Tone Merete Sønsterud (Arbeiderpartiet), 2014-10-21:
Først takk til interpellanten for å reise en viktig sak. I kirke-, utdannings- og forskningskomiteen ligger det nå to forslag som omhandler det samme temaet, slik interpellanten opplyste om: ett fra Senterpartiet og ett fra Arbeiderpartiet. Undersøkelsene viser at kun 50 pst. av norske tiåringer regnes som sikre svømmere. Så kan det kanskje være noe usikkerhet rundt tallene, slik som kunnskapsministeren sa, men uansett: Dette er ikke godt nok, og vi i Arbeiderpartiet mener at det nå trengs en nasjonal plan for å sikre kvaliteten på svømmeundervisninga. I dagens læreplan står det at elevene etter 4. årstrinn skal være trygge i vann og svømmedyktige. Dette mener vi er for diffust. Vi mener at målene i læreplanen må bli tydeligere og mer konkrete. Norges Svømmeforbund mener at målet bør være at man skal kunne holde seg flytende og kunne svømme sammenhengende i 200 meter. Det mener vi er et godt utgangspunkt, men for å få gjort noe trengs det selvfølgelig et flertall i denne sal. Derfor er det veldig positivt og ekstra gledelig at det er Venstre som tar opp denne saka i dag, og er så tydelig i sitt budskap. Det lover godt for den videre behandling av vårt forslag, for vi må jo alle gjøre hva vi kan for å unngå at menneskeliv går tapt på sjøen. I forrige uke hadde jeg et nyttig møte med Norges Livredningsselskap. Deres budskap er at svømmeopplæring også må foregå utendørs for å være drukningsforebyggende, slik interpellanten også er opptatt av. De mener at man bør lovfeste og sette målene for både svømmeundervisning og selvberging inn i læreplanen for 1. til 4. trinn. Hovedårsaken til drukning er fall fra land, brygge, is eller båt eller under bading. Det betyr at de fleste drukningsulykker skjer svært tett innpå redningsmulighetene, faktisk mindre enn 3 meter. Paradoksalt nok: De fleste som drukner, kan svømme, men under andre forhold, som f.eks. i et basseng. Svømmeopplæringa i dag skjer vanligvis inne, i et basseng med varmt vann. Det man ikke lærer, er å forebygge drukninger og selvberging. Norges Livredningsselskaps viktigste punkt til dette er at man skal ha kjennskap til vannmiljøene – den variasjon og de utfordringene som ligger der, og hvordan man forholder seg til disse på en fornuftig måte det gjelder å kunne svømme i sjø, håndtere utfordringer som å falle uti, å kunne svømme med klær i kaldt vann, i bølger, i strøm osv. det også er viktig å kjenne til egne, personlige begrensninger knyttet til de til enhver tid gjeldende forhold og forstå når forholdene ligger til rette for å ha det hyggelig i vannet, når man bør ta sikkerhetsmessige forholdsregler, og når man faktisk bør holde seg unna vannet I 1960 regnet man med at 70 pst. av Norges befolkning kunne svømme. Dette var før vi fikk svømmehaller av noen betydning, og svømmeopplæringa foregikk på sommerstid, ute i sjøen, i innsjøer og i elver. For at enda flere skulle ha bedre muligheter for å lære å svømme, begynte man å bygge svømmehaller, og det er selvfølgelig bra. Problemet var at i stedet for at opplæring i basseng ble et supplement til den eksisterende opplæringa utendørs, ble det gradvis til en erstatning. Dette har resultert i at det meste av det drukningsforebyggende innholdet i opplæringa er borte i dag. Kombinerer vi de mulighetene vi har for å være ute om sommeren, med de mulighetene vi har gjennom å bygge svømmehaller, er mulighetene for god svømmeopplæring bedre enn noen gang. Norges Livredningsselskap på Sætre skole i Hurum har hatt et prosjekt med utendørs svømmeopplæring som er gjennomført innenfor eksisterende rammer – ingen ekstra kostnader. Da prosjektet var avsluttet, kunne 52 av 55 elever svømme og mestre selvberging i kaldt vann. Vi vet at det er mange fremmedkulturelle som ikke kan svømme. De kjenner ikke norsk kultur og natur, og mange har en religion som skaper ekstra utfordringer, knyttet til f.eks. bekledning. De kan være med på dette uten problemer, fordi svømmeundervisninga faktisk foregår med klær på. Med hensyn til den av interpellasjonene som er rettet til barne-, likestillings- og inkluderingsministeren, blir også folkehelsemeldinga som vi venter på, viktig, og der må Stortinget øve et sterkt påtrykk for å få svømmeopplæring for absolutt alle. Jeg synes Norges Livredningsselskap har mange gode innspill, som vi også bør ta med oss i den videre behandling av disse sakene. Til slutt: Jeg er enig med statsråd Horne i viktigheten av det arbeidet som frivillige organisasjoner gjør når det gjelder integrering – og i denne forbindelse svømmeopplæring. Hun understreket også i sitt svar til interpellanten at det var lite hun kunne gjøre, men at det viktigste faktisk var å bevilge penger til disse organisasjonene. Da kan jo ikke løsninga være å kutte i bevilgninger til organisasjoner, slik man nå gjør i forslaget til statsbudsjett.