trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Arne Nævra (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
Vi har her i salen så lett for å se hvert felt i samfunnet, hvert rammeområde hver for seg. Denne debatten er – for så vidt som alle andre debatter – typisk for akkurat det. Vi kikker ikke så mye utenfor den siloen vi er i. Jeg tilhører en annen komité enn helsekomiteen, men jeg ser det samme, jeg ser det litt sånn fra siden nå, utenfra. Finansministeren ser selvfølgelig på inntekter og utgifter for hver sektor. Hun prøver i stor grad selvfølgelig å holde igjen på utgiftene, naturlig nok. Men kan det være at vi hadde kunnet få mye mindre sløsing med offentlige midler og mindre lidelse dersom vi hadde sett budsjettområdene sammen? Dette har jeg spurt meg om veldig mange ganger. Jeg har et par eksempler. Rapporten «Samfunnsøkonomiske virkninger av friluftsliv» fra Vista Analyse ble gjort for Norsk Friluftsliv og Den Norske Turistforening i fjor. Den konkluderte med at med bare en moderat økning i aktivitetsnivået for barn og voksne i befolkningen er det et gevinstpotensial på 80 mrd. kr per år – 80 mrd. kr. Alle er jo klar over dette. Men hvilke grep skal man ta? Det hjelper faktisk ganske mye å se en del budsjettområder sammen. Det er f.eks. viktig å se på tilgang til friluftsområder og turveier når vi driver med arealplanlegging. Folk må altså komme seg ut, de må ha tilgang til naturområder, og da må vi ikke la oss friste til å nedbygge, utfylle, fragmentere grøntområdene, sånn at folk ikke får tilgang til disse turområdene. Det er veldig viktig. Så ser vi at liberaliseringen når det gjelder den utbyggingspolitikken, bare har forsterket seg under den sittende regjeringen. Det er en ønsket politikk – det skal være lettere å bygge ut. Vi skal være klar over dette hele veien, helt fra kommunenivå, til fylkeskommunenivå og opp til statlig nivå. Ikke minst gjelder dette komiteen som jeg tilhører, nemlig transport- og kommunikasjonskomiteen. Hvis man ser samferdselsbudsjettet i sammenheng med helsebudsjettet, har man ganske mye å hente, f.eks. når det gjelder gang- og sykkelveier – tenk hva det betyr for folkehelsen at man kan gå eller sykle til jobben, at man har mulighet til det. Vet man f.eks. at det skal bygges rundt 10 mil med ny motorvei neste år, ifølge samferdselsbudsjettet, men bare 7,5 mil med gang- og sykkelvei, altså mye mer motorvei enn gang- og sykkelvei? Det er sånne grep, det er sånne tenkinger en må ha med seg hele veien. Jeg tror nok helsekomiteen hadde likt å ha 80 mrd. kr mer å rutte med – kanskje bare halvparten. Jeg tror det er en del smutthull å putte de pengene inn i.
Åslaug Sem-Jacobsen (Senterpartiet), 2018-12-15:
Ifølge SSB har det vært en betydelig reduksjon i antall døgnplasser og årsverk i psykisk helsevern de siste årene. Og ifølge tall Dagens Medisin har fått fra Helsedirektoratet, var det i august 8 330 brutte pasientavtaler innen psykisk helsevern – 8 330. Og én av tre henvisninger til psykisk helsevern avvises visst. Hvordan har vi kommet hit? Vi har tross alt en regjering som har skrytt fælt av at de har innført den gylne regel. Men brukes den? Pengebruken har faktisk vokst fem ganger så raskt i somatikken som i psykisk helsevern etter at Bent Høie ble helseminister. Det bevilges virkelig ikke nok penger i forhold til behovet som finnes – noe mange miljøer varsler om. Da jeg for ni år siden fødte, var jeg en av de uheldige som fikk fødselsdepresjon. Jeg var heldigvis en av de heldige, sånn timingmessig, når det gjaldt å få god og rask hjelp. Just da var opptrappingsplanen vi hadde for psykisk helsevern, ferdig, og jeg hadde derfor et strålende tilbud å gå til på mitt DPS i Telemark. Det ble iverksatt raskt. Det gjorde at jeg også ble raskt frisk, til det beste for både meg og familien, og ikke minst sønnen min. Da jeg nylig diskuterte den gode behandlingen jeg fikk, med lederen av DPS i Telemark, måtte han beklage og si at slik behandling ville jeg ikke fått nå, for nå hadde jeg bl.a. måttet stå i lang kø fordi de hadde redusert bemanningen på grunn av budsjettreduksjoner på 25 pst. For perioden 2016–2018 vedtok bl.a. styret for Sykehuset Telemark en samlet reduksjon på 15,5 mill. kr innen psykisk helsevern, og for 2018–2019 er det foreslått enda mer reduksjon ved psykiatrisk klinikk, i form av bl.a. sparepakke 2. Sykehuset Telemark er dessverre ikke i noen særstilling, og provoserende blir det derfor når det til stadighet sies av statsråden og regjeringen at det satses på psykisk helse fordi de følger en regel – en gyllen en. De gjør altså ikke det. Tallenes tale er tydelig. Helseforetakene prioriterer som de gjør, ut fra de midlene de får – og ikke minst ut fra de forvirrende føringene som kommer. Helseministeren mener nå oppå det hele både at ventetiden skal ned og at aktivitetsnivået skal opp – samtidig med at ressursene ikke økes. Jeg og Senterpartiet har i det siste fremmet flere forslag om å styrke psykisk helsevern, senest nå med et om å stoppe nedbyggingen av sengeplasser og å øke døgnkapasiteten innen psykisk helsevern. I tillegg prioriterer vi i vårt alternative budsjett en styrking av lavterskeltiltak i kommunene og behandlingstilbudet på sykehusene, og ikke minst styrker vi de distriktspsykiatriske sentrene og vil gi 30 mill. kr ekstra til barn i barnevernet. Jeg mener det er et bedre svar på utfordringene innen psykisk helsevern enn bare å snakke om en regel. Gi heller helseforetakene riktig verktøy enn sure miner.
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-12-15:
I Norge skal vi ha lik tilgang til utdanning, uavhengig av lommeboken vår, livssituasjonen og hvor vi bor i landet. Derfor vil Arbeiderpartiet ta i bruk de lokale utdanningssentra for å forsterke dem og sørge for at sykepleierutdanning kan nå alle deler av landet vårt. Vi kjemper for nok fagfolk, med helsefagarbeidere og sykepleiere, og en velferdsstat som gir oss alle helse og en god eldreomsorg i hele Norge. Når politikken henger positivt sammen på felt etter felt, kan vi virkelig skape framgang for folk – med faste jobber med skikkelige lønninger og pensjoner, med nok lærlingplasser og praksisplasser og et godt utdanningstilbud, som reelt sett gjør det mulig for folk å få arbeid etterpå. Når vi tenker på utdanningstilbudet framover, er det klart at studiesentrene blir en avgjørende del av infrastrukturen for å nå ut til alle de framtidige sykepleierne som vi trenger. Arbeidet med Norsk helsearkiv er et godt eksempel på hva som er mulig å få til hvis vi tenker arbeidsplassutvikling og utdanning i kombinasjon. På grunn av langsiktig politisk kamp, med kloke vedtak og dyktige fagfolk, er det nå mulig å studere ved NTNU og gjøre det på Tynset samtidig som en kvalifiserer seg for framtidig arbeid ved Helsearkivet. Den koblingen kan vi hente inspirasjon og lærdom fra. Vi ser generelt i helsevesenet vårt at allerede i dag er det flere folk som gjør avgjørende innsats med både ferdigheter og selvtillit som sykepleierne har tilegnet seg på de lokale utdanningssentrene. Det styrker muligheten for å ta utdanning, også etter at en er etablert med familie. Vi trenger visjoner og praktisk politikk for hvordan tryggheten i Norge skal forbedres, og livet til det brede lag av folket forsterkes. Nok fagfolk trengs, og studiesentra blir en avgjørende del av den utdanningsinfrastrukturen som skal til for å lykkes.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-12-15:
Når regjeringen svekker kommuneøkonomien, gir det kutt ute i Kommune-Norge, i helsestasjoner og i skolehelsetjenesten, og når regjeringen kutter i tannhelsen, legger de opp til et helsevesen som er styrt etter hva som lønner seg økonomisk. Rødt vil gå i motsatt retning. Vi vil ha en helsepolitikk som utjevner forskjeller, og som styrker helsetilbudene i fellesskap. Så har enkelte i denne salen en gang iblant sagt at Rødt har et program hvor vi lover mye, men kanskje ikke har penger til å realisere løftene. Men i vårt alternative statsbudsjett viser vi at det er fullt mulig. Et eksempel på det er tannhelse. Vi tar viktige skritt i retning av offentlig gratis tannhelse på bare ett år i vårt alternative statsbudsjett. Det trengs. Én av tre nordmenn har utsatt eller droppet tannlegen av økonomiske årsaker. Dette gjør at de som har dårlig råd, ender med dårligere tannhelse. Rødt går inn for en tannhelsereform som fra neste år vil gi over én million nordmenn billigere tannhelse, gjennom to tiltak. For det første utvider vi gratis tannhelse via den fylkeskommunale tannhelsetjenesten for alle opptil 25 år. Samtidig innfører vi en refusjon på 40 pst. av alle utgifter over 2 000 kr for alle over 25 år. Dette er det første skrittet på veien mot gratis tannhelse for alle. Og for å hindre at penger bevilget til tannhelse forsvinner i store mellomlegg til tannlegene, foreslår vi et pristak som en del av egenandelsordningen. I tillegg styrker vi sykehusøkonomien for å sikre bemanningen i sykehusene og en bedre fødsels- og barselomsorg, og for å bedre lønns- og arbeidsvilkårene for å styrke rekrutteringen til helsearbeideryrkene. Regjeringens ostehøvelkutt reverserer vi krone for krone, øre for øre, og vi styrker sykehusene med i alt 1,5 mrd. kr. Disse forslagene gjennomfører vi uten å bruke noe mer av oljefondet og uten å øke skattene for de 75 pst. av befolkningen som tjener under 600 000 kr i dag. Og de som har mest, får gleden av å kunne bidra litt mer til fellesskapet for å sikre bl.a. et løft for tannhelsen og ikke minst en styrking av sykehusene våre. Det er mulig å styrke fellesskapet hvis det er vilje til det.
Eirik Faret Sakariassen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
I utgangspunktet skulle jeg ikke tegne meg her, men jeg følte behov for å gjøre det etter at jeg hørte representanten Bollestad, som snakket om vår samfylking Mona Anita. Grunnen til at jeg tegner meg, er at jeg reagerer ganske sterkt på at man benytter anledningen i denne debatten til å snakke om den saken når man i forrige omgang, for veldig kort tid siden, stemte imot en full statlig gjennomgang av erstatningsreglene. Det gjorde Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet, Høyre og Senterpartiet, og da satt vedkommende som vi snakker om nå, på galleriet. Hun stormet ut av Stortinget, nok en gang skuffet over at representanter for folket ikke gjør det en sier. Vedkommende, Mona Anita Espedal, uttalte til NRK: «Dette er eit klart løftebrot for andre gang. Viss erstatningsordningane skal stå slik dei gjer i dag, vil det bli store forskjellar på kven som får erstatning og ikkje». Jeg tror flere enn meg her inne så Debatten på NRK, der også representanten Bollestad og min partikollega Karin Andersen var til stede. Karin Andersen har oppsummert dette veldig godt: Med det vedtaket som ble gjort, vil alt være som før. En får ingen forandring for disse ungene, og med en frivillig gjennomgang med KS – som KS også har sagt at en ikke ser for seg at en vil gå inn på – blir ingenting bedre. Vi kan godt ønske hverandre god jul, og jeg ønsker presidentskapet og representantene her inne en god jul. Men det er folk der ute vi bør ønske en god jul og arbeide for at får gode liv. Etter den tiden jeg har vært her inne som vararepresentant, må jeg si at fine ord og gode ønsker holder ikke. Det har vi sett i denne saken, som dreier seg om erstatningsordningen jeg snakker om nå, og vi har sett det i pleiepengesaken. Det har altså også der vært uttrykt fra statsråden på det aktuelle feltet at man kommer med gode ønsker til de familiene. Verken Mona Anita eller familiene trenger gode ønsker, de trenger god politikk. De trenger folkevalgte som står opp for dem. Jeg må bare si at jeg er veldig stolt av å representere et parti som sier at vi vil gjøre mest for dem som har minst, nettopp de folkene her, som har behov for noen som står opp for dem, som gjør mer enn bare å ønske dem god jul, som arbeider for at de får gode liv, og at de kan leve med den anstendigheten som ethvert menneske i Norge og alle andre steder fortjener.
Eirik Faret Sakariassen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-15:
Nå har det vært litt snakk om denne blodpumpa som har dunket for hardt, og jeg vil bare starte med å si at Bollestad har selvsagt rett. Jeg må bare beklage at jeg sa feil, at jeg selvfølgelig skulle sagt Venstre og ikke Kristelig Folkeparti. Det er helt riktig. Så fra denne talerstol må jeg bare få uttrykke det. Det skal jo være riktig det som blir sagt herfra, og det er et prinsipp som jeg og mange andre prøver å leve etter. Men det som det også var et uttrykk for, var at skuffelsen var stor over det vedtaket som Fremskrittspartiet, Høyre, Venstre og Senterpartiet var med og fattet, og de som så på debatten, må ha sett den store skuffelsen som var over det. Det er viktig å følge opp det man sier, og det man gjør, og det var også et møte mellom en representant fra Fremskrittspartiet og Mona Anita som nok ga noen forhåpninger som ikke ble fulgt opp i denne sal. Så er det riktig som representanten Bollestad sa, at det var også en frustrasjon fra min side overfor det som skjedde i pleiepengesaken. Jeg har forståelse for at en er i regjeringsforhandlinger, og at det er en statsbudsjettavtale som ligger her, men det tror jeg ikke folk som rammes av dette, forstår. Det er noe av det som også er viktig å uttrykke fra vår side, at dem dette faktisk gjelder, de skiller nok ikke ut fra hva man sier at man er for, men ut fra hva man går inn i denne salen og stemmer imot. Det tenker jeg er noe vi alle er nødt til å tenke over. Vi så det også i et tilfelle i en sak som var oppe denne uken knyttet til at det står i ens journal at man har kroniske sykdommer, så man ikke må få nye legeattester på det. Det er en sak som også innbyggere i mitt og helseministerens hjemfylke er opptatt av. Allikevel stemmer regjeringspartiene dette ned, selv om det ville vært viktig og ville gjort livet lettere for veldig mange som har kroniske funksjonsnedsettelser og kroniske sykdommer.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-19:
På vegne av stortingsrepresentantene Mona Fagerås, Freddy André Øvstegård, Eirik Faret Sakariassen og meg sjøl vil jeg sette fram forslag om tilbud om en likeverdig skolefritidsordning for barn og ungdommer med særskilte behov.
Eirik Sivertsen (Arbeiderpartiet), 2018-12-19:
Jeg opplever at presidentskapets forslag følger opp komiteens føringer fra mars i år på en god måte, og at prinsippene som ligger i sikkerhetsloven, også kommer til anvendelse for Stortinget og Stortingets virksomhet på en hensiktsmessig måte. Men jeg tok ordet fordi presidentskapet i sine merknader har vært litt upresis. Nå hørte jeg foregående taler være mer presis på talerstolen, for man skriver nemlig i merknadene om sikkerhetsklarering: «Dette innebærer blant annet at stortingsrepresentanter, i likhet med regjeringsmedlemmer og høyesterettsdommere, ikke sikkerhetsklareres.» Det riktige, som foregående taler sa på talerstolen, er at man er sikkerhetsklarert på lik linje med høyesterettsdommere og regjeringsmedlemmer i kraft av den prosessen som er, før man blir nominert og valgt til Stortinget. Det er viktig at det ikke får lov til å feste seg en oppfatning av at man ikke er sikkerhetsklarert. I behandlingen av sikkerhetsloven slås det i komitémerknadene fra en samlet komité fast at det er viktig at stortingsrepresentanter får tilgang på den informasjonen som er nødvendig for å utøve sitt parlamentariske arbeid, og at man i så henseende er sikkerhetsklarert. Det er altså ikke et spørsmål om man har sikkerhetsklarering eller ikke. Man er sikkerhetsklarert og skal ha tilgang på den informasjonen som er nødvendig for å utføre sitt verv, også det som er gradert på ulike måter.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-12-19:
Debatten om nysalderingen er i mindre grad en partipolitisk debatt om norsk økonomi, men den gir oss et innblikk i resultatene av det budsjettet vi vedtok i fjor høst, og hvordan økonomien har utviklet seg i året som har gått. I budsjettet for 2018 prioriterte stortingsflertallet tiltak som fremmet økonomisk vekst, få flere i jobb og sikre et bærekraftig velferdssamfunn. Med nysalderingen som vi behandler i dag, kan vi si at tiltakene som ble prioritert i fjor høst, har bidratt til at norsk økonomi fortsetter å vokse, og at det skapes flere jobber. Nysalderingen viser et betydelig mindreforbruk av oljepenger på 6,9 mrd. kr, økte skatteinntekter på 8,8 mrd. kr og 75,9 mrd. kr i økte inntekter fra petroleumsvirksomheten sammenlignet med nasjonalbudsjettet for 2018. Overføringene til Statens pensjonsfond utland øker med 105,5 mrd. kr sammenlignet med tallene som lå til grunn i fjor høst. Dette viser først og fremst at norsk økonomi går bra, og at statsfinansene er solide. Vi ser nå at veksten i økonomien er tilbake for fullt, at det skapes jobber over hele landet, og at flere av dem som sto utenfor arbeidslivet, nå kommer inn. Siste pengepolitiske rapport fra Norges Bank viser at veksten i norsk økonomi har vært god siden høsten 2016, at arbeidsmarkedet har vært i bedring, og at kapasitetsutnyttelsen i økonomien er økt. I nasjonalbudsjettet som ble lagt frem tidligere i høst, er veksten i 2018 anslått over trendvekst, og den er ventet å øke ytterligere i 2019. Vi har nylig vedtatt et budsjett for 2019 som viderefører og forsterker regjeringens hovedsatsinger. Budsjettet for 2019 skal legge til rette for fortsatt vekstkraft i økonomien og bruke de gode tidene vi er inne i, til å bygge et bærekraftig velferdssamfunn og skape et tryggere Norge også på lang sikt. Resultatene fra nysalderingen vi behandler i dag, viser at de tiltakene som regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti har igangsatt siden 2013, har fungert og fungerer godt. Pilene peker i riktig retning, og det er god økonomisk utvikling over hele landet. Jeg vil til slutt få takke finanskomiteen og finansministeren for et godt samarbeid i året som er gått, og ønske både komiteen, statsråden og presidenten riktig god jul.
Åsunn Lyngedal (Arbeiderpartiet), 2018-12-19:
Jeg vil også gjerne få lov til å ønske statsråden riktig god jul. Jeg er glad for å høre at man har funnet rom for ekspressfortolling innenfor tollvesenet. Jeg har latt meg fortelle fra tollvesenet at de har behov for lovendringer, kanskje særlig på svensk side, for å kunne digitalisere fortolling, slik at man ikke må stemple dokumenter manuelt ved tollklarering. Jeg lurer på om det er kjent for statsråden, og om det er noe man kunne jobbe med kanskje innenfor Nordisk råd når det gjelder grensehinderarbeidet – å få lovverket slik at man kan digitalisere tollklareringen. Det vil hjelpe mye for tolletaten, så kan de heller bruke ressurser på kontroller.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-12-19:
Regjeringen har over lengre tid kjempet med nebb og klør mot at en skulle fjerne 350-kronersgrensen, som jo har vært en fullstendig urimelig ulempe for norsk næringsliv – ved at en har subsidiert utenlandsk netthandel gjennom å slippe å måtte betale verken moms eller andre avgifter. Nå har Stortinget vedtatt at en skal fjerne 350-kronersgrensen, men fra flertallets side kan jeg ikke se at en har lagt inn noen midler til hvordan oppfølgingen av det skal skje i 2019. Og da vil jeg spørre statsråden: Er det slik at en ikke vurderer at dette vil ha noen kostnader for skatteetat, for tolletat eller på annet vis, eller er det slik at de midlene skal tas fra et sted, uten at Stortinget får vite det? I så fall: Hvilke kutt vil det innebære på andre områder?
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-19:
Jeg tenkte jeg skulle benytte anledningen til å spørre finansministeren om hvordan den NOU-en som ble lagt fram og presentert for henne 12. desember, om klimarisiko og konsekvenser for norsk økonomi, vil bli fulgt opp fra departementet videre, og om vi etter hvert kan forvente en sak til Stortinget.
Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-19:
Jeg skal bare gi en kort stemmeforklaring. SV kommer til å stemme for det løse forslaget fra Rødt om lønnen til stortingsrepresentanter. Vi er vel inne i det tiende eller ellevte året nå der SV har foreslått å redusere lønnen til stortingsrepresentanter. Vi har riktignok en annen modell enn den som ligger i forslaget fra representanten Moxnes, så dersom forslaget faller i dag, kommer SV, som vi bruker, til å fremme vår modell og vårt forslag i tråd med den ordinære behandlingen knyttet til lønnsutvikling for stortingsrepresentanter til våren.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2018-12-19:
Jeg vil begynne med å ønske god jul tilbake. Vi har fortsatt noen minutter til rådighet her, og jeg har merket meg at skatteetaten fra 1. januar 2019 skal være omorganisert. Det er ganske store prosesser skatteetaten skal inn i. Samtidig skal de opprettholde de samme resultatmålene som de har hatt før, og de er inne i denne effektiviseringsreformen, noe som gjør at de har fått kutt i bevilgningene. Så er det overført noen nye bevilgninger, 300 mill. kr, men de går til omorganisering, nye IT-systemer og helt andre ting. Så spørsmålet mitt nå på tampen av året er: Hva foretar finansministeren seg for å sikre at både skatteetatens kontroll med internprising innen multinasjonale selskaper og arbeidet med å inndrive de inntektene som rettmessig tilhører fellesskapet, skatter og avgifter, styrkes? Vi trenger at det fokuseres mer på dette – en økt innsats, ikke kutt, i det arbeidet.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2018-12-19:
Vi i Rødt synes at vi to burde kutte i lønnen vår. Vi synes at politikerne har fått for høy lønn – eller, det vil si: gitt seg selv for høy lønn, for det er det som i realiteten skjer på Stortinget, også for regjeringsmedlemmene – og at når vi tjener det dobbelte av hva folk flest tjener, er gapet blitt for stort. Det tror vi utfordrer tilliten til politikken, til storting og regjering, særlig kombinert med alle de godene vi på Stortinget og i regjeringen også har, som folk flest kan se langt etter. Så vi har lenge etterspurt Fremskrittspartiets syn på saken – om de kan støtte at vi får en mer moderat lønn på Stortinget. Kan nå Siv Jensen ta på seg partilederhatten og bare gi en prinsipiell betraktning om hva hun tenker om at politikerlønningene ligger så langt over det folk flest tjener? Jeg blir glad for å få en liten betraktning rundt det fra partileder Siv Jensen.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-12-19:
Jeg skjønner at det er på sin plass å gratulere representanten Moxnes med fødselsdagen. Når det er sagt, vi skal i dag behandle Stortingets budsjett for 2018 for tredje gang. Vi står ved utgangen av året, nysalderingen er tross alt en teknisk gjennomgang av budsjettet og ikke en stasjon for å gjøre store, nye satsinger eller for å endre innretningen på finanspolitikken. Men det er en anledning til å reflektere over budsjettpolitikken for det året som har gått, og innenfor ansvarlige rammer fortsetter regjeringen satsingen på vekstfremmende skattelettelser, samferdsel, forskning og utdanning. Det øker vekstevnen i økonomien, og det støtter opp under nødvendige omstillinger. Vi gjennomfører viktige reformer for å øke produktiviteten og effektiviteten i både offentlig og privat sektor, herunder kommunereform, regionreform, jernbanereform, politireform og reform av høyskolesektoren. Vi har også etablert selskapet Nye Veier AS. Vi ser også at regjeringens politikk virker. Det går godt i norsk økonomi. Veksten i år ligger an til å bli høyere enn den langsiktige trenden og er ventet å gå videre opp de neste par årene. Vi ser den positive utviklingen godt i arbeidsmarkedet: sysselsettingen øker markert, ledigheten har avtatt betydelig. Ledigheten er om lag 1 prosentenhet lavere enn da den var på sitt høyeste vinteren 2016. Vi behandler i dag også 2019-budsjettet. Her er jeg spesielt fornøyd med at regjeringen har funnet plass til utvikling av nye kontrollsystemer og en ekspressfortollingsløsning i tolletaten, som er avgjørende både for modernisering av tolletaten som helhet og for næringslivet, som med dette vil få redusert sine kostnader i forbindelse med grensepassering. Vi har også funnet rom for å starte moderniseringen av skatteetatens merverdiavgiftssystemer, som er viktig for å sikre statens inntekter også i fremtiden. La meg helt avslutningsvis få benytte anledningen til å ønske finanskomiteen, hele Stortinget og Stortingets president en riktig god jul og takke for godt samarbeid i året som har gått.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-12-19:
Digitalisering er viktige verktøy for ulike deler av offentlig forvaltning, både fordi det gjør at de kan bruke ressursene sine bedre, og fordi det ofte er et bedre verktøy for aktørene som benytter seg av offentlige tjenester. Jeg er ikke kjent med akkurat den påstanden som kom fra representanten, men det er i hvert fall ingen tvil om at dette arbeidet pågår i etatene, og vi skal se nærmere på det spørsmålet.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-12-19:
Representanten Gjelsvik og jeg har hatt mange debatter, diskusjoner, om 350-kronersgrensen. Jeg forholder meg nå til det flertallsvedtaket som er gjort i Stortinget, og vil følge det opp på egnet måte.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-12-19:
Som jeg sa da jeg tok imot klimarisikoutvalgets rapport, vil den bli sendt på høring, slik at vi kan få den samfunnsdebatten som vi trenger, i kjølvannet av en stor og viktig offentlig utredning. Så vil regjeringen følge opp på egnet måte etter det.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-12-19:
Omorganiseringsprosjektet, det såkalte Nye Skatt, er et initiativ også fra etaten selv, som handler om å innrette ressursbruken på en måte som gjør at vi får mest igjen for pengene. Det vil være til gunst for etaten, men ikke minst for norsk næringsliv og skattebetalere, at vi har en etat som hele tiden er foroverlent for å levere gode tjenester. Dette er et av fyrtårnene vi har også innenfor digitalisering i norsk offentlig forvaltning, det er en etat som har mye å være stolt av. Regjeringen, og finansministeren, har gjennom styringsdialogen med skatteetaten tett oppfølging av alle de prosjektene som vi mener er viktige. Det er også verdt å nevne at de resultatene som skatteetaten kan vise til på mange av de områdene som representanten er opptatt av, er gode, og det er fordi dette er områder etaten er opptatt av å følge tett opp.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2018-12-19:
Det er uansett sånn at det er finansministeren som svarer på spørsmål fra Stortinget, og når det gjelder det forslaget som representanten Moxnes nettopp fremmet, er det et spørsmål som Stortinget må håndtere, og Stortinget må besvare.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2018-12-19:
Det kunne være fristende å gi noen kommentarer til både representanten Asheim og finansministerens beskrivelse av de mer makroøkonomiske linjene i politikken, men siden vi har diskutert det to ganger før i desember og julefreden er i ferd med å senke seg over stortingssalen, skal jeg la det være. Jeg skal gi en kort stemmeforklaring, jeg også. Det er ingen tvil om at rapporten fra klimarisikoutvalget, som kom for en snau uke siden, er et svært viktig dokument, og det blir et viktig dokument å følge opp. For Arbeiderpartiets del har vi forventninger om at regjeringen kommer til å gjøre det så raskt som det er mulig, men også med en forsvarlig saksbehandling knyttet til at NOU-en blir hørt på ordinær måte. Det er mange viktige saker som står i det dokumentet, og jeg er enig med representanten Kaski i at rapporten fra klimarisikoutvalget bør være obligatorisk lesning for alle i finanskomiteen. Nå er det mulig at noen av oss har drevet med litt andre ting den siste uka, men jeg må innrømme at jeg er blant dem som ikke kan rapporten fra utvalget – i hvert fall ikke utenat – ennå, og jeg finner derfor grunn til å kunne jobbe litt mer med den før jeg tar stilling til konkrete spørsmål som ligger i det forslaget som SV har reist. Det gjelder for så vidt både forslag nr. 2 og forslag nr. 3. Når det gjelder forslag nr. 2, mener vel vi at det er i samsvar med det vi har jobbet noe med i finanskomiteen tidligere og har hatt forslag på, så vi kommer til å stemme for forslag nr. 2, men vi mener at forslag nr. 3 fortjener en grundig høring og en grundig behandling før vi tar stilling til det konkret her i salen.
Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2018-05-24:
: Denne saken gjelder forslag til endring i Stortingets forretningsorden § 27 om å åpne for at andre enn komiteens medlemmer kan være til stede på lukkede komitéhøringer. Etter at innstillingen ble avgitt, har presidentskapet mottatt innspill om at denne endringen bør utsettes. Presidentskapet har i dag drøftet saken og kommet til at ønsket om utsettelse bør imøtekommes. Jeg vil derfor foreslå at saken sendes tilbake til presidentskapet i henhold til Stortingets forretningsorden § 41.
Michael Tetzschner (Høyre), 2018-05-24:
Jeg la merke til at representanten Slagsvold Vedum lot seg inspirere av det bildet vi så ofte betrakter her. Jeg vil minne om at det ikke var akkurat den form for grunnlovskonservatisme som brakte demokratiet fremover. Maleren Oscar Wergeland malte det som et innlegg i den pågående debatten om riksrett mot ministeriet Selmer. Etter at Stortinget hadde fremtvunget både statsrådenes møteplikt og innført parlamentarismen, var det mulig å skrive inn i Grunnloven så sent som i dette århundret. Det er altså slik at nye tider vil kreve nye fortolkninger. Å påberope seg en grunnlovskonservatisme for politiske formål vil faktisk hindre utviklingen. Jeg har i denne debatten fornemmet en tone fra Senterpartiet – og litt også fra SV, i den grad de hadde anledning til å delta – nemlig at brexit skal brukes som en brekkstang for å få Norge ut av EØS-avtalen. Når det gjelder det indre marked, er vi en del av det. Det er velkjent i denne salen. Vi er altså på den siden som forhandler det indre markeds friheter, prinsipper og forutsetninger overfor et medlem som skal tre ut av EU og EØS. Det som det kanskje har vært henvist til, er at Storbritannias stilling vil ligne litt på EØS-stillingen i overgangsperioden som vil finne sted mellom 29. mars 2019 og endelig uttredelse 31. desember 2020. Da er det nemlig slik at Storbritannia blir nødt til å respektere tvisteløsningsmekanismene. De er fullverdige medlemmer av det indre markedet, og de deltar også i harmoniserende regelarbeid til siste dag. Men de trer ut av det politiske samarbeidet, så det er sånn sett riktig å parallellføre den overgangsperioden med en de facto EØS-tilstand. Men det betyr ikke at man så kan melde seg inn i EØS som om det var en klubb man kan tilslutte seg. Det er ikke en tilslutningsavtale, det er en ferdig avtalt konvensjon mellom tre identifiserte parter som utgjør en del av EFTA-samarbeidet. Inngangen til EFTA er annerledes, for der er det mulig å ha flere ordninger når det gjelder det indre marked og EU. Det er Sveits et godt eksempel på.
Michael Tetzschner (Høyre), 2018-05-24:
Denne lille bemerkning er bare for å minne våre ærede kolleger her i salen om at de, når de beskriver elendigheten i EU, faktisk beskriver våre nærmeste naboland i Norden: Sverige, Finland, Danmark – Finland er til og med euromedlem. Jeg har hatt gleden av å delta litt i det internasjonale parlamentariske samarbeidet i Nordisk råd – de snakker ikke om elendigheten i EU; de snakker om alt de får til, om stolthet over å ha en konkurransekommissær, danske Vestager, som ilegger de store globale multinasjonale selskapene milliardbøter. Hvilken rettsdannelse uten et forpliktende samarbeid som det vi har i EU, kunne gjort det, stått opp mot de store spillerne? Det er jo nettopp siviliseringen av kreftenes frie spill som også anerkjenner den sosiale dimensjon, som bærer EU-samarbeidet. For øvrig vil jeg bare si til representanten Navarsete: Storbritannia kan ikke innlemmes i EØS-avtalen slik vi kjenner den. Så enkelt er det.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2018-05-24:
I si utgreiing sa utanriksministeren at Noreg som einaste tredjeland er med i EUs forsvarsfond si forsøksordning for forsvarsforsking, og at regjeringa posisjonerer seg for å «delta i den andre delen av fondet, som er rettet mot flernasjonalt materiellutviklings- og anskaffelsessamarbeid». Ho sa òg at ein jobba aktivt opp mot instansar i EU og ei rekkje av medlemslanda for å sikre norsk deltaking, og at ein vil «vurdere mulig deltakelse i prosjekter av særlig interesse innenfor det strukturerte forsvarssamarbeidet, Pesco.» Dette er etter mi meining ei ganske stor integrering av Noreg inn i EU sitt forsvarspolitiske arbeid. Det er eit samarbeid som går langt lenger enn det me har vore med på tidlegare. Mitt spørsmål er: Vil utanriksministeren leggje fram ei sak for Stortinget før ein posisjonerer seg, og før ein tek avgjerd om å gå vidare med dette samarbeidet, slik at Stortinget kan diskutere dette i ope lende?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2018-05-24:
I si utgreiing sa òg utanriksministeren at i ein del av mottakarlanda for EØS-midlar ser ein no at det er undertrykking, og at det sivile samfunn ikkje kan delta på ein god måte. Vil regjeringa no kutte i EØS-midlar til dei landa som ikkje har eit demokratisk styresett, på den måten me i Noreg definerer det – ved at sivilsamfunnet skal delta og delar av befolkninga ikkje skal undertrykkjast? Vil ein gå inn i dette, og vil Stortinget få informasjon om det?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2018-05-24:
Eg fekk ikkje med alt på fem minutt, så då må eg seie litt om brexit på desse tre minutta. Då Storbritannia valde å gå ut av EU, hadde den norske regjeringa det travelt med å forklare at det sjølvsagt berre var innvandringsmotstand som låg bak. Det er feil – det har vist seg at det var feil. Eg trur at Noreg må ha den mest EU-lojale regjeringa i heile Europa. Fyrst åtvara ein mot at Storbritannia skulle gå ut av EU, så nekta ein EFTA å sende brev for å invitere til samarbeid etter brexit, så trua ein med å blokkere eit eventuelt britisk EFTA-medlemskap, og så, etter sterkt press frå norsk næringsliv, vart den norske haldninga endra til at Noreg sjølvsagt var positiv til samarbeid med britane, men Storbritannia måtte sjølve finne ut kva dei ville. I utgreiinga si sa òg statsråden at ho måtte snakke med kommissær Barnier – som ho sikkert gjorde i går – for å høyre når Storbritannia eventuelt kan forhandle med Noreg. Så her er ein veldig lojal. Regjeringa har vore negativ til å innlemme Storbritannia i EØS-avtalen, men då har altså statsministeren opna for det. Her har ein gått frå den eine sida til den andre, det er vanskeleg å sjå ein konsistent politikk. Når statsministeren seier at dei er hjarteleg velkomne, måtte det vere ein kalddusj for leiaren i EØS-komiteen, representanten Hansen, som òg stilte spørsmål ved det i innlegget sitt. Eg vil gjerne be om at utanriksministeren i innlegget sitt – eg ser ho har teikna seg – gjer greie for kva som er regjeringas samla syn i denne saka. Eg vil òg følgje opp dei tydelege spørsmåla frå siste talar. Det er interessant å høyre kva regjeringa eigentleg meiner om EØS-avtalen og eventuell reforhandling. Det er ingen tvil om at denne regjeringa tilpassar Noreg på alle område der ein kan, mest mogleg og helst utan å inkludere Stortinget. Å omgå Grunnlova er det heller ingen tvil om at ein er i gang med, gjennom tilpassing og tilslutning til dei ulike byråa. Det er heller ikkje slik at ein frå regjeringas side følgjer opp for å vareta norsk suverenitet. Når det f.eks. gjeld EUs energibyrå, valde regjeringa og olje- og energiminister Terje Søviknes ikkje eingong å vere til stades på møte med EUs energiministrar då framtidig makt til ACER og ytterlegare suverenitetsoverføring til byrået var tema på eit møte i Sofia. Ikkje eingong statssekretæren orka å møte opp, og det i ei sak som er så viktig for Noreg, og i ein situasjon der regjeringa hevdar at ein har ein aktiv europapolitikk. I hyllinga av EØS-avtalen – som me er vitne til frå Høgre, Framstegspartiet og Arbeidarpartiet i dag – bør ein kunne vente at ein i større grad enn det me ser frå regjeringa i dag, vil vareta norske interesser.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2018-05-24:
Eg har ein kort kommentar til representanten Hansen, som etterlyste eit alternativ. Me har fleire gonger bedt Stortinget om at me skal utgreie eit alternativ, kanskje fleire, til EØS-avtalen. Men det har ikkje Stortinget vilja vore med på. Så representanten Hansen og felagane hans får gå i seg sjølve og eventuelt vere med på det neste gong det kjem opp, så skal me diskutere det og òg få moglegheit til å utgreie det på ein skikkeleg måte. Debatten har vist lita støtte til Senterpartiets forslag som eg fremja i hovudinnlegget mitt. Det gir grunn til å tru at det ikkje er fleirtal for det i salen. Eg føreset at statsråden, uavhengig av vedtak eller ikkje, vil kome til Stortinget med ei så viktig sak, som gjeld Noregs tryggleik. Me kjem til å ta det opp igjen, men eg vil gjere forslaget om til eit oversendingsforslag, for eg vil ikkje ha det stemt ned i salen.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Hypotetisk eller ikke – statsministeren og regjeringen har nå åpnet for at Storbritannia kan bli del av EØS, og vi må ta høyde for at uforutsette ting skjer, for det skjer hele tiden i Europa om dagen. Da ønsker jeg svar på følgende: Det er vel neppe tenkbart at Storbritannia skal gå inn i EØS uten en eller annen form for forhandling om betingelsene, der også muligheten for endringer i dagens avtaleverk vil komme opp. I en sånn situasjon vil jeg anta at det vil være særdeles uklokt av Norge ikke å delta i den typen forhandlinger selv. Regjeringen har til nå sagt et veldig klart nei til alle forslag om å reforhandle EØS-avtalen. Hvis Storbritannia ønsker EØS-medlemskap, vil Norge da be om å få delta i forhandlingene og være positiv til en reforhandling av EØS-avtalen?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Jeg tegnet meg på nytt for å følge opp replikkordskiftet med utenriksministeren i sted. Når regjeringen altså har åpnet for at Storbritannia kan bli del av EØS-avtalen, var mitt spørsmål til utenriksministeren om det vil innebære en anledning for britene til å forhandle om hvordan en framtidig EØS-avtale skal se ut. Jeg oppfatter at det svaret jeg fikk, er at Norge i så fall vil si at forhandlinger om EØS-avtalen er uaktuelt. Det synes jeg er oppsiktsvekkende. Det er viktig å få klargjort om det er det som faktisk er regjeringens holdning, altså at selv i en situasjon hvor det kan åpnes for forhandlinger om hvordan EØS-avtalen skal se ut mellom Storbritannia og EU, så vil Norge ensidig motsette seg at det skal forhandles, så vil Norge si nei til en mulighet til å delta i en eller annen form for reforhandling av EØS-avtalen. Hvis jeg har misforstått, er det fint om utenriksministeren korrigerer det. Hvis jeg ikke har misforstått, betyr det jo at regjeringen i praksis åpner opp for en reforhandling av EØS-avtalen, som de hele tiden har sagt er umulig. Så la oss få klargjort hva som er riktig. Ellers har jeg lyst til å utkvittere en ting som utenriksministeren tok opp i sin redegjørelse, og det er muligheten for å legge om i hvert fall en av redegjørelsesdebattene hvert år med flere statsråder. Det er vi positive til, det tror jeg kunne skape en bredere og enda mer konkret debatt, så det synes jeg er et godt initiativ. SV vil stemme for Senterpartiets forslag, ikke fordi vi er like opptatt som Liv Signe Navarsete av å være NATO i nord, men fordi vi synes det er klokt at den typen samarbeid diskuteres i Stortinget. Til slutt noe som ikke har vært tema i dag, men i redegjørelsen varslet utenriksministeren at regjeringen er positiv til å gjøre den avtalen om klimasamarbeid som Norge inngår med EU, til del av den frivillige delen av EØS-avtalen. Jeg forutsetter at det kommer til en egen behandling i Stortinget. Men jeg vil advare mot å legge den avtalen inn under EØS. SV er mot avtalen i utgangspunktet, fordi den er et redskap for å kjøpe oss fri fra forpliktelser istedenfor å føre en sterk, egen klimapolitikk. Men ved å gjøre klimaavtalen til del av EØS-avtalen, risikerer vi i tillegg at deler av vår økonomi og vårt næringsliv som i dag klart er unntatt – landbruk, fiskeri – i større grad vil oppfattes som EØS-relevant av ESA og EU. Det vil jeg advare mot, og derfor mener jeg at det trengs en stor og egen debatt om hvorvidt klimaavtalen eventuelt skal bli del av EØS.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2018-05-24:
Jeg vil forsøke å oppsummere diskusjonen om hva som skjer hvis Storbritannia eventuelt ønsker å gå inn i EØS-avtalen. Det virker nesten som om utenriksministeren synes det er litt plagsomt at vi tar opp dette, men jeg vil da bare minne om at det er statsministeren selv som har åpnet dette ballet og satt i gang den debatten. Jeg ba om en bekreftelse på det jeg oppfattet at utenriksministeren sa i replikkordskiftet, nemlig at Norge i en sånn situasjon ikke vil ha noe ønske om, og faktisk vil motsette seg, enhver form for reforhandling av våre egne betingelser i EØS-avtalen. Jeg oppfattet ikke at det ble motsagt i innlegget. Det synes jeg er en oppsiktsvekkende konklusjon, men det viser at ja-partiene i realiteten ikke ser et eneste problem med EØS-avtalen, at alt er greit, og at det ikke finnes noen grunn for Norge til å søke om noen form for forbedringer. Det er et litt pussig standpunkt når vi husker det forrige forsøket på å dra i gang en debatt om norsk EU-medlemskap, tidlig på 2000-tallet, for da var EØS-avtalens elendighet selve begrunnelsen fra ja-siden. Nå er altså EØS-avtalen omtrent den beste av alle mulige verdener. Det synes jeg er et pussig utgangspunkt, spesielt for Arbeiderpartiet – representanten Svein Roald Hansen har avlagt SV flere besøk i denne debatten – for grunnen til at vi er så opptatt av dette, er at vi ønsker å beskytte det norske arbeidslivet, ønsker å sørge for at alle arbeidere i Norge, enten de er norske eller har utenlandsk bakgrunn, skal ha frihet fra sosial dumping. Er det én ting Arbeiderpartiet burde være opptatt av, så er det dette. Det var den aller viktigste grunnen til at Arbeiderpartiet ble til. Hvis Arbeiderpartiet ikke engang er i stand til å se at det her finnes et problem med EØS-avtalen, synes jeg det er et skuffende utgangspunkt. Det vi burde være opptatt av på norsk venstreside nå, er å sørge for et sterkest mulig handlingsrom for å rydde opp i arbeidslivet vårt, sikre at ulikhetene i makt og rikdom går ned, sikre at ingen må stå med lua i hånden på sjefens kontor, og sikre at faste og trygge jobber blir en mulighet for alle. EØS-avtalen motvirker en slik politikk på punkt etter punkt.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-05-24:
Først takk til utenriksministeren for en grundig og detaljert redegjørelse. Som alle i denne sal er fullt klar over, blir en stor del av norske forskrifter og lover forhandlet og vedtatt i Brussel av EUs medlemsland og Europaparlamentet. Vårt norske fravær i disse organisasjonene representerer et stort demokratisk problem da vi har det som kalles «regulation without representation». For Miljøpartiet De Grønne er det derfor viktig å sørge for et større folkelig engasjement i EUs arbeid og redusere det demokratiske underskuddet innenfor de rammene vi har. Ikke minst i debatten om den tredje energimarkedspakken viste det seg at det var sterke følelser og sterkt engasjement rundt forholdet til Europa. Det er viktig for et godt samarbeid framover at dette engasjementet får et bedre uttrykk i både form og prosess. Jeg vil understreke at EU ikke først og fremst er et marked definert ved de fire markedsfrihetene. Europa er kanskje framfor alt en vilje til å leve sammen, en vilje til samarbeid på tvers av forskjeller, noe som er spesielt påtrengende i verden i dag. Istedenfor den store, generelle EU-debatten skal jeg her trekke fram de konkrete, spesifikke, nære tingene vi kan gjøre for å styrke debatten om å delta i samarbeidet. Det er fire spørsmål jeg ønsker å stille regjeringen: Vil regjeringen nå besette stillingen Norge har i Europaparlamentet, som har stått ledig i tre år? Hvorfor står den fortsatt ledig, og hva vil regjeringen gjøre for å styrke Norges tilstedeværelse i Europaparlamentet? Vil regjeringen arbeide for å etablere et frivillighetens hus som kan legge til rette for et aktivt arbeid fra norske borgeres side opp mot EU-institusjonene, for at et bredere organisert sivilt samfunn i Norge, som blir berørt av Europas politikk, kan få en tydeligere stemme der – altså et frivillighetens hus for sivil sektor? Vil regjeringen sørge for et mer aktivt og utvidet diplomatisk arbeid i Brussel, som kan gjøre norske syn bedre sett, bedre hørt og bedre forstått av våre naboland og i hele EU? Vil regjeringen arbeide for større oppmerksomhet rundt og politisk behandling av nye politiske initiativer fra Brussel i hele Norge – ikke bare i Stortinget? Hvordan kan vi få en bredere europeisk samtale i Norge? Vi trenger en ny debatt om Europa i dag, som strekker seg utover direktiver og ESA-forordninger. Vi trenger en debatt som i større grad gir folk i Norge en stemme i den større europeiske samtalen.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-05-24:
Jeg har forståelse for at statsråden hadde mange spørsmål å svare på i sine fem minutter, så jeg skal gi henne anledning til å svare på to av de fire spørsmålene jeg stilte. Regjeringen arbeider for å etablere et såkalt frivillighetens hus, som kan legge til rette for aktivt arbeid opp mot EU-institusjonene for det sivile samfunn i Norge som blir berørt av prosesser som pågår, spesielt i Brussel. Det andre av de fire spørsmålene jeg vil løfte opp her, er: Vil regjeringen ta initiativ til politisk behandling og dermed større oppmerksomhet om det politiske arbeidet i Brussel i hele Norge, altså også utenfor Stortinget, slik at vi kan få en større del av norske borgere involvert i den europeiske samtalen?
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-05-24:
Ingen er imot eplekake med krem. Alle er for blide barn og liker friskt vann. Slik er det med biogass også: Alle er for – for det er jo latterlig å hogge ned regnskog når vi like gjerne kan kjøre på avfallet vi har i bakgården vår. Biogass er det glemte biodrivstoffalternativet. Som nevnt her: Vi kan bruke matavfall, kumøkk, landbruksavfall, fiskeavfall, fiskeslam fra oppdrett – til og med kloakkslam. Alt dette mumser disse milliarder, ja trillioner av metanogene bakterier gladelig i seg i kjempesvære biogasstanker. Ut og opp kommer en utrivelig gass. Vi mennesker liker den ikke, men bilmotorer, traktorer, ferger og lastebilmotorer stortrives med renset biogass på tanken. Istedenfor vil altså regjeringen importere flytende biodrivstoff til motorene våre. Med det følger palmeolje og regnskogødeleggelser med på lasset. Vi kunne like gjerne, ja ofte mye heller, kjørt på fossilt, diesel og bensin, enn på biodrivstoff med palmeolje. Bensinstasjonkjeden Circle K sier at nå styrer politikerne oss rett inn i palmeoljen. De ønsker ikke å bruke palmeolje, men frykter at de ikke har noe valg når regjeringens krav om biodrivstoff øker til 20 pst. i 2020. Istedenfor kunne vi altså kjørt på mer biogass i tillegg til el og hydrogen. Biogass rapporteres ikke engang som biodrivstoff i Norge siden det er unntatt omsetningskravet for biodrivstoff. Så problemet er ikke bioteknologien, råvarene eller motorene – alt dette har vi – det som holder biogass tilbake, er et type høna eller egget-problem. Investorene nøler med å investere i nye biogassanlegg, for de må være sikre på at noen kjøper biogassen, og de som lurer på å skaffe seg en flåte med biogasslastebiler eller -busser eller -ferger, nøler, fordi de ikke kan være sikre på at biogassleveransene kommer til en forutsigbar pris og et forutsigbart volum. Her burde det vært et blomstrende, nei, et boblende marked. Vi står overfor et klart eksempel på det økonomene kaller markedssvikt. Den største barrieren i dette markedet ligger på etterspørselssiden. Derfor har vi fremmet forslag om å stimulere biogassetterspørsel ved å likebehandle biogass med el og hydrogen. Den suksessen vi har hatt med el, kan vi også få på biogass. Men her har en stått stille. Også Riksrevisjonen har påpekt dette. Myndighetene har fått kritikk for altfor dårlig innsats på veksten innenfor bioenergi – biogass spesielt. Riksrevisjonen minner om at Stortinget allerede i 2008 sluttet seg til regjeringens mål om å øke årsforbruket av bioenergi til det dobbelte innen 2020, men fastslo at veksten i bruk av bioenergi er betydelig mindre enn forventet. Dette har Stortinget anledning til å rette opp i dag, med hensyn til biogassbiten. Derfor tar jeg opp våre forslag i denne saken.