Ola Røtvei (Arbeiderpartiet), 1998-12-17:
Jeg burde vel kanskje i denne saken starte innlegget mitt med en strofe fra «Vi vandrer med freidig mot». Den lyder som så: «La veien gå hvorhen den vil, vi vandrer frem med sang og spill.» Men så enkelt er det nok ikke. Regjeringen har invitert Stortinget til å komme med innspill – eller kanskje jeg bør si et klart råd – om hvor videreføringen av Lofotens fastlandsforbindelse skal gå, og alternativene er opptil flere. Forhåpentligvis vil Regjeringen få en klar marsjordre når avstemningen er ferdig i kveld – også fra regjeringspartiene med noe ulik innfallsvinkel. Denne vegsaken har forårsaket det største folkelige engasjementet jeg har opplevd i mine år i komiteen, men så er det også en gammel vegsak. Det er faktisk 65 år siden forbindelsen ble framsatt som et vegkrav. Jeg står her med en kopi av Lofotposten av 17. juni 1933, og jeg har lyst til å ta et par sitater fra denne artikkelen. Det første lyder: «Man er opmerksom på at der skal mange penger til å bygge veier, og alle krav kan ikke efterkommes i en rimelig fremtid. Men her er det å merke at store deler av Lofotveien som gjenstår burde ha vært bygget for lenge siden sammenlignet med veibygging forøvrig i landet.» Det andre sitatet lyder: «Vi er endelig kommet så langt at her virkelig er enighet i Lofoten om gjennomgangsveien. Riktignok er her noen få personer som for egen vinnings skyld ikke er særlig glad for en vei-, ferje- og broforbindelse mellom øyene, men disse menn utgjør knapt en hundredels pro mille av folketallet.» Det var den gangen. Siden er det jo bygd en del veger, og det er bygd en del broer. Nå gjenstår siste etappen. Samferdselskomiteen har ved flere anledninger opp gjennom årene vært på befaring i området. Det skjedde også denne gangen. Komiteen ble møtt med stor medieinteresse og stort folkelig engasjement. Jeg vil gi honnør til komiteens medlemmer for en rask saksbehandling når partigruppene først hadde gjort seg opp en mening om videreføring av prosjektet. Dette er årsaken til at det ble mulig å ferdigbehandle denne saken i Stortinget før jul. Forhåpentligvis vil det foreligge en klar tilråding i saken fra Stortingets side når vi avslutter møtet i kveld, dvs. hvilken trasé som skal legges til grunn i det videre arbeidet med Lofotens fastlandsforbindelse, selv om vi skal stemme over flere alternativ før vi er i mål. Allerede ved behandlingen av Norsk veg- og vegtrafikkplan for 1990-93 la Stortinget til grunn at Lofotens fastlandsforbindelse skulle følge den såkalte nordre trasé. I 1995 gikk Stortinget inn for å supplere konsekvensutredningen for nordre trasé med en vurdering av tunnel under Hadselfjorden. Det ble da forutsatt at fullførelsen av Lofast ikke skulle forsinkes, og parallelt skulle prosjektet etter nordre trasé fullføres til øst for Raftsundet. Videreføringen av prosjektet ligger inne i Norsk veg- og vegtrafikkplan for 1998-2007. Det ble i vegplanen lagt til grunn at kostnadene ved videreføringen var svært usikre. Komiteen har nå merket seg at kostnadene ved en del av alternativene er høyere enn det som er forutsatt i vegplanen. Fylkestinget i Nordland har vurdert konsekvensutredningen i lys av sine tidligere vedtak, og flertallet i tinget fant ikke grunnlag for å endre tidligere oppfatning om at Lofoten må få sin fastlandsforbindelse og tilknytning til E6 etter nordre trasé. Flertallet la videre til grunn at de miljømessige konsekvensene av dette alternativet er betydelige, men akseptable, og at delalternativ C-U ble prioritert framfor C. Kommunene og regionene i Lofoten, Ofoten og Sør-Troms samt store deler av næringslivet i disse områdene anbefaler at nordre trasé velges som alternativ for videreføringen. På den andre siden anbefaler statlige fagmyndigheter Hadselfjord-alternativet – i hovedsak ut fra miljøhensyn. Vegmyndighetene anbefaler nordre trasé, alternativ C, dersom Hadselfjord-alternativet ikke skulle velges. Jeg vil understreke at stamvegene som hovedtransportkorridorer skal knytte sammen landsdeler og landet med god framkommelighet og forutsigbarhet for de reisende. Dette er i tråd med Stortingets forutsetning for stamvegene. Valg av nordre trasé vil komme hele landsdelen nord for Saltfjellet til gode, uten at dette i noen særlig grad vil gå ut over dagens forbindelse til Vesterålen. Flertallet i komiteen legger derfor til grunn at nordre trasé gir Lofoten fastlandsforbindelse nordover og østover, og at dette gir den raskeste veien mot E6. Den knytter Lofoten, på lik linje med Vesterålen, til regionene nord og øst for Vestfjorden, med Harstad og Narvik. Dette vil også være av stor betydning for nærings- og samfunnsliv, bl.a. i forhold til høgskole, flyplassen på Evenes og ikke minst jernbanen i Narvik, som etter hvert framstår som en effektiv korridor til det europeiske jernbanenettet. Dette er en transportkorridor som allerede er og vil bli en effektiv transportkorridor for fisketransport til Europa. I tillegg gir nordre trasé fastlandsforbindelse mellom Vesterålen og Lofoten, men denne forbindelsen betyr selvsagt en økning i reisetiden mellom Vesterålen og Lofoten i forhold til Hadselfjordtunnelen. Men på den annen side vil nordre trasé bety en atskillig kortere reisetid for Lofoten mot E6. Flertallet forutsetter derfor at ved valg av nordre trasé må ferjesambandet mellom Melbu og Fiskebøl opprettholdes med god frekvens for å sikre en tilfredsstillende internforbindelse mellom Vesterålen og Lofoten. Dette vil være av stor betydning for Hadsel-området. Dersom man skulle trekke en mer billedlig konklusjon når det gjelder valget av nordre trasé, vil jeg beskrive det slik: For Lofoten og Vesterålen vil dette framstå som det gylne triangel med kurs for Europa. Flertallet legger stor vekt på at det allerede er bygd veg fra Fiskebøl med bro over Raftsundet, og at dette er en investering på 503 mill. kr i dagens kroneverdi. Den ferdige traseen utgjør ca. en tredjedel av nordre trasé og vil uten tvil være en investering som kommer best til nytte dersom veien bygges videre fra Raftsundet til Gullesfjordbotn. I valget mellom de ulike alternativene for nordre trasé legger Arbeiderpartiet til grunn at alle alternativene har mer eller mindre negative konsekvenser for naturmiljø og landskap. Det området som har vært mest i fokus, er naturlandskapet langs Øksfjorden og Indrefjorden og forslaget til utvidelse av nasjonalparken. Alternativ C med tunnel vil i stor grad ta hensyn til dette fjordlandskapet. Dette er hovedgrunnen til at Arbeiderpartiet vil tilrå dette alternativet, og ikke alternativ A som ville ha gitt ytterligere 180 mill. kr i reduserte investeringskostnader. Vi finner det akseptabelt at det legges opp til en dagløsning med bro over Øksfjorden og Husjordøya, mot at inngrepene på Husjordøya reduseres til et minimum. Med disse ordene vil jeg anbefale innstillingen. Og skulle jeg helt til slutt komme med et personlig ønske, måtte det være at når vi er ferdig med avstemmingen i kveld, håper jeg at julefreden vil senke seg over Lofoten og Vesterålen, og at folket mellom fjellene får en fredelig julehelg og et godt lofotfiske på etterjulsvinteren.