Øyvind Halleraker (Høyre), 2014-11-25:
Først vil jeg takke statsråden for en grundig EØS-redegjørelse i forrige uke. Statsråden åpnet med å trekke fram sikkerhetssituasjonen i Europa og beskriver sikkerhetssituasjonen som den avgjørende faktor for all positiv utvikling i vår del av verden. Jeg har også lyst til å referere hva generalsekretær Stoltenberg sa på NATO-møtet som nettopp ble avsluttet i Haag i går: «Og uten sikkerhet blir det lite annet. Ingen sikkerhet: ingen velstand, ingen frihet.» Jeg vil derfor konsentrere meg om sikkerhetspolitikk i mitt innlegg. Andre temaer vil andre fra Høyre ta opp. Vi ser en situasjon med dyptgripende endringer og økt ustabilitet og uforutsigbarhet i det sikkerhetspolitiske landskapet. Russlands illegale og folkerettsstridige annektering av Krim utfordrer de euroatlantiske sikkerhetsstrukturene, og konsekvensene blir langsiktige. Uansett om konflikten løses, endrer ikke det det faktum at ett europeisk land har brukt militær makt mot et naboland for å hevde sine interesser. Europa og USA er mer samlet enn på lenge. Et samlet NATO har iverksatt tiltak både for å vise solidaritet med allierte og for å gi en klar melding til Russland om at dette ikke er veien å gå. EU viser seg nå som en viktig aktør i utenriks- og sikkerhetspolitikken. EU har i tillegg til sin politiske tyngde økonomiske virkemidler og har iverksatt sanksjoner mot Russland. Norge har sluttet seg til disse tiltakene og følger opp vedtakene i NATO. Vi er i en krisesituasjon hvor det er avgjørende at vi viser solidaritet med våre allierte og koordinerer oss med våre partnere i EU. Men Norge vil fortsatt opprettholde et fungerende bilateralt samarbeid med Russland for å sikre avspenning og positiv utvikling i nord. Begge land er tjent med å videreføre et pragmatisk samarbeid om felles utfordringer, særlig om ressursforvaltning, redningsberedskap og grensekontroll i Arktis. Det er ikke bare sikkerhetssituasjonen i øst som gjør Norges samspill med EU viktig. Vi ser et voksende antall svake stater sør for Europa – fra Vest-Afrika via Midtøsten til Sentral-Asia – som fører med seg ustabilitet og væpnede konflikter over landegrenser. Tett innpå Europas sørlige grense ser vi en særlig dramatisk utvikling. ISILs brutale framrykking i Irak og Syria forårsaker store lidelser, og de har tatt territoriell kontroll over store deler av landene. De humanitære behovene er enorme. Det er helt nødvendig å få på plass en politisk løsning både i Irak og Syria. Den ekstreme terrororganisasjonen ISIL må bekjempes. Norge og flere EU-land deltar i koalisjonen mot ISIL, og jeg er glad for den brede støtten regjeringen har fått for dette i Stortinget, senest i dagens aviser. Norge vil samarbeide med EU og EU-land om tiltak som naturlig hører hjemme der. Men NATO er og vil fortsatt være selve grunnpilaren i norsk sikkerhetspolitikk. Ukraina-krisen har vist hvordan EU og NATO bruker de virkemidler de har til rådighet innenfor sine respektive områder. Vi ser nå at Tyskland tar stadig større ansvar i NATO og har inntatt en klar lederrolle i EU. Storbritannia og Frankrike tar lederskap i den internasjonale koalisjonen av stater i bekjempelsen av ISIL i Irak, og Frankrike har en sterk tilstedeværelse i Afrika. Slike europeiske bidrag bidrar til den transatlantiske byrdefordelingen som er så viktig. I det nye sikkerhetspolitiske landskapet er det viktig at vi styrker og videreutvikler våre europeiske og transatlantiske bånd. EUs betydning for europeisk sikkerhet og stabilitet har neppe vært mer betydningsfull enn den er nå. Både NATO og EU spiller en sentral rolle i arbeidet for å sikre fred, stabilitet og utvikling i Europa. Disse organisasjonene skal og bør utfylle hverandre. Norge bør bidra til at samarbeidet fungerer effektivt og godt. Derfor er jeg glad for at regjeringen fører en aktiv europapolitikk, bidrar til at multilaterale organisasjoner fungerer effektivt og dermed arbeider for konfliktløsning, politisk stabilitet og økonomisk utvikling i våre nærområder og naboregioner både i øst og vest.