Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2016-01-12:
Takk til interpellanten for å ha gitt Stortinget en mulighet til å debattere viktige saker. Akkurat slik interpellanten sa, og for så vidt også statsråden sa i sitt svar, har Norge i langt større grad enn andre land greid å utjevne både sosiale og økonomiske forskjeller og også å skape levedyktige lokalsamfunn i alle deler av landet. Det har ikke kommet av seg selv. Man kan si at man har greid å bremse en utvikling som er uunngåelig. I Arbeiderpartiet mener vi at vi fortsatt bør gjøre det, for bare sånn kan vi lykkes med å ta alle landets ressurser i bruk. I tiden vi står i, og i tiden som ligger foran oss, blir det en betydelig oppgave. Det er lett å enes om at det er regionene i Norge som står for verdiskapingen. Regionene i Norge har noen kjennetegn. De har sine næringsstrukturer, de har sine kunnskapsmiljø, som utfyller hverandre i en nasjonal sammenheng, og flere av dem hevder seg meget godt internasjonalt. For å si det slik som også statsråden sa det: Verdiene inn til statskassen, eksportverdiene, ligger ute i distriktene. Vi vet hvordan dette utvikler seg over årtier. Store sentrale kommuner vinner, mens små distriktskommuner taper når det gjelder utvikling innen næringsliv og bosetting. Likevel finnes det gledelige unntak. Men det overordnede bildet i Norge er sentralisering, altså at stadig flere bor og jobber i sentrum og færre i distriktene. Disse endringene skyldes at folk flytter mot sentrum, og slik sett blir også fødselsoverskuddene større der og synker i periferien. Det er klart at slik har det vært i årtier. Det som er litt bekymringsfullt nå, og som vi skal være veldig obs på fra denne sal, er at vi nærmest får en generasjonseffekt. Det blir i løpet av de neste ti til tyve årene en ganske radikal endring i alderssammensetningen i veldig mange av distriktskommunene våre, samtidig som veksttakten i Oslo er giret opp enda et hakk. Oslo er nå den hovedstaden i Europa med absolutt størst vekst. Denne kampen om den delen av arbeidskraften som kjøper hus og søker barnehageplass, blir enda tøffere for de delene av landet som ikke tilbyr hele spektret av urban livsstil og yrkesmessig mangfold for folk med høy utdannelse. Dette vet vi. Derfor trenger vi også en kraftfull politikk for å møte det. Jeg blir glad når jeg hører at statsråden har vært i fylkesordførerkollegiet. Jeg har også vært der. Jeg anbefaler statsråden å jobbe mer med det kollegiet framover. Jeg ser fram til regionalmeldingen nå i vår. Jeg ser også fram til den bebudede meldingen om storby og distrikt i 2017. Det er lett å dokumentere sammenhengen mellom pendlermuligheter og regional utvikling. Det er sånn at jo lenger bort fra sentrum en kommer, jo mer er man avhengig både av god infrastruktur, av regional planlegging og av en offensiv stat som også ser muligheten for å bygge kompetansemiljø utenfor hovedstaden. For Arbeiderpartiet er det fortsatt sånn at det gamle slagordet «By og land, hand i hand» gjelder, men det vil ikke stå seg i framtiden uten en mer radikal politikk. Grunnen til at vi har greid å holde denne skansen tidligere når vi har opplevd tilsvarende brytningstider, er vår evne til organisering, vår evne til å bygge kunnskap og vår felles vilje til å foredle naturressursene for fellesskapet. Jeg kunne tenkt meg at statsråden var enda mer frampå, men jeg synes det viktigste her er at vi deler analysen. Så vil jeg bare gjenta at det å spille på den regionale kraften som ligger i de ulike regionene våre, er det som vil være viktigst når vi skal sikre inntekten for velferdssamfunnet vårt framover.