Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
Jeg vil også starte innlegget mitt med å gi representanten Solvik-Olsen grunnleggende rett i hans innledende analyser rundt verdens energibehov. Men enigheten stopper også der. Å hevde at representanten Solvik-Olsen er en lunken tilhenger av atomkraftverk på norsk jord, ville ikke være å fortelle sannheten. Solvik-Olsen er kanskje det nærmeste vi kommer en utrettelig aktivist for atomkraft i Norge. Det er ikke første gang det kommer til uttrykk i stortingssalen. Det blir hevdet at atomkraftverk basert på thorium ikke kan sammenliknes med atomkraftverk basert på uran, fordi thoriumbaserte kraftverk ikke har de samme utfordringene knyttet til seg. Det mener jeg er å underslå viktige fakta. Min og Arbeiderpartiets motstand mot atomkraftverk på norsk jord er ikke et resultat av et standpunkt bygd på dogmer og misforståelser, eller fordommer, for den saks skyld. Motstanden er mangesidig, men kan oppsummeres langs to hovedlinjer. Punkt én: Norge er en stor energinasjon med særlige fortrinn innenfor energi knyttet til petroleum og fornybar energi. Samtidig er det slik at når man ikke har ubegrensede ressurser til rådighet, det være seg kloke hoder eller andre ressurser, blir det faktisk en diskusjon om prioriteringer. Arbeiderpartiet er kjennetegnet nettopp ved vår evne og vilje til å foreta valg gjennom prioriteringer. Det er grunnen til at vi har valgt to hovedspor for vår framtidige energisatsing, satsing på karbonfangst og -lagring og utbygging og utvikling av fornybar energi. Representanten Solvik-Olsen har selv gjentatte ganger i denne salen trukket fram IEAs rapport, som sier at vi kommer til å være avhengig av fossil energi i mange år framover – selv om jeg må si at jeg synes det er interessant at representanten i denne sammenhengen er opptatt av å gi oljeingeniørene noe å gjøre etter at oljen tar slutt. Men vi kommer til å være avhengige av fossil energi i lang tid, og da er CCS en ekstremt viktig brobygger over til det fornybare. I løpet av kanskje 40–50 år kommer vi til å se et paradigmeskifte i verdens energiforsyning, nye fornybarteknologier kommer til å få sitt gjennombrudd. Og ja, vi har forekomster av thorium i Norge, men det kan bare ikke sammenliknes med de forekomstene vi har av vind, bølger, saltvann, sol og biomasse. Dette handler om hvordan vi styrer de begrensede forskningsressursene vi har. Vi er overbevist om at det er fornybarteknologien som er framtida. Jeg hører til blant dem som er veldig glad for den nyheten vi fikk i dag om at GE kommer med sin havvindsatsing til Norge, som bl.a. vil føre til at vi får et stort teknologiutviklingssenter på dette i Oslo. Punkt to: Til tross for at thorium framstår som en bedre teknologisk løsning enn konvensjonell atomkraft basert på uran, er det betydelige utfordringer knyttet til dette materialet som heller ikke er løst. Én faktor er avfallsproblematikken. Store mengder radioaktivt avfall skal både håndteres og lagres. En rekke land i verden som har satset på atomkraftverk, har ikke løst denne utfordringen på en tilfredsstillende måte. Vi snakker tross alt om radioaktivt avfall som med uønsket spredning har katastrofale følger – avfall som har en nedbrytingstid på hundrevis av år, og kanskje lenger enn det. En annen faktor er at installasjonene i seg selv er en potensiell fare i gitte situasjoner. Vi vet f.eks. at atomkraftverk kan være gjenstand for terrortrusler, menneskelige feil, osv. Så er jeg klar over at nedsmelting ikke lenger er noe problem når man snakker om thorium, men en eksplosjon vil uansett medføre avfall på avveier. Ønsker vi virkelig å utsette oss selv for disse betydelige utfordringene når det ikke er nødvendig? Svaret på det spørsmålet er fra Arbeiderpartiets side et veldig entydig nei. Mens vi diskuterer thorium, er det flere land som har tradisjonelle konvensjonelle kjernekraftverk under bygging rundt om i verden. Vi kommer til å ha tilgang på billig uran i verden i mange, mange år framover, kanskje flere tiår. Det er ikke situasjonen for thorium. Atomkraft er en utrolig betent diskusjon i EU, og jeg skulle ønske at Fremskrittspartiet i større grad tok stilling i den debatten. Her snakker vi altså om at en eller to generasjoner kan skape et avfallsproblem for 10 000 generasjoner etter oss. Hva er egentlig Fremskrittspartiets holdning til konvensjonell kjernekraft? Det diskuteres veldig sjelden i denne sal, og det bør vi også få et svar på.