Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-10-17:
Jeg syns at dette har vært en ganske nedslående og deprimerende debatt. Det er, kan man kanskje si, ikke så rart, for når verdenssituasjonen er alvorlig, er det heller ikke noen grunn til å bli spesielt lystig innstilt. Men jeg kan altså ikke fatte og begripe hvorfor det skal være sånn at det i det norske storting skal være uhørt og ufint å diskutere de alvorlige utviklingstrekk som man nå ser i forhold til FN, i forhold til folkeretten og i forhold til USAs alenegang, mens debatten raser i Kongressen. Det syns jeg er meningsløst. Jeg skulle inderlig ønske at man fikk et helt annet klima og en helt annen holdning til å diskutere alvorlige utenrikspolitiske spørsmål. Selv om det ikke fins enkle svar på mange av dem, er jo en av de virkelig store utfordringene verden nå står overfor, at vi sitter igjen med én supermakt, økonomisk og militært, som kan ta seg til rette, som ber om FN-mandat, men som veldig lett kan blåse i det hvis de ikke får det. Det er dagens maktforhold. Nå er det ikke sånn at utenriksministeren har sagt at det som nå er diskusjonen rundt situasjonen i Irak og den resolusjonen som diskuteres i Sikkerhetsrådet, direkte har noe å gjøre med kampen mot terror. Og det er viktig, for det er fryktelig viktig å skille mellom det som dreier seg om kampen mot masseødeleggelsesvåpen på den ene siden, og kampen mot terror på den andre. Det er heller ikke sånn at jeg, i hvert fall, har klart å se at det internasjonalt er dokumentert noen direkte kobling mellom Saddam Hussein og Al Qaida, selv om det fins noen spredte opplysninger om det. Vi er nå i en situasjon hvor jeg syns det er fryktelig vanskelig å få vite hva som er den norske holdningen til den situasjon at USA kan ta seg til rette, kan påberope seg helt andre rettigheter enn det andre land i verden har, kan mene at et regimeskifte i et land er en god nok grunn til en invasjon, og kan mene at det er rimelig å kunne gå til forebyggende angrep mot andre nasjoner. Da er man nemlig i en veldig annerledes og mye mer alvorlig internasjonal situasjon, der Norges interesser som et lite land står helt i motstrid til hva som er en supermakts interesser. Der syns jeg ikke at man får klar tale fra den norske regjering. Jeg får heller ikke noe svar når jeg spør om det ikke er sånn at det vil undergrave FN som en internasjonal arena for alle nasjoner dersom de fem vetomaktene i FN nå skulle få særrettigheter i forhold til å sende sine «egne» våpeninspektører i FNs gruppe av våpeninspektører. Alt dette undergraver jo FNs mulighet til å drive en overnasjonal og effektiv internasjonal rettsorden – når det er noen som skal være likere enn andre. Så syns jeg det er forstemmende at man ikke har vært inne på hva man faktisk risikerer hvis man nå skulle gå til invasjon i Irak, uansett om man har et klart vedtak i Sikkerhetsrådet eller ikke. Vi er altså i en situasjon hvor man på den ene siden sier at Saddam Hussein når som helst er klar til å bruke masseødeleggelsesvåpen, men hvor det er et faktum at han ikke har gjort det eller har truet med å gjøre det. Og det er ingenting i dagens situasjon som skulle tilsi at den er mer tilspisset nå enn for ett eller to år siden. Men hvis man mener at Saddam Hussein er så farlig og så klar til å bruke masseødeleggelsesvåpen, hvorfor i all verden skulle da ikke en så farlig despot og diktator nettopp bruke dem i en situasjon hvor han så at han ikke hadde noe mer å miste? Det er jo nettopp en situasjon som kan framprovosere bruk av eventuelle masseødeleggelsesvåpen, hvis de fins der. Det er de faktiske forhold. Man kan risikere mer med en krig enn uten. Så er jo Vestens dobbeltmoral i forhold til dette ganske provoserende. Husk nå på at Saddam Hussein er skapt av Vesten. Det var ingen som protesterte da Saddam Hussein brukte kjemiske våpen mot Iran, tvert imot la Reagan den gangen skylden på Iran. Financial Times kan dokumentere at Dick Cheneys eget oljeselskap, Halliburton, søkte om unntak for sanksjonsbestemmelsene så sent som i 1998–1999. Den gangen var det greit å benytte seg av Saddam Hussein for å tjene penger. Det er altså USA som har forandret seg, og ikke Irak. Irak har vært like ille hele veien. Disse problemstillingene mener jeg at man burde ha kommet inn på i løpet av en så viktig debatt(presidenten klubber) (presidenten klubber)