Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-28:
Det er vel fortjent at Stortinget har anledning til å diskutere kulturskoletilbudet rundt omkring, selv om det er et bredt flertall i komiteen for at det er et kommunalt ansvar, er man enig om at det har en så stor betydning – både i forhold til barns utvikling, i forhold til kulturlivet i kommunen, i forhold til identitet og i forhold til mestring på veldig mange områder – at det er på sin plass at Stortinget diskuterer kulturskolepolitikken i sammenheng. Det har forslagsstillerne i denne saken gitt oss anledning til. Vi satser tungt på kultur. Kulturskoleløftet var det første samarbeidet som de tre rød-grønne partiene startet i Stortinget, før stortingsvalget i 2005. Gjennom Kulturløftet I har vi hatt en formidabel økning i bevilgningene til kultur. Jeg husker at jeg for ikke så fryktelig lenge siden leste biografien til Anne Enger, som kom jublende fra en budsjettkonferanse med en meget beskjeden påplussing på kulturbudsjettet – jeg tror det var 30 mill. kr – og det var godt nytt. Det var mye penger på mange viktige kulturområder. Men vi snakker om helt andre summer når vi diskuterer kultur i dag enn vi gjorde den gangen. Etter Kulturløftet I, som ble fulgt til punkt og prikke fra 2005 til 2009, lagde vi Kulturløftet II. I Kulturløftet II ble vi også forpliktende i forhold til kulturskolen, for å se den som en del av det som skulle være Kulturløftet. Derfor er kulturskolene nå en del av Kulturløftet II – ett av 17 punkter som Kulturløftet II inneholder. Jeg har lyst til å ta et lite tilbakeblikk. Da Stortinget med virkning fra 2004 innlemmet midlene til kulturskolen i overføringene, og de ikke lenger var øremerket, var det ett parti som gikk imot det – det var SV. Så dagens forslagsstillere har vært med på å innlemme kulturskolemidlene i kommuneøkonomien. Fra SVs side var det to ting vi fryktet den gangen. Den ene var at kommunene ville benytte anledningen til å kutte i kulturskolemidlene. Det har de ikke gjort. Det er slik at midlene til kulturskolen nå er høyere enn de var i 2003 – siste året med øremerking – ca. 280 mill. kr mer. Der tok SV feil – så langt, og så får vi se hvordan det går videre. Den andre frykten var at prisene ville gå dramatisk opp, og der fikk vi rett. I forbindelse med innlemmingen gikk prisene på kulturskolen dramatisk opp i snitt, og det betyr at kulturskoletilbudet i mange kommuner i dag er et kostbart tilbud. Det ser vi dessverre også når vi ser hvilken bakgrunn elevene som går i kulturskolen, har. Det er i stor grad elever som har foreldre med utdanning eller spesielle interesser innenfor kultur. Målsettingen med de formuleringene som står i Kulturløftet II om å gjøre kulturskoletilbudet slik at alle barn som ønsker det, får et kulturskoletilbud av god kvalitet til en rimelig pris, har én stor utfordring. Og det er: Hvordan skal vi sørge for at dette blir et attraktivt tilbud for alle barn, uansett sosial bakgrunn – ikke bare for dem som er mest opptatt av kultur fra før, eller som har en utdanningsbakgrunn? Derfor orienterer vi nå tankene rundt kulturskoleløftet mot SFO og skolen. Det er fordi det er den arenaen der vi vet at vi når alle barn. Det er der alle barn går. Det vi nå har foreslått – de 40 mill. kr som er en del av kulturskoleløftet for 2012 – er at vi skal sørge for at den videre utviklingen av SFO innrettes tydeligere mot et formål om styrket samarbeid mellom kulturskolen, grunnskolen, SFO og også ungdomstrinnet, fordi vi ønsker å stimulere til noe som var veldig viktig i Kulturskoleutvalgets innstilling, nemlig kombinerte stillinger. Flere har vært inne på her at grunnlaget for en god kulturskole er at man har profesjonelle folk som kan undervise på kulturskolen. Med den måten å innrette dette på, gir vi et utgangspunkt for at man kan rekruttere gode folk til å drive kulturskole, og i samarbeid med SFO mener vi at det er en god start for å realisere vår målsetting om at alle barn skal få en mulighet til å gå på kulturskole.