trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Svein Flåtten (Høyre), 2011-11-16:
Det er fint at finansministeren står. Finansieringsordningen gjennom Eksportfinans har vært helt sentral for norske verft og norsk leverandørindustri gjennom mange år. Grunnen er at uten den vil det være vanskelig å nå opp i den internasjonale konkurransen om de virkelig store kontraktene på f.eks. skip og borerigger, ikke minst nå som vår konkurransekraft på arbeidsintensive arbeidsplasser – dette gjelder tusener av arbeidsplasser over hele landet – er i ferd med å svekkes. Denne ordningen med eksportfinansiering er nå i ferd med å bli dramatisk redusert som følge av at regjeringen mener det ikke er grunnlag for å gi Eksportfinans varige unntak fra de nye reglene i EUs kapitaldekningsdirektiv. Det ser heller ikke ut som man vil prøve. Det strømmer inn med bekymringsmeldinger fra både enkeltbedrifter og organisasjoner over hele landet. Finansministeren har inntatt en bastant holdning til at det ikke er grunnlag for å gi varige unntak. Men Finanstilsynet, som fører kontroll med denne type virksomhet, mener i et brev til Finansdepartementet – et brev som i utgangspunktet ikke var offentlig kjent – at det er mulig å gjøre unntak på bakgrunn av den spesielle rollen Eksportfinans har for norsk eksportfinansiering. Det samme mener faktisk to uavhengige juridiske rapporter som er lagt frem denne uken. Mye tyder altså på at det finnes et handlingsrom til beste for norsk eksportindustri i denne saken, et handlingsrom som det ikke engang tyder på at regjeringen vil prøve å benytte. Da blir det uunngåelige spørsmålet til finansministeren: Hva er hans begrunnelse for å mene at det verken er formelt eller såkalt reelt grunnlag for å prøve å benytte det handlingsrommet som 17 EU-land har benyttet, som Finanstilsynet mener det er grunn for, og som to uavhengige rapporter mener det er grunnlag for?
Svein Flåtten (Høyre), 2011-11-16:
I motsetning til statsråden mener jeg at realiteten i saken er situasjonen for norske verft og tusener av arbeidsplasser i dette landet. I dag har det i denne spørretimen vært mye snakk om garantier, og jeg ser at det særlig løper arbeiderpartirepresentanter rundt og sier at ingen skal bli skadelidende av den situasjonen som er oppstått. Det er en betydelig garanti, etter min oppfatning. Flere har vært ute og sagt det. Det virker som om det nærmest bare er å slå på tråden til nærings- og handelsministeren og hans statssekretær for at noen skal ordne opp i dette. Hvordan vil finansministeren i praksis arrangere det at ingen skal bli skadelidende, når man vet at det hver dag kanskje tapes kontrakter, og at det er problemer med igangværende kontrakter, nettopp på grunn av at dette nå ikke fungerer slik som det tidligere fungerte? Det er en interessant garanti å få svar på.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2011-11-16:
Den tvilen som finansministeren mener ikke er til stede, er åpenbart til stede hos de store eksportbedriftene. Dette er for øyeblikket det mest brennbare spørsmålet for tusenvis av arbeidsplasser og bedrifter som er avhengig av eksport. Jeg konstaterer at finansministeren sier at det ikke har vært mulig å få unntak. Finanstilsynet mener at det er mulig. Men så sier Finanstilsynet noe annet viktig i sitt brev til departementet av 15. april: «Hvorvidt det skal søkes å oppnå unntak må være basert på interesse hos eiere og relevante myndigheter.» Da er mitt spørsmål: Er det slik at regjeringen ikke har vært interessert i å få unntak? Har regjeringen og Finansdepartementet i det hele tatt forsøkt? Når vi ser hvilken kraft man bruker for å få unntak fra postdirektivet, er det ganske oppsiktsvekkende hvis man ikke har forsøkt. Har regjeringen prøvd å få unntak fra dette direktivet?
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2011-11-16:
Ord som «skandale» og spørsmål om det enten er en bevisst handling eller bare en forglemmelse fra regjeringens side at de ikke har søkt om unntak fra direktivet, har blitt nevnt og stilt. Dette er katastrofalt for norske rederier og verft som nå jobber for å fylle ordrebøkene, som begynner å tømmes. I en leder i Sunnmørsposten påpekes det at regjeringen tidligere har spilt på lag på et område som statsråder ynder å vise fram til gjester når norsk suksess skal beskrives. Jeg hører hva finansministeren svarer, men det hjelper ikke. Dette har også handelsministeren gjort. Statsråden har prøvd å berolige næringen i ukevis, mens rederiene blir henvist til å vente. Nå er ventetiden over, og konsekvensene av denne ventingen er bl.a. at Island Offshore dropper planene om å bygge fire plattformforsyningsskip ved STX i Brevik. Er det finansministeren som hindrer en løsning, da vi har en næringsminister som gjerne vil ha en løsning?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Det er viktig at gode innovative prosjekter med et stort verdiskapingspotensial skal finne tilstrekkelig finansiering. Slike bedrifters utvikling er med på å legge grunnlaget for framtidig vekst og velstand i Norge. Det er primært markedets rolle å tilby nye bedrifter finansiering, men staten har også påtatt seg en rolle når det gjelder å utløse risikovillig privat kapital. Slike prosjekter vil ofte ha vanskelig for å oppnå lån, og i eierskapsmeldingen, som ble lagt fram våren 2011, varslet derfor regjeringen tilførsel av ny egenkapital i Investinor og til nye landsdekkende såkornfond. I statsbudsjettet for 2012 har regjeringen foreslått at Investinor får tilført 1,5 mrd. kr i ny egenkapital. Investinor vil dermed få en samlet innskutt kapital på 3,7 mrd. kr. Investinor investerer alltid sammen med andre og utløser betydelig mer kapital til utvalgte bedrifter enn egen investering. Selskapet bidrar dermed med å utvikle kapitalmarkedet i tidlig fase i Norge. Ved å styrke egenkapitalen til Investinor vil regjeringen sikre at selskapet kan bidra til vekst og utvikling av nye bedrifter, i bransjer hvor Norge står sterkt, i årene som kommer. Såkornfond er et samarbeidsprosjekt mellom staten og private investorer. Grunnprinsippet er en 50–50-finansiering mellom staten og de private, og statlige risikoavlastninger er gode. De eksisterende såkornfondene har imidlertid svært varierende økonomiske resultater, og enkelte fond har tapt – eller vil tape – mer enn det som er forhåndsavsatt til tap. Det er derfor viktig at vi, ved opprettelse av nye landsdekkende fond, tar lærdom av tidligere erfaringer og legger best mulig til rette for en god forvaltning av fondenes verdier. Fondene må samtidig være tilstrekkelig attraktive for private investorer. Regjeringen vil, som oppfølging av den framlagte eierskapsmeldingen, på egnet måte legge fram et forslag om nye såkornfond for Stortinget. Regjeringen har videre, i forslaget til statsbudsjettet for 2012, foreslått å bevilge om lag 1,5 mrd. kr til tilskudd, nettverk og kompetansehevende tiltak over Nærings- og handelsdepartementets budsjett til Innovasjon Norges ordinære ordninger. Innovasjon Norge skal ha en spesiell oppmerksomhet på prosjekter i idé-, utviklings- og kommersialiseringsfasen. De primære målgruppene er entreprenører, unge bedrifter og små og mellomstore bedrifter med vekstpotensial. Blant ordningene Innovasjon Norge forvalter, er den landsdekkende innovasjonsordningen, inkludert etablererstipend, forsknings- og utviklingskontrakter og miljøteknologiordningen. Rammene for disse ordningene er foreslått å være henholdsvis 233 mill. kr, 285 mill. kr og 257 mill. kr i 2012. I tillegg foreslås Innovasjon Norges rammer for nye utlån videreført. Lånerammene over Nærings- og handelsdepartementets budsjett utgjør 3 mrd. kr. Dette er stabile og vesentlige bidrag som vil bidra til fortsatt realisering av gode innovative prosjekter. Regjeringen vil våren 2012 legge fram en egen stortingsmelding om Innovasjon Norge og SIVA. Målet for meldingen er å legge til rette for et offentlig virkemiddelapparat som er tilpasset næringslivets behov framover.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Jeg tror det er viktig å tenke nytt kontinuerlig, ikke bare av og til. Det er en av grunnene til at vi har gjennomført en full evaluering av Innovasjon Norge, og at vi skal komme med en stortingsmelding om Innovasjon Norge og SIVAs virkemiddelapparat – nettopp for hele tiden å være sikker på at de virkemidlene vi har, er de svarene som næringslivet trenger på de spørsmålene som nye tider skaper. Samtidig kan man videreføre det finansministeren snakket om i sitt forrige svar – nemlig at det går veldig godt i Norge. Vi har den laveste ledigheten på 30 år i Norge, vi har Europas laveste ledighet, vi har en sterk sysselsettingsvekst også i privat næringsliv, og vi har altså rekordtall – eller nær rekordtall – på vår eksport. Det er ikke gitt at det fortsetter, særlig når internasjonale skyer truer i horisonten. Vi må hele tiden utvikle oss, og det er grunnen til at vi kommer med en stortingsmelding om Innovasjon Norge og SIVA som Stortinget får anledning til å diskutere neste år.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Venstre kan helt sikkert regne med at når Stortinget får vedtatt budsjettet for 2012, vil Investinor få 1,5 mrd. helt konkrete kroner til ny egenkapital, som da, sammen med private midler, vil bety mye kapital til bedrifter i vekstfase. Man kan også ta helt konkret det som står i eierskapsmeldingen om at man skal etablere nye landsdekkende såkornfond, og det kommer også en helt konkret stortingsmelding med helt konkrete tiltak for å gjøre de konkrete virkemidlene til Innovasjon Norge og SIVA enda bedre for å hjelpe bedrifter i en oppstartsfase eller en vekstfase. Dette er håndfaste, konkrete ting som regjeringen gjør for å sørge for at den konkrete situasjonen, nemlig den laveste arbeidsløsheten i Europa, forhåpentligvis kan fortsette, og at nye arbeidsplasser skapes i enda høyere takt enn det de gamle forsvinner i.
Lars Myraune (Høyre), 2011-11-16:
«Programmet Brennpunkt på NRK 8. november viser ein sauebonde frå Steinkjer som blir trua med beitenekt på grunn av stort tap av sau på beite grunna rovdyr. I området er det dokumentert tap til bjørn, jerv, gaupe og kongeørn. Området ligg utanfor yngleområdet for bjørn, talet på ynglingar for gaupe er dobbelt så stort som bestandsmålet, og den store kongeørnbestanden blir ikkje forvalta. Kva vil statsråden gjere for å få den totale rovviltbelastninga ned, slik at tapstalet blir akseptabelt, og at det ikkje blir innført beitenekt?»
Lars Myraune (Høyre), 2011-11-16:
Jeg takker for svaret og har følgende tilleggsspørsmål: I rovdyrforliket av 16. juni i år var det nasjonale bestandsmålet for bjørn redusert fra 15 til 13 ynglinger. Miljøverndepartementet har med bakgrunn i forliket gitt signaler til de ulike forvaltningsledd om å følge opp forliket. Det var fint, det satte vi pris på. Men i et notat til Miljøverndepartementet av 29. august foreslår Direktoratet for naturforvaltning at reduksjonen i mål og antall ynglinger for bjørn legges til rovviltregionene 7 og 8. Det synes ikke å være i tråd med intensjonene i rovdyrforliket, som hadde som mål å redusere konfliktnivået. Antall erstatninger etter skade utført av bjørn var i 2010 i Hedmark 1 582, i Nord-Trøndelag 868 og i Sør-Trøndelag 972, mens det i Nordland derimot var 180 og i Troms og Finnmark 111. Altså er konfliktnivået betydelig større i regionene 5 og 6. Hvordan reagerer miljøvernministeren på en slik anbefaling?
Lars Myraune (Høyre), 2011-11-16:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg vil stille et spørsmål om kongeørn. I den senere tid har jeg fått bekymringsmeldinger som går på kongeørn. Siden februar i år er det registrert 63 sau og rein i Rovbasen bare i region 6. De fleste er antatt dokumentert tatt av kongeørn. Det er gjort forsøk på skadefelling flere ganger, men det har vært negativt svar fra fylkesmannen. Kongeørnen er verst i kalvingstiden, men bevisene forsvinner ofte etter noen timer, på grunn av åtseletere og fluemark, som gjør at dødsårsaken ofte forblir ukjent. Beitenæringen, i særdeleshet reindriftsnæringen, forventer en kartlegging og en form for forvaltning innen rimelig tid når det er så ille. Kan miljøvernministeren love å ta tak i det problemet og finne en løsning som reduserer konfliktnivået?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-16:
Jeg er enig med spørreren i at tapet av sau og beitedyr er for høyt i enkelte områder, og at det er viktig å legge til rette for konfliktdempende tiltak. Rovviltforliket, som Høyre også stilte seg bak, er et godt grunnlag i så måte. Beitenekt er et veldig sterkt virkemiddel, som skal brukes varsomt og bare i spesielle tilfeller, men som Mattilsynet har beskrevet i et brev til beitebrukere med store tap over lang tid, kan beitenekt være aktuelt i enkelte besetninger av hensyn til dyrevelferd. La meg understreke – det er noe som skal brukes med stor varsomhet. Årlig tapes det om lag 125 000 sau og lam på beite i Norge. Av dette ble 33 000 erstattet som tap til rovvilt. Så det store flertallet av sau og lam som tapes, skyldes ikke rovvilt, men har andre årsaker. Det er altså ikke slik som NRK viser til i sin nettsak om programmet, at 1 million sau erstattes som tapt til rovvilt de siste ti år i Norge. Om lag ¼ av de tapte beitedyrene er tapt til rovdyr. Det er, som spørreren vet, en arealdifferensiering i Norge, hvor det skal være prioritering av beitedyr i noen områder, mens andre områder skal være prioriterte områder for yngling. Forvaltningen skal være helt forskjellig, med vekt på beitedyr i beiteområdene og med vekt på å sikre rovdyrbestandene i yngleområdene, men selvsagt slik at man også i de områdene forsøker å være så skånsom som mulig med hensyn til beitedyr. Nå spørres det om en helt bestemt sak i Nord-Trøndelag, så da er en også nødt til å svare spesifikt om den saken. Vedkommende bonde er i et område som er utenfor yngleområdet for bjørn, men i tråd med forvaltningsplanen til Rovviltnemnda i Midt-Norge ligger det likevel innenfor yngleområdet for gaupe og jerv. Som kjent er beslutningene i slike områder desentralisert. Svært lite av tapet er dokumentert med tapsårsak. Det betyr ikke nødvendigvis at tapet ikke er forårsaket av rovvilt, men fordi man ikke vet hva årsaken er, er det også vanskelig å sette inn tiltak som er målrettede. Likevel er det bidratt med store midler til forebyggende tiltak til denne besetningen. I 2011 fikk bonden tildelt om lag 145 000 kr til ulike forebyggende tiltak, m.a. sent slipp, tidlig nedsanking og ekstraordinært tilsyn. Dette er noe miljøforvaltningen gjør fordi besetningene beiter i områder som er prioritert til jerv og gaupe, slik at bonden kan tilpasse driften deretter. La meg si om gaupe at det er riktig som spørreren sier, at det er over bestandsmålet for gaupe, men høye uttak gjennom kvotejakt de siste årene har gjort at gaupebestanden nå er redusert. Ambisjonen er å ha en gaupebestand i tråd med bestandsmålene. Når det gjelder kongeørn, skal den ikke forvaltes aktivt med uttak. I tråd med gjeldende politikk er det for kongeørn kun aktuelt med skadefelling av enkeltindivider, og det er fylkesmannen som har anledning til å vurdere slike tiltak.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-16:
Først vil jeg si at her spørres det om noe som er vesentlig på siden av det opprinnelige spørsmålet, så hvis jeg skal gi et veldig konkret svar på den saken som tas opp, må jeg få lov til å komme tilbake. Spørsmålet her gjaldt jo en beitebruker som er i et område hvor det er gaupe og jerv som har yngleområder, og hvor det muligens også er kongeørn. Når det gjelder bjørn, er det riktig at rovdyrforliket satte ned antall ynglende bjørn i Norge fra 15 til 13, men det reelle antallet ynglende bjørn i Norge er anslått til å være ca. 6. Det betyr jo at vi skal ikke ned fra det teoretiske 15 til 13, vi skal opp fra det reelle 6 til 13. Så det er helt klart at vi må ha flere ynglende bjørn i Norge for å nå det målet som et enstemmig storting har satt.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2011-11-16:
Jeg kan gjerne love spørreren å ta tak i og se på problemet og på hvilke tiltak som kan gjøres. Som spørreren helt sikkert er kjent med, har vi en veldig aktiv fylkesmann i Nord-Trøndelag, som også aktivt har brukt den retten han har til å sette i gang felling når han har funnet det påkrevet. Det krever mer dialog med berørte instanser for meg for å vurdere den situasjonen som spørreren her skildrer, men vi skal selvfølgelig gjøre vårt ytterste for å redusere konfliktnivåene. Men til sjuende og sist må det være fylkesmannen og de lokale myndigheter som vurderer hvilke virkemidler som skal brukes – i tråd, selvsagt, med de nasjonale føringene.
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
«Avisen Nationen skriver 9. november 2011 følgende: «Liten tilgang på lam kan gi mangel på 200.000 pinnekjøttmiddagar, fryktar kjøttbransjen, som ber om tollkutt. Nortura seier behovet for lam er kritisk.» Kan statsråden redegjøre for hva han vil gjøre for å unngå at man får for lite pinnekjøtt?»
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
Jeg hører hva statsråden sier, men det er ikke de signalene vi får om at man har 150 tonn kjøtt for lite. Det man får høre fra de private aktørene i markedet, er at Nortura selvfølgelig har nok på sitt marked, mens de selv har for lite på markedet. De er redd for å gå tomme. Hvis dette slår inn, vil det kunne skje at man kun får kjøpt regulatoren Norturas egne merker. Næringen selv sier at dette er kritisk, og at de kommer til å gå tom. Det er tydelig at den private næringen, som også skal konkurrere, kan bli utsatt ved at markedsregulatoren ikke leverer kjøtt. Mitt spørsmål til statsråden er: Hvordan kan det private markedet hevde at de har for lite, når regulatoren sier at det er nok?
Torgeir Trældal (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
Jeg hører statsråden sier det, og jeg skal love statsråden at hvis det blir problemer med å få kjøtt, så skal jeg ta tak i statsråden på nytt og påpeke det som han har svart: at de som regulator skal levere. Men mitt spørsmål er: Hvis det slår til, det som de private aktørene sier, at man ikke har nok kjøtt, hvor raskt kan statsråden gripe inn? Og vil han gripe inn mot Statens landbruksforvaltning for eventuelt å åpne eller gjøre noe med tollbarrierene? Hvis man ser mot slutten at dette kan bli aktuelt, hvor lang tid trenger man på å snu seg for å få importert kjøtt, slik at man kan, som statsråden sier, kose seg med et nydelig pinnekjøttmåltid med tilhørende drikke?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-11-16:
Utgangspunktet for oppslaget i avisen Nationen 9. november i år om mulig mangel på pinnekjøtt var at slakteriene på det tidspunktet hadde mottatt færre lam til slakt enn det som har vært vanlig i tidligere år. Dersom det er for lite norske varer i markedet, kan Statens landbruksforvaltning, SLF, sette ned tollsatsen i henhold til forskrift på det området. Kjøtt- og fjørfebransjens Landsforbund sendte 4. november brev til SLF og ba om import av lammekjøtt til redusert toll. SLF har vurdert denne hendelsen og har i brev av 11. november avgitt svar i saken. Jeg vil kort redegjøre for hovedelementene som SLF har lagt til grunn: Det viser seg at en hovedårsak til at det ble slaktet færre lam, var at dyrene var mindre enn vanlig da de kom tilbake fra denne sommerens beite. Dette skyldes først og fremst de klimatiske forholdene – vær og føreforhold – som også jeg som landbruks- og matminister må akseptere kan påvirke denne næringen. Produsentene av lammekjøtt har imidlertid mulighet til å gjøre tilpasninger til sitt driftsopplegg ut fra omstendighetene og situasjonen. I dette tilfellet valgte en god del bønder å holde dyrene hjemme på gården for videre oppfôring før slakting, noe som jeg mener ser ut til å være en fornuftig tilpasning. Nortura, som er markedsregulator på dette området, har i kontakt med sine leverandører kommunisert behovet for en raskere levering av lam til slakting. Dette har gitt en gledelig og stor effekt, og i inneværende uke, uke 46, er dobbelt så mange dyr innmeldt til slakt som i tilsvarende uke i 2010. I tillegg har jeg fått opplyst at slakting av lam til produksjon av pinnekjøtt i år vil bli forlenget med én uke i forhold til det som har vært vanlig. SLF har i sin vurdering av eventuelt importbehov derfor lagt til grunn at det er usikkert om det faktisk eksisterer noe underskudd i markedet. Erfaringen fra de siste to årene er også at det har vært pinnekjøtt igjen i butikkene etter jul og langt utover året. Derfor mener jeg at selv en eventuell mindre nedgang i pinnekjøttproduksjonen i år ikke bør anses som kritisk med hensyn til å dekke etterspørselen. For at SLF skal innvilge import av landbruksvarer til nedsatt toll, må det etter fastsatt regelverk foreligge fare for alvorlige markedsforstyrrelser. Med grunnlag i de momentene jeg nå har nevnt, mener Statens landbruksforvaltning at det ikke er tilfellet. Det er også et viktig tilleggsmoment her at så mye som en tredjedel av WTO-kvoten for import av sau/lam fortsatt ikke er utnyttet. Statens landbruksforvaltning har derfor avslått anmodningen om å legge til rette for økt import. Jeg er derfor glad for at jeg kan berolige representanten Trældal i denne saken. Pinnekjøtt er et helt utmerket festmåltid før jul, til jul og også etter jul og må gjerne også ledsages av passende drikke. Alt ligger til rette for at denne viktige tradisjonen kan videreføres – også i år.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-11-16:
Det er Statens landbruksforvaltnings ansvar å gå igjennom situasjon og vurdere om behovet er der for eventuelt å importere. Det er gjennomført import også tidligere år i slike situasjoner når det ble avdekket at det var vanskeligheter med leveransene. Denne situasjonen er noe annerledes. Det er meldt inn betydelig mer slakt i inneværende uke – ca. dobbelt så mye som i fjor på samme tid – samtidig som man har forlenget slakteperioden. Da er det Statens landbruksforvaltnings vurdering at markedet vil bli dekket opp med de tiltakene som der er gjort. Det er også slik at Nortura har ansvar for å sørge for leveranser til de private. Det skal derfor være få problemer med å få tilgang på slakt, også for de private i en slik situasjon, forutsatt at Statens landbruksforvaltnings vurderinger er riktig.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2011-11-16:
Det er som sagt Statens landbruksforvaltning, ikke statsråden, som vurderer denne situasjonen. De følger situasjonen fra dag til dag og fra uke til uke. Det er som sagt fortsatt god tid til å skaffe det nødvendige kjøttet. Det er slik at vi har gjennomført slike reduksjoner av tollsatser tidligere. I fjor ble det gjort i forbindelse med import av svineribbe, og det er også tidligere foretatt import i forbindelse med mangel på storfekjøtt. Jeg forutsetter at Statens landbruksforvaltning følger situasjonen tett, og at de gjør de nødvendige tiltak for å sikre at den vanlige nordmann får sitt pinnekjøtt til jul, og at vi får en trivelig julefeiring også i dette året.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
Aller først deler jeg landbruksministerens ønske om en gledelig jul, at vi får en fin jul. Mitt spørsmål går til arbeidsministeren: «Jeg viser til oppslag i NRK Dagsrevyen 21. oktober hvor en 28 år gammel gutt med cerebral parese har fått innvilget en trehjulssykkel med hjelpemotor. Det har vært problemer med hjelpemidlet fra første dag, og vedkommende har tatt kontakt med Nav Hjelpemiddelsentral for å få byttet eller reparert sykkelen. Dette har han fått avslag på, bl.a. på grunn av at han er over 26 år – dette til tross for at søknaden ble sendt før fylte 26 år. Mener statsråden dette er riktig tolkning av regelverket?»
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
La meg aller først få lov til å takke for svaret. La meg så konkretisere problemstillingen ytterligere. Det er riktig som statsråden sier, at hjelpemiddelsentralene i enkelte fylker har en veldig fleksibel tilnærming når det gjelder hjelpemidler. Men det er også en del hjelpemiddelsentraler rundt omkring i landet som ikke har det, så det varierer ganske mye etter hvor du bor i landet. I dette tilfellet har man fått en sykkel som ikke fungerer, og som har vært inne til reparasjon flere ganger før brukeren er 26 år. Så sier hjelpemiddelsentralen at hvis sykkelen ikke fungerer, må du komme tilbake, så skal vi se på den på nytt, eller vi bytter den. Det har blitt sagt flere ganger uten at noe har skjedd, eller at sykkelen har blitt bedre. Når han passerer 26 år, får han beskjed om at de ikke kan gjøre noe mer fordi han har passert 26 år. Synes ikke også statsråden at dette er en slags trenering som er til hinder og ulempe for brukeren?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
Bare for å gå et steg videre: Vi tenker oss at en person, som i dette tilfellet – og hvis vi ser på det på generelt grunnlag – har fått et hjelpemiddel før han er 26 år. Så viser det seg at det er feil på dette hjelpemiddelet, og det går ikke an å reparere det. Leverandøren sier at det er en teknisk feil på hjelpemiddelet, så det kan ikke repareres. Man har da passert 26 år, selv om søknaden ble sendt før fylte 26 år. Burde ikke da regelverket ha vært gjort om, slik at man iallfall kunne få byttet inn det hjelpemiddelet som det er slått fast av leverandøren ikke fungerer, og fått seg et hjelpemiddel som fungerer? I dag blir det betraktet som et nytt hjelpemiddel. Kunne man ikke fått en smidigere tolkning av regelverket på dette området, så man kunne ha byttet inn et hjelpemiddel som ikke fungerer, med et som fungerer, når man allerede har definert at vedkommende har behov for hjelpemiddel?
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Spørsmålet dreier seg om et hjelpemiddel i kategorien aktivitetshjelpemiddel. Denne typen hjelpemidler kan gis til personer som fyller vilkårene i lov om folketrygd, kapittel 10. Stønad til slike hjelpemidler gis kun til personer under 26 år. Slik jeg oppfatter spørsmålet fra representanten Eriksson, er dette todelt. For det første er spørsmålet hvorvidt hjelpemiddelsentralen etter regelverket skal reparere hjelpemidler til personer som har fått hjelpemidler i denne kategorien når man er over 26 år, og for det andre hvorvidt det kan gis stønad til nytt hjelpemiddel dersom det innvilgede går i stykker og ikke kan repareres, etter fylte 26 år. Arbeids- og velferdsdirektoratet har opplyst at hjelpemiddelsentralene reparerer denne typen hjelpemidler også etter at brukeren har fylt 26 år, der dette er hensiktsmessig. Det er også praksis for at brukeren får beholde hjelpemidlet etter fylte 26 år. Slik regelverket er utformet i dag, kan det imidlertid ikke tilstås nytt hjelpemiddel til en person som har fylt 26 år – heller ikke der brukeren har hatt et slikt hjelpemiddel fra tidligere. Representanten Eriksson viser til en sak der en bruker skal ha fått avslag på søknad om reparasjon av en trehjulssykkel med hjelpemotor med den begrunnelse at han har fylt 26 år. Jeg kjenner ikke til den konkrete saken. Jeg har imidlertid fått opplyst fra Arbeids- og velferdsdirektoratet at landets hjelpemiddelsentraler håndterer regelverket på en fleksibel måte når de reparerer disse hjelpemidlene, også etter at brukeren har fylt 26 år. Gjeldende regelverk gir imidlertid ikke etaten anledning til å tilstå brukere over 26 år et nytt hjelpemiddel. Aldersgrensen for trenings- og aktiviseringshjelpemidler er gjenstand for en løpende vurdering. Det vil ha relativt store budsjettmessige konsekvenser å fjerne aldersgrensen, og regjeringen har så langt funnet det riktig å prioritere barn og unge når det gjelder denne typen hjelpemidler.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Jeg må bare understreke at jeg ikke kan gå inn i denne saken. Det tror jeg vel strengt tatt heller ikke at representanten Eriksson ber meg om, så vi må diskutere dette på et overordnet nivå. Det jeg forstår er problemstillingen, er – og det er vi enige om – at regelverket i dag er slik at etter at man har fylt 26 år, kan man ikke få en ny sykkel, men man kan få den reparert. Mine klare opplysninger er at det er en god og fleksibel løsning som benyttes, men jeg skjønner at representanten har andre opplysninger. Jeg skal sjekke det igjen, men jeg har fått klare indikasjoner på at det gjøres. Så har man en situasjon hvor en person fram til han er 26 år, har en sykkel som tydeligvis ikke fungerer, og som stadig går i stykker. Til slutt går den helt i stykker, og man har blitt 26 år og har nådd skjæringspunktet for å få ny. Slik er regelverket. Det er vanskelig for meg å si at man her har gjort noe galt, og «trenering» tror i hvert fall ikke jeg jeg kan skrive under på at man har drevet med i denne saken eller i liknende saker.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2011-11-16:
Jeg tror vi må ha som utgangspunkt at det er en grense når man er 26 år. Som representanten Eriksson er inne på, kan det godt være at man har behov også etter at man er 26 år, men der har med en økonomisk begrunnelse vi satt en grense. Så forstår jeg det slik at det representanten er opptatt av, er overgangen mellom 25 år og 26 år, altså hvis det er noe galt i denne perioden. Regelverket er slik i dag at det ikke er adgang for Nav til å praktisere den smidigheten som representanten viser til, fordi når man er 26 år, er det ikke lenger adgang til å gi vedkommende et nytt hjelpemiddel. Det vil ha store økonomiske konsekvenser hvis vi ikke har en slik regel. Jeg har ikke noe grunnlag for å si at det har vært feil saksbehandling eller trenering i denne saken fram til det tidspunktet. Så utgangspunktet er at fram til du er 26 år, og også etter at du er 26 år, kan du få reparert dette. Men dette er tydeligvis ikke noe man har ansett som hensiktsmessig å reparere.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
Mitt spørsmål går til olje- og energiministeren: «Klima- og forurensningsdirektoratet anbefaler i et brev til departementet at når Statoil skal utvide sitt anlegg på Snøhvit/Melkøya, bør anlegget drives med elektrisk kraft fra nettet og ikke elkraft fra eget gasskraftverk. Dette vil være svært kostbart. Melkøya er et moderne produksjonsanlegg for naturgasseksport. Gasskraftverket leverer i sannhet kortreist kraft, men blir offer for en navlebeskuende klimapolitikk. Mener statsråden det er fornuftig å nekte Melkøya å bruke egen gass til å drifte anlegget?»
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
Jeg vil først få takke statsråden for gratulasjonen. Dernest: Jeg ble litt skuffet over statsrådens svar, for statsråden har jo tidligere utmerket seg ved å være klar og tydelig på at man ikke bør bruke samfunnets penger på unyttig symbolpolitikk. Elektrifisering av Snøhvit vil være svært dyrt. Det er vanskelig – egentlig umulig – å forsvare det ut fra et samfunnsøkonomisk perspektiv. Det er snakk om kostnader på over 10 mrd. norske kroner. Men det er også dårlig klimapolitikk, for vi vet at vi kunne ha kjøpt klimakvoter fra EU for en langt, langt lavere pris enn kostnaden vil bli ved å rense gasskraftverket på Snøhvit. Jeg skulle gjerne ønske at statsråden kom med noen klare og tydelige signaler i så måte. Dersom dette er dårlig samfunnsøkonomi, og det er dårlig klimapolitikk, hvorfor skal man i det hele tatt vurdere det?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2011-11-16:
Jeg går ut fra at statsråden er kjent med at det er det motsatte som har skjedd. Da vi hadde lav tilgang på energi i Finnmark – under strømkrisen i fjor – var det faktisk sånn, som sikkert statsråden vet, at Melkøya leverte strøm ut på nettet fra sitt gasskraftverk, rett og slett fordi man ikke hadde strøm nok i Finnmark. Det illustrerer jo litt dimensjonen i utfordringen for Finnmark: Man har for lite strøm, man har for lite kapasitet i overføringsnettet, og det er svært viktig at det bygges ut raskt. Men det illustrerer også litt av den situasjonen man er i. Man må i hvert fall ikke sette seg i den situasjonen som man har kommet i i Midt-Norge, med elektrifiseringen av Ormen Lange, som har gjort at regionen har lav tilgang på energi, og man har en kraftkrisesituasjon. Kan jeg tolke statsråden sånn, ut fra det han nettopp sa i sitt forrige svar, at dersom det vil være rimeligere å kjøpe kvoter i EU fremfor å rense gasskraftverket på Snøhvit, vil statsråden foretrekke det første?
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-11-16:
La meg først få gratulere representanten Amundsen med nytt og viktig verv. Svaret går som følger: Som representanten tar opp, foregår det nå et arbeid hos rettighetshaverne for å utrede en eventuell utvidelse av kapasiteten på Melkøya, det såkalte Snøhvit videreutvikling. Rettighetshaverne i Snøhvit planlegger å konkludere angående hvilket konsept de ønsker, våren 2012. De ser på tre alternativer: en videreføring av det eksisterende anlegget med planer fra opprinnelig Plan for utvikling og drift – PUD en utvidelse av LNG-anlegget på Melkøya et røralternativ hvor gassen føres fra Melkøya og sørover til Norskehavet Gassco foretar utredningen av røralternativet på vegne av rettighetshaverne. Disse alternative utviklingskonseptene vil føre til tre høyst ulike løsninger også når det gjelder energibehov. Når endelig konsept er valgt og rettighetshaverne går videre i sin prosjektfase, vil myndighetene foreta en alminnelig myndighetsbehandling av prosjektet hvis den valgte løsningen krever myndighetsgodkjennelse. Dette innebærer en grundig og skikkelig vurdering av de ulike sidene ved et slikt prosjekt, som alltid. Utredning av energiløsning og andre miljøtiltak er en viktig og helt naturlig del av myndighetsbehandlingen, herunder å se på en løsning med tilkobling av et eventuelt nytt anlegg til strømnettet. En kobling til strømnettet krever også tillatelse etter energiloven. Det vil for et slikt prosjekt bli gjennomført en konsekvensutredningsprosess, som vil innebære offentlige høringer, hvor alle parter som har interesse for prosjektet, kan komme med sine innspill. Disse innspillene vurderes så av myndighetene, før man treffer sin beslutning. Grundige og forsvarlige prosesser som belyser det faktiske prosjektet, er etter min mening noe av styrken i vår forvaltning, i måten vi opererer på. Jeg vil vurdere spørsmålet om energiløsninger til eventuelt nye prosjekter ved Snøhvit-anlegget når og hvis de kommer til behandling i departementet.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-11-16:
Jeg synes jo svaret mitt var svært klart og tydelig på det punktet at hvis dette prosjektet kommer til myndighetsgodkjenning, vil vi vurdere alle sider ved det, også eventuell tilkobling til strømnettet. For øvrig er det slik at det er en lang rekke forutsetninger som må oppfylles for at det også skal være fysisk mulig. Per dato er det ikke et godt nok nett i vår nordligste landsdel. Det er et tema og en sak som har høy prioritet i mitt system nå. Jeg mener det er nødvendig og riktig å koble de nordligste fylkene til sentralnettet. Det kommer til å kreve store investeringer, men det kommer også til å gi muligheter både til fornybar kraftproduksjon og selvsagt også til å vurdere elektrifisering av Snøhvit, hvis det skulle bli en problemstilling, men da på helt vanlige og ordinære vilkår, på samme vis som vi behandler alle andre prosjekter av lignende karakter.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2011-11-16:
Jeg tror man med trygghet kan tolke statsråden ekstremt tydelig på to ting. Punkt 1: Det er viktig å få fram strøm – forsyningssikkerhet – til Troms og Finnmark. Det er en situasjon som per dato er for dårlig. Det mener jeg vil gi rike muligheter for næringsutvikling og samfunnsutvikling i våre to nordligste fylker. Det er et prosjekt som har høy prioritet. Jeg er svært glad for det jeg oppfatter som støtte til prosjektet og de ambisjonene vi har om å knytte de nordligste fylkene til dette. Det tror jeg vi rett og slett kommer til å trenge, fordi dette er et stort og krevende prosjekt. Punkt 2: Det er for tidlig å uttale seg om det konkrete prosjektet, rett og slett fordi det ikke er fremmet noen søknad, og vi driver ikke søknadsbehandling fra Stortingets talerstol av prosjekter som ikke er omsøkt. Men på generell basis vil det være sånn at vi ikke kommer til å behandle dette prosjektet noe annerledes enn vi behandler alle andre prosjekter, enten det skulle være i Midt-Norge eller andre steder. Avslutningsvis: Jeg er svært enig i at vi ikke må stille oss sånn at vi bruker mye mer strøm enn det vi har, og svekker forsyningssituasjonen i Finnmark eller andre deler av landet ytterligere.
Anders B. Werp (Høyre), 2011-12-12:
På vegne av André Oktay Dahl, Jan Tore Sanner, Svein Harberg, Bent Høie, Linda C. Hofstad Helleland og meg selv har jeg æren av å fremme et representantforslag om bekjempelse av narkotika på skoler.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Denne saken dreier seg om endringer i matrikkellova og tinglysingsloven. Bakgrunnen for det er at skattemyndighetene med dagens lovverk er forhindret fra å rapportere tilbake til matrikkelen opplysninger som myndighetene har fått i forbindelse med selvangivelsen, selv om dette er opplysninger som hører inn under matrikkelen, og sånn sett kunne vært offentlige. Derfor gjøres endringene, og det gjøres rede for dem i loven. Så foreslås det videre i proposisjonen å innføre begrepet «matrikkelenhet» istedenfor «eiendom» i de bestemmelsene i tinglysingsloven som henviser direkte til matrikkellova. I tillegg rettes det en mindre feil tatt inn i geodataloven. Det er en enstemmig komité som står bak innstillingen i denne saken. Høyre har noen ideelle innvendinger til lovens utforming som de selv vil gjøre rede for i et kort innlegg.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Dette var et lite avklarende svar fra Fremskrittspartiet og representanten Amundsen. Det er jo et interessant signal fra Fremskrittspartiet at det – slik jeg forstår representanten Amundsen – er selskapene og selskapene alene som skal vurdere og bestemme formen for krafttilførsel til oljeinstallasjonene. Jeg lurer på om jeg skal tolke det som at Amundsen og Fremskrittspartiet ønsker å endre lovverket på dette området. Dette er for så vidt et ekko av Fremskrittspartiets petroleumspolitikk over flere tiår. Det er troen på at mindre offentlig styring og eierskap er veien å gå, alt fra eierskap til konkrete felt til mange års forslag om å legge ned Petroleumstilsynet og innlemme det i Arbeidstilsynet. Det er jo det som er å la seg blende av ideologi. Ikke å anerkjenne behovet for å redusere utslippene fra norsk sokkel bunner jo i Fremskrittspartiets generelle forhold til klimapolitikk – vil jeg tro, og mistenke – og vi vil jo kanskje få avklart den nye klimapolitiske talsmannens syn på menneskeskapte klimaendringer i løpet av neste debatt. Elektrifisering av sokkelen er ikke et ideologisk spørsmål, det er et klimapolitisk spørsmål, det er et energipolitisk spørsmål, og det er et HMS-politisk spørsmål. Så kan representanten Amundsen godt avfeie den diskusjonen med å si at alle andre enn Fremskrittspartiet er blendet av ideologi, men da må jo den kritikken i så fall også ramme Klima- og forurensningsdirektoratet, som i et brev nylig skriver: «Klif mener imidlertid at elektrifisering av Hammerfest LNG er et tiltak innenfor akseptable kostnader i forhold til andre tiltak for å redusere CO2-utslippene og møte Norges nasjonale klimamålsetting. Klif vil derfor anbefale at CO2-fri energitilførsel til Melkøya blir sett i sammenheng med videre utbygging enten dette gjelder første trinns utbygging…eller Tog II.» Mener representanten Amundsen at også Klima- og forurensningsdirektoratet i sine vurderinger lar seg blende av SVs ideologi?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Det å spørre Fremskrittspartiet om menneskeskapte klimaendringer er litt som å spille enarmet banditt, for du får forskjellig svar hver gang, og du får også forskjellig svar avhengig av hvem du spør. Jeg vil utfordre representanten Amundsen til å prøve å være litt mer presis. Han har for så vidt rett i at det foreligger ny forskning. Vi som var i den norske delegasjonen til klimatoppmøtet i Durban, fikk oss forelagt en ny rapport fra Bjerknessenteret, som viser at konsekvensene av menneskeskapte klimaendringer kan bli større enn det vi trodde, og da spesielt i nordområdene, med en langt større virkning på isen enn det vi trodde, f.eks. Forskning viser også at oppvarmingen konsentrerer seg til landmasser og i mindre grad havet. Det betyr at vi kommer til å merke klimaendringene i større grad også. Kan representanten Amundsen nevne eksempler på den forskningen Fremskrittspartiet i vage termer viser til når de sår tvil om menneskeskapte klimaendringer? Og kan representanten Amundsen være tydelig og si at også Fremskrittspartiet etter hvert har tatt inn over seg at all forskning tilsier at vi har et stort, menneskeskapt klimaproblem?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
I den sammenhengen er det verdt å bemerke at et flertall av innbyggerne i Lofoten og Vesterålen ikke ønsker gleden av å åpne lokal olje- og gassvirksomhet, som Meling sikter til. Jeg skal spørre om noe annet, og det gjelder et utspill Høyre hadde i forbindelse med klimatoppmøtet i Sør-Afrika. Norge har en svært dyktig og hardt arbeidende forhandlingsdelegasjon som fungerer som både politikkutvikler og brobygger på veldig mange viktige områder. Det er en av de sentrale grunnene til at Norge nyter svært stor respekt i de internasjonale klimaforhandlingene og også medvirker til at forhandlingene tross alt går framover. Høyre ønsker å kutte i den norske delegasjonen, og da er mitt spørsmål til Høyre på hvilke områder det skal kuttes. Gjelder det dem som forhandler om klimatilpasning, om finansiering, om det grønne klimafondet, om utslippsreduksjoner og forpliktelser der? På hvilke områder er det Norge i framtiden ikke skal legge inn like store ressurser i klimaforhandlingene som man gjør nå?
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Jeg synes det er underlig at vi til stadighet skyver verdens aller fattigste foran oss, som påskudd for å utvinne ukonvensjonell, fossil energi som skal omsettes som drivstoff i rike land i Europa og i USA. Min innfallsvinkel til den debatten er at hvis vi skal ha noen mulighet til å nå togradersmålet, må mer enn halvparten av de fossile ressursene som allerede er påvist, ligge – de må ikke utvinnes. Der har vi en solidaritetsdiskusjon. Hvis ikke Norge skal la noen av sine ressurser ligge, er det fattigere land som ikke får ta del i den rikdommen oljeproduksjon innebærer. Men det betyr jo også at de mer ytterliggående formene for fossil energi, som f.eks. oljesand, blir bare lønnsomme og er bare rasjonelt å satse på hvis du satser på og gambler med at vi ikke lykkes med de internasjonale klimamålsettingene. Derfor er SV svært kritisk til engasjementet i oljesand generelt og til Statoils engasjement spesielt.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Det enkle svaret på det er at jeg ikke kommer til å være fornøyd med norsk klimapolitikk, helt uavhengig av hvem som sitter i regjering, før vi har oppfylt våre klimamål i 2050. Suksesskriteriet for norsk klimapolitikk er ikke hvilke partier som kan slå seg på brystet – selv om jeg mener at SV har levert mange ganger mer enn det Høyre noen gang har gjort i regjering når det gjelder klima. Suksesskriteriet er om vi faktisk klarer å nå de målene som gjør at vi unngår global klimakatastrofe. Når det gjelder petroleumsmeldingen, står SV bak den. Den slår fast at togradersmålet skal være en ramme for norsk petroleumspolitikk. Den viser jo også at norsk petroleumsproduksjon kommer til å gå nedover, faktisk så mye som 25 pst., i tiårene som kommer. Jeg tror den kommer til å gå videre ned. Det er fordi vi legger til grunn et olje- og gassmarked i EU som tar utgangspunkt i 20 pst. klimagasskutt i EU. Både Tyskland, Storbritannia og Danmark varslet i Durban at de vil ha en strammere klimapolitikk i Europa. Det vil jo også potensielt bety at markedet for norsk olje og gass går ned.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
Det er jo ikke noe nytt at man kartlegger de ressursene som måtte finnes på norsk sokkel. Det har jo Kristelig Folkeparti gjennomført i regjering – med mindre åpenhet, riktignok, enn det SV gjør, vi har jo en langt større gjennomsiktighet i det arbeidet enn det Kristelig Folkeparti og minister Hareide var villig til å ha. Men vi gjør det i nordområdene, og vi har gjort det utenfor Lofoten, Vesterålen og Senja. Jeg synes jo det er litt pussig at representanten Hjemdal bruker petroleumsmeldingen og statsbudsjettet som argument mot det statsråd Erik Solheim sier. Det er jo ingen motsetning der. Det er i forvaltningsplanregimet at vi avgjør hvilke områder vi skal åpne eller ikke. SV har jo bevist i vår at selv om vi finner stor rikdom og store ressurser på norsk sokkel, gjør vi også miljø- og klimapolitiske avveininger. Vi har også gjennomslag for det i regjering, og derfor ble ikke Lofoten, Vesterålen og Senja åpnet for olje- og gassvirksomhet. Jeg håper jo på fra min side at Kristelig Folkeparti, som ligger an til å ville ønske et borgerlig flertall og en borgerlig regjering i neste periode, kan være den samme garantisten for ikke å åpne disse områdene som det SV har vært nå i seks år.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-12:
På årets Zero-konferanse sa Erna Solberg: «I utgangspunktet mener vi at de sektorene som er i kvotesystemet, de skal fortsatt være hovedsakelig styrt gjennom kvotesystemet.» Videre sa representanten Solberg, som er leder i Høyre, at transportsektoren må ta en større andel av kuttene enn det som det er lagt opp til til nå. Mange, inkludert SV, har tolket dette som et litt uklart forhold til klimaforliket, for det er jo ingen tvil om at hvis de sektorene i Norge som hovedsakelig er styrt gjennom kvotesystemet, ikke skal gjennomføre tøffere tiltak enn det i tiden som kommer – noe som også er i strid med det som f.eks. Norsk Industri og Fellesforbundet selv ønsker – blir det vanskelig å nå klimamålene. Hva tenker Kristelig Folkeparti om Høyres snuoperasjon i denne saken og hvilke konsekvenser det eventuelt måtte få, både for et framtidig klimaforlik og for et framtidig samarbeid på borgerlig side?