Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-05-28:
Takk til saksordføreren for godt arbeid, interessante og leseverdige merknader. Det var et veldig godt åpningsinnlegg, og ja, jeg er enig i at dette er en svært viktig sak – det er et svært viktig tema. Jeg er, som jeg tror vi alle sammen er, en sterk ideologisk tilhenger av et helhetlig, innebygd personvern i alle sektorer. Det offentlige skal og må her, som ellers, gå foran med et godt eksempel. Derfor er jeg også glad for at regjering og storting i denne personvernmeldinga og denne innstillinga markerer slike ambisjoner på en så klar måte, om innebygd personvern og betydning av samarbeid – for det er jo et helt samfunnsmaskineri, en hel samfunnskultur, som skal utvikle en klok personvernpraksis. Det viktigste elementet er holdninger til og bevissthet om personvern hos enkeltpersoner, virksomheter og hele samfunnet som helhet. Det er da et tankekors, og jeg tror ikke det er det bare for meg, at vi som enkeltpersoner gjerne har et noe sløvt forhold til dette temaet. Det å ta i bruk ny informasjonsteknologi i alle ulike varianter er så besnærende effektivt, det er rett og slett så behagelig og så fascinerende, i positiv forstand, at vi bare gjør det. I praksis stoler vi gjerne ukritisk på systemene, om vi sjøl i teorien og i debatter som her i dag, på mange måter hevder at vi gjør noe annet, at vi har en mer kritisk tilnærming. Altså: Hvis valget står mellom å gjøre noe tungvint og personvernsikkert og det å gjøre noe lettvint og personvernmessig mer tvilsomt, tror jeg vi i praksis i altfor stor grad gjerne velger det siste, som enkeltpersoner, men også som medarbeidere eller profesjonelle. Det enkleste er gjerne det beste, blir det ofte sagt. Overført til dagens debatt tror jeg noe av poenget framover må være at vi må prøve å få det til slik at det sikreste også må være det enkleste, eller i hvert fall nesten det enkleste, skal vi lykkes framover. Det har blitt en trend i det siste at hver gang vi politikere vil vise at vi er for noe, foreslår vi et nytt departement. Er vi for bolig, skal vi ha boligdepartement, er vi for sjømat, skal vi ha sjømatminister, er vi for reiseliv, skal vi ha reiselivsminister, og er vi mot noe, skal vi ha egen f.eks. asyl- og innvandringsminister eller eget departement. Jeg får litt den samme følelsen når Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti mener at: «det bør overveies om ikke Justis- og beredskapsdepartementet skal ha det endelige ansvar for å fremme lover initiert av sektordepartementene hvor personvernhensyn er motstående hensyn til de praktiske nyttehensyn som begrunner inngrep i personvernet.» Tanken er god, men jeg tror den er feil. For det første blir det mye å gjøre for Justisdepartementet, men det viktigste er kanskje at det kan bli en sovepute for andre departementer. Det bryter med sjølve grunntanken om at å tenke personvern og handle deretter, må være et grunnleggende prinsipp for alle departementer i deres virke – for all samfunnsvirksomhet, for den del. Ellers er det litt fornøyelig at Fremskrittspartiet mener at hensynet til den enkeltes personvern må vike i sterkere grad enn i dag når det gjelder innvandrere, trygdemottakere og EØS-borgere, men når det gjelder bilister og fartsgrenser, da vendes tommelen ned – for da er det såkalt massiv overvåking vi prater om. Samtidig skal jeg ikke henge meg for mye opp i dette. Jeg tror nettopp slike dilemmaer, det å møte seg sjøl i døra, er noe som alle ulike partier fort vil komme opp i når vi prater om dette temaet. Denne informasjonsteknologien er fascinerende, som sagt, i både positiv og negativ forstand. Den står for en informasjonsinnsamling og -spredning og en kunnskapsinnsamling og -spredning, som i veldig stor grad er svært positiv. Det gjør at flere kan ta del i informasjonsflyten i et samfunn, flere kan ta del i debattene, det er lettere tilgang til kunnskap, og det er lettere å bidra til kunnskapsutvikling. Vi får sånne vakre stikkord som effektivisering, demokratisering og maktspredning. Samtidig er det ikke tvil om at her ligger det også uante muligheter til maktkonsentrasjon. Flere har vært inne på det, ikke minst saksordføreren – dette med overvåking, dette med at du samler inn mye informasjon som lagres, og som fort kan komme i feil hender. Vi ser at vi har et problem rundt dette med sensur, og vi ser at det er en mulighet her til i stor grad å drive propagandavirksomhet, slik at det blir informasjonsinnsnevring, og ikke informasjons- og kunnskapsutviding.