Svein Harberg (Høyre), 2011-03-29:
Først vil jeg bare si at jeg tror det var både naturlig og riktig å behandle disse tre interpellasjonene under ett, men det hadde vært verdifullt om komiteens medlemmer hadde fått beskjed om det. Det er stor forskjell på en debatt der man bare får ordet én gang i et femminuttersinnlegg, og en debatt der en forbereder seg til to–tre femminuttersinnlegg. Dette burde vært systematisk formidlet. Tilfeldigvis fikk jeg vite det i går. Så vil jeg si at det er veldig bra, om enn i en noe uvanlig form, at vi i dag får løftet en debatt omkring mobbing der vi ser problemet i en større sammenheng enn det vi ofte har opplevd her i salen. Det tror jeg er både viktig og riktig. Mobbing oppstår av mange forskjellige årsaker, i mange forskjellige sammenhenger, på mange forskjellige måter, og håndteres på mange forskjellige måter av mobbere, mobbeoffer og personer som oppdager det. Det gjør det utfordrende å finne de rette tiltakene for å redusere problemet. Det forteller også at her er det ikke ett enkelt, men flere tiltak som må til for å få bukt med problemet. Det er skremmende at samtidig som det settes fokus på mobbing fra flere hold, ser det ut til at problemet øker. Det er forferdelig å tenke på at det hver eneste dag er mange barn og unge som har vondt i magen på vei ut i en ny dag på grunn av mobbing. Representanten Tingelstad Wøien viser til behovet for langsiktig, målrettet og systematisk arbeid for å endre holdninger. Det støtter jeg fullt ut, også ut fra egne erfaringer. Det er fantastisk å oppleve at det virker og endrer holdninger. Det er flott å se når de som før var fremst i mobberekken, tar ansvar og stopper andre som ikke behandler hverandre fint, når de som før ga blaffen i alt, blir de som alltid bryr seg om hvordan andre har det. Har du opplevd og sett slik forvandling, og jeg har sett det, vil du for alltid tro på forebyggende, holdningsskapende arbeid. I min kommune var det MOT-programmet som fungerte, og fortsatt fungerer godt. Andre kan bruke andre program. Jeg er glad for at statsråden har bekreftet at dette fortsatt skal være en del av arbeidet, og jeg ønsker at statsråden er klar på en forventning om at det nå settes inn ressurser på forebyggende arbeid i kommunene. Vi kan nok antakelig slå fast at i en hverdag med trang økonomi er det kommuner som ser på kostnadene, selv om de er lave, som et hinder for å drive målrettet forebyggende arbeid. Det er derfor naturlig å spørre om statsråden er villig til å se på ordninger for støtte til de kommunene som kan dokumentere innsats. Representanten Hagen tar i sin interpellasjon opp en utfordring som for mange av oss virker vanskelig å gripe fatt i. Han viser til økningen i mobbing gjennom digitale medier. Det skjer i en verden vi i liten grad deltar i, ikke fordi vi ikke bruker digitale medier, men fordi form og arena likevel i stor grad er ukjent for oss. Det gjør det vanskelig å oppdage, og det gjør det vanskelig å observere. Det fører meg inn på to spor. Det første gjelder kompetanse. Både oppdagelse og oppfølging av mobbesaker er krevende. Det er derfor viktig at kompetanse i dette opparbeides hos både lærere, skoleledelse og helsepersonell. For å håndtere digital mobbing kreves det i tillegg kompetanse når det gjelder de medier som brukes, og hvordan de brukes. Jeg håper statsråden følger opp med å sørge for at slik kompetanse blir en del av både ny utdannelse og ikke minst etterutdanningstilbudet. Det andre sporet jeg vil kommentere, er kanaler for dialog med mobbeofrene og mobberne. Vi har tidligere diskutert mobbeombud som et alternativ, og vi snakker om skolenes personale. Jeg tror vi vil oppleve at ingen av disse alternativene har særlig lav terskel for dem det gjelder. Den digitale verdenen som vi her omtaler som en ny utfordring, kan også være en løsning. Jeg tror at nettopp dialog gjennom digitale medier kan være en løsning. Sist uke hadde jeg et møte her på Stortinget med en engasjert og dyktig dame som gjerne vil hjelpe mobbeofrene. Derfor vil hun gjerne etablere et skikkelig lavterskeltilbud for dem som mobbes, med den forutsetning at det skal være fagpersonale som responderer. Statsråden fikk en liten folder om dette, og jeg håper vi sammen kan åpne noen dører det synes vanskelig å åpne for å få realisert et slikt prosjekt. Vi må finne de rette kanalene for å være et tilbud. Det er ikke lett å gå til noen og si fra. Vi har et ansvar for å legge til rette for det. Jeg ser frem til videre oppfølging både i denne debatten og i oppfølgingssaker fra regjeringen, og håper vi kan ta konkrete grep som kan hjelpe flere – grep som kan resultere i at vi ser en bedring når det gjelder antallet mobbesaker.