trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-03-05:
Jeg har stilt følgende spørsmål til justisministeren: «Det meldes stadig om en økende mengde barnepornografisk materiale på Internett. Dette er gjerne nettverk med forgreininger i mange land. Det er en økende tendens til at bilder, tegninger og tekst fremstiller barn som seksuelle objekter, selv om ikke bildene viser overgrep. Når det gjelder straff for publisering av slikt materiale, er det i dag milde dommer. Hva gjør Regjeringen for å ramme alle former for bevisst befatning med barnepornografi?»
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-03-05:
Først har jeg lyst til å takke statsråden for et grundig svar. Statsråden pekte i sitt svar på at det er veldig viktig at politiet har kompetanse og hele tiden blir oppdatert, slik at de er på høyden og klarer å etterforske disse vanskelige sakene på en best mulig måte. Mitt første tilleggsspørsmål går på hvilke ressurser Kripos vil få, og hvilke ressurser Kripos har i dag for å holde tritt med den eksplosjonen vi nå ser i antall internettbrukere og den tilsvarende økte spredningen av bilder av seksuelle overgrep mot barn. Dette er på mange måter noe nytt som er kommet etter at vi fikk Internett. Spørsmålet er om politiet klarer å holde tritt med alle de nye oppgavene de blir pålagt av oss politikere. Vi har hørt om Barne-Kripos, og jeg stiller et konkret spørsmål: Hvor blir det av Barne-Kripos? Er det der? Og hva innebærer det helt konkret?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2003-03-05:
Strafferammen er også veldig viktig i denne saken. Etter det jeg er kjent med, er strafferammen for barneporno så lav at politiet faktisk ikke har muligheten til å benytte de samme etterforskningsmetodene som i alvorlige narkotikasaker, som har en strafferamme på ti år. Dette vil si at metoder som utsatt underretning ved ransaking, elektronisk sporing og kommunikasjonskontroll, som politiet fikk mulighet til å bruke gjennom den bestemmelsen som kom 3. desember 1999, kunne ha ført til en mye bedre etterforskning i barnepornosaker, men er i dag ikke mulig å benytte. Kunne det da være en idé for Regjeringen å gjøre unntak for etterforskning av barneporno eller heve strafferammen enda mer? Vi vet at statsråden går inn for å øke strafferammen til fire år. Vi vet at EU har et forslag om utvidelse til fem år, og jeg har lyst til å spørre statsråden: Hvorfor har vi kommet til nettopp fire år? Hvorfor følger vi ikke i hvert fall den linjen som EU har, med forslag om en strafferamme på fem år?
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Bekjempelse av seksuelle overgrep, herunder barnepornografi, er – og skal være – et prioritert område for politiet. Barnepornografi er i mange tilfeller også filmede overgrep mot forsvarsløse barn. Det er viktig å kunne ramme alle former for bevisst befatning med barnepornografi. Derfor har justisministeren foreslått at strafferammen for organisert befatning med barneporno økes fra to til fire år, og spørsmålet om strafferammer på dette området vil bli tatt inn i arbeidet med å utarbeide ny straffelov. I denne forbindelse vil justisministeren også vurdere om det er mulig å utforme et bedre lovverk, som kan møte de tekniske utfordringene man står overfor når det gjelder barneporno på Internett, og om det kan være mulig å fange opp huller som fortsatt finnes i lovverket. Blant annet synes det fullt mulig i dag straffritt å surfe rundt og se på barnepornografisk materiale forsettlig, uten å betale og uten å lagre dette på harddisken. Dette er med på å opprettholde et marked gjennom produksjon og distribusjon av barnepornografi. Ved Kripos er det etablert mottak for håndtering av tips om barnepornografi. Tips mottas via både telefon og e-post. Kripos bearbeider tipsene og sender informasjon til rett politidistrikt, som følger opp tipsene. Om tipsene gjelder nettsider i andre land, sendes informasjonen til politimyndighetene i de respektive land. Politiet i Norge samarbeider med kolleger internasjonalt med sikte på å finne fram til distributører av materialet og slik kunne avsløre overgripere og eventuelt hjelpe ofrene. For å bekjempe seksuelt misbruk av barn mer effektivt er det nødvendig at politiet hele tiden oppdaterer sin kompetanse, både på sedelighetskriminalitet og på IKT-kriminalitet. Kripos har også utviklet en god spisskompetanse når det gjelder avdekking og etterforskning av seksuelle overgrep overfor barn. Videre besitter Politiets datakrimsenter under Økokrim teknisk kompetanse knyttet til etterforskning av bilder på Internett samt analyseverktøy for bruk i forbindelse med elektroniske beslag. Politiets datakrimsenter er nå i ferd med å utvikle en ny datatjeneste når det gjelder databeslag i denne type kriminalitet. Tjenesten utvikles i nært samarbeid med Kripos. Dessuten må næringslivet selv ta et større ansvar for å bekjempe distribusjon av barneporno. Dette gjelder ikke minst de ulike nettilbydere som formidler digitale bilder over Internett, og betalingskortselskaper som tar seg betalt for kjøp av bilder over nettet. Justisministeren hadde i går et møte med disse to bransjene og representanter fra andre berørte departementer, hvor det ble diskutert hvordan man kunne gripe fatt i denne utfordringen. Eksempler på dette kan være mer aktivt å filtrere uønskede tjenester og å ha et nært samarbeid med politiet om videre straffeforfølging av barnepornografisk materiale.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Det som gjelder arbeid med barnepornografi, er, som jeg sa i svaret mitt, en prioritert oppgave for politiet. Likeledes er det ved Politihøgskolen det siste tiåret gjennomført jevnlige etter- og videreutdanningskurs om ulike sider ved etterforskning og iretteføring av seksuelle overgrepssaker. Kurs i IKT-kriminalitet, som er en viktig bit av bevisstgjøringen i barnepornosaker, arrangeres også. Det betyr at opplæring er veldig viktig, og det jobbes det aktivt med. Videre besitter Politiets datakrimsenter under Økokrim teknisk kompetanse knyttet til etterforskning av bilder på Internett samt analyseverktøy for bruk i forbindelse med elektroniske beslag. Dette er en viktig innsats, og teknisk satses det på dette. Når det gjelder Barne-Kripos, vil jeg sende den etterspørselen videre til justisministeren. Mitt svar på denne problemstillingen generelt er at det arbeides aktivt på et bredt område.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Her opplevde jeg at det var mange spørsmål. Det kunne vært interessant å gå i dybden på mange av dem. Jeg vil for det første si at jeg er helt enig i at strafferammen bør økes, og det er noe vi arbeider med, også i en større lovsammenheng. Det er mange måter å avdekke barnepornografi på, og det Regjeringen er opptatt av, er at vi skal gå inn på alle de områdene. Etterforskning er ett område som vi selvfølgelig er opptatt av. Men vi er også opptatt av at alle aktørene i samfunnet må være med og bidra, for her er det svært mange som faktisk og i praksis er berørt av dette, ikke minst, som jeg var innom i stad, de som har ansvaret for telenettet i Norge. Men det er viktig at de er med og bidrar til å avdekke dette, og at de ser et ansvar her. Slik jeg opplever bransjen, er de interessert i å være med og bidra til å løse dette samfunnsproblemet. Presidenten: Vi går da til spørsmål 13.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Jeg vil peke på at NSB er organisert som et aksjeselskap. Organiseringen av verkstedstrukturen i selskapet er en støttefunksjon som det er opp til styret i selskapet å beslutte endringer i. Dette ble fastlagt bl.a. ved stortingsbehandlingen av St. meld. nr. 48 for 2000-2001, Om NSB BAs virksomhet 2001-2003. Anlegget i Skien er en del av verkstedstrukturen i NSB-konsernet og har i dag 51 ansatte. Som en følge av bl.a. innfasing av nye lokaltog tas 9 eldre togsett ut av produksjon. Dette får konsekvenser for verkstedet i Skien, som fra sommeren får redusert bemanning med om lag 10 årsverk. Vedlikeholdet av de gjenværende eldre vognsettene flyttes fra Skien til Oslo. I Lodalen kan vedlikeholdet utføres på dagtid, i motsetning til i Skien, hvor de samme togene bare kan vedlikeholdes på kvelds- og nattetid. Vedlikehold er en stor kostnad i togdriften, og det er avgjørende for togets konkurransekraft i forhold til bl.a. privatbilen. Kostnaden etter flytting kan reduseres med 1 mill. kr pr. år fordi NSB sparer kvelds- og nattilleggene. Det har vært lagt til grunn i NSBs langsiktige strategi at verkstedet i Skien skulle konsentrere sitt vedlikehold om intercitytogsettene etter at de eldre vognsettene er utfaset. NSB har ingen konkrete planer om å endre dette, men selskapet foretar for tiden en vurdering av den framtidige verkstedstruktur som helhet. De ansattes organisasjoner er involvert i dette arbeidet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Det er helt korrekt at jeg er opptatt av at folk skal reise med tog. Det betyr at vi må ha gode jernbanetilbud rundt om i landet. Det betyr at NSB må drive så rasjonelt som mulig. Derfor er jeg opptatt av at NSB, gjennom styret, skal ha mulighet til å ta beslutninger som gjør at driften av virksomheten blir mer lønnsom, og at de kan tilby gode tjenester for de reisende. På den måten kan vi oppnå de overordnede målene om jernbanetransport her i landet.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Når vi bruker 1,4 milliarder kr til kjøp av tjenester hos NSB, er det fordi vi mener at jernbanetransport er viktig. Dette er et betydelig beløp. Det betyr at vi prioriterer jernbanen svært høyt. Det er en miljøvennlig transportform, som jeg ønsker at folk skal bruke. Men når vi faktisk bruker 1,4 milliarder kr, er det slik at vi legger til grunn at NSB skal drive så effektivt som mulig. De får altså 1,4 milliarder kr til kjøp av såkalte bedriftsøkonomisk ulønnsomme tjenester. Men de er lønnsomme sett i et større samfunnsmessig perspektiv.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Statens Jernbanetilsyn er tillagt myndighet til å påse at sikkerheten er ivaretatt etter jernbaneloven. Jeg er kjent med at tilsynet har foretatt en revisjon av NSB AS" ivaretakelse av trafikksikkerhet i samarbeidskonstellasjoner. Dette gjelder grenseoverskridende trafikk, der NSB er ansvarlig for virksomheten på norsk side. Det er utarbeidet en rapport der tilsynet dokumenterer at sikkerhetsstyringen i samarbeidsprosjektene er mangelfull i henhold til krav i jernbaneloven. Jeg vil understreke at så lenge NSB har ansvaret for den grenseoverskridende trafikken, forutsetter jeg at selskapet tar dette ansvaret. Dette betyr at NSB må forbedre sin kontroll med at sikkerheten er godt nok ivaretatt. Som en oppfølging av de påpekte avvik har tilsynet forutsatt at NSB oversender en plan for gjennomføring av korrigerende tiltak innen 1. april 2003. Jeg forutsetter derfor at NSB iverksetter nødvendige tiltak for å rette opp avvikene som er avdekket av tilsynet, og at en plan for dette er utarbeidet innen 1. april, slik som tilsynet har forutsatt.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Jeg er opptatt av sikkerheten, og jeg er glad for at andre også er opptatt av sikkerheten både på veg og på jernbane – og i luften for den saks skyld. Når det gjelder jernbanen, har tilsynet gått gjennom forholdene slik de er. Det er et uavhengig tilsyn, som skal gi signaler til de aktuelle aktører om hvordan tilstanden er, og be om at tiltak må bli gjennomført. Så er gjort. Jeg vil også minne om at både NSB og Jernbaneverket har ansvaret for sikkerheten på sine respektive områder i Norge, og det er selvfølgelig slik at hvis vi har grenseoverskridende trafikk, så er det ikke flagget som henger på det kjørende materiellet som betyr noe for oss, men at sikkerheten er godt nok ivaretatt. Dette arbeidet pågår, og det kommer til å fortsette.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Det er det veldig lett å gi svar på. Ja, selvfølgelig vil jeg følge med.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Blant annet på grunnlag av Sem-erklæringen utarbeidet en arbeidsgruppe nedsatt av Samferdselsdepartementet en rapport angående etablering av en felles havarikommisjon. I rapporten utgitt i februar 2002 anbefaler arbeidsgruppen at Havarikommisjonen for sivil luftfart og jernbane utvides til også å omfatte undersøkelser av vegtrafikkulykker. Arbeidsgruppen anbefaler samtidig at det utredes nærmere hvilke typer ulykker og hendelser som er aktuelle å undersøke. Ulykker i vegsektoren skiller seg betydelig fra ulykker i andre transportformer, både i omfang og i karakter. Resultatene fra denne utredningen vil foreligge om kort tid. Jeg er enig i at det er viktig å få fortgang i dette arbeidet, og tar sikte på å få etablert en utvidet havarikommisjon i 2004 som også omfatter undersøkelser av vegtrafikkulykkene. Jeg vil til slutt påpeke at det også i dag gjøres undersøkelser av ulykker i vegtrafikken. Statens vegvesen opprettet i 1999 en forsøksordning med ulykkesanalysegrupper i flere fylker. Ulykkesanalysegruppene fokuserer på hvert sitt tema. For eksempel ser man i Troms på møte- og utforkjøringsulykker og i Vestfold på motorsykkelulykker og ulykker med kryssende fotgjengere i tettbygd strøk. Analysene bidrar til en bedre forståelse av årsakene til ulykker i vegtrafikken og kan på den måten være et viktig hjelpemiddel for å finne bedre tiltak.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Det er riktig at vegtrafikkulykkene har en annen karakter enn både fly- og jernbaneulykker. Men vi er opptatt av, i og med at vi har en nullvisjon, å finne fram til årsakene til ulykkene og dermed kunne få en videre kunnskap i forhold til å ta i bruk de rette tiltakene. Vi har allerede, som jeg nevnte i mitt hovedsvar, analysegrupper i gang nettopp for å gi oss bedre kunnskap. Vi har imidlertid ikke tid til å vente på svar på alle analysene. Det er mange komplekse årsaker til at ulykker skjer. Vi må gripe fatt i det vi vet, at det er behov for både opplæring, gode holdninger, utbedringer av vegnettet, osv. Alle de områdene må vi gripe fatt i når vi årlig skal prioritere tiltak. Men vi må også ha en kunnskap om hvorfor ulykkene skjer.
Torild Skogsholm (Venstre), 2003-03-05:
Den spesielle oppmerksomheten som blir etterspurt, er nettopp det vi griper fatt i her. Vi ønsker å utvide Havarikommisjonen, fordi det her kan komme fram kunnskap som kan hjelpe oss både på jernbanesiden, på luftfartssiden og på vegsiden, til tross for at ulykkene har forskjellig karakter. Jeg er enig i at vi har behov for å se helt spesielt på vegtrafikkulykkene, uansett, og derfor har vi allerede startet en del grupper på dette området. Jeg vil også tro at det er ganske naturlig å knytte til kommisjonen analysegrupper som fortsatt tar for seg spesielle emner innenfor vegtrafikk. Det er helt rett at vi har behov for mer kunnskap. Vi har etablert grupper, og vi kommer til å etablere mer aktivitet på dette området, nettopp for å ivareta behovet for mer kunnskap.
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-03-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Styret i NSBs vedlikeholdsselskap Mantena foreslo den 13. februar d.å. å flytte vedlikeholdet på 9 av 26 togsett fra Skien til NSB-verkstedet i Lodalen i Oslo. NSBs konsernsjef Einar Enger skrev imidlertid i telemarksavisene den 7. november 2002: «Verkstedet i Skien står inne med full aktivitet i våre budsjetter for 2003.» Ser statsråden det som god distriktspolitikk å samle alt vedlikehold av togsett i Lodalen i Oslo, og hva vil statsråden gjøre for å redde verkstedet i Skien, som kostet 300 mill. kr i 1997?»
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-03-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg vil minne om at det er fem år siden det ble gjort en investering på 300 mill. kr for å få et topp moderne verksted på plass. Statsråden sier at en har samtaler med de ansatte, men det er faktisk ikke bare de ansatte som oppfatter at det er en nedprioritering av NSB i dette viktige området. Vi ser at reisende velger buss framfor jernbane som et resultat av at en får et dårligere jernbanetilbud. Spørsmålet mitt er: Er ikke statsråden urolig for den negative utviklingen som jernbanen har, som jeg opplever står i sterk kontrast til målet i Nasjonal transportplan om en mer miljøvennlig transport?
Rune J. Skjælaaen (Senterpartiet), 2003-03-05:
Statsråden nevner lønnsomhetskravene. NSB er gjort om til et AS, og på en måte er mye av styringen over NSB flyttet bort fra statsråden og til styret. Jeg vil gjerne stille spørsmål om det ikke er andre ting enn lønnsomhetskrav som skal danne grunnlag for hvordan en velger å satse på en så viktig infrastruktur som jernbanen er i vårt land. Jeg antar at statsråden også vet at jernbanen har en viktig funksjon, det håper jeg hun vil si, og at ikke lønnsomhetsbegrepet skal styre det som jernbanen gjør, fullt ut.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-03-05:
Jeg ønsker å stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «Statens jernbanetilsyn retter kraftig kritikk mot NSB pga. manglende sikkerhet når svenske tog med svensk personell trafikkerer norske skinner bl.a. på Kongsvingerbanen. Er statsråden klar over dette, og hva vil statsråden gjøre slik at sikkerheten blir optimal?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-03-05:
Jeg takker statsråden for svaret, som viser at statsråden er klar over de problemene som er – og forhåpentligvis kommer det ikke flere i ettertid. Det har vært tilløp til nestenulykker hvor svenske tog har kjørt på rødt – det har altså ikke vært grønt. Om det er menneskelige ting som har forårsaket det, om det er opplæringen som er mangelfull, eller om det er andre ting, skal ikke jeg si så mye om. Det virker som om opplæringen kan være noe mangelfull i forhold til den man har i Norge. Man skulle tro at for å trafikkere norske skinner burde det være samme opplæring, med samme krav, uansett hvem som trafikkerer dem. Jeg vil presisere at jeg absolutt ikke er imot at utenlandske tog bruker norske skinner, med folk fra andre nasjoner enn Norge, selvfølgelig, men det handler om sikkerhet og sikkerheten for de reisende.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2003-03-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Avslutningsvis vil jeg nok en gang spørre om statsråden vil forfølge saken, altså følge med på hva som skjer etter 1. april 2003, slik at sikkerheten for de kjørende blir god, altså bedre enn den er i dag.
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-03-05:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «Fra 2001 til 2002 økte antall drepte i trafikken fra 275 til 307. På bakgrunn av bl.a. dette har NAF tatt til orde for at det bør opprettes en veitrafikkens ulykkeskommisjon. En slik ulykkeskommisjon skal kunne analysere ulykker, kartlegge fakta og årsakssammenhenger, og foreslå og fremskaffe nødvendige virkemidler til ulykkeforebyggende tiltak. Vil statsråden støtte et forslag om å gi veitrafikken en egen ulykkeskommisjon, eller andre ordninger som kartlegger veitrafikkulykker?»
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-03-05:
Jeg takker statsråden for svaret, som gir til kjenne at det arbeides med dette viktige saksfeltet. En felles havarikommisjon kan for sivil luftfart og jernbane selvfølgelig være bra. Men når det nå antydes at dette også kan utvides til å omfatte veitrafikken, er det grunnlag for å stille seg noe tvilende til om dette kan være med på å fange opp alle de ulykker som finner sted utover det ganske land på våre veier. Jeg frykter i denne situasjonen at veitrafikkulykker med bil kan bli en nedprioritert oppgave. Denne typen ulykker har jo ikke den samme dramatikken over seg som f.eks. en flyulykke. Når antallet ulykker nå er så stigende på vei, så er dette et alvorlig signal til oss, og vi må stille oss spørsmålet: Hva er årsaken? Er det gamle og trafikkfarlige biler? Er det manglende opplæring? Er det økende aggressivitet i kjøremønsteret? Eller er det dårlige veier? Og i den forbindelse kunne jeg godt tenke meg å spørre: Er det ikke ut fra disse forhold behov for at vi får en egen havarikommisjon for bil?
Odd Holten (Kristelig Folkeparti), 2003-03-05:
Jeg takker statsråden for svaret. Det som er mitt anliggende, og det jeg frykter for, er at når det gjelder ulykker på veiene, kan de fort bli nedprioritert i forhold til de tunge, store ulykkene som ofte skjer på jernbane og med fly. Tunge organisasjoner som NAF og Motorførernes Avholdsforbund sier at vi bør komme på offensiven i forhold til dette spørsmålet. Da er mitt spørsmål: Er det ikke mulig å tenke seg at vi i hvert fall kunne ha hatt en undergruppe som spesielt kunne overvåke forhold i veitrafikken? Det må jo være en årsak til at vi har denne betydelige økningen. Jeg mener det er en økning som er helt uakseptabel, og som jeg håper statsråden har forståelse for må få spesiell oppmerksomhet.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-03-05:
Jeg skal få stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «Østfold fylkesting har vedtatt å søke om forsøk med enhetsfylke. Det er gitt ulike signaler fra Kommunal- og regionaldepartementet om hvorvidt et slikt forsøk også kan omfatte overføring av oppgaver fra fylkesmannen til fylkeskommunen, med unntak av klage- og tilsynsoppgaver. Vil statsråden godkjenne forsøk med enhetsfylke som innebærer at andre oppgaver enn rene klage- og tilsynsoppgaver kan overføres fylkeskommunen, og slik at fylkeskommunens rolle som regional utviklingsaktør kan styrkes i et slikt forsøk?»
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-03-05:
Jeg takker for svaret. Statsråden sier at det ikke er gitt uklare eller ulike signaler, men det oppfattes i hvert fall slik i Østfold fylkeskommune. I søknaden som ble sendt 4. oktober, tok man utgangspunkt i departementets invitasjonsbrev, hvor det bl.a. ble understreket at alle fylkesmannens oppgaver i utgangspunktet skulle inngå i forsøket og i enhetsfylket, med unntak av klage- og tilsynsoppgaver som skal organiseres i en egen statlig boks. På den bakgrunn la Østfold fylkeskommune vekt på å kunne samle regional utvikling, regional tjenesteyting og regional forvaltning i én enhet under folkevalgt styring. Det har også vært kontakt bl.a. med KS. I Østfold fylkeskommune oppfattes det som at man har snevret inn mulighetene for å overføre oppgaver, for så vidt i tråd med det statsråden nå svarte. Så jeg vil bare be statsråden bekrefte at det i praksis ikke vil være noen oppgaver som kan overføres, og at det er en ren forenkling av det administrative nivå.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-03-05:
Bare en liten kommentar. Jeg takker for svaret, som jeg tror er klargjørende, men nok dessverre ikke i tråd med det man fra Østfold fylkeskommune hadde sett for seg og ønsket av muligheter for at også dette forsøket kunne innebære en styrking av fylkeskommunens muligheter, ikke som overkommune, men som regional utviklingsaktør.
Erna Solberg (Høyre), 2003-03-05:
I St.meld. nr. 19 for 2001-2002 la Regjeringen frem sin tilråding om oppgavefordelingen mellom stat, fylkeskommune og kommune. Bakgrunnen for vurderingen var Sem-erklæringens utsagn om at fylkeskommunen ikke må bli til en overkommune, at endringer i oppgavefordelingen må bidra til en reduksjon av byråkrati, og at avgjørelser skal fattes så nær dem det angår som mulig. Stortinget sluttet seg til Regjeringens syn ved behandlingen av meldingen i fjor. Konkret ble det i meldingen lagt til grunn at ansvaret for den statlige regionale miljøvern- og landbruksforvaltningen hos fylkesmannen ikke skulle overføres til fylkeskommunen som foreslått av den forrige regjeringen, nettopp fordi dette ville gitt fylkeskommunen en slik uønsket overkommunal rolle. I stedet ble det lagt opp til at oppgaver på områdene miljøvern og landbruk som krever lokalt folkevalgt skjønn, skal overføres til kommunene. Stortinget gav også sin tilslutning til å åpne for to typer forsøk: forsøk med kommunal oppgavedifferensiering og forsøk med enhetsfylke. Etter mitt syn er det redegjort tilstrekkelig klart for forutsetningene for forsøk med enhetsfylke i St.meld. nr. 19. Forutsetningene er også gjentatt i invitasjonsbrev og i tilbakemeldingen til søkerne i første søknadsrunde. Jeg kan ikke se at departementet har gitt ulike signaler om dette, slik spørsmålsstilleren hevder. Enhetsfylke betyr en sammenslåing av fylkesmannsembetet og den fylkeskommunale administrasjonen under én felles administrativ leder. Formålet er å forenkle og effektivisere administrasjonen på regionalt nivå. Forsøkene dreier seg i utgangspunktet ikke om endringer i oppgavefordelingen. Det fremgår klart av invitasjonsbrevet at forsøk med enhetsfylke vil bli gjennomført i tråd med prinsippene for oppgavefordelingen, og det vises særskilt til at fylkeskommunen ikke bør bli en overkommune. Da hovedtyngden av de gjenværende oppgavene hos fylkesmannen har en overkommunal karakter, betyr dette at det ikke er aktuelt som en del av forsøket med enhetsfylke å gi fylkestinget økt politisk innflytelse over disse oppgavene. Jeg utelukker imidlertid ikke at det finnes enkelte oppgaver under fylkesmannen som har utviklingskarakter, og som derfor kan vurderes lagt under fylkespolitisk styring. Jeg vil likevel understreke at hensikten med forsøket med enhetsfylke er å avdekke om det skapes mindre byråkrati og bedre beslutningsgrunnlag ved å samordne fylkesmannsembetet og fylkeskommunens administrasjon. Det er altså ikke en overføring av oppgaver som er hensikten med forsøket, men å få frem synergieffekter og styrke samarbeidet på regionalt nivå.
Erna Solberg (Høyre), 2003-03-05:
Det kan nok være noen enkeltoppgaver, ikke minst i krysspunktet mellom fylkeskommune og fylkesmann, som er vesentlige også i forhold til utviklingsaktørrollen. Der vil det være mulighet for at de direkte eller indirekte vil komme inn under en fylkeskommunal beslutning. På noen områder er det også dobbeltarbeid i forhold til deler av planprosessene, slik som planarbeidet er i dag. Derfor kan det gjelde oppgaver på noen områder. Men utgangspunktet for hele forsøket var en forenkling, ikke det å flytte oppgaver eller utprøve en modell hvor fylkeskommunene skulle få større beslutningsområde. Jeg vet at ambisjonene for mange fylkeskommuner har vært å omgjøre Regjeringens og Stortingets vedtak om oppgavefordelingen. Det så vi også av forsøkene det ble søkt om knyttet til differensiert oppgaveløsning. Men det er ikke det som er formålet. Formålet her er å samordne administrasjonene, skape bedre beslutningsgrunnlag, skape forenklinger, og ikke å flytte på oppgaver.
Erna Solberg (Høyre), 2003-03-05:
Jeg føler nok kanskje at fylkeskommunene har vært veldig mye mer opptatt av å tilta seg nye myndighetsoppgaver enn å utforske utviklingsaktørrollen som den politiske rollen den faktisk er, med mulighet til å påvirke dynamisk med de virkemidler som man i dag sitter igjen med. Jeg synes det er viktig at vi understreker hva enhetsfylke egentlig er et forsøk på. Det er et forsøk på å gjøre administrasjonen enklere. Det er mulig at det har vært laget andre ambisjoner for det rundt omkring. Men jeg tror ikke vi kan skylde på at det er andre signaler som har kommet fra Regjeringen, enn det som har stått i St.meld. nr. 19.
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-03-05:
«Verden er inne i en spent situasjon, og av erfaring vet vi at det i slike situasjoner er viktigere enn noen gang at folkerettslige og juridiske problemstillinger er avklart. Venstre ønsker derfor en klargjøring av retningslinjene for norsk deltakelse i flernasjonale militæroperasjoner, en problemstilling som Amnesty Norge bl.a. har vært opptatt av. Hvordan kan statsråden sikre at norske styrker følger norske internasjonale forpliktelser hvis de opererer under andre lands kommando?»
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-03-05:
Tusen takk for et godt svar. Vi vet at i de internasjonale operasjonene som skjer, er det større og større grad av integrerte kommandoer. Vi ser også at land har ulike tolkinger. Derfor er jeg veldig glad for at statsråden har det klare svaret som hun har. Men det er et spørsmål som jeg ønsker å ta opp. Hvis det skjer overgrep, er det de soldatene som opplever dette, som også skal varsle. Det kan av og til være en tung jobb å varsle overgrep fra andre nasjoners soldater som man egentlig er på samme parti som. Spørsmålet mitt er om ministeren kan forsikre meg om at våre norske soldater har bakking for også å melde overgrep på en god måte.
Trine Skei Grande (Venstre), 2003-03-05:
Jeg takker for svaret, som jeg er glad for.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-03-05:
Jeg deler fullt ut representanten Skei Grandes syn på viktigheten av å klargjøre folkerettslige problemstillinger når norske styrker deltar i flernasjonale operasjoner. Deltakelse i flernasjonale operasjoner vil nesten alltid innebære at ulike land har ulike folkerettslige forpliktelser eller ulik tolkning av de samme forpliktelsene. Innenfor NATO er dette meget velkjent. Rettslig «interoperabilitet» ved deltakelse i utenlandsoperasjoner er derfor et saksfelt som Forsvarsdepartementet og Forsvaret har hatt fokus på i lang tid. Å sikre at krig eller væpnet konflikt føres innenfor rammene av internasjonal humanitær rett og internasjonale menneskerettigheter er en overordnet målsetting. Og det skal ikke herske noen tvil om at norske styrker forholder seg til norsk lov og norske folkerettslige forpliktelser, selv om de er stilt under en internasjonal organisasjons eller annen nasjons operative kommando. Fire forhold gjør meg trygg på dette. For det første: Når Norge deltar i koalisjonsoperasjoner under annet lands ledelse og kommando, slik som i Afghanistan, settes det som et ufravikelig vilkår for deltakelsen – normalt i forbindelse med avgivelse av kommando – at de norske soldatene er under norsk jurisdiksjon og ikke kan settes til oppdrag som innebærer brudd på norsk lov eller norske folkerettslige forpliktelser. Ytterligere vilkår og begrensninger vil også etter omstendighetene kunne oppstilles. For det annet: Det vil alltid være slik at reglene for militær maktbruk, såkalte «Rules of Engagement», gjennomgås og fastsettes av norske myndigheter for å forsikre oss om at maktanvendelsesreglene er i samsvar med norsk rett og norske internasjonale forpliktelser. For det tredje: Ofte vil vi ha norsk personell i kommandokjeden, med særlig ansvar for å sikre at norske styrker ikke gis eller gjennomfører oppdrag som innebærer brudd på norske forpliktelser. De norske offiserene som tjenestegjør i luftoperasjonssenteret på Agram i Afghanistan, representerer et godt eksempel på dette, som kalles en «red card»-mulighet, eller rødt kort-mulighet for operasjonen. For det fjerde: Norske styrker er godt trent i å opptre i samsvar med norske internasjonale forpliktelser. Styrkene blir orientert om Norges internasjonale forpliktelser og eventuelle restriksjoner før utreise. I tillegg vil jeg understreke at norske soldater får generell opplæring i internasjonal humanitær rett, herunder norske internasjonale forpliktelser som kan skille seg fra andre lands forpliktelser. Utdanningen skjer både separat og ved at folkerettsfaget inngår som elementer i andre militære fag. I sin praktiske og teoretiske utdanning samarbeider også Forsvaret med eksterne aktører, som f.eks. Røde Kors. Jeg er derfor trygg på at de problemstillinger som spørreren tar opp, er grundig og betryggende ivaretatt.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-03-05:
Det formelle utgangspunktet er selvsagt at hvert land har ansvar for eget personell, og vi har ikke et formelt ansvar for hvordan andre land gjennomfører sine operasjoner. Men også dette formelle utgangspunktet må modifiseres når man snakker om rapportering av eventuelle overgrep som andre lands styrker begår. I en felles artikkel 1 i Genèvekonvensjonene heter det at de «kontraherende parter forplikter seg til å respektere og sikre respekt» for konvensjonene. Å sikre respekt for konvensjonene kan etter omstendighetene gi en handleplikt for både å forhindre og i ettertid rapportere om overgrep begått av andre lands personell. Norske styrker er undergitt instruks om å rapportere mulige brudd på Genèvekonvensjonene og andre folkerettslige forpliktelser. Og det skjer som et ledd i den generelle tilbakerapporteringen fra den norske kontingenten til norske myndigheter. Det er også innarbeidet rutiner for debrifing av militært personell ved hjemkomst.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-03-05:
Jeg skjønner av spørsmålsstillingen at representanten Halvorsen i utgangspunktet er interessert i Forsvarets spesifikke tiltak for å hindre arbeidsledighet blant nydimitterte soldater. Først vil jeg likevel bare minne om at Regjeringen også har foretatt en rekke grep for at alle arbeidsledige, også de nydimitterte soldatene, skal komme raskt tilbake i arbeid. Aetat er styrket med over 400 stillinger, og vi har styrket tiltaksnivået med 1 600 plasser i forhold til i fjor. I tillegg har Regjeringen fått vedtatt et stramt budsjett, som legger grunnlaget for lavere rente og kronekurs og dermed lavere arbeidsledighet. Økningen i arbeidsledigheten rammer likevel også nydimitterte soldater. Regjeringen har som en klar målsetting at dimitterte soldater ikke skal komme dårligere ut med hensyn til arbeidsledighet enn de som ikke gjennomfører førstegangstjeneste. Forsvaret gjennomfører derfor allerede flere tiltak for å legge forholdene til rette for en best mulig overgang til arbeid eller utdanning. En ting som er viktig, er at innkallingene legges opp slik at det er mulig å påbegynne et studium både om høsten og etter jul. Soldatene kan i tillegg søke om inntil åtte ukers førtidsdimisjon for arbeid og utdanning. Voksenopplæringen i Forsvaret er vårt viktigste instrument for å tilføre og heve den sivile kompetansen hos vernepliktige, vervede og kontraktsbefal. Voksenopplæringen tilbyr derfor kurs i fag fra videregående skole, universitetsstudier og fjernundervisning, jobb- og fritidsrelaterte kurs, i tillegg til å yte hjelp til soldater med lese- og skrivevansker eller matematikkvansker. I de tilfeller Voksenopplæringen i Forsvaret ikke har eget kurs eller opplæringstilbud, tilbys soldatene stipend til dekning av utgifter. Voksenopplæringen må likevel, som all annen virksomhet i Forsvaret, effektiviseres og tilpasses framtidens krav. Voksenopplæringen vil imidlertid ha høy prioritet, med fokus på de opplæringstiltak som gir størst kompetansegivende effekt. Samarbeidet mellom Aetat og Voksenopplæringen i Forsvaret er også godt. I tillegg til regelmessige møter med orienteringer om utviklingen på arbeidsmarkedet mottar Forsvaret kvartalsvise rapporter som viser dimitterte soldaters situasjon på arbeidsmarkedet, for å kunne følge situasjonen nøye. Jeg ønsker også å styrke samarbeidet med aktører utenfor Forsvaret. For tiden har vi et interessant prosjekt med Aetat i Hordaland, der 15 vernepliktige tilbys opplæring, praksis og fast jobb i bedrifter innenfor byggebransjen. Disse tiltakene vil samlet være med på å bekjempe ledigheten blant nydimitterte soldater. Jeg er glad for at problemstillingen blir tatt opp, og kan forsikre om at vi har den samme ambisjon om praktisk handling for å få tallet så lavt som mulig.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-03-05:
Jeg vil først ta fatt i et av premissene for spørsmålet, nemlig at bare 20 pst. gjennomfører militærtjenesten. Det tallet kan jeg ikke gå god for. Det er litt lavere nå i en omstillingsperiode enn det er normalt, men det er et mål at ca. 50 pst. skal gjennomføre. Det står fast og vil også være mulig å realisere når omstillingsperioden er over. Jeg håper også at de tiltakene jeg skisserte i mitt første svar, viser at de ledige som er nydimittert, ikke stiller bakerst i ledighetskøen, men at de tvert imot har en del spesifikke tiltak rettet mot seg som de som ikke har gjennomført førstegangstjenesten, ikke har. Samtidig har representanten Halvorsen rett i at det har vært en reduksjon i budsjettet for voksenopplæringen. Det har sin forklaring i at man nå søker å rette disse tiltakene inn mer spesifikt mot grupper av nydimitterte soldater, og at man også øker samarbeidet med private aktører utenfor Forsvarets voksenopplæring.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2003-03-05:
Når det gjelder vernepliktens framtid, føler jeg at det riktigste stedet å behandle den er i fireårsproposisjonene som framlegges for Stortinget, fordi det er et så pass stort og prinsipielt spørsmål at Stortinget bør ta stilling til det i en helhetlig sammenheng. Sist vi hadde fireårsbudsjettet til behandling i Stortinget, var det et krystallklart flertall i Stortinget for å opprettholde verneplikten. Samtidig deler jeg spørrerens klare prioritering av at det skal lønne seg å gjennomføre verneplikten, og at statushevende tiltak er viktig. I den militærfaglige utredning som forsvarssjefen nå foretar, og som vil bli lagt fram for departementet i slutten av november, er det helt klart at ulike statushevende tiltak må søkes innarbeidet i en slik langsiktig plan. De kostnadsmessige konsekvenser av det vil vi måtte framlegge i de årlige statsbudsjetter, men min klare ambisjon er også at den fireårsplanen som vi håper å kunne presentere for Stortinget neste vår, skal inneholde en totalpakke både for vernepliktens framtid og for hva vi gjør konkret med statushevende tiltak.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-03-05:
Jeg har følgende spørsmål til vår fiskeriminister: «I Skagerrak utenfor Arendal i Aust-Agder ligger et av verdens største deponi for kjemiske masseødeleggelsesvåpen. Rundt 40 skip med om lag 170 000 tonn livsfarlig tysk giftgassammunisjon av ulike typer ble dumpet her i 1945-47. Det er snakk om uhyre livsfarlig kjemisk ammunisjon, som selv ikke Hitler torde ta i bruk. Enkelte frykter nå at alvorlige ulykker kan skje med den rustne ammunisjonen, ved f.eks. fiske i området. Har myndighetene god nok kontroll med dette, og garanterer man for sikkerheten?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-03-05:
Jeg takker for svaret. Grunnen til at jeg tar denne saken opp med statsråden, er at mye tyder på at det har foregått trålfiske midt i denne livsfarlige dumpingplassen for kjemisk stridsammunisjon, der anslagsvis 170 000 tonn kjemisk stridsammunisjon ligger strødd utover havbunnen. Det viser seg altså at det midt i kanskje et av verdens største deponier for kjemisk stridsammunisjon har foregått trålfiske. Samtlige vrak som ble undersøkt, hadde rester av trålnøter på seg, og jeg synes det er særdeles alarmerende. Man kan jo bare tenke seg hva som kan komme til å skje hvis dette får fortsette. Risikonivået ved fiske i dette området er etter mitt syn ikke godt nok avklart. Her ligger det altså 36 eller 40 skip, eller hvor mange det måtte være, men bare 18–19 av dem er lokalisert. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva vil statsråden gjøre for å lokalisere også de skipene som vi ennå ikke eksakt vet hvor befinner seg på havbunnen i Skagerrak?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2003-03-05:
Jeg vil gjerne få stille et oppfølgingsspørsmål. Jeg ble litt i tvil med hensyn til om statsråden er klar over at det faktisk ble funnet trålposer på samtlige av de fire skipsvrakene som ble undersøkt sist høst. Det viser klart at her har det vært et til dels betydelig, om ikke omfattende, fiske, og det er det som er årsaken. Vi er alle enige om at dersom dette ligger i ro på havbunnen, vil det ikke utgjøre noen stor fare, men når det er muligheter for at denne stridsammunisjonen eventuelt kan komme inn i en trålpose, og det er påvist ved at det faktisk har foregått trålfiske her, synes jeg det er meget alarmerende. Jeg mener at her må noe gjøres. Jeg vil da spørre: Kjenner ikke statsråden til at det er funnet trålposer på samtlige av de fire vrakene som ble undersøkt? Kjenner statsråden til dette, eller gjør han det ikke?
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-03-05:
I 2002 gjennomførte Statens forurensningstilsyn, SFT, i samarbeid med Forsvarets forskningsinstitutt, FFI, en tilstandsundersøkelse av skip med kjemiske stridsmidler dumpet i Skagerrak etter den andre verdenskrig. Antall skip som ble senket, er noe uklart, men mest sannsynlig er det 36 skip i den norske delen av Skagerrak. Hittil er 15 vrak funnet. Tilstandsundersøkelsen viste av vrakenes tilstand er stabil og lite endret i forhold til den siste undersøkelsen som ble foretatt i 1989. Analyser viser ingen spor av kjemikalier i de vannprøver som ble tatt lokalt rundt vrakene. Det er minst risiko både for mennesker og miljø dersom skipsvrakene blir liggende i ro. Dette er hovedkonklusjonen som SFT og FFI har trukket i sin sluttrapport, som altså er fra i fjor. Etter overføringen av ansvaret for statens beredskap mot akutt forurensning fra SFT til Kystverket 1. januar 2003, er det Kystverket som er ansvarlig myndighet for den videre oppfølging av denne saken. Ut fra dette vil jeg følge opp denne saken og be Kystdirektoratet nå vurdere nærmere de tiltakene SFT har anbefalt. SFT anbefaler som nevnt at de undersøkte vrakene og ammunisjonen med kjemiske stridsmidler bør bli liggende der de nå befinner seg. Skipene er dumpet på 600 til 700 meters dyp. Det er liten sannsynlighet for at kjemiske stridsmidler lekker ut fra granater som blir liggende i ro inne i skipsvrak på havbunnen. Det er derimot stor risiko forbundet med aktiviteter som kan forflytte eller påvirke vrakene og ammunisjonen som ligger spredt utover havbunnen. SFT anbefaler videre at aktivitet på havbunnen, bl.a. fiske, må forbys i et 18 km x 6 km stort område. Jeg vil be Kystdirektoratet i nært samarbeid med Fiskeridirektoratet og andre berørte å vurdere etablering av en forbudssone som er noe større enn det området på 14 km x 4 km som i dag er avmerket på sjøkartene. I tillegg vil jeg be Kystdirektoratet vurdere hvordan man bør gå fram med hensyn til lokalisering av de øvrige vrakene, antakelig 21 i norsk sone, slik at en oppdatert risikosone kan vurderes. Det vil også være naturlig å vurdere undersøkelser av sedimenter og marine organismer på lokaliteter der ødelagte vrak og ammunisjon er eller blir påvist på havbunnen. Under forutsetning av at skipsvrak og ammunisjon blir liggende i ro på havbunnen, vurderer SFT det ikke som nødvendig med ytterligere tilleggsundersøkelser med det første. Korrosjonsprosessen går sakte dersom vrakene ligger i ro. Sakte korrosjon av granater og gradvis utlekking av stoff til vann og sedimenter kan ifølge fagekspertisen skje uten særlig risiko for miljøet, da de fleste stridsmidlene brytes raskt ned til ufarlige stoffer eller de er tungtløselige. La meg avslutningsvis understreke at området hvor de senkete vrakene ligger, er tegnet inn på sjøkartene, og fiskerne er gjennom dette orientert om de farvann hvor det kan medføre fare å utøve fiske. Jeg har i tillegg bedt Kystverket sørge for at det gis best mulig informasjon til fiskerne og andre berørte om hvorledes en skal forholde seg dersom fiskeredskap likevel kommer i kontakt med kjemiske stridsmidler.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-03-05:
Først er det kanskje viktig å ha klart for seg at der hvor vrak er kjent, har man på kartene avmerket at her er det risiko. Derfor forutsetter jeg at fiskerne har respekt for dette, men jeg skal bringe videre de opplysninger som her er kommet, om at man mener å kunne dokumentere at det har foregått trålfiske. Det er i så fall sett fra min side uansvarlig når det på kartene er avmerket at her er det risiko. Samtidig viste altså de siste undersøkelsene at det er ikke er påvisbar forurensning, hvilket man jo skulle tro ville være sannsynlig hvis det har foregått utstrakt tråling i disse områdene. Når det så gjelder hva som vil bli gjort for å klargjøre hvor eventuelt de 21 skipene som man tror mangler, er, viser jeg til det jeg sa: Vi har bedt Kystdirektoratet og Kystverket om å vurdere hvordan man kan sette i verk tiltak for å avdekke det.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2003-03-05:
Jeg kjenner til disse påstandene. Min konklusjon gikk på at så lenge det ikke er påvisbar forurensning, har ikke dette hatt en skadevirkning som de facto har gitt negative konsekvenser. Men enhver aktivitet på disse feltene øker risikoen. Som jeg sa i mitt første svar: Det beste som kan skje, er at dette ligger i ro. Som jeg redegjorde for i mitt første svar, har jeg satt i gang en rekke prosesser i forhold til Kystverket, som er ny myndighet, til å vurdere også de anbefalinger som SFT kom med, om dette er tilfredsstillende. Vi skal iverksette tiltak for å vurdere hvordan vi eventuelt skal avdekke de fartøyene som ikke er funnet. Dette tas svært på alvor, og i så måte har spørreren og jeg felles interesser.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2003-11-25:
Da det i denne saken foreligger en enstemmig innstilling fra komiteen, skal jeg ikke bruke så lang tid. Dette lovforslaget begrunnes med behovet for en klargjøring av hjemmelen til å delegere myndighet utover de ordinære rammer i forbindelse med gjennomføring av strømrasjoneringstiltak. Regjeringen foreslår at man i tillegg innfører særskilt hjemmel for at rasjoneringsmyndigheten kan delegere myndighet til Kraftforsyningens beredskapsorganisasjon. Lovendringsforslaget har vært ute på høring i en rekke instanser, og høringsinstansenes syn er gjort kjent for komiteen. Som jeg sa innledningsvis, støttes lovendringen av en enstemmig komite. Den situasjonen vi hadde sist vinter, hvor vi så vidt unngikk rasjoneringstiltak, viste hvor sårbart også det norske forsyningssystemet er. Den situasjonen vi hadde, må imidlertid ikke være noen overraskelse for noen, da det gjennom mange år har kommet advarsler fra den fremste ekspertisen vi har på området, nemlig fra både Statnett og NVE, om at det stadig økende gapet mellom tilbud og etterspørsel på kraft fort kunne bringe oss i en kritisk situasjon. Når jeg selv og andre fra Fremskrittspartiet gjennom en årrekke har advart mot det samme fra denne talerstol, har vi åpenbart talt for døve ører. Lite og ingenting er dessverre blitt gjort for å øke produksjonen og bedre kraftbalansen. Regjeringer og stortingsflertall har isteden gjennom mange år grepet aktivt inn i kraftmarkedet og hindret en nødvendig økning i kraftproduksjonen. En slik energipolitikk, eller rettere sagt manglende energipolitikk, er den direkte årsaken til den eksplosjonsartede utviklingen vi har hatt i strømprisene, i tillegg til den risiko vi har for en utkopling og rasjonering. Jeg vil bare til slutt tilføye at det er meg komplett ubegripelig at en energistormakt som Norge, som nærmest flommer over av energi, har klart å rote det til for seg på denne måten.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-11-25:
Flertallet har i sine merknader uttrykt bekymring for den dispensasjonspraksis som i dag utøves når det gjelder utdanningskrav til tjenesteutøver. Når det nå bare skal stilles utdanningskrav til den ene av tjenesteutøverne, hva har statsråden tenkt å gjøre for å stramme inn den relativt liberale dispensasjonspraksisen som har vært på området?