Nikolai Astrup (Høyre), 2014-12-01:
Statsbudsjettet skal bidra med virkelige løsninger på virkelige utfordringer for virkelige mennesker, men det skal også ruste Norge for fremtiden. Derfor er regjeringens hovedgrep satsing på våre barns utdanning, på vei og jernbane, på helse og justis og ikke minst et kraftig løft på klima- og miljøteknologi. Regjeringen prioriteter også dem som trenger vår felles hjelp aller mest: sterkere satsing på rusbehandling og psykiatri, rett til brukerstyrt personlig assistent, lavere barnehagepriser for dem med lavest inntekt, forslag om at foreldre på sosialhjelp ikke skal få mindre utbetalt hvis ungdommene deres jobber ved siden av skolen, stipendordninger for barnefamilier med dårlig økonomi, slik at de kan reise på ferie eller få tilgang til fritidsutstyr, de største skattelettelsene til dem som har minst fra før, gjennom økt bunnfradrag – alt dette er eksempler på at regjeringen prioriterer velferdstiltak som betyr mye for mange i hverdagen. Samtidig skal vi ruste Norge for en fremtid der oljeøkonomien blir mindre viktig og eldrebølgen stadig større. Hvis vi skal opprettholde velferden vi alle setter pris på, må det skapes mer, ikke skattes mer. Samtidig må vi starte omstillingen til en lavutslippsøkonomi. Norge har teknologi, kompetanse og kapital til å vise at det er mulig å kombinere høy levestandard med lave utslipp. Miljø- og klimautfordringene er globale utfordringer som krever både nasjonal og internasjonal handling. Norge skal være en pådriver for en ambisiøs internasjonal klimaavtale i Paris i 2015. Vi har bare én klode. Den må Norge bidra til å redde. Vi kan ikke gjøre jobben alene, men vi kan vise vei på viktige områder, bidra til at ny teknologi utvikles og tas i bruk og gjøre en forskjell på viktige områder internasjonalt. Samfunnskontrakten vi lever under, er ikke bare en kontrakt mellom borgere og stat, samfunnskontrakten er like mye en kontrakt mellom de som har levd før oss, oss som lever i dag og de som kommer etter oss. Derfor ligger føre-var-prinsippet, generasjonsperspektivet og forvalteransvaret til grunn for Høyres politikk, og derfor mener Høyre at klimapolitikken må integreres på alle politikkområder. Vi står på terskelen til et grønt skifte. Fornybar energi blir stadig mer konkurransedyktig sammenlignet med fossile alternativer. Det forskes mer på batteri- og lagringsteknologi enn noen gang før. Industrien, byggsektoren og bilprodusentene får stadig mer ut av mindre. En viktig erkjennelse begynner å synke inn: Fremtiden tilhører dem som tør å ligge foran. Det er god økonomi i å produsere effektivt og miljøvennlig. Kort sagt: å tenke grønt begynner nå å gi sorte tall. Slik kan markedet brukes i miljøets tjeneste. Vi som politikere skal ikke løpe etter, vi skal legge til rette slik at så mange som mulig ser attraksjonen i å lede an, utvikle og ta i bruk ny teknologi. Noe av det viktigste vi kan gjøre, er å bidra til at det lønner seg å ta miljøvennlige valg, at industribedrifter og næringsliv har gode støtteordninger for å utvikle piloter og demonstrasjonsanlegg, at det er attraktivt å realisere ny fornybar energi i Norge, at offentlig sektor bidrar gjennom å etterspørre miljøvennlige varer og tjenester, og at ny teknologi både utvikles og tas i bruk. Slik kan utslippene reduseres, og slik kan vi skape nye grønne arbeidsplasser i hele landet. Regjeringen og samarbeidspartiene foreslår en rekke tiltak for å legge til rette for omstilling til et lavutslippssamfunn: bedre avskrivningsregler for vindkraft, høyere innslagspunkt for grunnrenteskatt, forsterket innsats for å fremme klima og miljøteknologi under både Enova og Innovasjon Norge, videreføring av avgiftsfordelene for elbiler, billigere ladbare hybrider, høyere omsetning av biodrivstoff, fjerning av avgiften på biodiesel, reduksjon i avgiften på bioetanol, bedre rammevilkår for biogass til transport, raskere utfasing av fyring med fossil olje i Statsbyggs bygninger, nye retningslinjer for miljøvennlig steds- og byutvikling, sterkere satsing på jernbane og kollektivtrafikk – for å nevne noe. Listen er lang, jeg kunne ha fortsatt, men jeg skal spare dere for dette. Det kan ikke være noen tvil om at statsbudsjettet er det grønneste som noensinne er fremlagt i Norge, noe representanten Elvestuen også var inne på. At bensin- og dieselavgiften ikke inflasjonsjusteres endrer ikke på dette. Budsjettavtalen med Kristelig Folkeparti og Venstre forsterker ytterligere den grønne profilen i budsjettet, noe alle fire partier er godt fornøyd med. I sum representerer tiltakene i 2015 et helt nødvendig taktskifte i miljø- og klimapolitikken og står i sterk kontrast til de rød-grønnes innsats på dette området de siste åtte årene. Mange synes å mene at klimautfordringene kan løses ved å redusere utvinningen av kull, olje og gass. Det er riktig at forbrenningen av disse fossile ressursene står for 80 pst. av klimagassutslippene. Energibehovet forsvinner imidlertid ikke om ett land frivillig lar ressurser ligge i bakken, særlig ikke i en situasjon der stadig flere skal løftes ut av fattigdom i årene som kommer. Derfor er det viktigere at vi bidrar til å utvikle og ta i bruk konkurransedyktige alternativer til kull, olje og gass, enten det er i transportsektoren, industrien eller kraftsektoren, enn det er at vi lar fossile ressurser ligge i bakken i landet med verdens høyeste CO2-avgifter. En styrt avvikling av oljesektoren i Norge vil ikke redde klimaet, men det vil gjøre vår evne til å opprettholde velferden og bidra til et grønt skifte, ute og hjemme, langt mindre. Vi blir ikke særlig grønnere, men vi blir betydelig fattigere.