Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2015-03-24:
Mange ungdommer har i dag utfordringer som gjør at de ikke tar del i arbeidslivet. Det er alvorlig for samfunnet, men også for den enkelte. Arbeid og inntekt er viktig for å stifte familie, men også for egen livskvalitet. Derfor er det viktig at ungdom raskt kommer i arbeid når de har fullført skolegangen, så de ikke faller utenfor arbeidsmarkedet senere. Det gir mulighet til å bli del av et sosialt fellesskap, men også opplevelsen av å være med på å bygge landet. Alle mennesker har behov for å bli sett, oppleve mestring og bli verdsatt. Mange ungdommer har ikke denne opplevelsen, men har falt ut av fellesskapet. Det kan være mange grunner til det – én kan være familiære forhold, en annen kan være negative opplevelser i skolehverdagen, en tredje kan være rusproblemer. I situasjoner der en faller utenfor, er det viktig å kunne komme tilbake. Statsministeren har ved flere anledninger trukket frem dem med hull i cv-en – mennesker som har et ønske om å arbeide, men som mangler utdanning eller arbeidserfaring. I Norge har vi bruk for denne arbeidskraften, det er bare å se på hvilke utfordringer vi har i fremtiden når det gjelder å utdanne flere innenfor yrkesfag. Regjeringen ønsker å arbeide for et trygt, fleksibelt og familievennlig arbeidsliv med plass til alle, og som sikrer høy sysselsetting og lav arbeidsledighet. For å nå dette målet er regjeringens satsing på arbeidslinjen viktig. Når regjeringen ønsker å stille krav om aktivitetsplikt for unge sosialhjelpsmottakere, er det å ta unge mennesker på alvor. Aktivitetsplikt gir unge mennesker en mer forutsigbar hverdag, men letter også overgangen til arbeidslivet. Alternativet er en mer uforutsigbar hverdag, med få eller ingen aktiviteter. Er det å ta unge mennesker på alvor? Min egen erfaring som sosialarbeider og fra arbeid med ungdom forteller meg at mange ønsker en aktivitet. Utfordringen har ofte vært at det ikke finnes meningsfylte aktiviteter. Det har medført at det har tatt lengre tid å komme inn på arbeidsmarkedet. Jeg tror det helt avgjørende er det samspillet som utvikles mellom sosialarbeideren og den ungdommen som man arbeider med. Forslaget om aktivitetsplikt innebærer en tettere oppfølging av stønadsmottakerne. Det er avgjørende og viktig. Den enkelte kommune vil organisere aktiviseringen og følge opp hver og én. Jeg mener at det er viktig å merke seg at man skal følges tettere. Det gir også mulighet til å arbeide med de utfordringene som hindrer yrkesdeltakelse, som kan være f.eks. rus eller psykiske problemer. Mange har sammensatte utfordringer. Aktivitetsplikten kan være knyttet til kommunale tiltak, men kan også innebære deltakelse i statlige tiltak eller tiltak i samarbeid med tiltaksleverandører, sosiale entreprenører, utdanningsinstitusjoner eller andre. For regjeringen er det viktig at det skapes gode aktivitetstilbud, og at alle som ønsker å delta i disse, får være med. Vi har alle en felles forpliktelse til å stille opp for dem som ønsker å komme i arbeid. Arbeidsplassen er ofte et sted der man bygger sosiale relasjoner og opplever mestring. Vilkår om aktivitet skal ha som mål at stønadsmottakeren skal bli helt eller delvis selvforsørget. Aktiviteten skal styrke stønadsmottakerens mulighet for arbeid eller utdanning. Den skal være arbeidsrettet og meningsfull for den enkelte. Fremtidens arbeidsmarked er mer krevende enn i dag, med større krav til formalkompetanse og språkkunnskap. Skal vi lykkes med å få flere unge mennesker inn i arbeidslivet, må vi ta grep og utvikle tiltak som er målrettet. Ett av disse kan være aktivitetsplikt. Regjeringen tar ungdom på alvor ved å følge opp dem som faller utenfor det ordinære arbeidslivet. Det gir den enkelte ungdom økt livskvalitet, deltakelse i sosiale fellesskap og en inntekt til å leve av.