Michael Tetzschner (Høyre), 2011-01-11:
Jeg la merke til at representanten Nybakk påberopte seg en av eidsvollsmennene, nemlig Christian Magnus Falsens ord om odelsloven. Da kan jeg kanskje si at det er dristig å føre ham inn som sannhetsvitne – ja, egentlig generelt når det gjelder grunnlovsendringer – for da han senere satt på Stortinget, fremmet han som kjent ikke mindre enn over 20 grunnlovsendringsforslag fordi han anså sin deltakelse i riksforsamlingen på Eidsvoll for å være en misforstått ungdomssynd. Hans endringsforslag gikk stort sett ut på å avskaffe de særlige rettighetene som var skrevet inn i Grunnloven opprinnelig. Det gjenstår litt markarbeid for å se hva han i sine senere år mente om odelsretten. Han ble så upopulær at han til slutt avrundet sin politiske karriere som amtmann i Bergen, hvor han nedla forbud mot å feire 17. mai. Så til det alvorlige i dette, eller det seriøse poenget. Det må jo være et tankekors for dem med sosialdemokratisk sinnelag at man stiller opp overfor en nokså anakronistisk rettsinstitusjon som grunnleggende sett går ut på å behandle overgangen av eiendom ut fra blodsbånd og privilegier og ut fra samfunnet slik det tilfeldigvis ble lagt. Det er en merkelig form for konservatisme, som faktisk motvirker den alminnelige utvikling vi har i samfunnet, i retning av spredning av eiendomsrett, det at mennesker kan arbeide seg frem til eiendom, etterspørre den og få realisert sine drømmer. Det er også fremhevet nærmest som et argument for odelsloven at den også sikrer en nærhet mellom drivere og eiere. Sannheten er at det utvikler seg et forpaktnings- og bortleiesystem som gjør at det er avstand mellom de som står som hjemmelshavere, og de som driver gården som enhet. Til dem som måtte tro at dette er en spesiell beskyttelsesordning for bygdene: Vi har til og med sett at det har kommet velsituerte vestkantfamilier og løst inn slektsgården på odel, hvor de ved første gangs besøk på denne odelsgården har måttet be lokale bygdefolk om å peke ut riktig vei til eiendommen, som de da altså senere har fortrengt forpakterne bort fra. Da kan man jo spørre: Har man da truffet blink, ut fra et ønske om sosial utjevning og spredning av eiendomsretten? Jeg har også en bemerkning til saksordføreren. Jeg skal overlate til folk å tenke hva de vil om hans henvisning til germanske rettsinstitutter og Blut und Boden-kulturen. Jeg synes det er ganske spesielt at vi i 2011 skal stå og argumentere for ordninger som gir folk privilegier ut fra hvilke slektskapsforhold de har, og hvilken arverekke de har i familien. Jeg må også peke på at Senterpartiet inngår i en regjering som i det daglige motvirker folks sparing, som straffer det å skaffe seg eiendom, og som nå har sendt ut endringer i ligningsgrunnlaget som skal legge grunnlaget for en helt annen beskatning av vanlige folks hjem. Da vil jeg spørre Senterpartiets representant som kommer etter meg: Hvordan passer dette med Senterpartiets lovprisning av selveierdemokratiet, når man er med i en regjering som i det daglige gjør det vanskeligere for folk å legge seg opp kapital? Så er det slik at noen av oss kan være litt mer frihetsorientert, andre kan være mer reguleringsmessig orientert, men det er jo ikke sånn at man ved å oppheve odelsloven gir fra seg styringsmuligheter for de som måtte ønske det. Vi har altså en konsesjonslov som ikke er skrevet inn i Grunnloven, og som lar seg endre med det endrede politiske flertallet i denne sal. Man har takstbestemmelser for dem som er store tilhengere av det. Så det er jo ikke noe liberalt frislepp vi diskuterer i dag, ved kanskje å frigjøre oss fra denne anakronismen som odelsloven i dag representerer i et moderne samfunn. Jeg viser også til hvilken skade odelsinstituttet har gjort ved å undergrave realkreditten på landsbygda, fordi en løsningsrett alltid vil ligge som en risiko for dem som vurderer å yte lån til jordbrukseiendom. Dette er jo dokumentert fra vitenskapelig hold. Ved det som tidligere het Norges Landbrukshøgskole, på Ås, som i dag heter Universitetet for miljø- og biovitenskap, er det et høyst livskraftig økonomisk miljø som nettopp har interessert seg for hva undergravingen av realkredittene har ført til av skadevirkninger. Da er det ikke lenger spørsmål om hvorvidt dette er en bestemmelse som man bare skal smykke seg med og fortsatt ha i Grunnloven fordi den har vært der lenge, men om den rett og slett gjør mer skade enn gagn. Vårt parti er kommet til at tiden er inne for å erstatte en bestemmelse som faktisk virker motproduktivt, og som ikke bidrar til å spre eiendom.