Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-13:
Det er to utgangspunkt for denne saken som Stortinget har til behandling i dag, og som har vært utgangspunktet for de prosessene som nå har gått over lang tid i diverse forsvarsutvalg. Det ene er å ta det nye trusselbildet skikkelig innover seg og si at den kalde krigen er slutt. Hva er nå det reelle fiendebildet, og hva er det som skal være vårt viktigste forsvarsperspektiv? Dette er noe som SV har vært opptatt av i en årrekke. I den forrige forsvarskommisjonen var mange av de perspektivene som i dag ligger her fra Regjeringen, inne. La meg ta noe av det som bekymrer SV mest. Vi har en situasjon hvor den viktigste trusselen fra russerne ikke er at man kan komme med digre divisjoner over grensen til Norge, men de store miljøproblemene på Kola. Det viktigste spørsmålet i forhold til Russland er at vi har en grense mellom to nasjoner hvor forskjellen i levestandard er størst i hele verden, i våre nordområder. Vårt utgangspunkt er at hvis man skal være redd for russerne, må man være redd for russerne av riktig grunn. Da er det miljøspørsmålene og gapet i levestandard som er de største utfordringene. Punkt to: Norge har et voldsomt stort ansvar i verdenssammenheng. Vi har et territorium tilsvarende 30 pst. av hele Europa utenfor vår kyst, som er et av verdens viktigste matvarefat. Vi har forvaltet proteiner som verdens befolkning trenger. Vi forvalter havområder der fisk er en av de store utfordringene å ta vare på. Det er et globalt ansvar vi har. Vi gjør det på vegne av verdenssamfunnet. Det er en av de store utfordringene som Norge har i forsvarspolitikken. Det som er sprøtt, er at samtidig som en del partier i Stortinget sitter og drømmer seg tilbake til hvordan det var før den kalde krigen var slutt, er det ikke mulig å få til et flertall for å styrke Kystvakten f.eks. Mens fiskefusket raser, skal man drive å kutte på Kystvaktens aktivitet. Det er å gå baklengs inn i framtiden. Vi synes at arbeiderpartiregjeringen hadde ansatser til å korrigere fiendebildet og trusselsituasjonen, slik at det begynte å bli i tråd med det som var de faktiske forhold. I tillegg til det som dreide seg om ressurser og miljø, har vi sikkerhetsproblemene rundt oljeinstallasjoner og andre ting som dreier seg om Norges sårbarhet. Men hva har skjedd i møte med Stortinget? Jeg må si jeg forundrer meg over mellompartiene. Her har man drevet en forsvarspolitikk ut fra distriktspolitiske hensyn og ut fra ett overordnet mål, nemlig at minst halvparten av unge norske menn må være innom verneplikten. Så har man reist land og strand rundt. Man begynte i Sør-Norge, og da man kom litt oppover i Nord-Trøndelag, virket det som om reisevirksomheten stoppet opp, fordi da hadde man visst lovt bort så mye at det ikke lenger var noen penger å love bort. Man kan ikke drive forsvarspolitikk på den måten i år 2001. Så kan man heller ikke si at over halvparten av unge, norske menn skal være inne og klaske på noen våpen fordi det er så viktig for Forsvaret. Hvis man ikke har en meningsfylt verneplikt, er det en meget stor trussel i forhold til forsvarsviljen. Da må man finne et annet innhold i verneplikten som handler om det trusselbildet man faktisk har for seg. Noe som er viktig for Regjeringen, men som har fått en sørgelig skjebne i Stortinget, gjelder Regjeringens ambisjon om å få planene som Forsvaret har, og de budsjettene de faktisk skal operere innenfor, til å henge sånn rimelig sammen. Men det som blir resultatet av dagens behandling, er at dette gapet fortsatt vil være der, og den situasjonen kommer til å fortsette videre framover. Det kommer ikke til å være samsvar mellom planene i Forsvaret og de budsjettene som faktisk vedtas. Her er jeg også forundret over sentrumspartiene. Mener man virkelig i sentrumspartiene at man skal bruke 29 milliarder kr hvert år til forsvar i det gamle Forsvaret? I går, da vi debatterte ungdomsskolen, var det ikke én krone å få. Det holder ikke. Ikke kommer det til å holde for sentrum heller. Derfor kommer det norske forsvar til å leve på illusjoner også i framtiden, hvis ingen tar til vettet – snarest.