Ivar Kristiansen (Høyre), 2011-05-24:
Utenriksministeren og andre har fått fortjenstfull ros for god redegjørelse, og også for fremdriften i arbeidet, som vi nok alle sammen har som utgangspunkt skal bringe både Europa og, ikke minst, våre nærområder fremover i en enda større dynamikk. Jeg er glad for at utenriksministeren viet så stor del av sin redegjørelse til den økonomiske situasjonen som svært mange europeiske land er midt inne i, og frykten for nedgradering og frykten for videre konsekvenser av den økonomiske turbulensen som vi opplever, og som utvilsomt også vil kunne få følger for norsk økonomi og norske arbeidsplasser. Men disse debattene har en bitte liten tendens til å dreie seg litt om hva andre land, andre myndigheter bør gjøre i større grad enn hva vi selv skal benytte av eget verktøy i vår politiske utførelse av arbeid ut fra vårt eget ståsted. Dette har jeg merket meg og skal ikke bruke så veldig lang tid på å vise eksempler på dette. Men jeg skal komme litt tilbake til det lell. Jeg hadde gleden i forrige uke av å delta på Barents parlamentarikerkonferanse i Luleå. Dette voldsomme kontinentet, denne regionen som består av mer enn tre millioner kvadratkilometer, og er sparsomt befolket med bare rundt seks millioner innbyggere, er likevel en oase hva angår mineraler, råvarer, industri og muligheten for utvikling. Så merker jeg mer og mer en tendens til at våre to naboland, og også i noen grad Russland, har blikket mer og mer vendt mot Europa. Og dessverre er det å tilføye at også for norsk del i denne regionen er dette noe problematisk. Vi har et grensehinder. Vi har hindre som skaper en utvikling som ikke i alle retninger er positiv, og vi ser at befolkningsutviklingen går nedover. Vi har uløste oppgaver innenfor transport, kommunikasjon, innenfor kraft, innenfor nett, og ikke minst innenfor flyforbindelser. Det eksisterer ingen tverrflyforbindelse i denne regionen annet enn en rute som går mellom Arkhangelsk, Murmansk og Tromsø. Dette har vi muligheter til å gjøre noe med hvis vi legger den politiske tyngden i dette. Det ble på denne konferansen vedtatt en slutterklæring som er meget interessant, meget god, og hvor ikke minst grenseboerbevisavtalen mellom Norge og Russland ble brukt som et eksempel for andre til å skape større dynamikk i denne regionen. Jeg tror også vi skal være glad for at vi har den nære og gode politiske dialogen oppe i nordvest med vårt nabofylke Murmansk, som faktisk på mange områder har vært en slags politisk og næringsmessig døråpner for Norge i retning av det russiske markedet. Så merker jeg meg representantene Solhjell og Slagsvold Vedums refs av Europa. Solhjell viser til de høyrestyrte nasjonene som kutter i samferdsel, kutter i infrastruktur, kutter i utvikling og gir euroen skyld for all elendigheten. Meg bekjent er det ikke høyrestyre verken i Portugal, i Spania eller i Hellas, og jeg undrer meg litt over når jeg hører disse representantenes krystallklare råd, hvorfor de ikke var på banen tidligere, før krisen dukket opp, med sine løsninger til hvordan man kan løse krisen. Det er en nokså besk kritikk som rammer deres politiske venner i disse landene, som prøver å gjøre noe med en uendelig gjeldskrise, og som prøver å rette opp at man i noen grad rett og slett har jobbet for lite. Man har i for stor grad svart økonomi. Man har bevilget seg selv en pensjonsrettighet og ordninger som har dratt landet ned i et dragsug, som man har de ytterste vansker med å komme opp av. Dette er ikke nasjoner som bader i nasjonale oljeinntekter, som representantene Solhjell og Slagsvold Vedum gleder seg fornemt over her fra denne talerstolen og i dette forumet, gjerne hentet fra felt man har stemt imot skulle bli bygd ut på norsk sokkel.