Kjell Ingolf Ropstad (Kristelig Folkeparti), 2013-12-06:
Det interessante med debatten i arbeids- og sosialkomiteen er at en diskuterer poster som de aller fleste egentlig skulle ønske kanskje kunne senkes, iallfall på de fleste områdene, fordi en har en helhet i politikken når en snakker om velferdssamfunnet, og en egentlig skulle flyttet midlene fra behandling eller fra hjelp til dem som har falt utenom, til å bekjempe at folk faller ut. Derfor er også utgangspunktet for Kristelig Folkeparti i debatten mer helhetlig, at vi må sikre et godt velferdssamfunn, der en er god på inkludering, på å skape livskvalitet, som bygger samfunn nedenfra, og der en har gode og trygge fellesskap. Fellesskap for Kristelig Folkeparti er mer enn bare staten. Det kanskje viktigste fellesskapet er familien. Skaper vi trygge familier og gode oppvekstvilkår, er mye av arbeidet gjort for å sikre at en gjør det godt på skolen, at en lykkes i arbeidslivet osv. Livskvalitet er også et stikkord når en diskuterer alt fra arbeidsledighet til å falle ut av arbeidslivet, til å havne i uføre osv., fordi familier som henger sammen, ofte har det mye bedre. Problemet med sykmeldinger kan skyldes forhold på jobben, men det kan også skyldes forhold på hjemmebane, og derfor er mange av debattene vi møter i dag, viktige også i andre komiteer. Men når en diskuterer utgangspunktet, er arbeid kanskje nøkkelen, eller essensen. Å få lov til å bidra, ha mulighet til å bidra med de egenskaper vi har, er viktig for hver enkelt av oss, men det er viktig også for samfunnet at flest mulig bidrar til fellesskapet, og at vi samtidig har gode sikkerhetsnettverk for dem som faller utenfor. Et eksempel på å sikre at flest mulig kan ha et arbeid å gå til, er det å sikre samfunnet mot sosial dumping, å sikre at de bransjene og de bedriftene vi har, faktisk holder seg til loven, og at ikke de useriøse konkurrerer ut de seriøse. Vi må også satse enda mer av ressursene på forskning, på å legge til rette for gode vilkår for gründerne, sikre infrastruktur osv. for å sikre at næringslivet har det godt. Når vi først diskuterer dem som har falt utenfor, og hvordan vi kan hjelpe flere tilbake, er kampen mot utenforskap stikkordet. I dag er det over 600 000 i arbeidsfør alder som er falt ut av arbeid. Det er mennesker med nedsatt funksjonsevne. Mange av dem skulle ønske at de på tross av funksjonshemningene kunne bidra, men vi har for høye barrierer til å slippe dem inn. Derfor er jeg glad for at komiteen er så tydelig på å følge opp, når en nå ratifiserer FN-konvensjonen for mennesker med nedsatt funksjonsevne, og også, som andre har vært inne på, sikrer hjelpemidler til fritidsaktiviteter også for dem over 26 år. Så er det en gruppe med nedsatt arbeidsevne. Over 200 000 mennesker er definert i den gruppa, som altså trenger hjelp av Nav for å komme tilbake. Jeg er glad for at komiteen har valgt å prioritere den gruppa når det gjelder tiltaksplasser, at en har økt andelen med 3 000. Det betyr at det er enda flere som kan få den hjelpen de trenger for å komme tilbake. Det mener jeg er en oppgave som komiteen og Stortinget må prioritere. Men det bringer oss tilbake til det forebyggende. I dag tidlig startet presidenten med å minnes Nelson Mandela. En av uttalelsene hans er: Utdanning er det viktigste våpen hvis vi vil oppnå forandring i verden. Ikke bare for å oppnå forandring i verden, men for å oppnå forandring når det gjelder å lykkes med å komme ut i arbeid, hindre at en faller ut, er utdanning en av nøklene – det være seg ved å klare å hindre drop-out eller ved å klare å gi dem som har falt ut, og som i dag går på ulike stønader, hjelp til å komme tilbake. For Kristelig Folkeparti er også fattigdomskampen et av de viktige punktene, som vi ønsker å prioritere. Der er arbeid nøkkelen. Men det er også en del som ikke klarer å komme tilbake igjen i arbeid, og som lever i fattigdom, og vi vet at antallet barn som vokser opp i lavinntektsfamilier, er over 100 000 hvis en bruker EUs definisjon. Derfor er jeg glad for at regjeringa har varslet en tiltakspakke som er rettet inn mot barn som vokser opp i fattige familier. Jeg er også glad for at Kristelig Folkeparti, Venstre, Høyre og Fremskrittspartiet har bevilget 5 mill. kr mer til frivillige organisasjoner. – Og da var tida ute.