Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2010-11-18:
Debatten om hvorvidt euroen er en del av problemet med eller løsningen på finanskrisen, er interessant. Det finnes ikke noe entydig svar på det. Men jeg tror at både tilhengerne av at Norge snarest mulig må komme inn i eurosonen og motstanderne av dette, bør studere erfaringene med de påkjenninger som Europa nå utsettes for, og gjøre seg sine refleksjoner. For min del mener jeg at Irlands dype økonomiske krise tydelig viser svakheten med en felles valuta, en felles pengepolitikk, i land med så store forskjeller i økonomisk status og forløp som det vi har i Europa nå. Irsk økonomi gikk under navnet den keltiske tigeren på 1990-tallet, og landet hadde en kontrollerbar gjeld som var omtrent på nivå med bruttonasjonalproduktet da euroen ble innført. Så har man, på grunn av eurosonens altfor lave rentenivå, fått en rask vekst i opplåningen på vilkår som Tyskland kunne få. Det har skapt noe av den boblen som irene nå sliter med – en statsgjeld som i 2009 tilsvarte nesten fire ganger landets bruttonasjonalprodukt. Når pengepolitikken skal tilpasses de store landene, vil de små landene, med et annet forløp i økonomien, måtte velte byrden av nødvendige tilpasninger over på innbyggerne i form av kraftige sosiale kutt, med dramatisk arbeidsledighet som følge i mange tilfeller. Så eurosamarbeidet gjør nok finanskrisen mye dypere enn nødvendig i land som Irland og Hellas. Det er de mest utsatte menneskene på arbeidsmarkedet som betaler i form av skyhøy ledighet. Representanten Svein Roald Hansen tok til orde for at Norge må ha sterkere ambisjon om å delta der vi slipper til. Det er en ambisjon Kristelig Folkeparti deler med utgangspunkt i den tilknytningsformen vi har, og med de løsninger vi har fått til på ulike områder i tillegg til EØS-avtalen. Men jeg må benytte denne anledningen til å si at vi fra Kristelig Folkepartis side ikke er fornøyd med den ambisjonen regjeringen tydeligvis har om å delta der de slipper til. For det har regjeringen i liten grad gjort i dette året. Jeg er glad for at utenriksministeren har erkjent at frekvensen av møtevirksomhet når det gjelder ministermøter, bør bli bedre. Men det har vi hørt flere ganger før fra utenriksledelsen. Det har ikke blitt bedre. Derfor er jeg interessert i å vite hva utenriksministeren vil foreta seg i forhold til regjeringskollegiet, for dette kan ikke være en serie av enkeltbeslutninger statsråder tar. Det må være en koordinerende hånd fra utenriksministerens og statsministerens side hvis dette skal bli noe annet enn en gjentakende øvelse her i våre Europa-debatter. Vi har en viktig rolle å spille i EØS, fordi vi finansierer, gjennom finansieringsordningene, en veldig stor del av den sosiale utviklingen i deler av EU-området. Jeg er veldig glad for at utenriksministeren i sin redegjørelse la vekt på en mer aktiv norsk holdning når det gjelder disponering av disse midlene, i samarbeid med mottakerlandene. Det er snakk om 14,4 milliarder kr i den perioden vi står foran. Jeg vil gjerne benytte anledningen til å utfordre utenriksministeren på om ikke Norge i større grad kan målrette en del av sin innsats i forhold til utpregede sosiale problemer i EU-området, som også Norge merker. Jeg tenker kanskje spesielt på romfolket, som nå jages fra land til land i Europa. Det er åpenbart noen grunnleggende sosiale problemer der, som burde vært løst. Jeg ser at Norge kunne bidratt til det i samarbeid med de landene hvor problemene er størst. La meg så avslutningsvis fastslå at vi står overfor en viktig fase i avklaringen rundt det såkalte AMT-direktivet, som hvis det blir gjennomført slik det er vedtatt, vil pålegge Norge å åpne for alkoholreklame på norske TV-skjermer, i norske hjem. Det er et viktig inngrep i Norges alkoholpolitiske ordninger. Kristelig Folkepartis støtte til EØS-avtalen var i sin tid betinget av en garanti fra den daværende regjering om at de viktige alkoholpolitiske virkemidlene kunne beholdes under EØS-avtalen. Derfor forventer vi at den nåværende regjering, som også ledes av Arbeiderpartiet, bruker de virkemidler som er tilgjengelig for å stoppe dette direktivet i forhold til norsk lovgivning.