Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2003-06-18:
Regjeringen la fram en proposisjon med tittelen «Virkemidler for et innovativt og nyskapende næringsliv». Det forelå seks romertallsforslag. Alle dreide seg om å få samtykke til å opprette en ny enhet som skulle forvalte direkte virkemidler for næringslivet, hvem som skulle bli med i denne enheten, og hvordan den skulle drives. Fra vår side var det ingen problemer med forslagene, og vi var egentlig innstilt på å gi vår støtte. Så tok arbeidet i komiteen litt av, og det ble brakt inn mange flere elementer i debatten enn vi forutsatte. Hva årsaken kan være, kan vel diskuteres, bl.a. at Regjeringen har snudd prosessen, dvs. at de hadde lagt fram forslag til midler før de hadde lagt fram forslag til målene, dvs. den varslede nasjonale innovasjonsplanen. En nasjonal innovasjonsplan trenger vi, men fordi den kommer etter behandlingen av denne proposisjonen, har det ført til at noen startet ballet med å legge inn flere forslag. Vi andre måtte følge opp, og det ene har tatt det andre. Så til proposisjonens forslag. Vi var enig i at hovedmålet for virkemiddelapparatet skal fokusere på områdene forskning og kompetanseheving ide-, utviklings- og kommersialiseringsfasen internasjonalisering I tillegg til dette mener Arbeiderpartiet at regional utvikling er et viktig fokusområde for det norske virkemiddelapparatet. Vi må ikke glemme D-en i SND. D-en står for distriktsutvikling, og det må den nye enheten fortsatt jobbe med. Regionale verdiskapingsmiljøer som består både av råvareleverandører, foredlingsbedrifter, underleverandører, støttefunksjoner, finansinstitusjoner og kompetansemiljøer som spiller sammen, er viktig, og det offentlige bør bidra til å utvikle slike miljøer. Når det gjelder målgruppene Regjeringen har foreslått i proposisjonen, var vi ikke uenig i disse. Vi understreker imidlertid at en også må inspirere til og ta vare på innovasjonen i eksisterende næringsliv. Eksisterende næringsliv kan komme opp i en situasjon hvor de trenger drahjelp for å komme videre eller over en kneik. Viktig er det også at vi har landsdekkende virkemidler som fanger opp bransjer som f.eks. møbelindustrien. Vi er enig i at virkemiddelapparatet skal ha en felles front mot brukerne, hvor de fleste bedriftsrettede virkemidler skal være tilgjengelig. Hovedhensikten med sammenslåingen er at det skal bli lettest mulig for brukerne å finne fram. De skal møte alle på samme plass, eller den de møter, bør kunne gi informasjon om mulighetene. De skal bruke kreftene på ideer og kreativitet, ikke på å løpe fra kontor til kontor. Vi er også enig i Regjeringens forslag om at det fra 1. januar 2004 opprettes en ny enhet for innovasjon og internasjonalisering, basert på virkemidlene i dagens SND, Norges Eksportråd og Statens veiledningskontor for oppfinnere. I tillegg har hele komiteen etter høringen blitt enige om at Norges Turistråd skal med. Var det en glipp fra Regjeringens side at de ikke var med fra starten? Et av de store spørsmålene har vært SIVAs rolle. Regjeringen sier følgende i proposisjonen: «Regjeringen har imidlertid ikke funnet det riktig å inkludere noen av SIVAs aktiviteter i den nye innovasjons- og internasjonaliseringsenheten nå. SIVA har en spesiell sammensetning av virkemidler og har en betydelig statlig lånefinansiering. Departementet vil derfor gjennomgå SIVAs virksomhet, herunder også selskapets økonomiske og finansielle situasjon, med sikte på en avklaring av SIVAs framtidige rolle.» Dette er vi enig i. Vi har fått mange signaler om at dette er riktig tenkning. Riktignok har Arbeiderpartiet på sitt landsmøte et vedtak om å utrede en forenkling og styrking av statlige virkemidler overfor bedriftene gjennom en sammenslåing av SIVA, SND og Norges Eksportråd, men vi er enig med Regjeringen i at vi bør ha en vurdering av SIVA først. I tillegg er det slik at ved en sammenslåing i dag vil en få en uheldig sammenblanding av eierrollen og tilskuddsrollen. Det er derfor med undring vi registrerer at regjeringspartiene sammen med SV allerede forserer dette, selv om de bare sier at dette bør vurderes. Men når en leser innstillingen nærmere, ser en jo årsaken. I proposisjonen foreslår Regjeringen at enkelte hovedkontorfunksjoner skal flyttes ut til et regionalt kontor, og at størrelsen og kompetansen ved de enkelte kontorene kan variere. Dette er vi enig i. Tanken om å spre hovedkontoroppgaver rundt om i landet, slik en har gjort i Mattilsynet, er en god idé. Nå har flertallet imidlertid sagt at alle viktige hovedkontorfunksjoner skal flyttes til Trondheimsregionen. Hva med å dele litt med resten av landet? Hva med å la styret i den nye enheten selv sammen med departementet avgjøre hvilke hovedkontorfunksjoner som egner seg best ut fra regionale vurderinger? Vi har registrert at de to representantene fra Trøndelag i Høyre og SV har lovet mange arbeidsplasser til Trøndelag. Mine spørsmål blir da: Hva skal flyttes? Hvordan kan de allerede nå love mange arbeidsplasser til regionen? Vi støtter Regjeringens forslag om at hovedkontoret bør ligge i Oslo. De fleste ansatte er der. En omorganisering av den størrelsen vi ser for oss, gjør at de behøver ro fram til dette er gjennomført og oppgavene fordelt, og så kan en si hva som passer å flytte hvor. Det er tross alt distriktskontorene som vil bli det viktigste, og de er det 17 av. Når det gjelder Argentum Fondsinvesteringer AS, foreslår Regjeringen at dette overføres til Nærings- og handelsdepartementet. I forbindelse med behandlingen av eierskapsmeldingen foreslo komiteens flertall å opprette et utvalg som skulle framlegge forslag om framtidig organisering av statens eierskap. Vi synes det er naturlig å vente med å fatte vedtak om hvem som skal eie Argentum, til utvalget er ferdig og har presentert et forslag. Fra Arbeiderpartiets side tar vi også opp et gammelt forslag der vi ber Regjeringen vurdere en kapitalutvidelse i Argentum som kan overlappe såkornordningen. SIVA er også eier av Argentum. Egenkapitalen er 1,3 milliarder kr, 66 pst. av SIVAs egenkapital. Det koster å flytte det. SND Invest har blitt et tema i denne saken, selv om det i utgangspunktet ikke stod omtalt i proposisjonen. Sist vi diskuterte SND Invest, var i forbindelse med eierskapsmeldingen, og da – som før – var Arbeiderpartiet mot salg av SND Invest. For oss er det utenkelig å privatisere et offentlig virkemiddel som SND Invest. Et tankekors er at hvis en nå selger SND Invest, som det nå er flertall for, sier en ja til at norske investorer skal bruke ledig risikokapital til å kjøpe opp et statlig, godt fungerende virkemiddel istedenfor å investere pengene sine i markedet. Etter Arbeiderpartiets mening burde disse pengene fra de private investorene isteden være brukt til å investere i norsk næringsliv og i nye bedrifter framfor å kjøpe opp SND Invest. Dette ville gitt dobbelt så mye risikokapital til et trengende marked. Staten har ikke behov for pengene. Det største tankekorset er at SV er for dette salget, og at Regjeringen har fått flertall med SV – SV, som i innstillingen i en annen forbindelse er med på følgende merknad: «Komiteens medlemmer fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet er skeptiske til proposisjonens underliggende antagelser om at deler eller hele virkemiddelapparatet skal konkurranseutsettes. For bedriftene vil stadige skifter av personer, tilbydere og tjenester stå i skarp kontrast til ønsket om mer stabile rammevilkår og forutsigbarhet i virkemiddelapparatet for bedriftene.» I denne saken har det vært vanskelig for oss å forstå SV. De selger et viktig virkemiddel – for hva? Forklaringen skal bli interessant. Helt til slutt, før jeg tar opp forslagene våre: Flere av de forslagene en finner i innstillingen, er forslag vi tidligere har fremmet i forbindelse med andre saker som har vært behandlet i Stortinget. Årsaken til at vi tar dem opp igjen, er den måten denne proposisjonen har vært behandlet på i komiteen. Jeg tar med dette opp Arbeiderpartiets forslag, dem vi står alene om, og dem vi er sammen med andre om.