Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-05-07:
Kommunalministerens redegjørelse varsler en klar og tydelig omlegging av distrikts- og regionalpolitikken i landet vårt. Regjeringen vil føre en fremtidsrettet og mulighetsorientert distrikts- og regionalpolitikk. Målsettingene er klare og tiltakene konkrete. Det skal legges til rette for at det skapes varige og lønnsomme arbeidsplasser. Vekstkraften skal understøttes der den finnes. De generelle rammebetingelsene skal bedres, og de selektive virkemidlene spisses mot innovasjon og entreprenørskap. Det skal være godt å bo og leve over hele landet. Når veksten i regionene understøttes aktivt og på bred basis, vil bosettingsmønsteret på sikt bli mer balansert enn i dag hvor det meste av veksten kommer i Oslo-regionen. Det er viktig at det framover fortsatt finnes vekstkraftige regioner i alle deler av landet. Byenes rolle som motor i en regional utvikling skal ikke undervurderes. Sannhetsgehalten er stor i slagordet «By og land – hand i hand». I tillegg til å stimulere den regionale utviklingen vil Regjeringen rette spesiell oppmerksomhet mot utkantkommuner og småsamfunn. Velferdstiltak og servicetiltak skal sikres, og innbyggerne skal ha trygghet for at de offentlige tjenestene er tilgjengelige. Redegjørelsens tittel er «Vekst – i hele landet». Dette er langt fra tomme ord, men fine toner fra en offensiv statsråd. I det vel halve året som er gått etter regjeringsskiftet, har jeg registrert at opposisjonen på Stortinget, med Arbeiderpartiet i spissen, i enhver debatt av distrikts- og regionalpolitisk karakter har svartmalt Regjeringens distriktspolitikk og situasjonen i distriktene. Høstens budsjett hva gjelder SND-midler har blitt dramatisert. Det hørte vi også nå fra forrige taler. Fra opposisjonens side har man tilsynelatende «glemt» at de distriktsrettede virkemidlene ble skjermet. Opposisjonen har dessuten også «glemt» både skatte- og avgiftslettelsene, de generelt bedrede rammebetingelsene, og det faktum at Regjeringen framla et godt budsjett som la forholdene til rette for rentenedgang Arbeiderpartiets tilskuddspolitikk skal nå erstattes av en nyskapingspolitikk. Generelle og gode rammebetingelser må ligge i bunnen. Den økonomiske politikken skal utformes slik at den generelt fremmer verdiskaping og effektivitet. En videreføring av skatte- og avgiftslettelser er viktig, og Regjeringen utreder da også et bedre skatte- og avgiftssystem. Norge har lav arbeidsledighet og stabil rente og prisstigning, samtidig som skattene blir senket. Samarbeidsregjeringen har god økonomisk styring, noe som er en forutsetning for en god og aktiv distriktspolitikk. Norsk næringsliv konkurrerer i dag i et globalt marked. Rammebetingelsene må være konkurransedyktige dersom man skal kunne etablere og drive næringsvirksomhet. Dette gjelder ikke minst i distriktene der det finnes et stort innslag av industri og annen konkurranseutsatt næring. Viktige virkemidler skal settes inn, deriblant ekstra ressurser i Nord-Norge. Når statsråden vil styrke tiltakssonen, betyr det for Finmark at det iverksettes tiltak som vil gjøre området attraktivt for unge mennesker i etableringsfasen. Økt bosetting vil muliggjøres. Regjeringen vil også videreutvikle ressursbaserte næringer som fiskeri og havbruk, jordbruk, skogbruk og reindrift. Det er viktig med en Regjering som tydelig presiserer at vekst kan skapes i både store og små lokalsamfunn, og at beslutninger skal tas så nær dem det angår som mulig. For å nå målet om økt delegering og desentralisering er det en forutsetning at egnede virkemidler settes inn. Det gjør Regjeringen når den vil desentralisere forvaltningen av de distrikts- og regionalpolitiske virkemidlene, og når den vil styrke det kommunale selvstyret og desentralisere ansvar. Likeledes er utlokalisering av statlige oppgaver et vel egnet virkemiddel. Jeg er glad for at Regjeringen så tydelig presiserer at individet skal settes i sentrum. Det er så sant som det er sagt i redegjørelsen: Staten bygger ikke landet. Staten skal legge til rette for at enkeltmennesker, bedrifter og institusjoner kan utfolde sin virketrang og skape verdier for seg selv og for samfunnet. Tidligere regjeringers politikk har ikke ført til det store antallet etableringer i Norge. Tidligere regjeringers politikk har dessuten ført til fraflytting og sentralisering og til synkende folketall i de forskjellige landsdeler. Denne negative utviklingen tar Regjeringen nå konsekvensen av. Det arbeides med å utvikle en samlet og offensiv innovasjonspolitikk. Utviklingen av god entreprenørskapskultur, kombinert med større satsing på forskning og utvikling er viktige kilder til nyskaping og vekst. Også satsingen på entreprenørskap i utdanningssystemet fortjener omtale. De unge skal bære framtiden, og det vil være helt vesentlig å stimulere og legge til rette for utviklingen av god «gründerånd». Regjeringen vil legge til rette for effektiv utnyttelse av de ressursene vi har, uansett hvor i landet de finnes, ikke minst de menneskelige ressursene. Jeg er glad for at Regjeringen presiserer at både ungdom og kvinner i større grad skal få utnytte sine ressurser. Det samme gjelder innvandrerne, som også skal kunne utnytte sitt potensial bedre enn i dag. Vi vet at vi på dette feltet har store og uløste oppgaver. Regjeringen legger om distrikts- og regionalpolitikken. Det er spennende når kommunalministeren sier at kommuner og fylker skal få større frihet og ta større ansvar for egen utvikling. Det er betryggende at hun også presiserer at kommuner og fylker skal tilføres ressurser. Jeg har i mitt innlegg tatt for meg en rekke virkemidler som Regjeringen vil bruke for å oppnå sine mål i distriktspolitikken. Det forundrer meg at verken Arbeiderpartiet eller Senterpartiet i media etter redegjørelsen delte disse ambisjonene. Det er jo nettopp den distriktspolitikken Arbeiderpartiet har ført i store deler av de siste 20 årene som gjør at vi er der vi nå er. I stedet for å støtte var Schjøtt-Pedersen og Enoksen ikke sene med å uttale sin kritikk av redegjørelsen og Regjeringens distriktspolitikk. Regjeringen har lagt opp til en ambisiøs målsetting – med tiltak som er så realistiske at målene kan nås. Jeg registrerte i Schjøtt-Pedersens innlegg at mange av målene i distriktspolitikken nok synes å være felles, men at vi tydeligvis har ulike oppfatninger av hvordan vi skal nå disse målene. Når Arbeiderpartiets politikk så langt fra har realisert målsettingene i alle disse årene som Arbeiderpartiet har vært med og styrt landet, må det etter både min, Høyres og Regjeringens mening være høyst betimelig å endre kurs. Det vil både Høyre og Samarbeidsregjeringen. Og målet er vekst i hele landet.