trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-10:
Først noen kommentarer om NRK. Det er sånn at vi i regjeringen ønsker å bygge vår politikk på kunnskap. Derfor har vi satt i gang flere utredninger for å få dokumentasjon, bl.a. når det gjelder finansieringsformer, altså se på om lisensfinansieringen som er i dag, er en egnet løsning for framtiden. Denne utredningen er ferdig. I tillegg kan vi tenke oss å fokusere på om det er behov for mer ekstern produksjon, om det er muligheter for at man faktisk kan forvente at NRK øker sin eksternproduksjon i årene som kommer. Det er ikke noe som NRK er imot. For det tredje er det også et viktig element å se på grenseflaten mellom de kommersielle aktørene og NRK i dette tilfellet, om det er noe som det er behov for å gjennomgå. Som sagt har vi altså god anledning til å komme tilbake igjen til innholdet av NRK når vi skal ha en melding. Jeg har en ambisjon om at det skal være bred konsensus i Stortinget om de prinsippene som skal legges til grunn for NRK i framtiden. Bare en kort kommentar også til det som dreier seg om Vikersund. Jeg har lyst til å gjøre oppmerksom på at vi har gitt forhåndstilsagn om investeringstilskudd til skiflygingsbakken i Vikersund og også et ekstraordinært driftstilskudd til bob- og akebanen på Lillehammer, fordelt fra spillemidlene til idrettsformål i 2015. Hovedfordelingen av disse spillemidlene til idrettsformål i 2015 vedtas i statsråd i slutten av april, men vi har altså gitt forhåndstilsagn om 5 mill. kr til nasjonalanlegget for skiflyging og forhåndstilsagn om 2 mill. kr av spillemidlene til Lillehammer Olympiske Bob- og Akebane, både i 2015 og i 2016. Det er godt grunnlag for at man også imøtekommer det. Jeg tror det er viktig å understreke at tippemidlene, den ordningen, stort sett har gått til anlegg. Det er riktig at det åpnes for at man også kan bruke disse til andre typer formål, men i hovedsak, med det store etterslepet som er når det gjelder anlegg, tror jeg det er veldig viktig at tippemidlene brukes til anlegg også i framtiden. Det har også vært spørsmål om den enstemmige komitémerknaden når det gjelder Rock City. Jeg har merket meg den komitémerknaden og vil sørge for at det blir en god prosess med hensyn til de signalene som er kommet fra komiteen. Så til det avsluttende spørsmålet fra representanten Haukeland Liadal. Politikk er å prioritere, og det er mange saker som har gode formål. Jeg har registrert at noen av de ordningene som har vært iverksatt, har vi faktisk valgt ikke å prioritere, og det er grunnlaget for det.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-10:
Jeg er glad for at en samlet komité støtter regjeringens forslag til en ny lov om beskyttelse av mindreårige mot skadelige bildeprogram. I fjor markerte vi 100-årsjubileet for den sentrale filmsensuren, som ble etablert i 1913 ved lov om offentlig forevisning av kinomatografbilder. Den gang var kinoen den den eneste formidlingskanalen for levende bilder. I dag er bildet dramatisk forandret – med 70 tommers flatskjermer, HD-prosjektorer, pc på barnerommet, 3D-tv, «laptop» i veska og multimediemobiler i lommen. Levende bilder kan hentes inn nær sagt overalt og i enhver sammenheng – fra kilder som kan befinne seg nærmest hvor som helst i verden. Norske barn og ungdom i aldersgruppen 9 til 15 år brukte nesten fire timer på tv, Internett, dvd og kino en gjennomsnittsdag i 2013. Når audiovisuelle medier får en stadig større plass i barns liv, øker også risikoen for å komme i kontakt med innhold som kan være skadelig. Behovet for et godt og effektivt lovverk for beskyttelse av barn og unge har derfor aldri vært større. Den nye medievirkeligheten illustrerer likevel at vi ikke kan ha ambisjoner om å kontrollere alt. En liten gruppe kontrollører i Medietilsynet kan ikke alene gjøre medieverden trygg for barna våre. Forslaget innebærer derfor en ansvarliggjøring av bransjen selv, som får oppgaver knyttet til å sette aldersgrenser, informere om disse og gjennomføre beskyttelsestiltak. Det innebærer en ansvarliggjøring av foreldre og foresatte, som med lovforslaget vil bli sikret den informasjonen og de verktøyene de trenger for å ta dette ansvaret i praksis. I tillegg må loven ses som ett element i et større bilde, som både omfatter andre deler av lovgivningen, tiltak for å fremme produksjon av kvalitetsinnhold rettet mot barn og unge, og tiltak for å fremme kunnskap som kan bidra til å gjøre barn til trygge og kompetente mediebrukere. I en medieverden som i praksis er global, er det viktig med internasjonalt samarbeid og samordning. Jeg er derfor glad for at komiteen har trukket fram behovet for nordisk samarbeid på dette området, og skal følge opp dette med min kollega samarbeidsministeren.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-10:
Det er spørsmål om hvordan man skal kunne føre tilsyn med private pokerlag, og jeg er oppmerksom på at det selvsagt kan være vanskelig å føre tilsyn med disse, siden denne aktiviteten foregår i private hjem. Men jeg antar at de fleste som ønsker å spille poker for mindre beløp, ønsker å gjøre dette på lovlig vis. Det regelverket som vi har fremmet, vil gjøre det mulig for dem som ønsker å delta i slike spill, å gjøre det innenfor lovlige rammer, og det vil trekke en klar grense mot ulovlige pokerarrangementer.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-10:
Den handlingsplanen som faktisk er vedtatt – det var jo den forrige regjeringen som fremmet denne handlingsplanen, og den går fram til 2015 – følger også denne regjeringen. Vi synes det er en god handlingsplan, og vi ser også behov for å gjøre eventuelle nødvendige endringer for 2015 med hensyn til hvordan dette skal følges opp. Jeg understreker igjen at det ikke er blitt sett på som at det vil være stor fare for spilleavhengighet med så små beløp som her skisseres og legges til rette for. Man forventer at dette ikke vil bidra til spilleavhengighet.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-10:
Som jeg sa, går den handlingsplanen ut neste år – i løpet av 2015 – og vi vil da vurdere om vi skal endre den, utvide den eller i hvert fall evaluere hvor virkningsfull den har vært, for så å komme tilbake med forslag til en ny handlingsplan for hvordan man skal motvirke at man får spilleavhengighet.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-10:
Regjeringen jobber hver dag for å prøve å bidra til at landet forbereder seg på å være rustet for framtiden, sånn at vi faktisk får et bedre samfunn å bo i. Så er det sånn at vi er en mindretallsregjering, og vi satser på å få flertall med bl.a. Kristelig Folkeparti og Venstre. Noen ganger registrerer vi at det er ett av partiene som støtter oss. Det viktigste for oss for å få denne gjennomføringskraften er at vi faktisk får flertall, og det jobber vi for å klare å få til. Så har jeg lyst til å si at når det gjelder dette forslaget, er det en liten legalisering. Jeg synes det er å dra det vel langt det jeg registrerer at både Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti gjør her. Innskuddsgrensene er svært lave, og de er riktignok blitt endret etter innspill fra høringsinstansene, men vi mener at disse grensene ikke bør settes så lavt at de ikke er omfattet av det folk flest vurderer som akseptabelt, f.eks. når det gjelder private pokerlag. Selv om grensene heves, er det ikke noen forventninger om at dette skal føre til spilleavhengighet.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-10:
Jeg opplever ikke at dette er noen snøball som har begynt å rulle. Regjeringen har sagt at vi ønsker å få til en liberalisering, vi ønsker å tillate den private pokeren som mange i dag faktisk driver med ulovlig i norske hjem. Ved å tillate denne lovendringen er en faktisk med på å bidra til at det blir lovlig. Det er et faktum at det er mange som gjør dette i dag, og da tror jeg det er utrolig viktig at man også tillater det ved å gjøre denne lovendringen. Så vil vi følge utviklingen ganske nøye. Vi har et lotteritilsyn som også vil få anledning til å følge med, og så får vi gjøre de nødvendige vurderingene etter hvert.
Thorhild Widvey (Høyre), 2014-12-10:
Når det gjelder legalisering eller liberalisering, synes jeg det vil være utrolig flott hvis vi kan få støtte av Kristelig Folkeparti og Venstre i mange av endringene som det er nødvendig å gjøre for å klare å få til et bedre tilpasset samfunn, et mer moderne samfunn, i årene som kommer. Da skal vi sørge for at vi får til den gjennomføringskraften som representanten nevnte innledningsvis. Jeg mener dette er et meget godt og fornuftig tiltak. Vi vet at dette forekommer rundt omkring i mange norske hjem i dag. Det er små beløp, det er i begrenset omfang. Nå har faktisk de som har samvittighet, også anledning til å gjøre dette i sine egne hjem, med et begrenset antall, med en begrenset sum. Jeg tror ikke at det kommer til å føre til spilleavhengighet, ei heller kommer det til å føre til hvitvasking av penger – det er noe som også Økokrim ga uttrykk for da en hadde den høringen som var. Så jeg er ikke bekymret for at dette kommer til å sette i gang noen som helst snøballrulling.
Sveinung Stensland (Høyre), 2014-12-10:
Film er kanskje kulturens mest kostbare uttrykksform. En gjennomsnittlig nordisk spillefilm koster fort 20 mill. kr. Samtidig er det norske markedet begrenset med bare 5 millioner innbyggere, og vi er dessverre ganske alene om morsmålet vårt. Det sier seg selv at norsk film trenger statlig støtte. Spørsmålet er hvor mange nye norske filmer trenger vi hvert år, og om ikke kvalitet er viktigere enn kvantitet. Fordelen med film er at den når ut til store deler av folket. Den er tilgjengelig på stadig flere plattformer og gir flere tilgang på historiefortelling med et format en ellers bare kan finne i bøker, for dessverre er det ikke sånn at alle leser bøker. Norsk film er viktig, norsk film er bra, men systemet rundt finansieringen av film må diskuteres nøye. Derfor er det godt at vi har en offensiv kulturminister som ikke er redd for å ta en sånn debatt. Jeg var selv til stede ved fremleggelsen av rapporten Åpen framtid, som tok for seg tilstanden i norsk film. Når det gjelder økonomien i filmbransjen, var rapporten tydelig. Den viser at hele tre av fire norske filmer går med tap. Halvparten av disse igjen har underskudd på over 50 pst. Dette viser at den filmpolitikken som har vært ført, har store svakheter. Men utviklingen har også ført til at man har løftet norsk film fra å være for spesielt interesserte til å bli et eksportprodukt, men det hjelper lite med eksport når bransjen mangler økonomisk soliditet. Spørsmålet er om jaget etter stadig flere filmer har gått på bekostning av bransjens bærekraft. Et av problemene med dagens ordning er at produsentene tjener mest penger på å produsere film og ikke på å selge film. Det betyr at de hele tiden må ha en film i produksjon, noe som går ut over arbeidet med å lansere filmene de har laget. Så siste ord er nok ikke sagt i denne sammenhengen. En annen utfordring vi ser i filmmarkedet, er nedgangen i salg av film i fysisk format. Dette går kraftig ut over finansieringen av norske filmfestivaler, og spesielt den internasjonale filmfestivalen i Haugesund. Det er derfor gledelig at samarbeidspartiene i sin avtale har satt av 400 000 kr til New Nordic Films i Haugesund, verdens største og viktigste markedsplass for nordisk film. Uten dette tilskuddet ville det sett mørkt ut for denne viktige delen av filmfestivalen i Haugesund.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-12-10:
Kulturlivet er mangfoldig, og kulturlivet er helt avgjørende for det norske velferdssamfunnet. Det norske velferdssamfunnet, en kombinasjon av trygge familier, en stor ideell sektor og et offentlig trygghetsnett, er noe som vi kan være veldig stolte av, og som andre vesteuropeiske land, inklusiv USA, misunner oss. For Senterpartiet er det avgjørende viktig å styrke den frivillige, ideelle sektoren, for der er det så mye positivt som kan sikre velferdssamfunnet og sikre kulturlivet. Senterpartiet har gått til valg på en tredje del av Kulturløftet, hvor vi mener at det nå er på tide å dreie kulturmidlene også i favør av det lokale kulturlivet, og at hele landet skal få del i veksten. Det er to tiltak i dette budsjettet som jeg vil framheve, og det er tiltak knyttet til de organisasjonseide kulturbyggene. Senterpartiet går inn for å bedre de økonomiske rammevilkårene for organisasjonseide kulturbygg ved at momskompensasjon også blir gitt for ny-, på- og ombyggingskostnader for bygg, anlegg eller annen fast eiendom. Det er ikke mulig i dag, og det er viktig at vi får det til, slik at vi får et enklere regelverk, og slik at man ikke trenger å lage et skille mellom ny-, på- og ombyggingskostnader kontra vedlikehold – det er veldig vanskelig å praktisere. Det er også viktig å få en slik ordning fordi den type kulturbygg har veldig vanskelig for å nå opp i konkurransen med idrettsbyggene. Derfor har vi en bevilgning på 40 mill. kr til dette formålet. Det andre forslaget er at det blir opprettet en egen tilskuddsordning for organisasjonseide kulturbygg innenfor den desentraliserte tilskuddsordninga for lokale og regionale kulturbygg. Det er i dag slik at organisasjonseide hus – som grendehus, samfunnshus, bedehus, Folkets Hus, Bøndenes Hus, Speidernes Hus, Røde Kors hus – får tilskudd. Men det som er utfordringen, er at det er et så stort vedlikeholdsetterslep på veldig mange av disse byggene, slik at de som står ansvarlig for dem og ønsker å fylle dem med aktivitet, står hele tida i dag i det vanskelige dilemmaet om hva de skal konsentrere sitt sparsomme overskudd i. Skal de sikre aktivitet, eller skal de gå på enda mer med dugnad? Derfor har vi en bevilgning på 10 mill. kr på det området. Da denne saken ble behandlet i forbindelse med et representantforslag, fikk den rimelig god omtale, ikke minst av Kårstein Eidem Løvaas fra Høyre, som pratet positivt om det. Jeg synes nå at det er viktig å forenkle ordningen, og da er dette gode forslag som jeg håper kulturkomiteens leder kan ta med seg videre.
Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2014-12-10:
Frivillig sektor har vært viktig for Norge i hele etterkrigstida. De har vært viktige bidragsytere i utviklinga av landet vårt, og mange av dem har gjort samfunnet vårt både rikere og varmere. De er gode supplement til offentlige tilbud, og de er innovative og viktig stemmer i samfunnsdebatten. Derfor støtter Arbeiderpartiet opp om frivilligheten – og fram til regjeringas forslag til statsbudsjett ble lagt fram, trodde jeg frivilligheten var viktig for dem også. Jeg har for lengst kommet ut av tellinga over hvor mange ganger statsministeren og andre fra den blå-blå regjeringa har snakket om hvor viktig frivilligheten er – og statsråden følger opp i dag. Men én ting er hva de sier, noe annet er hva de faktisk gjør. For regjeringa foreslo en rekke kutt i frivilligheten. Vi fikk høre at kuttene var bra for å sikre at frivillig sektor skulle bli uavhengig og troverdig. De blå-blå mener altså at f.eks. medlemsorganisasjoner i frivillig sektor i dag ikke er uavhengige, og at de heller ikke er troverdige. Her lever vi tydeligvis på to forskjellige planeter, for dette gir ikke mening, og det gir heller ikke mening at store kutt skal bidra til å nå dette målet. Her snakker vi om landets frivillige kultur- og amatørteatermiljø, ungdomslag, teatergrupper, fritidsklubber, korps, kor og dans, bare for å nevne noen. Jeg vil tro at alle som bor i landet – og nesten alle som besøker dette landet – på en eller annen måte er i kontakt med frivillig sektor i løpet av et år, og de frivillige gjør en enorm innsats. Men sannheten er at regjeringa ikke er spesielt opptatt av dette, men derimot, som den mange ganger sier: Vi skal bare oppfylle det vi lovet i valgkampen om å ta landet i en annen retning. – De innfrir, og det får frivilligheten merke. Så skjedde det noe for fem dager siden – og hør på dette: Frivilligheten er en avgjørende del av så godt som alle samfunnsområder. Gjennom Frivillighetserklæringen vil vi sikre frivillig sektor forutsigbarhet, åpenhet, tillit og tilgjengelighet i dialog med regjeringen uavhengig av hvilket departement de henvender seg til. Det at folk engasjerer seg og tar ansvar i nærmiljøet, forebygger ensomhet og bygger fellesskap. Det er frivilligheten som skaper det gode samfunn og er limet i samfunnet vårt. Frivilligheten skaper glede, trivsel og knytter lokalsamfunnene sammen. Derfor er det viktig at både stat og kommuner gir frivilligheten gode vilkår. Dette er godt sagt, og jeg er helt enig, men det er oppsiktsvekkende at dette ble sagt av regjeringa da man la fram Frivillighetserklæringen den 5. desember. Hvis vi skal lære noe av de erfaringene vi har gjort med regjeringa så langt, er mitt råd til frivilligheten: Løp og gjem dere så fort dere bare kan, for jo penere regjeringa snakker om dere, jo større kan kuttene bli. Til slutt: Jeg merket meg at statsråden i sitt innlegg sa at et godt budsjett hadde blitt bedre etter forliket. Det må jo bety at det forslaget regjeringa sjøl la fram, ikke var det beste for landet. Men det var det vi måtte ha levd med hvis de blå-blå hadde hatt flertall.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-12-10:
Etter hvert som Stortinget behandler de forskjellige delbudsjettene, er det veldig tydelig at regjeringas opprinnelige forslag ikke har tilslutning i Stortinget. Det er gjennomgående for alle debattene vi opplever i disse dager. Det er mye som debatteres, og mye er veldig viktig. Jeg tar ordet i denne debatten fordi jeg mener at kulturspørsmålene er av særdeles stor betydning for samfunnet. Det henger sammen med at kultur er et uttrykk for demokrati og sivilisasjon. Det er grunn til å spørre, og det er sikkert et retorisk spørsmål, men jeg spør allikevel: Hvor er det blitt av det verdikonservative Høyre? Hvor er det blitt av det? Det er nesten ikke spor igjen av det i det jeg hører – dessverre, vil jeg si. Tradisjonelt har Høyre vært med på å bære dette fram på en helt annen måte enn de gjør nå. Det er liberalismen som har overtatt under Widveys styring, med et anstrøk av borgerlighet. Disse to faktorene er nå styrende for kulturpolitikken i Norge – dessverre. Da budsjettet ble lagt fram, lurte jeg et øyeblikk på om det hadde gått litt over styr. Jeg spurte meg selv: Hvordan kan de fremme så mange merkelige kuttforslag som de vet vil føre til en slik storm mot seg? Jeg spurte meg selv om det. Hva er det vi ser, og hva er det vi opplever? Representanten Harberg sa i stad at det hadde stilnet da budsjettet kom. Da må jeg si, gjennom presidenten, til representanten Harberg, at da må du ha vært et annet sted enn det jeg har vært. Det har jo absolutt ikke vært stille. Det har vært en storm mot Stortinget. Dette gjenspeiler seg jo i meningsmålingene. Noen stillhet har vi ikke hatt – tvert imot. Det vi snakker om, er ikke at det har gått over styr og i hytt og pine. Dette er en bevisst strategi for å liberalisere Kultur-Norge, som en del av regjeringas store strategi for å gjøre markedet til det viktige styringsinstrumentet i Norge. Det er det alvorlige i den debatten som vi har her i kveld.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-12-10:
Gjentatte ganger i denne debatten har statsråden blitt utfordret på hva som er årsaken til disse helt spesielle kuttene som går utover grunnplanet i norsk kulturliv. Vi merker oss at hun ikke svarer. Hun skal ha ordet etter meg nå, så hun har i tilfelle sjansen for første gang i løpet av denne debatten til å gi en rasjonell forklaring på alle disse merkelige kuttene, som jeg også snakket om i mitt første innlegg. Hvis hun ikke gjør det, finnes det bare ett svar, og det ligger i nærheten av det som jeg snakket om i mitt forrige innlegg, at dette er et uttrykk for en grunnleggende liberalistisk tenkning hos statsråden, et ønske om å dempe den offentlige virksomheten innenfor kultursektoren – også på grasrota – med tanke på å presse musikkorps, skoleklasser og alle andre inn i den kommersielle verdenen. Det overrasker ikke meg. Dette er Høyre-folk, det er slik Høyre tenker, og det er selvfølgelig slik at Fremskrittspartiets inntreden i regjeringskontorene forsterker dette betydelig. Det var derfor jeg i sted etterlyste det verdikonservative Høyre. Hvor er det blitt av det? De ville aldri gjort disse tingene som vi diskuterer i denne debatten. Så vil jeg henlede oppmerksomheten på en side av saka som jeg synes er for lite kommentert. Det er at noe av det mest konkrete, spesielle og alvorlige vi har opplevd i forbindelse med dette statsbudsjettet, er angrepene på NRK. NRK er landets viktigste kulturinstitusjon, vil jeg hevde. Det er NRK som virkelig formidler kultur, kunnskap, underholdning og nyheter til det norske folk, som holder Norge sammen, med alt det representerer. Med én gang høyrepartiene får sjansen til det, skal de stoppe utviklinga i NRKs økonomi. Jeg holdt på å si – selv om jeg nesten ikke mener det – at det får så være at de gjør det, men når vi i stortingssalen hører representantene Thomsen og Eidem Løvaas uttale seg om NRK, så er katta ute av sekken. Det er kanskje ikke et parlamentarisk uttrykk, og da ber jeg om unnskyldning for det, men det er iallfall et godt uttrykk. Det de sier, er at NRK ikke må gå i veien for kommersiell kringkasting. Har du hørt på maken? Det står de her og sier – at NRK må dempe seg, slik at de ikke går i veien for pengemakta innenfor kringkasting! Begge sier det. De snakker til og med om at vi ikke skal redigere programmene, men at NRK må holde seg til det saklige og ikke gå inn på de områdene hvor de kommersielle kanalene fungerer. Jaha! Da skjønner vi hvorfor de forsøker å straffe NRK på pungen, og da forstår vi hva høyrepolitikk er overfor NRK.
Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2014-12-10:
Senterpartiet gikk i fjor til valg på å gjennomføre det tredje kulturløftet. Vi mener i likhet med Enger-utvalget, som representantene Arnstad og Lundteigen var inne på i stad, at det er på tide å dreie kulturmidlene over mot det lokale kulturlivet. Det er det vi følger opp i vårt alternative budsjettforslag nå, i motsetning til regjeringa. Det er mye interessant på nasjonalt nivå, men nå mener vi at det er viktig å fokusere på det lokale. I tillegg til en reversering av en del av de foreslåtte kuttene som regjeringa har fremmet, har Senterpartiet ønsket en storstilt økning i bevilgningen til de lokale bibliotekene, altså de lokale litteraturhusene, og til musikk- og kulturskoler. Vi øker også bevilgningen til Musikkutstyrsordningen, slik som representanten Haukeland Liadal beskrev på en god måte. Musikk- og kulturskolene favner bredt og gir samtidig mulighet for profesjonelle kulturarbeidere – det er altså en vinn-vinn-situasjon. Skolene er et populært tilbud. Det er så populært at det er lange ventelister i mange kommuner. Vi ønsker å gjøre tilbudet tilgjengelig for flere og å la musikk- og kulturskolene utvikle seg med ulike kulturuttrykk på en måte som favner både dem som ønsker å utvikle sitt talent, og dem som ønsker å drive med musikk, dans, teater og andre kunstuttrykk fordi det gir glede og rett og slett er moro. Senterpartiet mener at det å satse på det lokale kulturlivet er grunnfjellet i demokratiet vårt. Det var veldig mange som reagerte veldig sterkt på kuttene som regjeringa foreslo innenfor utdanningsbudsjettet til områder som angår formell kompetanse. Folkehøgskoler, studieforbund og voksenopplæringen trodde ikke det de så, og mobiliserte voldsomt mot kutt som ville hatt dramatiske følger for kulturlivet der vi bor. Hvordan da, tenker dere kanskje? Jo, jeg tenker på de følgene, de konsekvensene, som det ville hatt for de lokale korpsene, som vi forventer skal spille for oss på 17. mai, for dem som skal brodere og sy bunaden vår, for dem som skal være instruktører for seniordansere, for folkedansere, for dommerkurs i fotball, for speiderne osv., osv. Rekken av frivillige organisasjoner som drar nytte av tilskudd til studieaktivitet, er lang og mangfoldig – og de går gjennom studieforbundene. Kuttene som ble foreslått, mener jeg vitner om manglende kompetanse og et snevert kunnskapssyn hos Høyre og Fremskrittspartiet. I tillegg til å reversere regjeringas kuttforslag har vi i Senterpartiet foreslått å øke bevilgningen til momskompensasjonsordningen for frivillige organisasjoner og å la studieforbundene ta del i ordningen, noe som vi mente har ligget til grunn helt siden ordningen ble etablert. Vi stiller oss uforstående til at studieforbundene ikke får refundert sine momsutgifter på linje med andre frivillige organisasjoner.
Pål Farstad (Venstre), 2014-12-10:
Jeg er glad for at en samlet komité slår fast at region- og distriktsoperaene må styrkes parallelt med satsingen på Den Norske Opera & Ballett. Komiteen treffer godt når den sier at gjennom et utstrakt samarbeid mellom profesjonelle og amatører er region- og distriktsoperaene med på å bygge den kulturelle grunnmuren rundt i Norge. Det er behov for å satse på opera- og kulturhus i Kristiansund, et hus som skal huse Operaen i Kristiansund, Nordmøre Museum, Kristiansund bibliotek og Kristiansund kulturskole. Arbeiderpartiets merknad i budsjettet som peker på akkurat det, er derfor gledelig. Realisering av et slikt prosjekt, et slikt hus, er særdeles viktig – ja, egentlig avgjørende – for å videreutvikle Operaen i Kristiansund, som har fast plass på statsbudsjettet og status som ressurs- og kompetansesenter for distriktsopera. Byens opera er resultat av Norges eldste operatradisjoner, med spor tilbake til 1805. Den har siden 1928 produsert og satt opp en mengde operaer, operetter, musikaler og ballett- og danseforestillinger, derav en lang rekke norgespremierer og til og med enkelte verdenspremierer. Bedre fasiliteter er påkrevd. Operaen i Kristiansund driver et utstrakt samarbeid med andre, både kulturinstitusjoner og skoleverket. Ungdommer deltar på scene og i orkester sammen med voksne, profesjonelle og amatører i samhandling. Slik overleveres tradisjon, kunnskap og ferdigheter innen musikkteater. I tillegg til operaen har også Nordmøre Museum et sårt tiltrengt behov for nye lokaler. Det er særs positivt at museet og operaen har funnet hverandre i husspørsmålet, både for å oppnå synergier selskapene imellom og for publikum og brukere av tilbudene i et slikt hus. Museet skal presentere hele Nordmørsregionen, og en samling i et slikt hus i Kristiansund vil gi et betydelig løft for formidlingen av bl.a. kystkulturen på Nordvestlandet. I tillegg har man en viktig folkemusikksamling å presentere. Kristiansundoperaens grunnlegger Edvard Bræins samling av folkemusikk forener musikkhistorie med gjenstandsfortellinger og formidling av handlingsbåren kunnskap. I tillegg er Nordmøre Museum og Operaen i Kristiansund viktig i et reiselivsperspektiv. Som startpunkt eller endepunkt på den nasjonale turistveien Bud–Kristiansund, vil et nytt bygg med attraktive fasiliteter være et løft for det kulturbaserte reiselivet i Møre og Romsdal. Dagens fasiliteter vil på ingen måte kunne gi et slikt løft. Nordmøre har institusjonene og kunnskapen, nå venter de på bygningen i Kristiansund som kan bidra til å utvikle disse videre for regionen.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2014-12-10:
Norge er et av verdens beste land å bo i, og det har vi fått gjennom at vi har et godt velferdssamfunn, det gjenspeiler seg i god levestandard og i mange leveår. Det handler om gode barnehager, det handler om eldreomsorg, det handler om deltagelse, kultur osv., og ikke minst handler det om en god offentlig fellesskole og retten til en god skole, som vår kjære fredsprisvinner understreket flere ganger i dag. Det andre er muligheten til å bo og leve rundt omkring i hele landet vårt. Det er å delta i frivillig sektor, de frivillige organisasjonene og å utvikle lokalsamfunn som gjør at barn og ungdom får en god oppvekst. Jeg registrerer at representanter for Fremskrittspartiet, både Thomsen og Stordalen, prøver å ta æren for at de er idrettspartiet. Jeg vil minne om at det i den rød-grønne regjeringstiden – åtte år – ble fremmet en frivillighetsmelding, det ble fremmet en idrettsmelding, Den norske idrettsmodellen, og flere økonomiske ordninger. I 2007 var overføringene til norsk idrett på rundt 1,2 mrd. kr, men etter at den rød-grønne regjeringen hadde innført en momskompensasjonsordning for varer og tjenester for norsk idrett og frivillighet, etter at vi hadde innført en momskompensasjon for bygging av idrettsanlegg, og etter at vi innførte en grasrotandel til norsk idrett, vil vi kanskje i 2015 begynne å nærme oss 3 mrd. kr til norsk idrett gjennom disse ordningene. Det er mer enn en fordobling siden den rød-grønne regjeringen iverksatte disse tiltakene. Og spillemiddelordningen, der det også ble vedtatt en opptrapping over tre år, har nå kommet opp i 64 pst. – det ble det også lagt grunnlaget for i den rød-grønne regjeringen. Noe annet som er viktig, er fjerning av 26-årsregelen for funksjonshemmede, slik at de kan drive med idrett. Det er over 11 000 medlemmer i norske idrettslag som er funksjonshemmede, som nå har muligheten til å kunne delta på en langt bedre måte enn tidligere. Fortsatt vil det være behov for å styrke allerede etablerte tilskuddsordninger og ikke minst bidra til at frivillige, tillitsvalgte og aktive i norsk idrett kan bruke mer av tiden sin på annet enn å administrere – og heller på aktivitet. Dagens enerettsmodell har siden 1948 vært en modell som norsk idrett, norsk frivillighet har slått ring om, som har vært med og finansiert frivilligheten og idretten. Dette sår den nye regjeringen tvil om – i sterk motsetning til hva norsk idrett og frivilligheten ønsker. Dette er en utfordring som på en måte avgjør hvordan finansieringen for dette området vil være i årene framover.
Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2014-12-10:
Det har vært interessant å følge debatten. Jeg må si at norsk frivillighet er virkelig noe av grunnstammen i samfunnet vårt når det gjelder deltakelse i alle landets kommuner. Arbeiderpartiet foreslår i sitt alternative statsbudsjett et anleggsløft for norsk idrett på 400 mill. kr i året over tre år, altså 1,2 mrd. kr. Det ville ha gitt norsk idrett et stort løft og gjort at det etterslepet vi har i dag, kunne ha blitt redusert betydelig. Samtidig vil endringen i tippenøkkelen opp til 64 pst. bety over 300 mill. kr mer til norsk idrett hvert år framover, noe som er veldig viktig. Men det er også et faresignal her, for flytter vi flere oppgaver inn i tippenøkkelen, vil det bety at det blir mindre til anleggsbygging rundt omkring. Derfor tror jeg det er viktig at når vi flytter flere typer prosjekter inn, om det er nasjonalanlegg eller andre prosjekter, må det finansieres utover spillemidlene. Det tror jeg vil være det beste for alle. Vi skulle ha hatt en OL-søknad som det ikke ble noe av. Hele det politiske Norge var opptatt av å imøtekomme norsk idrett med et anleggsløft og ikke minst av at vi i Norge skal være vertskap for store internasjonale arrangement i årene framover. Jeg registrerer som positivt at regjeringen har bidratt til VM på sykkel i Bergen, ikke minst Arctic Race of Norway. Men utfordringen framover er at når særforbund, kretser og idrettsforbund ønsker å iverksette søknadsprosesser for EM, VM og OL, bør det skje i tett dialog med regjeringen. Samtidig bør det kanskje avsettes et eget fond, et arrangementsfond, hvor særforbund og arrangører kan søke, og at det ikke blir slik at aktører driver med lobbyvirksomhet overfor komiteer her i Stortinget eller overfor regjeringen, men at det er en forutsigbarhet ved at alle som påtar seg et ansvar rundt omkring i Norge for å være vertskap for store internasjonale arrangement, får god og bred støtte gjennom et eget arrangementsfond som kan finansieres over statsbudsjettet. Ellers er jeg enig i det representanten Aasrud sa om dette med nasjonalanlegg. Vi har anlegget i Vikersund og bob- og akebanen, spesialanlegg hvor det ikke bare trengs investeringer, men også midler til drift for å skape aktivitet i disse anleggene i årene framover.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-12-10:
Det er helt riktig at regjeringen foreslo å omdisponere midlene på helsebudsjettet – totalt 15,4 mill. kr – som var helsebudsjettets andel av spleiselaget til Den kulturelle spaserstokken. Den omdisponeringen var begrunnet med at midlene skulle brukes mer til individrettet bruk av musikk som behandling, særlig overfor demenspasienter. Endringen skulle skje fra 2016. Kommunene ville hatt god tid til å områ seg. Men i forliket med Venstre og Kristelig Folkeparti ble midlene til Den kulturelle spaserstokken – 30,8 mill. kr – videreført over Kommunal- og moderniseringsdepartementets budsjett, slik at kommunene kan søke fylkeskommunene om tilskudd. Jeg anser at det er en god plassering av slike midler, all den tid det er kommunene som har ansvar for pleie- og omsorgstjenestene i kommunene, også det å skape livsglede og kvalitetsopplevelser for sine eldre og pleietrengende. Det foregår mye bra ute i kommunene, også når det gjelder å skape kulturinnslag i pleie- og omsorgstjenesten. Ordningen med Den kulturelle spaserstokken, som ble innført i 2007, er en statlig tilskuddsordning, men den fullfinansierer ikke tiltakene. Mange norske kommuner tar stort ansvar, også økonomisk, for å skape disse kulturopplevelsene. Noen kommuner søker ikke engang om disse tilskuddene, og frivillige gjør en stor innsats. Representanten Kolberg sa i sted at «kultur er et uttrykk for demokrati og for sivilisasjon». For de aller mest sårbare pasientene våre, demenspasienter, er kultur og musikk enda mer, vil jeg nesten våge å påstå. Det er verktøyet som skaper sammenheng i hverdagen. Mange av disse pasientene vandrer urolig omkring. De finner ingen sammenheng i hverdagen lenger. Der er musikk som terapi, som behandling, helt uovertruffen. Det reduserer bruk av medisiner. Det skaper ro i avdelingen. Det skaper livskvalitet for disse pasientene. Jeg har respekt for at Arbeiderpartiet ønsker å videreføre Den kulturelle spaserstokken som ordning slik de innførte den i regjering. Det jeg ikke forstår, med de siste ukers medieoppmerksomhet om hva som virkelig er behovet i norsk eldreomsorg – nemlig behovet for mer kompetanse, for mer kvalitet, for færre brudd på menneskerettighetene, for mer kvalitet i pleien – er at ikke Arbeiderpartiet ønsket å være med på å bevilge 15,4 mill. kr til kompetanseutvikling i kommunene på dette feltet. Så kan det være at det er musikkterapeuter som skal bidra, men det er de ansatte som hver eneste dag skal bruke musikk i pleien og skape livskvalitet for dem som trenger det.
Roy Steffensen (Fremskrittspartiet), 2014-12-10:
Dette er bare vill gjetning, men i motsetning til de andre på talerstolen i denne saken, som jeg antar ikke har spilt poker, har jeg faktisk spilt – og spiller – poker, noe jeg slett ikke er alene om. Rundt 8 pst. av befolkningen, altså over 350 000 nordmenn, spiller poker aktivt, enten på nett, i utlandet eller i uformelle pokerlag i kjellerstua. I år hadde jeg gleden av å delta i norgesmesterskapet i freeroll her i Oslo. Der var det omtrent 1 000 deltakere. Det viser at interessen for dette er enorm, når så mange velger å delta på et gratis arrangement. I årevis har det imidlertid vært straffbart med pokerspill på norsk jord, og Norge og Albania er i dag de eneste landene i Europa som forbyr folk å spille poker med pengepremier. Tatt i betraktning den høye andelen av pokerspillere i Norge skjønner man at lovverket er avleggs og trenger fornying. Tiden er inne for å legalisere poker og la de aktive spillerne få lov til å drive lovlig i Norge, noe som vi i dag har muligheten til å bidra til ved å liberalisere regelverket som omhandler private pokerlag. Dette er en regelendring som skulle vært på plass for lenge siden, men jeg registrerer at motstanden mot dette fortsatt er til stede, og at argumentene bl.a. er frykten for spilleavhengighet. Mennesker i Norge kan i dag spille vekk en god del penger på tilbud i regi av Norsk Tipping, men får altså ikke muligheten til å spille poker om penger. Dette henger ikke på greip. Ferdighetsspill som poker er ulovlig, mens flere av spillene til Norsk Tipping har flere titalls millioner kroner i potten, bokstavelig talt: Lotto, bingo, rulett og rene lykkespill. Men lykkespill er tydeligvis uproblematisk for bl.a. representantene fra Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti, for hvis spilleren taper, går pengene til Norsk Tipping, som igjen får dele dem ut til gode formål som disse representantene kan være med og ta æren for. På telefonen min har jeg Norsk Tipping-appen. Her kan jeg bestemme beløpsgrensene for hva jeg vil satse hos Norsk Tipping. Beløpsgrensene er altså 40 000 kr per dag, de er 100 000 kr per uke og 300 000 kr per måned. De har vært uforandret i årevis, uten at de politikerne som nå har tatt til orde for spilleavhengighet, har brydd seg nevneverdig om det. Representantene fra Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti har altså ingen problemer med dette, for frykten for spilleavhengighet er fraværende så lenge Norsk Tipping og staten markedsfører det og får en del av kaken, men å tillate at en vennegjeng skal kunne kose seg med poker en fredagskveld, hvor de maksimalt kan tape 1 000 kr, er uansvarlig.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2014-12-10:
Jeg stemte feil.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-04-08:
I den forrige kontroll- og konstitusjonskomiteen gikk alle partier, unntatt medlemmene fra Fremskrittspartiet, inn for at presidentskapet burde bli bedt om å se nærmere på behovet for en justering av hvordan kontrollen med de hemmelige tjenestene skulle fungere. Dette er et viktig og krevende spørsmål. Hemmelige tjenester er et nødvendig virkemiddel i en virkelig, brutal verden, og det er ikke minst viktig at det er demokratisk kontroll over det. EOS-utvalget er virkemiddelet, og det som er vesentlig, er at EOS-utvalget hele tida har lovhjemler og en praksis som er slik at det ikke kommer på etterskudd i forhold til hva som kan utvikle seg av ukultur som kan sette de hemmelige tjenestene i miskreditt. Det som står i denne innstillinga, er i all hovedsak enstemmig, men jeg vil knytte noen kommentarer til noe av det. Det står i innstillinga at EOS-utvalget i årsmeldinga peker på en utvikling i retning av et nærmere samarbeid mellom de hemmelige tjenestene, særlig PST og E-tjenesten, og at komiteen er innforstått med at det er riktig å videreutvikle det, samtidig som en slik såkalt videreutvikling medfører behov for at EOS-utvalget får nødvendige virkemidler. Jeg vil understreke at dersom en foretar en sånn endring, må Stortinget vedta de nye samarbeidsmønstrene og gi hjemmel for dem, slik at det er klinkende klart at dette er noe som Stortinget er innforstått med. I dag skal det være en klar og tydelig ansvarsfordeling mellom PST og E-tjenestene, og for Senterpartiet er det sentralt. På samme måte som vi skal ha en klar ansvarsfordeling mellom de militære styrkene og politiet i Norge, er det viktig at vi har en klar ansvarsfordeling mellom PST, som er innenlands, og E-tjenesten, som er utenlands. Det er overordentlig viktig å ha framme. Det som også står i innstillinga, avgitt enstemmig, er at det utvalget som nå blir gitt i oppgave å drøfte videre forhold, skal se på: «Hvordan sikre norsk demokratisk kontroll av fremmede staters overvåkning av norske borgere». Jeg vil dvele ved det. Det er utrolig vesentlig. Vi har dessverre sett eksempler som har skapt dyp uro om dette. Vi må få vekk den ukultur som Snowden-saken har vist at vi har på det området – ja, det er noe langt mer enn det. Det vi erfarer, er at våre NATO-allierte opptrer slik at man virkelig kan stille spørsmålstegn ved hva som foregår. Jeg kan ikke sterkt nok understreke at det utvalget som skal se på det, må være spesielt årvåkent akkurat på det punktet. Hvis ikke det punktet er klinkende klart – at vi ikke bare har kontroll med våre egne E-tjenester eller PST, men også at det demokratiske Norge har oversikt over hva våre NATO-allierte driver med i Norge – er vi hardt ute og kjører. Her må det ikke være noen tvil, slik det har blitt i det siste. Jeg vil sterkt oppfordre til at utvalget tar dette meget alvorlig, slik at man får en annen atferd på det punktet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-08:
Jeg må si jeg hadde forventet at statsråden hadde gått nærmere inn på de fakta som er presentert, fordi det må jo få noen konsekvenser for de politiske vurderingene som gjøres i saken. Først har jeg lyst til å ta tak i et ord som statsråden brukte helt først i innledningen sin, der han sa at vi må ha et robust system. Hva betyr det at vi skal ha et robust system? Betyr det at vi kan ha et system som vi vet i dag er slik at en del av disse ungdommene ikke klarer å få lagt fram saken sin på en skikkelig måte fordi de er redde, fordi de har vært på flukt i mange år, og fordi de kanskje også har blitt fortalt en masse løgner om hvordan de skal oppføre seg når de kommer til et asylintervju? Hvordan kan systemet være robust nok med tanke på rettssikkerhet for disse ungdommene? Hvordan kan dette systemet være robust nok for å følge dem opp på en slik måte at vi ikke påfører dem ytterligere helseskade? Ingen er uenig i at man skal forsøke å finne barnas foresatte, og at de i størst mulig grad skal kunne forenes med dem. Alle er enige i det, men problemet i disse sakene er jo at man ikke finner dem. Det eneste svaret statsråden nå har, er å si at det skal være akkurat som det er. Så sier statsråden at i den avtalen som nå er gitt, har man laget en ny mottaksstruktur, og at man da skal fokusere på raskere retur. Hva slags konsekvenser har det for de funnene som nå er gjort når det gjelder barns helse, f.eks. at de da ikke får fullført helsebehandling, at de ikke klarer å konsentrere seg og blir syke av nettopp tanken på at de skal reise tilbake til noe de kanskje ikke har vært i kontakt med på mange år, der de ikke kjenner noen? Hvordan har i så fall statsråden tenkt å gjennomføre dette? Har statsråden også gått igjennom hvordan dette håndteres i andre land? Det er jo ikke alle land som har denne ordningen Norge har. En del andre land har ikke de begrensningene når det gjelder enslige mindreårige asylsøkere som Norge har. Til slutt til dette med at det har hatt en innstrammende effekt. Ja, det har det. Det har hatt en innstrammende effekt kun av hensyn til Norge. Av hensyn til barn som tvinges til å legge ut på flukt i verden, har det hatt en negativ effekt fordi færre av dem kan komme til Norge, så disse effektene er jo kun av hensyn til Norge og ikke av hensyn til asylbarna.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-08:
Jeg vil takke mine medrepresentanter fra Kristelig Folkeparti og Venstre for å ha deltatt i debatten. Jeg er helt enig i alt de har sagt. Jeg vil også si at når statsråden er her, er det vel fordi han må, fordi jeg har bedt ham om det. Fremskrittspartiet ellers har ikke tatt ordet, Høyre har ikke tatt ordet og Arbeiderpartiet har ikke tatt ordet. Det sier vel sitt om hvorfor disse sakene står i stå. Det sier også sitt om hvem det er som sier at de innvandringspolitiske hensynene alltid skal telle mest. Sjøl om vi har ratifisert Barnekonvensjonen og mener at vi oppfyller den, må jeg si jeg er i tvil i disse sakene. Det betyr at når konflikten er der, er det barnets beste som skal gjøres gjeldende. Når vi går igjennom disse rapportene som viser hvordan virkningen av den politikken vi fører i dag, er, er det veldig vanskelig å forstå at det stemmer. Det handler f.eks. om Utlendingsnemndas behandling av sakene. Barn har ifølge Barnekonvensjonen rett til å bli hørt. Er det da i tråd med konvensjonen at vi ikke hører de enslige mindreårige asylsøkerne i klageomgangen? Jeg hører at noen mener at det er tilstrekkelig at UDI gjør det, men vi vet hvor vanskelig det er for mange av disse ungdommene å fortelle hva de egentlig har opplevd. Oppfyller vi da kravene i Barnekonvensjonen? Vi oppfører oss som om dette skulle vært høyt utdannede akademikere, som er voksne og har levd trygge liv, sånn at de skal kunne håndtere dette robuste systemet vi har. Er det sånn at vi faktisk registrerer hvem det er som har helseproblemer som kunne gitt grunnlag for opphold på humanitært grunnlag? Nei, jeg er ikke sikker på det. Jeg tviler sterkt på det etter de store og omfattende undersøkelsene som nå er gjort, og også etter de henvendelsene som UDI har gjort til departementet i sakene. Er vi så sikre på at de vedtakene som fattes, er riktige? En del av de sakene som vi så i filmen «De andre» til Margreth Olin, ble omgjort fordi det kom inn noen andre og så. Det ble offentlig, og man fikk på bordet den reelle situasjonen for disse ungdommene. Er det slik at alle av disse ungdommene har noen som ser dem og som kan hjelpe dem i denne prosessen? Nei, det er ikke det. Det er ikke sånn at enkeltpersoner som Margreth Olin eller NOAS kan følge hver enkelt av dem. Jeg mener at disse undersøkelsene vi nå har fått, må gjøre at vi må endre politikk på dette området.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-08:
Vi har nå en landbruksminister og en regjering som lovte å bygge ned matjord, og gjorde det, og som har vært imot å lage en nasjonal plan, men som nå har sagt ja til å lage en strategi av en nasjonal, ikke-fornybar, livsviktig ressurs. Ministeren viser også hele tiden til lokale forhold der det har vært ulike syn fra ulike partier. Det er nettopp et eksempel som viser at man trenger en sterkere nasjonal styring på dette området hvis man skal greie å ta vare på matjorda, fordi det er veldig mange ulike hensyn som presser seg fram lokalt. Da er spørsmålet om ministeren ønsker at en slik strategi skal være styrende på nasjonalt nivå med hensyn til volum på matjord? Og er det slik at statsråden er for en ordning der man kan erstatte nedbygd matjord med krav om oppdyrking av ny jord, f.eks. dobbelt?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-08:
Det er grunn til å spørre representanten fra regjeringspartiet Høyre hva han tenker om å skulle gå til en forhandling der man sjøl så tydelig har sagt at man gjerne vil tape en sak – om ikke dette er en strategi fra flertallet for å tape saken under forhandlingene, og komme til Venstre og Kristelig Folkeparti med et fait accompli, som sier at det var dette vi fikk. «Så får vi jo se hva forhandlingene bringer», sier representanten Gundersen – og så «får vi se». Det er da interessant å vite hva Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen vil legge på bordet i de forhandlingene, når det ikke er noe flertall i Stortinget for det regjeringen vil. Men likevel sier regjeringen at de vil gjøre det. Er det slik at de kommer til å forhandle på posisjonen til flertallet i Stortinget, eller på mindretallsregjeringens posisjon?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-08:
Representanten Hjemdal sier hun er fornøyd med merknadene som står i innstillingen. Samtidig refererer man i brevet fra statsråden til komiteen til et møte med EU der man orienterte «om de faktiske forhold i møte med EUs kommissær». Hun fortsetter videre: «I nevnte møte orienterte jeg samtidig om Regjeringens posisjoner og målsettinger. Regjeringen har som målsetting å reversere omleggingen til prosenttoll.» Det er ingen hemmelighet at denne regjeringen har et ønske om å gå på et tap i denne saken. Er det slik at Kristelig Folkeparti nå har forsikret seg om at det er Stortingets flertall som ligger til grunn for de forhandlingene som skal føres, nemlig at ostetollen skal bli stående, eller er det slik at den helhetlige vurderingen som representanten nå viser til, gir spillerom for regjeringen for det synspunktet som regjeringen egentlig har, og som de har varslet EU om?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-08:
Jeg registrerer at representanten fra Høyre syns det er morsomt å holde på med sånne hersketeknikker, for liksom å late som om det er noen som har mindre respekt for andres synspunkter enn det som representanten fra Høyre har. Da kan jeg vel si at de synspunktene som SV har, er entydig like med dem som næringen har – de er de samme som Bonde- og Småbrukarlaget sier, som Bondelaget sier, og som næringsmiddelindustrien sier. Da trengs det sterkere virkemidler enn dem som har vært tatt i bruk i det siste, og én av de nye, sterke virkemidlene man valgte å ta i bruk, var nettopp denne tollen for å beskytte norsk produksjon. Så det trengs flere virkemidler og ikke færre. Færre virkemidler vil eskalere den negative utviklingen ytterligere.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-04-08:
Da kan jeg kanskje få replisere med den samme ordbruken som Gundersen velger å bruke, nemlig at «tomme tønner ramler mest». Jeg syns at Gundersens innlegg i denne saken også bærer preg av det. For en entydig næring støtter de posisjonene som SV har, og er entydig uenig med den landbrukspolitikken som Fremskrittspartiet står for, og som Høyre står for, og da stoler jeg mer på næringen enn på Høyre.