Torild Skogsholm (Venstre), 2003-12-18:
Jeg vil innledningsvis framheve at Posten i løpet av de siste årene samlet sett har bedret kvaliteten og økt servicen på de leveringspliktige tjenestene: 99,95 pst. av alle husstander her i landet får utlevert post seks dager i uken – det høyeste tallet noensinne. Tallet på husstander som ikke får post seks dager i uken, er redusert fra 1 500 til om lag 1 000 på fire år. Den samlede tilgjengeligheten til posttjenestene er bedret ved at åpningstidene er utvidet, og antall poststeder, inklusiv Post i Butikk, har økt fra om lag 1 300 i 2000 til om lag 1 500 i 2003. En nylig gjennomført kundeundersøkelse viser at kundene i økende grad er fornøyde med det nye salgsnettet. Dette gjelder spesielt Post i Butikk. Andelen prioritert brevpost som er framme dagen etter innlevering, er økt på landsbasis, fra 78,3 pst. i 1999 til 86,7 pst. i 2002, og ligger nå godt over konsesjonens krav på 85 pst. Denne positive utviklingen har fortsatt i 2003. Hittil i år har framsendingskvaliteten i snitt vært på hele 87,7 pst. Om lag 93 000 husstander har etter 2001 fått flyttet postkassen nærmere boligen sin. Dersom representanten Haga mener dette er en forvitring av infrastrukturen, så er jeg uenig. Dette er tvert imot en kvalitetsheving, og denne kvalitetshevingen har skjedd samtidig som selskapet har evnet å gjennomføre betydelige omstillinger for å sikre økonomien i selskapet. Dette er svært positivt og helt nødvendig for at Posten, også på sikt, skal kunne tilby gode posttjenester til en rimelig pris i hele landet. Det er imidlertid ikke til å komme utenom at omstillinger er vanskelige og smertefulle prosesser. Mange av Postens ansatte har blitt og vil bli berørt i årene som kommer. En vesentlig bakgrunn for dette er at postmarkedet er karakterisert ved strukturendringer, skjerpede kundekravog fallende etterspørsel etter tradisjonell brevpost, . Dette stiller Posten overfor store utfordringer. Det har vært bred politisk enighet om at omstilling er nødvendig, og at selskapet har stor frihet til selv å utvikle sitt tjenestetilbud og sin organisasjon så lenge de samfunnspålagte oppgaver og servicekrav oppfylles. Uten Postens tilpasninger ville selskapet ha befunnet seg i en vesentlig dårligere økonomisk posisjon enn det som er tilfellet i dag. Staten betaler Posten om lag 300 mill. kr i året, i hovedsak for å sikre brukere over hele landet likeverdige tjenester. Behovet for statlig finansiering ville vært langt større dersom Posten ikke hadde fått frihet til å tilpasse driften til utviklingen i postmarkedet. Bare i løpet av de to siste årene har Postens omstilling isolert sett bidratt til å redusere selskapets kostnader med et par milliarder kroner. Til tross for dette sliter Posten som kjent med å sikre lønnsom drift. Dette illustrerer hvilke betingelser selskapet opererer under. En manglende tilpasning til endringene i samfunnet ellers ville etter min vurdering verken ha gagnet kvaliteten på tjenestene eller vært god distriktspolitikk på sikt. Når dette er sagt, vil jeg understreke at jeg ser det som en forutsetning at konsesjonens krav til service og kvalitet skal oppfylles, uansett hvilke omorganiseringer som gjennomføres. Jeg ser det som helt sentralt at omstillingene bidrar til å sikre god kvalitet på posttjenestene, også i distriktene. Med det som bakgrunn er jeg bekymret over utviklingen i Finnmark, ut fra de opplysningene som nå er kommet fram om lav framsendingskvalitet. Post- og teletilsynet, som fører tilsyn med at kravene i konsesjonen etterkommes, har nå bedt Posten om å gi ytterligere opplysninger om kvaliteten på Postens tjenester i Finnmark. Jeg har i den forbindelse pålagt Posten å imøtekomme Post- og teletilsynets krav om å gi opplysninger knyttet til framføringstider for prioritert brevpost til og innen Finnmark. Saken er nå til vurdering i Post- og teletilsynet. Når nærmere analyse fra tilsynet foreligger, vil jeg vurdere hvordan saken skal følges opp videre, slik at framsendingstiden i Finnmark kan bedres. Posten skal følge konsesjonens krav om likeverdige tilbud over hele landet. Når det gjelder utviklingen av avis- og bladportoen, vil jeg påpeke at konsesjonen ikke lenger gir anledning til å legge redaksjonelt innhold til grunn som kriterium ved fastsettelse av porto for aviser og blad, slik at portoen blir lavere enn for sammenliknbare sendinger. Dette er bakgrunnen for at Post- og teletilsynet har bedt Posten om å endre vilkårene for prisfastsettelse for aviser og blad. Det er fra departementets og Post- og teletilsynets side forutsatt at det legges opp til at prisøkningen skal skje gradvis, slik at berørte grupper får mulighet til å tilpasse seg det nye prissystemet. Jeg har fått opplyst at portoøkningen i 2004 vil bli på i snitt 17 pst. for lokalavisene. Dette vil anslagsvis medføre en kostnadsøkning fra rundt 20 000 kr for aviser med et relativt lite opplag til om lag 400 000 kr for de store lokalavisene. Avslutningsvis vil jeg presisere at myndighetene i all hovedsak styrer kvalitet og framsendingskrav gjennom regulatoriske virkemidler. Det er styret for Posten som er ansvarlig for organiseringen av selskapets virksomhet og for å vurdere hvilke tiltak som er nødvendige for å sikre selskapets konkurranseevne og økonomi. Som eier er jeg opptatt av at Posten driver kostnadseffektivt, samtidig som de samfunnspålagte tjenestene sikres. Denne styringsmodellen er lagt til grunn i den nylig framlagte stortingsmeldingen om virksomheten til Posten – St.meld. nr. 11 for 2003-2004 – en styringsmodell som både bidrar til å sikre god kvalitet på posttjenestene og en god utvikling av Posten som selskap.