trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Guri Melby (Venstre), 2021-04-28:
Jeg kan love representanten at jeg jobber hver eneste dag for å sikre at det er trygt både for barn, for ungdom og for de ansatte i skoler og barnehager, og det er det også. Jeg har også vært veldig tydelig på at når vi kommer over i fase 2, bør det gjøres en faglig vurdering av om det er riktig å prioritere opp noen yrkesgrupper. Jeg har pekt på at ansatte i barnehager og skoler bør være blant dem som da prioriteres. Det har jeg vært tydelig på både utad og også internt i regjeringen. Men det er ganske sammensatte vurderinger som må gjøres, og det henger sammen med f.eks. geografiske prioriteringer. For det er også sånn at i de områdene der vi har hatt høyt smittetrykk, som her i Oslo, har ansatte i skoler og barnehager vært mer utsatt enn de har vært andre steder i landet. Så den omprioriteringen som regjeringen gjorde tidligere, med at vi prioriterte opp steder med høyt smittetrykk, er kanskje noe av det viktigste vi kunne gjøre for å sikre at både elever og voksne er trygge i skoler og barnehager.
Guri Melby (Venstre), 2021-04-28:
Hvis vi nå var i den situasjonen at vi drev og vaksinerte 50-åringer på hjemmekontor over hele landet, mener jeg at representanten hadde hatt rett i sin beskrivelse av at tiden er i ferd med å renne ut. Men vi er jo dessverre ikke der ennå. Fortsatt er det sånn at i veldig mange kommuner i landet er det mange som er over 65 år som ennå ikke er blitt vaksinert. Heldigvis vil det snart være sånn at alle i den gruppa også er vaksinert, men det er først etter at vi er ferdige med risikogruppene, at det vil være aktuelt å gjøre omprioriteringer. Det håper jeg virkelig også representanten Solberg og Arbeiderpartiet er enig i. Jeg har i hvert fall ikke registrert at verken de eller de ansattes organisasjoner har tatt til orde for at de skal prioriteres foran risikogruppene. Så sa jeg i et tidligere svar at FHI har fått frist til midten av mai. Da vil regjeringen gjøre sin vurdering, og jeg kan love at den vurderingen kommer i god tid før sommerferien.
Guri Melby (Venstre), 2021-04-28:
Nå er det heldigvis sånn at smittetallene går ned for alle deler av befolkningen, også for barn og unge. Det betyr at det også er færre utbrudd på skolene. Mange steder har man også drevet på rødt nivå over lang tid. Vi fikk nylig en rapport fra FHI som viser at det er et effektivt tiltak for å hindre smitte blant barn og unge. Så vi har gjort en lang rekke grep for å sikre at det ikke blir smitte blant barn og unge, og for å få ned de smittetallene, og det kan jo se ut som om de grepene har fungert, for smittetallene har gått ned. Samtidig har vi også greid å holde skoler og barnehager åpne. Det betyr at veldig mange barn har opplevd at de på tross av at vi er i en pandemi, har fått en relativt normal hverdag. Men jeg kan love representanten at jeg alltid tar kampen for skoler og barnehager, både internt i regjeringen og også utad.
Guri Melby (Venstre), 2021-04-28:
Jeg beklager hvis dette blir litt gjentakelse for tilhørerne, men jeg skal gjøre jobben min og lese opp svaret som jeg har skrevet på forhånd: Det å jobbe i barnehage og skole er meningsfullt, det er også utfordrende og krevende, og det er en veldig viktig jobb, og under denne pandemien har vi jo sett hvor avgjørende de ansatte i utdanningssektoren er for barn og for elever. For å holde skolene og barnehagene åpne så mye som mulig er det selvsagt helt avgjørende at de ansatte er friske. Det er derfor viktig at disse yrkesgruppene vurderes i det pågående arbeidet med vurderinger av prioriteringskøen for vaksine. Regjeringen har gjennom Helse- og omsorgsdepartementet gitt FHI i oppdrag å gjøre nye vurderinger av vaksinasjonsstrategien i sammenheng med planen for gradvis gjenåpning nå før sommeren. I dette oppdraget ligger også en bestilling av en fornyet vurdering av å prioritere bl.a. samfunnskritiske, viktige grupper opp mot smittesituasjonen og planene for vaksineleveranser. Det er et stort oppdrag som er gitt til FHI, og det skal gjøres grundige vurderinger. Og når vi har mottatt svaret på oppdraget, vil regjeringen ta sin vurdering av eventuelle endringer i vaksinestrategien. Så jeg kan dessverre ikke svare representanten Torstein Tvedt Solberg mer konkret på spørsmålet om akkurat når regjeringen vil gjøre den vurderingen, men som jeg sa i mitt forrige innlegg, vil de faglige vurderingene fra FHI mest sannsynlig komme i midten av mai.
Guri Melby (Venstre), 2021-04-28:
Nå tror jeg det er viktig at vi holder oss til fakta, og jeg tror det er litt viktig at vi er redelige i denne debatten, for det har jo faktisk vært sånn at de aller fleste lærergrupper ikke har vært overrepresentert på statistikken over smitte. De som har vært mest utsatt, er ansatte i barnehager, men fortsatt er det andre yrkesgrupper som ligger høyere enn ansatte i barnehager og skoler. Men det er ingen tvil om at i en kommune som Oslo, der det har vært høyt smittetrykk over tid, har det enkelte steder vært en god del lærere og andre ansatte som har vært utsatt for smitte. Det viktigste vi kan gjøre for å trygge dem, er å sørge for at vi har gode smitteverntiltak, og at skoleeierne følger opp med gode rutiner for å følge de smitteverntiltakene. Og selv om jeg er helt sikker på at vaksine er viktig, tror jeg faktisk ikke at vaksine er noen mirakelkur mot det som kanskje er aller mest slitsomt akkurat nå, og det er jo at skolehverdagen er ganske uforutsigbar. Det hender at man på ganske kort tid må endre på måten man driver på. Plutselig er det behov for vikarer, plutselig er det karantene, og det er ikke slik at vaksine i seg selv vil gjøre at den situasjonen endrer seg over natta.
Guri Melby (Venstre), 2021-04-28:
Det bekymrer meg litt når representanten sier at vi bare skal se bort fra statistikk og se bort fra tall og fakta. Jeg tenker at i en slik pandemi som dette, som nok oppleves som ganske overveldende og kanskje litt skremmende for veldig mange, er det nettopp viktig at vi greier å løfte fram hva som er sant, og hva som er virkelig. Jeg har flere ganger vært opptatt av å løfte fram den fantastiske innsatsen som ansatte i skoler og barnehager gjør, og det er ingen tvil om at det er mange som går på jobb hver eneste dag, som opplever at de er ganske ubeskyttet. Det er jo nettopp derfor vi har gitt det oppdraget til FHI, å se på en prioritering av lærere og ansatte i barnehager og skoler generelt. Jeg har jo prøvd å utfordre representanten flere ganger tidligere også, men ikke fått noe svar på det, for ut fra den retorikken representanten kjører, høres det ut som om han mener at vi burde prioritert disse gruppene nå, før vi er ferdig med å vaksinere de som er i gruppen 65–75. Det hadde vært interessant å få en bekreftelse på om det er riktig.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Mitt spørsmål går også til statsråd Melby. Vi begynner nå å se de menneskelige konsekvensene av pandemien. Ikke overraskende er de mest alvorlige konsekvensene for de yngste, de som regjeringa har påført de strengeste og hardeste tiltakene. Flere tusen barn og unge som ble henvist til behandling for psykiske problemer i 2020, fikk ikke innpass. Nesten halvparten av studentene har hatt alvorlige psykiske plager. Fellesnevneren for disse er isolasjon, uforutsigbarhet og strenge tiltak. De yngste i samfunnet vårt har tatt den største børa. Det har vært tøft for alle barn og unge og deres familier, men noen har hatt det tøffere enn andre: barn og unge som har det vanskelig hjemme og trenger å møte trygge voksne i skole og barnehage, og barn og unge som trenger mer oppfølging og faglig støtte. Det haster nå med å gjenåpne samfunnet for de yngste og ikke minst unngå ny nedstengning av skoler og barnehager. Forutsetningen for å få dette til er at vi ivaretar tryggheten og helsa til de ansatte i skoler og barnehager, de som har levd med stor smitterisiko og enorm arbeidsbelastning det siste året, og som ikke kan beskytte seg med avstand eller verneutstyr, som andre som må være fysisk på jobb, kan. Det er dette bakteppet som gjør at Verdens helseorganisasjon for en tid siden har sagt at personell som jobber med barn og unge, bør prioriteres i fase 2 av vaksinestrategiene. Norge har nå fått det samme faglige rådet fra FHI om å la ansatte i skole og barnehage rykke framover i vaksinekøen. Vi i Arbeiderpartiet ba allerede i januar om en avklaring av plassen deres i vaksinekøen. Da ble det avvist, men nå haster det med å få en avklaring. Skal dette i det hele tatt ha noen effekt, må vaksineringen på plass før sommerferien. Kan kunnskapsministeren nå gi et tydeligere svar på når det blir avklart om ansatte i skoler og barnehager blir prioritert i vaksinekøen?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Jeg kan bekrefte at det jeg tror alle snakker om, er fase 2 av vaksineringen. Men jeg må si at jeg er skuffet over at det ikke kommer noe nytt eller noen avklaringer fra statsråden nå. Spørsmålene som regjeringa nå må ta stilling til, er om man skal prioritere ansatte i skoler og barnehager foran 40-åringer som sitter hjemme på hjemmekontor, som har en kontorjobb. Jeg er ikke helt enig i statsrådens beskrivelse, for utviklingen i smitten har nettopp gjort – og det er det som er bakgrunnen for FHIs anbefalinger – at de ansatte i skoler og barnehager er mer utsatt, og det er det som har gjort at ansattorganisasjonene har sagt at det er risiko for kollaps om man ikke får dette til. Det jeg er redd for, er at regjeringa nå egentlig driver et slags narrespill overfor de ansatte, at man har gitt dem et halmstrå om at man skal vurdere en prioritering. Men mens man vurderer, lukkes tidslinjen. Skal dette ha noen effekt, må vaksineringen på plass før sommerferien. Kan statsråden gi en tydeligere avklaring på når denne beskjeden eventuelt kommer?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Det er helt riktig at jeg etterlyser en plan for neste fase. Jeg vil minne statsråden om tidslinjen. Som sagt etterlyste Arbeiderpartiet denne planen allerede i januar. Da ble man bedt om å vente. Den 7. april kom et nytt faglig råd fra Folkehelseinstituttet, som åpnet for dette. Den 21. april sa Melby selv til VG at regjeringa har gitt et oppdrag til FHI. Nå, en måned etter at de faglige rådene fra FHI kom, har man fortsatt ikke fått noen avklaring. Jeg venter ikke at statsråden her og nå skal kunne gi meg tidspunktet for pressekonferansen de eventuelt skal ha, men man må kunne gi en noe tydeligere avklaring hvis det på en måte skal være noe poeng, spesielt når det handler om at tiden løper før sommerferien. Kan man si at det blir i løpet av april? Det er ikke mange dager. Blir det kanskje i løpet av mai? Eller kan man i hvert fall si om det blir en avklaring før sommerferien?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Det spørs egentlig om helseministeren trengs i denne salen, for det høres ut som om kunnskapsministeren har tatt med seg talepunktene til nettopp helseministeren i sine svar. Det er flere med meg som har etterlyst nettopp kunnskapsministeren i regjeringa i denne debatten. Beskjeden Melby har fått fra sektoren, kan ikke bli tydeligere: I brev etter brev har en nå etterlyst svar og en tydeligere avklaring. En peker på økt sykefravær, og de ansatte snakker om en risiko for kollaps. Nå sier en at FHI skal levere noe innen midten av mai. Da begynner klokka å tikke. Kan statsråden i det hele tatt si noe om sitt arbeid internt i regjeringa for å få til konkrete grep på vegne av sektoren, for å sikre at den blir prioritert? Og synes i det hele tatt statsråden det er viktig å få til en vaksinering av ansatte i skoler og barnehager før sommerferien?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Jeg er ikke uenig i og forstår veldig godt at dette er sammensatt og komplisert for regjeringa, men jeg håper også statsråden ser at tida nå holder på å renne litt ut for denne vurderingen. Det viktige nå er å gjøre det vi kan for å unngå nye nedstengninger, og ikke minst, som jeg sa i innledningen, at vi gjør det vi kan for å skåne barn og unge, som har blitt veldig hardt rammet. Så jeg vil utfordre statsråden enda tydeligere på å si noe om hvorvidt lærere og ansatte i skoler og barnehager i det hele tatt kan forvente en avklaring fra regjeringa før sommeren, eller om de egentlig må belage seg på at de skal vaksineres i tråd med den strategien som nå gjelder, og altså bli vaksinert sammen med resten av befolkningen?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Jeg kan nok en gang presisere at den debatten både jeg og de ansatte i organisasjonene, og flere med, har tatt opp, handler om fase 2. En er helt enig i fase 1 og risikogruppene og helsearbeidere. Men igjen: Ut fra de faglige rådene, både fra Verdens helseorganisasjon og slik jeg har oppfattet og mediene har referert FHI, ønsker en nå å se på om en skal prioritere ansatte i skoler og barnehager. Det håper jeg kunnskapsministeren vil være opptatt av og kjempe for internt i regjeringa når de diskusjonene kommer, fordi det er så viktig nettopp for disse barna. Men for å presisere det: Tida som renner ut, handler også om skoleåret. Nå ser en økt smitte blant barn og unge. Den britiske mutanten har fått store konsekvenser nettopp der. Derfor haster det nå med en avklaring så en kan holde så mange skoler og barnehager som mulig åpne fram mot sommerferien. Vaksinering i sommer vil ha mindre for seg, det er det jeg mener. Men kan en klare å få til noe allerede nå i vår?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Vi holder oss litt til samme tema, men jeg skal variere litt i oppfølgingen, det kan jeg love: «Regjeringen har gitt FHI i oppdrag å revurdere vaksinestrategien, og har bedt dem se på om enkelte yrkesgrupper skal prioriteres opp. Kunnskapsministeren har til media sagt at vaksinering av lærere og barnehageansatte vurderes i den sammenheng. Når kan ansatte i skoler og barnehager forvente å få en avklaring fra regjeringen om hvorvidt de vil prioriteres opp i vaksinekøen?»
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Både dette svaret og den forrige runden viser jo at vi ikke kommer til å få noen tydelig avklaring på vaksinestrategien fra statsråden i dag, så derfor vil jeg utfordre henne litt nå på konsekvensene av denne usikkerheten og sånn sett også konsekvensene av den utmattelsen en ser på grunn av arbeidsbelastningen og den store smittefaren blant de ansatte i skoler og barnehager. På skolen ser vi nå at det egentlig lekker i begge ender: Det er rekordfå søkere til lærerutdanningen – en samlet nedgang på 12 pst. de siste to årene. Det er rekordmange som slutter, som rett og slett sier de har fått nok, og som søker seg til andre jobber, og tall fra Utdanningsforbundet viser også at rekordmange førtidspensjonerer seg – dette på tross av at det er rekordmange søkere til høyere utdanning. Jeg tror dette handler mye om at lærerne har stått i første rekke under pandemien, vært den førstelinjen, hatt et hardt arbeidspress, og at det ikke har vært god reklame. Men tror statsråden det er en sammenheng mellom den misnøyen en nå ser i lærerprofesjonen, spesielt rundt manglende smittevern og vaksiner, og nedgangen i søkertallene til lærerutdanningen?
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Jeg synes av svaret at det virker som om statsråden egentlig ser seg litt blind på statistikken og ikke ser det som er realiteten og hverdagen ute i skoler og barnehager. For én ting er selve smittetallene, men en annen ting er usikkerheten – og ikke minst det alle de ansatte har ofret gjennom pandemien, der en har gått på jobb, hatt mange nærkontakter og kanskje lagt privatlivet sitt og kontakten med familie og venner helt til side. Som jeg har sagt tidligere: Dette er også en yrkesgruppe som ikke har – eller bør ha – mulighet til å holde avstand, eller egentlig beskytte seg med smittevernutstyr, som andre yrkesgrupper har hatt mulighet til, f.eks. bussjåfører og ansatte i dagligvarebransjen. Det som bekymrer meg, er jo konsekvensene en nå ser for utdanningen, at det lekker i begge ender, at både rekordmange slutter, og at rekordfå søker. Så, igjen, tror ikke statsråden at det er en viss sammenheng her, og at det nettopp derfor er akutt å ta grep?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-04-28:
Det har vært sånn at gjennom hele denne pandemien har innvandrerbefolkningen vært sterkt overrepresentert på smittestatistikken og når det gjelder innleggelser, alvorlig sykdom og død. Det er en alvorlig problemstilling, som man har forsøkt å gjøre en del tiltak for, men man har ikke lyktes. Dette er kanskje den mest stabile situasjonen vi har hatt gjennom hele pandemien. På tross av tolketjenester, oversettelser, oppsøkende virksomhet, dialogmøter og en rekke andre tiltak som har vært prøvd, har det ikke fungert. I en debatt i november i fjor snakket jeg med helseministeren om årsakene til at innvandrere er grovt overrepresentert på statistikken. Det regjeringen den gangen pekte på, var at det var forskjellige yrker som var overrepresentert – typiske innvandreryrker, om man kan si det. Det var større familier, trangboddhet, økonomi og sosiale forhold det ble pekt på. Dette har vært en forklaring som har vært brukt meget hyppig. Jeg ble beskyldt for å stigmatisere da jeg sa at vi måtte se på andre årsaker, f.eks. tillit til myndighetene, om man i tilstrekkelig grad har brydd seg om å følge reglene. Det måtte man ikke snakke om, for det kunne stigmatisere og gjøre situasjonen verre. Nå er faktisk innvandrerne de største ofrene for at vi ikke klarer å lykkes med å få smitten ned, og i den senere tid har det kommet en rekke rapporter som peker på at det slett ikke er slikt som trangboddhet og yrker som er forklaringen. Da vil jeg spørre ministeren med det overordnede ansvaret for pandemihåndteringen: Hva mener regjeringen i dag er den viktigste årsaken til overrepresentasjon av smitte blant innvandrere?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-04-28:
Nå er det vel justisministeren som har ansvaret for innvandring, og kunnskapsministeren som har ansvaret for integrering, men jeg registrerer at beredskapsministeren ikke har noen formening om hva et av de største problemene gjennom pandemien skyldes. Men justisministeren har ansvaret for reiser ut og inn av landet, og jeg har en rekke ganger pekt på at reisevirksomhet blant en del innvandrergrupper til hjemlandet kan være en årsak. Jeg har stilt en rekke skriftlige spørsmål om dette, og svarene er mangelfulle, hovedsakelig fordi man mangler data og informasjon om reisevirksomhet. I dag kan man delta i en begravelse i Pakistan med mange hundre deltakere og null smittevern. Det samme ville vært ulovlig i Norge. Spørsmålet til ministeren er: Hva tenker justisministeren om at man kan reise til den andre siden av kloden og delta i et arrangement som ville vært strengt ulovlig i Norge?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-04-28:
Tidligere denne uken fikk vi en redegjørelse fra statsministeren hvor det ble tatt selvkritikk på noen områder, bl.a. det at man i for lang tid ikke tok importsmitten alvorlig nok. Det var tillitsbasert for lenge, og ordningene med bl.a. karantenehotell var basert på selvrapportering. Det er kanskje noe av det som har vært en stor, medvirkende årsak til stadig nye smitteutbrudd, at man ikke har hatt kontroll på importsmitten. Jeg får nå veldig mange henvendelser fra folk som jobber kanskje spesielt på Gardermoen, som er bekymret over det de ser. Når myndighetene sier de har full kontroll, er det ikke det alle opplever når de ser det på nært hold. Spørsmålet er da: Er det ikke sånn at det fortsatt er basert på selvrapportering og tillit når man kommer tilbake fra en reise i utlandet, om man skal på karantenehotell eller ikke?
Jon Engen-Helgheim (Fremskrittspartiet), 2021-04-28:
Jeg stilte spørsmål om det ikke fortsatt var tillitsbasert, og om det fortsatt var basert på selvrapportering. I hvert fall i det siste svaret jeg fikk på mitt skriftlige spørsmål til ministeren, sto det klart og tydelig i vedlegget til svaret at dette var basert på selvrapportering, de forskjellige kategoriene for om man skulle i karantenehotell eller ikke, og om reisen hadde vært nødvendig eller ikke. Jeg vil gjerne at ministeren på en mye tydeligere måte avklarer om ikke det som regjeringen tidligere denne uken tok selvkritikk for, at man for lenge hadde basert seg på selvrapportering og tillit, fortsatt er tilfellet.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
«Bodø videregående skole er en av fire skoler som har linje for flyfag og er dermed leverandør av lærlinger i flyteknisk utdanning. Mange havner i Luftforsvaret, så den erfaringen med militært materiell som skolen gir dem, er av stor verdi. For å sikre en moderne og relevant utdanning er skolen avhengig å ha tilgang til relativt moderne fly å trene på. Derfor har skolen søkt om å få langtidslåne et av F-16-flyene som skal fases ut av tjeneste. Vil statsråden sørge for at skolen får ønsket oppfylt?»
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Jeg sier takk for det svaret. Alle skjønner at det å sende av gårde en F-16 gjør man ikke uten å ta noen forbehold. Det er helt riktig som statsråden sier – det finnes noen avtaler her. Jeg er glad for at statsråden understreker at Forsvaret har et godt samarbeid med disse utdanningene og er avhengig av det. Det er jeg helt enig i, men nettopp på bakgrunn av det byråkratiet som er, er det understreket fra skolen at man ønsker å låne den. Man skal altså ikke overta den, så Forsvaret trenger ikke å avhende den. Da unngår man veldig masse byråkrati. Det er et poeng i seg selv. Men dette er gjort før. Det er ikke en ny problemstilling. Blant annet står det en F-5 på Bodø videregående skole som skolen fikk låne i 2011, og som Forsvaret skal få tilbake når man har skrudd og mekka nok på den. Den begynner å bli nokså utslitt, så jeg tror ikke den er i flyvedyktig stand. Jeg skjønner at det tar noe tid, det er noen prosesser, men vil statsråden sørge for at skolen får ønsket oppfylt?
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2021-04-28:
Igjen er jeg glad for at statsråden er positiv. Jeg skulle ønske meg at han var litt mer tydelig på at dette skal vi få til. Det er ikke tilfeldig at denne utdanningen ligger i Bodø. Det ene er at Bodø har tjent nasjonen som vertskap for kampflybasen i 70 år, med alle de ulempene og mulighetene det har gitt for by og befolkning. I Bodø ligger også et av landets største flyselskap, nemlig Widerøe. Det er den største private arbeidsgiveren der og har også et nært samarbeid nettopp med denne utdanningen. Jeg må få lov å bemerke når det gjelder hvor man oppbevarer dette flyet, at jeg synes det skal stå på innsiden av det som blir igjen av flystasjonen. Da får vi også til det, for det er stort sett i gangavstand til den videregående skolen. Alle de andre praktikalitetene har man som sagt vært gjennom før, og de er det mulig å finne en løsning på. Søknaden kom i mai 2019. Sist gang skolen tok kontakt, hadde man fortsatt ikke fått svar. Betyr det nå at man vil ha en aktiv prosess og en dialog med skolen og fylkeskommunen om hvordan man skal få til dette?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-04-28:
Regjeringen er opptatt av at Forsvaret ikke dupliserer sivil utdanning, men sørger for å hjelpe til slik at det produseres tilstrekkelig relevant yrkesfaglig kompetanse ved de videregående skolene. Forsvaret er en av landets største lærebedrifter og er bl.a. avhengig av flyteknisk kompetanse fra de videregående skolene. Jeg er kjent med at Forsvarsmateriell har mottatt en søknad om F-16 til teknisk undervisning i flyfag fra den videregående skolen i Bodø. Forsvarsmateriell er nå i prosess med å avhende F-16 og jobber tett mot interessenter som ønsker å kjøpe. De identifiserer fortløpende salgspotensialet til den flåten vi har, også for å se hvilke maskiner som eventuelt kan doneres eller lånes ut. Departementet er på generelt grunnlag veldig positiv til å låne ut undervisningsmateriell til flyfaglinjene, men vi må sammen med Forsvarsmateriell finne materiell som egner seg for utlån, og hente inn de nødvendige tillatelsene fra opprinnelsesnasjoner. Det er altså litt byråkrati for å få det til. Bodø videregående skole sendte en søknad i mai 2019, og det første svaret de fikk, i november 2019, var at Forsvarsmateriell var i gang med forberedelsene til den framtidige avhendingen. Man understreket den gangen at det var tidlig i prosessen, og at søknaden ble notert sammen med de andre søknadene og initiativene som er tatt. Den kan virke omfattende, prosessen med å godkjenne utlån av flymateriell, og den tar kanskje noe tid, men det er altså litt mer komplisert enn at man bare avhender en gammel maskin, all den tid man må ha kontakt med opprinnelsesnasjonene på grunn av de avtalene som har ligget helt siden vi kjøpte flyene. Vi har informert Bodø videregående om at prosessen er noe forsinket, og at man sannsynligvis vil få behandlet søknaden deres tidlig i andre kvartal 2021.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-04-28:
Med de forpliktelsene som ligger på den typen utstyr, er det nok sånn at man har en forpliktelse til å være litt nøye med både hvor det utstyret står oppbevart, og hva som skjer med det. Det jeg vil sørge for, er at vi følger de retningslinjene som finnes for denne typen overdragelser, om det da blir lån eller avhending. Jeg er veldig opptatt av at vi jobber tett med fylkeskommunene om fagutdanningene, for det er en veldig god måte for Forsvaret å få kvalifisert personell på. Vi har jobbet tett – særlig på det med flyfag når vi nå bygger opp baser både på Evenes og på Ørland – med Nordland fylkeskommune, med Troms og Finnmark fylkeskommune for Bardufoss, med Trøndelag fylkeskommune for Ørland, rett og slett for å kunne ha utdannelsene nær de operative basene vi har, og på den måten kunne skape gode læringsmiljøer for elevene.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2021-04-28:
Når det gjelder Widerøe og andre flyselskap, har vi jobbet tett sammen med de store norske flyselskapene for å kartlegge hvilke behov det er for teknikere, piloter og flyteknisk personell framover, for på den måten å være helt sikre på at vi kan bygge ut utdanningskapasitet i den grad vi trenger det. Det er et veldig godt samarbeid, opplever jeg, både med fylkeskommuner som står for skolen, og med flyselskaper og andre aktører som skal ha denne typen personell. Jeg tror nok at vi har svart skolen med det vi kan svare skolen, om at dette er en prosess som kommer til å ta litt tid, men der vi er positive. Det er nok også sånn at vi ikke skal ta så lett på det og si at det handler bare om hvor det står. Nei, vi skal følge de forpliktelsene vi har for denne typen materiell, sånn at vi er helt sikre på at vi gjør det rett, og at de får det materiellet på en måte som gjør at de får den nytten de vil ha av det.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-04-28:
«Motstanden mot fylkessammenslåing har vært aller størst i nord, der 87 prosent av finnmarkingene i en folkeavstemning sa nei til sammenslåing med Troms. Likevel overkjørte regjeringa folkeviljen og slo sammen disse fylkene med tvang. Fylkestinget i Troms og Finnmark har vedtatt at de vil oppløses, og søkte departementet om oppløsning november 2020. De har fortsatt ikke fått svar. Hvis det blir avholdt en folkeavstemning om fylkesoppløsning, vil regjeringen lytte til resultatet av den folkeavstemningen?»
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-04-28:
Det var et ganske forutsigbart, langt svar fra statsråden. Det er langt dette landet, og jeg har lyst til bare å forsikre meg om at statsråden vet hvor store avstandene er i Nord-Norge. Jeg har lyst til å spørre den ansvarlige statsråden for tvangsekteskap mellom fylkeskommuner om han vet hvor mange kilometer det er fra det nordøstligste punktet i Finnmark til det sørvestligste punktet i Troms.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2021-04-28:
Da kan jeg opplyse statsråden om at det er 1 109 km fra det nordligste punktet i Finnmark til det sørligste punktet i Troms. Det tar 16 timer å kjøre med bil – det er faktisk én time kortere om man velger å kjøre via Finland. Det er et fylke som er større enn Danmark. Det tar faktisk lengre tid enn å kjøre fra Oslo til Berlin. Det er enorme avstander. Jeg har lyst til å spørre statsråden: Hva er grunnen til at regjeringen har tvunget fram denne reformen, som ingen i Troms og Finnmark vil ha? Det er ingen som ønsker den. Er det noe vi i Nord-Norge ikke skjønner, men som en statsråd fra Bærum skjønner? Regjeringen har lovd gull og grønne skoger, penger, arbeidsplasser, oppgaver. Det er ingenting av dette som er kommet til de nordligste fylkene, og vi ser en massiv fraflytting i dag. Hvis man spør folk i nord, er hele reformen til regjeringen løgn og fanteri. Jeg vil utfordre statsråden på om han svare på: Hva er blitt bedre i Troms og Finnmark med denne sammenslåingen?
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Det er Stortinget som har vedtatt sammenslåingen av Troms og Finnmark fylkeskommuner, i tråd med reglene i inndelingsloven. Forslagene til nye fylkesinndelinger ble grundig diskutert og vedtatt av Stortinget, og Stortinget har også flere ganger behandlet forslag om å reversere sammenslåingen av Troms og Finnmark fylkeskommune, noe Stortingets flertall ikke ønsker. Kommunal- og moderniseringsdepartementet mottok søknad fra Troms og Finnmark fylkeskommune datert 14. august 2020 om å sette i gang en utredning om deling av fylkeskommunen. Søknaden ble lagt frem for Stortinget 7. oktober 2020 i forbindelse med behandlingen av statsbudsjettet for 2021, Prop. 1 S for 2020–2021. Regjeringen mente at spørsmålet om deling av Troms og Finnmark fylkeskommune var tilstrekkelig utredet, og at det ikke var grunnlag for å sette i gang ytterligere utredninger. Tilrådingen var derfor at sammenslåingen opprettholdes i tråd med Stortingets vedtak. Stortinget hadde ikke merknader til dette ved behandlingen av Prop. 1 S, og regjeringen har lagt til grunn at Stortinget dermed slutter seg til vår tilrådning. Troms og Finnmark fylkeskommune ble 14. oktober 2020 orientert om at saken var lagt frem for Stortinget. Dersom saken blir tatt opp på nytt og det avholdes folkeavstemning, vil resultatet av folkeavstemningen inngå som ett av flere momenter i vurderingen av saken. De nye fylkeskommunene har eksistert i knapt halvannet år, hvor koronapandemien naturlig nok har preget mesteparten av tiden. Mange aktiviteter for å fortsette byggingen av den nye fylkeskommunen har blitt erstattet av krisehåndtering. Jeg er overbevist om at sammenslåingen vil bli en god løsning for Troms og Finnmark fylkeskommuner. Jeg er enig med Senterpartiets varaordfører i Alta, Jan Martin Rishaug, når han til NRK 9. desember 2020 sier at han ikke tror Finnmark får det bedre alene: «Jeg ser hva slags utfordringer Finnmark ville fått om vi ikke var sammenslått.» Han frykter at Finnmark vil mangle både penger og fagfolk den dagen man tegner nye fylkesgrenser på kartet. Dette er kloke ord fra Senterpartiets lokale representant, og de er fremtidsrettede. Jeg mener det er viktig at de nye fylkeskommunene nå får ro til å tilby gode tjenester til det beste for innbyggere og næringsliv, for det må være det viktigste – altså ikke et spørsmål om geografi, men et spørsmål om tjenester. Gjennom regionreformen har regjeringen styrket regionenes rolle som samfunnsutvikler. Fylkeskommunene har nå ansvar for å administrere 42 000 km med fylkesvei, de er ansvarlig for å administrere bredbåndstilskudd, havner og veldig mye annet som er helt sentralt for kommunene, befolkningen og næringslivet, ikke minst videregående opplæring. Jeg er opptatt av at fylkeskommunene nå må få den nødvendige ro til nettopp å jobbe med å utvikle gode tjenester for innbyggere og næringsliv og ta den samfunnsutviklerrollen de har fått styrket, på alvor i tiden fremover.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Hvis svaret var forutsigbart, er det kanskje fordi også spørsmålet var forutsigbart. Når det gjelder det konkrete spørsmålet som representanten stiller, kan jeg ikke svare på det på kilometeren, men at avstanden er stor, er det ingen tvil om. Så er det jo relativt hva man omtaler som stort, og hva man omtaler som lite. Mange i Senterpartiet omtaler f.eks. Viken som et gigantfylke, men realiteten er at Innlandet er mer enn dobbelt så stort, og at det er 32 mil hvis man setter seg i bilen og kjører fra Halden til Hemsedal, mens det er 66 mil fra Brønnøysund til Narvik. Også Trøndelag er langt større enn det Viken er. Men at det er store avstander i nord, er det overhodet ingen tvil om. Jeg hadde nylig et møte med åtte kommuner i Finnmark som nettopp også understreket utfordringene det medfører i hverdagen.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Dette var et spørsmål fullt av premisser jeg ikke deler. La oss starte med det at ingen mener at dette er bra for Troms og Finnmark. Vel, Senterpartiets egen varaordfører i Alta, Jan Martin Rishaug, mener altså at Finnmark ikke vil klare seg alene hvis man skulle gå for en deling, og mener det er gode grunner til at de bør forbli sammenslått. Han sier også at hvis man velger å gå for å reversere dette vedtaket om Troms og Finnmark, så bør Alta, som utgjør vel en tredjedel av innbyggerne i Finnmark, gå til Troms. Jeg har forståelse for at representanten ikke velger å lytte til meg, men kanskje hun kan lytte til sine egne, de som har skoene på og vet hvor det trykker lokalt, istedenfor å sitte på et kontor inne i Oslo og bestemme over hvordan fylkesstrukturen i nord skal se ut.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Det er kun Stortinget som kan vedta sammenslåing av kommuner som selv ikke ønsker det. Dette er hjemlet i inndelingsloven. Den 7. desember 2017 vedtok Stortinget å be regjeringen legge til grunn at gode og frivillige prosesser skulle være utgangspunkt for endringer av kommunestrukturen, og at eventuelle kommunesammenslåinger i perioden 2017–2021 utelukkende skulle bygge på frivillighet. Regjeringen har selvfølgelig forholdt seg til dette vedtaket. Jeg kan ikke gi noen garantier om hvilke vedtak et nytt Stortinget vil fatte, men regjeringen jobber for å styrke kommunenes forutsetninger for å levere gode og likeverdige velferdstjenester, for å kunne drive en helhetlig og bærekraftig samfunns- og næringsutvikling, for å ha en bærekraftig og robust økonomi og for å styrke sitt eget lokaldemokrati. I mange tilfeller vil større kommuner være den beste løsningen for å oppnå dette, og det beste utgangspunktet for å bygge en ny og større kommune vil alltid være at de involverte kommunene selv ønsker sammenslåingen. Derfor er jeg glad for at de kommunesammenslåingene som har kommet, er basert – i all hovedsak – på frivillighet. Så har det vært enkelte steder hvor man har måttet skjære igjennom, og det er gjerne der det er flere kommuner involvert. Jeg har ikke noe selvstendig mål om å endre Norge, men Norge er endret. Forutsetningene har endret seg dramatisk siden kommunestrukturen slik Slagsvold Vedum ønsker seg den, ble vedtatt på 1960-tallet. På den tiden hadde de helt andre kommunikasjonsmidler, helt andre og færre detaljerte føringer fra nettopp Stortinget om hvordan oppgaver skulle løses. Jeg tror at den kompleksiteten som ligger i oppgaveløsningen i dag, gjør at mange kommuner kjenner på hvor krevende det er å stå alene. Det er krevende å bygge store nok og robuste nok fagmiljøer for å kunne løse oppgavene på en god måte. 90 pst. av de mest spredtbygde kommunene melder om at de ikke klarer å tiltrekke seg den kompetansen de trenger for å fylle viktige oppgaver. Så her er det veldig mange utfordringer. Som en rådmann som jeg hadde møte med her i forrige uke, sa: Helse- og omsorgsavdelingen i min kommune består av én person. Det er for tiden meg, og slik har det vært i fem måneder. Jeg klarer ikke å få noen til å fylle stillingen. Det er klart at med den situasjonen vi står i, med pandemi, med beredskap, med krisehåndtering, er dette krevende. Det er grunnen til både at mange flere kommuner ser på alternative måter å løse oppgavene på gjennom å ha mer samarbeid, og også at kommunesammenslåing kommer på dagsordenen, f.eks. nord i Gudbrandsdalen, hvor et par kommuner som representanten vel kjenner godt, nå vurderer å slå seg sammen. Jeg har ikke noe selvstendig ønske om å endre kommunestrukturen, men vi må ta inn over oss at verden er en annen enn den var på midten av 1960-tallet. Derfor er ikke representantens svar på de utfordringene Kommune-Norge står overfor, et godt svar.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Jeg mener at man skal lytte til lokale stemmer, hvor enn de er i landet, og ta inn over seg det budskapet de kommer med. Når det er sagt, er mitt utgangspunkt at frivillighet er det beste startpunktet for en kommunesammenslåing. Det jeg kunne ønske meg, er at representanten kanskje også kunne dvele litt ved årsakene til at mange nå vurderer kommunesammenslåing, at det er behov for å se på kommunestrukturen på nytt, og hva representantens svar da skal være på de utfordringene. Det hører vi fint lite om, annet enn at man ser seg tilbake i en tid der vi alle er tjent med at vi ser fremover. Jeg opplever at lokalpolitikerne i representantens parti er langt mer pragmatiske og løsningsorienterte og tar inn over seg de utfordringene som de står midt oppe i, som verken skyldes nasjonal eller lokal politikk, og planlegger for fremtiden.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Jeg merker meg at representanten Slagsvold Vedum har funnet noen meningsfeller når det gjelder bruk av tvang. Jeg har lagt merke til at representanten Slagsvold Vedum ønsker å bruke tvang for å dele Vestland i to, mot ønsket til hans lokale fylkestingsrepresentanter, bl.a. fylkesordføreren og den tidligere fylkesordføreren i Sogn og Fjordane. Mitt utgangspunkt er, som sagt, at frivillighet er det aller beste hvis man skal ha kommunesammenslåinger. Så vil det være noen tilfeller hvor Stortinget må ta noen overordnede beslutninger for å få en god, helhetlig løsning. Det er en tilnærming som Stortinget stilte seg bak i den forrige runden. Jeg tror jo at det ikke blir behov for tvang, for jeg tror mange flere kommuner ser at her får man så mye igjen for å samordne seg og jobbe sammen om å utløse de fantastiske mulighetene som ligger i regionen, hvis man slår seg sammen. Så her kommer det til å skje mye, helt uavhengig av hva sentrale myndigheter mener.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Jeg var inne på i et tidligere svar at dette med hvor stort noe er, er litt relativt. Som sagt, å kjøre fra Hemsedal til Halden er 32 mil, å kjøre fra Brønnøysund til Narvik er 66 mil, og jeg har aldri hørt representanten stille spørsmål ved hvorvidt fylkestingsrepresentantene i Nordland klarer å gjøre en god jobb for sitt distrikt. Innlandet er langt over dobbelt så stort i antall kvadratkilometer som det Viken er. Likevel virker det som om representanten og hans parti har akseptert at Innlandet er en fornuftig størrelse. Jeg er som sagt ikke så veldig opptatt av geografi. Det jeg er opptatt av, er at fylkeskommunen leverer gode tjenester. Stedsidentiteten din er knyttet nettopp til stedet du er fra, ikke hvilket navn som står på fylkeshuset. Det er fristende å sitere den tidligere Senterparti-ordføreren i Andebu, som sa at Andebu fortsatt kommer til å være Andebu selv om det nå er en del av Sandefjord. Det hadde han jo helt rett i. På samme vis er det slik at fylkeskommunens rolle som samfunnsutvikler, som jeg vet representanten er veldig opptatt av, ikke er knyttet til akkurat hvor grensene går, men evnen til å levere på det befolkningen og næringslivet etterspør, enten det er gode fylkesveier, videregående opplæring som er tilpasset lokale behov, ansvar for statlige bredbåndsmidler eller ytterligere ansvar for både kultur- og næringsvirkemidler, som er viktige for å skape lokale jobber og gode rammevilkår for vekst og utvikling i regionen. Så hvis det ikke er mulig for fylkestingsrepresentanter i Viken å gjøre en god jobb, er det verdt å minne om at Viken er mindre enn Innlandet, mye mindre enn Troms og Finnmark, mindre enn Nordland og mindre enn Vestland. Hva angår fylkesstørrelse, plasserer vel Viken seg sånn ca. midt på treet.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Nei, det vil jeg ikke si. Så svaret på det er nei.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Den inndelingen er jo opp til Viken fylkeskommune selv å ta stilling til, og når det gjelder antall direktører og hvordan man har valgt å organisere seg, får representanten heller ta det opp med det rød-grønne flertallet som styrer Viken fylkeskommune, for dette ligger til Viken å bestemme.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
La meg aller først si at jeg er ikke enig i premisset for spørsmålet, nemlig at det her har vært lovet oppgaver som ikke er overført. Det er overført en rekke oppgaver til fylkeskommunene som styrker deres rolle som samfunnsutvikler. La meg nevne: administrasjon av fylkesveier, forvaltning av tilskudd til utbygging av bredbånd, eierskaps- og forvaltningsansvar for fiskerihavneanlegg, tilskudd til ikke-statlige lufthavner, arbeidsmarkedstiltak for bedriftsintern opplæring, tilskudd til fylkesvise partnerskap for karriereveiledning og tilhørende karrieresentre, bosetting internt i fylkene og annen regional samordning av integreringspolitikken, tilskudd til Jobbsjansen del B, mentor- og traineeordninger, tilskudd til etablereropplæring for innvandrere, forvaltning av tilskudd til friskliv, læring og mestring, tverrfaglig innsats på rusfeltet, oppgaver innenfor skjærgårdstjenesten og statlig sikrede friluftsområder, oppgaver på kulturminneområdet, oppdragsgiveransvar for Siva og Innovasjon Norge for fem næringsrettede ordninger, næringshageprogrammet, inkubatorprogrammet, bedriftsnettverk, mentortjenesten, landsdekkende etablerertilskudd, forvaltning av tilskudd til utrednings- og tilretteleggingstiltak i landbruket, utarbeidelse av regionalt næringsprogram i landbruket, forvaltning av prosjektmidler i kystskogbruket, Arktis 2030, sekretariat for regionalt nordområdeforum, forvaltning av tilskudd til kvensk språk og kultur, som er overført til Troms og Finnmark fylkeskommune, og det er også overført kulturoppgaver som tilskuddsmidler til regional bransjeutvikling innen kulturelle og kreative næringer. Det er helt åpenbart at fylkeskommunene har en fin anledning med disse oppgavene til å styrke sin samfunnsutviklerrolle, og jeg mener at det er for tidlig å felle dom over denne reformen når den tiden som har passert siden den trådte i kraft, har vært preget av en pandemi. Her ligger det store muligheter for dem som å ønsker å styrke sin rolle på dette området og å kunne tilby innbyggere og næringsliv de tjenestene som de forventer og fortjener, og bidra til bærekraftig utvikling og vekst i sitt område.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Det er Stortinget etter inndelingsloven som tar stilling til disse spørsmålene, og jeg antar resultatet av en folkeavstemning vil inngå i vurderingen som gjøres av Stortinget før et vedtak fattes. Så sier representanten at det ikke er riktig det jeg sier om at Senterpartiet går inn for en tvangsoppløsning av Vestland fylkeskommune. Men representantens partileder, Trygve Slagsvold Vedum, var jo ute i Dagbladet denne uken og sa at dette er litt som et ekteskap; hvis én vil ut, så må det oppløses, og da med tvang for den parten som ikke vil ut. Så det er jo slik at man går inn for å oppløse dette med tvang, mot viljen til lokale folkevalgte fra Senterpartiet. Her er det altså slik at Senterpartiet velger å sitte i Oslo og bestemme – på tvers av ønskene til lokale representanter i fylket. Jeg tror som sagt det er for tidlig å felle dom. Jeg tror at fylkeskommunene har et stort potensial, og det å bruke masse tid, krefter og penger nå på å reversere dette vedtaket, uten å ha noen mening om hva det skal løse, det mener jeg er feil svar.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Når representanten sier at alle i Høyre er enige om at det er behov for flere kommunesammenslåinger, så tror jeg vi kan legge til at det er ikke Høyre alene om å mene. Spør du f.eks. rådmennene som sitter rundt i det ganske land og sliter med å oppfylle de oppgavene som Stortinget har pålagt dem å oppfylle, som ser at de ikke klarer å rekruttere det personellet de trenger, som nå sitter midt i en pandemi, men ikke har kommuneoverlege, så tror jeg de vil si at ja, det er behov for flere kommunesammenslåinger. Det har jo de vært veldig tydelige på. De leverte et råd til nettopp regjeringen om at det var behov for flere sammenslåinger. Når man snakker med lokalpolitikere landet rundt, som jeg gjør hver eneste dag, så kjenner man på den tilbakemeldingen, at ja, det er behov for å gjøre noe. Jeg opplever at Senterpartiet ikke har noe svar på de utfordringene som Kommune-Norge står overfor, ikke noe svar på hvordan mulighetene skal utløses, og hvordan det skal skapes entusiasme, vekst og utvikling videre.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Jeg deltar i en slik diskusjon akkurat nå. Det er ikke første gangen heller, og det kommer sikkert til å bli flere diskusjoner om dette. Jeg oppfatter at det tas opp med jevne mellomrom hvordan strukturen skal være. Når det gjelder innbyggerne i Østfold, har jeg selv et nært forhold til Østfold og har tilbrakt mange av mine barndoms somre i denne vakre delen av landet. Østfold kommer jo alltid til å være Østfold, uansett hva fylkesadministrasjonens navn er, og hvordan man velger å organisere seg. Det jeg tror folk faktisk er opptatt av, er at veiene i Østfold er gode, fylkesveiene som de bruker hver eneste dag, at barna deres får en videregående opplæring som har den kvaliteten og det innholdet som de forventer, fortjener og trenger for å kunne få en god start på yrkeslivet, og at de har et bredbåndstilbud der de bor, som også fylkeskommunene har en viktig rolle i. Det er det som er viktig, det er det som er avgjørende, og det er det som virkelig betyr noe. Hvor fylkesadministrasjonen ligger, eller hva den heter, mener jeg er av underordnet betydning. Din stedsidentitet er knyttet til der du er fra, ikke til hva fylkesadministrasjonen heter. Så er det slik at nettopp fordi vi i Høyre er opptatt av funksjon, har ikke vi så veldig høye skuldre med tanke på hvordan man velger å organisere dette. Men det jeg har en mening om, er at når man nå har vært gjennom en prosess, og så har stått i en pandemi, og at man da bruker tid, ressurser og krefter på å løse opp igjen i dette istedenfor å fokusere på å løse oppgavene til beste for innbyggerne og næringslivet – vel, da mener jeg faktisk at man ikke setter innbyggernes interesser først.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Jeg tenker at Østfold er en veldig integrert del av et sammenhengende bo- og arbeidsmarked på Østlandet, og at det må tillegges vekt, også når man ser på den regionale samfunnsutviklerrollen som fylkeskommunen har. Så er det nok helt sikkert slik at ulike mennesker vektlegger ulike ting i hvordan dette skal organiseres. Men det aller viktigste for meg er at de har slagkraft til faktisk å prioritere de tjenestene folk bruker i hverdagen, og at vi kan legge til rette for næringslivet i regionen, og at vi har et kompetansemiljø som gjør at de har det beste utgangspunkt for å utvikle det aller beste utdanningstilbudet som barna trenger og fortjener. Dette må være viktigere enn navn og geografi. Det er altså funksjon og tjenester vi legger vekt på.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Det er forskjeller internt i Viken, det er ikke noen tvil om det, og det er forskjell på Hemsedal og Halden. Men det er ikke noe mer forskjell internt i Viken enn det er internt i en rekke av de andre fylkene i Norge. Og til og med i de fylkene Senterpartiet selv ønsker å bevare, altså Trøndelag, oppfatter jeg at Senterpartiet mener at regionreformen var en god idé. Når det gjelder Agder, virker det som om Senterpartiet mener det er en god idé. Når det gjelder Innlandet, som er langt større, mer enn dobbelt så stort som Viken, mener Senterpartiet at det er en god idé. Men det er jo å spille ned de motsetningene som finnes også innenfor det fylket. Hvorfor er det greit med store regionale kulturforskjeller innenfor Innlandet fylke, mens det er problematisk i Viken? Dette handler til syvende og sist ikke om hva slags tjenester innbyggerne fortjener, men at det nærmer seg valg.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Dette spørsmålet har jeg allerede besvart og viser til mine tidligere svar.
Nikolai Astrup (Høyre), 2021-04-28:
Selv om jeg har svart på dette spørsmålet allerede, skal jeg svare på det en gang til. Som sagt er det Stortinget etter inndelingsloven som fatter beslutning om deling av et eksisterende fylke, og jeg føler meg nokså trygg på at Stortinget vil ta innover seg all tilgjengelig informasjon før de fatter et slikt vedtak. Det er altså ikke en beslutning som ligger til meg alene.