Pål Farstad (Venstre), 2015-05-26:
Jeg vil først gi honnør til saksordføreren for et grundig og godt arbeid. Et flertall i kontroll- og konstitusjonskomiteen, herunder Venstre, er gjennom ulike komitémerknader tydelig i kritikken av prosessen for tomtevalg av nytt felles sykehus for Nordmøre og Romsdal. Jeg er enig i kritikken av helseministerens håndtering av viktige deler av denne prosessen. Som en av ca. 25 000 innbyggere i Kristiansund – jeg sier ca. 25 000 innbyggere – og en av ca. 62 000 innbyggere på Nordmøre var jeg klar over hva slags reaksjoner og hva slags bråk som ville komme hvis helseministeren sto på sin beslutningsplan. Dette var en reaksjon før man visste hva som ble resultatet av styrebehandling og beslutningen til helseministeren. Helseministeren skulle ta sin beslutning fredag 19. desember etter styremøtet i Helse Møre og Romsdal den 17. desember og styremøtet i Helse Midt-Norge den 18. desember, altså tre møter i løpet av tre påfølgende dager. Derfor var jeg, i likhet med andre både i dette huset, i denne salen og flere med interesse for saken, tydelig på at det ville være uklokt av ministeren å kjøre gjennom sin beslutningsplan. Det avgjørende foretaksmøtet den 19. desember burde blitt utsatt for å sikre legitimitet til beslutningen, i det minste en breiere legitimitet. Jeg bruker begrepet «legitimitet», selv om det har vært drøftet her i dag, fordi jeg synes det er det som treffer når det gjelder det som er viktig politisk i denne saken. Det burde vært utsatt, spesielt siden det ble framsatt til dels alvorlige påstander i Helse Møre og Romsdals styremøte, slik representanten Abid Q. Raja påpekte i sitt innlegg før i dag. Det ble framsatt så mange alvorlige påstander at det åpenbart var behov for «time-out». At statsråden overhodet ikke lånte øre til dette, har alle vi som ønsket en god tomtevalgprosess, fått svi for. Hele Møre og Romsdal er skadelidende på grunn av dette, men selvsagt i størst grad de deler av fylket som denne saken gjelder mest for. Statsrådens beslutningsråkjør ble gjennomført, selv om det var meget steile fronter etter alt som kom for dagen etter at administrerende direktør, Astrid Eidsvik, i Helse Møre og Romsdal valgte å gå av, med følgende begrunnelse: «Eg opplev no i sluttfasen av arbeidet at Helse Midt-Norge har gripe inn i prosessen lokalt før mi innstilling til styret er klar. Dette tolkar eg dithen at Helse Midt-Norge ikkje har tillit til dømekrafta mi knytt til innspurten av dette krevjande arbeidet, og det gjer at eg no vel å gå av som administrerande direktør.» Dette har vært påpekt før i debatten, og jeg synes at representanten Kolberg reflekterte rundt dette på en god måte. Det er viktig å få fram disse tingene. Teksten fra Eidsvik kom altså fra en person – Eidsvik – som hadde det ledende arbeidet med sykehussaken, tomtevalgsaken, og som nøt stor respekt som helseadministrator, en person med solid integritet og som jeg absolutt har inntrykk av hadde en solid «standing» i både helsefaglige og andre miljøer i fylket. I ettertid har det kommet for dagen at det var betydelige dragkamper mellom Helse Midt-Norge og Helse Møre og Romsdal, dragkamper som sto sentralt under komitéhøringen, i komiteens behandling og i innstillingen som vi har på bordet i dag. Det ble skapt usikkerhet om hvordan en skulle tolke signaler fra helseministeren, eventuelt at det ikke skulle ha vært gitt signaler de siste utredningsmånedene fra sommeren 2014 fram til desember 2014, altså betydelig usikkerhet om hva som hadde skjedd. Bare noen uker før administrerende direktør i Helse Møre og Romsdal trakk seg, ble styreleder i Helse Midt-Norge av helseministeren bedt om å avskjedige administrerende direktør i Helse Midt-Norge. Hun lot seg ikke instruere og valgte å trekke seg, og både styreleder og daglig leder gikk av i oktober. Hun lot seg altså ikke presse. Alt dette viser at det var ugreie saker som lå bak. – Det får være min tolkning. De forhold som jeg har pekt på, kommer fram i innstillingen vi har på bordet, og har vært med i debatten. Det viser en turbulens og dragkamp mellom helsestyrene som gjorde seg gjeldende i ukene og månedene før desember 2014. Men det var først da administrerende direktør i Helse Møre og Romsdal på dramatisk vis gikk av, at saken om tomtevalg virkelig viste seg i havoverflaten. Ikke minst er dragkampen og de interne og delvis lukkede prosesser mellom Helse Midt-Norge og Helse Møre og Romsdal en viktig årsak til det spetakkelet som saken har skapt. Noe av dette er redegjort for og vist til i innstillingen og i vedleggene. Statsråden avfeide anmodningen om å ta seg bedre tid til beslutning i saken med at det ble bråk uansett, og at det var best å ta en beslutning raskt – fritt sitert. At saken nå er mer tilspisset enn noen gang, der Kristiansund kommune og andre kommuner på Nordmøre nå vurderer å prøve saken rettslig, viser at dette er mer enn en bagatellmessig lokaliseringssak. Mange føler seg, med rette eller ikke, ført bak lyset av det de mener er en prosess med vesentlige feil og mangler. Det bør bekymre statsråden at legitimiteten i beslutningen er tynnslitt hos mange. I hvert fall bekymrer det meg med tanke på hvordan Nordmøre og Romsdal skal finne en felles plattform og tillit for framtidig samarbeid, ikke bare på helseområdet, men også på andre områder der det er viktig og til dels nødvendig med samarbeid. Dette bør også bekymre statsråden, fordi det er dette som rir regionen som en mare nå. Her er det en jobb å gjøre lokalt. Her er det en jobb å gjøre sentralt. Jeg forstår at det er statsrådens håndtering av saken som er kontroll- og konstitusjonskomiteens hovedanliggende, og at det er innfallsvinkler knyttet til statsrådens opptreden og håndtering som er hovedsaken her. Men for å forstå rammene som statsråden handler innenfor, er det helt nødvendig å bringe fram de forhold som jeg har nevnt her, og som mange andre også har vært inne på tidligere. Jeg har respekt for det omfattende arbeid saksordføreren har lagt for dagen i denne saken, og jeg er også enig i store deler av det Senterpartiet, Arbeiderpartiet, SV og andre har framført av merknader. Jeg merker meg at alle partiene, unntatt Høyre og Fremskrittspartiet, kommer med kritikk av helseministerens håndtering av saken. Samtidig konstaterer jeg at det til tross for dels sterk kritikk fra deler av komiteen, ikke er noen partier som mener at statsråden har gått over alle streker. Jeg har tillit til at komiteens medlemmer og en samlet komité har vurdert saken på en grundig måte. Saken er betydelig utredet, og en omfattende åpen høring er gjennomført, en høring som Venstre var meget opptatt av å få til. Likevel står fortsatt spørsmål ubesvart og uklare for meg, om hvordan statsråden har opptrådt med hensyn til eierstyring, god eierstyring, og om han har utøvd et utilbørlig press på de underliggende styrer. Det må jeg leve med. Prosessen har vært uryddig, påpekte representanten Gunvor Eldegard, og dro linjen tilbake til 26. august, da statsråd Høie skal ha sagt at han hellet mot Molde. Ja, den uklarheten står helt sentralt for meg også: hva dette har betydd for utfallet av tomteprosessen og tomtespørsmålet.