Victor Norman (Høyre), 2001-12-06:
Jeg hadde egentlig tenkt bare å snakke om arbeidsmarkedet. Men jeg har innledningsvis lyst til å ta litt avstand fra det inntrykket som er forsøkt skapt her, av at Høyre er et distriktsfiendtlig parti. Man kan ha uenighet om virkemidler, men at det skulle være slik at det er partiene til venstre for Høyre som har monopol på å være opptatt av andre deler av landet enn hovedstaden, vil jeg på det sterkeste ta avstand fra. Når det gjelder mitt eget område, selv om det ligger på siden av dette budsjettkapitlet, har jeg iallfall lyst til å forsikre representanten Schjøtt-Pedersen om at vi vil både videreføre og intensivere arbeidet med utflytting av statsinstitusjoner som del av moderniseringen av offentlig sektor. Men det var ikke det jeg primært skulle snakke om. Jeg har lyst til å knytte mine kommentarer til debatten til det jeg oppfatter som hovedutfordringer i arbeidsmarkedet. På kort sikt er det en klar utfordring å håndtere den ubalansen som kan oppstå som følge av problemer og nedbemanning i noen sektorer, som i industrien og IT-næringen, parallelt med at vi fortsatt har store udekkede arbeidskraftbehov i omsorgssektoren og andre tjenesteytende sektorer. Vi bør følge nøye med i utviklingen av arbeidsledigheten. Vi har merket oss at Statistisk sentralbyrå akkurat i dag har kommet med nye anslag for arbeidsledigheten til neste år. De vurderer at den kan bli litt høyere enn vi har antydet i tilleggsproposisjonen til Stortinget. Det vil vi følge nøye med i. Foreløpig mener vi likevel at nivået på de ordinære arbeidsmarkedstiltakene er tilpasset situasjonen på arbeidsmarkedet. Vi er derfor mer opptatt av at disse tiltakene virkelig fungerer som kvalifiseringstiltak i forhold til de sektorene som har behov for arbeidskraft. Men vi vil fortløpende vurdere om omfanget av tiltakene er tilstrekkelige. På lengre sikt er hovedproblemet i Norge fortsatt mangel på arbeidskraft. Det er viktig at vi ikke taper det av syne, selv om arbeidsmarkedet i en periode skulle vise seg å bli litt slakkere enn vi har vært vant til de siste årene. Det betyr at innsatsen for å forhindre utstøting og for å inkludere yrkeshemmede og andre som i dag er utenfor arbeidsmarkedet, fortsatt må ha høy prioritet. Utstøtingsproblemet kan bli enda mer alvorlig i et slakkere arbeidsmarked, og vi vil derfor legge stor vekt på å følge opp de forpliktelsene både staten og partene i arbeidslivet har påtatt seg i intensjonsavtalen, bl.a. for å heve den reelle pensjoneringsalder. Vi tar intensjonsavtalen på alvor, og vi skal gjøre det vi kan for å sørge for at også de andre partene i avtalen, tar den på alvor. Jeg er overbevist om at både NHO og LO gjør dette. Jeg har i forbindelse med representanten Andersens innlegg lyst til å minne om at intensjonsavtalen selvfølgelig ikke er et forbud mot ytringsfrihet i Norge. Personer både i LO og NHO må få lov til å gi uttrykk for hva de mener, men organisasjonene er forpliktet av tiltakene i avtalen, og det er også staten. Når det gjelder arbeidet for å inkludere yrkeshemmede, er det viktig at de spesielle arbeidsmarkedstiltakene både bidrar til å integrere de som har forutsetninger for å delta i det ordinære arbeidsliv, og at de omfatter gode, spesielt tilrettelagte tiltak for de svakeste. Jeg har merket meg at komiteen vil ha flere ASVO-plasser og varig tilrettelagte arbeidsplasser, og det vil jeg med glede følge opp. Jeg har også lyst til å presisere i forbindelse med yrkeshemmede, at også her har staten som arbeidsgiver et spesielt ansvar. Jeg har merket meg ønsket fra komiteen om en handlingsplan for rekruttering av funksjonshemmede. Det langsiktige behovet for mer arbeidskraft gjør også at vi står fast på målet om å legge til rette for økt arbeidsinnvandring. I den forbindelse vil vi fortsette arbeidet med å myke opp reglene på dette området. Aetat er et viktig redskap i arbeidet for å få til et velfungerende arbeidsmarked i Norge, og gjennom den avgrensning og effektivisering av etatens virksomhet som pågår, er jeg overbevist om at det vil bli et enda bedre redskap. Hovedoppgaven for etaten fremover vil være å kvalifisere ledige og yrkeshemmede for arbeidslivet og gi markedet fyllestgjørende informasjon om jobbsøkere og deres kvalifikasjoner. Vi løser imidlertid ikke de fundamentale problemene knyttet til å kombinere inkludering og sosial trygghet, så lenge vi ser Aetat og sosial tjenesteytelse hver for seg. Spesielt er det et klart behov for å se arbeid, trygd og sosiale tjenester i sammenheng. Mange brukere er avhengige av tjenester både fra Aetat og trygdeetaten og av kommunenes sosialtjenester. Derfor vil vi i arbeidet med modernisering av offentlig sektor, som ett av hovedsatsingsområdene, ha en fullstendig gjennomgang av området arbeid, trygd og sosiale tjenester, med sikte på både samordning, forenkling og brukerretting av det som gjøres på dette området.