Harald Victor Hove (Høyre), 1999-06-17:
Gjennom innstillingen inviterer et bredt flertall i utenrikskomiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet, Stortinget til å godkjenne avtale om visse samarbeidsforhold på fiskeriområdet – Smutthull-avtalen – mellom Russland, Island og Norge med tilhørende protokoll mellom Island og Norge. Bakgrunnen for avtalen er det forhold at det i en rekke år var et betydelig torskefiske i Smutthullet, i hovedsak drevet av islandske fiskere. Det ble tatt betydelige kvantum med torsk – i de tre årene 1993-95 rundt 140 000 tonn, og 75 pst. ble fisket av islandske fartøyer. Fra norsk side ble dette oppfattet som skadefiske i forhold til torskestammen i Barentshavet, en stamme som er meget viktig for Norge. De sterke norske reaksjonene var dels knyttet til det kvantum torsk som ble fisket, og dels til det forhold at det var ung og dermed liten fisk som ble tatt. Angrepet på bestanden var derfor mer vesentlig enn kvantumet alene. Det islandske fisket i Smutthullet var også med på å svekke de norsk-islandske samarbeidsrelasjoner, et samarbeid som også i andre sammenhenger har blitt forstyrret av ulike holdninger i fiskerispørsmål. Det har vært forhandlet lenge med Island for å få til en slik avtale. Forhandlingene startet allerede i 1993. Det er en rekke positive elementer i den ordning man nå har fått i stand. For det første har det en selvstendig verdi at man har fått inngått en avtale med Island, og dermed fått slutt på det islandske fisket i Smutthullet og også aktiv medvirkning fra Islands side for å hindre at andre fisker i Smutthullet. Dernest har man fått aksept fra Island med hensyn til det norsk-russiske forvaltningsregimet i Barentshavet, og den foreliggende avtale er en dynamisk avtale som gir mulighet til ytterligere utvikling av forbindelsen mellom Island og Norge på det fiskeripolitiske området. I og med denne avtalen har man fått gjensidige avtaler med alle større fiskerinasjoner som er aktive i Nord-Atlanteren. Alle med en viss minimumsinnsikt i fiskeriforhold skjønner at det var et betydelig hull i ordningen med gjensidige fiskeriavtaler, når det nettopp var Island man manglet avtale med. Samtidig har den fremforhandlede avtalen blitt møtt med reaksjoner fra en rekke hold, bl.a. har Norges Fiskarlag tilrådd at avtalen ikke godkjennes. Når det gjelder en del av innvendingene, kan det være grunn til å fremheve et mer allment forhold når man skal inngå avtaler og vurdere avtaler, nemlig at en avtale må ses i sammenheng med de forutsetninger som foreligger fra begge, eller alle, avtaleparters side. Dette vil være forutsetninger av rettslig, fiskeripolitisk og allmennpolitisk karakter. Jeg syns at en del av de innvendingene som har kommet mot avtalen, ikke har tatt inn over seg en rekke av de forhold som vil følge av disse mer generelle utgangspunktene. Det er viktig å huske på at ingen har rettslig myndighet i Smutthullet og dermed kan forhindre noen fra å fiske der, med mindre landene selv nekter sine borgere, eller sine fartøy, å fiske. Og det er nettopp en slik nektelse i forhold til egne borgere og egne fartøy som Island her har gått inn på. Det er en fordel ut fra et forvaltningsmessig synspunkt at den kvoten som Island har fått, må tas i norsk økonomisk sone. Videre: Når det har blitt gitt større rettigheter til islandske fartøy i norsk sone enn til norske fartøy i islandsk sone, har det også en sammenheng med bakenforliggende forhold. Det er i og for seg, så vidt jeg kan skjønne, første gang det gis et så vidt klart positivt utsagn i forhold til bearbeidelse av fisk om bord, som det nå gjøres fra komiteen i denne saken. Når det gjelder kvotebytte, har det vært særlig kritisert. Det er da viktig å understreke at dette ikke er en avtale direkte om kvotebytte av fisk. Det er ikke rart at avtalen her har blitt kritisert av Fiskarlaget, når de legger til grunn en så urimelig vurdering som den de har formulert. Det er viktig ved kvotebyttet å se hen til at Island tross alt avstår fra å fiske torsk i et område hvor de har tatt betydelige fangster. Det er et samlet flertall som mener at dette bytteforholdet likevel burde vært bedre, og som ber Regjeringen arbeide for det i forbindelse med reforhandlinger. Det samme gjelder andre forhold som oppfattes som litt ubalanserte. Til slutt: Vi ser allerede eksempler på den dynamikk som jeg har understreket ligger i avtalen. Island har akseptert endringer i sine fangstredskaper når det gjelder rekefiske i Smutthullet, og vi har fått til en brevveksling med Island, som innebærer at Island har akseptert bearbeidelse av norsk fisk om bord på norske fartøy i islandsk sone etter at avtalen ble inngått.