Sofie Marhaug (Rødt), 2022-01-06:
Det er feil som det har blitt framstilt fra denne talerstolen, å forstå dette forslaget som at man skal skru igjen kranene over natten eller avvikle all olje- og gassindustri. Det er ikke en riktig framstilling av dette forslaget. Dette forslaget handler om å stanse leting etter ny olje og gass fordi vi vet at det er ikke olje og gass vi kan leve av i framtiden. Så kan man godt lage en karikatur av forslagsstillerne som personer som er imot industri, men det er ikke riktig. Vi er for industri. Vi er for å prioritere den industrien som faktisk er mulig å leve av i framtiden, i et fellesskap med andre mennesker på jorden og med naturen, som vi er nødt til å holde intakt. Da er vi også nødt til å bremse klimagassutslippene. Det har tidligere blitt antydet at det er et kjærlighetsforhold mellom Rødt og Fremskrittspartiet i denne salen. Med dette forslaget og denne debatten kan jeg nesten – jeg skal ikke være like freidig – påstå at det er et kjærlighetsforhold eller at noen er utro, og at kjærlighetsforholdet da er mellom Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet og Høyre. FN har slått alarm. Det er kode rød for menneskeheten, og vi er nødt til å ta drastiske grep hvis vi skal unngå katastrofale klimaendringer. Samtidig vet vi at vi kan unngå de mest katastrofale endringene hvis vi gjør noe. En av de tydeligste beskjedene fra FNs generalsekretær er at vi må slutte å lete etter kull, olje og gass. Vi trenger ikke å se framover for å finne ut hva vi har i vente. 2021 var et år med ekstremvær over hele kloden, og vi har også opplevd mer ekstremvær her hjemme i Norge. Det er hendelser, særlig ute i verden, som er grusomme hver for seg, og som til sammen maler et bilde av hvordan framtiden kan bli. Etter flere tiår med miljø- og næringspolitisk handlingslammelse haster det mer enn noen gang å kutte utslipp, bevare naturmangfoldet og bygge ut norsk industri. Vi er nødt til å se disse tingene i sammenheng. Vi kan ikke bare fortsette å sette datoer langt fram i tid som mål. Vi er nødt til å fatte konkrete politiske vedtak for å oppnå disse målene. Som petroleumsprodusent har Norge et særegent ansvar for å følge opp den oppfordringen som FN har kommet med, og slutte å lete etter mer olje og gass på norsk sokkel. Derfor mener Rødt at vi ikke kan gi nye letetillatelser på sokkelen, heller ikke gjennom den såkalte TFO-ordningen, som gir tillatelser på ferdig definerte områder. Vi ønsker også å trekke tilbake de siste konsesjonsrundene og slutte reelt sett å lete etter mer olje. Å åpne for nye felt og samtidig si at man har tenkt å bremse klimaendringene, er uforenlig. For å hindre at veien ut av oljealderen blir en overgang til massearbeidsledighet, må vi sørge for å ta ansvar ved å gjøre Equinor til et verktøy for ny og klimavennlig industri. I stedet for å pøse ut penger til selskaper som leter etter olje, må Equinor av børs, avvikle utenlandsstrategien i olje- og gassprosjekter og gjøre selskapet til det industrilokomotivet som det engang var, og fortsatt bør være, for samfunnsbygging i Norge. Forskjellen på nå og lykkelandet på slutten av 1960- og begynnelsen av 1970-tallet er at lykken er noe annet i dag enn den var den gangen. Men verktøyene for å oppnå det er mye av de samme, nemlig fellesskapets eie og politisk demokratisk kontroll over ressursene. Å fortsette å lete etter olje er å lukke øynene for det markedsstyrte krasjet som oljenæringen kommer til å oppleve, både fordi etterspørselen endrer seg, og fordi det ikke dreier seg om en fornybar ressurs. Helt til slutt vil jeg kommentere at regjeringen prioriterer olje- og gassnæringen på en annen måte også, nemlig gjennom elektrifisering av sokkelen. Da prioriterer man helt konkret, i konkrete tilfeller, olje og gass foran klimavennlige næringer på land. Det er ikke å satse på framtiden.