Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2007-02-01:
Dette er en sak som Venstre prisverdig nok har valgt å fremme for Stortinget. Den kommer også opp i Odelstinget senere i dag, når vi skal behandle Ot.prp. nr. 49 for 2005-2006, om endringer i helseregisterloven. Jeg kommer til å bruke dette innlegget til å framføre vårt syn. Det er også parallelt i forhold til det standpunktet vi har tatt knyttet til helseregisterloven, som vi, som sagt, skal behandle senere i dag. Vi har gjennom behandlingen av Ot.prp. nr. 49 bl.a. avholdt høringer i helse- og omsorgskomiteen knyttet nettopp til hvilken type sikkerhet vi bør ha når vi har med helseregistre å gjøre. Det som er det interessante, er at det ikke er en eneste høringsinstans som har sagt at et register er 100 pst. sikkert, for det kan det heller aldri bli. Vi ser at når det gjelder datainnbrudd, skjer det faktisk der man antar at man har de sikreste systemene i verden, som i NASA og andre institusjoner, som faktisk har hatt innbrudd i sine systemer. Det er én ting vi må ta inn over oss, og det er at det ikke nødvendigvis alltid er de lovlydige institusjonene knyttet til det å bruke datateknologi som er lengst framme. Én ting som vi også skal ha klart for oss til enhver tid, er at ting som kan misbrukes på et eller annet tidspunkt, også nettopp vil kunne bli misbrukt. Jeg har ingen tro på at dette er et problem som vi vil møte på kort sikt. Jeg tror at vi har gode systemer pr. i dag som kan fange opp det aller meste, og som imøtekommer det hele denne salen vil, at vi skal ha gode helseregistre. Vi skal ha samhandling når det gjelder forskning og personvern, og ikke minst ha tiltro nettopp til de registre som vi skal ha. Men hva vet vi om framtiden? Et register er ikke noe som nødvendigvis vil ha den samme form i all evighet. Vi vet også at man på sikt kan få andre situasjoner enn vi har pr. i dag, der man nettopp kan misbruke informasjon som kan ligge i diverse former for registre. Vi ser også på stadig flere områder i samfunnet at overvåking kommer inn i bildet. Jeg tror at det desidert viktigste vi må ta inn over oss, er at helseopplysninger er noe av det aller mest sensitive for landets innbyggere. Dette er opplysninger som man er veldig redd for skal komme på avveie, for det er et stort misbrukspotensial knyttet til helseopplysninger som kan havne i feil hender. Det er jo ikke slik at dette bare gjelder datateknologien. Vi har store utfordringer allerede i dag knyttet til pasientjournaler som ligger og flyter – jeg er helt enig med saksordføreren, som påpekte det – ved at en ved et uhell har kastet arkiv bl.a. som inneholder svært sensitiv informasjon. Så vi har en lang vei å gå. Derfor er det viktig at vi ikke bare satser på ett felt, men at vi ser hele kjeden under ett. Det gjøres jo et arbeid knyttet til bl.a. elektroniske journaler, og da er det helt naturlig at man går inn på et intranettsystem, slik at det ikke er et system som blir liggende åpent for alle og enhver, men at man da har en koding. Jeg tror også at nettopp befolkningens tiltro til de registrene som vi oppretter, er helt avgjørende for at innholdet i og omfanget av den informasjonen som vi får inn i registrene, er korrekt, og for at folk faktisk stiller opp og gir opplysninger. Hvis ikke den tilliten opprettholdes, er det også en fare for at disse registrene kan bli ufullstendige, og det er det siste vi trenger, for det å bruke ufullstendige registre i forskningssammenheng kan faktisk være et problem kontra at vi heller vil ha litt mer sikkerhet inn i bildet. Så var saksordføreren også inne på ekstern kontra intern kryptering, og det var snakk om å ha en eller to låser på døra – nei, det er nok litt mer enn det. Og forhåpentligvis vil man kunne gjøre litt mer enn akkurat det å ha to låser på døra. Det det går på, er å kunne ha den ekstra sikkerheten. Det blir jo litt meningsløst hvis man bruker som argument at det dreier seg om å ha en eller to låser på døra og man mener at en lås er nok. Ja, men hva om befolkningen mener at det ikke er nok, og at nettopp tiltroen blir svekket som følge av at man vet at den samme instansen som skal bruke dette, også er den som krypterer dette, selv om det f.eks. gjøres av et eget kontor eller en egen avdeling hos Norsk pasientregister? Da er det en ekstra sikkerhet å få gjort dette eksternt. Så peker, helt riktig, også saksordføreren på hva som vil skje når informasjonsflyten skal gå mellom disse etatene. Jo, men den informasjonsflyten er jo kryptert. Det er jo nettopp det som er noe av hensikten her, slik at man da skal ha den ekstra sikkerheten. Fremskrittspartiet mener at helseopplysninger er viktig. Vi vil også påpeke at det som nettopp er i forskningsøyemed, er særs viktig. Derfor prøver vi, i hvert fall fra vår side, å finne en slags mellomløsning på dette. Og jeg er 100 pst. sikker på at samtlige i denne sal ønsker både et sterkt personvern og en god forskning. Det ligger ingen motsetning i det. Den store motsetningen ligger i hvordan vi skal lagre informasjonen. Og da er det viktig, i hvert fall for Fremskrittspartiet, å ha denne ekstra låsen på døra, som saksordføreren var inne på. Det vil kunne gi en økt tiltro i befolkningen til at man tar sikkerheten mer på alvor – den kan aldri være 100 pst. Fremskrittspartiet stiller seg derfor bak innstillingen når det gjelder opprettelse av nye, ikke-samtykkebaserte helseregistre. Det er åpenbart at vi her må skille mellom hva som er samtykkebasert, og hva som ikke er samtykkebasert. Registeropplysninger skal lagres med kryptert identitet, og krypteringen skal foretas av en utenforstående, uavhengig instans. Dette er viktig å få på plass. Det bringer meg over på saken som skal behandles i Odelstinget. Jeg tror jeg vil signalisere allerede nå at disse to sakene henger nøye sammen. Vi stiller oss også bak innstillingen til Ot.prp. nr. 49, som går ut på at det skal være en ekstern krypteringsinstans. Det er ikke fordi vi vil ha med forskningen, men fordi vi ønsker å ha den lille ekstra sikkerheten, som vil kunne bidra til at færre personer vil være negative til – skeptiske til – den informasjonen som blir lagret om dem, uten at de får si sin mening. Vi tror at det kan føre til et bedre system, et bedre register – og at tiltroen til det i befolkningen dermed også blir bedre.