trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
I stortingsmeldingen, på side 23, står det følgende: «Departementet legger opp til at det i mandatet for eiendomsinvesteringer stilles krav om at forvalter skal delta aktivt i det arbeidet som foregår internasjonalt med å utvikle særlige miljøhensyn.» Så står det videre: På grunn av dette kan man risikere at man ikke finner flinke nok forvaltere, og det kan hende at investering i eiendom ikke vil bli besluttet i det hele tatt. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hva legges det i at en forvalter skal delta aktivt i arbeidet som foregår internasjonalt med å utvikle særlige miljøhensyn? Og hvilke forvaltere driver på med det i dag?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2008-06-12:
Representanten Christian Tybring-Gjedde har vært innom mange aspekter ved norsk økonomi. Investeringer i veisektoren er en av de tingene man er opptatt av i Fremskrittspartiet, noe for så vidt mange av oss er. Men Fremskrittspartiet er særlig glad i asfaltarbeid, har jeg lagt merke til. De mener at det stadig er en uutnyttet kapasitet der. På nyhetene i går var det en reportasje fra Vest-Finnmark, Passvik kommune, hvor de må asfaltere mye kortere veistrekninger fordi det har vært en prisstigning på 25 pst. på asfaltlegging. Da lurer jeg på: Hvor høy skal prisstigningen på asfaltlegging bli før Fremskrittspartiet skjønner at vi økonomisk har nådd grensen for kapasitetsutnyttelse?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2008-06-12:
Representanten Sponheim og de andre i opposisjonspartiene er opptatt av sparing, har jeg lagt merke til. Det ble også stilt spørsmål om det fra representanten Jan Tore Sanner til sentralbanksjef Gjedrem. Han sa - om man ser på referatet av høringen - at det har aldri vært noen spesielt høy sparing i Norge. Og den angstsparingen, som han brukte som begrep, som man har i mange andre land, finnes ikke i Norge fordi man har høy tillit til velferdsstaten. Dessuten peker han på at man må se på hvordan det spares i Norge, og det er særlig innen eiendom. Det skyldes jo at vi der har fradragsmuligheter. Ser ikke representanten Sponheim - og han er opptatt av skattelette i forhold til sparing - at det bare vil påvirke hvordan man sparer, altså skattefradraget på sparing, og ikke på nivået på sparingen?
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2008-06-12:
Jeg vil igjen peke på dette med sparing. For jeg lurer på om det har seg sånn, når man tidligere hadde større skattefradrag for den type sparing som representanten Sponheim viser til, at det var høyere sparerate i Norge på det tidspunktet?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-06-12:
Representanten Tybring-Gjedde har mange kvaliteter. Etter det innlegget han har holdt, er å være svovelpredikant en av dem, synes jeg, Og det har vi full respekt for - i enkelte partier. Men så var det dette med prognosene - det var utrolig sterk skyts mot departementet og andre som danner det beslutningsgrunnlaget vi faktisk forholder oss til, bl.a. når det gjelder oljepris. Så mitt spørsmål er: Kan vi nå forvente at Fremskrittspartiet i sine budsjetter vil frembringe egne prognoser for utviklingen av norsk økonomi og legge opp budsjettene ut fra det?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-06-12:
Først en aldri så liten kommentar til at de rød-grønne ikke har noen tro på private aktører innen helse- og omsorgstjenesten. Jeg må minne om at det er de rød-grønne som med Helse Sør-Øst nå fører en halsløs anbudspolitikk innenfor rusomsorgen, som gjør at man avslutter samarbeidet med frivillige organisasjoner som har pågått i en årrekke. Det er de rød-grønne i praktisk politikk. Så var Sandal inne på at det er en del låntakere som får problemer med for høy rente, og han hadde noen vurderinger knyttet til det. I sine merknader har Kristelig Folkeparti pekt på at man kanskje burde innføre noen tiltak for å få mer forbrukervern mot de aggressive markedsførerne av forbrukerlån. Det er gjerne de som tar slike lån, som får størst problemer. Hvorfor vil ikke regjeringspartiene være med på det?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-06-12:
Det var mye politisk edder og galle når det gjaldt ganske mye, men jeg skal begrense meg til det som gjelder det etiske grunnlaget for forvaltningen av Statens pensjonsfond. I en merknad, som det vel også ble referert til av Tybring-Gjedde, sier Fremskrittspartiet at «egne etiske særregler for Statens pensjonsfond per definisjon vil oppfattes som subjektive, inkonsekvente og dobbeltmoralske. Slik de etiske retningslinjer i dag praktiseres, er de i flere tilfeller også politiske ytringer». Så vidt jeg husker, var Fremskrittspartiet blant de partier som ønsket etiske retningslinjer for forvaltningen av Pensjonsfondet. Så mitt spørsmål er: Er det nå slik at Fremskrittspartiet ikke lenger ønsker noen regler for den etiske forvaltningen?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-06-12:
Jeg tror faktisk det er behov for å stille representanten Tybring-Gjedde spørsmål om dette ved hver behandling, for jeg får faktisk ikke klarhet i om Fremskrittspartiet nå angrer på at man i sin tid stemte for de gjeldende etiske retningslinjene for fondet, eller om man ikke gjør det. Tybring-Gjedde sier at man ønsker å styrke de organisasjonene som arbeider med den typen spørsmål internasjonalt. Av det må man jo slutte at de ikke ser noe behov for å ha et eget etisk regelverk for forvaltningen av det norske pensjonsfondet. Er det en korrekt observasjon?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2008-06-12:
Jeg regner med at statsråden har fått med seg at både i merknads form og i debatten i dag har Fremskrittspartiet trykket sentralbanksjefen til sitt bryst og referert fra hans årsmøtetale i februar i år. Det gjelder særlig denne setningen: «så er vi gjester i våre naboers hus». Da må man, ifølge Fremskrittspartiet, bare rette seg etter de lover og regler som finnes i angjeldende land, slik også sentralbanksjefen var inne på. Jeg ser det litt annerledes. Når vi investerer, blir vi medeiere. Da er vi ikke gjester lenger. Da er vi ansvarlige, også for det selskapet vi investerer i. Det er derfor vi har de etiske retningslinjene, for å hindre at vi gjør noe vi absolutt ikke burde. Jeg har lyst til å høre med statsråden om hun er enig i denne uttalelsen om «gjester i våre naboers hus», eller mener hun faktisk at vi er deleiere og må ta ansvar som sådanne?
Lars Sponheim (Venstre), 2008-06-12:
Jeg skal gi representanten rett i én ting, og det gjelder fleksibiliteten og kapasiteten i norsk økonomi. Veggene i norsk økonomi er nok mer fleksible enn de fleste økonomer har klart å gjette på forhånd. Der har nok representanten et poeng. Det ser vi jo av det statsregnskapet vi behandler i dag. Men så er det også heldigvis slik at økonomien vår fungerer og er så sunn at den er det økonomene kaller automatisk stabilisator. Når gode tider blir enda bedre, virker skattesystemet og innkreving slik at du trekker inn mer kjøpekraft enn det du har budsjettert med. Det gjør at det går bra likevel. Jeg ser nå at mye av kritikken fra Fremskrittspartiet går på at man så å si vil bruke opp eller fjerne mye av den automatiske stabiliseringen av økonomien som gjør at det går så bra, tross gode tider. Er det rett? Erkjenner Fremskrittspartiet at det er viktig at disse automatiske stabilisatorene fungerer, at skatteinntektene når tidene blir bedre, øker mer enn det er budsjettert med?
Lars Sponheim (Venstre), 2008-06-12:
I likhet med finansministeren er jeg urolig over Fremskrittspartiets forsøk på å lete etter muligheter til å - folkelig sagt - gå «bananas» med penger. Jeg er veldig nøktern i synet på bruken av penger. Men jeg vil bidra til å gi Fremskrittspartiet rett i én ting. Det er at norsk økonomi synes hvert år å tåle mer enn det både finansministeren og jeg sa og trodde for et år siden. Slik har det vært i mange år, og det sier oss noe om at det skjer ting i økonomien som gjør at den fungerer litt annerledes. Vi hører det fra økonomer som møter finanskomiteen. Stein Reegård sier f.eks. til komiteen at man skjønner ikke helt hva som skjer, så det gjelder å sitte stille i båten. Vi har andre økonomer som sier noe om det samme. Jeg har selv på denne talerstol hatt den innfallsvinkel til mange av disse spørsmålene og prøvd å forstå det som skjer i vår tid. Det går dårligere i verdensøkonomien, men oljeprisen tar av. Hva er sammenhengen? Det er vanskelig å styre i en slik sammenheng. Representanten Lundteigen sa i sitt innlegg, der det var mye jeg var enig i, mye av det samme. Vil statsråden bidra til at vi i nasjonalbudsjettet til høsten får en kanskje litt alternativ gjennomgang av det som faktisk skjer, slik at vi kan bruke dette til å lære på en fornuftig måte, og ikke som et argument for å gå «bananas» med penger i denne salen?
Lars Sponheim (Venstre), 2008-06-12:
I motsetning til representanten Tybring-Gjedde har jeg mange politiske forfedre som henger på veggene rundt om i denne bygningen. Og en ting er jeg sikker på, at de brukte hver dag til å gjøre dette landet bedre. De lyktes, og det kan dokumenteres. Det tror jeg at både representanten Tybring-Gjedde og jeg også gjør, vi bruker hver dag til å gjøre det bedre. Jeg tror vi vil gjøre meget skade på oss selv og framtiden hvis vi tror at vi kan gjøre ting så fort og så dramatisk at vi kanskje sågar i vår tid liksom skal gjøre alt, så det ikke skal være noe for våre etterkommere å forbedre i landet. Da vil vi gjøre meget stor skade. Jeg tror på å legge sten på sten. Jeg tror på å bygge samfunnet slik som jeg forsvarer er det rette. Så er det slik at det er en kollega av presidenten, en republikansk, amerikansk president, som har sagt at hvorfor skal jeg gjøre noe for framtidige generasjoner? De har ikke gjort noe for meg! Fremskrittspartiets politikk minner meg litt om det. Det er ikke Venstres politikk - det er ikke en liberal politikk.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-06-12:
Det er ingen tvil om at bruk av skattesystemet både kan flytte sparing, som representanten spør om, men også bidra til netto økt sparing. Jeg tror på det. Med så stort forbruksnivå og vekst i forbruk og netto lønn som vi har hatt gjennom en del år nå, ville mange vært i stand til å spare mer hvis de så å si ble stimulert til det, og kanskje mer enn i og for seg skattestimulansene isolert sett skulle tilsi, fordi folk definitivt har råd og mulighet til det. Det ville etter mitt skjønn være et godt bidrag til å dempe presset i økonomien, slik den enorme forbruksveksten har vært nå. Her er det kritikk, synes jeg, det er viktig å rette til Regjeringen, at de ikke aktivt bidrar mer til å stimulere folk til å spare. Det er grunnleggende sunt å spare til litt andre tider. Finansministeren nevnte selv et bibelsitat i sted om syv magre år og syv fete år, og det bibelsitatet peker i hvert fall i retning av at det er fornuftig å legge opp i de fete årene til å kunne klare de magre årene. Det er ikke en politikk denne regjeringen godt nok følger opp, synes jeg.
Lars Sponheim (Venstre), 2008-06-12:
Det tror jeg tallarbeiderne kan strides om. Jeg har sett tall for begge deler. Uansett er det jo slik at nettopp sentralbanksjefens påpekning av at dette landet er så trygg på sin framtid, sitt samfunn og sin rikdom at man ikke driver noen angstsparing, handler om en holdning og en kultur som det bør være styresmaktene og Regjeringens ansvar å prøve å snu. Vi må alltid etter mitt skjønn bidra til å si at legg litt til side, det kan komme dårligere tider, tenk på neste generasjon, kanskje barna dine trenger hjelp i en etableringsfase. Det er grunnleggende sunne holdninger i all økonomi, og det bør Regjeringen ha som et klart budskap. Det har ikke denne regjeringen, den sier: Bruk penga dine, ha det gøy med oss!
Lars Sponheim (Venstre), 2008-06-12:
Vi har sett en utvikling i de siste årene, under disse gode tidene, hvor stadig flere svært unge mennesker, kanskje mennesker som er studenter og ikke har stor fast inntekt, kjøper seg svært dyre boliger istedenfor å leie, ikke minst her i byen, men også i en del av de andre byene og på de andre studieplassene våre. Det har gjort at bl.a. sentralbanksjefen har gitt uttrykk for en uro - jeg tror det var i kredittmeldingen i fjor - og har antydet at rundt 15 pst. av boligene er mer enn 80 pst. belånt. Vi vet at mange låner helt opp til 100 pst. Det ser ikke ut som om tallet har forverret seg veldig mye fra i fjor til i år, men det er fremdeles slik at det er ganske mange som er, om jeg kan si det slik, ganske skjelven i buksa hver gang det kommer beskjed om en renteøkning, og nå sannsynligvis befinner seg helt på marginalen av hva det er mulig å bære. Føler finansministeren en uro for alle disse unge menneskene som er livende redd for postkassa og meldinger om nye renteøkninger?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-06-12:
Jeg vil følge opp uttalelsen til kollega Hagesæter i Dagens Næringsliv i går, hvor han er veldig poengtert -
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-06-12:
- usedvanlig poengtert på to punkter: En skal tenke nå- og ikke framtid, og det er ingen andre generasjoner som har spart noe til oss. Det er en historiebeskrivelse som de færreste kjenner seg igjen i når det gjelder hva som er spart tidligere. En holdning til framtida som er så egoistisk og primitiv, er vel preget av den situasjonen landet er inne i, hvor vi har et høyt brutto nasjonalprodukt. Det er bare to land i verden - som ikke er ordentlige land, nemlig Luxembourg og Bermuda - som har et høyere brutto nasjonalprodukt enn Norge. Tyskland har f.eks. bare halvparten av det norske. Føler Fremskrittspartiets finanspolitiske talsmann seg bekvem med en sånn uttalelse, hvor en til de grader presiserer at det som er poenget med politikken, er å leve livet nå?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-06-12:
Jeg reagerer på utsagnet til representanten Sanner angående rentene. Det er et faktum at alle partier som er i denne salen, gir sin tilslutning til en markedsøkonomi med mer eller mindre grad av politisk styring. Det er videre et faktum at i den finanspolitikken som er ført av alle partier, unntatt Fremskrittspartiet, her i salen, er det mikroskopiske forskjeller når det gjelder konsekvensene for oppheting i norsk økonomi. Statsregnskapet, som vi nettopp nå har gått gjennom, beviser jo det til fulle. Det ville ikke blitt noen annen temperatur i norsk økonomi med Høyres opplegg enn med Regjeringas. Renta er noe som ethvert land må bruke i en markedsøkonomi for å tilpasse tilbud og etterspørsel. En må prise kapitalen som en priser alt annet. Hva er det representanten Sanner ville gjort annerledes i rentepolitikken enn det Regjeringa har gjort?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2008-06-12:
Vi står, som flere har vært inne på, overfor et enormt forvaltningsansvar som følge av at vi har et så høyt utvinningstempo innen olje og gass at vi dermed frigjør verdier i en størrelsesorden som aldri tidligere i vårt lands historie. Statens pensjonsfond tapte penger på sin aktive forvaltning for første gang i 2007, som det står i meldinga. Vi vet at første kvartal 2008 også var en periode hvor en som følge av den internasjonale ustabiliteten fikk et betydelig tap. Det er i langt større grad enn tidligere en ustabilitet internasjonalt. Det er en råvareknapphet som rammer bedrifter og privatpersoner åpent og direkte, og mange snakker om det. Det er dramatiske klimaendringer som innebærer enorme konsekvenser og behov for tiltak fra nasjoner for gjenoppbygging. Jeg kommer rett fra FAOs møte i Roma, hvor det framgikk at den internasjonale matvaresituasjonen nå er slik at alle FNs tusenårsmål er truet som følge av at sulten brer seg, og det er anslag nå på at en milliard mennesker er utsatt for en svært vanskelig daglig matvaresituasjon. I denne stadig mer usikre verdenssituasjonen er det vanskelig å unngå at de internasjonale finansielle jordskjelvene medvirker til at forvaltningen av vårt enorme fond blir enda mer krevende. Vi har jo en politikk som er bygd på at vi skal kombinere en moderat risiko med en høyest mulig avkastning. Fra Senterpartiets side er nok vår grunnholdning at en i den situasjonen vi nå står oppe i, skal legge større vekt på moderat risiko enn på høyest mulig avkastning. Vi er derfor sjølsagt også enig i det som er Regjeringas politikk knyttet til eiendomsinvesteringer, gjennom at det gir en større grad av risikospredning. Når det gjelder gjennomgangen av de etiske retningslinjene, støtter vi det, og vi er glad for den jobben som Regjeringa, med finansministeren i spissen, gjør på det området. Det er i praksis slik at vi med vår beskjedne innflytelse internasjonalt kan yte en viss skjerv til å korrigere markedskreftene - en viss skjerv til å få en mer sosial markedsøkonomi. Det har jo den nordiske velferdsmodellen, hele vår nordiske økonomiske politikk, en tradisjon for å gjøre, og jeg tror det er mange som ser hen til at vi også viser det i praksis. Som flere har vært inne på, er det veldig krevende å gjennomføre det i praksis, så en skal ha det med seg hele tida. Men det er gledelig at det er så bred enighet omkring det. Som sagt igjen: I forbindelse med de etiske retningslinjene, er dilemmaet avkastning kontra det å ta langsiktige etiske hensyn. Etikk kan være så mangt. Det kan være Moder Jord, som Paraguays president sa på møtet i Roma. Det kan være de økologiske sammenhengene. Det er ganske krevende. Men det vil innebære at dess mer vekt en legger på de etiske retningslinjene - noe som blir stadig viktigere - må en være villig til å tone ned avkastningskrav og tilsvarende inntjening, slik at en har balanse i det en sier.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Jeg har litt problemer med å forstå hva Fremskrittspartiet egentlig mener. Det er altså kun kort tid siden representanter for Fremskrittspartiet spurte meg: Hvorfor selger vi ikke nå oljen vår på rot? Nå er prisen pr. fat 60 dollar, mye høyere enn den noensinne har vært. Nå må vi sikre oss for framtiden og sørge for at vi lager en langsiktig salgskontrakt på 60 dollar pr. fat. Hadde vi gjort det, hadde vi tapt mye penger, for nå er prisen over 100 dollar pr. fat. Nå er Fremskrittspartiet friskt og raskt og bruker disse pengene for hva det er verdt. Det er penger som Fremskrittspartiet egentlig ikke har, for de har solgt denne oljen til en mye lavere pris for lenge siden. Men det er nå så. Vi har faktisk overlatt til kommende generasjoner å bestemme hvordan en eventuelt skal begynne å tære på selve Pensjonsfondet. Vi har bestemt oss for å bruke 4 pst. og det som situasjonen i norsk økonomi tillater, ut fra de konjunkturene som er, og ut fra rentesituasjonen og arbeidsløshetssituasjonen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Årsaken til at vi ikke lager et eget utenlandsbudsjett, er at statsbudsjettet samlet sett har en miks av innenlands- og utenlandsbudsjett. Den miksen tar vi med når vi beregner hva slags virkning et statsbudsjett har på norsk økonomi. I det å begynne å spalte opp hvor stor del av Kunnskapsdepartementets budsjett det er som brukes innenlands og utenlands, hvor stor del av Helse- og omsorgsdepartementets budsjett og hvor stor del av Forsvarsdepartementets budsjett det er som brukes innenlands og utenlands, ligger en vurdering i forhold til hvordan budsjettet virker på norsk økonomi allerede. Vi synes ikke det er noe særlig poeng i å prøve å spalte det videre. Vi må bruke de pengene vi har, med vett og forstand, og vi må finne det som er det fornuftige nivået. Så må jeg si at det er riktig at Fremskrittspartiet kutter i budsjettene. De kutter enormt på områdene bistand, jordbruk og jernbane. Så gir de mye skattelette, særlig til dem som har mye fra før, for de fjerner jo formuesskatten. Det er klart at det er et politisk valg. Men det er ikke vår politikk.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Det er riktig at det er nye problemstillinger eller forhold som vi må lete etter en bedre forståelse av. For norsk økonomi dreier det seg særlig om kapasiteten i arbeidsmarkedet. Tenk hvis noen for kun kort tid siden hadde sagt at det på tre år var mulig å få 200 000 flere mennesker i jobb. Da hadde man svart: Nei, det er ikke mulig. Det er nesten halve Oslos befolkning, og da teller vi med babyer og gamle damer - alt. Det har likevel vært mulig. Det betyr at det er noe i forhold til hvordan arbeidsmarkedet fungerer, som er mye mer fleksibelt nå enn i tidligere høykonjunkturperioder. Det handler om at vi nå har et felles arbeidsmarked med EU, med nye EU-land. Det handler også om at vi klarer å mobilisere deler av befolkningen som vi ikke har klart å mobilisere før. Det gjelder i for liten grad dem som er på trygd, men i gledelig stor grad såkalte seniorer, for en av de gruppene som har økt mest når det gjelder yrkesdeltakelse, er godt voksne kvinner over 54 år. Jeg er helt enig i at vi må gjøre alt vi kan for å lete etter nye forklaringer, for å manøvrere så presist som mulig. Men det er også mulig at dette er en tid med usikkerhet, der ikke alt lar seg forklare.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Jeg vet ikke hva slags politisk karriere representanten Hagesæter har tenkt å legge opp til, men jeg kan si at i 2030 har i hvert fall jeg tenkt å overlate plassen til noen andre. Det betyr at det er de som styrer i 2030, som bestemmer det. Vi har en ikke-fornybar naturressurs. Nå har vi teknologien til å pumpe den opp og veksle den om til penger. Så har vi sagt at av hensyn til kommende generasjoner skal vi ikke tære på selve formuen. Den skal vi gi videre, men vi skal bruke den reelle avkastningen, som vi regner med er 4 pst. Vi overlater altså noen valg til de neste generasjonene. Det betyr at de får større handlefrihet til å finne ut hva som er fornuftig å gjøre i 2030. Da er muligens representanten Hagesæter med, men jeg tror jeg kan love at jeg har gitt meg.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Vi har vel et par debatter til her i dag, så jeg har ikke tenkt å bidra ekstremt til å forlenge denne. Jeg vil bare komme med et par stikkord. Selvfølgelig har representanten Leirstein rett i at det ikke er fiks faste størrelser vi diskuterer - det er helt opplagt. Men det er et hav av forskjell mellom stortingsflertallets utgangspunkt og Fremskrittspartiets utgangspunkt. Og dessverre er det slik at Fremskrittspartiets alternative statsbudsjettet ikke gir noe svar. I sitt alternative statsbudsjett foreslår riktignok Fremskrittspartiet å kutte dramatisk på bistand, å kutte dramatisk på distrikt og jordbruk, på jernbane og diverse andre ting og bruke pengene på skattelette - pluss at man lager seg et utenlandsbudsjett og øker oljepengebruken. Men det er jo bare Fremskrittspartiets startpunkt, for så fort det statsbudsjettet er behandlet i Stortinget, begynner man bare å plusse på til nye gode formål. Det siste jeg selv opplevde i salen - jeg holder ikke telling på Fremskrittspartiets pengebruk, men det burde jeg kanskje begynne med - var da man foreslo å redusere bensin- og dieselavgiftene. Da svei man av 3,5 milliarder kr, som ingen har sett på noe regnskap. Statistisk sentralbyrå, som blir bedt om å beregne virkningen av Fremskrittspartiets alternative statsbudsjett, og alle andre som tror på en del av det som blir sagt, får jo bare en flik av sannheten om den økonomiske politikken. Det blir egentlig ganske spennende å se hva som egentlig skal gjennomføres, hvis det er slik at Fremskrittspartiet og Høyre skal styre landet etter neste valg. Det har jeg tenkt at de ikke skal, for vi har tenkt å vinne valget - men det hadde blitt et gigantisk eksperiment. Så til dette som er et slags mantra, nemlig at investeringer er lønnsomt, og at drift er ulønnsomt. Investeringer betyr altså at alt man kan investere i, bruer, operaer, bygg eller hva det måtte være - gode, fine monumenter som viser at vi har brukt oljepenger - er lønnsomt for samfunnet. For det første er det feil; vi gjør mange ulønnsomme investeringer, for vi bruker ikke bare lønnsomhetsbegrepet som utgangspunkt. For det andre protesterer jeg intenst på at det som er viktig drift av den norske velferdsstaten, ikke er lønnsomt. Barnevern er lønnsomt - det er ikke investeringer, det er drift. Skole er lønnsomt, det å hjelpe barn til å knekke lesekoden er lønnsomt, for det sikrer verdiskaping i framtiden. Så dette blir en helt feil måte å se hva som er lønnsomt og klokt å bruke penger på, og hva som ikke er det.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Nei, det er ikke slik at de statsbudsjettene som er lagt fram, har bidratt til økt rente. Men det er slik at vi ikke har brukt statsbudsjettene eller finanspolitikken til å holde et unormalt lavt rentenivå, for det ville ha betydd at vi måtte kuttet titalls milliarder av kroner i de offentlige budsjettene. Vi mener at folk flest er mer utsatt for virkningene av kutt i det omfanget enn at vi kommer på et mer normalt rentenivå. Så er det sånn at Norges Bank har forutsagt lenge - og jeg har sagt det i alle sammenhenger - at vi må være forberedt på at vi kommer til et mer normalt rentenivå. For det er ingen som klarer historisk lav arbeidsløshet og unormalt lavt rentenivå på samme tid. Denne renteutviklingen har vært forutsagt fra Norges Bank fra november 2005. Den er litt sterkere enn det de forutsa da, fordi sysselsettingen, altså situasjonen på arbeidsmarkedet, er langt gunstigere. For eksempel er det nå 200 000 flere i arbeid, 170 000 flere enn det Norges Bank trodde på det tidspunkt.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Jeg mener det er en stor utfordring for offentlig sektor hele veien å omstille seg sånn at man gir befolkningen best mulige tjenester og får en mest mulig framtidsrettet utdanningspolitikk ut av det, f.eks. Men jeg mener at man ikke kan tenke produktivitetsutvikling i offentlig sektor på samme måte som man gjør i privat sektor, fordi det uansett kommer til å være mye mer arbeidsintensivt på veldig mange områder. Da dreier det seg i veldig stor grad om hvordan man organiserer en type tjeneste. Der har vi jo fått til veldig mye. Ta helsevesenet f.eks. - hvor mye mer som nå gjøres poliklinisk istedenfor ved innleggelser. Det er jo den måten en kan sørge for å få mer ut av ressursene i offentlig sektor på. Det er et viktig arbeid, som vi holder på med. I tillegg er jo den jobben som vi gjør ved å ha veldig høyt nivå på arbeidsmarkedstiltak for å få folk inn i arbeidslivet når vi har lav arbeidsløshet, noe som vil være meget effektivt i forhold til hvordan økonomien fungerer.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Jeg har dem veldig langt framme i pannebrasken når vi skal lage budsjettet for 2009, fordi vi vet at de låntakerne som er under 35 år, ofte har lånt mer enn 100 pst. av verdien av boligen. I et fallende boligmarked betyr det at sikkerheten for lånet reduseres, og de har ofte lånt mer enn tre ganger inntekten sin. Det betyr at det er mange i etableringsfasen som er sårbare for ytterligere renteøkning. Nå har jo ingen av de renteøkningene vi har hatt så langt, kommet som en overraskelse. Vi har sagt det hele veien. Norges Bank har sagt det, jeg har sagt det, Stortinget har sagt det - i alle sammenhenger. Det kommer ikke som en overraskelse på noen, og alle bankene skulle jo også ha gitt råd i tråd med de rentebanene som Norges Bank har lagt til grunn. Men det er klart at noe av det som holder oss tilbake i forhold til hvor mye oljepenger vi mener det er mulig å bruke i 2009, er at mange på lånemarkedet er sårbare.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
For det første er det jo ikke sant at Fremskrittspartiets oljepengebruk øker med 15 milliarder kr. Det er det den øker med i det alternative statsbudsjettet. Så fort Stortinget er ferdig med å behandle det statsbudsjettet, kommer Fremskrittspartiet med mye mer. Jeg vil gjerne oppfordre Fremskrittspartiet til å vise kortene. De kan jo gi en oversikt nå i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett over hva som er status pr. begynnelsen av juni 2008 når det gjelder hvor mye oljepenger Fremskrittspartiet har foreslått. Bare i forrige uke var det 3,5 milliarder kr i forhold til bensin og diesel, som jeg ikke har sett i noe budsjett noe sted. Så til det andre: La oss oversette denne investeringen, eller sparing for neste generasjon, til oss selv. Det er jo som om jeg skulle mene at å bygge det mest gigantiske huset av alle var den beste måten å gi en formue videre til mine barn på, og ikke ha noen penger i banken. Der tror jeg at man kan tenke litt annerledes, kanskje på en blanding: gjøre en god investering, sørge for et godt vedlikehold og at verdien på de investeringene vi har gjort, holder seg, men samtidig gi neste generasjon noen muligheter til å foreta noen valg som ikke vi skal ta for dem. Det er en ganske klok miks, og det er det vi gjør.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Det vi ber om i dag, er Stortingets tilslutning til at vi skal begynne å investere i eiendom, men vi forbereder samtidig Stortinget på at det gir oss noen utfordringer. Det ene er kompetansen til å gå inn på en investeringsportefølje, som vi tidligere ikke har vært inne på. Det krever andre typer kunnskaper. Det andre er at det gir noen utfordringer når det gjelder hvordan man håndterer de etiske retningslinjene koblet til dette. Det er disse to tingene vi selvfølgelig skal klare å kombinere, fordi vi mener at vi av hensyn til risikospredning av fondets midler er tjent med å åpne for dette og begynne å skaffe oss erfaring i eiendomsmarkedet.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Jeg synes ikke dette er noe godt bilde fra sentralbanksjefen. Jeg synes representanten Syversens bilde er mye bedre. Vi er ikke gjester i naboens hus, vi er medeier i naboens hus, dvs. naboen leier hos oss, og så har vi noen retningslinjer for hvordan vi bedriver vår utleie. Hvis vi overfører det til privatsfæren, kunne vi f.eks. si at det er ikke lov å slå kona si under vårt tak. Så banker Norges Bank, som utøver eierskapet, på døra og sier: Hallo, du må slutte å slå din kone. Hvis leietakeren sier ja, nå skal vi forbedre oss, det skal bli helt andre boller for framtiden, har vi oppnådd noe. Da blir det mindre vold. Hvis leietakeren sier nei, det har ikke dere noe med, det kommer jeg til å fortsette med, sier vi: Det er brudd på våre regler, ut med deg! Da medvirker i hvert fall ikke vi til å gi vedkommende tak over hodet mens han utøver noe som vi mener er uetisk. Vi bruker det eierskapet vi har, til å påvirke verden til å bli et litt bedre sted. Det er ikke å være uhøflig i naboens hus. Det er å bruke folks sparepenger på en måte som bidrar til at verden blir et litt bedre sted.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Dette kommer mange forvaltere til å holde på med framover, for dette foregår jo over hele verden, nemlig at man stiller krav til hvordan eiendom skal utformes, la oss si til hvordan oppvarming skjer, hva slags type materialer man har, hvor lang levetiden/varigheten er, osv. Vi er selvfølgelig på jakt etter gjennom måten vi investerer på, gjennom dem som vi ber om å investere på våre vegne, å bidra til at de er med på å utvikle beste praksis på dette.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-06-12:
Det er ikke slik at vi gjennom vårt eierskap oppfordrer til brudd på det enkelte lands lover, men man kan sette høyere etiske standarder for hvordan man investerer sparepengene sine. Det er selvfølgelig ikke slik at utenlandske investorer i norske bedrifter kan jobbe for eller gjennomføre lovbrudd når det gjelder hvordan man investerer. Det er det som er så veldig fint med sparepenger, det er ingen som pålegger deg å investere dem i enkeltbedrifter heller. Så her står vi helt fritt, i motsetning til på veldig mange områder der vi kommer i noen etiske dilemmaer noen steder, f.eks. ved at vi handler fra et selskap som vi selv har utelukket. Da må vi forholde oss til andre typer regler.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Finansministeren prøvde å bagatellisere storleiken på oljefondet. No ligg vi i år med dagens oljepris an til å få eit overskot på meir enn 500 milliardar kr, som er langt meir enn det ein har budsjettert med. Med dagens oljepris ligg oljefondet an til i 2030 å bli på 22 000 milliardar kr. Det vil med dagens innbyggjartal utgjere ca. 5 mill. kr pr. innbyggjar i landet. Då er mitt spørsmål: Dersom oljeprisen held seg og oljefondet blir så stort som det ligg an til no, kjem ein på eit eller anna tidspunkt ein eller annan gong opp på eit nivå der Statens pensjonsfond - Utland er stort nok, eller er det inga grense for kor stort dette fondet bør bli?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Først vil eg seie at eg ikkje kjenner til påstanden frå statsråd Kristin Halvorsen om at Framstegspartiet har teke til orde for å selje all oljeproduksjon på rot. Eg forstår ikkje kvar ho har det frå. Det som er spørsmålet, er: Når statsråd Kristin Halvorsen og Finansdepartementet legg til grunn at oljeprisen i snitt skal vere 500 kr pr. fat i år, kvifor nyttar ein ikkje då sjansen til å selje f.eks. ein del av Petoros produksjon til det som er marknadsprisen i dag, nesten 700 kr pr. fat? Det har vi aldri fått noko godt svar på. Eg stiller ikkje det spørsmålet på nytt, fordi eg reknar med at eg heller ikkje får noko svar på det i dag. Men det som eg ønskjer svar på, var det spørsmålet som eg stilte i stad: Viss oljefondet kjem opp på eit nivå som utgjer 5 mill. kr pr. innbyggjar i 2030, er oljefondet då stort nok, eller er det ikkje grenser for kor stort oljefondet bør bli?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Grunnen til at eg tek ordet, er representanten Sandal si hyllest av handlingsregelen, at han er noko av det glupaste som er funne opp nokosinne i Noreg. Vi har peikt på at det er ein del svakheiter med handlingsregelen. Ei av svakheitene er at handlingsregelen ikkje skil mellom korleis ein bruker pengane. Det er nemleg eit poeng, for dersom ein bruker pengar til skattelette, har det ein heilt annan effekt på økonomien enn dersom vi f.eks. bruker pengar på byråkratiet i offentleg sektor. Og dersom vi bruker pengar i utlandet - kjøper ting frå utlandet - har det ein annan effekt på norsk økonomi enn dersom vi bruker dei same pengane i Noreg. Då er mitt spørsmål til leiaren av finanskomiteen: Er ikkje representanten Sandal einig i at det er ulike verknader av pengebruken, avhengig av korleis ein bruker pengane?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Når eg nemnde representanten Sandal si hyllest til handlingsregelen, var det litt meir ei oppfatning av korleis eg tolka hans eigentlege bodskap, enn at eg siterte han korrekt. Det er riktig, det gjorde eg ikkje. Representanten Sandal nemnde dette med investering, og det er for så vidt eit poeng at det er meir fornuftig å bruke pengar på investeringar enn på forbruk. Men det var ikkje det som var kjernen i mitt spørsmål. Mitt spørsmål var: Når ein bruker pengar på skatte- og avgiftslette, noko som også kan bidra til å halde prisane nede, gir det ein annan effekt på økonomien enn om ein pøser meir pengar inn i offentleg sektor, til auka byråkrati, f.eks. i fylkeskommunen? Det er det som er mitt spørsmål. Er representanten Sandal einig i at det gir ulik effekt når ein bruker pengar på skatte- og avgiftslette, og når ein bruker pengar på auka byråkrati?
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Eg synest jo at innlegget til representanten Magnar Lund Bergo gav eit veldig godt bilete av kva som er fornuftig politikk. Tidlegare generasjonar har altså bygd opp verdiar, dei har investert, dei har til og med fått tyskarar hit til å byggje vegar, bygningar, osv. Det er jo for så vidt også noko Framstegspartiet har teke til orde for: Dersom vi ikkje har arbeidskraft i Noreg til å byggje infrastruktur og vegar, bør vi også vurdere å hente frå utlandet. Eg synest at heile innlegget til representanten Magnar Lund Bergo viser at det er meir fornuftig å investere for framtida enn berre å spare og spare og byggje opp fond til framtidige generasjonar. Det er altså meir fornuftig å investere for framtidige generasjonar.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Eg har lyst til å finne litt meir ut av dette, om ein er gjest i naboens hus, eller om ein er medeigar. Då er mitt spørsmål: Gjeld dette også dersom det er utlendingar som investerer i Noreg? Dersom ein amerikansk hotellkjede som etablerer seg i Noreg, set ein del vilkår som er naturlege ut frå amerikansk lov og amerikansk kultur - f.eks. er ein mykje meir kritisk til fagorganisering blant dei tilsette i Noreg på det amerikanske hotellet - korleis stiller det seg då? Skal ein då rette seg etter norske lover, eller er ein då medeigar i dette huset og kan stille krav ut frå det som er vanleg i amerikansk kultur og amerikansk rett?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Nei, tvert imot. Dette er jo faktisk en hyllest. Det at de faktisk stod på, jobbet, slet og investerte pengene og velstanden i Norge, gjorde at vi som kom etter, på mange måter kom til dekket bord. Det er flott at disse menneskene, våre forfedre, gjennom generasjoner har sørget for å bruke sin arbeidskraft og sine investeringer i Norge for å sikre oss velstand. Det som er problemstillingen nå, er at mange av dem som har hatt et tøft liv og har slitt - mange av dem er i dag bl.a. minstepensjonister - ikke får nyte godt av at den velstanden som de la grunnlaget for, er blitt ekstremt god. Det er noe av utfordringen her. Vi må altså nå sørge for våre kommende generasjoner. Da hjelper det ikke bare å få en fet bankkonto. Da er det en ganske stor ulempe hvis huset er forfalt, for det blir mye dyrere å pusse opp dette norske hus enn å ha langsiktige investeringer i det.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Det at man på mange måter beskylder Fremskrittspartiet for å stå for en planøkonomi - den var relativt god - kan jo bli interessant ved framtidige regjeringsdrøftelser. Men la nå den debatten ligge nå. Jeg vil vel påstå at det er nettopp representanten Sanner og andre som driver såkalt finstyring, fordi man helt blindt skal prøve å styre etter dette målet i form av handlingsregelen. Det Fremskrittspartiet prøver å påpeke - hvor jeg selvfølgelig ikke var særlig godt fornøyd med svaret fra sentralbanksjefen - er at det må være en forskjell i statsbudsjettet på forskjellige kroner man faktisk bevilger. Det tror jeg replikanten og jeg er enige om. Det er stor forskjell på om man bare bevilger penger f.eks. til å ansette flere byråkrater i Finansdepartementet, og om man heller bruker penger på veiinvesteringer. Vårt poeng er at under høringen med sentralbanksjefen i fjor sa nettopp sentralbanksjefen rett ut at han hadde kontakt med anleggsbransjen, som sa at det ikke var ledig kapasitet. Men når vi kontakter bransjen, sier bransjen selv at det er ledig kapasitet. Derfor var mitt spørsmål rettet på den måten. Når det finnes områder i norsk økonomi som hadde tålt mer aktivitet, bør vi benytte den muligheten, og det kan vi tilrettelegge for gjennom statsbudsjettet. Det er altså ikke noen planøkonomi, men det er en fornuftig investering.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Velgerne kan forvente seg en meget fornuftig og god økonomisk politikk hvis Fremskrittspartiet får lov til å styre alene, eller eventuelt i samarbeid med andre. Det skal vi håndtere og absolutt komme tilbake til. Fremskrittspartiet er opptatt av å drive en ordentlig og skikkelig økonomisk politikk. Problemet til det store flertallet - det skal jeg være helt ærlig på, det inkluderer alle partier minus Fremskrittspartiet - er at man har laget en handlingsregel som man aldri noensinne etter innføringen i 2001 har valgt å følge. De første årene brukte man betydelig over 100 milliarder kr mer enn handlingsregelen la opp til. Nå har økonomien selvfølgelig snudd, så nå bruker man betydelig mindre enn det handlingsregelen faktisk legger opp til. Så slik som situasjonen er i dag, hvis vi eventuelt skal regjere sammen med partiet Høyre og Høyre vil legge seg på 4 pst. bruk når det gjelder oljepengene, har vi ganske mye å gå på, faktisk mye mer enn det Fremskrittspartiet foreslår å bruke. Så da tror jeg absolutt vi skal kunne komme til enighet.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Jeg føler vel nå at Lundteigen leser uttalelsene fra representanten Hagesæter i Dagens Næringsliv i går som en viss selvstendig næringsdrivende leste resultatet av landbruksoppgjøret. Jeg er helt overbevist om, som jeg sa i mitt svar i sted, at hvis vi ser på hva som faktisk er realiteten i det Gjermund Hagesæter sier, mener jeg dette er en positiv erkjennelse av at noen har investert og vært med på å bygge landet, som jeg vet at representanten Lundteigen faktisk er opptatt av, og som Lundteigen hadde et godt innlegg om i foregående sak. Vi har generasjoner som har lagt grunnlaget for den gode velstanden i Norge som vi nyter godt av i dag. Men en god del av disse menneskene nyter ikke godt av velstanden i dag. Poenget er derfor at med den utrolige rikdommen vi har, hadde vi hatt muligheten til å hjelpe disse menneskene nå, framfor bare å spare til kommende generasjoner. Jeg vet at representanten Lundteigen er like opptatt som meg av at vi må gjøre noen fornuftige investeringer nå som kan komme dem som lever i dag, til gode, men disse investeringene vil absolutt komme også framtidige generasjoner til gode. Jeg har ikke hatt det intervjuet med Dagens Næringsliv. Jeg kan ikke gjøre annet enn bare å se hva representanten Hagesæter har svart - han kan helt sikkert svare for seg selv, hvis han får anledning til det senere i debatten - men jeg opplever disse uttalelsene absolutt som positive.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
Jeg tror min betegnelse på kredittmeldingen var mer at den var traust enn at den var kjedelig. Men jeg følte at det nesten lå en invitt til en type dvd-filmaften sammen med finansministeren, og jeg regner med at finansministeren etter neste valg kanskje har noe bedre tid, og så får vi se om vi kan få oppfylt det og få litt action. Uansett, jeg kan i hvert fall også berolige finansministeren med å si at hvis det er sånn at en eventuell regjeringserklæring etter neste valg fra noen som skal samarbeide, innebærer ren Høyre-politikk, er ikke Fremskrittspartiet å finne i den regjeringen. Men det får man da komme tilbake til. Jeg har lyst til å stille spørsmål om noe som finansministeren ikke omtalte. Det gjelder den renteutviklingen vi har hatt, med 14 renteøkninger. Jeg registrerer at Regjeringen hele tiden er veldig påpasselig med å påpeke at Regjeringen ikke har noe ansvar for den utviklingen, det er Norges Bank som fastsetter renten. Men ser ikke finansministeren at man har noe som helst ansvar fra Regjeringens side for at renten faktisk har gått oppover, og at mange av dem som har lite fra før, nå faktisk sliter?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-06-12:
I foregående sak behandlet vi Kredittmeldingen, der det er en bred omtale av IMF, og flere var inne på det. Representanten Eirin Sund holdt en meget god tale i stad i den saken, hvor hun redegjorde for hva IMF faktisk er. Så jeg ser ingen grunn til å gå inn på det, som saksordfører i denne saken. Jeg synes det var en god beskrivelse og et godt innlegg fra representanten Eirin Sund som absolutt gjelder også for denne saken. Men denne saken går helt konkret på å utvide organisasjonens investeringsmandat, å gjennomføre en reform av kvoter og stemmerett og gi samtykke til en økning av Norges kvote i IMF. Sånn som vi har ansett saken - og det sier jeg på vegne av en enstemmig komite, som legger fram en innstilling i tråd med det Regjeringen har bedt om - er dette på mange måter en pakke man har forhandlet fram. Dette er jo ikke en liten organisasjon som det er lett for oss å snu opp ned på over natten. Men jeg konstaterer, og det gjør for så vidt hele komiteen, at det er behov for endringer av IMF. Det er en av de virkelig store organisasjonene siden annen verdenskrig som nå begynner å ta en skikkelig gjennomgang av hele prosessen i organisasjonen, og det tror jeg er positivt. Det kan være elementer av det som det nå legges opp til, som enkelte av oss kanskje kan være skeptisk til. Men som en pakke, slik den er presentert, har komiteen konkludert med at man vil anbefale at Stortinget slutter seg til det som er foreslått av artikkelendringer i statuttene til IMF, og en økning av Norges kvote i IMF. Det er en enstemmig innstilling, med enstemmige merknader, som er lagt fram, i tråd med det Regjeringen har bedt om.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2008-06-12:
En viktig grunn til den sterke kostnadsveksten vi nå har innenfor mange sektorer, og til at vi ikke får løst viktige oppgaver, er Regjeringens allergi mot private løsninger, og at man har stoppet opp moderniseringen av offentlig sektor. Dette ble også understreket av sentralbanksjefen under høringen i finanskomiteen, hvor han sier: «Det har ikke skjedd mye nytt de senere årene som kan fyre opp under produktivitetsveksten, vil jeg vel mene, på strukturpolitikkens område.» Han understreker gjentatte ganger at det er stort rom for modernisering av offentlig sektor. Ser representanten Sandal at Regjeringens allergi mot private løsninger og den fullstendige stopp i moderniseringen av offentlig sektor er noe av forklaringen på de store problemene vi nå sliter med, med kostnadsøkninger og at vi ikke får løst helt nødvendige oppgaver, bl.a. innenfor omsorgssektoren?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2008-06-12:
Jeg er enig med representanten Leirstein i at Regjeringen kunne gjort mer for å dempe presset i norsk økonomi. Men svaret er definitivt ikke Fremskrittspartiets politikk. Fremskrittspartiet har kontakt med mange interesseorganisasjoner, og i møte med dem får man ofte beskjed om at det finnes lommer av ledig kapasitet i en ellers overopphetet økonomi. Dette resonnementet testet Fremskrittspartiet ut på sentralbanksjefen i høringen, og man fikk svar. Og svaret var at den form for finstyring av økonomien hadde man forlatt på 1950- og 1960-tallet. Jeg synes det er en ganske god sammenligning. Den type planøkonomi som Fremskrittspartiet i realiteten legger opp til, forlot man på 1950- og 1960-tallet, fordi den ikke førte noe godt med seg. Ser representanten Leirstein at det er noen paralleller mellom den finstyring av økonomien som Fremskrittspartiet forsøker å få til i sine budsjetter, og den som man forlot på 1950- og 1960-tallet?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2008-06-12:
Valgutfallet vil selvsagt bestemme hvem som kommer til å sitte i regjering etter neste valg, og jeg har jo registrert at det ikke er så mange velgere som ønsker at de rød-grønne partiene skal fortsette. Ellers har jeg besvart dette spørsmålet gjentatte ganger, og jeg har også registrert at både finansministeren og statsministeren har fått mine svar med seg, for de siterer meg stadig vekk når det gjelder hvilke forutsetninger Høyre setter for et regjeringssamarbeid når det gjelder den økonomiske politikken. Jeg kan godt gjenta det: Høyre vil selvsagt sette krav, og vil aldri gå inn i en regjering som fører en uansvarlig økonomisk politikk. Det vet velgerne, og det vet Arbeiderpartiet. Jeg mener det er like meningsløst å forvente at Høyre skal drive en uansvarlig økonomikk politikk som det ville være å forlange at Senterpartiet skulle gå inn i en regjering som skulle melde Norge inn i EU. Alle vet at skal man regjere sammen med Høyre, skal det også føres en ansvarlig økonomisk politikk som er forutsigbar og god for familier, bedrifter og andre aktører i markedet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2008-06-12:
Når det gjelder å bryte valgløfter, har jo den rød-grønne regjeringen satt norgesrekord i det. Man skulle fjerne fattigdommen. Den har økt. Man skulle fylle badebassengene. De står fortsatt tomme. Eldreomsorgen skulle skinne. Det gjør den definitivt ikke. Så her vet åpenbart Micaelsen hva han snakker om. Når det gjelder borgerlig samarbeid, tror jeg velgerne ser at det er et større og sterkere Høyre som er nøkkelen til en ny borgerlig regjering. Det virker nesten som om de rød-grønne partiene nå har gitt opp, at de kommer til å tape valget, siden man er så ekstremt opptatt av hvilke av de borgerlige partiene som skal danne regjering etter neste valg. Det skal vi klare, fordi et borgerlig flertall skal gi en borgerlig regjering. Når det gjelder den økonomiske politikken og renteutviklingen, er det klart at våre alternative budsjetter viser hvilken retning vi ville ha styrt i hvis vi hadde sittet med regjeringsmakt. Hadde vi hatt mer enn tre uker, skulle vi gjort enda mer. Men jeg er overbevist om at våre strukturtiltak med økt arbeidstilbud, privat sparing og noe mindre oljepengebruk ville lagt et mindre press på renten enn det Regjeringens politikk gjør.