trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-10-04:
Dei som har skoa på, veit alltid best kor dei trykkjer. Men eg trur at både KS og alle andre som har interesse av at kommunane bør ha eit driftsresultat på om lag 3 pst., er samstemte. Det har kommunane hatt under denne regjeringa. Me har hatt ein formidabel vekst i budsjetta. Og når eg snakkar om den veksten som ligg der, er det altså realveksten, som òg er korrigert for at me har ein demografi som heldigvis veks. Me får fleire ungar, me får fleire eldre – det er bra. Når me justerer budsjetta og legg inn dei frie midlane, har òg denne regjeringa teke høgd for det, i motsetning til den regjeringa som me avløyste, som ikkje alltid dekte dei demografiske kostnadene som kommunane har knytt til sine tenester. Eg er veldig stolt over det kommunane gjer. Eg trur me alle i denne salen skal verte flinkare til å lyfte fram det alle dei tusenvis av tilsette og kommunepolitikarane står for i kvardagen.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-10-04:
Om det var så vel at det var berre under denne regjeringa at kommunane føler at staten har stramma sitt grep, så ville det kanskje ikkje ha vore så alvorleg. Det som har skjedd over fleire år, over fleire tiår, ikkje minst då Høgre satt i regjering, er at det er ei større statleg styring bl.a. gjennom direktorat og tilsyn. Denne regjeringa har teke tak i det. Det er denne regjeringa som har fått Difi-rapporten på bordet. Det er òg me som skal leggje fram ei stortingsmelding der Stortinget får høve til å drøfte forholdet mellom stat og kommune, og det er denne regjeringa som står for ei historisk låg øyremerking til kommunane. Ho er nede på 5 pst. og har vel aldri vore mindre. Det er òg ein del av den kommunale handlefridomen at ein lokalt kan prioritere korleis ein vel å bruke ressursane sine. Eg kjem tilbake med stortingsmeldinga, og då vert det godt høve til å drøfte forholdet mellom stat og kommune, som er særdeles viktig for framtida i norske kommunar.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-10-04:
Budsjettlekkasjar er jo kjende for å vere – av og til iallfall – regjeringa sin måte å få ut nyheitene ein på ulikt vis ynskjer å få ut. Dagens lekkasje var overraskande for kommunalministeren, og det er heller ikkje riktig at me kuttar 1 mrd. kr i dei frie inntektene. Som eg sa i innlegget mitt, kjem me til å følgje opp det som er varsla i kommuneproposisjonen. Og det me kjem med i budsjettet, vil vere innafor dei intervalla som er varsla. Slik sett vil ikkje Kommune-Noreg få eit sjokk på torsdag.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2011-10-04:
Det er mange måtar å måle korleis det står til på. Det går an å halde aktiviteten på eit særdeles lågt nivå og likevel ha eit godt driftsresultat. Det gjorde ein til dels i Høgre-regjeringa si tid. Ein hadde veldig liten vekst i talet på tilsette, men driftsresultatet var ikkje nødvendigvis spesielt dårleg. Men ein hadde stor vekst i ROBEK-kommunar i denne perioden. No har talet på ROBEK-kommunar – altså kommunar som står under statleg kontroll – gått ned, frå 116 i 2005 til 51 i september i år. Det er ein måte å tolke utviklinga på, nemleg at fleire no har greidd å ta hand om sin eigen økonomi. Gjennomsnittleg driftsresultat i fjor var 3,2 pst. Men det viktigaste for meg er at det er 70 000 fleire menneske, etter at me kom i regjering, som no yter gode tenester i barnehagar – full barnehagedekning – i skular og i eldreomsorg. Det er menneske som tel, ikkje tal.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Kommunalministeren kom med mange superlativ når det gjeld kommunepolitikk. Regjeringa satsar på kommunen. Ein har føreteke ein økonomisk snuoperasjon for kommunane, ein har gode rammevilkår i kommunane, og ein har gode kommunale tenester. No er det slik at vi har vore gjennom ein valkamp, og der har det vore fokusert på grunnleggjande velferdstenester i kommunane og på kommuneøkonomi. Dei som er ute i kommunane, våre folkevalde og dei tilsette der, opplever altså ikkje kommuneøkonomien som god. Dei seier at rett nok har ein fått fleire kroner, men det har aldri tidlegare vore så dyrt å drive tenester i Kommune-Noreg, det har aldri vore så mange innbyggjarar i Kommune-Noreg, og det har aldri vore stilt så store krav og vore så mange tenester som er overførte til kommunane. Då er mitt spørsmål: Har ein misforstått fullstendig ute i Kommune-Noreg, sidan kommunalministeren meiner at alt er veldig bra i kommunane, mens kommunane opplever det annleis?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Kommunalministeren sa i sitt svar til meg at det gikk rett veg økonomisk i Kommune-Noreg. Økonomien i Kommune-Noreg er på betringas veg. No har vi ei kommune–stat-rapportering som heiter KOSTRA. Ho viser at 203 kommunar hadde eit dårlegare netto driftsresultat i 2010 enn dei hadde i 2007. I tillegg viser gjennomgangen at 257 kommunar – altså godt over halvparten – hadde eit netto driftsresultat som var lågare enn den anbefalte minstenormen på 3 pst. Spørsmålet til kommunalministeren er: Er det grunn til å tru på desse tala frå KOSTRA, eller meiner kommunalministeren at tala er feil, og at det står veldig bra til i Kommune-Noreg økonomisk sett?
Anders B. Werp (Høyre), 2011-10-04:
Vi hører kommunalministeren rose kommunene for den jobben de gjør, og det ansvaret kommunene har. Det er en ros Høyre slutter seg til. Det gjøres et fantastisk arbeid i samtlige av landets kommuner til beste for innbyggerne og til beste for samfunnsutviklingen. Samtidig har vi for ikke lenge siden fått en Difi-rapport – altså en rapport fra et direktorat i statsforvaltningen – hvor det sies at det har skjedd en massiv flytting av makt fra kommunene til staten. Vi har stadig møter med representanter for KS, som sier akkurat det samme – at man opplever en økende frustrasjon under denne regjeringen ved at kommunene fratas makt og myndighet på bekostning av statlige instanser. Vi har nettopp gjennomført en valgkamp, hvor jeg selv har hatt gleden av å møte mange ordførere fra de fleste partier og motiverte kommunestyrekandidater som mer enn noe ønsker å få et større ansvar for sin lokale samfunnsutvikling. Vi hører at det kommer en stortingsmelding om forholdet mellom kommune og stat. Hva ligger i den?
Anders B. Werp (Høyre), 2011-10-04:
Vi går inn i en tid med økende økonomisk usikkerhet. La meg si det er tankevekkende at så mange av representantene fra regjeringspartiene bruker så mye tid og er så opptatt av eventuelle nye mulige regjeringskonstellasjoner i det som i dag er opposisjonen. Det kan nesten virke som om man har startet sorgprosessen i forkant av et mulig valgnederlag i 2013! Det hadde vært grunn til å håpe på at man i større grad fra flertallet i Stortinget hadde gitt sine svar på hvordan man kan øke sikkerheten og redusere usikkerheten i den tiden vi går inn i. Ta f.eks. Nord-Trøndelag. Der hører vi fra skogbruksnæringen at man frykter nedleggelser av sagbruk i skogfylket Nord-Trøndelag, et av landets største skogfylker. Hvorfor frykter man nedleggelser der? Det er ikke på grunn av økonomisk usikkerhet. Det er ikke på grunn av økte kostnader. Nei, det er fordi man ikke får nok tømmer – i skogfylket Nord-Trøndelag! I det fylket står 65 pst. av virkesressursene i de såkalte inngrepsfrie naturområdene. Da skognæringen i Nord-Trøndelag fortalte det til ansvarlig statsråd, miljøvernminister Erik Solheim, hvilket svar gir han på vegne av regjeringen? Jo, skognæringen overdriver! Det skaper ikke sikkerhet og trygghet for verken arbeidsplasser eller næringsutvikling. Høyre vil legge til rette for at vi kan få en verdiskaping også basert på fastlandets naturressurser. Da må vi bygge den verdiskapingen, få tillit til grunneiere, til småbedrifter og familiebedrifter i hele landet, som gjør at man kan ta i bruk de naturressursene og fjerne mange av de hindringer man i dag opplever skaper usikkerhet, med referanse til eksempelet fra Nord-Trøndelag. Vi må sørge for at kommunene får større selvstyre og fjerne statlige overstyringer, som også begrenser kommunenes mulighet til å være en medspiller i næringsutviklingen. Hadde vi fått til det, hadde vi skapt næringsutvikling og sikkerhet i større grad enn det vi opplever med regjeringens politikk i dag.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2011-10-04:
Kristelig Folkeparti var forutseende nok til å varsle i kommuneproposisjonen at vi ønsket å bevilge 1 mrd. kr ekstra til kommunene, utover det som regjeringen selv varslet i kommuneproposisjonen. Jeg sier det, for i dag ble vi gjennom NRK-nyhetene kjent med en budsjettlekkasje som gir grunn til bekymring, nemlig at man kutter 1 mrd. kr i kommunenes frie inntekter i forhold til det som er varslet. Hvis det medfører riktighet, betyr det dårligere eldreomsorg, ikke bedre. Det betyr ingen vekst i lærertetthet, snarere tvert imot. Og det kommer til å gjøre kommunene enda mer sårbare i forhold til demografiutvikling, i forhold til lønnsvekst, i forhold til pensjonskostnader. Medfører denne budsjettlekkasjen riktighet? Og hvordan mener statsråden at kommunene nå skal kunne unngå å kutte i viktige velferdstjenester?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2011-10-04:
Høyre er opptatt av fornying og modernisering i forvaltningen. Under den forrige regjering etablerte vi derfor Mesta. Forrige samferdselsminister, Liv Signe Navarsete, uttalte på en konferanse for LO Stat i 2006: Etableringen av Mesta AS førte til full konkurranseutsetting av alle produksjonsoppgaver. Det er regnet med at konkurranseutsettingen fra og med 2007 gir en årlig gevinst på 580 mill. kr. Hun sa videre: Det er regnet med at effektiviseringsgevinsten på forvaltningssiden vil utgjøre 270 mill. kr i tillegg. De samlede effektiviseringsgevinstene kommer således opp i 850 mill. kr – som altså går direkte til bygging av ny vei. Så sa statsministeren tidligere i dag at denne regjeringen er en pådriver for fornying og omstilling. Jeg lurte på om samferdselsministeren kunne fortelle meg hvor innenfor hennes sektor vi ser det store omstillingsarbeidet. Og da trenger jeg ikke skrytelisten igjen.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Absolutt.
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Jeg merket meg representanten Skei Grandes svar til representanten Tajik tidligere i debatten i dag. I Danmark har Venstres søsterparti gjort et viktig verdivalg ved å gå inn i den nye koalisjonsregjeringen. Her i Norge er Venstre også et parti som forfekter liberale ideer, er opptatt av individets frihet, verdiskaping – som representanten Tenden snakket mye om nå – miljøspørsmål, klimaendringer, god inkluderingspolitikk, humanistiske verdier. Tidligere har Venstre vært forbilledlig klar på ikke å ville støtte en regjering som Fremskrittspartiet er en del av, fordi Fremskrittspartiets verdier bryter så fundamentalt med den norske samfunnsmodellen. Likevel har vi i Oslo sett at Venstre har bidratt til å sikre Fremskrittspartiets posisjoner og innflytelse. Jeg har et todelt spørsmål: Vil Venstre bidra til at velgerne får vite hvilke regjeringsalternativer på borgerlig side som er aktuelle? Og nr. 2: Vil Venstre på nasjonalt nivå fortsatt være garantisten mot Fremskrittspartiet i regjering?
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Jeg prøver å tolke svaret, men det er ikke helt enkelt. Det står i en viss kontrast til tiden før forrige stortingsvalg. Den gangen var Venstre-lederen garantisten for at Fremskrittspartiet ikke skulle komme i regjering. Sponheim satt den gangen i Politisk kvarter og skrev under en garanti om at Venstre ikke ville samarbeide om statsbudsjettet med en regjering der Fremskrittspartiet var med. Han begrunnet det den gangen med å si: «Jeg er glad i landet mitt, og jeg er stolt av å bo her. Det er grunnen til at jeg absolutt ikke vil ha Frp i regjering.» Det er jo kloke ord. Han sa til og med at velgerne skulle få komme på gården hans i Ulvik og banke ham opp hvis han brøt det løftet. Så ble det jo som kjent rød-grønt flertall, så det var ikke behov for at noen skulle banke opp noen som helst. Men jeg prøver meg på en ny variant av forrige spørsmål: Står Venstres velgergaranti fra forrige stortingsvalg ved lag?
Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Det har vært vanskelig å finne noen rød tråd eller et samlet budskap fra høyrepartiene så langt i denne debatten. Det er for tidlig å oppsummere, selvfølgelig, men det ville overraske meg stort om det viser seg at de borgerlige partiene kommer nærmere hverandre etter hvert som natten faller på. Det bekymrer jo ikke meg i noen særlig grad. Jeg skal ikke stå her og påstå noen som helst slags omsorg for hvordan det står til med den borgerlige blokken i norsk politikk. Men for velgernes del begynner det faktisk å bli på sin plass at det kommer en avklaring ikke bare på hva slags alternativ regjeringskonstellasjon den borgerlige siden skal gå til valg på, men også hva slags alternativt prosjekt de vil velges på. Det nærmeste man kommer i denne debatten er en felles borgerlig bekymring for norsk konkurranseevne og vilkår for norske bedrifter. Det er gode ting å være opptatt av, men beskrivelsene fra høyresiden blir nesten absurde når vi ser Norge utenfra i en europeisk kontekst. Det er nesten så man kan mistenke dem for ikke å forstå alvoret i den krisen som herjer rundt oss, og årsakene til at den har oppstått. For noen uker siden kom bestselgeren «The Spirit Level» ut på norsk under navnet «Ulikhetens pris». Det er en bok som på veldig slående måte viser hvordan de landene som har minst forskjeller, også er de landene som økonomisk presterer aller best. Etter at man har nådd et visst utviklingsnivå, viser statistikken helt tydelig at det ikke er veksttakten i seg selv som er viktigst, men hvordan veksten fordeles. Høyresiden har møtt den boken og den debatten, ikke med en ideologisk debatt om samfunnsmodell, men med en teknisk debatt om statistisk metode. Den boken er på ingen måte noen bibel. Og jeg skal være den første til å innrømme at de økonomiske sammenhengene noen ganger kan være hakket mer kompliserte enn det forfatterne gir inntrykk av. Men hovedfunnene går det ikke an å fornekte. Det er jo bare å se seg rundt i verden. Hvem er det som har klart seg bra? Hvem har ikke det? De landene som klarer å gi innbyggerne sine sosial sikkerhet, og der hvor ulikhetene er små, er også de landene hvor innbyggerne er produktive, hvor tilliten er høyest og økonomien i sterkest vekst. Det er en veldig intuitiv sammenheng. Så kan man alltid diskutere hvordan man skal innrette skattene på best mulig måte. Veldig mye har handlet om formuesskatt her i dag. De endringene som allerede har blitt gjort i formuesskatten, mener jeg udelt er av det gode. Men Høyres og Fremskrittspartiets forslag handler ikke om arbeidende kapital. De vil rett og slett fjerne hele formuesskatten, uten noen annen inndekning. Det er et forslag som vil redusere inntektene til den byen som jeg representerer, Oslo, med nesten 2 mrd. kr. Man skal altså bedre norske bedrifters konkurranseevne gjennom å øke inntektsforskjellene og kutte i velferd. Derfor er det rimelig at vi nå etter hvert får et svar fra borgerlig side på hva slags alternative prosjekt de har planer om å gå til valg på. Det gamle uttrykket «Look to Norway» har fått ny relevans gjennom finanskrisen.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-10-04:
Det er ikkje omfanget av setningar som er hovudpoenget i trontalen. Det er tvert imot slik at trontalen er full av tette setningar med veldig mykje innhald. Difor er det òg slik at det viktige som står om samferdsel, er nettopp at vi skal følgja opp Nasjonal transportplan. Det har jo tidlegare regjeringar vist ikkje er noko som er sjølvsagt. Men vi følgjer altså opp Nasjonal transportplan år for år. Så vil eg seia til tempoet at dersom det å byggja eit moderne vegnett hadde teke 70 år, må det vera meir i Hoksrud sitt tempo enn i vårt. Det er slik at vi har som ambisjon eit moderne hovudveg- og banenett i løpet av 20 år. Då må vi byggja smartare, planleggja raskare og løyva meir pengar. Og det gjer vi kvart år.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-10-04:
Det er rett, som Sortevik her understrekar, midtdelarar er viktige på nokre vegar. På andre vegar er midttiltak viktige. Samtidig er det slik at årsakene til trafikkulykker er samansette. Då må òg løysingane vera det. Eg var inne på nokre av løysingane i mitt innlegg, og eg kan seia i tillegg at det òg er fleire ulykkesbelasta strekningar som skal få strekningsvis fartskontroll. Det er tiltak som Framstegspartiet ikkje liker, men det er tiltak som har effekt. Så til E16: Der er det altså sett ned ei gruppe som no går gjennom tiltak på kort sikt. Dei vil bli effektuerte så snart dei er klare, og arbeidsgruppa legg fram si innstilling i løpet av hausten. Dette er ein veg som må utvidast for å få på plass midtdelarar. Difor tek det noko meir tid. Eg kan verken bekrefta eller avkrefta at her kjem det midtdelarar på plass før 2018.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-10-04:
Det viktigaste som skjer på samferdselssektoren for tida, er jo iverksetjing – iverksetjing av eit betre banenett, alt frå vedlikehald til nye banar, og det same på veg. Det fyrste vi måtte gjera, var å stoppa forfallet. Det er gjort. Vi har styrkt vedlikehaldet, og vi har ei rekkje store nye prosjekt – nokre som blir ferdigstilte i 2012, nokre som blir sette i gang, og òg nokre som er sette i gang i 2011. Eitt minutt per dag skulle eg ynskje at Halleraker gledde seg over akkurat det. Så til fornying og omstilling: Det skjedde jo ei gedigen fornying og omstilling før vi kom inn i Samferdselsdepartementet. Vi reparerer jo på det enno.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2011-10-04:
Det å leggja til rette for eit universelt utforma samfunn er eit av regjeringa sine hovudformål, og det på fleire felt. Det er difor vi har ei ordning der vi stadig legg til rette for – skal vi seia – meir saumlause reiser frå den eine reisemåten til den andre for at fleire skal koma fram. Det er difor vi har hatt forsøksordning med såkalla kollektiv i distriktsmidlar. Kan dei brukast betre i TT-ordninga? Det har vi no evaluert, og slik blir det. Den ordninga fortset. Så er det fleire fylke som har vore med på eit anna forsøk. Der ser vi no at fleire grupper får eit betre tilbod, og dette arbeidet vil fortsetja dei komande åra.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Statsråden har frest rundt i valgkampen og lovt penger til en rekke gode veiprosjekter. Det hørtes veldig bra ut for en som er glad i at det både lukter og ser at det kommer asfalt. Men jeg må si at jeg derfor ble litt skuffet i går, da man la fram trontalen og jeg så hva regjeringen har tenkt å legge opp til. Det var to setninger: at man skal bygge landet, og at man skal følge opp Nasjonal transportplan. Når vi vet at det vil ta et sted mellom 50 og 70 år med de bevilgningene som regjeringen nå har lagt opp til, før man har et moderne, effektivt og skikkelig veinett, mener statsråden at det er godt nok med et tempo på et sted mellom 50 og 70 år før man har et skikkelig, moderne veinett i hele Norge?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Det er jo andre regnestykker enn dem fra Fremskrittspartiet som viser at med regjeringens tempo vil det ta 50–70 år før vi får trygge veier. Men det er bra at regjeringen vil ha et sikkert transportsystem. Dessverre er norske veier utrygge veier. Med regjeringens utbyggingstakt vil det ta lang tid før utrygge veier faktisk blir trygge veier. Selv sikring med fysisk midtdeler på utrygge veier går sent i Norge, bl.a. mye senere enn det vi kan se i vårt naboland Sverige. Et skremmende eksempel er E16 fra Trengereid ved Bergen til Voss, en vei som var ny for 20 år siden, og som nå er blitt en livsfarlig vei. Statsråden har lovet midtdeler etter 2018. Kan statsråden love fortgang i sikring av utrygge veier ved hjelp av fysisk midtdeler?
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Klimameldinga har late vente på seg etter gjentekne utsetjingar. Ein kan jo godt forstå, når ein observerer dei tre partia som representerer regjeringa, og dei utspela dei har, at det er krevjande for denne regjeringa å føre i pennen ei felles klimamelding. Så det blir spennande å sjå kva som blir bore til torgs frå denne regjeringa. Blir det Ola Borten Moes krig mot miljøorganisasjonane, som får kritikk i eigne rekkjer, blir det Flåthens kritiske utsleppsbit som blir gjenspegla i regjeringa, eller er det SV, som har meir tru på Kina sine evner til å redusere utslepp? Korleis vil miljøvernministeren beskrive klimameldinga så langt som ein har kome no?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Som jeg sa i mitt innlegg, har vi hatt et godt møte med representanter for frivillig sektor. Vi er enige om at vi skal inngå en samarbeidsavtale der vi legger noen overordnede rammer på plass. Vi har fått noe dokumentasjon fra frivillige organisasjoner på noen av de forholdene som er omtalt. Jeg er enig med de frivillige organisasjonene i at det er viktig å få på plass gode systemer der vi kan ivareta den kvaliteten som de frivillige organisasjonene representerer innenfor ideell sektor. Det er viktig at vi klarer å etterspørre det når vi legger ut anbud. På den måten kan vi også verdsette det og la det bli et konkurransefortrinn når de frivillige organisasjonene legger inn anbud i det offentlige. Så er det en del andre forhold som vi fortsatt skal ha god dialog med organisasjonene om. Jeg føler meg trygg på at vi skal få til en god samhandling med frivillig sektor, slik at de i fortsettelsen også kommer til å være en viktig samarbeidspartner for regjeringen på dette området.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Det er ikke riktig at vi har hatt ett møte med representanter for de frivillige organisasjonene, vi har hatt løpende kontakt med dem. Vi har hatt flere dialogmøter med de frivillige organisasjonene. Vi er enige med de ideelle organisasjonene om at det er viktig at vi forholder oss til de internasjonale forpliktelsene vi har gjennom EØS-avtalen, og at de avtalene vi skal inngå med de frivillige organisasjonene, er basert på at vi har EØS-avtalens regler i bunnen. Så har vi allerede – og det tror jeg er registrert av flere, også de frivillige organisasjonene – startet arbeidet med å endre praksis. Det er inngått andre typer avtaler i Bufetat. Jeg har også registrert at det er stor fornøydhet blant mange av de ideelle aktørene om de endringene som er gjort i Helse Sør-Øst når det gjelder inngåelse av avtaler der. Så regjeringen har tatt de signalene som har kommet. Vi har startet arbeidet med dette, helt uavhengig av om vi kommer til å få på plass en samarbeidsavtale – noe jeg er helt sikker på at vi også kommer til å gjøre.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, har vi startet et arbeid for å få på plass en samarbeidsavtale. Parallelt med det har de enkelte departementene gått gjennom sine avtaler. Det er gjort endringer i enkelte av de avtalene. Men man må være klar over at her er det mange avtaler som løper. Det er jo ikke bare å gå inn og gjøre dette midt i en anbudsperiode. Så eventuelle endringer som kommer, vil vi se når det legges ut nye anbud. Så er det, som jeg sa, viktig at dette skjer innenfor det som er EØS-avtalens rammer. Det jobber vi med å få på plass gode rutiner for. Det er mulig å inngå avtaler som har lengre varighet enn det vi har hatt hittil. Det har vi sett i enkelte av de anbudene som er lagt ut. Det er også flere anbud som er forbeholdt ideell sektor. Men her er det også områder der det ikke er mulig å forbeholde ideell sektor alle avtalene, for det er ikke nok tilbydere.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Som jeg sa i mitt innlegg, er jeg helt enig med representanten Skei Grande i at de ideelle aktørene har mange kvaliteter som det er viktig at vi tar vare på. Derfor er det viktig at de som etterspør tjenester fra dem, evner å lage konkurransegrunnlag som også tar vare på det som ideell sektor har som fortrinn, bl.a. at det er mange frivillige som kan bidra med tjenester innenfor helse- og omsorgstjenestene som ikke nødvendigvis er de man krones etter. Det er blant de tingene det er viktig å få på plass, og som det er viktig at vi har gode rutiner for. Så er jeg ikke enig med representanten Skei Grande i at utfordringen på dette området er at det blir for få aktører. Det som har vært tilfellet i det siste, er jo at det har dukket opp veldig mange nye frivillige organisasjoner som ønsker å være med og konkurrere om de offentlige anbudene som blir lagt ut. Vi må også ta med oss at når noen taper innenfor ideell sektor, er det ofte andre ideelle som vinner de samme anbudene.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Representanten Bente Thorsen utfordret meg i sitt innlegg til å oppklare hva jeg faktisk mente om kirkeforliket. La meg bare minne om noen tall: Ved menighetsrådsvalget stemte 416 000 personer. Ved bispedømmerådsvalget stemte 310 000 personer. 7 000 av disse var stemmeberettigede mellom 15 og 18 år. Ja, jeg har sagt at jeg var litt skuffet over frammøtet ved kirkevalget, selv om det var en svak framgang fra forrige valg. Med den massive oppslutningen vi så om Den norske kirke etter de tragiske hendelsene i regjeringskvartalet og på Utøya, hadde jeg faktisk trodd at flere ville ta del i kirkedemokratiet, selv om jeg også er klar over at de tallene vi nå opererer med, er 300 pst. høyere enn da vi gjennomførte valgene på gamlemåten, og at vi fortsatt har valgtall i Norge som ligger over det den svenske modellen har, selv om kirken der har egen beskatningsrett. Men det jeg er mest skuffet over når det gjelder kirkevalget, er faktisk at 30 000 stemmer ble forkastet. Det var altså 30 000 personer som brukte stemmeretten sin, men den stemmen telte ikke med. Når vi da vet at avtalen i Stortinget forutsetter at vi skal gjennomføre en evaluering av kirkevalget, og at valgordningen er en sentral del av det, synes jeg det er rart at noen allerede nå er skråsikre på at alt er i orden. Jeg vil iallfall vente til evalueringsrapporten foreligger, sånn at vi kan få vurdert den før vi trekker den endelige konklusjonen.
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
Departementet kunne 18. mars melde at statsråden var i god dialog med frivillig sektor i samband med eit møte med Frivillighet Norge og ideelle organisasjonar som leverer helse- og velferdstenester til det offentlege. Frivillighet Norge la då fram fire punkt som dei meinte var årsaka til at frivillige organisasjonar ofte kom tapande ut av offentlege anbodsrundar. Den meirverdiavgifta som frivillig sektor representerer, vert ikkje etterspurd. Frivillige organisasjonar har pensjonsforpliktingar som nye aktørar ikkje har. Dei får ikkje avtaler som held oppe drift uavhengig av svingingar i det offentleges behov. Kontraktane som ein inngår, har for kort varigheit. Statsråden utfordrar organisasjonane til å hjelpe til med å skaffe fram dokumentasjon på fleire av desse områda. Spørsmålet mitt er: Har dei frivillige organisasjonane skaffa fram slik dokumentasjon, og kva har statsråden tenkt å gjere for å gjere rammevilkåra betre for frivilleg sektor?
Åge Starheim (Fremskrittspartiet), 2011-10-04:
I trontalen vart det sagt at regjeringa skal syte for god velferd. Eg stiller spørsmålet: Skal det vere god velferd over heile landet, eller er det berre dei folkerikaste delane av landet som skal ha gode velferds- og helsetilbod? I dei seks åra vi no har hatt eit raud-grønt styre i dette landet, har dei reist land og strand rundt og fortalt at ingen lokalsjukehusfunksjonar skal leggjast ned. Dette gjeld både raud-grøne stortingspolitikarar og regjeringsmedlemmer, heilt opp til statsministeren. Kva ser vi så skjer rundt i landet? Jau, helseføretaka, både dei regionale og dei lokale, held fram med å ta bort funksjonar frå velfungerande lokalsjukehus, utan at helsestatsråden grip inn og stoppar nedbygginga og nedbemanninga ved mange lokalsjukehus. Eg trekkjer den konklusjonen at den dobbeltkommunikasjonen som vi har sett i denne valkampen når det gjeld lokalsjukehusa sine funksjonar, er gjord berre for å tekkjast veljarar. Vi har registrert at raud-grøne enkeltrepresentantar har kome med sterke lovnader om å rydde opp når det gjeld lokalsjukehuset på Nordfjordeid. Eg vil i denne samanhengen vise til stortingsrepresentantane Lundteigen og Toppe sine utsegner til lokalaviser i Nordfjord og på fleire valmøte i same distrikt. No registrerer vi at dei nemnde lovnader ikkje har nokon verdi, fordi helseføretaket driv på same måten som det har gjort tidlegare, og tek bort viktige funksjonar og driv personforfølging av tilsette, tilsette som også slåst for at lokalsjukehuset skal bestå i den forma som vart bestemt i Nasjonal helseplan. Eg viser til Framstegspartiet sitt forslag om å stoppe den nedbygginga av lokalsjukehusa som vi er vitne til, og eg forventar at dei stortingspolitikarane som reiste land og strand rundt og gav sterke lovnader om å oppretthalde fullverdige lokalsjukehus, støttar vårt forslag, slik at vi kan stoppe nedbygginga. Om ikkje set eg store spørsmålsteikn ved moralen til desse representantane.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2011-10-04:
Det er positivt at statsråden et år og tre måneder etter at Stortinget ba om det, nå har hatt det første møtet med frivillige og ideelle aktører for å se på muligheten for en avtale etter modell fra Sverige. Problemet er at en slik avtale ikke vil ha betydning for hvordan private frivillige og ideelle på helse- og omsorgsområdet opplever anbudsrundene og vilkårene der. Det er også erfaringer man har fra Sverige. Derfor ba komiteen om følgende: «Komiteen mener det i tillegg er behov for at det raskt nedsettes en arbeidsgruppe som vurderer særskilt vilkårene for ideelle og nonprofittbaserte institusjoner med sikte på å løse de akutte problemstillingene som institusjonene opplever.» Nå har statsråden brukt et år på å gjøre det Stortinget mente var viktig på lengre sikt. Når har statsråden tenkt å gjøre det som Stortinget mente hastet, og som er akutt?
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2011-10-04:
Et oljesmurt Norge og stor politisk enighet om fornuftig pengebruk uansett regjering de siste årene er årsaken til at Norge som nasjon ikke rammes like hardt av den økonomiske krisen som Europa og resten av verden sliter med. Likevel er vi svært sårbare, spesielt eksportrettet næringsliv og reiselivsnæringen. Det har allerede blitt langt tøffere for norsk næringsliv, med høyt kostnadsnivå og sterk krone, og vi opplever nå at næringslivet justerer ned sine forventninger. Vi ser også at reiselivsbedrifter i distriktene rammes særlig hardt. Senest i går kunne en lese i Sunnmørsposten at distriktshotellene er fanget i en ond sirkel, at de langt på vei er taperne i kampen om gjestene året rundt. En krevende økonomisk situasjon i verden og en rekordsterk norsk valuta har bidratt til en svekket eksport av norske varer. Det er blitt dyrere for utenlandske turister å komme hit. Og det har blitt enda billigere for nordmenn å feriere utenfor landet. I trontalen sier regjeringen at den vil føre en aktiv næringspolitikk over hele landet, og de gjentar løftet om å utarbeide nye strategier for reiselivsnæringen. Når norsk reiseliv skal videreføre utviklingen av norske reiselivsprodukter for at norske aktører skal hevde seg i en stadig tøffere internasjonal konkurranse, vil hotellnæringen være en svært viktig aktør. Jeg snakker da ikke om by- og flyplasshoteller, som ofte drives av store internasjonale kjeder. Nei, jeg sikter spesielt til generasjonsdrevne distriktshoteller – historiske perler som ofte er fredet eller vernet og plassert innerst i våre mange naturskjønne fjorder langs hele kysten. Den særnorske formuesskatten og arveavgiften er i dag disse bedriftenes største fiender med tanke på investeringer til fornyelse og videreutvikling for å møte dagens utfordringer i markedet, både nasjonalt og internasjonalt. LO-leder Roar Flåthen tok i dag igjen til orde for å fjerne den særnorske formuesskatten på arbeidende kapital. Jeg forventer ingenting av SV, men jeg håper og ber om at Arbeiderpartiet og Senterpartiet tar ansvar, at de ser verdien av å lette det ødeleggende skattetrykket som er lagt på norskeide bedrifter, deriblant de historiske generasjonsbedriftene innenfor reiselivet vårt.
Elisabeth Røbekk Nørve (Høyre), 2011-10-04:
Som distriktsrepresentant ser jeg behovet for å omtale politikraften vi har rundt om i landet. Min oppfatning er at det de senere år har vært en betydelig avstand mellom Høyre i opposisjon og den sittende regjering om virkeligheten ute i politidistriktene. La meg kort få vise til flere spørsmål jeg har stilt justisminister Knut Storberget: I Dokument nr. 15:487 for 2007–2008 og i Dokument nr. 15:504 for 2009–2010 spurte jeg statsråden om han ville bidra til at politi- og lensmannsetaten i Møre og Romsdal skulle få rammebetingelser til å ansette kvalifiserte fagfolk i vakante stillinger, og samtidig sørge for nødvendige investeringsressurser til å ruste opp bilparken og nedslitt utstyr. I Dokument nr. 15:1449 for 2008–2009 spurte jeg om statsråden ville se på tall fra Politidirektoratet som i klar tale viser at politidistriktene på Sunnmøre og i Nordmøre og Romsdal får mindre av den totale rammen enn landsgjennomsnittet. Bakgrunnen for spørsmålet var at fylket hadde 1,12 politimann per 1 000 innbyggere, mot landssnittet, som lå på 1,8, og mot Stortingets mål, som er på 2 per 1 000 innbyggere. I løpet av disse årene har det blitt bevilget mer penger til politiet. Til tross for det har Høyre fått flere bekymringsmeldinger om at utfordringene for politiet består, og til dels vokser, i vårt fylke. Svarene jeg fikk på mine spørsmål, bar ikke preg av at Stoltenberg-regjeringa har sett grunn til bekymring. Jeg er klar over at tragedien 22. juli kanskje vil bli et paradigmeskifte. Jeg ber innstendig om at det ikke blir en økning kun til PST og Oslo-distriktet. For i et leserinnlegg i Sunnmørsposten den 16. juli skriver lokallagslederen i Politiets Fellesforbund for Sunnmøre, Jan Magnar Sandvik, bl.a.: «Sunnmøre politidistrikt har fortsatt samme politibemanning i 2010 som i 2006.» Han uttaler videre: «Viser ikke Jens og Knut handlekraft, vil 2012-budsjettet bli en kopi av 2011-budsjettet. Sunnmøre vil oppleve ennå et budsjettår der vi ikke får kompensert for lønns- og prisstigning, med de konsekvenser dette vil få.» Ser justisministeren og regjeringa at det er større grunn til bekymring for norsk politikraft enn det regjeringa tidligere har gitt uttrykk for? Og tar Jens og Knut oppfordringen fra politiets tillitsvalgte på Sunnmøre om å vise nødvendig handlekraft også der?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-04:
Fremskrittspartiet må ha en – jeg må nesten si – imponerende tro på at angrep er det beste forsvar. Det er et parti med en partileder som sto på Stortingets talerstol i dag morges og ikke kunne forklare om klimaendring er et reelt problem eller ikke, og som angriper regjeringspartiene for å være uenig seg imellom. Ingen er i tvil om at det er nyanseforskjeller mellom de tre partiene i regjeringen, men det er jo mye mindre nyanseforskjeller mellom de tre partiene i regjeringen enn det er internt i Fremskrittspartiet. For i Fremskrittspartiet står noen fram og erklærer at klimaendring er et vesentlig problem som man ønsker å bruke milliarder av kroner på å bekjempe. Andre sier at det er ikke noe problem i det hele tatt – det er bare noe tøys og tull som sosialister som Erik Solheim har funnet på, og atter andre at ja, kanskje, på den ene siden og på den andre siden, og at det er vitenskapelig usikkerhet. Så la Fremskrittspartiet først gjøre opp i sitt eget hus. Så kan de begynne å angripe andre.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-04:
Det er jeg også.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-04:
Svaret på det er veldig klart. Jo lengre tid som går, jo vanskeligere blir det å nå klimamålet i 2020. Samtidig ber jeg om forståelse for hvorfor klimameldingen er utsatt. Vi har gitt én begrunnelse, og den er den sanne. Det er veldig, veldig vanskelig å få holdt den fortgangen man skulle ha i dette, gitt den situasjonen som har vært i regjeringsapparatet etter 22. juli. Sju departementer har måttet være på konstant flyttefot. Min kone har flyttet tre eller fire ganger. Hun er ikke av de sentrale i dette, men det illustrerer problemet. Å da samtidig ha det fornødne fokus på den interdepartementale høringen som en så svær melding som dette er, tror jeg alle forstår ikke har vært mulig. Men vi skal gjøre vårt ytterste for å få den fram, og jeg deler Astrups bekymring: Jo lengre tid som går, jo vanskeligere blir det å nå målet.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-04:
Jeg kan bekrefte, og det har også statsministeren uttrykkelig gjort, at regjeringen vil legge fram en stortingsmelding som bygger på de ambisjonene som ligger i klimaforliket. Om det er det ingen tvil. Samtidig vil jeg gjerne innby Kristelig Folkeparti, men også Høyre, til en dugnad om hvordan vi skal nå de målene. For det kommer ikke til å bli lett å nå de målene, og det fordrer vesentlige reduksjoner på alle områder. Realiteten er i dag at vi har en nedgang på samferdsel, og vi har en nedgang på industri, samtidig som vi har en økning i klimagassutslippene fra olje og gass, og de er dessverre blant dem som er vanskeligst å få gjort noe med. Der bygger vi på vedtak som Stortinget ofte enstemmig har gjort, eller i alle fall med overveldende flertall. Så det kommer til å bli vanskelig å nå dette, men ambisjonene og hva vi skal legge fram, er det ingen tvil om.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-10-04:
Det er ingen tvil om at det er mulig. Det er til sjuende og sist et spørsmål om kostnader og politisk vilje. Så ja, selvsagt er det mulig. Men jeg må få lov til å legge til, uten å være veldig polemisk, at det hjelper jo ikke om man i mellomtiden fremmer det ene forslaget etter det andre som vil føre til oppgang i norske klimagassutslipp. Det er klart at et vedtak fra Stortinget, som Høyre har gått inn for, om å starte oljeboring i Lofoten og Vesterålen, ville øke norske klimagassutslipp. Det å sette i gang gasskraftverk uten rensing, enten det er i Hammerfest eller Fræna, vil øke norske klimagassutslipp. Også en del av de synspunktene Høyre har på samferdselsområdet, vil dessverre også øke i stedet for å redusere norske klimagassutslipp. Så vanskelig er oppgaven at ikke bare skal vi ha dem vesentlig ned på nyåret, når dette kommer, vi skal også i mellomtiden motstå fristelsen i dette hus til stadig å foreslå vedtak som vil øke norske klimagassutslipp.
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-10-04:
La meg først få lov til å rose Erik Solheim for hans innledning og for at han der hadde et overordnet blikk og tegnet et godt bilde av hva vi står overfor av klimaendringer. Situasjonen er utvilsomt alvorlig. I Norge har vi både teknologi, kompetanse og kapital til å være en viktig del av løsningen på klimautfordringene, og vi har mulighet til å vise at et lavutslippssamfunn lar seg kombinere med høy vekst og høy levestandard. Men vi har tidsnød, og jeg håper at statsråden ikke avspiser meg med et slikt svar som han ga til forrige spørrer, men svarer meg på dette med alvor. Mener statsråden at det er mulig fremdeles å nå klimaforlikets mål innen 2020 med det tidsløpet som regjeringen legger opp til? La meg legge til: Erkjenner han at det vil bli vanskeligere for hver eneste dag regjeringen utsetter de konkrete tiltakene som ligger i denne meldingen, å nå de målene vi har satt oss i fellesskap?
Nikolai Astrup (Høyre), 2011-10-04:
La meg først få lov til å slutte meg til statsrådens resonnement der han avsluttet nå, nemlig at det er krevende. Det har vi full forståelse for. Det er mange vanskelige avveininger som skal gjøres, og det er mange ulike hensyn som må veies opp mot hverandre for at man skal komme i mål. Så det har jeg stor forståelse for. Imidlertid er det slik at det visste vi da vi inngikk klimaforliket. Jeg registrerer at statsråden mener at hendelsene 22. juli har forsinket arbeidet. Det kan ikke jeg argumentere mot, men det jeg kan si, er at klimameldingen skulle ha vært levert før 22. juli. Dermed ville det vært ærligere av statsråden å si at dette også skyldes interne motsetninger i regjeringen. Men spørsmålet mitt, som jeg ikke fikk svar på i sted, er: Mener statsråden fremdeles det er mulig å nå klimaforlikets mål innen 2020 med det tempoet som regjeringen nå legger opp til, hvor man i praksis kun vil ha syv år på å nå disse ambisiøse målene?
Laila Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Terroren som rammet Norge 22. juli, er blitt en del av vår nære historie. Hverdagen er her for de fleste. For mange er likevel ikke livet som før. For dem som mistet et barn, en kollega, en av sine kjære, eller for oss som er pårørende til noen som ble alvorlig skadd, eller for foreldrene til ungdommene som nå sliter med psykiske ettervirkninger og kanskje enda ikke har kommet seg ut av foreldrenes seng, for de ungdommene som nå slutter på skolen – for oss berørte er terroren ikke historie, men preger fortsatt en stor del av vårt daglige liv. Jeg er stortingsrepresentant og samtidig pårørende til en som ble alvorlig skadd på Utøya. Jeg har et samfunnsmandat å forvalte. Jeg har tenkt en del på hva jeg ønsker å bruke erfaringene til og hva vi bør bruke dem til. La meg begynne med det grunnleggende: verdier. Positive verdier er kun verdt noe fordi vi slutter opp om dem. De verdiene som preger et samfunn, formes hver eneste dag. Åpenhet, toleranse, kjærlighet, solidaritet er noe vi velger. Det betyr selvfølgelig ikke at det ikke er lov å føle sinne og hat. Tvert imot, det er menneskelig, men hatet kan ikke ta overhånd. Overført til politikk: Vi må bli enda tydeligere i verdispørsmål, bli enda mer åpne og inkluderende i våre gjerninger. Verdier og holdninger bør i større grad bli samtaletema på jobben og rundt middagsbordet. Der har vi alle et ansvar. Konstruktiv kritikk bringer oss framover. Barn og unge må lære kildekritikk og kritisk tenkning. Bare gjennom konfrontasjon og argumenter kan ekstreme holdninger bekjempes. Kun gjennom evnen til selvkritikk kan offentlige etater forbedre seg. Vi må ha plass til systemkritikken etter 22. juli, men vi må også ivareta de ansatte som risikerte livet og som gjorde en jobb med de ressursene og det utstyret de hadde. Terrorangrepet viste at det var svakheter i koordineringen og i den samlede beredskapen i Norge. Det er et politisk ansvar, også mitt eget. Samtidig er jeg ikke overbevist om at svaret alltid er mer penger til etatene. Vi må være smartere enn som så. Norge er et flerkulturelt samfunn. Jeg må si at jeg er skuffet, men ikke overrasket over at Siv Jensen her i dag som leder i denne salens største opposisjonsparti heller ikke benytter sjansen til å ta avstand fra klar feilinformasjon om innvandring og uttalelsene til enkelte av sine kollegaer. Men debatten er enda ikke ferdig. Siv Jensen har fortsatt en sjanse. Terrorhandlingen som rammet Norge 22. juli, krever politisk selvransakelse. Selv om vi skal vente på kommisjonens rapport, er det åpenbart at vi har stilt for dårlige krav til operasjonell beredskap. Personlig mener jeg også at Forsvarets ressurser må kunne brukes bedre i en krise. Svaret er heller ikke generelt mer overvåking og kontroll. De aller fleste i Norge er ikke potensielle terrorister, og skal heller ikke behandles deretter. Vi må ha ressurser og kompetanse i PST slik at de kan få gjort en god forebyggende jobb. Min konklusjon er at den viktigste politiske arven fra 22. juli er å fremme kunnskapsrike, nysgjerrige og tolerante mennesker som i fellesskap og på selvstendig grunnlag tar ansvar for å forme det Norge vi alle er glad i.
Lars Myraune (Høyre), 2011-10-04:
Det er mange som har sagt – og det var mye fokus på det på begynnelsen av denne debatten også – at etter 22. juli og ugjerningene som skjedde da, er Norge blitt varig endret, og at vi som personer er blitt varig endret. Vi snakker mindre stygt om hverandre, og vi beskylder hverandre for mye mindre enn det vi gjorde før. Jeg må nok si at det ikke er brukt mange stygge ord i debatten i dag, men det har kommet fram mange stygge beskyldninger, etter min mening. En av dem går da på noen av de tingene jeg er litt uenig i. Det er mye vi er enige om, og vi har mye bra her i Norge, og en av de tingene Stoltenberg fokuserte på i dag, er at arbeidsplasser er viktig. Ja, jeg er veldig enig i det. Nå er det slik at det er få arbeidsplasser som vedtas, de skapes av kreative mennesker rundt omkring i hele Norge. Når de er skapt, er det slik at Arbeiderpartiet gjerne vil at de skal beskattes mest mulig. Det har vært mye fokus på formuesskatten i dag. For meg er det helt uforståelig at statsministeren sier at vi kan ikke endre på det. Det vil si at vi hele tiden skal prioritere utenlandsk eierskap. Det er en så klar forskjell, og det er for meg altså helt ufattelig. Derimot skapes det arbeidsplasser gjennom vedtak i byråkratiet. Det er en annen side som vi er ganske uenige i, for det har blitt såpass mye overstyring fra sentralt hold i Norge at lokaldemokratiet begynner å skrante. Det er veldig mange nå rundt omkring i Norge som sier at det er uinteressant å være med i lokalpolitikken fordi du blir overstyrt uansett. Det er klart at for demokratiet er det et tankekors når du vet at det er der demokratiet egentlig skapes. Hvis du ikke har et lokaldemokrati, har du vanskeligheter med å få et demokrati på landsbasis også. Høyre er beskyldt for å skulle ha privatisering over hele linjen. Det er aldeles ikke sant. Det er en stygg beskyldning. Høyre er veldig fornøyd med den offentlige skole, med masse offentlige arbeidsplasser, men vi mener at det skal være et alternativ som skal være en korreks, og at de skal kunne lære av hverandre og derved tjene på det. Det betyr ikke at vi skal privatisere i hele den offentlige etaten. En annen ting som byråkratiet fører med seg, er at det blir tungt å være ute i distriktene. Det er vanskelig å få ungdommen til å flytte tilbake til distriktene når det er slik at det er sentralstyring av det aller meste. Hvis vi ikke greier å gjøre noe med det, blir det flere og flere som flytter fra landsbygda. Da blir det enda flere som følger med på løpet her, og da har vi et problem.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2011-10-04:
Politikk handler om hva slags samfunn vi ønsker oss for framtiden. Da er det viktig at vi fokuserer på egen politikk, men også på forskjellene mellom partiene, og ikke prøver å tåkelegge dem. Høyre framstår i så måte som politikkens tåkefyrste. Det ser ut som strategien er å sitte musestille og ikke snakke om konsekvensene av store deler av politikken sin og av partiprogrammet sitt. Det er forståelig at Høyre ikke ønsker å snakke om sine usosiale skattekutt som vil medføre velferdskutt. Det er forståelig at Høyre ikke vil snakke om hvilke konsekvenser det får å privatisere velferdssamfunnet steg for steg. Det er forståelig at Høyre ikke vil snakke om hvordan de har tenkt å svekke vanlige folks rettigheter i arbeidslivet. Den politiske debatten i tiden framover bør i langt større grad handle om politiske forskjeller. Da må alle partier tåle at det stilles ubehagelige spørsmål om deres politikk og konsekvensene av den. Jeg føler meg trygg på at Arbeiderpartiets politikk i så måte står seg bra – en politikk som viser seg å skape vekst og nye arbeidsplasser, en politikk for rettferdig fordeling, en politikk for velferd for alle. Forskjellene på høyresiden og venstresiden i norsk politikk er klare, men de er kanskje blitt litt vanskeligere å få øye på for mange ettersom Høyre har endret retorikken. Men Høyre har ikke endret politikken. Vi har et felles ansvar for å klargjøre forskjellene for velgerne. Helt til slutt har jeg lyst til å fokusere litt på landsdelen jeg kommer fra, nemlig Sørlandet. Vi opplever voldsom vekst, men samtidig ser vi hvor sårbare vi er overfor internasjonal økonomisk uro ettersom mye av næringslivet er eksportrettet. Da er det viktig med en regjering som holder orden på økonomien. Mye positivt har skjedd hos oss på Sørlandet de siste tiårene. Vi er en landsdel i positiv utvikling. Dessverre har vi også våre utfordringer, særlig knyttet til levekår. Jeg er derfor tilfreds med at vi har en regjering som er oppdatert på Sørlandet, og som bl.a. sørger for at det nå skal ses ekstra nøye på hvordan man skal komme et steg videre. Det nyoppnevnte Sørlandsutvalget blir et viktig verktøy i så måte.