Ketil Kjenseth (Venstre), 2017-12-07:
Høsten 2015 opplevde vi at stadig flere asylsøkere kom til Norge fra Russland og krysset grensen på Storskog. I oktober og november 2015 kom det mer enn 5 000 asylsøkere over en grense hvor det tidligere kom et titall personer. Det var en ny situasjon for Norge, og vi var i Stortinget enige om å iverksette noen tiltak. Et høyt samlet antall asylsøkere i 2015 skapte også utfordringer for mottaksapparatet vårt, og det ble krevende for UDI å innkvartere asylsøkere etter hvert som de kom. Men det er viktig å understreke at det aldri var en stor krise. Selv om Norge i 2015 tok imot mer enn 31 000 asylsøknader, viser historien at det var innenfor det vi klarte å håndtere, og vi skal huske på at det kom fem ganger så mange til Sverige. Bakteppet for lovendringene var imidlertid økningen i antall asylsøkere som kom over Storskog, og ikke minst at de fleste ble omtalt som såkalt grunnløse asylsøkere. Hensikten var å stanse strømmen av asylsøkere som hadde opphold i Russland. Det er derfor litt oppsiktsvekkende at regjeringa erkjenner at endringene ikke hadde denne effekten. Det var ikke Stortingets hastevedtak i oktober 2015 som stanset strømmen over Storskog. Til tross for ekspressbehandling i Stortinget kom endringene for sent. Strømmen var allerede stanset, og i ettertid ser vi at svært få av dem som kom, ble sendt tilbake. Like fullt mener regjeringa at det er nødvendig å videreføre endringene. Normalt er det gjerne slik at om man innfører noen midlertidige tiltak og i etterkant konkluderer med at tiltakene ikke hadde ønsket effekt, avvikler man tiltakene. Innvandringsfeltet er åpenbart helt annerledes enn alle andre politiske felt, og her finner Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Høyre og Fremskrittspartiet sammen igjen. Departementet skriver at selv om man ikke fikk sendt noen tilbake til Russland, fikk man returnert noen til Hellas. Er det noe land som har nok asylsøkere fra før, er det vel nettopp Hellas. Stortinget ekspressbehandlet ikke endringer i utlendingsloven for å sende flere tilbake til Hellas. Venstre støttet de midlertidige endringene, med unntak for instruksjonsrett overfor Utlendingsnemnda. Men når vi nå klart ser at tiltakene ikke hadde den effekten vi ønsket, ser vi ingen grunn til å videreføre dem. Asylsøkere har krav på rettssikkerhet, og i Norge bør vi være i front på å gi grunnleggende rettssikkerhetsgarantier. Som et lite land har Norge alltid vært opptatt av internasjonale spilleregler og viktigheten av å støtte opp under folkeretten. Det må også gjelde på innvandringsfeltet og for flyktningkonvensjonen. Flertallet i komiteen mener det er grunnlag for utvidede hjemler til pågripelse og fengsling, selv om man heller ikke rakk å få noen praktisk erfaring med anvendelse av disse. For Venstre er det viktig at man ikke behandler asylsøkere som kriminelle i utgangspunktet. Retten til asyl er grunnleggende, og vi må være rause mot mennesker på flukt, mennesker som kan bære på grufulle opplevelser, og som har flyktet fra alt som er nært og kjært. Når vi senker terskelen for fengsling, er det for å beskytte oss selv mer enn dem, og det oppleves dramatisk for den som rammes. Denne innstrammingen hadde ingen effekt på Storskog, og det påpekes i høringsrunden at avgrensingen mot barnefamilier og barn kan gjøre den vanskelig å håndheve i praksis. Da ser vi i Venstre ingen grunn til å gjøre disse innstrammingene permanente. Vi står fast ved at Utlendingsnemnda bør være et uavhengig klageorgan som sikrer asylsøkere en reell klageadgang, i medhold av Den europeiske menneskerettskonvensjon. Da kan ikke nemnda styres politisk på linje med Utlendingsdirektoratet. Vi som jobber med dette, vet at utlendingsfeltet er et krevende fagfelt, hvor det for den enkelte kan stå om liv og død. En feilaktig vurdering av om det er trygt nok i hjemlandet, kan få fatale konsekvenser. Derfor er det viktig at nemnda er uavhengig i sin vurdering. Å gå til sak er umulig for de fleste asylsøkere, og derfor er nemnda så viktig. Jeg er derfor glad for at vi nå har et flertall for et uavhengig UNE, og jeg vil berømme Arbeiderpartiet og Senterpartiet for en klok snuoperasjon. Vi skulle gjerne ha sett at flertallet også hadde vært villig til å gi flere asylsøkere en mer meningsfull hverdag mens de venter på avklaring av sin sak. Lediggang er som kjent roten til alt ondt, og de fleste av oss er enige om at arbeid er et gode både for den enkelte og for samfunnet. Unntak fra krav om gjennomført asylintervju er bra, men vi må også redusere krav til ID og fjerne krav til framlagt reisedokumentasjon.