Ove Trellevik (Høyre), 2015-04-28:
Barnearbeid og utnytting av barn er noko som dei fleste av oss reagerer negativt på og tek avstand frå. Derfor er det veldig kjekt at det er ein samla komité som stiller seg bak både Dokument 8-forslaget og regjeringa sitt arbeid med å forbetra lov om offentlege innkjøp på dette området, slik at me også får reglar som varetek barns interesser, på same måte som me forventar at bedrifter i internasjonal handel skal vareta barns interesser. Samfunnsansvar begynner ofte med ansvaret, haldningane, verdiane og ambisjonane til leiarane. Slik må det også vera i det offentlege. Derfor er det flott at regjeringa allereie i regjeringsplattforma set menneskerettar høgt. Barnearbeid er ei stor internasjonal utfordring. Me handlar i ei global verd og har ofte ikkje kunnskapar om dei produkta me kjøper. Arbeid med sosial berekraft og barnearbeid kan ikkje vera noko som er på sida av bedriftene eller det offentlege si verdikjede, men bør ideelt sett vera ein integrert del av det totale arbeidet og ha fokus i heile verdikjeda. Når me diskuterer barnearbeid, går ein lett i den fella at ein ønskjer å forby det – fordi ein ikkje liker det, og fordi det bryt med verdiane og normene våre. Dagens normer og verdiar i Noreg kan ikkje alltid leggjast til grunn for kva som er akseptabelt eller ikkje i alle delar av verda. Ikkje alle land har eit utbygd utdanningssystem og solide velferdsordningar, slik me har i Noreg. Dette fekk me i næringskomiteen sjølve innsikt i då me var på komitéreise til India og Myanmar. Me fekk bl.a. innsikt i eit av Telenor sine dilemma. Dei hadde eit regelverk som kanskje var meir tilpassa nordiske HMS-krav og sosiale standardar. Telenor fortalde om dilemmaet om ein 17-årig arbeidsvillig gut som hadde forsørgingsbyrde, men som dessverre måtte vika for Telenor si 18-årsgrense for grøftegraving. Det var inga lett avgjerd for Telenor, og at guten ikkje fekk jobba, var for miljøet og samfunnet rundt eit heilt uforklarleg vedtak av Telenor. FN har også gjort mykje arbeid for å vera meir nyansert enn berre å seia at barnearbeid er negativt og må verta forbode. For mange barn er arbeid heilt nødvendig for å overleva. Utfordringa er å vita når det er tilfellet, eller når det er utnytting av barn som skjer. I FNs artikkel 32 i konvensjonen for barn sine rettar heiter det: «Barn har rett til å bli beskyttet mot utnyttelse og fra og bli satt til ethvert arbeid som med stor sannsynlighet vil være farlig eller til hinder for barns utdannelse eller kunne skade barnas helse, eller fysiske, mentale, åndelige moral eller sosiale utvikling.» Det betyr etter mi oppfatning at me må arbeida aktivt med problemstillingane. Å forby barnearbeid med lov gjev inga løysing i seg sjølv. Bedriftene må ha incentiv til å arbeida aktivt med problemstillinga, slik at barnearbeid der ein utnyttar barn, vert stoppa. Det er berre gjennom aktivt arbeid og gode haldningar til sosial og økonomisk berekraft me kan klara det. Dersom det offentlege i innkjøpa sine bidreg i prosessar med leverandørane og underleverandørane sine til å betra situasjonen med sosialt ansvar og barnearbeid, vil bedriftene i verdikjeda kunna få forbetra konkurransekrafta si betydeleg. God, ansvarleg forretningsdrift gjev gode effektar for eigarar og for samfunn. Dette vil påverka bedriftene si lønsemd, risiko, verdiskaping og attraktivitet som arbeidsgjevar. Målet med fokuset på sosial berekraft og barnearbeid bør etter kvart verta slik at me premierer dei selskapa som har gode system, og som arbeider systematisk og målretta med å skapa endringar for meir sosial berekraft. Me ønskjer alle ei verd der elementære menneskerettar vert respekterte og etterlevde. Det er utnyttinga av barn me er ute etter og vil forhindra. Derfor er systematisk arbeid mot barnearbeid det rette, ikkje nødvendigvis ei absolutt lov. UN Guiding Principles on Business and Human Rights og OECDs retningslinjer for multinasjonale selskap gjev tydeleg uttrykk for at bedrifter har ansvaret for eventuelle brot på menneskerettar og barnearbeid m.m. Dette gjeld ikkje berre i eiga bedrift, men også hos underleverandørar. Slike reglar gjeld ikkje for oss private forbrukarar, ei eller i dei offentlege innkjøpa som skal dekkja behova for varer i både stat og kommunar. Det er dette ein samla komité no ønskjer å gjera noko med.