Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-10-18:
Representanten Dørum reiser en viktig debatt, for som kjent og som sagt er det ofte politiet som har den første kontakten med psykisk sjuke i akutte og nødliknende situasjoner. Politiet gjør en stor innsats overfor denne gruppa mennesker. Så er det sjølsagt slik, som også representanten Dørum sa, at politiet og helsetjenesten har ulike oppgaver og ulikt ansvar i tilknytning til håndtering av psykisk sjuke personer: Helsetjenesten har sjølsagt ansvaret for å yte øyeblikkelig helsehjelp og tilby nødvendig helsehjelp til personer med psykiske lidelser. Politiet har en generell plikt til å hjelpe eller sørge for hjelp til personer som ikke er i stand til å ta vare på seg sjøl, og som ikke ivaretas av andre. Politiet har også en lovpålagt plikt til å varsle lege dersom det er nødvendig, og til å yte bistand til helsetjenesten i forbindelse med tvungent psykisk helsevern. Regjeringa har som et overordnet mål at alle mennesker skal bli behandlet med respekt og verdighet i møte med helsetjenesten. Det gjelder sjølsagt også psykisk sjuke mennesker i ekstreme situasjoner. Jeg trur det er bred enighet om at personer med psykiske lidelser primært skal møtes av helsetjenesten og ikke av politiet. Når politiet tar hånd om personer med psykiske lidelser, er det ofte fordi politiet har rykket ut på grunn av husbråk eller konfliktsituasjoner i det offentlige rom. I andre situasjoner er politiet involvert fordi de har lovpålagt plikt til å yte nødvendig vern og bistand til helsetjenesten i forbindelse med tvungent psykisk helsevern. Helsetjenesten og politiet har felles utfordringer i arbeidet med psykisk sjuke. Det viktigste redskapet for å lykkes i dette vanskelige arbeidet er systematisk arbeid og gode samarbeidsrutiner mellom politi og helsetjeneste lokalt. Dette er justisministeren og jeg enige om. Politidirektoratet og Sosial- og helsedirektoratet har etablert et fast samarbeidsforum som møtes hvert kvartal. Dette samarbeidet er veldig nyttig. Blant annet er det, som kjent, laget et felles rundskriv om helsetjenestens og politiets ansvar for psykisk sjuke, som kom i juni i fjor. Her anbefaler vi at helsetjenesten og politiet lokalt blir enige om samarbeidsrutiner, og at de eventuelt inngår avtaler. På den måten mener vi at felles utfordringer bør kunne løses på en god måte. I opptrappingsplanen for psykisk helse er tilgjengelighet til tjenestene og nærhet til brukerne to viktige mål. Distriktspsykiatriske sentre, DPS, som er en del av spesialisthelsetjenesten, er et viktig tiltak i den sammenheng. Etter at opptrappingsplanen trådte i kraft, er det etablert 76 slike sentre rundt omkring i hele landet. I oppdragsdokumentet til de regionale helseforetakene er det et krav at sentrene skal yte polikliniske akutt- og krisetjenester. De skal også ha døgnåpne tilbud, og de skal ha tilbud om ambulante tjenester. De regionale helseforetakene har fått i oppdrag å etablere ambulante team ved hvert helseforetak, herunder DPS-ene. De skal også legge til rette for å prøve ut akutteam i utvalgte deler av regionen. I tillegg har Sosial- og helsedirektoratet gitt føringer om at ambulante tjenester skal være et viktig ledd i et desentralisert tjenesteapparat. I dag er det etablert 26 ambulante team rundt om i landet. Disse teamene driver oppsøkende virksomhet på dag-, ettermiddags- og kveldstid. Så varierer sjølsagt åpningstidene noe fra DPS til DPS. Regjeringa er opptatt av at politiet skal kunne utøve tjenesten på best mulig måte for pasientene. Vi har satt i gang flere tiltak i storbyene for å fremme samarbeid mellom politi og helsetjeneste og for å sørge for at helsetjenester er tilgjengelig når det er behov for det. I Oslo er det slik at det er de distriktspsykiatriske sentrene som har øyeblikkelig hjelp-funksjon på dagtid i tillegg til Legevakten. Det betyr at pasienter som politiet bringer inn til undersøkelse, skal bli vurdert ved senteret. Fra klokka 16 til 23 på hverdager og fra klokka 12 til 23 i helgene er det Psykiatrisk legevakt som gjør øyeblikkelig hjelp-vurderinger for hele Oslo. Pasienter som politiet kommer med, blir gitt høy prioritet, og ventetida skal ikke overstige 15 minutter. Om natta er det allmennleger ved Oslo legevakt som vurderer pasientene. Fra 1. september i år har Fengselspsykiatrisk poliklinikk i Oslo fengsel en avtale med politiets sentralarrest om å tilby øyeblikkelig hjelp-vurderinger av arrestanter og undervise ansatte i hvordan dette skal gjøres. Det skal særlig legges vekt på å vurdere sjølmordsfare. Foreløpig er dette et prøveprosjekt som Regjeringa følger med stor interesse. Oslo legevakt har et døgnbemannet akutteam som bistår i akutte kriser over hele byen. Teamet har ikke psykiater eller psykologspesialister, men får støtte fra Psykiatrisk legevakt når det er behov for det. Siden 2004 har Oslo hatt et samarbeidsnettverk mellom politi og helsetjenesten som Kompetansesenteret for sikkerhets-, fengsels- og rettspsykiatri står bak. Alle helseforetak i Oslo har avtale med politiet om håndteringa av psykisk sjuke. Jeg er glad for at disse tiltakene ser ut til å virke. Det siste halvåret har Oslo politidistrikt meldt om en nedgang i såkalt unødvendig bruk av politi til transport i psykisk helsevern-saker. Jeg mener det er grunn til å tru at bedre samarbeid og tiltakene som er beskrevet i rundskrivet og satt i verk, har bidratt til denne noe positive utviklinga. Jeg vil også understreke at når politiet må ut og hente mennesker som er alvorlig psykisk sjuke, er det veldig viktig at uniform brukes i minst mulig grad. Her vet vi at det ikke alltid skjer, og det er sannsynligvis heller ikke alltid mulig å unngå det, men i størst mulig grad bør en unngå å bruke uniform når mennesker som er sjuke, hentes hjemme. Også i de andre storbyene er det satt i gang tiltak: I Bergen er det som kjent etablert en egen psykiatrisk ambulanse som bidrar til et godt samarbeid med politiet. I Trondheim er det, som også interpellanten var inne på, en godt fungerende samarbeidsordning, og det skal inngås en samarbeidsavtale mellom politiet og helsetjenesten i nær framtid. I Helse Nord arbeider de med å få til et formalisert samarbeid i disse dager. I Stavanger har de et ambulant team som rykker ut etter forespørsel fra politiet. Også i andre byer og distrikter er det inngått samarbeidsavtaler, eller de har fått gode rutiner på plass. Representanten Dørum stiller også spørsmål om det kan være aktuelt å stille akuttpsykiatrisk personell til rådighet for politiets operative tjeneste i Oslo. Til det er å si at det er de regionale helseforetakene som i samarbeid med politiet må vurdere hvilke løsninger som er mest hensiktsmessige på hvert enkelt sted. Det er flere elementer i opptrappingsplanen enn dem jeg har nevnt her, som sjølsagt er av stor betydning for hvordan helsetjenesten skal samarbeide med politiet til beste for de mennesker vi her snakker om. Det gjelder bl.a. oppbyggingen av de kommunale tjenestene for psykisk sjuke, og sjølsagt også informasjons- og holdningsskapende arbeid generelt. Regjeringa har som kjent med budsjettforslaget for neste år foreslått en bevilgning som sikrer at opptrappingsplanen fullføres. Jeg kan også love at denne regjeringa vil legge stor vekt på psykisk helse også etter at utløpsdatoen for denne opptrappingsplanen er ute. Da er det klart at også samarbeidet med politiet vil ha stor oppmerksomhet fra vår side i tida framover. Til slutt: Jeg er enig med representanten Dørum i at det er viktig at vi i enda større grad får spredt de gode eksempler, de eksemplene som viser at det er mye bra som skjer på dette området, slik at en kan lære av det der en ikke alltid får ting til å fungere så bra som det absolutt burde være.