trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Jeg skal begynne med å si at jeg tror at en nasjonal sykehusplan kanskje kan være en god idé. Det som er litt kinkig med den, er at man åpner for etablering av en privat kommersiell sykehussektor ved siden av, altså sykehus som skal gå under radaren for politisk styring. Hvor stor den blir, og hvor de sykehusene vil være, er det ingen som vet, fordi det skal være fri etableringsrett. Jeg tenker vel at denne sykehusplanen fra tid til annen skal rullere i Stortinget. Men jeg forstår ikke statsråden når han sier at Stortinget er en gjeng med lokalpolitikere som er rasket sammen for å drive lokalpolitikk i nasjonalforsamlinga. Da må jeg si at vi har veldig forskjellig syn på hva Stortinget er. Vi er tillitsvalgt fra våre regioner. Veldig mange ganger behandler vi i Stortinget lokale og regionale saker, som faktisk også har nasjonal relevans – som f.eks. spørsmålet jeg stilte til statsråden i dag – men vi skal jo først og fremst styre helsevesenet på et overordnet politisk plan. Jeg kan ikke se for meg at helsevesenet kun skal ha enkeltstående helseforetak, som skal styres i detalj fra Stortinget. Da håper jeg at jeg ikke lenger sitter i nasjonalforsamlinga. Komiteens leder sa noe om at det ikke var problemer og usikkerhet der ute. Jo, det er det. I min region er det det, bl.a. når det gjelder fritt behandlingsvalg. Universitetssykehusets direktør advarte i avisa Nordlys – på en hel side – mot fritt behandlingsvalg. Han sa – antakelig som sant er – at dette blir å sluse ressurser fra nord til sør. Så er det de som jobber i helseforetakene. Jeg tror det er mye i helseforetakene vi kan rydde opp i. Men det er mange – ikke minst i Helse Vest, Helse Nord og Helse Midt-Norge – som har gjort en veldig god jobb med å husholdere med faglige ressurser, har fått til samarbeid, har fått god pasientbehandling. Og jeg tenker at det må jo være litt underlig for dem som av helseministeren nå får høre at de har så mye tillit, men som av opposisjonspolitikeren Bent Høie ble kalt for ansiktsløse byråkrater. Det må kjennes lite grann klamt. Jeg har litt tid til å si litt om private forsikringer. Jeg tror ikke «dobbeltmoral» er et parlamentarisk uttrykk, så jeg skal ikke bruke det, men jeg blir veldig forbauset når jeg hører Høyre snakke om private forsikringer. I 2003 innførte den borgerlige regjeringa skattelette for private forsikringer. Man foreslo det på nytt i 2010, etter at den rød-grønne regjeringa hadde fjernet denne ordninga. Det gjorde man til tross for at man så hva som skjedde i Danmark, der skattelette for kjøp av forsikringer under den borgerlige regjeringa har ført til at nesten 40 pst. av arbeidstakerne har slike forsikringer. Forskere har vist: Skattelette fører til mer kjøp av private helseforsikringer, det er det viktigste incentivet til at vi får slike forsikringer. Norge ligger her lavest i Norden.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Den godkjenningsordninga som statsråden nevnte, er litt interessant. Det er en ordning vi har hatt i mange år i Norge, men som ikke har fungert. Det har ikke vært et eneste privat sykehus eller noen private som har blitt stoppet av denne godkjenningsordninga, og man har den ikke i andre land. Derfor har vi sagt at vi vil ha løpende tilsyn og kontroll med spesialisthelsetjenesten. Da er engangsgodkjenninga uinteressant. Det skal bli interessant å se om regjeringa ønsker å stoppe noen etableringer ved hjelp av denne godkjenningsordninga. Jeg tror man først og fremst vil se at det vil være å bygge opp et ganske stort byråkrati, og så tror jeg hvis man vil prøve å stoppe noen på noe annet enn faglig grunnlag, vil man bli stoppet av EØS-regelverket, som krever fri konkurranse. Offentlig eller privat – da mener jeg at det offentlige skal være hovedleverandør av tjenester på bestilling fra storting og regjering, og så skal private og ideelle være et supplement. Jeg er ofte enig med Kristelig Folkeparti og representanten Bollestad om hvordan denne miksen skal være, så der tror jeg vi skal finne fram til hverandre.
Sveinung Stensland (Høyre), 2013-12-09:
Det har vært interessant å følge denne debatten. Vi skal vedta et budsjett som angår de fleste i Norge. Helsevesenet har mange ansatte og mange brukere, og da er det litt rart at debatten ikke dreier seg mer om pasientene og de ansatte som behandler dem. Det som betyr noe for pasientene, er hvordan de blir møtt av helsevesenet – i dette sannhetens øyeblikk der pasienten møter sin lege, den syke får sin pleie og den som sliter, møter sin terapeut. Det kan noen ganger høres ut som vi har to typer helsepersonell i Norge: de varme og omsorgsfulle i den offentlige helsesektoren og de kalde kapitalistene som produserer helsetjenester i privat regi. Høyre tar utgangspunkt i pasienten, og vi tror pasienten er i stand til å ta egne valg. Vi har også tillit til at helsepersonell er helsepersonell, uavhengig av hvem som betaler lønnen deres. Det kan høres ut som om valget står mellom Florence Nightingale og Gordon Gekko. Nei, det gjør ikke det. Det handler om at det som passer for den ene, gjerne ikke passer for den andre. Ikke alle ansatte finner seg til rette i våre offentlige helseinstitusjoner. Da er det flott at de kan finne seg arbeid i privat sektor. Det tilsvarende gjelder for pasientene. Det blir problematisert at det å kjøpe flere helsetjenester privat gir mer privat omsetning – selvfølgelig gjør det det. Men tar man utgangspunkt i pasienten, er det kvaliteten på pasientbehandlingen og ventetiden som har vært styrende. Det hele koker ned til om en har tillit til at private aktører i helsevesenet har gode intensjoner for pasientene eller ikke, og om de som jobber i den private delen av helsevesenet, føler seg like bundet av regler, etikk og moral som resten, og om man aksepterer at folk er forskjellige og gjerne har forskjellige preferanser. Høyre har tillit til alle deler av norsk helsevesen, vi stoler på helsepersonell i Norge, og vi vet at våre innbyggere kan og vil ta forskjellige valg. Det er brukt store ord i debatten, men muntlig helsepolitikk hjelper ikke pasienter som står i kø for lenge og blir tvunget ut i langt sykefravær. Det hjelper ikke den unge med angst som venter på hjelp mens angsten vokser. Muntlig helsepolitikk hjelper heller ikke den rusavhengige som ønsker å få livet sitt på sporet igjen, men som blir svingdørspasient på grunn av få langtidsplasser og for lite rehabilitering og ettervern. Det som hjelper disse menneskene, er politisk prioritering, synliggjøring og faktiske budsjettvedtak som bedrer deres situasjon reelt. Det kan synes viktigere for de rød-grønne å utelukke private aktører enn å få ned helsekøene.
Stefan Heggelund (Høyre), 2013-12-09:
Vi hørte fra venstresiden i valgkampen og har spesielt hørt fra representanten de Ruiter i debatten i dag, at denne regjeringen står for en privatisering av helsevesenet. Jeg tror, for å være helt ærlig, at ordskiftet vi har i Norge, kunne hatt godt av en avklaring av hva vi egentlig mener med privatisering. I dag bruker rød-grønne politikere det begrepet så inkonsekvent at det nærmest er helt umulig å forstå hva de mener når de sier det. Hvis vi ser på helsevesenet i dag, er det helt riktig som representanten Micaelsen sa, at det er en del bruk av private. Et eksempel er hvis man er hos fastlegen, som oftest en selvstendig næringsdrivende. Dette er helt greit for de rød-grønne. Men så ser vi på hva de rød-grønne partiene har skrevet i merknaden sin. Der står det: «Privat, kommersiell drift gir ikke flere leger, sykepleiere eller helsefagarbeidere, og heller ikke økt kvalitet og pasientsikkerhet for befolkningen. Disse medlemmer mener veien til bedre helse- og omsorgstjenester må være å videreutvikle fellesskapsløsningene i dialog med pasienter, brukere og ansatte.» Jeg er for dialog. Denne regjeringen er for dialog – dialog er helt vesentlig. Men er det det eneste svaret de rød-grønne politikerne har på en politikk som handler om hvordan vi kan bruke kapasitet som allerede eksisterer, på en bedre måte? Konsekvensen av den rød-grønne politikken er at man ikke vil bruke kapasitet som finnes. Så må de rød-grønne gjerne mene at opprettelsen av denne kapasiteten fører til splitting eller svekking av fagmiljøer. Men gjør ikke det det egentlig enda mer meningsløst å si at den kapasiteten som allerede eksisterer, ikke skal tas i bruk av det offentlige? Det er det som skjer når man ikke klart definerer hva man mener med de argumentene man selv bruker. Jeg mener det kunne vært veldig nyttig med en avklaring, en gang for alle. Man kan legge det som tilsynelatende er de rød-grønnes definisjon av privatisering til grunn: Når er det greit, og når er det ikke greit? Jeg tror det hadde vært fornuftig med en avklaring av den grenseoppgangen de rød-grønne har valgt å foreta, for det framstår svært utydelig, for å si det forsiktig. Da kan det godt hende at det retoriske svaret på det er at man har en pragmatisk holdning til bruk av private, men da synes jeg det er utrolig synd at den ideologiske begrunnelsen for ikke å bruke private, slår inn når det handler om å korte ned ventetiden.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Jeg må kommentere den rørende omsorgen som flertallspartiene har for norsk idrett. For her – i den merknaden som flertallspartiene har i denne saken – er altså ikke norsk idrett nevnt i det hele tatt; det er «kultur og humanitære organisasjoner» som skal prioriteres når man ønsker å utrede hvordan man kan etablere flere ikke-vanedannende lotterier som ikke utfordrer enerettsmodellen. Og jeg bare gjentar det jeg sa: Du kan ikke ha en enerettsmodell som er et monopol, og i tillegg ha en lisensordning ved siden av – da er det ikke lenger noen enerettsmodell, da er det ikke noe monopol. Da har vi åpnet for noe som er noe helt annet enn det vi har i enerettsmodellen, som jeg mener det er viktig at vi slår ring om. Den bidrar til gode inntektskilder for dem som nå er en del av den enerettsmodellen, og den bidro til at vi nå har klart å få bukt med spilleavhengighet på en måte som ikke veldig mange andre land har klart.
Svein Harberg (Høyre), 2013-12-09:
Det var bare behov for en liten oppklaring, siden Grande etterlyste og ikke fikk med seg i hvert fall det jeg sa i mitt innlegg – og som jeg oppfatter som ensartet fra regjeringspartiene: «Regjeringen vil støtte opprettelsen av flere ikke-vanedannende lotterikonsepter som kan styrke frivilligheten, forutsatt at de ikke utfordrer EU-unntaket vi har fått for vårt spillemonopol.» Dette er vel en ganske klar setning og et klart svar. Så det ligger til grunn, og også at vi vil se på hvordan en kan få tak i det som nå går ut av landet helt uten avkortning. Det trodde jeg alle ville være med og se på. Det er ikke en del av vedtaket i denne saken, men vi skal nok få kommet tilbake til disse sakene mange ganger i debatter framover.
Svein Harberg (Høyre), 2013-12-09:
Jeg har bare en presisering som jeg tror er høyst nødvendig. Jeg trodde virkelig det var slik at når vi snakker om kultur, så snakker vi om det utvidede kulturbegrep. Det brukes som navn på komiteen og omhandler idrett, og det brukes i mange sammenhenger og omhandler idrett. Vi snakker om hele konseptet når det benevnes som «kultur og humanitære organisasjoner». Så er i hvert fall den misforståelsen oppklart.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2013-12-09:
Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen vil videreføre en politikk som ivaretar og tar hensyn til spilleavhengige og sikrer at inntekter fra pengespill i Norge skal tilfalle ideelle formål. Denne regjeringen vil også utrede spørsmål om en lisensordning, som taleren før meg var inne på, for å fange opp utenlandske selskaper som omsetter for milliarder – dette for å se om det i en kombinasjon med et sosialpolitisk hensyn er mulig å øke den totale inntekten til frivilligheten og idretten. Tenk om vi kunne skaffe mer penger til frivilligheten som vi har i Norge, og som flere og flere blir avhengige av. Vi vil også tillate det vi kaller ferdighetsspill med poker, som har en beløpsgrense som ikke er avhengighetsskapende, og at beslutninger på nye spillkonsepter skal tas av Lotteritilsynet. Hvorfor vil vi det? Vi mener at Lotteritilsynet er faglig og har en kompetanse til det de steller med. Vi har sett at det har ligget søknader i Kulturdepartementet som ikke har blitt behandlet, men som vi ønsker å få en faglig vurdering av. Denne regjeringen vil skille mellom vanedannende pengespill og ikke-vanedannende spillkonsepter, altså et ferdighetsspill, og vil støtte opprettelsen av flere ikke-vanedannende lotterikonsepter som kan styrke frivilligheten og idretten i Norge. De store humanitære organisasjoner skal prioriteres, og der har Nabolaget fått sin godkjenning og skal driftes av Norsk Tipping med 10H som navn. Der har man Norges Røde Kors, Redningsselskapet, Handikapforbundet, Redd Barna, Norsk Folkehjelp etc. Det er klart at disse pengene går til viktige formål, og at hver krone vi kan samle inn, som ikke spilles i utlandet, vil komme frivilligheten og de humanitære organisasjoner til gode. Vi vet at utenlandske spillselskaper omsetter for 5–7 mrd. kr. Ingen ting av dette genereres tilbake til norsk frivillighet. Det er ikke uenighet om fordeling av overskuddet fra Norsk Tipping, det er stor enighet i komiteen. Men uenigheten ligger i det å fange opp disse utenlandske spillselskapene. I Danmark innførte man en lisensordning der alle er vinnere – sånn som jeg ser det. Danske Spil, alternativet til Norsk Tipping, har økt. Man har fått mer penger fra utenlandske selskaper som har gått tilbake til organisasjoner – til frivilligheten og idretten. Vi kan jo ikke la være, og som regjering som ønsker å se framover, hvordan kan vi hindre at alle disse pengene går ut av landet uten at det genererer noe tilbake til frivilligheten og idretten? Der forplikter vi oss til å gjøre noe.
Thorhild Widvey (Høyre), 2013-12-09:
Jeg har merket meg at en samlet familie- og kulturkomité støtter lovforslaget som er fremmet. Endringene vil bidra med viktige midler til idretten, kulturen og frivilligheten. Lovforslaget gjennomfører endringer i tippenøkkelen som Stortinget vedtar i statsbudsjettet for 2014. Forslaget vil styrke idrettens og det frivillige kulturlivets andel av tippenøkkelen og fase inn endringer som ble forutsatt i idrettsmeldingen. Ifølge de seneste prognosene fra Norsk Tipping forventer vi at overskuddet over tippenøkkelen vil være noe mindre i 2014 enn i 2013. Til tross for dette vil idretten neste år motta ca. 180 mill. kr mer enn i år, nettopp fordi vi endrer tippenøkkelen. Det er et godt økonomisk løft for idretten. Om Norsk Tippings prognoser blir gjeldende, vil idretten motta totalt 1,82 mrd. kr over tippenøkkelen i 2014. Dette er mer enn i noe annet år. Begrunnelsen for å endre tippenøkkelen er i første rekke behovet for å styrke tilskuddet til bygging og rehabilitering av idrettsanlegg i kommunene. Idrettsanlegg bygges som et spleiselag mellom idretten, kommunene og staten gjennom spillemidlene. Spillemidlene utgjør en viktig delfinansiering ved bygging av idrettsanlegg, og en av suksessfaktorene er at spillemidlene genererer betydelige midler fra frivillig sektor, men også fra kommunene. De økonomiske rammene til idrettsformål de siste årene har imidlertid skapt et økende gap mellom lokale anleggsbehov og statens mulighet til å imøtekomme disse gjennom spillemidlene. Den økte andelen til idrettsformål skal derfor gi rom for å øke tilskuddssatsene for prioriterte anleggstyper. Den skal også redusere ventetiden for å motta spillemidler. Lovforslaget gir også en mulighet for at overskuddet fra Norsk Tippings planlagte nye spill, Nabolaget, kan utbetales til enkelte samfunnsnyttige og humanitære organisasjoner i en overgangsperiode. Regjeringen Stoltenberg startet en omleggingsprosess for hvordan Norsk Tippings overskudd skal fordeles blant disse organisasjonene. Fordelingen av inntektene fra spillet Nabolaget er et element i denne prosessen. Jeg har merket meg at komiteen støtter et forslag om at 10H skal motta halvparten av overskuddet fra Nabolaget i en overgangsperiode. Regjeringen har ennå ikke tatt stilling til hvordan vi ønsker å ta omleggingsprosessen videre. Frivillig sektor er viktig for regjeringen, og vi vil legge til rette for at flest mulig skal kunne ta del i frivilligheten. Vi vurderer ulike tiltak for å styrke frivilligheten, bl.a. vil vi gjennomgå de økonomiske rammebetingelsene for sektoren og også selvsagt se på inntektsmulighetene. En omlegging av fordelingen av Norsk Tippings overskudd vil gi flere organisasjoner tilgang til frie midler som vil legge til rette for frivillig innsats. Jeg er veldig glad for at en enstemmig komité slutter opp om det forslaget som foreligger.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2013-12-09:
Det har vært sagt mye om både bakgrunnen for denne saken og de ulike partienes posisjoner, så jeg skal ikke forlenge debatten mye utover å bemerke at det er interessant å registrere at samtlige som har vært oppe fra Høyre og Fremskrittspartiet, ikke i det hele tatt har tatt opp bekymringen som norsk idrett har gitt uttrykk for i denne saken. Det vi egentlig diskuterer, er den norske enerettsmodellen, som sikrer at vi ikke bare har gode inntekter til norsk frivillighet og norsk idrett, men også at det skjer innenfor en ansvarlig ramme. Det synes jeg man hopper litt for glatt over. I jakten på nye spill og nye inntekter er det mange gode ideer til nye spillkonsepter som kan generere nye inntekter. Spørsmålet er: Ønsker vi at de skal etableres innenfor enerettsmodellen, eller har vi et ønske om at vi skal oppheve denne modellen og etablere disse spillene utenfor? Det er fullt mulig å gjøre begge deler. Spørsmålet er nok hvilket ideologisk standpunkt man har som innfallsport. Vi har hatt eksempler på spill som Norsk Tipping selv har prøvd å utvikle, som har blitt stoppet bl.a. på grunn av denne ansvarlighetspolitikken. Men vi har også hatt eksempler på spill som har blitt planlagt utenfor Norsk Tipping, som ble iverksatt av Norsk Tipping gjennom enerettsmodellen. Så det er fullt mulig å gjøre dette enten utenfor eller innenfor. Spørsmålet blir derfor: Er det et mål for regjeringen å oppheve enerettsmodellen og dermed også begrense vår mulighet til å drive en ansvarlig spillpolitikk i Norge? Er det det ideologiske prosjektet regjeringen egentlig er ute etter, og så pakker man inn dette i et fint glanspapir og sier at det handler om at man skal øke inntektene til norsk idrett? Vi ser f.eks. at Postkodelotteriet i Sverige har gitt 210 mill. svenske kroner i inntekter. Det er ikke spesielt mye, all den tid vi vet at Sverige har dobbelt så mange innbyggere som Norge, og all den tid vi vet at bare grasrotandelen på ett år utløste 300 mill. kr til de lokale lag og foreninger. Det dette egentlig koker ned til, er hvilket syn vi har på en ansvarlig spillpolitikk, og jeg er redd for at regjeringen med sitt grep og det de varsler i denne saken, vil gå bort fra et prinsipp som har vært grunnleggende i norsk politikk i mange år, og som har vært grunnleggende rotfestet i norsk idrett – nemlig at vi skal ha en spillpolitikk som handler om å skape inntekter til frivilligheten, men at det skal skje innenfor forsvarlige rammer. Det forlater man nå, og det synes jeg er trist.
Geir Jørgen Bekkevold (Kristelig Folkeparti), 2013-12-09:
Når det gjelder selve innstillingen, er det sagt at det her er en samlet komité som står bak den. Vi ønsker at disse 10H-organisasjonene skal få beholde denne ordningen i en tid framover for å skape forutsigbarhet, selv om vi på mange måter erkjenner at når det gjelder det nye spillet Nabolaget, er det usikkert hvor mye penger det vil tilføre disse organisasjonene. Det vet vi ikke, men det får vi se på. Men der vi skiller lag med Høyre og Fremskrittspartiet, er i den særmerknaden de har, hvor de tar til orde for å innføre nye spill. Jeg synes vel representanten Ib Thomsen for så vidt peker på det som er noe av utfordringen, nemlig at man her ønsker å åpne for nye lisenser for å imøtekomme det internasjonale spillemarkedet. Han nevner også at regjeringen ønsker å legge til rette for at poker med pengegevinster også skal gjøres lovlig i Norge. Jeg kan ikke fatte og begripe hvordan man skal kunne bevare den norske enerettsmodellen samtidig som man åpner for å gi nye lisenser til det utenlandske spillemarkedet og innføre en rekke nye spill. For Kristelig Folkeparti er dette med å forebygge spilleavhengighet viktig. Det er nettopp der den norske enerettsmodellen kommer inn som et godt tiltak for å forhindre at flere mennesker blir avhengig av spill og nærmest spiller seg fra gård og grunn. Dette handler om å være ansvarlig når det gjelder dette. De forslagene som jeg synes representanten Ib Thomsen tar til orde for, kan nok fort føre til at forebyggingsaspektet blir totalt borte. Med hensyn til spilleavhengighet blir det mer å reparere når skaden først er ute. Det er en politikk Kristelig Folkeparti ikke ønsker å støtte, da vi ønsker å føre en ansvarlig politikk på dette området, hvor enerettsmodellen er et viktig tiltak. Med det har jeg gitt uttrykk for Kristelig Folkepartis standpunkt i denne saken. Vi støtter innstillingen, men vi slår ring om enerettsmodellen.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2013-12-09:
Næringskomiteen er i aller høyeste grad ved bevissthet i alle sammenhenger. Jeg skal kort informere om hva saken dreier seg om: Det dreier seg om en endring i havressursloven, der man går bort fra å finansiere ressursforskningen ved forskningskvote og heller går over til en direkte avgift som innkreves på førstehåndsomsetningen. Komiteen omtaler forskningen som en viktig forutsetning for god fiskeriforvaltning. Omleggingen av lovverket, for å få en mer forutsigbar finansiering, det ser komiteen på som positivt. At man i tillegg legger opp til en finansieringsmodell som gir rasjonaliseringsgevinster i form av mindre administrasjon, og benytter en avgiftsmodell på førstehåndsomsetning av fisk som allerede er innarbeidet, gir etter komiteens mening også klare forenklingsgevinster. Komiteens tilråding fremmes av en samlet komité.
Johnny Ingebrigtsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-12-09:
Jeg er veldig fornøyd med det jeg regner med at blir resultatet: Et enstemmig storting stemmer for denne forbedringen. Systemet som det rike Norge har hatt i flere år, er at vi har betalt for forskning ved å gi fisk til fiskebåtene. Det har vært brukt nærmere 30 000 tonn per år. Det er en ganske stor andel. Vi har ikke brukt det vi egentlig har mest av, penger, og vi får et system nå, etter avstemningen i kveld, som er mye bedre, som foregående representant sa. Det er jeg veldig fornøyd med. Det som da står igjen, er at forskningskvoten for 2014 kun vil gå til fysisk forskning og undervisningsformål. Til neste år må vi være nøye med hvordan vi gjør det. Det er ca. 19 opplæringsinstitusjoner i Norge som mottar kvote til undervisning. De kvotene er så små at f.eks. Finnmark fylkeskommunes båt, som i dag er ute og lærer opp ungdommen til å bli fiskere, har en kvote på 1 500 kg hyse for hele året. Ungdommene kan risikere at de på én natt får så mye fisk at kvoten får hele året blir tatt. Det er ikke bra for framtiden. I tillegg er kvoten for torsk bare 7 500 kg. Da vi i fjor gjorde det siste halet med min båt, fikk vi 17 tonn på ett hal, og det gjorde vi på to timer. Dette er ikke framtiden for våre ungdommer og deres undervisning. Det er den nye utfordringen, og det regner jeg med at vi skal snakke mer om i denne salen, og at statsrådene skal se på hvordan vi skal gjøre det med undervisningskvoten til neste år.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2013-11-21:
På vegner av representanten Audun Lysbakken og meg sjølv ønskjer eg å fremje forslag om innføring av to barnehageopptak i året.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-03-07:
Statsråden viser til at det er et betydelig såkalt etterslep med tanke på utbygging av anlegg, ikke minst demografiske endringer i befolkningsvekst – urbanisering skaper et enormt behov for store anleggsinvesteringer i og rundt de store byene. Så har regjeringen i meldingen foreslått å ta bort den særegne tilskuddsordningen for nærmiljøanlegg, og da sier veldig mange av aktørene vi hadde inne på høring – det var i hvert fall ingen som sa det motsatte – at nei, det er veldig viktig å beholde den ordningen, for presset er så stort mot de store prestisjefylte prosjektene som fort kan suge opp alle midlene. Spørsmålet er: Ser statsråden poenget med at alle disse organisasjonene har tatt opp det spørsmålet, og er hun bekymret for støtten til nærmiljøene?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-03-07:
Det er gledelig å se det brede og store engasjementet for idrettspolitikk som er i salen, på tvers av partiene. Det er sagt mye klokt, men på slutten av debatten vil jeg likevel nevne et par ting og rydde litt i noen begreper. Det kan være nyttig. Det er viktig å se sammenhengen mellom folkehelsepolitikken og idrettspolitikken. Samtidig er det viktig å erkjenne at de har ulike mål og oppgaver. Folkehelsepolitikken har flere virkemidler, og en aktiv idrettspolitikk er et av dem. Samtidig må idrettspolitikken bygge på en forutsetning om idrettens egenverdi og anerkjenne organisasjoners selvstendighet som frivillige organisasjoner. Idrettspolitikken på sin side har flere positive virkninger og bivirkninger, og bedret folkehelse er en av dem. Det er sagt mye fint om norsk idrett og idrettsbevegelsen, og det er vel fortjent. Man kan nesten få inntrykk av at hele landet springer rundt i treningsdrakt sju dager i uka, men det kommer også fram en betydelig utfordring med frafall, spesielt blant ungdom, i meldingen. Over halvparten av ungdommene mellom 13 og 19 år er ikke medlem i et idrettslag. Her har vi en betydelig utfordring. Så vil jeg også nevne at det er en stor utfordring å legge mye bedre til rette for idrett for personer med nedsatt funksjonsevne enn det vi klarer i dag. Her har flertallet i innstillingen påpekt viktigheten av at personer med nedsatt funksjonsevne gis mulighet f.eks. til å trene med en såkalt idrettskontakt. Her har Norge i hvert fall på noen områder vært et foregangsland, men vi har store utfordringer igjen. Til slutt vil jeg peke på at når man ser at eldre ungdom og inaktive voksne er en utfordring for folkehelsa, er det viktig å legge til rette for lavterskeltilbud, å legge til rette for anlegg og infrastruktur som gjør det lett å være aktiv i hverdagen. Friluftslivet har her et helt unikt potensial, og jeg er glad for at det er bred enighet om at friluftslivet og innsatsen for det skal styrkes. Men jeg mener det er grunn til å understreke at friluftslivet bør få spesiell oppmerksomhet i den opptrappingen som nå skal skje framover, og få enda mer støtte enn det vi så langt har signalisert, for her er kanskje det største potensialet for å nå de gruppene – som mange har omtalt – som er ekstra vanskelige å nå.
Kåre Simensen (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Også når den norske idrettsmeldingen skal diskuteres, registrerer vi at representanter fra opposisjonen tar fram svartmalingskosten. Når representanten Hofstad Helleland står her på talerstolen og påstår at regjeringen holder en klam hånd over norsk idrett gjennom sin idrettspolitikk, reagerer jeg. I meldingen påpekes det flere plasser at regjeringen respekterer idrettens autonome stilling, og noe annet skulle bare mangle. Regjeringen bidrar gjennom det statlige tilskuddet til den organiserte idretten og legger til rette for aktiviteten. Herfra og ut overtar idretten, og de utfører en skikkelig og god jobb på det området. Representanten Hofstad Helleland tar også feil når hun fra denne talerstolen hevder at idrettsanlegg ikke kan drives av idrettslag fordi regjeringen nekter dem det. Det gjøres mange steder. Alle idrettsanlegg i Alta drives av idretten selv, og de får spillemidler. Venstres og Fremskrittspartiets store fanesak er å oppheve spillmonopolet og slippe alle frie markedsaktører til på denne arenaen. Representanten Korsberg sier at det spilles for 7 mrd. kr utenom Norsk Tipping, og det har han kanskje rett i, og han hevder at en stor andel av disse pengene vil tilfalle norsk idrett. Jeg tror det bare er en ønskedrøm at slikt vil skje. Vi har eksempler fra Danmark, slik statsråden var inne på i sitt svar, på at vi faktisk bare snakker om småpenger – i mange tilfeller bare de skattekronene som blir tatt inn til dansk idrett gjennom de ansatte. Jeg har ikke noen tro på at Norge klarer å forhandle fram andre kontrakter enn det dansk idrett klarte å få til. Jeg skjønner ikke at Fremskrittspartiet og Venstre ønsker å bidra til å redusere det viktige bidraget Norsk Tipping har overfor norsk idrett – at de tør, vil jeg nesten si. Mange av oss som har stått på talerstolen, har snakket veldig mye om idretten og dens betydning. Det er ikke noen tvil om at den bidrar mye, og det bærer også idrettsmeldingen preg av. Men jeg tror heller ikke vi skal glemme at andre aktører er viktige for å skape aktivitet: Friluftslivets fellesorganisasjon og Friluftsrådenes Landsforbund gjør en utrolig viktig jobb med å skape aktivitet på litt andre arenaer enn der vi tar tid og måler lengde og høyde. Så en stor takk til dem og den innsatsen de gjør, for det er viktig at de også blir nevnt når norsk idrett diskuteres.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2013-03-07:
Som jeg sa i mitt innlegg, og som statsråden var inne på, er finansieringen av idrett et av de viktigste grepene som har blitt etterspurt i forbindelse med behandlingen av denne meldingen. Vi har tatt til orde for, som statsråden kjenner til, en ordning der vi tillater også utenlandske spillselskaper å etablere seg i Norge gjennom en lisensordning der deler av omsetningen tilfaller idretten, på samme måte som man fordeler midler over tippenøkkelen fra Norsk Tipping. I tillegg har man også muligheten til å registrere dem som spiller, og tilby hjelp til dem som utvikler spilleavhengighet. Det vet jeg statsråden kjemper hardt imot og ikke ønsker. Da er mitt spørsmål: Mener statsråden at Norsk Tipping har så dårlige produkter at de ikke tåler konkurranse fra utenlandske spillselskap?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2013-03-07:
Så langt har vel denne debatten egentlig vært et norsk mesterskap i å hylle idretten. Jeg tror jeg skal være forsiktig med å lage en rangering, men Asphjell gikk vel i sitt siste innlegg lengst i så måte, der han skrøt av det fantastiske sykkelrittet Arctic Race of Norway, der altså regjeringen ikke har bidratt med en eneste krone, men han er frekk nok – tilgi meg for uttalelsen – til å ta æren for det. Det synes jeg det står «respekt» av. Det har vært sagt mye, og de rød-grønne har jo forsvart grasrotandelen ganske godt. Det finner jeg litt merkelig, for det er en ordning som til de grader blir misbrukt av enkeltpersoner og også organisasjoner, faktisk så mye misbrukt at regjeringen endelig har tatt et initiativ til å endre regelverket. Det er jeg glad for. Det går penger til støtteklubber for Hells Angels, til å fremme øl, til å benytte dem som har spilleavhengighet for å få dem til å støtte sine organisasjoner, så der er det et svart middel. Grasrotandelen er ikke en ordning som skaper mer midler, det bare omfordeler de samme midlene på en helt annen måte. Så er det nok også mye enighet, og representanten Kjersti Toppe viste i den forbindelse til den betydningen idretten har for folkehelsen. Da er det bare så synd at den samme representanten ikke kan støtte Fremskrittspartiets forslag om én time mer fysisk aktivitet i grunnskolen og vårt forslag om penger til ungdomsidretten tilsvarende statsgarantien for Ungdoms-OL. Det er for meg ganske merkelig. Så er det en kjent sak at Fremskrittspartiet har en fin måte å få mer penger til idretten på ved å tillate utenlandske spillselskaper å etablere seg i Norge gjennom en lisensordning der staten kan være med og bestemme rammevilkårene. Vi sier at en del av den omsetningen – ikke overskuddet, men altså omsetningen – skal tilfalle idretten. Omsetningen er ikke et tall man kan trikse bort. I dag spilles det for 7 mrd. kr i utlandet. Enhver kan bruke sin egen kalkulator og legge inn prosentsatsen og se hvor mye penger som ville ha tilfalt norsk idrett dersom de midlene hadde kommet til Norge. Det er en interessant øvelse, og det anbefaler jeg flere å gjøre. Det viktigste for meg er ikke å bekjempe Norsk Tipping, men å sørge for mer penger til norsk idrett. Det fortjener norsk idrett. Jeg synes det var ganske interessant det svaret som statsråden ga meg i replikkordvekslingen, der hun sa at det var bred støtte for ordningen, også blant idretten. Jeg er kjent med at mange idrettskretser ser på dette og ønsker at utenlandske spillselskaper skal få lov til å etablere seg i Norge. Så jeg ser fram til det neste idrettstinget, der man kanskje ser fornuften i det.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-03-07:
Vi fyller de tomme bassengene, lover Arbeiderpartiet når det er valgkamp. Riksrevisjonens svar på løftet fra Arbeiderpartiet var: særlig mangelfull måloppnåelse. For kommunene kan ikke tilby barn den svømmeopplæringen som de skal etter læreplanen. I 2009 kunne bare halvparten av 5.-klassingene våre svømme 200 meter uten hjelpemidler, bare to av ti sa de hadde lært svømming på skolen, og elever med fremmedkulturell bakgrunn kommer særlig dårlig ut. Svømmeforbundets dom over Arbeiderpartiets valgkampløfte kom i VG i helgen: Lite har skjedd etter åtte år med rød-grønn regjering. Det er trist at idrettsmeldingen har så få konkrete tiltak for å bedre situasjonen. Utendørs badeplasser er utestengt fra spillemiddelreglene om friluftsanlegg, og med så mange tomme basseng og tragiske drukningsulykker må det være lov til å spørre: Hva vil regjeringen gjøre for å endre reglene, slik at det blir lettere å opparbeide flere badeplasser?
Olov Grøtting (Senterpartiet), 2013-03-07:
I innlegget mitt i stad snakket jeg om folkehelse, men nevnte ikke da psykisk helse. I vårt moderne samfunn sliter altfor mange med psykiske problemer. Fysisk aktivitet er viktig i så måte, men jeg har lyst til å peke på den sosiale biten av idretten, for det er mange måter å delta i idrett på. Det betyr veldig mye for mange å delta som frivillig eller rett og slett som tilskuer, der en har glede av å følge prestasjonene til toppidrettsutøverne våre eller til lokale aktører. Idretten handler om deltakelse i et fellesskap og er for mange deres viktigste sosiale arena og viktigste identitetsskaper – ja, for enkelte er det kanskje selve meningen med livet. Komiteen er enig i veldig mye i denne idrettsmeldingen, men det er også skillelinjer her. Høyre og Fremskrittspartiet foreslår i sine merknader å vanne ut den norske idrettsmodellen. De mener tydeligvis at penger skal strøs ut til dem som driver egenorganiserte idretter uten noe krav til organisasjon. De foreslår bare å fordele midler i forhold til anslått antall som driver med en aktivitet. Hvem i all verden skal forvalte disse midlene, og hvordan skal det styres? Det virker som organiseringen av idretten bare er plunder og heft. Lag og organisasjoner er etter mitt syn selve fundamentet i den norske idrettsmodellen og er grunnlaget for hvorfor en liten mininasjon som Norge kan hevde seg internasjonalt, slik vi gjør. Jeg vil også peke på et annet område der det er forskjeller mellom de politiske partiene, og det gjelder forholdet til Norsk Tipping. Fremskrittspartiet ønsker å gi utenlandske spillselskaper lisens til å drive med spill i Norge. Det er bekymringsfullt, for den modellen vi har med såkalte snille spill, har faktisk ført til en nedgang i antall spilleavhengige. Det viser både antall henvendelser til Hjelpelinjen og forskning på området. Erfaringer fra andre land viser at det kun er promiller av omsetningen som vil bli overført til idretten, som også representanten Simensen nettopp var inne på. Disse snart åtte årene med rød-grønn regjering har gjort mye for idretten – lag og foreninger. Ja, det er nesten slik at idretten selv har fått en premie her, for grasrotandelen i 2012 var på 340 mill. kr, og momskompensasjonsordningen er på nær 950 mill. kr og skal økes til 1,2 mrd. kr, som det er sagt tidligere. Det er den største satsingen på frivillig sektor over statsbudsjettet noensinne. Sist, men absolutt ikke minst, har vi endringene i tippenøkkelen. Det betyr en kraftig opptrapping av tilskudd til idretten. Den rød-grønne regjeringen har levert til Idretts-Norge, og jeg håper og tror virkelig at vi skal fortsette det arbeidet også til høsten, til beste for idretten og de mange aktive og frivillige i dette landet.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-03-07:
Det ville ha lettet din jobb, men da kan jeg gjøre det skriftlig.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-03-07:
Jeg tør ikke å gamble på at jeg får to replikker, så jeg skal prøve meg på to spørsmål i samme replikk. Det virker av og til som om det er en moralsk greie når det gjelder hvilke idrettsanlegg man er villig til å satse på, og hvilke man ikke er villig til å satse på. Jeg vet ikke helt hva det bunner i. Det første spørsmålet mitt går på hvorfor tennissporten og tennishallene ikke får muligheten til å få de samme tilskuddsordningene som alle andre. Det samme gjelder også friluftslivet vårt. Friluftslivet vårt mobiliserer dem som ellers ikke tar på seg treningsdrakten og syns at idrettshallen er det logiske stedet å ha det gøy. Derfor er det viktig å ha tilskuddsordninger også innenfor friluftsliv som gjør det mulig å mobilisere nettopp fra et folkehelseperspektiv, alle vi som ikke gjør oss i treningsdrakt. Hvorfor er det en liten moralsk undertone om at noen idrettsanlegg er mye verdt, og noen er ikke noe verdt, enda det mobiliserer ulike personer og fra et folkehelseperspektiv er bra?
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Norsk Tipping har gode produkt, og dei er i gang med å vidareutvikle nye produkt for å møte utfordringane i møte med utanlandske spelselskap på ein god måte. Eg vil understreke at modellen som er lagd til grunn i Noreg – einerettsmodellen – først og fremst handlar om å motverke speleavhengigheit. Så har han den fantastiske tilleggseffekten at han gjev mykje midlar til både idretten og frivillige organisasjonar elles. Eg opplever at det er veldig sterk tilslutning til modellen òg hos idretten – at dei anerkjenner at det er viktig å ha ein modell som er så tydeleg på at ein arbeider aktivt mot speleavhengigheit, og at ein har eit klart blikk på det. Så er det heller ikkje slik at det er nokon automatikk i at den modellen som representanten frå Framstegspartiet skisserer, nødvendigvis vil føre til meir pengar til idretten. Det ser ein m.a. i Danmark.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Eg deler engasjementet til representanten Thomsen for at personar med nedsett funksjonsevne skal ha gode moglegheiter til å delta i idrettslege aktivitetar. Derfor er det eit av satsingsområda i denne meldinga, der me skisserer ulike verkemiddel for å få det til på ein betre måte. Tilbakemeldinga om ei aldersgrense på 26 år har me fått tidlegare, det tek me med oss. Universell utforming er eit viktig premiss for dei anlegga som vert bygde. Representanten Thomsen var innleiingsvis i sin replikk òg inne på at regjeringa tek æra for dei medaljane som vart vunne. Til det vil eg berre understreke at det gjer me sjølvsagt ikkje, den æra har dei som har vunne dei medaljane. Eg er stolt over dei prestasjonane som norske idrettsutøvarar står for, på den måten er eg stolt av norsk kultur. Det må vere til glede for Framstegspartiet sin representant.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Me har gjort fleire ting for at det skal vere mogleg å byggje eller rehabilitere symjebasseng. La meg ta det først, så tek eg utandørs badeplassar etterpå. Ein ting er at me har auka dei frie midlane, slik at det vert enklare for kommunane å prioritere dette. I tillegg har tilskota av spelemidlar til symjebasseng vorte betydeleg auka dei siste åra, og tilskotssatsane for 25-metersbasseng er auka frå 4 mill. kr i 2001 til 10 mill. kr i 2011. Me vurderer òg ei ytterlegare auking i tilskotssatsane for symjeanlegg med verknad frå 2014. I tillegg til dei ordinære tilskota er det tildelt 57 mill. kr i midlar frå anleggspolitisk program til symjeanlegg. Me har òg ei rentekompensasjonsordning for symjeanlegg i tilknyting til skulebygg. For å stimulere til bygging av kostnadseffektive symjeanlegg har me i samarbeid med Noregs Symjeforbund gjort det mogleg å tildele ekstraordinært tilskot til bygging av tre kostnadseffektive symjeanlegg. Veldig kort om utandørs badeplassar: Utandørs badeplassar er viktig, men i og med at …
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Til sjuande og sist meiner eg at endringa me har lagt opp til i meldinga i tilknyting til nærmiljøanlegg, handlar om om ein har tillit til at fylkeskommunane og kommunane klarer å prioritere ut frå dei behova som er. Det gjev meir fridom, men òg meir ansvar til fylkeskommunane og kommunane. Frå vår side er det prioritert i den forstand at dei òg har høgare tilskotssatsar, for det er ingen tvil om at nærmiljøanlegga har for stort brukspotensial hos mange grupper. Viss representanten Håbrekke tillèt det, kan eg seie til representanten Hofstad Helleland at dei utandørs badeplassane er viktige. Men eg ser ikkje for meg at dei kjem til å vere ein del av spelemiddelordninga fordi presset på anleggssituasjonen er så stort.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Eg vil understreke at det er ikkje meint å gjere ei moralsk rangering av dei ulike anlegga eller halltypane, men me tar på oss den vanskelege jobben med å seie noko om kva som må prioriterast, kva som må løysast først. Det skal ikkje vere nokon tvil om at anleggssituasjonen generelt er ganske prekær, at trøkket på dette er ganske stort, og at det dermed er nødvendig og riktig å prioritere anlegg som har stort brukspotensial. Det er òg noko av grunnen til at me har vald å prioritere sånn som me har gjort. Når det gjeld friluftsliv, er eg einig med representanten Skei Grande. Det å leggje til rette for friluftslivet, er viktig. Det er òg grunnen til at me har styrkt nokre av dei ordningane som knyter seg til friluftslivet, i denne meldinga.
Hadia Tajik (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Eg vil takke for ein god, spennande og engasjert debatt om idrettsmeldinga. Eg er begeistra for at det er såpass stor, generell, tverrpolitisk einigheit om mange av måla, sjølv om det har vore ueinigheit oss imellom. Eg vil berre seie to kjappe ting til representanten Olemic Thommessen. Det er 15 mill. kr, ikkje 10 mill. kr som er sette av til svømmeanlegga som det her vert vist til. Det er kostnadseffektive svømmeanlegg. Oppfordringa kom frå Norges Svømmeforbund. Dei såg behovet for å byggje referanseanlegg som kan gjere det enklare òg for andre kommunar å byggje kostnadseffektive anlegg. Slike anlegg er ikkje berre billigare å byggje, men det vil òg kunne ha den konsekvens at dei er billigare å drifte. Det er jo ei av dei utfordringane ein ser at mange kommunar strever med, at anlegga vert kostnadskrevjande å drifte. For oss er det eit viktig mål at det vert bygd fleire svømmebasseng, og at svømmeferdigheitene til norske barn, unge og andre vert betre. Heilt avslutningsvis ein munter merknad til same representant: Det er ingen grunn til å vere misnøgd med den merksemda som han sjølv får. Her om dagen klarte han å få merksemd i VG for at han i løpet av dei siste fem månadene berre har stilt meg tre spørsmål.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2013-03-07:
Jeg forstår at regjeringspartiene synes at det er deilig å ta æren for alt gull og sølv vi tok i VM og ramser det opp i antall. Jeg skulle ønske de gikk litt inn på nye målgrupper, at alle skal med, ingen skal stå utenfor. Der har vi en utfordring. De funksjonshemmede faller utenfor en aldersgrense på 26 år for å få støtte til transport, ledsagerordning og utstyr. Hvorfor vil ikke regjeringspartiene, og hvorfor vil ikke statsråden, i hvert fall være med på å utrede dette – hva kan vi gjøre for å hjelpe denne gruppen? Jeg skulle ønske at regjeringspartiene og statsråden hadde snudd i dag og kunne vært med på å støtte det forslaget som ligger i innstillingen, og som skal opp til behandling i dag. Det er en gruppe som står utenfor, og som trenger denne hjelpen. Det er en aldersgrense på 26 år som er kunstig, som vi bør gjøre noe med, og det kan vi gjøre i dag.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2013-03-07:
Mange har i denne debatten allerede hyllet de store idrettsprestasjonene som nordmenn har stått bak den siste tiden – mange av dem trøndere. Norge har vel bare så vidt kommet til hektene igjen etter Alpin-VM, VM i skiskyting og Ski-VM. Vi hyller dem, men vi husker samtidig hvor avhengig de er av de frivillige, av støtteapparat og av lagarbeid. Vi trenger alle sammen fellesskap. Idretten har gitt oss mange nasjonale uttrykk: «Hvor var du da Brå brakk staven?», og «å hoppe etter Wirkola» – og alle husker hvor de var da «Norge slo Brasil». Vi husker det fordi vi var der – vi var der sammen. Sjelden står vi nordmenn nærmere hverandre enn nettopp når vi opplever idrett. Vi sprang sammen fram og ga Brå staven, vi hang i lysekronene etter at Norge slo Brasil, og vi er alle sammen utslitt etter å ha vært med og staket opp oppløpet, når vi ser våre skihelter vinne gull. Idretten handler nemlig om noe større enn bare enkeltprestasjonene. Det handler om fellesskap rundt tv-en, rundt banen, i lokalsamfunnene. Det handler om livet mellom oss som mennesker, og vi vet at folk som er med i meningsfull aktivitet, har en mye bedre egenopplevd helse enn andre. Vi har også sett eksempler fra Groruddalen, hvor man i arbeidet med å bygge gode lokalsamfunn nettopp går sammen i idrettslagene for å skape et sterkere liv mellom folk, for å bygge det gode samfunn og ruste barna til å møte en felles framtid. Men alle får ikke muligheten til å ta del i dette. For mange står helt utenfor idretten. For mange faller fra i ungdomstiden. I enkelte deler av idretten er det for høye priser når det gjelder både utstyr og deltagelse, og for mange opplever fysiske barrierer som hindrer deltagelse. Mange mennesker i dag er inaktive. Det gir konsekvenser, først og fremst for den enkelte, men også for fellesskapet, for sykdomsbildet og for livsstilsplager i samfunnet. Det er en bekymring at selv om vi vet at enkelte trener mer enn noen gang, veier ikke det opp for at vi er så inaktive resten av dagen. Derfor må det være en sentral politisk oppgave å fjerne disse barrierene og bidra til at flere kan få muligheten til å delta. Det har vi gjort – gjennom tippenøkkelen, gjennom momskompensasjon, gjennom grasrotandel. Dette gir penger til anlegg, til organisasjoner og til lokalt arbeid. Det skal vi fortsette med. Det er det denne stortingsmeldingen handler om; hvordan man stein på stein skal bygge videre på det gode grunnlaget som vi har. Når vi hører opposisjonen, blir jeg nesten litt nedfor. De er preget av ideologisk dogmatisme. De påstår at idretten nærmest er kuet av staten, brukt som et instrument, og de er imot grasrotandelen. Jeg synes ikke at opposisjonen bruker anledningen til å se potensialet som ligger i idretten, i fellesskapet vi kan oppleve sammen, og jeg synes det er forstemmende at de også vil frata 20 000 lokale entusiaster pengene ved å fjerne grasrotandelen. Det er ikke riktig vei å gå. Vi bygger videre gjennom arbeidet som ligger i denne stortingsmeldingen, og det skal gjøre at vi i framtiden også får nye, store nasjonale begivenheter vi alle sammen samler oss om, og kan bygge en god framtid for våre barn.