Øyvind Halleraker (Høyre), 2010-12-08:
De forventningene som denne regjeringen skapte i forbindelse med NTP-rulleringen, var betydelige. Men dessverre: Status er at regjeringen nå ligger 2,3 mrd. kr etter på bevilgningssiden. Man greier ikke å forbedre vegstandarden. Man hevder riktignok at man stopper forfallet, men det står igjen å se. Det råder også en svært uoversiktlig og usikker situasjon på jernbanen, ikke minst gjelder dette selvsagt for brukerne. Men det mest bekymringsfulle er at regjeringen dessverre ikke fornyer samferdselspolitikken. Den er faktisk blottet for ideer – og tiltak – om hvordan vi kan modernisere. Vi i Høyre har faktisk større ambisjoner enn bare å stoppe forfallet. Vi vil satse på moderne transportløsninger. Vi vet at de store oppgavene må løses ved hjelp av nye og moderne verktøy. Men kjensgjerningen er der fortsatt. Store avstander og spredt bosetting gjør oss avhengige av gode transportløsninger. God mobilitet for person- og godstransport er selve nøkkelen til vekst i et samfunn. Særlig er en effektiv infrastruktur avgjørende for bedrifter som konkurrerer i et internasjonalt marked, og som derfor er særlig sårbare for konkurransevridende transportkostnader. Men også god framkommelighet i byregionene er viktig for å sikre en effektiv hverdag og hensynet til miljøet. Derfor har Høyre i sitt alternative statsbudsjett foreslått at veginvesteringene må økes med hele 1 mrd. kr i forhold til regjeringens forslag. Høyre har gått til kamp mot trafikkdøden. Kampen krever f.eks. en atskillig sterkere satsing på midtrekkverk enn det regjeringen legger opp til. Regjeringen bevilget for 2010 og 2011 nok til 33 km midtrekkverk, og det er puslete når målet er 250 km for fireårsperioden og 750 km for tiårsperioden. Med Høyres alternative budsjett holder vi den målsettingen som vi var enige om i NTP. Antallet møteulykker på norske veger kunne reduseres betydelig, og antakelig mange liv bli spart. Særlig oppsiktsvekkende er det at regjeringen ikke har prioritert et eneste midtdelerprosjekt på en av Norges farligste strekninger, nemlig E39 gjennom Rogaland og Hordaland, hvor det har vært svært mange ulykker med tragisk utgang de senere år. Høyres vegmilliard er derfor i vårt budsjettalternativ fordelt med 600 mill. kr til trafikksikkerhetstiltak og midtdelere på riksvegene og 200 mill. kr i en trafikksikringspost for fylkesvegene. Vi har sett flere eksempler på at Statens vegvesen ikke har hatt ressurser for å møte de politiske målsettingene om mer helhetlige og strekningsbaserte planer, ikke minst å ivareta nye løsninger som OPS. Derfor foreslår Høyre 200 mill. kr til forsert planlegging og prosjektering. Høyre mener det er helt nødvendig med en sterkere satsing på kollektivtrafikk i de store byene for å redusere bilbruken og øke kollektivandelen. Vi syns det er bra at regjeringen viderefører den svært vellykkede belønningsordningen fra Bondevik II, men vi er kritiske til at regjeringen nå vil endre premissene i ordningen, fra en effektfull stimuleringsordning for storbyregionene til nå å bli et virkemiddel for nærmest å tvinge byene til å innføre rushtidsavgift, og på den måten nærmest en straff for dem som velger andre løsninger for å få ned bilbruken. For å bidra til ytterligere gode incentiver for reduksjon i biltrafikken i de store byene ønsker Høyre også at statsbudsjettet på sikt sikrer 3 mrd. kr i en egen budsjettpost til investering i separate kollektivtraseer og bybaner. Dette er viktig for å utvikle et bærekraftig transportnett i storbyene. I Høyre tror vi på stimuleringsordninger. Derfor foreslår vi å bevilge 100 mill. kr til en ny belønningsordning til såkalte intermodale eller smarte knutepunktstiltak for å stimulere til mer kollektivbruk, og vi foreslår 50 mill. kr til en belønningsordning for å fremme sykkeltiltak i byene. Det er også et stort vedlikeholdsetterslep på veg og bane som gjør det helt nødvendig å ta i bruk nye og utradisjonelle virkemidler. Høyre mener derfor det er nødvendig å etablere et eget vedlikeholdsfond til samferdselsformål for å få tatt med dette etterslepet. Vi foreslår derfor 50 mrd. kr til dette fondet, og avkastningen skal komme i tillegg til ordinære bevilgninger. Dette ville for neste år gitt oss en avkastning på 2,5 mrd. kr, hvorav 500 mill. kr til jernbanen. I Høyre er vi opptatt av å finne nye løsninger. I mange land det er naturlig å sammenligne med, har de gode eksempler som vi kan lære av. Dersom regjeringen kunne friskmeldt seg litt fra sin private allergi, hadde det vært mulig å få til veldig mye mer og mye raskere, både når det gjelder veg og jernbane. Høyre ønsker, i likhet med en rekke aktører i bransjen, å bruke mer OPS-organisering i Norge, men dessverre ønsker ikke regjeringen dette. Vi vil at det skal legges opp til å iverksette fem OPS-prosjekter neste år. Erfaringene fra de første OPS-prosjektene som er fullført, er så gode at modellen bør videreføres på fem egnede strekninger: E39 sør før Bergen, E18 mot svenskegrensen, E6 gjennom Oppland og Sør-Trøndelag, E6 vest for Alta, rv. 2 mot svenskegrensen. Vi vil også få vurdert OPS-løsning som hensiktsmessig på Eidangerparsellen og Meråkerbanen og for Stad skipstunnel. Sammen med budsjettsaken ligger også saken om etablering av et veg- og vegtrafikktilsyn. Her er nok en sak hvor regjeringen motsetter seg et regjeringsoppnevnt utvalg. Nær sagt alle organisasjoner har også uttalt det samme, også vi fra opposisjonen i vårt velmente forslag – igjen et eksempel på at det står helt stille på reformfronten hos denne regjeringen. Man velger altså å følge mindretallet fra NOU-forslaget, som altså besto av vegdirektørens nestkommanderende og direktøren i TØI, som jo har nær tilknytning både til Vegdirektoratet og til Samferdselsdepartementet, og som altså utgjør et mindretall som ville legge vegtilsynet til Vegdirektoratet. Er dette troverdig? Det kan vel neppe sies å være det. Så denne oppsiktsvekkende påstanden i statsbudsjettet om at et tilsyn organisert innenfor Vegdirektoratet bare vil koste 5–10 mill. kr, mens et uavhengig vegtilsyn vil koste 50–100 mill. kr – altså ti ganger mer. Er dette en troverdig framstilling? Nei, her er det nok helt andre relasjoner enn økonomi som er i sving. Oppgavene vil jo være de samme. Når det gjelder omtale av jernbane, luftfart, kystfart og IKT, viser jeg til mine medrepresentanter i Høyres fraksjon. Jeg vil imidlertid ta opp et par forhold. Det første gjelder utredning av høyhastighetsjernbane i Norge. Dette er et initiativ og et arbeid som er initiert av et bredt flertall i Stortinget, og da er det særlig viktig at nettopp Stortingets vedtak og bestilling følges opp og ikke endres på vegen gjennom departement, via Jernbaneverket og til prosjektledelsen. Jeg er kjent med at departementet har utarbeidet et meget omfattende mandat for arbeidet, at prosjektgruppen styres fra Jernbaneverket, og at denne selvfølgelig legger premisser for anbudsdokumentene. Men det er statsråden og departementet som er ansvarlig overfor Stortinget, og jeg forventer at Stortingets intensjon følges opp i arbeidet. Det har i den senere tid vært reist kritikk både mot Jernbaneverket og prosjektledelsen. Jeg skal ikke kommentere den, men begrense meg til å presisere nok en gang at et så stort prosjekt med såpass tydelig og bredt politisk mandat krever at man følger Stortingets vedtak til punkt og prikke. Avslutningsvis vil jeg ta opp en helt annen sak, som ligger under en helt annen statsråd, nemlig fiskeri- og kystministeren. I Høyre er vi nemlig svært skuffet over at regjeringen nok en gang bryter sine løfter i forhold til hevingen av U-864, krigsvraket med 67 tonn kvikksølv, som ligger utenfor Fedje. Senest i juni uttalte statsråden fra denne talerstolen, og mange av hennes medrepresentanter i denne sal, at man skulle komme tilbake med en status og en framdrift for hevingsarbeidet i statsbudsjettet for 2011. Ja, man forutsatte at dette skulle skje, hvis man går inn og leser både merknader og talene fra denne talerstol. I statsbudsjettet står det – og det er veldig lite, så det kan jeg referere – at bevilgningen til håndtering av U-864 reduseres fra 630 til 50 mill. kroner for å dekke kostnader knyttet til videre utredninger. Med andre ord: ingenting. Og bestillingen fra regjeringspartiene viste seg altså å være null verdt. Verre er det at befolkningen langs kysten fortsatt må leve i usikkerhet i en sak hvor regjeringen ikke følger opp det de lover. Men regjeringspartiene kan rette opp dette inntrykket her i dag og stemme for opposisjonens forslag om å få en snarlig tidsplan. Hvis de ikke gjør det, kan det bare tolkes dit hen at saken er havnet i møllposen. Jeg tar opp det forslaget som Høyre har fremmet.