Sylvi Graham (Høyre), 2013-02-12:
Noe av det tyngste en kan oppleve som foreldre, må vel være at ens barn blir sterkt pleietrengende, som funksjonshemmet eller alvorlig syk. Det å være småbarnsmor eller -far er krevende nok fra før, og når man i tillegg får et barn som trenger hjelp 24 timer i døgnet, enten helseproblemene er medfødt eller har kommet som følge av f.eks. en ulykke, er det klart at det setter den tidsklemma vi andre klager over, i et perspektiv. Man skal selvfølgelig ikke svartmale. Som alle andre foreldre vil man oppleve lyse og mørke stunder sammen med barnet sitt. Man vil være stolt og fortvilet om hverandre, og man vil sette barnet sitt foran alt annet. Det som er forskjellen, er vel først og fremst at et sterkt pleietrengende barn tar så mye mer tid. Det å skulle kombinere den omsorgen man ønsker å gi barnet, med en vanlig 100 pst. jobb, blir vanskelig, om ikke umulig. Derfor er jeg glad for at vi har ordninger som i noen grad legger opp til dette, som pleiepenger eller omsorgslønn. Men som det allerede er blitt pekt på, fungerer ikke dagens system tilfredsstillende. Endringer i praktiseringen av regelverket de siste årene – jeg ser at statsråden sier at det ikke har vært tilfelle, men det oppleves altså sånn – i tillegg til overlappende ytelser fra forskjellige offentlige instanser, har gitt de familiene som ordningene er aktuelle for, lite forutsigbarhet. Dette er spesielt uheldig fordi de familiene det gjelder, ofte er i en vanskelig livssituasjon og derfor har særlig behov for anstendige, trygge og forutsigbare offentlige støtteordninger. Det er derfor liten tvil om at det er behov for en større omlegging av dette feltet. Arbeidet med denne omleggingen er heldigvis i gang. Kaasa-utvalget leverte, som vi hørte, sin rapport i 2011. Høringsrunden er over, og saken ligger hos regjeringen. Som vi i Høyre skriver i merknadene: Vi forventer en snarlig oppfølging av denne saken. Familiene og barna det gjelder, har ventet lenge nok. Det er viktig at dette feltet ses i sammenheng. Alt henger sammen med alt, ble det sagt en gang, og på dette feltet er det spesielt viktig å få frem helhetlige løsninger. Det bør også være bredt forankret på Stortinget. Som vi har vært inne på, trenger familiene med pleietrengende barn forutsigbarhet, og det kan ikke være slik at reglene endres hvert fjerde år. Høyre vil derfor ikke stemme for forslag som etter vår mening innebærer en betydelig omlegging av pleiepengeperioden på det nåværende tidspunkt. Men det er likevel ett forslag vi ønsker å fremme her i dag, og det har sammenheng med et forslag som vi har tatt opp tidligere i et representantforslag, nemlig Dokument 8:55 S for 2010–2011, hvor Stortinget ber regjeringen fremme forslag om at pleiepenger skal kunne gis foreldre i forbindelse med intensiv behandling og rehabilitering av barnet. Dette forslaget bør fremmes som en del av en større omlegging av pleiepengeordningen. Den varslede endringen av pleiepengeordningen bør innebære at pleiepengene skal kunne gis til foreldre i forbindelse med intensiv behandling og rehabilitering av barnet. Det var nemlig tilfellet inntil innstrammingen i regelverket for noen år tilbake – i alle fall ble praksisen opplevd lagt om. Slik bør det derfor igjen bli. Jeg må få lov å si at da debatten startet i dag med saksordførerens innlegg, sank hjertet i brystet på meg. Da ble vi invitert inn i en debatt om handlingsregel, om kommuneøkonomi, om arbeidsliv i full bredde og trepartssamarbeid. Det er viktige debatter, det er jeg helt enig i, men det er altså ikke disse temaene som skal være i fokus når vi snakker om det å være småbarnsmor og småbarnsfar eller foreldre til eldre barn med sterke handikap og pleiebehov. Da synes jeg faktisk at Stortinget burde klare å konsentrere seg om det som er viktig for denne gruppen i akkurat denne saken. Så kan vi komme tilbake til å debattere handlingsregel og kommuneøkonomi.