trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-11-12:
Jeg har ingen skjørt, men jeg er veldig glad for at vi drar de andre partiene med oss. Det er helt riktig som Høyre sier; det har vært bevegelse – ikke minst i Arbeiderpartiet, tror jeg – fordi ikke minst opinionen, fagbevegelsen, befolkningen er lei av at milliarder av skattekroner forsvinner ut fra fellesskapets velferdskasse. Skattekroner bevilget til barnehager, barnevern og eldreomsorg tas ut i store summer til privat berikelse. Det er folk flest lei av, og det har Arbeiderpartiet merket seg. Og ikke minst: Rødt er inne på Stortinget, og vi drar resten av feltet med oss. Et nytt flertall, hvis vi får det – eller når vi får det – skal sørge for, i hvert fall etter vårt syn, at vi får til reguleringer som sikrer at pengene går til barnas beste og ikke til privat berikelse. Det er vårt formål. Dagens vedtak er sånn sett oppløftende. Vi går i riktig retning, ikke langt nok, men vi drar feltet med oss, og det er jeg glad for.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-11-12:
Vårt forslag retter seg mot folk som nå mister ordningene sine de kommende månedene. Det er etter vårt syn påtrengende nødvendig med en ny behandling av krisetiltak som treffer dem som er berørt. Derfor bør punktene 3, 6, 7, 8 og 9 etter vårt syn med i behandlingen i Stortinget, ut fra forretningsordenen § 38, om komitébehandling av forslag hvis det er påtrengende nødvendig, eller hvis regjeringen fremmer en proposisjon som er innenfor samme saksområde for Stortinget. Det haster med tiltak. Jeg er glad for at man får komitébehandling. Jeg vil be presidentskapet ta en kikk på hvilken komité som er mest egnet i ettertid, men vi bør også ta med punktene 3, 6, 7, 8 og 9 i behandlingen av krisetiltakene.
Mathilde Tybring-Gjedde (Høyre), 2020-11-12:
Takket være det samspillet som har vært mellom private og offentlige aktører, er det i dag full barnehagedekning, og de private barnehagene, ikke bare de enkeltstående ideelle, men også barnehagekjedene, har bidratt til innovasjon og nye måter å tenke pedagogikk på. Høyre ønsker en mest mulig mangfoldig barnehagesektor, med oppdaterte og gode både rammevilkår og regelverk for private og kommunale barnehager, og det er derfor bra at det er det regjeringen har jobbet med. Men for SV og Rødt handler ikke dette representantforslaget om å få et regelverk uten smutthull; det handler i all hovedsak om å mistenkeliggjøre nesten alle private barnehager. At Rødt, som ideologisk sett er imot privat eierskap per definisjon, heller ikke ønsker et mangfold av aktører i velferden, er egentlig ingen overraskelse, men at Arbeiderpartiet langt på vei adopterer den samme retorikken og nå også politikken, er derimot veldig urovekkende. Private barnehager har samme krav til bemanning, til pedagogtetthet, til rammeplan. Nesten alle har tariffestet lønns- og pensjonsvilkår, foreldre og barn trives, pedagogtettheten er faktisk høyere i mange private barnehager, og mange private barnehager har gått foran i å utvikle god kvalitet. Allikevel bruker man ganske kynisk enkelteksempler på lovbrudd for å prøve å stemple en hel sektor. Det er et bilde som verken barnehagene eller foreldre og familier kjenner seg igjen i. Dersom de forslagene som fremmes av Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV, i dag hadde blitt vedtatt, innfører man i realiteten et offentlig monopol i sektoren, og det vil bli dyrt – det vil koste rundt 40 mrd. kr, og det vil føre til et dårligere tilbud. Dette ser man allerede i byene som Arbeiderpartiet styrer. Midt i en pandemi bruker man flere hundre millioner kroner på å kjøpe opp private gode barnehager, og deretter kommer man med foreslåtte kutt i skole- og barnehagebudsjettene. Jeg må si at for løsningsorienterte, mer pragmatiske Arbeiderparti-politikere, som har gjort veldig mye bra for barnehagesektoren siden 1980-tallet, må det være vondt å høre hvordan representanten Tvedt Solberg snakker om private barnehager og det mangfoldet som er i denne sektoren. Det er veldig stor forskjell på det Arbeiderpartiet sa for fire år siden, og det de sier nå. For fire år siden sa Jonas Gahr Støre at det viktigste er at tjenestene er gode, og at barnehagene oppfyller strenge krav til kvalitet, antall pedagoger og bemanning, og dersom de som investerer egne penger i å lage gode barnehager, tar risikoen dersom det går dårlig, og allikevel kan tjene noen penger og få noe overskudd dersom det går bra, er ikke det et problem. I dag er ikke bare retorikken helt annerledes, men faktisk også politikken. Forslag nr. 1 fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV er i realiteten et utbytteforbud i sektoren, og da setter man i realiteten kroken på døren for det mangfoldet vi har i sektoren. Tidligere har Arbeiderpartiet ikke ønsket å være tydelig på det, men det står nå svart på hvitt i dag. Jeg tror en god velferdsmiks også gir gode barnehager – og det er til barnas beste.
Mari Holm Lønseth (Høyre), 2020-11-12:
Ny teknologi gir oss utallige muligheter. Vi kan få bedre behandling, mer tilpasset hjelp og få helsetjenester med et tastetrykk fra sofaen. Vi kan bo hjemme lenger og klare oss mer selv. Med mer digital hjemmeoppfølging kan også helsepersonell bruke mer av tiden sin på å hjelpe pasienter, på en måte som pasientene også er godt fornøyd med. Derfor trenger vi også at det legges til rette for å ta i bruk mer velferdsteknologi og mer teknologi i helsetjenesten i årene som kommer. Når vi skal ta i bruk ny teknologi, må vi ha folk med oss. Da kan vi ikke miste noen på veien. Eldre trenger kanskje mer hjelp til å mestre digitale løsninger enn de som har vokst opp med iPad fra de var små. Vi må også gjøre mer for at folk ikke skal falle fra. Det er også bakgrunnen for representantforslaget som vi behandler her i dag, som har gode intensjoner. Det fremmes i innstillingen åtte ulike forslag, som jeg forutsetter at de enkelte partiene selv redegjør for. Det jeg kort kan si, er at det mange av forslagene har til felles, er at det er tiltak som regjeringen allerede er godt i gang med. Helsefrivilligheten styrkes allerede. Det er viktig for at flere skal mestre digitale hjelpemidler. Det sørges også for at mennesker som mangler grunnleggende digitale ferdigheter, skal få muligheten til å få digital opplæring som arbeidsmarkedstiltak. Mer velferdsteknologi rulles ut. Velferdsteknologiprogrammet har bl.a. vært viktig, og det fortsetter også neste år. Noe av det viktigste vi likevel kan gjøre for at det blir tatt i bruk mer velferdsteknologi, er at kommunene sørger for å ta et større ansvar for å rulle ut mer av det. For å sikre god helsehjelp ved hjelp av ny teknologi må befolkningen også ha god helsekompetanse. Det er derfor regjeringen har lagt fram en egen strategi for å øke helsekompetansen i befolkningen. Det er også sånn at når vi skal ta i bruk ny teknologi, trenger vi et godt nett. Det har vi heldigvis i Norge. Nesten alle husstander i Norge har et grunnleggende bredbåndstilbud. Regjeringen har som mål at 90 pst. av befolkningen skal ha høyhastighetsbredbånd før utgangen av året og er godt i rute med å nå det målet. Forslaget fra Arbeiderpartiet om at regjeringen skal sette seg et mål om at alle landets husstander skal ha tilfredsstillende bredbåndskapasitet, er da altså å slå inn åpne dører. Jeg synes det er veldig mange gode intensjoner i forslaget. Jeg deler absolutt at vi skal begrense digitalt utenforskap, men forslagene er allerede godt ivaretatt og bærer heller preg av at det er lite nytenkning i Arbeiderpartiet. De ser nærmest ut til heller å være en blåkopi av den politikken som allerede er satt i gang.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Dette representantforslaget skrev vi etter at Norge hadde vært stengt ned i ukesvis. Smittetallene var på vei nedover, og vi sto foran en rekke lempinger på tiltakene. Vi hadde nettopp kjent isolasjonen på kroppen. Mange ble hardt rammet av at verden ble digitalisert nærmest over natten. Vi har alle opplevd lettelsene i tiltak gjennom sommeren, men jeg hører fortsatt om arbeidstakere som har vært på hjemmekontor siden mars. For mange begynner det nok å røyne på. Selv må jeg innrømme at det føles godt at jeg må møte her noen av dagene, selv om jeg også sitter mye hjemme nå som vi voterer med bare halvparten av representantene til stede. Nå har områdene med smitte vedtatt sosial nedstenging. Vi har fått beskjed om å holde oss mest mulig hjemme. Flere møter avholdes igjen på ulike digitale plattformer. Flere drar kanskje i gang digital fredagspils igjen eller andre sosiale tiltak der vi er sammen hver for oss. Men hva med dem som ikke er en del av det digitale fellesskapet? Hvordan skal vi inkludere og ta vare på dem? For et par år siden skrev Aftenposten om den tidligere hjelpepleieren Eva Nordlie, som nå er pensjonist. Eva er en av de over 400 000 som er rammet av et digitalt utenforskap. Det er en tyngre hverdag enn det mange i den yngre generasjonen kanskje er klar over, sa hun den gangen. Det er for sånne som Eva at vi har fremmet dette representantforslaget – for å jobbe mot digitalt utenforskap, for å hindre at fysisk isolasjon også betyr sosial isolasjon, for å forhindre ensomhet, som Arbeiderpartiet har jobbet aktivt med i denne stortingsperioden og fått gjennomslag for at skal være en del av kommunenes folkehelsearbeid. Pensjonistforbundet peker på at digitalt utenforskap får store konsekvenser når stadig flere offentlige tjenester blir digitale. Digital opplæring er viktig for at alle skal ha muligheten til å følge med i samfunnet. Koronakrisen har aktualisert behovet for et taktskifte i bredbåndsutbyggingen ytterligere. Staten må ta ansvar for å legge til rette for bredbåndsutbygging i områder som ikke har potensial for bedriftsøkonomisk lønnsomhet. Våre forslag handler om infrastruktur som bredbånd og digitale verktøy i eldreomsorgen. Det handler om digital kommunikasjon mellom pasient og helsetjeneste. Og det handler ikke minst om opplæring og frivillige aktørers rolle i denne opplæringen, men også i å skape de sosiale arenaene mange nå ikke får deltatt i. Til slutt: Det er vel heller sånn at Høyre kanskje har latt seg inspirere av dette representantforslaget, for mer penger til digital opplæring kom i revidert nasjonalbudsjett. Det samme gjorde en ordning for helsefrivillighet, som vi fremmet i dette representantforslaget. Med det tar jeg opp forslagene fra Arbeiderpartiet og forslagene som Arbeiderpartiet står sammen med andre om.
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, vet vi ganske mye om at det er mange som er rammet av et digitalt utenforskap. Vi har ulike anslag på hvor mange det er, men artikkelen i Aftenposten som jeg refererte til, har tallet 400 000. Mitt spørsmål til helseministeren er: Vet vi noe om hvordan disse har hatt det gjennom pandemien, og hvordan har regjeringen og helsetjenestene jobbet for å nå denne gruppen? De av oss som er digitale, som har hatt andre arenaer, har kanskje hatt det litt annerledes, hatt andre muligheter til både å fortelle om hvordan vi har det, og også til å sosialisere med andre. Så vet vi egentlig noe om hvordan det går med alle disse som ikke har vært på de arenaene som vi har vært på nå de siste månedene?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
En annen dimensjon knyttet til smitteverntiltak og hvor fort ting skjer nå: Nå er det jo sånn at det kan være endringer i regelverk fra den ene dagen til den andre, og uka etter kan det komme nye tiltak igjen. Jeg har fulgt med i kommentarfelt der jeg bor, og det er mye god digital kommunikasjon som blir brukt nå, man får kanskje en SMS med en lenke – her er de oppdaterte smitteverntiltakene. Regjeringen har også i sitt budsjett lagt vekt på dette med kommunikasjonstiltak, bedt om at kommunene har mange kommunikasjonsfolk tilgjengelig. Men hvordan når vi dem som ikke er digitale når det gjelder informasjon om oppdaterte smitteverntiltak? Har man noen ekstra innsats for dem som ikke kan følge med 24/7 på hvordan reglene utvikler seg?
Tuva Moflag (Arbeiderpartiet), 2020-11-12:
En av de tingene som fascinerer meg litt – jeg har ikke noe tall på dette – er at det er fortsatt ganske mange i den eldre garde som bruker tekst-tv. Det hender at jeg får skjermdumper – det er jo det som er fascinerende – jeg får bilder på Messenger av noe noen har lest på tekst-tv. Så det er faktisk en kanal som ganske mange eldre fortsatt bruker, og det som kanskje er litt av utfordringen nå, er at det man så på tv for to dager siden, kanskje ikke gjelder fremdeles. Vet dere noe om det er en kanal som faktisk inneholder smitteverninformasjon til den målgruppen som faktisk fortsatt bruker tekst-tv? Som eldrepolitisk talsperson får jeg mange henvendelser om ting på tekst-tv, så det er tydelig fortsatt i bruk.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2020-11-12:
Det har vært en rivende utvikling innen digital kommunikasjon og digitalisering generelt. Dette gir oss stadig nye muligheter, men det er også krevende å henge med. Koronapandemien har tvunget, i positiv forstand, frem ny kunnskap for noen og hver. De mest brukte setningene de siste månedene tror jeg må være: Hører dere meg? Du må skru på mikrofonen din. Eller: Kan den som pusser tenner nå, mute mikrofonen sin? De som ønsker å delta i samfunnet, er faktisk avhengig av å henge med i utviklingen. Det byr åpenbart på utfordringer. Mine barn kan knapt forstå hvordan det var mulig å leve uten den digitale verdenen som vi kjenner nå, men som ikke fantes da jeg var barn. Da mitt barnebarn, bare tre år gammel, sukket oppgitt da jeg prøvde å finne frem riktig eventyr på iPad-en, og overtok styringen, tenker jeg at neste generasjon vil klare seg godt. Og heldigvis har mange av de eldre, som ikke har fått digitaliseringen inn med morsmelken, egne barn og ikke minst barnebarn til å lære dem. Det er også grunn til å legge til at det gjennom flere år er utdelt tilskudd til frivillige organisasjoner som driver slik opplæring. Jeg har nå ganske mange år bak meg i dette hus, og jeg opplever at alle partier har vært opptatt av disse spørsmålene, og at det er gjort mye for å ta tak i utfordringene som enkelte møter. Befolkningens behov for datahastighet og tilgjengelighet har vært økende. Nær hundre prosent av husstandene har et grunnleggende bredbåndstilbud, og 86 pst. av husstandene har per juli 2019 tilbud om høyhastighetsbredbånd. Vi krever stadig mer, og jeg merker selv hvor utrolig frustrerende det er når ting ikke funker som det skal. Gjennom Omsorgsplan 2020 er det lagt til rette for å bistå 32 kommuner med midler til utvikling av velferdsteknologi. Velferdsteknologi gir enorme muligheter som kan gjøre livet både bedre og tryggere. Kreftforeningen peker imidlertid på at det er en utfordring at mange digitale løsninger ikke er kjent blant brukerne. Her har kommunene en jobb å gjøre. De har selv en egeninteresse av å gjøre løsningene kjent, og jeg oppfordrer kommunene til å ha et fokus på dette. Frivillige organisasjoner gjør også en viktig innsats for å begrense ensomhet og bidra til innovasjon og opplæring i digitale verktøy. Fremskrittspartiet fikk i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett inn en bevilgning på 400 mill. kr for å forebygge ensomhet og passivitet blant eldre. Flere organisasjoner og kommuner har i den forbindelse søkt om tilskudd knyttet til digitale verktøy. Det er mange gode intensjoner i disse forslagene, faktisk så gode at dette er arbeid som allerede er påbegynt for flere år siden, og som har blitt forsterket år for år.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-11-12:
Arbeidarpartiet har fremja fleire forslag om eit digitaliseringsløft for å hindra utanforskap. Det er forslag om utrulling av velferdsteknologi i kommunane, om å intensivera arbeidet med digital kommunikasjon mellom pasient og helseteneste, setja i gang opplæringsprogram for digital kompetanseheving for eldre og andre og forslag om ei tilskotsordning for å sikra digital omstilling av helsefrivilligheita. I tillegg er det forslag om at alle landets husstandar og bedrifter skal ha tilfredsstillande breibandkapasitet. Senterpartiet meiner at forslaget frå Arbeidarpartiet om å sikra tilfredsstillande breibandkapasitet er for vagt. Her må vi setja klare krav til kva vi meiner med tilfredsstillande breibandkapasitet, slik vi har gjort i forslaget som vi fremjar, og at det skal skje gjennom at staten aukar sine løyvingar til breibandutbygging og innfører offentleg leveringsplikt i område der det ikkje er grunnlag for kommersiell utbygging. Senterpartiet er ikkje einig i at Nasjonalt velferdsteknologiprogram skal avsluttast. Vi meiner at dei fleste av forslaga frå Arbeidarpartiet høyrer heime i eit nytt velferdsteknologiprogram. Vi fremjar difor følgjande forslag saman med Arbeidarpartiet og SV: «Stortinget ber regjeringa vidareføre Nasjonalt velferdsteknologiprogram med mål om at velferdsteknologi skal bli ein integrert del av helse- og omsorgstenestene innan 2025, og legge ein slik plan fram for Stortinget. Programmet må omfatte tilskotsordningar og tiltak for at velferdsteknologi kan rullast ut i alle kommunar, auka digital kommunikasjon mellom pasient og helseteneste, involvere frivilligheit og ideelle organisasjonar og tiltak for styrkt digital kompetanse i befolkninga og hindre digitalt klasseskilje.» Nasjonalt velferdsteknologiprogram er eit samarbeid mellom KS, Direktoratet for e-helse og Helsedirektoratet og skal leggja til rette for at fleire kommunar tar i bruk velferdsteknologi. Målet for programmet var at velferdsteknologi skulle vera ein integrert del av helse- og omsorgstenestene innan 2020. Programmet var vedtatt oppretta av den raud-grøne regjeringa i stortingsmeldinga Morgendagens omsorg. Etter planen skulle altså programmet avsluttast i 2020, men regjeringa skriv i statsbudsjettet at tiltaka skal forlengjast ut 2021, og så skal vi venta på ei evaluering. Vi meiner at ein treng ikkje venta på ei evaluering for å slå fast at dette programmet må vidareførast. For er det ein ting som er sikkert, er det at målet om at velferdsteknologi skulle vera ein integrert del av helse- og omsorgstenestene i 2020, ikkje er nådd. Vi meiner difor at programmet må vidareførast og følgjast opp med konkrete og tydelege satsingar. Eg vil også opplysa om at etter ei nærmare vurdering kjem Senterpartiet til å stemma for forslag nr. 3 om å gi permitterte arbeidstakarar med behov tilgang til kurs og relevant digital opplæring.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-11-12:
Eg har eit spørsmål til statsråden om programmet for velferdsteknologi, som går ut i 2020, men som regjeringa har sagt skal vidareførast til 2021 – altså Nasjonalt velferdsteknologiprogram. I programmet var det ei målsetjing at velferdsteknologien skulle verta ein integrert del av helse- og omsorgstenestene innan 2020. No høyrer eg statsråden seia frå talarstolen at det framleis er eit mål, men at det framleis er usikkert om dette programmet skal vidareførast. Spørsmålet mitt er om statsråden ikkje ser behovet for ein samla plan. I dag har vi fått ganske mange forslag som går på enkeltting. Treng vi ikkje eit samla program, ein plan, for å vidareføra velferdsteknologi, og kva er eigentleg målet til regjeringa for når velferdsteknologi skal verta ein integrert del av helse- og omsorgstenestene?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-11-12:
Sjølv om det er mange kommunar som deltar i programmet, er det langt frå det å delta i programmet til at velferdsteknologien har vorte ein integrert del av alle kommunanes helse- og omsorgstenester. Det er der eg opplever at det er manglar, og det er der den store jobben framleis er – verkeleg å få det integrert i helse- og omsorgstenestene frå forsøksordningar og prosjekt til at det er ein integrert del. Eg går ut frå at statsråden er einig med meg når eg seier at i dag er det ikkje ein integrert del i store delar av landet i alle fall, og at det er det vi må få til. Når vil regjeringa og statsråden bestemma seg for korleis dette skal vidareførast? Eg er opptatt av at ikkje kommunar skal sakka akterut no, at ein føler ein har staten med på laget for at dette faktisk skal verta ein del av helse- og omsorgstenestene i heile landet.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-11-12:
Til det siste: Det er måten merknaden er skrive på, som gjer at vi ikkje er med på han, for det er jo ikkje berre land som er med i EØS, som får tilgang til vaksine. Til saka: Legemiddelmangel er eit globalt problem som kjem av at det er mange forsyningskjeder, at Noreg er eit lite land og ein liten marknad, og at vi har liten eigenproduksjon. Ein levedyktig legemiddelproduksjon i Noreg og samarbeidande land vil kunna bidra til å styrkja tilgangen på legemiddel i Noreg. Det finst tolv produksjonsbedrifter i Noreg som har både teknologi, kompetanse og kapasitet til å produsera dei fleste legemidla det er mangel på i dag. Men produksjonen er spesialisert, og det vil ta tid å etablera produksjon av nye produkt som følgje av ein ny beredskapssituasjon. Vi meiner at det trengst eit offentleg-privat samarbeid for å sørgja for dette. Til forslaget om å oppretta eit statleg selskap som skal sørgja for nasjonal eigenproduksjon av legemiddel i Noreg, meiner vi at intensjonen i forslaget er god, men vi tilrår at forslaget vert justert. Legemiddelindustrien er i høyringsfråsegna bekymra for ein driftsmodell som er basert på berre beredskapsproduksjon. Ein meir berekraftig modell vil vera å etablera produksjonsfasilitetar som opererer med ei konkurransedyktig og marknadsstyrt drift i ein normalsituasjon, men med eit etablert offentleg-privat partnarskap om beredskapsproduksjon. Legemiddelindustrien viser også til behovet for eit nasjonalt beredskapslager for legemiddel og medisinsk utstyr og viser til at mange nye sjukehus no vert bygde utan areal til slike lager. NHO peikte i høyringsfråsegna si på at eit slikt statleg selskap bør vere det økonomiske verkemiddelet til staten, f.eks. i form av eit investeringsfond for å realisera ambisjonane på helsenæringsfeltet gjennom å styrkja eksisterande produksjonskapasitet i Noreg og etablera nye selskap og utviklingskapasitet for morgondagens vaksiner og behandling og etablering av langsiktige avtaler som sikrar både import og nasjonal produksjon av nødvendige legemiddel. Vi fremjar forslag saman med Arbeidarpartiet og Sosialistisk Venstreparti om at alle sjukehus, både eksisterande og nybygg, får areal til å oppretta lokale beredskapslager, og om å utvide bruken av beredskapslager også for medisinsk utstyr. Vi fremjar forslag saman med Sosialistisk Venstreparti om eit bredt nordisk samarbeid om produksjon og lagring av legemiddel og smittevernutstyr i Noreg. Så fremjar vi saman med Arbeidarpartiet eit alternativt forslag til StatMed om å be regjeringa etablera eit nasjonalt farmasiselskap som skal stimulera til norsk legemiddel- og vaksineproduksjon anten i eigen regi eller i samarbeid med norsk legemiddelindustri. Vi i Senterpartiet kjem til å stemma subsidiært for forslag nr. 5, frå Arbeidarpartiet, og vi støttar subsidiært det såkalla lause forslaget frå Arbeidarpartiet. Eg tek opp forslaget Senterpartiet har saman med Sosialistisk Venstreparti.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-11-12:
Eg har eit spørsmål som gjeld beredskapslager av legemiddel og medisinsk utstyr på sjukehusa våre, for det kom fram i høyringa at bl.a. legemiddelindustrien var bekymra for at dei nye sjukehusa vert bygde utan areal til slike lager. Det er jo ein debatt om at veldig mange av dei nye sjukehusa våre er for små når dei står ferdige, og eg vil anta at den modellen som Sjukehusbygg og helseføretaka bruker, ikkje har sett av areal til beredskapslager. Er dette ei problemstilling som helseministeren er opptatt av, og er det ei problemstilling som er reell? Vil statsråden kunna gi ein garanti for at nye sjukehusbygg som vert bygde i Noreg, vil ha areal til å kunne etablera beredskapslager for både legemiddel og utstyr?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-11-12:
SV har fremja fleire forslag om å avgrensa fullmaktene til regjeringa i smittevernlova. Ein samla komité viser til at det er viktig med ei smittevernlov som gjer at tiltak kan setjast i verk raskt for å avgrensa smitte. Smittevernlova er ei fullmakts- og beredskapslov. Lova gir lokale og sentrale myndigheiter kompetanse til å setja i verk nødvendige smitteverntiltak, slik at helsemyndigheitene lokalt og sentralt kan handtera utbrotsituasjonar. Lova er òg ei rettstryggleikslov, der omsynet til interessene til samfunnet vert vega mot den personlege integriteten og rettsvernet til einskildmennesket. Forslagsstillarane ønskjer å endra lova slik at det vert anledning til parlamentarisk prøving av inngripande tiltak og andre endringar som sikrar ein meir demokratisk kontroll. Forslagsstillarane viser til at dagens fullmakter etter smittevernlova ikkje er tilpassa ei langvarig krise. Dei viser til erfaringane med koronalova og praksis frå nabolanda våre og meiner at det er mogleg å kombinera fullmakter til regjeringa for omgåande handling med breiare demokratisk forankring. Eit stort fleirtal i komiteen står bak merknader om at ein i minst mogleg grad bør endra beredskapslovgivinga midt i ein nasjonal krisesituasjon. Likevel meiner eit fleirtal, som består av Senterpartiet, Framstegspartiet og Arbeidarpartiet, at mindre justeringar som kan gjennomførast utan å endra lovverket, i praksis bør kunne vurderast kontinuerleg for å styrkja legitimiteten til dagens lovverk og til myndigheitene. Eit mindretal, som består av Senterpartiet, Framstegspartiet og SV, fremjar forslag om å be regjeringa sørgja for ein praksis der vedtak om særleg inngripande nasjonale tiltak som har store samfunnsmessige konsekvensar, og som er innførte med heimel i smittevernlova, snarast mogleg vert lagde fram som sak og til debatt i Stortinget. Eit fleirtal, som består av Senterpartiet, Arbeidarpartiet og Framstegspartiet, viser til at det er sett ned ein kommisjon som skal kartleggja alle sider av myndigheitene si handtering av pandemien. Dette fleirtalet er tydeleg på at det er heilt nødvendig med ein heilskapleg revisjon av smittevernlova på bakgrunn av erfaringane under covid-19-pandemien etter at koronakommisjonen har levert sin rapport. Vi fremjar altså eit forslag om dette. Senterpartiet har vore opptatt av at vi òg må sjå på den demokratiske kontrollen som skjer i kommunane under pandemien. Det er kommunestyra som har heimel etter smittevernlova, men det er ofte delegert til kommuneleiinga, kommunehelsetenesta eller byråda i byane. Vi fremjar, saman med Framstegspartiet og SV, eit forslag om å sjå på retningslinjene for å sikra ein praksis der kommunestyra vert involverte.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-11-12:
Eg vil gjerne spørja om det same, for ein har i lang tid vist til retningslinjer. Det gjaldt òg i vår da det kom melding om at gamle døydde aleine på sjukeheim under pandemien. No ser vi òg at det er heilt urimelege restriksjonar rundt dødsfall som skjer i sjukehusa våre og på sjukeheimar i dag, der dei pårørande ikkje får vera til stades – dei aller næraste. Så er svaret retningslinjer. Men ein må ta inn over seg at dei retningslinjene som er komne frå direktoratet, har ikkje fungert sånn som vi ønskjer. Spørsmålet mitt er: Skal ein igjen vise til retningslinjer som igjen ikkje verkar? Vi kan ikkje forsvara lenger at vi ikkje klarer å få til ordentlege forhold rundt dødsfall under ein pandemi, og eg vil spørja statsråden kva han akter å gjera konkret for å sørgja for det.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-11-12:
Eg har ikkje noko ønske om å ta dette opp i Stortingets spørjetime, men når det er slik at pårørande må gå til media for å få ting endra, kjem jo også vi i eit ansvarsforhold for at dette praktisk ikkje fungerer, sjølv om det sikkert fungerer bra mange plassar. Men eg har eit anna spørsmål, som går på sjølve saka i dag. Eit forslag som kjem til å få fleirtal, er at ein ber regjeringa om å starta ein revisjon av smittevernlova når koronakommisjonen har levert sin rapport – altså ikkje endra lova her og no, men allereie no varsla at vi synest at det er så mange ting no som vi har erfaringar med, så vi treng ein lovrevisjon. Dette har eg ikkje høyrt at statsråden har slutta seg til, og regjeringspartia står òg ute. Er det slik at statsråden eigentleg er ueinig i at vi treng ein lovrevisjon? Er det slik at statsråden vil venta og sjå til koronakommisjonen leverer sin rapport, og ikkje synest det er noko som er betenkjeleg rundt lova og korleis den fungerer i langvarige kriser?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2020-11-12:
Det er eit stort fleirtal i salen som meiner det er uklokt å endra rammevilkåra under ein pandemi, men mitt spørsmål er kvifor det same fleirtalet ikkje går inn for forslaget om å gjera ein heilskapleg revisjon av smittevernlova etter at koronakommisjonen har levert sin rapport. At berre Arbeidarpartiet, Framstegspartiet og Senterpartiet står inne i det forslaget, synest eg er uforståeleg. Ut frå det som regjeringspartia har sagt, hadde eg trudd at dei òg kunne ha stemt for det forslaget. Eg har ikkje høyrt statsråden seia at det skal skje ein heilskapleg revisjon. Han har sett ned ein koronakommisjon, og så får vi sjå kva dei kjem med. Dette er ei bestilling eg trur er veldig grei å få gjennomført. Så til forslaget om å be regjeringa, innanfor dagens lovverk, sørgja for ein praksis der særleg inngripande tiltak som har store samfunnsmessige konsekvensar, snarast mogleg vert lagde fram for Stortinget som sak og til debatt: Eg synest òg det er uforståeleg at Arbeidarpartiet ikkje støttar dette forslaget. Det er jo nettopp dette partileiaren har sagt i debattar, at han ønskjer å få dei store sakene til Stortinget. Det treng ein ikkje å endra lova for å få til. Det kan regjeringa gjera, for det er ikkje lovstridig. Mitt poeng er at da vi i vår gjorde den største nedstenginga av Noreg sidan den andre verdskrigen, utan at ein trong å leggja det fram til debatt i Stortinget, burde regjeringa kunne ha gjort det da. Eg snakkar ikkje om dei enkelte innstrammingane som kjem frå uke til uke, men viss det skjer store nedstengingar av landet igjen, bør ein sjå om ein ikkje innanfor dagens lovverk kan forankra det og dei vedtaka som da vert gjort, i Stortinget. Til forslag nr. 3, om at høyring skal vera normalen, påpeiker Senterpartiet at det er gjeldande rett i dag etter forvaltningslova § 37, og at den òg skal gjelda vedtak etter smittevernlova. Til forslag nr. 7, om å offentleggjera det faglege grunnlaget: Senterpartiet meiner at det er nok å endra praksis. Det er ikkje behov for å endra lova når vi har fått dette til i praksis. Elles er det interessant at professor Eirik Holmøyvik viser til ein annan måte å endra smittevernlova på, etter modell frå beredskapslova, og ikkje slik som SV føreslår, å gjera det etter modell frå koronalova. Det er òg usikkert om SV meiner at ting som kommunestyra har vedteke, ikkje berre regjeringa, skal til Stortinget. Så det er litt upresise forslag i tillegg.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-12:
SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet foreslår et nasjonalt velferdsteknologiprogram for at vi kan bruke mer av kunnskapen vi har for å hjelpe folk. SV fremmer dette forslaget for å se på helheten og for å involvere dem som bruker digitale verktøy. SV stemmer sekundært for de andre forslagene fra Arbeiderpartiet. Vi fremmer ikke disse sakene, siden vi mener disse forslagene bør være i en helhetlig plan for at de som bruker disse løsningene, skal få mer medvirkning. For SV, og meg selv, er det også viktig at digitale verktøy ikke skal brukes i stedet for fysiske sosiale møter. I koronatiden tror jeg at alle føler at digitale verktøy er en bonus, men vi trenger fysisk kontakt. Ikke alle vil, eller kan, bruke f.eks. Zoom eller Teams. Mange eldre har ikke brukt disse verktøyene, og vi bør ikke bruke disse løsningene for å fjerne fysisk kontakt. Vi trenger at folk kommer og møter ansikt til ansikt – når det er mulig. Jeg er besøksvenn i Røde Kors. Det er veldig bra for personen jeg møter – og for meg selv. Mange eldre på sykehjem, og de som bor hjemme, kan få hjelp med disse digitale løsningene, men for SV er det enda viktigere å ansette flere folk i eldreomsorgen med hele, faste stillinger. Jeg fremmer alle forslagene SV er med på, og varsler samtidig at vi vil stemme sekundært for de andre forslagene, som SV ikke fremmer.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-12:
I 2013 hadde vi under 100 saker om legemiddelmangel. I 2015 hadde vi over 100 saker. I 2017 hadde vi over 300 saker. I 2019 hadde vi over 1 200 saker om legemiddelmangel. Norge har f.eks. manglet penicillin, som er grunnlaget for hele helsevesenet. Alle manglene er vanskelige for dem som trenger medisinene de ikke får. Denne regjeringen har ikke trygget landet vårt. SVs forslag om StatMed vil trygge landet. Tidligere i år fikk vi i SV flertall sammen med Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Senterpartiet, Miljøpartiet De Grønne og Rødt for å få på plass en beredskapsmodell for norsk produksjon av viktige legemidler, herunder antibiotika. Regjeringen stemte imot. SV forventer at regjeringen følger opp. Vi må huske historien vår. Da Arbeiderpartiet foreslo Statoil, lo høyrepartiene. De trodde at private alltid er bedre til å produsere ting. Jeg tror og håper folk forstår at hva høyrepartiene sa da, var helt feil. Statoil var lite da det startet, men nå har Norge tjent mye penger. Staten er hovedaksjonær, og inntjeningen går til vår felles velferdsstat, ikke bare til eliten. Ressursene går til bedre skoler for barna og bedre sykehjem og sykehus. Legemiddelselskapene tjener rått med penger. Etter alle kostnadene har legemiddelselskapene over 13 pst. profitt hvert år. SV foreslår StatMed, som er viktig for beredskap og for å redusere legemiddelmangelen i Norge – men også for at fellesskapet kan få en del av profittkaka som de rikeste får i dag. Jeg fremmer forslaget om StatMed og det andre forslaget fra SV. Vi stemmer sekundært for forslagene nr. 4 og 5, og vi stemmer for forslag nr. 10.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-12:
Regjeringen sier at de vil bruke norske selskaper. Men hva har skjedd? Curida i Norge, som har ansatte som er hovedaksjonærer, får ingen avtaler med offentlige institusjoner. De eksporterer alt. Skal regjeringen bruke makten, som SV foreslår i saken, til å kjøpe mer norske medisiner fra norske legemiddelselskaper i Norge, eller er det bare tomme ord fra høyresiden?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-12:
Jeg vil rose Arbeiderpartiet. Uten ideen om å bygge opp Statoil og handlekraft for å gjennomføre det ville Norge vært mye fattigere i dag. Vi visste ikke om klimaendringene da, og nå må vi slutte med å ødelegge klimaet, men det var et viktig og godt tiltak å bygge opp Statoil. Men nå er jeg litt forundret. SVs forslag om StatMed er en forlengelse av Arbeidspartiets kloke forslag om Statoil. Arbeiderpartiet, da de var et parti for dem som arbeidet, ville selvfølgelig stemt for StatMed, men de har sagt at de vil stemme imot. Gerhardsen vil snu seg i graven hvis Arbeiderpartiet stemmer imot å bygge opp viktig norsk statlig industri. Jeg kan ikke ta en replikk mot Arbeiderpartiet i denne saken. Men jeg bruker tiden min for å spørre dem om hvorfor de er imot statlig industri som vil hjelpe mange syke folk som trenger medisiner. Hvorfor, Arbeiderpartiet?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-12:
Litt historie. Stensland og Høie snakker om at vi hadde produksjon av vaksine. Det er sant, men det var beredskapsproduksjon. Det er veldig annerledes enn å ha StatMed. Det er så dyrt bare å ha bygninger i påvente av å produsere når vi trenger det. StatMed er et nytt foretak som skal produsere og selge disse medisinene, bruke det hele tiden – ikke beredskapsbygninger.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-12:
Landets viktigste forsvarsevne er at befolkningen ser at samfunnet har viktige kvaliteter det er verdt å forsvare. Demokrati og åpenhet er, og bør være, våre verdier. I dag skal vi stemme for dette. SV foreslår åpne politiske prosesser, hvor faktagrunnlaget er kjent, og hvor det er de øverste folkevalgte institusjoner som fatter de sentrale beslutningene. SVs forslag ville gitt regjeringen akkurat samme handlekraft mot smitten som den har i dag, men sørget for en demokratisk sikkerhetsventil i tillegg. Et eksempel på det er forslag nr. 7, om at regjeringen må offentliggjøre det faglige grunnlaget for store inngrep, eller forslag nr. 5, som sier at store inngrep i våre liv kan gjøres, men må også bli sendt til Stortinget for å få en demokratisk kontroll. Regjeringspartiene har bare 33,6 pst. av folket i ryggen. To av tre av befolkningens folkevalgte har ikke mulighet til å ha en demokratisk kontroll over alle de store tiltakene som rammer folk. Jeg er særlig overrasket over Arbeiderpartiet. Gahr Støre sa tydelig i debatten at inngripende nasjonale tiltak bør bli sendt til Stortinget. Forslag nr. 2 er at store nasjonale tiltak skal bli sendt til Stortinget. Fremskrittspartiet, Senterpartiet og SV fremmer dette forslaget. Jeg er glad for at SV får flertall for en helhetlig revisjon av smittevernloven. Det tyder på at regjeringens maktmonopol på smitteverntiltak vil forsvinne i framtiden. SV vil gjerne ha mer demokrati og åpenhet nå, som flere eksperter har støttet. Pandemien vil vare, og vi må ikke glemme demokrati og åpenhet i krisetider. Jeg fremmer alle SVs forslag i denne saken.
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-12:
Regjeringen har foreslått og fått flertall for å endre smittevernloven i pandemien både gjennom koronaloven og gjennom den midlertidige loven om karantene og isolasjon. Regjeringen og andre sier at vi ikke bør endre loven nå. Men vi har endret loven, sammen. Hvorfor er regjeringen for å endre loven for karantene og isolasjon, men imot endringer med mer åpenhet og mer demokrati, som vil gi samme handlekraft mot smitten som regjeringen har i dag?
Nicholas Wilkinson (Sosialistisk Venstreparti), 2020-11-12:
Forslaget vil gi samme handlekraft mot smitten. Hvorfor har regjeringen ikke tatt initiativ til å forankre den nasjonale strategien i Stortinget? Den legger jo føringer for hvordan håndteringen skal være, og kunne blitt forankret i Stortinget. I tillegg inneholder strategien den strengeste av FHIs modeller. Det er åpenbart et rent politisk valg, med vidtrekkende konsekvenser. Hvorfor har den nasjonale strategien ikke gått til Stortinget?
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Regjeringen er opptatt av å hindre digitalt utenforskap. Flere og bedre digitale løsninger skal bidra til å gjøre helse- og velferdstjenestene bedre og mer tilgjengelig for innbyggerne. Regjeringen prioriterer digitalisering høyt, og jeg mener at representantenes forslag er godt ivaretatt gjennom satsinger på bredbåndsutbygging, utvikling og spredning av digitale tjenester i helse- og omsorgstjenesten og kompetanse- og opplæringstiltak. Tilskuddsordningen til frivillige organisasjoner bidrar til økt digitalisering av det frivillige arbeidet. Det er et mål at 90 pst. av befolkningen skal ha tilbud om høyhastighetsbredbånd innen utgangen av 2020. Vi ligger godt an til å nå dette målet. Tilbyderne bygger ut for fullt. Vår rolle er å skape gode rammevilkår slik at kommersielle aktører fortsetter å investere i alle deler av landet. Men dette er ikke tilstrekkelig for å forebygge digitalt utenforskap. Vi må gjøre løsningene bedre kjent for brukerne, og vi må sørge for digital kompetanseheving. Brukerne må settes i stand til å ta løsningene i bruk. Regjeringen har som mål at alle som ønsker det, skal få et tilbud om opplæring i grunnleggende digitale ferdigheter. Folkebibliotek, frivilligsentraler, pensjonistforbund og lokale seniorklubber gjør en betydelig innsats med å tilby opplæring. Innsatsen fra frivillige, private og offentlige virksomheter har bidratt til at den eldre delen av befolkningen stadig får bedre digital kompetanse. Vi samarbeider med KS og Kompetanse Norge for å hjelpe kommunene med å etablere Digihjelpen for innbyggere som har liten eller ingen grunnleggende digital kompetanse. Nettstedet digidel.no er etablert for å dele opplæringsressurser. Senter for et aldersvennlig Norge, Eldreombudet og Rådet for et aldersvennlig Norge er viktige pådrivere for å løse utfordringer som eldre møter på digitaliseringsområdet. Under koronapandemien er det åpnet for at arbeidsledige og permitterte kan ta utdanning uten at dagpengene blir redusert. Nav kan tilby opplæring som arbeidsmarkedstiltak. Digitale løsninger er viktige virkemidler for å realisere pasientens helsetjeneste, og digitalisering og velferdsteknologi gir mange mennesker muligheter for et bedre og enklere liv. Det er bakgrunnen for at vi har foreslått at Velferdsteknologiprogrammet videreføres ut 2021. Vi skal samtidig vurdere hvordan arbeidet med velferdsteknologi bør tas videre de neste årene. Målet er at velferdsteknologi skal være en integrert del av helse- og omsorgstjenesten. Det kan bidra til at eldre kan bo hjemme lenger og oppleve trygghet og livskvalitet. Samtidig gir det store muligheter for å bedre utnyttelsen av de samlede ressursene vi har i omsorgssektoren.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Vi har ikke noe konkret kunnskap om dette basert på en indikator om at en mangler digital kompetanse. Men vi har vært opptatt av at en f.eks. fra helse- og omsorgstjenestens side, da en gikk over til at veldig mange av tilbudene ble digitale, fortsatt var åpne for at noen måtte komme til legekontorene, og en gjorde konkrete vurderinger av den typen. Det at flere var hjemme og fikk tjenestene digitalt, gjorde det også tryggere for dem som ikke kunne eller ikke hadde lyst til å bruke de digitale tjenestene, å komme til helsetjenesten. Det vi har gjort, er å mobilisere frivillig sektor, som også representanten Moflag var inne på i sitt innlegg, for å øke den digitale kompetansen i denne situasjonen og ta i bruk digitale verktøy, og det er gledelig å se i hvor stort omfang en har fått til det.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Vi prøver å nå dem på mange måter. Det som når bredest ut, er det vi gjør gjennom media, med de nasjonale pressekonferansene, men også de lokale pressekonferansene. Jeg synes ordførerne er veldig flinke til å være tilgjengelige, og jeg synes også at mediene er veldig flinke til å formidle også ren faktainformasjon i denne situasjonen. Jeg tror at en del av dem som mangler digital kompetanse, foretrekker å få informasjonen på radio, tv og i papiraviser, og der vil det også være mye informasjon. Så gir vi også her ekstra midler, og det er nok kanskje rettet spesielt mot dem som har kulturelle og språklige barrierer i tillegg til digitale barrierer, f.eks. har vi frivillige som jobber og oppsøker nettopp dem som har samme kulturelle og språklige bakgrunn. Det skjer både gjennom initiativ i kommunene og gjennom noen av de midlene som vi har gitt til frivillig arbeid.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Det kan jeg dessverre ikke svare på på stående fot.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
I dag bor om lag 90 pst. av innbyggerne i kommuner som deltar eller har deltatt i Velferdsteknologiprogrammet. Det er registrert ca. 82 000 brukere av velferdsteknologi, og de fleste av dem er i aldersgruppen 67 år eller eldre. Det er et vidt spenn av teknologi som brukes. Det kan være alt fra det enkle, som trygghetsalarm, til mye mer avansert teknologi. Det er riktig, som representanten Toppe er inne på, at vi foreslår å videreføre Velferdsteknologiprogrammet i 2021, og avsetter 91 mill. kr til det. Vi må også bruke 2021 for å se på hva som er den mest hensiktsmessige måten å sikre dette arbeidet på. Fortsatt har vi en målsetting som står ved lag, men det er også lurt å sette en fot i bakken og vurdere om Velferdsteknologiprogrammet er den rette måten å gjøre dette på etter 2021, eller om det finnes andre måter å gjøre det på når vi har kommet opp på det nivået som vi er nå.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Det er det vi skal ta stilling til i løpet av 2021, og jeg er helt enig i beskrivelsen fra representanten Toppe. Det er veldig mye teknologi som er i bruk, men det er ofte piloter og enkelteksempler. Det som nå står igjen, er rett og slett å få hele tjenesten til å endre måten en jobber på og la dette bli en integrert del. Det er nettopp den utfordringen vi nå er nødt til å ta tak i, for Velferdsteknologiprogrammet har en overvekt av fokus på teknologi, og ikke på det som representanten egentlig er inne på, nemlig hvordan tjenesten integrerer teknologien i det som er kjerneoppgavene, og bruker det integrert. Det er nettopp det vi må se på. Nå står vi også oppe i en reform, Leve hele livet, der dette også er en vesentlig del av tenkningen som skal til for å nå målsettingen. Dette må vi også se i sammenheng.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
Markedet for legemidler er globalt. Det gjelder også forsyningskjedene. Usikkerheten i tilknytning til koronapandemien har gjort det nødvendig å iverksette ekstraordinære tiltak for å ivareta tilgangen til legemidler i Norge. Systematisk oppfølging av Helsedirektoratets anbefaling for 2019 bidro til at vi raskt kunne oppskalere beredskapsnivået i mars. Blant annet har vi innført eksportrestriksjoner for å sikre at legemidler og medisinsk utstyr forblir i Norge, og vi har bygd opp utvidede, nasjonale beredskapslagre. Det er også kjøpt inn råstoff for å kunne produsere enkelte kritiske legemidler ved behov. Tilgang til legemidler er en felles utfordring for alle europeiske land som fordrer et aktivt samarbeid med de nordiske landene og med EU. Det gjelder nå under pandemien, men også i framtiden. Forsyningssikkerheten for legemidler og medisinsk utstyr er en kompleks problemstilling som må møtes med ulike tiltak, både nasjonalt og internasjonalt. For et lite land som Norge vil det verken være gjennomførbart eller bærekraftig å bygge opp et statlig produksjonsselskap eller produksjonskapasitet som ivaretar den nasjonale forsyningssikkerheten og dekker helsetjenestens behov. Utredningen av hvordan framtidige beredskapslagre kan innrettes, utelukker ikke at det er muligheter for at produksjon i Norge kan bidra til å ivareta forsyningssikkerhet i særskilte situasjoner. Produksjonen vil imidlertid måtte ses i sammenheng med andre nasjonale og internasjonale tiltak og vurderes som ett av flere elementer for å styrke forsyningssikkerheten. For eksempel ønsker vi å ivareta tilgangen til smalspektret antibiotika i Norden, også som et viktig ledd i arbeidet mot antibiotikaresistens. Det globale markedet for smalspektret antibiotika er begrenset. Helsedirektoratet skal derfor gjennomføre en mulighetsstudie for produksjon smalspektret antibiotika i Norge. Tilgang til nye og lovende legemidler sikres i første rekke ved at pasienter deltar i kliniske studier. Regjeringen vil innen kort tid legge fram en handlingsplan for kliniske studier. I denne planen kommer vi med tiltak som skal bidra til at flere kliniske studier legges til Norge. Jeg viser også til regjeringens forslag til statsbudsjett, hvor vi foreslår å styrke bevilgningen til helseregionene med 30 mill. kr for å etablere et sterkere offentlig-privat partnerskap om kliniske studier, kalt NorTrials. Regjeringen jobber aktivt med å ivareta tilgangen til innovative legemidler og trygge forsyningen av legemidler og utstyr som norsk helsetjeneste har behov for. Et statlig produksjonsselskap er ikke en realistisk løsning for å nå dette målet.
Bent Høie (Høyre), 2020-11-12:
For det første må jeg igjen understreke at representanten starter historieskrivningen på et veldig sent tidspunkt, for de forslagene som kom fra Arbeiderpartiet, var forslag som regjeringen allerede hadde iverksatt utredning av før Arbeiderpartiet fremmet sine forslag. Når det gjelder selve spørsmålet: Beredskapslagre er knyttet til kritiske legemidler som det er viktig å sikre tilgang på, så det vil være ett av flere virkemidler for å redusere situasjoner med mangel på legemidler. Men jeg understreker at dette er et komplekst spørsmål, og at det ikke finnes én kvikkfiks-løsning. Det er en kombinasjon av veldig mange ulike løsninger som må til, inkludert et mer utstrakt internasjonalt samarbeid. Og heldigvis er Norge en del av EØS-avtalen og har dermed et godt samarbeid med EU, som er noe av det aller viktigste i dette spørsmålet.