trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-12-12:
Det er selvsagt et relevant spørsmål. Det er ikke meg imot at verden strekker seg lenger. Men med det som nå har skjedd i Durban friskt i minne, tror jeg det er viktig å legge vekt på nettopp ordet «verden». Det er verden som er nødt til å strekke seg lenger mot ambisiøse og nødvendige mål. Tiden fram mot 2015 vil vise om det er mulig. Det er mitt inderlige ønske. Jeg vil også hevde at for å oppnå det er det få som bidrar så aktivt, så kraftig, og så konsekvent som nettopp Norge, gjennom en lang rekke ulike politikkområder og, vil jeg si, konsekvent tilnærming til den utfordringen som internasjonale klimagassutslipp representerer.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-12-12:
Det får vi eventuelt komme tilbake til. Min jobb er både å skaffe til veie gode og forutsigbare rammevilkår for norsk gassnæring, sånn at man finner, utvinner og produserer mer gass, og å være med på å legge til rette for en økt fornybar energiandel i Norge. Regjeringen gjør begge deler. Jeg mener at det er både riktig og viktig. Så tror jeg at når vi nå forhåpentligvis får bygd den nye 420 kV-linjen fram til Finnmark, dvs. lagt Troms og Finnmark til sentralnettet, vil det åpne opp for nye muligheter. Noe kan være knyttet til fornybar energiproduksjon, men også til fornybart energiforbruk. Så får det være opp til regjeringen, muligens også et stortingsflertall, i framtiden å avgjøre hva som er en fornuftig disponering av våre samlede energiressurser.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-12-12:
Statsråden brukte i sin tale en del tid på å legge fram IEAs vurderinger knyttet til klima. I de samme vurderingene sier IEA at vi har 50 pst. sjanse til å klare å nå målet om 2 grader. Det er ganske alvorlig. Det er ikke mange andre politikkfelt vi hadde styrt etter, der vi hadde sagt at vi hadde 50 pst. sjanse til i det hele tatt å klare å nå målet som vi hadde satt oss, sjøl om vi visste at målet også ville få store konsekvenser. Spørsmålet mitt til statsråden er om han ser at vi ikke bare skal strekke oss etter det som IEA her sier, men at vi må strekke oss enda lenger for å klare å øke prosentandelen, og muligheten til å nå målet, enn de tallene han la til grunn i sin innledning.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-12-12:
Vi mener nok det som handler om sykdom, der du kommer tilbake til arbeid etter forholdsvis kort tid. Da mener jeg ikke nødvendigvis en eller to dager, men det å kunne se på hele sykelønnsordninga vår, som jo er for dem som er syke i korte perioder, opp mot det uførhetsproblemet som handler om dem som er syke og varig utenfor arbeidsmarkedet. For oss er det viktig å se på om vi som av og til er litt syke, kunne ha bidratt for å bedre forholdene for dem som alltid blir dyttet utenfor arbeidsmarkedet, altså de som er 100 pst. arbeidsuføre.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-12-12:
Jeg merker meg at Arbeiderpartiet er veldig opptatt av å kjempe for rettighetene til dem som er innenfor. For Venstre er det viktig å kjempe for dem som er utenfor. For oss er det viktig å se at solidaritet handler om at vi som er innenfor – vi som har alle rettighetene, vi som har lønnen vår hver eneste dag når vi går på jobb, vi som har den tryggheten som det faktisk gir – kan gi noe til dem som er utenfor. Derfor har det vært viktig for Venstre i budsjettene å vise til at vi øker sosialhjelpen, vi øker mulighetene for alle dem som er utenfor, i utenforskapet, og så får Arbeiderpartiet velge dem som kjemper for dem som er innenfor og har sine fulle rettigheter når de går på jobben, hver eneste dag.
Trine Skei Grande (Venstre), 2011-12-12:
Først til utenforskapet. Nei, du kan gjerne finne noen andre, bedre ord som passer SV-representanten bedre, men det handler om å være utenfor arbeidslivet – på godt og på vondt. Det handler om at du ikke har alle de rettighetene som en arbeidstaker har. Det handler om at du ikke har alle de rettighetene som vi faktisk kan cashe inn hver eneste dag på jobben. Det er derfor jeg er opptatt av å kjempe for dem som ikke har de rettighetene, mens noen her i salen er mest opptatt av å holde på rettighetene for dem som har alle muligheter hver eneste dag. Venstre kommer fortsatt til å være opptatt av å kjempe for dem som ikke har de mulighetene. Så er det klart at det er forskjell på å være på arbeidsavklaringspenger og det å være på uføretrygd. Men noen ganger lager vi noen gode systemer, og da får vi se på om de gode systemene også kan brukes andre steder. Vi i Venstre ser at dette får et utslag som ikke var tilsiktet, slik som systemet fungerer i dag. Så vi sier det samme som regjeringen sier: Dette bør man utrede og se på videre.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-12-12:
Budsjettet i dag blir behandlet i en situasjon der krisen innenfor olje- og gassnæringen er avblåst. Optimismen er tilbake i næringen. Det er bra fordi dette er en næring som er viktig for landet vårt, og som sikrer arbeidsplasser og verdiskaping. Men det er fortsatt store utfordringer. Det handler om å sikre at verdiskapingen kommer hele landet til gode. Det handler om å ta miljøutfordringene på alvor. Jeg mener det er særlig grunn til å uroe seg over hva de nye funnene vil gjøre med den tidskritiske satsingen på økt utvinning i modne felt og utbygginger i modne områder. Petoro er en nøkkel i så måte. Regjeringens styrking av Petoro i årets budsjett er godt nytt, både for Rogaland og for landet. Det er også avgjørende at Oljedirektoratet har kompetanse og ressurser til å være aktive for å sørge for at ressursperspektivet er det overordnede i norsk olje- og gasspolitikk. En ansvarlig olje- og gasspolitikk er avhengig av politikere som har evne til å tenke langsiktig og evnen til å holde hodet kaldt når det ser mørkt ut. Jeg har et godt eksempel fra Stavanger Aftenblad 8. februar i fjor. Her er det Fremskrittspartiets leder, Siv Jensen, som ikke evner denne øvelsen, og hun sier: «Ikke bare bærer Norge preg av handlingslammelse når det gjelder å legge til rette for verdiskaping, samtidig er vi i ferd med å ødelegge Norges viktigste industri, olje- og gassindustrien. Det har vært et fantastisk eventyr, nå forvitrer det fordi regjeringen gir ingen gass i oljepolitikken.» Situasjonen i olje- og gassnæringen i dag gir grunnlag for å si at denne påstanden objektivt sett er feil. I Senterpartiet er det også et stort engasjement for fornybar energi og for vindkraft. Når de grønne sertifikatene nå er på plass, er det viktig å ha fullt trykk på konsesjonsprosessene. I Rogaland har vi dette året åpnet en ny, stor vindpark – Høg-Jæren. Det ble da gitt svært gledelige signaler fra miljøvernministeren, som var til stede på åpningen, og jeg forventer at hans departement bidrar til at olje- og energiministeren raskt kan gjøre positive, endelige vedtak for de konsesjonene i Sør-Rogaland som nå ligger til behandling. Jeg er også glad for at målet, og satsingen på offshore vindkraft, ligger fast og blir fulgt opp i årets budsjett. For dette handler om å løse teknologiske utfordringer. Offshore vindkraft handler ikke om subsidier. Dette er store utfordringer. Det krever samspill mellom den kompetansen som er i olje- og gassnæringen, og den som er i vindkraftnæringen, og Senterpartiet vil stå på for at offshore vindkraft blir en viktig næring for Norge i framtiden.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-12-12:
Fremskrittspartiet har foreslått en rekke tiltak som vil øke kostnadene ved reformen: reduserte inngangsvilkår, ingen levealdersjustering, gunstigere beregningsgrunnlag, fjerning av sivilstanddifferensiering og økte ytelser til unge uføre. Det er bra å være romslig, men vi finner ingen tall, og jeg hørte heller ikke i representanten Erikssons innlegg hva som på lang sikt er prisen på Fremskrittspartiets forslag – de tiltakene de har foreslått.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-12-12:
Når det gjelder graderingen, var jeg vel inne på også i mitt innlegg at f.eks. det som går på alderdom og konsekvensene av det, kan gjøre det vanskelig å ha en for lav uføregrad. Når det gjelder spørsmålet om unge uføre: Nei, det er ikke sånn at vi mener at det er spesielt attraktivt verken å gå på uføretrygd eller på «ung ufør». Men vi har også, vi som står bak uføretrygden, vært nødt til å gjøre prioriteringer innenfor det vi har ment er en forsvarlig økonomisk ramme, både sett i lys av dette og i forhold til pensjonsreformen. Da har vi sett på hva slags handlingsrom vi har. Mitt poeng i forhold til Fremskrittspartiet er at de sier ja til så mange ting at summen av regningen blir en annen enn den som regjeringspartiene og forlikskameratene opererer med.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-12-12:
Jeg legger merke til at en ikke takker Senterpartiet for det gode samarbeidet – det synes jeg en burde ha gjort. Når det gjelder vårt landsmøtevedtak, er det helt rett at ordet «åpenbart» er brukt. Det er jo også etter den ordningen som gjelder i dag, sånn at det skal være et vilkår for å få innvilget uføretrygd at en ikke kan komme inn i arbeid. Vi hadde vårt primærstandpunkt. Det viktige nå er at en øker innsatsen for å få flere unge inn på arbeidsmarkedet. Senterpartiet har også jobbet for å få økt bruk av lønnstilskudd. Det mener vi er et viktig virkemiddel, som vi skal jobbe videre med. Sysselsettingsstrategien er et viktig grep, som vi har vært pådrivere for. Så vi ser fram til et videre godt samarbeid med Kristelig Folkeparti for å få flere unge ut i arbeid. Det er det viktigste.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-12-12:
Bostøtteordningen er en veldig viktig ordning, som også har hatt en del utfordringer. En av utfordringene har vært et underforbruk av ordningen og kanskje at informasjonen ut ikke har vært god nok. Nå tenker jeg at bostøtteordningen må likebehandle, uavhengig av hvor inntektene kommer fra. Men det vil være naturlig i videre arbeid med bostøtteordningen å ta dette i betraktning, for det viktigste er at ordningen blir utformet på en måte som gjør at de som trenger det mest, og de som har krav på ordningen, er klar over dette og benytter den, enten de er i arbeid eller går på trygd.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2011-12-12:
Jeg vil ta fatt i et forslag som Kristelig Folkeparti har, som for så vidt er et sympatisk forslag, nemlig at hjemmeværende ektefelle skal kunne få uføretrygd om arbeidsevnen er nedsatt med minst 20 pst. Min innvending mot dette gjelder ikke den gode tanken bak forslaget. Min innvending gjelder hvordan dette er tenkt praktisert. Her er det jo veldig små skiller mellom det normale og 20 pst. nedsatt arbeidsevne. Har Kristelig Folkeparti noen tall på hvor mange av landets hjemmeværende ektefeller som er i denne situasjonen, og som dette angår?
Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Det er alltid kjekt å kunne omtale Høyre som kamerat, det skal vi prøve å gjøre oftere, når de klarer å være enige med oss som regjeringsparti. I forbindelse med barnetillegget er det viktig for oss å se på et helhetlig tiltak som klarer å skjerme de ungene som lever i familier som har lav inntekt. Det er viktig for oss at vi ikke lager ulike ordninger for dem som har arbeidsinntekt, og dem som har stønader. Derfor sier vi at vi skal komme tilbake til Brochmann-utvalget, for der ser man på alle de ulike ordningene. Hvordan vi vil utforme det, skal vi vurdere grundig når vi tar den runden, men det er viktig for oss at det er barna vi fokuserer på, og at det er de som får et godt liv, med en inntekt i familien som faktisk klarer å dekke de behovene barn har.
Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
For det første er jeg veldig glad for det samarbeidet vi har hatt, det vil jeg bare kvittere ut med en gang. Det har vært kjekt. Når det gjelder forslaget fra Kristelig Folkeparti om å ha et fast oppfølgingsmøte med unge uføre årlig, som de har skissert i teksten, handler det om at vi gir en varig uføreytelse. Men vi må være åpne for å se på dette. Om møtet skal være fast for alle årlig, er vi litt tvilende til om er den riktige formen. Men at det er et konstruktivt og godt innspill, kan jeg bare kvittere ut med en gang. Det er nettopp derfor vi bl.a. omtaler at bruken av arbeidsmarkedstiltakene, praktiseringen av regelverket og stønadsordningen og legenes og arbeids- og velferdsetatens rolle i uføresaker skal gjennomgås på nytt.
Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Det var for så vidt bra å få høre Robert Erikssons innlegg, og det var godt at han kom fram til riktig tid – det har vært en krevende dag på mange måter. Jeg har gått gjennom forslagene fra Fremskrittspartiet ganske grundig for å se hvor de ønsker å ta hovedgrepene, hva er endringer, hva er retningen, og hvor er det skillet går. Den enkle oppsummeringen er at dere skiller dere ut når det gjelder svært mye. Men jeg har prøvd å vurdere disse ordningene, og jeg klarer ikke å finne en presis retning. Ønsker dere en innstramming av uføreytelsene for å få færre på uføretrygd, eller ønsker dere å utvide beløpene, slik at det blir mer gunstig? Det ser ut som veldig mange av disse tiltakene rammer dem som tidligere hadde de laveste inntektene, mens det er en fordel for dem som tidligere hadde høyere inntekter. Jeg ønsker en liten utdyping av i hvilken retning Fremskrittspartiet ønsker å gå når det gjelder framtidens uførepensjon.
Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2011-12-12:
Det har vært en spennende dag i salen i dag. Det er godt å få denne debatten inn i salen og ikke bare sitte og jobbe med tallene ute i korridorene og i debattene, men faktisk begynne å gjøre vedtakene og skape denne reformen. Men det er et par ting som jeg ønsker å kommentere. Jeg hadde en replikk rettet til Fremskrittspartiet om deres opplegg tidligere i dag, som jeg vel føler at jeg fikk et litt vagt svar på. Jeg har gjort noen regnestykker mens jeg satt her og lyttet, og for å ta to ulike case: Hvis man skulle være enslig ufør med barn og tar alle begrensningene, bl.a. at man kan ha maks ytelse inntil 80 pst. av tidligere inntekt for barnetilleggene, man kan ikke ha høyere inntekt enn 100 pst. før inntekten skal avkortes, kommer man fram til en løsning hvor man sitter igjen med bare 0,7 G som man kan bruke av sitt fribeløp, istedenfor de andre som kan bruke 0,75 G, ut fra Fremskrittspartiets forslag. Man får altså da bare tjene 55 000 kr før man begynner å få avkorting fullt ut, mens andre får lov til å tjene 0,75 G, ifølge Fremskrittspartiet. Hvis man i samme tilfellet er ung ufør og får barn, har man satset på at man skal ha et barnetillegg som er på 0,4 G. Men siden man setter rammene slik at man bare kan ha dette tillegget inntil 80 pst. av tidligere inntekt, vil de som har vært ung ufør og får barn, bare kunne få 0,3 G i barnetillegg før de får en full avkorting. Så det handler om: Hvem treffer man? Jeg tenker at dette handler om å prøve å bygge grenser inn i et system som man ikke selv har utformet, men prøver å rette opp i dette. Så har jeg en kommentar til Laila Marie Reiertsens bekymring for at de som er på vei tilbake igjen til arbeidslivet etter å ha vært 100 pst. ufør, ikke skulle kunne gjøre det. Både i dagens ordning og i den nye ordningen kan en gradvis bevege seg tilbake igjen til full jobb. Det betyr at en kan ha en redusert avkorting, helt ned til 20 pst., før uføretrygden faller helt bort. Så er det en ting som jeg stiller meg litt tvilende til når det gjelder forslagene som ligger på bordet i dag. Spør man virkelig om avkortingen i gammel ordning i forhold til dem med høy inntekt? Jeg vil anta at dette gjelder for den nye ordningen. I så fall kan jeg orientere om at i den nye ordningen vil avkortingen for dem med tidligere høy inntekt være lavere enn 66 pst. hvis man tidligere hadde en inntekt over 6 G. Det betyr at de har en mildere avkorting enn hovedtyngden i uføretrygden. Hvis det gjelder den gamle ordningen, kan man lese proposisjonens side 121. Der kan man se at med den gamle ordningen fikk man full avkorting hvis man hadde en inntekt over 1 G og uføregraden var 100 pst.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-12:
Det er hyggelig å bli omtalt som kamerat for en gangs skyld – det setter vi pris på. Regjeringen har valgt å utsette vurderingen av barnetillegget og varslet at det kommer en vurdering av det i forbindelse med oppfølgingen av Brochmann-utvalget. Mitt spørsmål til representanten er om det betyr at regjeringen fortsatt vil se på forskjellige modeller for barnetillegget og se på modeller som kan innebære at noen kan få mindre barnetillegg enn de får i dag.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-12:
Representanten Røe Isaksen er så høflig at han ikke snakker utover taletiden, men han vil ta opp forslaget.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-12:
Hvis det er å straffe de uføre, hvorfor kan ikke da Arbeiderpartiet si at dette aldri skal endres? Hvorfor vil Arbeiderpartiet da vente til en evalueringsrunde med å si om dette blir en permanent ordning eller ikke? Hvis dette er å straffe de uføre, hvorfor sa ikke Jens Stoltenberg da fra første øyeblikk at det som nå ble endringen som regjeringen foreslår, nemlig en delvis skjerming for uføre, kom til å bli regjeringens politikk? Det er veldig pussig at Arbeiderpartiet ikke var i stand til å si det klart og tydelig. Snarere tvert imot: Slik i hvert fall jeg hørte statsministeren, hørtes det ut som om statsministeren delte veldig mye av virkelighetsbeskrivelsen som Høyre nå formulerer i merknadene side, nemlig at det er en utfordring. Vi er med på å sikre at uføre får en god og anstendig pensjon. Det er veldig viktig. Samtidig må vi huske på at det er ikke alle som går ut av arbeidslivet før 67 år, som er i stand til å jobbe ekstra for å kompensere. Det er faktisk ikke det. Mange er slitne, selv om de ikke er syke, og vi skal ha et alderspensjonssystem som også er rimelig for dem.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-12:
Jeg synes i hvert fall at et godt utgangspunkt i politikken er å anta at når man stemmer for noe i stortingssalen, er det det man er for, og det er det som er politikken. I hvert fall har jeg det som utgangspunkt, som én av Høyres medlemmer som har vært med på å få forlik med bl.a. Karin Andersens parti. Representanten Karin Andersen kan svare på det når hun skal ha innlegg senere. Men vi ber regjeringen komme tilbake med en sak om barnetillegget. Kan representanten Andersen, når hun får ordet etterpå, forklare hva som er forskjellen på det, og det som regjeringen selv har sagt? Det er ikke riktig, det representanten Andersen forsøker å gi inntrykk av, at barnetillegget slik det er i dag, er fredet. Snarere tvert imot har regjeringen og bl.a. Geir Pollestad, representanten fra Senterpartiet, understreket at man skal komme tilbake til barnetillegget, og han har sagt at man ser akkurat de samme utfordringene som Høyre nå påpeker i sine merknader.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-12:
Svaret på det siste spørsmålet er nei, det behøver man ikke å frykte. Men det er naturlig. Det er ikke noen hemmelighet at Høyre mener at det er veldig mange – og at det er et problem at det er så mange – som blir uføretrygdet i Norge. Det er ikke noe problem at vi nå er med på å lage en ordning som for mange vil falle bedre ut enn i dag. Vi er nå med på å lage en ordning som gjør at det blir mer fleksibelt å gå mellom trygd og arbeid. Vi er med på både et skattesystem og en økning av ordningen også. Men samtidig må vi sikre at uføreordningen er målrettet mot dem som er for syke til å jobbe, og da vil vi også se på inngangskriteriene for uføreordningen. Så registrerer jeg at Høyre og SV er uenige om barnetillegget. Det er nok helt riktig, men da må representanten Andersen være klar over at da er hun også uenig med regjeringspartner Senterpartiet, og hun er også uenig med regjeringspartner Arbeiderpartiet. Så det er mulig representanten skal ta replikk på statsråd Bjurstrøm etterpå, for å få klargjort hva regjeringen og departementet egentlig mener om denne saken.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-12:
På side 57 i Brochmann-utvalgets rapport er det en oversikt over barnetillegget. Den viser, som jeg også refererte til i innlegget mitt, at opp til en inntekt på 350 000 kr i arbeidslivet, altså en normal lønn i Norge, er det sånn at hvis du er aleneforsørger med ett barn, får du mer utbetalt ved ikke å være i arbeidslivet enn ved å være i arbeidslivet. Nå sier Karin Andersen at regjeringen har bestemt seg for å beholde barnetillegget. Det er ikke det regjeringen skriver. Regjeringen skriver at man har utsatt behandlingen av barnetillegget, og man vil komme tilbake til det i forbindelse med Brochmann-utvalgets rapport. Så jeg lurer på om det er jeg som har misforstått det som står i proposisjonen, eller om representanten Andersen har annen informasjon, som ikke resten av Stortinget vet om.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-12:
Jeg vil gjerne takke representanten Pollestad og hans mange varaer for et godt samarbeid, så jeg håper han kan overbringe hilsen også til dem! En av utfordringene når vi nå lager en ny ordning og øker bruttoutbetalingene, er at f.eks. bostøtten, som baserer seg på hva du har i bruttoinntekt, er innrettet på den måten at en del som får uføretrygd etter det nye systemet, kanskje nå ikke vil kvalifisere for bostøtte og på den måten tape en del inntekter. Hvordan vil Senterpartiet anbefale regjeringen å løse det problemet?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-12:
Takk for god service fra departementet – det har vært veldig bra. Det er to saker som behandles – hva skal jeg si – litt på samme måte i denne meldingen. Det ene er at man har en midlertidig skjerming for levealdersjustering nå, men man skal komme tilbake til en vurdering. Jeg vil bare påpeke at det er litt rart at man – hvis dette er så fælt som en representant fra Arbeiderpartiet tidligere mente – ikke kan si klart og tydelig nå at dette skal være en permanent ordning. Så er det sagt. Det andre er at regjeringen sier at man skal komme tilbake til barnetillegget. Det har vært litt uklarhet og litt forskjellige signaler fra de forskjellige regjeringspartiene rundt hva det betyr. Jeg lurte på om statsråden kanskje kunne klargjøre hva det betyr at regjeringen i forbindelse med oppfølgingen av Brochmann-utvalget vil komme tilbake til innretningen på barnetillegget.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2011-12-12:
Takk, president! Jeg burde kanskje begynne å kalle meg Giæver Eriksen, så man kan få innpass i nye miljøer. Først vil jeg takke for en god debatt. Jeg tror det er verdt å huske på at dette er en reform som berører og engasjerer veldig mange mennesker, selv om det bare er komiteen som er til stede her i dag. Jeg har lyst til bare å knytte noen få kommentarer til den – jeg skal forsøke ikke å si det på en måte som gjør at debatten blusser opp igjen. Det er noe vanskelig når en bruker ordet «velge», for det er helt åpenbart – og jeg er enig med representanten Karin Andersen og alle andre som har sagt det – at det ikke er noen som sitter og tenker hvordan de kan utnytte systemet vårt på en best mulig måte. Allikevel er det slik at det må vi huske på på individnivå. Samtidig er det slik at på makronivå vet vi at størrelsen på ytelsene har noe å si også for hvor mange som kommer inn i en ytelse. Da er det et perspektiv som jeg synes er veldig viktig. Poenget mitt er ikke at denne alenemoren som drar på jobb hver dag, som betaler penger på bussen eller for å ha bil, som bruker penger til arbeidsklær og matpakke – alle disse tingene – plutselig finner ut at hun velger å ta uføretrygd isteden. Men hennes skattepenger går også inn i systemet, og det systemet må være rimelig også for henne. Da synes jeg det i utgangspunktet er noe urimelig at hvis du har en arbeidsinntekt på f.eks. 330 000, 340 000 eller 350 000 kr, som Brochmann-utvalget har vist til, vet du at hvis du ikke jobber, og har akkurat samme livssituasjon, vil du kunne få like mye eller mer enn det du har hvis du går på jobb hver eneste dag. Det er en urimelighet uavhengig av den enkeltes sinnelag. Så er jeg enig i at dette er kompliserte problemstillinger, for det er slik at yrkesdeltakelsen i Norge er høy, men det har ført til at samtidig som vi har fått flere inn i arbeidslivet, har flere gått ut av arbeidslivet. Jeg tror vi må være så ærlige å si at uføreordningen også er en ordning for å motvirke fattigdom, men den skyldes ikke bare forverret helse i befolkningen, snarere tvert imot; vi blir friskere. Men det skyldes f.eks. arbeidsmarkedet, manglende tilgang på arbeidsplasser, men også sosial struktur en del steder. Det er jo grunnen til at det etter hvert finnes relativt godt forskningsmessig belegg for å si at – «smitte» er et veldig dårlig ord å bruke – det er en sosial effekt av at mange i et lokalmiljø mottar uføretrygd. Jeg skal avslutte der. Jeg er enig med Karin Andersen i at det avgjørende er at det er noen grunnleggende årsaker til fattigdom eller nyfattigdom som går i arv. Det gjør også at det er en statistisk sammenheng mellom det at en har foreldre som er uføre, og det at en selv blir ufør. Men det er ingen automatikk. Jeg har selv en mor som er ufør. Det betyr ikke at det automatisk er slik at jeg blir ufør. Men det er slik at noen grunnleggende sosiale forskjeller i samfunnet vårt reproduseres.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
Takk til representanten Brandvik for et godt innlegg og for en god jobb som saksordfører. Jeg vil ta tak i noe av det representanten Brandvik i innlegget selv løfter fram som viktig, nemlig de unge uføre og viktigheten av både forebygging og det å ta vare på dem når de er blitt uføre. For det er på en måte to løp. Det ene er at det er om å gjøre at færrest mulig blir uføre. Der er det tidlig innsats og tett oppfølging og det løpet som bl.a. ligger i jobbstrategi og andre punkter. Men så er det også den biten når de er blitt uføre. Før en blir ufør, har en mye kontakt med forskjellige instanser, men når en er blitt ufør, mister en på en måte kontakten med Nav. Kristelig Folkeparti har et forslag i saken i dag som går på at en ønsker en tettere oppfølging også etter at en er blitt ufør. For, som representanten var inne på, skifter formen og helsen, og kanskje kan en få tilbake noe arbeidsførhet. Dersom en hadde hatt en tett dialog og oppfølging, kunne en kanskje blitt informert om ulike ordninger og blitt oppfordret mer. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet stemmer ned forslaget. Men hvilke andre tiltak har Arbeiderpartiet, eller regjeringen, for disse etter at de der blitt uføre?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
Først må jeg bruke anledningen til å takke representanten Karin Andersen for et godt samarbeid om den nye reformen og også gratulere med mange gode hovedtrekk i den. Jeg må vel også være så frimodig og si at det er mye takket være Kristelig Folkepartis arbeid på utsiden i disse årene at reformen har blitt til. Men det er på ett punkt jeg er særlig skuffet over regjeringspartiene. Det er punktet om graderte ytelser eller muligheten til å komme inn i uføreordningen med en lavere gradering, fra 50 pst. til 40 pst. hvis en kommer fra arbeidsavklaringspenger. I dag er det sånn at hvis en har en offentlig tjenestepensjon, kan en komme inn på en mye lavere gradering, mens en i realiteten nå ikke kan gå høyere når det gjelder mulighet til arbeid, enn 60 pst. og hele tiden være 40 pst. ute, i tilfelle en kan komme tilbake, eller ha mulighet til å komme inn på uføretrygd. Hvorfor er det sånn at regjeringen er så opptatt av at denne graderingen skal være så høy, i stedet for kanskje å kunne fastsette en mer riktig gradering?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
I replikkvekslingene etter tidligere innlegg har vi hørt representanter for regjeringspartiene gyve løs på dem som ønsker å fjerne uføretrygd for dem under 40 år. Representanten Pollestad og Senterpartiet har vært en ivrig pådriver for at nettopp det skal bli en realitet. Jeg siterer fra landsmøteuttalelsen til Senterpartiet: «Varig uføretrygd til folk under 40 år bør kun innvilges når det er åpenbart at personen ikke kan komme i arbeid.» Jeg kan være enig med representanten Pollestad i at det er bekymringsfullt at mange unge uføre på en måte blir glemt av det offentlige, at de blir stående uten kontakt. Vi vet at skiftende helse gjør at de kanskje kan komme tilbake igjen etter hvert, og hvis oppfølgingen er tett, ville det iallfall vært lettere å få dem inkludert i arbeidslivet igjen. Derfor har Kristelig Folkeparti et godt forslag, som Senterpartiet i dag stemmer ned. Hvorfor stemmer Senterpartiet ned det forslaget, og hvilke andre tiltak har en for dem som allerede er blitt uføretrygdet, men som kanskje kan komme tilbake i arbeid?
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
Jeg takker representanten Henriksen for et viktig og godt spørsmål. Det gir meg for det første en mulighet til igjen å slå fast at for Kristelig Folkeparti er nettopp den brede enigheten i Stortinget viktig, fordi det gir en forutsigbarhet for ordningen og en trygghet for de uføre. For det andre kan jeg også snakke noe om evalueringen, for jeg mener evalueringen er viktig nettopp for å se hvordan noen av elementene slår ut. En full gjennomgang vil ikke jeg se på som nødvendig. Men jeg tror en må følge reformen og se hvordan den slår ut, særlig med tanke på tilpasningen til levealdersjustering, hvordan arbeidsincentivene fungerer – om en må til med mer, med tanke på arbeidsmarkedet – og hvordan de uføre får mulighet til å utnytte sin restarbeidsevne. Hvis de ikke får tatt del i sine 20–30 pst., som de har fått definert som arbeidsfør, så er det en utfordring for hele ordningen. Så jeg tror ikke på dette tidspunktet jeg vil si at en må ha en full gjennomgang. Men å følge reformen nøye og evaluere den godt er Kristelig Folkeparti opptatt av.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
Nei, jeg har ikke tall på andelen hjemmeværende som dette eventuelt kunne angå. Men § 12-10 er en konsekvens av § 12-7, og derfor blir det en mulighet til å kunne få uføretrygd når arbeidsevnen er nedsatt med 20 pst., også for hjemmeværende. Det som er viktig for Kristelig Folkeparti, og som jeg er skuffet over at Senterpartiet ikke er mer opptatt av, er at dette faktisk gjelder den graden du er ufør. Hvis du i dag er 30 pst. ufør, sier Senterpartiet og regjeringspartiene: Ja, da får du heller være 30 pst. ufør, men kunne jobbe kun 70 pst. Det er en svakhet i reformen. Som jeg var inne på i mitt innlegg, tror jeg det bidrar til at mange – i stedet for å prøve å ta i bruk den arbeidsevnen de har – velger å være i alle fall 40 pst. ute av arbeid, sånn at de er sikret uføretrygd. Jeg tror at gjennom den modellen Kristelig Folkeparti har foreslått, kunne en kanskje for det første ha stimulert til å ta i bruk restarbeidsevnen, og for det andre ha fått en mer rettferdig ordning, sånn at de som faktisk er uføre, får sin andel.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
Takk for både godt samarbeid og godt spørsmål. Jeg vil igjen presisere at bakgrunnen for at jeg synes det er viktig å følge reformen tett – og eventuelt gjennomgå flere element – er at jeg er usikker på hvordan noen av elementene kan slå ut, i den positive forstand at vi har et mål om at flere skal utnytte sin restarbeidsevne. Dersom de ikke klarer det, vil de uføre komme i en dårligere situasjon enn det som har vært representanten Andersens, og også Kristelig Folkepartis, intensjon. Derfor mener jeg at det ikke vil være de store elementene, men at f.eks. uføregraden – det at flere får en gradert ytelse, som jeg var inne på i stad – og levealdersjustering vil være et par av de momentene som det er veldig viktig å følge, for hvis det viser seg at ordningen ikke blir så fleksibel og gunstig, og kombinasjonen arbeid og trygd ikke blir så god som vi tror i denne sal, så mener jeg at det er riktig at Stortinget på et senere tidspunkt eventuelt går igjennom det.
Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2011-12-12:
Først vil jeg bare rose statsråden for å ha valgt å gå for den løsningen hun har gjort på levealdersjusteringen, for det oppfatter jeg som et av de viktige grepene, at man faktisk ønsker at det skal være på lik linje som for resten av de arbeidsføre, slik at en ved en evaluering i 2018 legger det til grunn som et prinsipp. Det er viktig. Så vil jeg tilbake igjen til det som representanten Eriksson egentlig la et grunnlag for. Det som er ufordrende med ny uføretrygd, som er høyere, er at det ved andre ytelser som man får på grunnlag av at man er lavtlønnet, må være en endring i nivået der man kommer inn på ytelsene, eller, som statsråden viste til, at man skal komme tilbake til en behandling. Vil det si at regjeringen er opptatt av at uføre som i dag fikk den ytelsen i tillegg, også får en liknende kompensasjon i framtiden, dersom en må revurdere disse typene ytelser som statsråden har vært inne på?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
For det første ønsker ikke Fremskrittspartiet en runddans for uføretrygdede i 20 år. Jeg skjønner ikke hvor representanten Andersen har det fra. Det Fremskrittspartiet foreslår, gjelder ikke for dem som helt åpenbart ikke kan komme tilbake til arbeidslivet igjen. Man ønsker et tett oppfølgingsprogram med en egen ytelse som er på samme nivå som uføreytelsen. Man skal ikke tape inntekt på det, men man skal sjekke ut uføregraden mye tydeligere, spesielt med tanke på at seks av ti under 40 år er uføretrygdede på grunn av en psykisk lidelse. Da synes jeg det blir feil å stemple folk med lettere psykiske lidelser varig ut av arbeidslivet i stedet for å gi dem muligheten til ved en bedre og tettere oppfølging å komme tilbake i arbeidslivet. Det er Fremskrittspartiets politikk på dette området. Hvis det er åpenbart at de ikke kan komme tilbake til arbeidslivet, står det også klart og tydelig i vårt forslag at de skal innvilges og få uføretrygd.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Jeg vet ikke om representanten Pollestad etterlyste et provenysvar på det. I så fall har jeg ikke noe provenysvar på det. Jeg tror det ville være like usikre anslag på et slikt proveny som det som ligger i regjeringens forslag til ny uføretrygd og i forhold til kostnadsestimatene. Det som er poenget til Fremskrittspartiet, er at vi øker ytelsene til de unge uføre nettopp fordi de skal kunne ha en verdig livstilværelse, for det er en gruppe som ikke kan være i arbeidslivet, og som ikke har noen arbeidsreserve og kan kombinere trygd og arbeid i så stor grad som alle de andre. Da mener vi det er viktig, for å unngå fattigdom, å sikre gode ytelser til den gruppen. Det er jeg veldig glad for at Fremskrittspartiet har tatt til orde for, og at Fremskrittspartiet foreslår.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
For det første ønsker Fremskrittspartiet å iverksette en rekke tiltak som er knyttet til å følge opp folk, slik at de kan komme tilbake til arbeidslivet. På den måten håper vi at det skal bidra til at færre blir uføretrygdet. Vi har fremmet en rekke av disse forslagene i vårt alternative statsbudsjett. Når det gjelder selve ytelsene til dem som er uføretrygdede, ønsker ikke Fremskrittspartiet en innstramming i ytelsesnivået. For de mest sårbare gruppene ønsker vi – som jeg har uttalt tidligere – en økning i disse ytelsene, nettopp for at de skal ha en god inntektssikring. Her er det fullt mulig å ha to tanker i hodet samtidig, både det at man skal få flere folk til å bidra og være i arbeidslivet – derfor også det egne programmet for dem under 40 år – og sikre gode ytelser for dem med lav inntekt. Der er vi med på den nye avkortingen som regjeringen foreslår. Så jeg skjønner ikke helt hvordan Brandvik har kommet fram til det resonnementet.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Jeg registrerer at SV synes det er fornuftig å redusere fribeløpet fra 1 G til 0,4 G. Når vi samtidig vet at mange med lav inntekt, som SV retorisk sett er veldig opptatt av, har en arbeidsreserve – har en arbeidsevne – så vil de kunne bli skattet hardere ved at vi setter fribeløpet såpass lavt som vi gjør, med tanke på at gjennomsnittlig inntekt for denne gruppen er 0,66 G når det gjelder restarbeidsevne. Hvorfor mener SV at det er fornuftig at det er denne gruppen som skal straffes mest, ved å sette et lavt fribeløp? Hadde det ikke vært mye bedre å ha et høyere fribeløp, sånn at hele arbeidsevnen for den gruppen kunne blitt tatt i bruk på en mye mer effektiv måte?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Jeg la merke til at representanten Pollestad i sitt innlegg sa at Senterpartiet var for gradering. Da lurer jeg på hvorfor i all verden Senterpartiet har gått inn for å beholde gradering på 50 pst. og, samtidig, inngangsvilkårene på 40 pst. for dem som kommer fra arbeidsavklaringspenger. Hadde det ikke da vært mye mer fornuftig å ha en bedre gradering, helt ned til 20 pst.? Det andre spørsmålet som jeg har til Pollestad, går på unge uføre. Pollestad mente tydeligvis i replikkvekslingen med undertegnede at forslaget vårt var urovekkende, og at det kunne bli for høye kostnader knyttet til det. Mener virkelig representanten Pollestad at en inntekt for unge uføre på 210 000 kr, som Pollestads regjering foreslår, er tilstrekkelig for å kunne stifte familie og bo i egen bolig?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Hvis det er mulig, vil jeg tegne meg til to replikker. Men la meg først ta den første replikken. I innstillingen er regjeringspartiene tydelige på, og det står også i proposisjonen, at de som har fått innvilget uføretrygd i dag, skal i 2015 konverteres over til ny ordning. De vil få økt skatt, men det skal kompenseres med økt bruttoytelse, slik at de beholder tilnærmet samme nettoytelse. Senere i innstillingen påpeker komiteens flertall akkurat det samme. Er det at man skal ha tilnærmet samme ytelse en erkjennelse av at det vil være en del grupper her som vil få en lavere nettoytelse enn det som er tilfellet i dag?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Jeg har lyst til å ta opp tråden fra representanten Røe Isaksen i forhold til barnetillegget. I Brochmann-utvalgets innstilling, som statsråden selv pekte på, har problematikken blitt omtalt. I Uførepensjonsutvalget er den også omtalt, der man hadde tre ulike løsninger, to ulike mindretall og et flertall. Så ser jeg også i proposisjonen at departementet problematiserer litt rundt det. Slik jeg oppfatter departementet, sier man at det kan være fornuftig å ha et øvre tak på ytelser som barnetillegg og uføreytelser, og viser til at et tak på rundt 90 pst. kan være noe man kan komme tilbake til og se på. Ut fra den debatten som har pågått her i dag, og når jeg hører representanten Karin Andersen, er det slik å forstå at det å sette et tak i forhold til samlede ytelser og barnetillegg er uaktuelt for regjeringen, eller er det også noe som man vil se på når man kommer tilbake med saken?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Jeg har lyst til kort å si noe om en del av de angrepene som har kommet. Jeg må si at jeg blir litt forvirret – enkelte i denne salen kan vel si at det er ikke noe nytt, det har de visst lenge – når man hører en retorikk der det på den ene siden blir fremført at Fremskrittspartiets forslag vil føre til at det blir færre uføretrygdede, at vi vil sende uføretrygdede ut i en evigvarende runddans, og på den andre siden hører vi statsråden fra denne talerstolen si at vårt forslag vil føre til at det blir flere uføretrygdede. Man hadde vel kunnet forvente at man internt i de partiene som sitter i regjering, ble enige om hva effekten av våre forslag er. Så registrerer jeg at representanten Pollestad sier at grunnen til at man ikke ønsker å øke inntekten for de unge uføre, de aller svakeste som går på uføretrygd, er at man har måttet foreta en økonomisk prioritering. Det vil rett og slett si – igjen i motstrid til det Karin Andersen sier – at vi nå har fått en veldig god ordning, og at det viktigste for SV har vært å sikre et høyt inntektsnivå for dem som faller utenfor. Så jeg finner en rekke slike ting som ikke helt henger sammen, men la nå det ligge. Så til regnestykket til Tove Brandvik: Det blir veldig feil å lage den typen regnestykker der man blander trygdeinntekt og arbeidsinntekt. De to tingene bør holdes fra hverandre, da blir regnestykkene mye riktigere, og da blir de også bedre å forstå. Så sett opp regnestykket på nytt med de adskillelsene, så kan vi se på det sammen. Men så er det en del ting som jeg synes det er viktig å få sagt fra denne talerstolen. Det gjelder noe som også representanten Røe Isaksen har vært inne på, bostøtteordningen. Der har både Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet og Høyre et forslag som vi står sammen om, og det er: «Stortinget ber regjeringen legge frem en helhetlig gjennomgang av bostøtteordningen i god tid før ikrafttredelse av ny uføretrygd.» Jeg håper at regjeringen, statsråden og regjeringspartiene merker seg det og setter i gang det arbeidet, slik at vi er sikre på å få frem den problematikken i god tid før ny uføretrygd begynner å virke. Så var også Torbjørn Røe Isaksen inne på det som kanskje er den store utfordringen, som vi kanskje må ha mange debatter om fremover, og det er at vi har gradering både når det gjelder sykelønn og uføretrygd. Det synes jeg er positivt, men det krever også at vi må ha et annet arbeidsliv der det er plass til de nye arbeidstakerne som ikke har full arbeidsevne. Det betyr flere deltidsstillinger, det betyr et mer fleksibelt arbeidsliv, og hvordan vi skal lykkes med det, er en egen debatt. Men det er en alvorlig debatt som vi må ta i denne salen, om hvordan vi skal klare å skape arbeidsplasser, slik at disse folkene får utnyttet sin arbeidsevne fullt og helt. Det kommer vi vel tilbake til, og jeg ser frem til den debatten.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Jeg registrerer at SV gjentar de samme usannhetene gang etter gang. Jeg synes det kunne ha vært prisverdig om man iallfall hadde lyttet til det vi har sagt, og forholdt seg til det som vi sier fra denne talerstolen, og tar det inn over seg. Vi mener faktisk det vi sier fra denne talerstolen. Ja, vi mener det er feil at folk som har arbeidsevne, skal varig uføretrygdes. Vi mener det er mye viktigere, spesielt for unge, at det legges opp et tett løp for å få flere av dem inn i arbeidslivet. Det er ikke snakk om at de skal gå i en runddans i 20 år, men de skal ha et mye tettere oppfølgingsprogram. Det står beskrevet, og vi har også et forslag sammen med Høyre om at vi ønsker å se på et slikt program. Da er det helt opplagt at det vil være en ytelse i forhold til det programmet som gjør at de ikke vil stå uten inntekt. Det har vi sagt, og det står også i vår resolusjon som er vedtatt på landsmøtet. Vi har sagt det og gjentatt det gang på gang fra denne talerstolen, men allikevel velger da SV å fremføre usannheter.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-12-12:
Jeg skal ikke legge opp til en lang debatt. Fremskrittspartiet har et mindretallsforslag i denne innstillingen, og jeg ønsker bare å begrunne det litt kort. Vi ønsker å foreslå økte bevilgninger til frivillige lag og organisasjoner, spesielt til dem som jobber med fattigdomsbekjempelse. Jeg registrerer nå at i flere kommuner blir bl.a. tiltaket Alternativ Jul lagt til sides, både ut fra at man mangler personellressurser, og ut fra at man mangler økonomiske ressurser. Det synes jeg er veldig uheldig, og det synes jeg er synd. Derfor ønsker Fremskrittspartiet å foreslå en ekstra bevilgning til det på 15 mill. kr for å sikre at de aller svakeste, spesielt barna til de aller svakeste, også i 2011 kan gå en verdig og god jul i møte.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Noen av de sakene som kommer til oss på Stortinget, handler om folk som danser rundt i Nav-systemet i år etter år, er sjuke, har skader, får ikke uføretrygd, får ikke jobb – strever i det hele tatt og ender opp i veldig vanskelige livssituasjoner. Jeg registrerer nå at Fremskrittspartiet vil at denne runddansen skal vare i opp til 20 år for dem som er for sjuke til å være i jobb og er under 40 år. Det vil gjøre det umulig for folk som ikke er født uføre, å få uføretrygd før de er 40. Det er en usikkerhet som vil plage sjuke mennesker som har problemer med å få arbeid. Det er veldig vanskelig å vite om du blir frisk f.eks. av en psykisk sykdom når du er 20 år, men utrygghet for inntekt over mange år er vel neppe det som gjør at disse menneskene vil få jobb. Hvordan kan Fremskrittspartiet forsvare at folk skal være i denne runddansen i 20 år inntil de får trygghet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Jeg har lest Høyres merknader veldig nøye, og det er veldig tydelig for meg at Høyre ønsker å ri to hester i denne saken. De sier de er en forlikspartner, men de er uenig i viktige elementer, f.eks. når det gjelder skjerming for levealdersjustering og barnetilleggene til de aller fattigste barnefamiliene, og i merknads form sier de også at de er skuffet over at inngangsvilkårene til trygden ikke er strammet inn. Og som om ikke det var nok, ønsker de en full gjennomgang av hele ordningen i 2018. Alt dette viser vel at Høyre egentlig ønsker seg en mye strammere uføretrygd, dvs. en mye strengere vurdering av hvem som skal få det, og lavere ytelser til de fattigste barnefamiliene og til pensjonistene. Når kan vi forvente at Høyre kommer med disse forslagene i full åpenhet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Nettopp fordi barnetilleggene er en viktig sak, er det viktig å si hva man mener om dem. Jeg registrerer da at Høyre ønsker at de fattigste barnefamiliene skal få mindre. Det er et politisk standpunkt Høyre har, og det er SV uenig i. Så registrerer jeg også at Høyre ikke vil gå inn på sine egne merknader som står i innstillingen i dag, nemlig at de ønsker «en reell innskjerping av kravene som stilles for å komme inn i ordningen», og at de vil ha en full gjennomgang av ordningen i 2018. Betyr ikke det i klartekst at alle som er avhengig av en sikker uføretrygd fordi de er syke, må frykte at Høyre skal få handa på rattet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Som jeg sa i innlegget mitt, har det aller viktigste for SV når vi har forhandlet om uføretrygden, vært at uføretrygden for dem som ikke kan jobbe, er god. Det har den blitt. Den har til dels blitt bedre enn den er i dag. For SV har det vært grunnleggende avgjørende at vi har greid å beholde det behovsprøvde barnetillegget, at vi har fått en delvis skjerming av uføretrygdedes alderspensjon, at vi har beholdt den gode ordningen for unge uføre, og ikke, som Fremskrittspartiet ønsker, at de skal være på en midlertidig ytelse, som Fremskrittspartiet heller ikke har foreslått i denne innstillingen, fram til de er 40 år. Dette har vært de viktigste punktene. Da Uførepensjonsutvalget la fram sin innstilling, var fribeløpet atskillig lavere enn det denne regjeringen har lagt fram. I tillegg har vi under behandlingen i Stortinget forhandlet oss fram til en løsning der også fribeløpet har blitt bedre for noen grupper. Så alt i alt er SV fornøyd med denne pakken og mener at den har fått en god innretning.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Jeg regner med at representanten Røe Isaksen ser at det ikke fremmes noen endringer i barnetillegget i denne proposisjonen, og at barnetillegget er slik som det har vært før – nemlig et behovsprøvd barnetillegg for de familiene som har dårligst råd. Når det gjelder resonnementet til Røe Isaksen ellers, baserer det seg på en misforståelse, nemlig at folk kan velge – at man kan velge uføretrygd i stedet for jobb. Man sammenlikner to situasjoner der den ene er jobb, mens den andre er uføretrygd. Sånn er det ikke. Man kan ikke velge uføretrygd i dette landet. Jeg har til gode å møte en person som ville velge en slik situasjon, framfor å ha helse, kunne stå i arbeid, med all den friheten og de mulighetene det gir, framfor å være syk og å være på trygd. Jeg mener det er riktig at vi skal skjerme de barnefamiliene som har dårligst trygd, selv om de kan få en ytelse som er litt over den tenkte inntekten de skulle hatt. Det er god fattigdomspolitikk.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Jeg tror jeg vil understreke først at sånn som regelverket blir nå, vil de som kommer fra arbeidsavklaringspenger, ha et inngangsvilkår på 40 pst. Det vil etter de siste tallene jeg har sett, gjelde omtrent 80 pst. av dem som kommer inn i uføretrygden. Ellers så tror jeg at jeg må gjenta det som jeg sa i svaret mitt til Fremskrittspartiet: Det aller viktigste for SV når vi har jobbet med dette, har vært å sikre at uføretrygden for dem som ikke kan jobbe, skal være god, og det har vært barnetillegget, skjermingen av alderspensjonen og også det at man beholder en god og trygg ordning for unge uføre under 40 år. Dette er jo et tema om hva slags graderinger man skal ha. Det har man muligheter til å se på framover. De som har tjenestepensjon, har, akkurat som representanten Ropstad sier, mer fleksible ordninger. Jeg kan vel si at jeg synes det er lite som tyder på at de blir misbrukt.