Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2010-10-04:
Høyresiden har i dag kritisert det rød-grønne flertallet for en status quo-tankegang, men høyresiden tar feil. Den norske modellen er under stadig utvikling, og det er også derfor Norge skårer høyt internasjonalt på produktivitet, likeverdighet i velferdstjenester og små sosiale forskjeller. Erna Solberg argumenterte i sitt innlegg med at oljeformuen var årsaken til disse resultatene. Det blir for enkelt. Den høye andelen kvinner i arbeidslivet betyr mye mer for det norske bruttonasjonalproduktet enn olje. Derfor har Arbeiderpartiet gått i spissen for foreldrepermisjonsløsninger og full barnehagedekning som gjør det mulig for kvinner å kombinere arbeidsliv og familieliv. Slik utvikler vi den norske modellen hver eneste dag. Den økonomiske krisen og valget i Sverige har synliggjort at vi ikke lenger kan snakke om en felles nordisk modell. Det er tydelige forskjeller på den norske og den svenske modellen, på rød-grønt styresett og borgerlig styresett. Den blå alliansen i Sverige har kuttet skattene med 100 mrd. kr. Vi ser speilbildet i norsk politikk. Høyre og Fremskrittspartiet vil fjerne formuesskatten, som alene tilsvarer driften av 15 000 sykehjemsplasser. Det rød-grønne flertallet vil heller bruke pengene på å bygge ut velferden. Den blå alliansen har kuttet 25 000 arbeidsplasser i offentlig sektor. Det rød-grønne flertallet har siden 2005 økt antallet årsverk med over 16 000 bare i pleie- og omsorgssektoren. I Sverige øker arbeidsledigheten. I Norge har vi oppnådd lavest ledighet i Europa. Og som et apropos til siste taler og hans beskrivelse av vår svartmaling av Høyres politikk: 280 av 330 politistudenter har allerede fått jobb. Vi bruker penger på å legge til rette for verdiskaping og nyetablering – som gjennom den historiske satsingen på samferdsel gjennom ny NTP. Tidligere i sommer fikk vi presentert en SSB-rapport som argumenterte med at størstedelen av verdiskapingen skjer i Oslo. Alle som har reist langs den langstrakte kysten vår, vet at dette ikke gir et riktig bilde av hvor og hvordan verdier skapes i Norge. Møbelproduksjon, fiskeri, bergverksdrift og olje- og gassproduksjon finner du ikke i Oslo, men i distriktene. Det krever en infrastruktur der havner fungerer som effektive trafikknutepunkt, der veiene har asfaltdekke og er rassikret, et godt utbygd småflytilbud og en effektiv og pålitelig jernbane. Vi har siden 2005 tredoblet pengene til rassikring. Derfor har vi endelig kommet i gang med skredsikring av veien til Gryllefjord – et av de største fiskeværene i Nord-Norge. Dette er viktig for verdiskapingen, for at folk skal komme seg på jobb, men dette er også velferdspolitikk, fordi foreldre ikke lenger trenger være redd for å sende elevene – ungene sine – på skolen. Vi skal stoppe forfallet på riksveiene. I 2009 og 2010 la vi over 7 000 kilometer ny asfalt. I vinter sto tusenvis av togpassasjerer på Østlandet og frøs mens de ventet på toget. Det er ikke godt nok. Folk skal kunne stole på at man rekker jobben i tide og får hentet ungene før barnehagen stenger. Derfor er vi i ferd med å gjenreise den norske jernbanen – gjennom vedlikehold og gjennom investeringer i nye spor og nytt materiell. Det tar tid, men vi er i gang. Slik bygger vi infrastruktur. Slik skaper vi arbeid, verdier og vekst. Det rød-grønne flertallet har et felles velferdsprosjekt, et felles arbeidsprosjekt, et felles klimaprosjekt. Hva opposisjonen har til felles, annet enn samstemt klaging, har heller ikke denne debatten gitt oss noe svar på. Klimautfordringen vi står overfor på transportsektoren, er et godt eksempel på det. Klimagassutslippene fra sektoren står for om lag en tredjedel og må derfor reduseres. Her er partiene på høyresiden imidlertid totalt uenige. Fremskrittspartiets Arne Sortevik avviser en sammenheng mellom menneskeskapte utslipp og global oppvarming. Høyre har i realiteten brutt med klimaforliket som de selv er en del av, fordi de ikke vil innføre trafikkbegrensende tiltak, mens Kristelig Folkeparti har vist seg å bli en viktig samarbeidspartner for oss i klimasaker i transportkomiteen. Jeg har lagt merke til at fremskrittspartirepresentanter bærer på ryggsekker med påskriften: «Jeg bærer min byrde selv.» Det er ærlig, det er hjerterått og det viser hvilke utslag av ekstrem høyrepolitikk vi vil få med Fremskrittspartiet i regjering. Det er en tung bør å bære hvis man sliter. Det er derfor det rød-grønne flertallet hegner om velferden, fordi vi har innsett at vi må bære våre byrder sammen.