Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2006-05-16:
Det er mange positive forhold knyttet til de ansattes medeierskap. Det er, som flere har vært inne på, et spørsmål om fordeling av makt mellom de ansatte og de som har kapital. Det er et spørsmål om å stimulere til større ansvar og interesse hos dem som arbeider i bedriften. Det er et spørsmål om å stimulere til mer langsiktig tenkning, fordi medarbeiderne i mange tilfeller er sterkere knyttet til bedriftene enn en stadig mer flyktig, kortsiktig finanskapital. Senterpartiet ser altså mange positive forhold ved at medarbeidere også er eiere av egen bedrift. Ja, for Senterpartiet står et eierskap hvor den enkelte eier sine egne produksjonsmidler, som en svært fordelaktig eierform i mange bransjer, altså at vi tar eierskapet helt ut. Det som da er interessant å diskutere i tilknytning til dette, er noe langt mer enn skatt. Vi har i Norge en lang tradisjon for et medeierskap gjennom kollektive eierformer. Vi har eierskap gjennom borettslag og samvirke, eierformer som har vist seg å være fordelaktige og å tåle skiftende og nye tider. Det er eierskapsformer som for Senterpartiet er viktige. Men dessverre har både historien og debatten i det siste vist at forslagsstillerne ikke har særlig til overs for eierskap knyttet til borettslag eller samvirkeselskaper. For Senterpartiet er eierskap gjennom enkeltpersonsforetak svært gode eierskap for flere bransjer, som nevnt. Her er det altså ikke snakk om medeierskap, men om eneeierskap. Da er det jo et paradoks at ved siste skattereform ble rammebetingelsene for næringsvirksomhet som var organisert med begrenset økonomisk ansvar, eksempelvis aksjeselskaper, stimulert i forhold til næringsvirksomhet som drives med ubegrenset økonomisk ansvar, eksempelvis enkeltpersonsforetak. I dag er det slik at enkeltpersonsforetak som beholder overskudd i bedriften for å utvikle den til å takle framtidens krav, med dagens skatteregler, foreslått av Høyres tidligere finansminister, Per-Kristian Foss, må betale mer skatt av sin inntekt enn eiere av aksjeselskaper, hvor aksjeselskapene beholder overskuddet i bedriften. Dette er rammebetingelser som det er et stort behov for å endre dersom en skal realisere noe av den intensjonen som ligger i forslagsstillernes forslag, men da på et helt annet og mindre viktig område, etter Senterpartiets syn. Det er i dag en viss skattefri rabatt ved privatpersoners kjøp av aksjer i egen bedrift. Forslagsstillerne ønsker mer slik aksjeskattrabatt. Senterpartiet prioriterer, som man forstår, ikke denne modellen, men ønsker å rette opp i ubalansen i skatt mellom enkeltpersonsforetak kontra aksjeselskap, og også i sterkere grad legge til rette for et eierskap hvor folk i fellesskap kan eie bedrifter og virksomhet, eksempelvis borettslag og samvirkevirksomhet. Når vi gjør det, er det fordi erfaringen viser at det er dette som er en langsiktig politikk, det er det som har stor betydning for det temaet som vi egentlig snakker om, mens forslagsstillernes ønske om å legge til rette for økt skatterabatt når man eier noen få aksjer eller en mindre aksjepost i en bedrift, jo har vist seg å føre til svært liten endring i bedriftens atferd, i bedriftens opptreden og i aksjeeiernes innflytelse i bedriften, kontra det som er utviklingen, nemlig et stadig større omfang av en ansiktsløs finanskapital som opptrer i en helt annen retning.