Marit Arnstad (Senterpartiet), 2004-03-12:
Enkelte av partiene på Stortinget kan være en ustadig herre å forholde seg til for en mindretallsregjering, og denne saken illustrerer vel det på mange måter. Først gjør flertallet i Stortinget et vedtak 19. juni 2002 der Regjeringen bes fremme et forslag om kvitteringsordning. Så gjør departementet jobben sin. De utreder forslaget og får fram både fordeler og ulemper, og ender opp med å foreslå for Stortinget et prøveprosjekt om en kvitterings- og registreringsordning i forhold til politiet. Ikke nok med det, de tar til og med den bestemmelsen og det ønsket inn i Regjeringens handlingsplan mot rasisme og diskriminering. Så kommer de til Stortinget, og så slår ikke bare Fremskrittspartiet hånden av Regjeringen, men også Regjeringens egne partier, og vender tommelen ned for det forslaget Regjeringen selv fremmer. Jeg må si at når man leser innstillingen, får saken etter hvert et nokså komisk skjær over seg. Senterpartiet kan se både fordeler og ulemper ved den type kvitteringsordning som her foreslås. En fordel vil utvilsomt være at en ordning med kvittering kan virke disiplinerende for politiets arbeid overfor spesielle grupper, bl.a. etniske minoriteter. Det er også mulig at den type ordning kan bedre rettssikkerheten for disse gruppene, og bidra til et ryddigere forhold mellom politi og enkeltmennesker i enkelte tilfeller. I så måte penser det også inn på et krav som flere av partiene her er opptatt av, nemlig spørsmålet om all myndighetsutøvelse overfor enkeltpersoner i vårt samfunn. Det er viktig, ikke bare i forhold til politiet, men politiet har kanskje en særlig rolle i så måte. Vi har også vanskelig for fra Senterpartiets side å se at dette skal være så veldig byråkratisk. Det er sjølsagt fullt mulig å lage det enkelt og rimelig greit. Nå er det slik at det er mange som foreslår mer byråkratiske ting for å få begrenset byråkratiets utøvelse overfor enkeltpersoner. Fremskrittspartiet har jo her i huset til og med foreslått å lovfeste møteforbud for offentlig virksomhet, med alt det arbeid og det byråkratiet det ville ha medført. En åpenbar ulempe med en kvitteringsordning synes å kunne være at politiet kan komme til å trekke seg vekk fra publikum i tilfeller der de ikke bør trekke seg vekk fra publikum. Det er en ulempe som en også må ta med i vurderingen av et slikt spørsmål. Senterpartiet har imidlertid kommet til at et prøveprosjekt nå bør gjennomføres i tråd med det departementet foreslår, slik at en kan få erfaring med en slik ordning. Det kunne også bli gjennomført på den måten departementet skisserer, men gjerne med forenklinger, som enkelte av partiene i komiteen også har tatt til orde for. Jeg vil få lov å bemerke at et slikt prøveprosjekt kanskje kunne gi grunnlag for en mer opplyst debatt om dette spørsmålet enn det vi har opplevd så langt i dag. Jeg skjønner at denne saken må ha en spesiell forhistorie. Jeg kan ikke forstå annet enn at forhistorien på en måte også har forblindet partienes syn noe, og dermed ødelagt muligheten til å få et bredere forlik enn det vi står overfor i dag. Hvis det er tilfellet, er det i så fall synd. Jeg kan ikke se at det forslaget som er omdelt på plassene her, er noe annerledes enn det Regjeringen sjøl har foreslått overfor Stortinget. Senterpartiet vil derfor støtte det omdelte forslaget fra Arbeiderpartiet og SV. Vi mener at det bør være opp til Regjeringen sjøl om den vil ta inn de forenklinger som mindretallet tar til orde for i sine merknader. For øvrig synes Senterpartiet at spørsmålet om en varig ordning med synlig tjenestenummer også er et positivt og viktig tiltak, som kan redusere faren for unødvendig og uberettiget kontroll av enkeltmennesker.