Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1998-12-09:
Jeg syntes jeg måtte ta ordet i denne debatten. Man diskuterer jo lostjenesten, både i forbindelse med Fiskeridepartementets budsjett og i forbindelse med samferdsel. Stort sett dreier det seg jo om tog, veier og fly. Når jeg har gått opp på talerstolen, har jeg alltid vært opptatt av sikkerheten og det som foregår på kysten, og det vil jeg fortsatt være. Det er for meg uforståelig når losvesenet i brev av 5. august i år blir pålagt å gå til innsparinger ved å nekte overtidslosing av budsjettmessige årsaker. Båtene skal altså ligge og vente, de skal ikke få los, det skal loses bare på dagtid – hvis det ikke kan løses med dispensasjoner, losoldermannen kan gi dispensasjon til fartøyer slik at de kan seile videre. Vi har en ordning med farledsbevis. De farledsbevisene er et kapittel for seg selv, så jeg trenger et eget innlegg på det. Men essensen når det gjelder farledsbevisene er at en ikke engang behøver å kunne snakke verken norsk eller skandinavisk for å ferdes på Norskekysten. Det er nok at en snakker engelsk. Det spørsmålet kommer vi tilbake til, for jeg har levert inn et forslag om det i dag. Her snakkes det om milliardinvesteringer på land – i jernbane, i veier. Her snakkes nesten ingenting om hva som skal investeres for å tilrettelegge på sjøen. Her er overskridelse i år på 27,5 mill. kr på losbudsjettet. Vi har altså vedtatt en lov som går på at vi skal ha losplikt på kysten. Så investeres det 27,5 mill. kr for mye til den tjenesten som skal sikre skipsfarten. Er det noe å bære seg for? Det er jo småpenger sammenlignet med det øvrige som har vært diskutert her – selv om ordningen skal være selvfinansierende. Aktiviteten går opp, mer og mer skal loses. Det kan ikke være noen fordel at losingen på kysten skal løses med dispensasjoner og farledsbeviser til folk som knapt nok kan snakke engelsk. Mange som kommer for å få farledsbevis, stotrer fram et engelsk så det er så vidt de går gjennom testen. Og disse skal ferdes på Norskekysten og møte andre båter! Det er et paradoks for meg. Jeg skal dra fram et spesielt eksempel. For noen få dager siden, den 2. desember, kvittet en båt los ved Lødingen losstasjon. De kunne ikke få ny los, for da ble det overtid. De fortsatte fra Lødingen og gikk på grunn ved Innmyken. Båten, som kom fra Alta, var lastet med skifer og hadde 130 m3 tungolje pluss 14 m3 dieselolje om bord. Mannskapet ble evakuert med helikopter, skipperen ble igjen om bord. Han fikk båten av ved egen hjelp og kom seg til land med hjelp fra redningsskøyte, los og diverse. Mannen visste ikke engang hvor han var da han tørnet ut om morgenen. Er det forsvarlig? Det var kun været som gjorde at det ikke ble en økologisk katastrofe ved Innmyken. Jeg må nevne en ting til med det samme. Jeg vet ikke om det har akkurat med denne saken å gjøre, men jeg må få lov å si det. Det går på fiskeriene og det går på sikkerheten. På Norne-feltet har Statoil et produksjonsfartøy som ligger rett utenfor Vestfjordkjeften der skreien gyter. De stoppet produksjonen i to måneder i fjor høst fordi de ikke hadde godt nok oljevernutstyr. Så satte de i gang produksjonen, nå var alt i orden. Så søkte de om dispensasjon for å fjerne oljevernfartøyet som de har liggende der som sikkerhet. Men så var Statens forurensningstilsyn såpass våkne at de bad dem om at de måtte teste utstyret. Så slepte de ut lensene. Hva er det som skjer? Jo, de hadde en 22 fot Malo lettbåt – jeg har et bilde av den her – og den sank i godvær! Den sank! Det var oljevernfartøyet som Statoil har på Norne! Jeg har grunn til å tro at beredskapen ikke er noe særlig likere på de andre oljefeltene. Jeg skal komme tilbake til dette spørsmålet senere.