Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2011-06-17:
I replikkordskiftet mellom representanten Solberg og meg sa hun veldig tydelig at hun var helt uenig i representanten Siv Jensens framstilling av handlingsregelen: at den måtte på skraphaugen. Det er bra å høre at Høyres leder har et slikt standpunkt. Men det følger selvfølgelig en grunnleggende utrygghet i forlengelsen av en slik konstatering. At de to store opposisjonspartiene er uenige, og at det er helt tydelig at de ikke har noen samlet politikk, skaper selvfølgelig en stor utrygghet når det gjelder hva som er framtidens økonomiske politikk i Norge hvis de skulle være i nærheten av å få regjeringsmakt. Det kan vi konstatere når vi nå nærmer oss slutten på denne debatten. Representanten Solberg hadde også en framstilling av vår bruk av handlingsregelen som jeg må si overrasker meg, fordi den er faktisk, operativ og politisk gal. Hun sier at vi ikke bruker handlingsregelen til det den var bestemt til. Jeg har valgt ut noen tall som illustrerer at representanten Solberg formodentlig ikke snakker mot bedre vitende – hun vet dette. Men hun må si det fordi hun vil forsøke å skjule det problemet hun har med bruken av pengene. Samferdsel: En økning på 67 pst. siden hun selv satt i regjering, helseforetakene: en økning på 46 pst. siden hun satt i regjering, forskning – som hun antydet selv – en økning på 57 pst. siden hun satt i regjering, og Enova – et annet punkt – 153 pst. siden hun satt i regjering. Det er jo dette pengene brukes til, slik Høyre også har sagt. Men det som selvfølgelig også er å si, er: Brukte de borgerlige partiene oljepengene annerledes da de satt i regjering? Nei, det gjorde de ikke, de brukte dem på nøyaktig samme måte som vår regjering bruker dem – dvs. de brukte dem til skattelettelser. For selv om vi kan konstatere at det i denne debatten er stor uenighet om handlingsregelen, slik vi nå har fått det illustrert – noe som i seg selv er urovekkende – så vet vi at høyresiden er enig om en ting, nemlig filosofien rundt at samfunnets økonomi blir sterkere ved hjelp av skattelettelser. Det er blitt sagt av Høyres representanter mange ganger, det er blitt sagt av Fremskrittspartiets representanter i denne sal i dag. Hvilket samfunn, med hvilken økonomi, beviser at det er riktig? Vi kan jo se på Europa i dag, se til de økonomiene som er markedsstyrt, slik som Fremskrittspartiet og Høyre ønsker. La oss gjøre det: høy arbeidsledighet, men framfor alt noe som truer hele den vestlige økonomiens balanse, og dermed den norske, nemlig store underskudd i statsfinansene, med enorme konsekvenser for velferdsstatens stabilitet, og dermed grunnlaget for verdiskapingen. Det er høyresidens filosofi, og jeg mener vi ikke kan avslutte denne debatten før vi har fått slått fast det. Jeg mener virkelig at de burde ta dette grunnleggende inn over seg. Det siste jeg vil si, er knyttet til at vi ikke skal avslutte denne stortingssesjonen før vi her i denne salen har fått sagt at høyrepartienes angrep på arbeidslivet, er bemerkelsesverdig. Den tilmålte tiden tillater ikke at jeg nå går inn i alt det dette kommer til å bety for norske arbeidstakere. Men det som virkelig forundrer meg, er at man ikke forstår at et destabilisert arbeidsliv ødelegger verdiskapningen og kapitalavkastningen. Det forstår jeg ikke. Jeg har aldri forstått det, og det er aldri noen fra høyresiden som klarer å forklare det. Det aller siste jeg må få sagt, er: Tybring-Gjedde klagde på skattefradraget på fagforeningskontingenten. De foreslår å nulle det ut. Men det er ingen reduksjon i fradraget for arbeidsgiverne. Jeg skal ikke bruke det uttrykket som Tybring-Gjedde brukte, men god moral er det i hvert fall ikke.