minst like gode som dem man hadde utenfor landets grenser. Vi vet alle sammen at dette har vi ikke fått på plass. Det er ingen ting som tyder på at vi får det på plass, heller – i hvert fall ikke i denne stortingsperioden. Det andre er at når vi ser på fremdriften innenfor småkraftproduksjonen i Norge, viser tallene dessverre at denne går ned. Det er rett, som representanten Solvik-Olsen var inne på, at det ligger og hviler noe halvhjertet – for å si det mildt – over Regjeringens holdning til småkraftproduksjon. Det er rett, som Solvik-Olsen også var inne på, at dette er ikke innordnet og underordnet de støttevilkår som Enova har til disposisjon, som liksom har er blitt svaret på alle politiske utfordringer for dagens regjering – et hvilket som helst energi- eller miljøpolitisk spørsmål besvares med Enova. Faktum er at hvis man vil, må man velge. Hvis man vil følge opp klimaforliket, må man velge. Da må man velge på øverste hylle de prosjektene som ligger nærmest, som er mest realiserbare, som kan gi mest energi for minst investerte kroner osv. Derfor er det all grunn til å støtte det fremlagte forslaget vi har på bordet i dag. Som flere har vært inne på tidligere, har vi allerede tapt tid. Vi har tapt flere år i utvikling. Vi har ikke fått på plass støtteordninger som skulle stimulere ikke bare til småkraft, men også annen type fornybar energi. Det er også viktig å understreke at tilnærmingen i en forhandling med Sverige må ha teknologinøytralitet som et overordnet mål, og en sertifikatordning skal ha som utgangspunkt at denne skal være markedsorientert. Hvis man glemmer det og ikke har det som siktemål, når man for det første ikke de resultater og de målsettinger som Stortinget har satt. For det andre lar man da forbrukeren få en totalt unødvendig ekstraregning. Jeg har også merket meg svaret fra statsråden til komiteen der han skriver: «Det er naturlig at vannkraften får en plass i systemet, og jeg vil jobbe for dette i tråd med regjeringens politikk for småkraftverk i Norge.» Vel, jeg tror han helst skal jobbe for å få småkraft inn som en del av et kommende sertifikatsystem i mye større grad enn å følge Regjeringens politikk hittil på dette området. Hvis det er det som skal være rettesnoren, tviler jeg på at vi når det ønskede resultat.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-06-09:
Det var saksordføreren som fikk meg til å be om ordet, for jeg tror ærlig talt at han ikke kan ha tatt seg bryderiet med å lese forslaget grundig nok. Det som står i forslaget, er at man «ber Regjeringen inkludere småkraftverk i forhandlingene med Sverige». Det tror jeg neppe man har tatt seg bryderiet med å registrere. Jeg tror alle i Stortinget er innforstått med hva slags fullmakter Regjeringen har på dette området, derfor burde det fremsatte forslaget blitt vedtatt i dag. Det blir det ikke. Som vi også hører i debatten, er det jo en viss bevegelse, men den er preget av så mye hvis, og så stor frykt for hvor fordelene kan ramle ned, på hva slags side av grensen, at dette i seg selv gjør at man står fast, og det er mangel på fremdrift. Jeg tror at med et litt større engasjement og større tro på at man kan lykkes i Norge, ville man ha maktet å få dette til. Jeg er overbevist om at det norske energimarkedet, det norske fornybarmarkedet og potensialet er mer likvid enn det svenske. Derfor bør ikke denne fremrykningen bære preg av frykt og så mange hvis som det står, og som blir fremsatt i debatten. Vi trenger jo ikke etter fire år noe mer dokumentasjon. Tallenes tale viser jo hvor akutt behovet er for å få fremdrift på dette området, bl.a. for dem som sitter med planer for investeringer osv, alle dem som står i kø hos NVE, som venter i årevis på konsesjon. Og så burde man også kanskje skjele litt til de mange store, gode krefter med kunnskap og med kapital som dessverre hittil er nødt til å foreta sine investeringer, sin fornybarsatsing, utenfor landets grenser. Derfor blir det kanskje litt meningsløst når saksordføreren viser til skrik og gråt, og til at man feller tårer. Jeg er ikke sikker på om det er det som er det beste utgangspunktet for denne debatten. Jeg tror at hvis det skal felles en tåre i denne debatten, må det jo være over de rød-grønnes handlingslammelse på dette området.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2009-06-09:
Hele denne saken handler om mangel på prosess. Det handler om mangel på å lytte til råd fra sitt eget fagorgan, NVE, om konsekvensutredning. Det handler om mangel på å være i dialog med de berørte kommuner. Alle de fire berørte kommunene har fattet et vedtak som er krystallklart, der man ikke ber om fem øre i almisser fra storsamfunnet. Man har ikke bedt om fem øre i overføring. Det man ber om, er at man får lov til å drive næringsvirksomhet i denne delen av landet. Samtidig som Regjeringen kan toe sine hender og kjøpe utslippskvoter i utlandet, ber man om å få lov til å unngå ytterligere fraflytting. Man ber om å unngå skogvern, landskapsvern, som radikalt rammer Helgelandsregionen. Man ber om å få slippe flere nasjonalparkområder i denne regionen. Har ikke rød-grønne Grane kommunestyre rett når man kaller hele prosessen et politisk spill?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-06-09:
Det framstår stadig tydeligere som en fatal feil at Regjeringen valgte vekk et opplegg med grønne sertifikater i et samarbeid med Sverige. Resultatet er blitt stillstand, ikke fortgang, i fornybar energi-produksjon. Det er positivt at et opplegg med grønne sertifikater i samarbeid med Sverige kom med som en viktig del av klimaforliket, og det er bra at det nå arbeides med sikte på å få en løsning. Den løsningen må vi ha på plass i høst. Jeg har en uro som baserer seg på den prioriteringen Regjeringen foretok forrige gang spørsmålet om grønne sertifikater i samarbeid med Sverige var oppe. Da valgte en det vekk. Jeg synes det kommer signaler fra Sverige som tyder på at Regjeringen ikke har en klar ambisjon og nok trøkk i dette arbeidet. Jeg håper jeg tar feil, og at vi får på plass en løsning snart. Venstre ønsker et slagkraftig opplegg som kan utløse gode prosjekter. Vi må få fram de beste og de mest lønnsomme prosjektene. Venstre mener det er naturlig å inkludere småkraftprosjekt i ordningen. Jeg registrerer at noen synes å være skeptiske til dette fordi de frykter en massiv småkraftutbygging som kan true miljøverdier i viktige vassdrag. En slik utvikling ønsker heller ikke Venstre. Vi ønsker å sortere mellom ønskede og uønskede prosjekter gjennom å utarbeide fylkesvise småkraftplaner og gjennom behandlingen av den enkelte sak. Hva Regjeringen mener om småkraft og inkludering i grønne sertifikater, synes noe uklart. Jeg har inntrykk av at den uenigheten som er den reelle årsak til at en ikke toner flagg her, ikke er at en ønsker å holde kortene tett til brystet på grunn av forhandlingene med Sverige. Jeg registrerer at Senterpartiet ved representanten Sande gjør det helt klart at de deler forslagsstillernes synspunkt. De ønsker at småkraft skal inkluderes i et opplegg med grønne sertifikater. Da synes jeg det er forunderlig at Senterpartiet ikke kan stemme for forslaget, som jo er en oppfordring til Regjeringen om å inkludere dette i forhandlingsopplegget. Om en lykkes overfor Sverige, er en annen sak. Det kan en aldri forskuttere. Men om et samlet storting hadde stått bak denne intensjonen, ville det vært en klar styrke. Jeg forstår ikke hvorfor regjeringspartiene ikke kan være med på det.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2009-06-09:
Jeg har lyst til å starte med å gratulere statsråden. I historien vil det bli stående at han fikk æren for å legge fram saken som førte til vern av Vefsna. I forbindelse med Vefsna åpnes det for utbygging utover 1 MW. Det har vært et liknende tilfelle knyttet til Bjerkreimvassdraget som ble vernet i forrige periode, der en satte en øvre grense på 3 MW. En slik åpning utover 1 MW ble kraftig kritisert av Arbeiderpartiet og SV forrige gang det ble gjort. Nå registrerer jeg at dagens regjering fremmer dette uten en øvre grense. Det er sterke krefter som ønsker å åpne for utbygging i vernede vassdrag. Jeg ber om at statsråden bekrefter at den tilpasning som en foretar i Vefsna, for det første ikke skal føre til konfliktfylt utbygging i det vassdraget, og for det andre ikke er en åpning for at det kan bli en utbygging i vernede vassdrag, og at de vernebetingelsene som er knyttet til de enkelte vassdragene, står fast.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-06-09:
Jeg skulle kanskje ikke tatt ordet nå, på noe som kan bli tampen av debatten, men fristelsen ble for stor, siden jeg fikk så mye oppmerksomhet i starten. Jeg har lyst til å starte med å si at jeg har merket én ting i livet, og det er at når barn forstår at gråt vekker en viss oppmerksomhet, blir gråten ofte brukt som et virkemiddel for å få oppmerksomhet, og ofte så mye etter hvert at virkningen uteblir. Så mener jeg også er tilfellet med opposisjonen når det gjelder denne saken. Nå har de nok en gang felt sine modige tårer, og de har gjort det nå i fire år, over det som de mener er en fatal feil: å avslå det grønne sertifikatmarkedet, som i utgangspunktet heller ikke var ferdigforhandlet med svenskene sist. Det er jeg litt forundret over. Jeg er litt forundret over at de er så bastante i sin mening om hva det grønne sertifikatmarkedet faktisk inneholdt – om det inneholdt det balansepunktet som jeg tror denne sal egentlig er veldig opptatt av å oppnå, og som statsråden på en glimrende måte har illustrert. Han har også gitt uttrykk for hvorfor han er litt varsom med å si akkurat hva som skal være sluttresultatet i et sertifikatsystem mellom Sverige og Norge. Det er ingen tvil om at et stort flertall, unntatt Fremskrittspartiet, gjennom klimaforliket har forpliktet seg til å forsøke å få til et sertifikatsystem sammen med Sverige. Det er et uomtvistelig faktum. Så blir spørsmålet: Skal vi vedta et sertifikatmarked som – som ett mulig scenario – flytter naturlige investeringer fra Norge til Sverige? Eller skal vi, på motsatt måte, håpe på at svenskene vil være med på et system som flytter investeringer fra Sverige til Norge? Selvfølgelig ikke. Det må være et balansepunkt, som statsråden nettopp sa. Det må altså være en balansert løsning, hvor investeringene kan antas å være i balanse mellom Sverige og Norge. Hvis ikke tror jeg hele sertifikatordningen vil falle sammen. Jeg tror at skal vi oppnå balanse – nå er det sikkert bedre analyser av det enn det er i mitt hode – er jeg overbevist om at vannkraften må være en del av det sertifikatsystemet. Jeg tror faktisk at en stor del av vannkraften som vi ser foran oss nå, må være inkludert i systemet. Men det er også en viktig tredje forutsetning, tror jeg, og det er at Norge har et høyt ambisjonsnivå på akkurat det området. Så har jeg lyst til å avslutte med at selv om jeg på grunn av at jeg egentlig ønsker all vannkraft inn i systemet, og selv om jeg har hørt mye barnegråt, vil jeg ikke forlate prinsippet om at det er dumt å binde forhandlernes hender på ryggen. Jeg kjenner utmerket godt Soria Moria, men jeg har også lest svaret fra statsråden, som jeg synes underbygger det som er viktig i denne saken.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-09:
Det er bred enighet i denne sal om at man ønsker å få på plass et sertifikatmarked med Sverige. Jeg jobber mye og intenst for å sørge for at Stortingets ønske og vilje i denne saken blir gjennomført. Vi er nok alle enige om at det er en krevende prosess, fordi den i større grad skal integrere to lands energimarkeder gjennom et system som skal virke bra for begge land. Jeg ser veldig klart, og synes at det også er helt ryddig, at svenskene selv vurderer sitt nasjonale system som å ha vært en suksess. Sett med svenske øyne er de opptatt av at et utvidet sertifikatmarked skal fungere like bra som det systemet de har i dag. Jeg tror at nøkkelen til en løsning rundt et norsk/svensk sertifikatmarked går på balansen, det å finne et opplegg som bidrar til at forventede investeringer fordeler seg jevnt i de ulike landene. Det betyr at det i omfanget av sertifikatmarkedet blir et spørsmål der vi ser at matematikk blir en vesentlig del av veien til målet. Vi må finne en balanse innen teknologi som gjør at kostnaden pr. produsert enhet innenfor sertifikatmarkedet forventes å bli den samme i Norge som i Sverige. Hvis vi ikke får til det, vil vi se at investeringene forskyves mellom landene på en måte som jeg tror et slikt felles sertifikatmarked ikke vil være tjent med, og som også vil gjøre det mer komplisert å få det på plass. Derfor mener jeg at rammen rundt forhandlingene som vi nå er oppe i, er mer basert på den problemstillinga enn i og for seg politisering rundt i hvilken grad en er for enkelte teknologier. Jeg mener slik sett at den konklusjonen som Stortingets flertall har kommet til her i dag, er den eneste riktige for å kunne forhandle fram en god løsning med Sverige. Når det gjelder prosessen, har vi hatt møter. Vi har brukt tid på fakta, på basis og på felles forståelse av energimarkedene i de ulike landene. Vi har også hatt politiske møter, der vi konkret har jobbet sammen når det gjelder vurderinger knyttet til dette sertifikatmarkedet. Jeg ser også for meg at vi skal komme videre på det nå før ferien, i form av flere møter. Det jeg har sagt om denne saken tidligere i Stortinget, gjelder også nå. Det betyr at det er en sak med stort engasjement fra min side, og vi jobber for at frister som ikke ligger veldig langt fram i tid, skal bli overholdt.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-09:
Jeg har ikke noe mer å tilføye enn det jeg nettopp sa fra talerstolen, at jeg er opptatt av å finne en balansert løsning sammen med Sverige som gjør at det er både i norsk og svensk interesse å innføre et norsk-svensk sertifikatmarked. Det vi da vil se, er at vind- og biokraft vil være de teknologiene som ligger nærmest opp til det som er kostnadsnivået på svensk side i dag. Så vil vannkraft måtte være den teknologien som en bruker for å komme fram til en enhetskostnad som er på samme nivå i Sverige som i Norge. Det er den prosessen jeg kjører, og som jeg er helt sikker på er den riktige prosessen når det gjelder å finne en løsning som både Sverige og Norge er interessert i, og som gjør at vi skal få en avtale sammen.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-09:
Jeg er helt enig med representanten Holten Hjemdal i at det viktige her er når en får iverksatt et sertifikatmarked. Det er av de spørsmålene som er i diskusjonen mellom Norge og Sverige nå, og det er en diskusjon som også innbefatter implementering av fornybardirektivet i EU, som er en del av et hele her, som jeg ikke skal si nødvendigvis gjør forhandlingene ekstremt kompliserte av den grunn, men som er faktorer som tross alt skal gjennomgås og vurderes. Den eksakte datoen kan ikke jeg gi nå, men jeg er innstilt på at den skal komme så raskt som mulig, og at Stortinget selvsagt blir informert så raskt som mulig når det er noe nytt fra forhandlingene av konkret karakter å orientere om.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-09:
Det som er i Norges interesse, er å finne en løsning som er så god at både Norge og Sverige ser seg tjent med at avtalen blir inngått. Det bør kunne inkludere vannkraft. Det er jeg rimelig sikker på. Omfanget av vannkraft vil vi måtte komme tilbake til.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-09:
Dette handler om en balansegang. Det handler om en balansegang mellom det å sikre verneverdier i Norge – også i forbindelse med vassdragsutbygginger – og behovet for i disse sakene å få fram ny energi. Det er ikke noe enten–eller-svar på det, selv om det kan virke som om Fremskrittspartiet er relativt langt fra å ta inn over seg at det er to sider i disse spørsmålene. Når det gjelder innholdet i Vefsna-saken og behovet, eventuelt, for konsekvensutredninger, er det jo ikke slik at dette vedtaket er tatt ut av det store intet. Det har vært prosesser rundt det, og ja, motstanden lokalt er betydelig. Det er det ingen grunn til å legge skjul på. Det er heller ingen grunn til å legge skjul på at i dette spørsmålet blir behovet for nasjonale beslutninger knyttet til å ivareta nasjonale behov for vern satt opp imot lokale ønsker konkret knyttet til næringsutvikling. Det handler ikke om mangel på prosess i denne saken; det handler om at det er noen ulike behov som skal balanseres.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-09:
Det siste er jeg helt uenig i. Jeg synes faktisk det nesten er utidig av representanten å bruke den inngangen til en så stor sak som Stortinget nå har hatt en prosess på, og som det blir fattet en beslutning i i dag. Dette handler ikke om politisk spill; dette handler om en beslutning i forhold til vern av vassdrag i Norge. Jeg synes også representanten Kristiansen sterkt blander kortene når han starter sin replikk med å snakke om konsekvensutredning – og så går til realitetene i saken. Jeg erkjenner fullt og helt at dette er en komplisert sak i forhold til lokale interesser, i forhold til næringsutvikling, i forhold til ønskene lokalt om å bruke disse områdene på en annen måte enn det som storsamfunnet nå ønsker. Men det er ikke et spørsmål om konsekvensutredning; det er et spørsmål om realitetene i saken. Og det må jeg og andre være oppreist på, at vi her fatter et vedtak som det ikke er lokal oppslutning om i disse områdene. Det er en utfordring, samtidig som en har sagt i forhold til verneprosesser, at en i noen saker tar et ansvar som handler om den nasjonale inngangen på spørsmålene.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-09:
Jeg tror vi skal la konsesjonsprosessene gå sin gang i forhold til Øystesevassdraget. Men det er helt riktig, som representanten Holten Hjemdal sier, at Stortinget i dag vektlegger sterkt nettopp de hensynene som her blir tatt opp. Jeg skal ikke tolke eller utdype dette i debatten her i dag. Jeg synes de merknadene er tydelige og klare i forhold til de hensyn som representanten tar opp, og de vil selvsagt danne grunnlaget for de prosessene som går i forhold til konkrete konsesjonssøknader i dette vassdraget.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-09:
Jeg kan bekrefte at det som ligger her i forhold til mindre utbygginger, ikke på noen som helst måte skal torpedere, undergrave eller true vernet av Vefsna, som er jo er et tydelig og klart vedtak som blir fattet i dag. Samtidig mener jeg at det vedtaket som også fattes om mulighetene for noe aktivitet, er viktig – fordi en del av det å få gode verneprosesser er også å sørge for at en verner tilstrekkelig slik at vernet faktisk har den verdien det skal ha, samtidig som en åpner for en akseptabel aktivitet i den grad det er forsvarlig. De konkrete prosjektene skal så bli vurdert i forhold til det. Det skal ikke true det som er intensjonen bak vernet, men man skal samtidig se på de mulighetene som er for næringsaktivitet knyttet til de deler av vassdraget hvor verneverdiene ikke blir truet.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2009-06-09:
Når det gjelder de store vassdragene, er det vernet som gjøres i dag, den siste beslutningen i denne sammenheng. De øvrige store vassdragene er enten vernet eller det har vært foretatt utbygging i dem. Det vi nå ser for oss, er mindre prosjekter. Jeg tror ikke jeg skal rangere dem i forhold til hva som er ønskelig, eventuelt realistisk. Vi ser at det er mange søknader om konsesjon for utbygging av mindre vassdrag. Jeg ønsker de søknadene velkommen, og vi har økt saksbehandlingskapasiteten for å få prosessene gjennomført raskt. Jeg ønsker altså den type prosjekter velkommen, og jeg ønsker fornybar energi velkommen. Vi trenger det framover. Derfor er jeg i dag nettopp opptatt av det balanserte budskapet som går på at vi skal verne nok til å sikre de verneverdiene som skal sikres i Norge – men vi skal heller ikke verne mer enn det, fordi vi trenger den fornybare energien i forhold til klimautfordringene.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2009-06-09:
Det var interessant å høre statsrådens innlegg, der han gjentar at vern skal gjennomføres i tett dialog med de berørte kommunene, og at statsråden er opptatt av lokaldemokratiets synspunkter i denne saken. Det faller godt sammen med det som jeg var inne på i mitt innlegg, nemlig at avstanden mellom festtaler og virkelig, politisk handling er stor. Det er jo slik at her gjennomføres det nå et vern som det er stor motstand mot i de fire mest berørte kommunene. Når de har bedt om en konsekvensutredning – og hvis statsråden skal leve opp til sine fagre ord om respekt for lokaldemokratiet – hvorfor i all verden har det vært så vanskelig å gi disse kommunene tid til å gjennomføre en konsekvensutredning, som kanskje kunne gitt et bedre grunnlag før Vefsna vernes? Hvorfor har dette vært så vanskelig for statsråden?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-09:
Jeg har egentlig bedt om ordet for å forsøke å nyansere bildet lite grann når det gjelder Nordland, kraftutbygging og fornybar energi. Vefsna ligger jo i Nordland, og det er kanskje grunn til å understreke at det er et fylke som har hatt den mest omfattende kraftutbyggingen i landet over tid. Etter utbyggingen av Saltfjellet-Svartisen er det også ett av de største vannkraftfylkene i landet, og det er et fylke som eksporterer kraft. Selv om man inkluderer industrien på Helgeland, er det overskudd av kraft i Nordland, og man er en bidragsyter. Det meste er utbygd. Derfor er det en gledens dag at iallfall ett av de store vassdragene nå blir vernet. Jeg skal ikke si noe mer enn at det ble veldig godt beskrevet av både Inga Marte Thorkildsen og Gunnar Kvassheim her tidligere. Det er jo ikke slutt på vannkraftutbygging i Nordland fordi om man nå verner Vefsna. Man har en omfattende utbygging av småkraft i fylket. I perioden 2005–2008 ble det søkt om 65 utbygginger. 52 av dem er blitt innvilget – altså 80 pst. av søknadene i Nordland. Vel 20 av dem er i Helgelandsregionen, Rana- og Vefsnregionen, så her pågår en utbygging av fornybar kraft kontinuerlig. Jeg sa vel 65 søknader, og det samme antallet er på gang framover i tid. Dette er såpass omfattende at fylkeskommunen nå lager en fylkesdelplan for småkraftutbygging som vil bli behandlet i løpet av året, og som vil bidra til økt vannkraftproduksjon i Nordland. I tillegg er det omfattende planer for utbygging av vindkraft i fylket. I løpet av oktober måned vil man behandle en fylkesdelplan for vindkraft, hvor det ligger prosjekter i milliardklassen som venter på å komme i gang. Så planene for utbygging av fornybar energi i Nordland er omfattende og vil bli gjennomført i årene som kommer. At ett av de store vassdragene nå vil bli vernet, er derfor absolutt på sin plass. Jeg vil til slutt understreke det som har vært sagt om den samlede vassdragsforvaltningen som det nå legges opp til rundt Vefsna. Det er veldig viktig at man kommer i gang med dette. At departementet sammen med fylkeskommunene og kommunene kommer i gang med den prosessen så snart som mulig, åpner nemlig for en differensiert forvaltning av hele vassdragsområdet, som jeg har store forventninger til.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-06-09:
Jeg har lyst til å gi energi- og miljøkomiteen ros for jobben de har gjort med Verneplan for vassdrag, spesielt når det gjelder beslutningen om å ta inn Langvella i verneplanen. Her er vi altså i den unike situasjonen at miljøbevegelsen, lokale myndigheter og lokalbefolkningen har gått hånd i hånd for å få vernet et vassdrag. Et enstemmig kommunestyre i Oppdal bad allerede i 2005 om at Langvella ble tatt inn i verneplanen. Vi har et fylkestingsvedtak som også var enstemmig – et fylkesting som i ettertid aktivt har jobbet for vern i samarbeid med Naturvernforbundet. Det har riktignok vært ulike syn på om kvaliteten i vassdraget var såpass god at vassdraget burde inn i verneplanen. Men her har jeg lyst til å peke på at sjøl om Direktoratet for naturforvaltning riktignok mente at vernet primært burde skje på annen måte, mente direktoratet også at det hadde store vernekvaliteter. Også de mente at det subsidiært var naturlig å innta det i Verneplan for vassdrag. Fra Fylkesmannen i Sør-Trøndelags side har man vært veldig tydelig på at over halvparten av naturområdet som er knyttet til Langvella, er urørt. Og er det noe som er viktig både nå og i framtida, er det å få vernet uberørt natur, for det begynner det å bli mindre og mindre igjen av. Dessuten inngår deler av Langvelldalen i ett av de europeiske villreinområdene, Knutshø. De naturkvalitetene som altså ligger i Langvellavassdraget – den graden av urørt natur som det representerer, og ikke minst dets betydning for leveforholdene for villrein – gjør at vi som representerer Arbeiderpartiet i Sør-Trøndelag, mener at betingelsene for et langsiktig vern er klart dokumentert. Dette er altså ikke vern etter innfallsmetoden. Det er ikke slik at denne saken plutselig dukket opp i energi- og miljøkomiteen, og så fant komiteen at det var en god idé – vi verner Langvella. Nei, denne saken har et grundig og godt beslutningsgrunnlag, og det er en sak som har vært godt gjenomarbeidet på forhånd. Blant annet har DN hatt en grundig gjennomgang av den, fylkesmannen har hatt en gjennomgang av verneverdiene og kvaliteten i Langvellavassdraget, fylkestinget i Sør-Trøndelag har behandlet saken, og Oppdal kommune har behandlet den. Jeg er derfor glad for at flertallet i komiteen har lyttet til det sterke lokale engasjementet, for å ta vare på det lokalbefolkningen i Oppdal og fylkespolitikerne mener er unik naturverdi. Som gammelt medlem av energi- og miljøkomiteen vet jeg at det ikke er hverdagskost at lokalbefolkningen kommer og ber på sine knær om å få vernet et vassdrag.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-06-09:
President! Jeg skulle stemt for! Jeg fikk ikke stemt.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-12-15:
Like før sommerferien inngikk kulturminister Trond Giske en avtale mellom Frivillighet Norge og Idrettsforbundet om en momsrefusjonsordning, der partene var enige om at man i løpet av en periode på fem år skal trappe opp momsrefusjonsordningen fra 2009 på 200 mill. kr til 1,2 milliarder kr. Det er faktisk den største satsingen vi har hatt på frivillighet noensinne. Jeg har et inntrykk av at de frivillige organisasjonene og Idrettsforbundet er særdeles fornøyd med denne ordningen, fordi de ser at nå kommer det penger i kassa – noe som det aldri har gjort tidligere. Det som jeg synes er interessant å se, er at både Fremskrittspartiet og de andre opposisjonspartiene snakker om at de har så mye mer penger til disposisjon til de frivillige, man da må de jammen komme med pengene på bordet. Hvis det er slik at de mener det er behov for 3–5 milliarder kr, og de har det, må de jammen bevilge det! Denne regjeringa bruker ikke bare ord, den handler.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-12-15:
Vi har to formål knyttet til Norsk Tipping. Det ene formålet er at vi skal ha en streng spillpolitikk i Norge, og som skal bidra til at vi ikke utløser spilleavhengighet. Vi har dårlige erfaringer knyttet bl.a. til spilleautomater, som gjorde at vi var nødt til å stramme inn på nettopp dette området. Det har gjort at vi også har vegret oss betydelig for å utvide spillene til Norsk Tipping, nettopp basert på hensynet til dem som blir spilleavhengig. Det har også vært en politikk som Høyre har vært enig i. Det andre formålet med Norsk Tipping er at det skal bidra til inntekter til idretten og til frivilligheten. Det som er viktig, er at vi beholder det spillmonopolet nettopp for å sørge for at idretten og de frivillige organisasjonene også i framtiden får store inntekter knyttet til seg. Alternativet vil være at det er de internasjonale spillselskapene som tar over, og som gjør at vi ikke får penger til frivillige lag, organisasjoner og til idretten.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-12-15:
Det er inngått en avtale mellom Norges Idrettsforbund og Frivillighet Norge og kulturministeren om ordningen. På det tidspunktet man inngikk avtalen om momskompensasjonsordningen, var disse organisasjonene særdeles fornøyd med at man hadde fått inngått en avtale, og at man nå endelig hadde funnet en løsning på det. Det som har skjedd i ettertid, er at det har vært litt usikkerhet når det gjelder innretningen på det. Men det jeg kan berolige representanten Håbrekke med, er at man utover våren vil komme tilbake for å finne de praktiske løsningene. Men det som er det fantastiske, er at vi nå endelig har fått avklaring på et problem som har stått uløst gjennom en Bondevik II-regjering. Det er nå er blitt løst gjennom en Stoltenberg II-regjering, sånn at de frivillige organisasjonene nå får kompensasjon for momsen. Det dreier seg altså om over 1,2 milliarder kr som skal komme de frivillige organisasjonene til gode i løpet av de neste fem årene. I tillegg kommer moms på kultur, som også vil være en inntekt på ca. en halv milliard kr.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-12-15:
Jeg synes det var interessant å høre på innlegget til representanten Ib Thomsen, spesielt det at han tror at de store musikerne hadde blitt store hvis de ikke hadde gått på kulturskoler eller fått den støtten som man er avhengig av gjennom kulturlivet. Det er ikke slik at man blir en stor forfatter av seg sjøl. Ofte er det basert på at man har fått støtte gjennom det lokale kulturlivet, som vitterlig trenger støtte gjennom Kulturdepartementets budsjett. Det jeg hadde tenkt å utfordre Fremskrittspartiet på, er NRKs posisjon, for Fremskrittspartiet ønsker jo å privatisere NRK. Det ble laget en rapport nå i sommer som viser at følgene vil bli en kraftig nedskjæring av radiotilbudet, og TV 2 vil få så kraftig konkurranse at de vil ha trøbbel med i det hele tatt å overleve i dette bildet. Er det slik at Fremskrittspartiet ikke ønsker at vi skal ha en nasjonal allmennkringkaster, verken på radio eller på tv? Er det slik at de faktisk ønsker at vi skal få et mer ensidig medietilbud framover?
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-12-15:
Først vil jeg si at det er veldig trivelig å se representanten Skei Grande tilbake igjen i en kulturdebatt. Venstre har fremmet et forslag om en helhetlig gjennomgang av norsk spillpolitikk og utfordringer knyttet til dette. Tidligere har jo Venstre åpnet for at man skal oppheve spillmonopolet og slippe til utenlandske spillaktører. Er det det som ligger i dette forslaget også, at man rett og slett skal oppheve Norsk Tippings spillmonopol? Konsekvensene av det vil jo være store tapte inntekter, ikke minst for frivilligheten og for idretten i Norge, hvis de utenlandske private aktørene skal komme på banen på dette området. Er det sånn at Venstre ikke synes at inntektene til idretten som kommer fra Norsk Tipping, er noe viktig?
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-12-15:
Tillat meg å gi representanten Korsberg en liten biologiopplæring: Nå er det slik at kvinner kan få barn, menn kan ikke få barn. Derfor kan heller ikke Stortinget vedta at vi skal ha en form for assistert befruktning av menn, fordi det dessverre ikke vil bli noen spesiell suksess. Mitt poeng med å reise en debatt om assistert befruktning også for enslige kvinner, er at vi vet allerede i dag at enslige kvinner reiser til utlandet og får hjelp til å få barn. Jeg mener det er bedre at kvinner får hjelp i Norge bl.a. fordi barna da får kjennskap til sitt opphav når de blir gamle nok, slik som barn som er født innenfor ekteskap, får. I tillegg vil det være langt mer praktisk og gi bedre muligheter for disse kvinnene enn om man er nødt til å reise til utlandet for å gjøre det.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-12-15:
Det har vært en storstilt satsing på barnevern under den rød-grønne regjeringa. Da regjeringa Stoltenberg overtok etter Bondevik II-regjeringa, lå det en ganske stor ubetalt regning, ikke minst knyttet til det statlige barnevernet. Det viste seg da at det statlige barnevernet var sterkt underfinansiert. Denne regjeringa har derfor bidratt med over 1 milliard kr ekstra til det statlige barnevernet. Men så ser vi at den veksten som har vært i barnevernet på statlig hold, ikke på samme måte har blitt fulgt opp i det kommunale barnevernet. Vi ser at det har vært flere og flere barn som har søkt hjelp i det kommunale barnevernet, og det har blitt mer og mer arbeid for dem som er ansatt i det kommunale barnevernet. Vi ser at det i årene framover er et stort behov for å styrke det kommunale barnevernet. Derfor har Regjeringa i kommuneopplegget for 2010 bidratt til at det kan komme 400 nye stillinger i det kommunale barnevernet. Vi har tro på at kommunene faktisk ønsker å styrke barnevernet.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-12-15:
Den rød-grønne regjeringa har gjort fantastisk mye både for å sikre fedres rettigheter og for å bedre foreldrepermisjonsordningen. Siden vi overtok i 2005, har vi altså utvidet fedrekvoten fra 5 til 10 uker. Det har bidratt til at mange flere fedre får ta ut mye lengre tid for å være hjemme med sine små barn. I tillegg la vi fram mannsmeldinga for litt over ett år siden, hvor man sier at man ytterligere vil utvide fedrekvoten, fra 10 til 14 uker. Så har man gjort ganske mange grep for å tette de smutthullene som er når det gjelder fedres opptjente rettigheter. Vi har gjort det når det gjelder de kvinnene som er på tiltak innenfor arbeidsmarkedsetaten, og det siste, som kommer i budsjettet for 2010, er at i tilfeller der kvinner har jobbet i under 50 pst. stilling, vil fedrene likevel få rett til å være hjemme sammen med sine barn. Så her er det ytterligere en gruppe på 1 500 fedre som faktisk får mulighet til å være hjemme med ungene sine.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2009-12-15:
Representanten Hofstad Helleland omtalte i innlegget sitt de omsorgsløsningene som vi har for ungene i Norge i dag, bl.a. gjennom barnehager og foreldrepermisjon, som «rigide statlige løsninger». Det er jo løsninger som kvinner i Italia og Tyskland bare kan drømme om å få. Det at man skal få en barnehageplass til ungene sine, det at man faktisk skal ha en god foreldrepermisjonsordning, og at det faktisk skal være mulig å kombinere det å ha små unger og være yrkesaktiv, er noe de fleste andre europeiske kvinner misunner oss. Så jeg synes det er ganske merkelig at representanten Hofstad Helleland omtaler det som «rigide statlige løsninger». Er det slik at representanten Hofstad Helleland ikke ønsker at fedre skal ha en fedrekvote, som Høyre faktisk mente i 1993 da den ble innført? Før det var det kun 3 pst. av fedrene som tok ut foreldrepermisjon. Etterpå tar over 90 pst. av fedrene permisjon. Er det slik at man faktisk ønsker seg tilbake til det tradisjonelle kjønnsrollemønsteret?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-15:
Frivilligheten, lag og organisasjoner, er viktig for Kommune-Norge og for Norge i sin helhet. Disse gjør en formidabel jobb. De jobber langt mer enn det de får betalt for og får ros for, selv om representanten Gjul var inne på temaet og mente at frivilligheten har gode kår. De skaffer penger daglig i form av dugnadstimer, de driver med kakelotteri, men de betaler også store summer til staten i form av moms. Representanten Gjul var inne på momsrefusjonsordningen, og at det var en god ordning. Men den er byråkratisk, og den gjør det vanskelig for de frivillige å regne ut, og de bruker tid og ressurser på dette. Regjeringspartiene opererer med 1 milliard kr i refusjon over en periode, men når vi snakker med andre frivillige og med departementet, sier de at det kan dreie seg om 3–5 milliarder kr. Hvilke beløp er det representanten Gjul opererer med når det gjelder momsrefusjon?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-15:
Medie-Norge står framfor meget store utfordringer. Det ser vi daglig. De som får svi, og som må legge ned, er de små radiokanalene og de små tv-stasjonene. På Romerike hadde vi den veldrevne TVRomerike. Alle anså den som veldreven, men den stenger dørene i disse dager. Jeg er skuffet over at representanten spiller ballen videre til Fremskrittspartiet. Vi sitter ikke i regjering, vi styrer ikke, men vi tar problemet alvorlig. Vi ser at NRK ikke har så store bekymringer som de andre mediehusene har, for de har en sikker inntekt i form av tv-lisensen. De har sågar reklameinntekter. Så ja, vi ønsker å se på NRKs stilling i det totale mediebildet. Utfordringer har de alle sammen, ikke minst NRK, og dette bør vurderes. Men når man skal vurdere dette videre, bør man også se på om det er deler av NRK som kan deles opp, og om det er ting som kan gjøres annerledes. Men det er noe som vi får diskutere i komiteen. Jeg håper at regjeringspartiene også er med på å spille den ballen videre.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-15:
Jeg tror representanten blander meg sammen med en representant fra Høyre som heter Olemic Thommessen. Jeg heter Ib Thomsen – men det er ikke så farlig. Jeg var i mitt forrige svar inne på Medie-Norge og de utfordringene de har. Vi har sett på pressestøtten, og her har jeg nesten det samme svaret som jeg hadde til den forrige spørrer, nemlig at man må gå igjennom dette for å se på og vurdere på nytt om man fordeler midlene riktig. Når mediehusene kommer til komiteen og sier at de har utfordringer daglig, må også representanten ta disse tingene alvorlig. Da bør man finne nye løsninger på dette. – Så navnet mitt er Thomsen!
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-15:
Jeg tror at representanten bør se helhetlig på Fremskrittspartiets kulturbudsjett. Det tror jeg også at han har gjort, for vi har mange felles merknader om kulturpolitikken. Vi ser at idretten har de samme utfordringene som resten av Kultur-Norge har – med dugnadstimer og mye frivillig arbeid. Det har vel de fleste av oss som er foreldre, vært med på og bidratt til. Så idretten er en helhetlig og viktig del av kulturlivet i kommunene. Men jeg synes også at frivillig arbeid innen idretten skal være frivillig, men da må vi som politikere legge til rette for det og legge opp til at det ikke blir mer byråkrati, og at det ikke koster mer. Man må faktisk betale penger til staten i form av moms for å drive det frivillige arbeidet. Det synes jeg er beklagelig. Jeg tror at jeg og representanten er ganske enige om dette spørsmålet.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-15:
Jeg var i innlegget mitt innom at jeg synes Norsk publikumsutvikling er en viktig medlemsorganisasjon for Kultur-Norge, som skal se på hvordan man skal kunne øke kunnskapen, og hvordan man skal kunne øke publikumsoppslutningen. Hvorfor vil ikke representanten være med på det? Hvorfor vil ikke representanten fra SV se viktigheten av å være med og støtte denne organisasjonen, når tidligere stortingsrepresentant Ågot Valle er styreleder i organisasjonen og ser viktigheten av det? Hvorfor vil ikke SV og representanten være med på det? Det neste spørsmålet er: Kan representanten si noe pent om den kulturen som ikke får offentlig støtte?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-15:
Kulturarven vår er viktig for den oppvoksende generasjon, og det er viktig at vi i Norge tar vare på den på en verdig måte. Norsk Folkemuseum på Bygdøy er en viktig aktør i dette bildet. Folkemuseet føler seg seigpinet, ifølge Aftenposten. Kulturbudsjettet i Norge øker drastisk, men det smitter ikke over på Folkemuseet og det å kunne ta vare på denne viktige kulturarven. Jeg vil spørre statsråden om hun på nytt ønsker å vurdere Norsk Folkemuseums stilling og problemer og den seigpining som de opplever om dagen. Vil statsråden si til regjeringspartiene at de skal støtte Fremskrittspartiets forslag når det gjelder nettopp dette: å vurdere situasjonen for Norsk Folkemuseum på nytt?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-15:
Det var spennende å høre at statsråden sa at hun er med på å støtte Valen, ved at hun lar seg parodiere. Det viser at det er en bredde i kulturen, og at ikke alt bare dreier seg om penger. Stortinget er muligens ikke et sted for å se framover og se hva som kommer på området ny teknologisk utvikling, heller ikke innenfor kultur. Jeg tenker på e-blekk, jeg tenker på lesebrett, og jeg tenker på e-bøker, som mange mener er et nytt teknologisk vidunder som vil revolusjonere kulturen og litteraturen i Norge. Men jeg er skuffet over at statsråden ikke kunne være tydelig på dette nye, spennende utviklingsområdet som e-bøker er, og si at hun faktisk ønsker å likestille papir og e-bøker. En som hadde skjønt det, var representanten fra SV, Egeland, som var veldig tydelig på at han ønsket å likestille disse produktene, og så fordelen med dem. Det er et skritt i riktig retning. Man hadde visjoner, man så muligheten, man så sågar muligheten for at sakspapirene på Stortinget kunne legges inn på en e-bok og et lesebrett. Ja, tenk hvis vi kunne ha spart oss de 70 000 sidene som vi må bære hvert eneste år. I mitt innlegg kom jeg inn på at mange ville dra nytte av et lesebrett, dette nye vidunderet som mange mener det er, og da nevnte jeg eldre og svaksynte. Det er viktig at de får være med og ta del i litteraturen. Fremskrittspartiet mener også at svaksynte skal kunne oppleve film, og da tenker vi spesielt på norsk film som får offentlig produksjonsstøtte. Vi mener at der bør Regjeringen vurdere å bruke synstolkning som et virkemiddel for at alle kan få delta, og at det videre må vurderes om det skal stilles krav til at NRK-tekstingen skal tilbys som lydteksting. Ja, tenk hvis alle kunne få være med på dette, både innenfor NRKs kulturtilbud og innenfor norskprodusert film som får offentlig støtte. Jeg håper at disse signalene og denne bønnen vil nå inn til regjeringspartiene og statsråden.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-15:
Under siste valgkamp drev Senterpartiet en aktiv profilering av sitt eget partiprogram. Der står det noe om kontantstøtte. Der står det at kontantstøtteordningen må være målrettet mot familier der foreldrene er hjemme med barn under to år. Det står også at far og mor skal ha en reell frihet til å velge mellom jobb og å være hjemme etter barnas fødsler. Da har jeg to spørsmål. For det første: Er representanten bekvem med at den framtidige politikk og framtidige kontantstøtteordning kommer til å forsvinne, og er dette en politikk som senterpartirepresentanten vil gå god for? Det andre spørsmålet går på den reelle friheten for foreldrene der både mor og far kan velge hvordan de vil disponere permisjonsordningen. Dette er jo der mor mister retten, der familien mister retten, og der barna taper retten. Er representanten bekvem med dette?