trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Arbeidarpartiet skal ikkje skyte ned alt som står i meldinga frå regjeringa. Der er det ein del ting som vi kan vere einige om, f.eks. vidareføring av vår linje med meir bruk av attføring i ordinære verksemder og også bruken av lønstilskot. Det er to av tinga som vi vil vere med på utvikle. Det er ingen tvil om at vi er nøydde til å føre ein aktiv inkluderingspolitikk med brei front, og eg meiner at vi i Arbeidarpartiet har vist ganske tydeleg i Stortinget at vi har ambisjonar. Berre det siste året har vi lagt fram ei heil rekkje forslag, f.eks. forslag for å kjempe mot vald i nære relasjonar, vi lanserte eit yrkesfagløft, vi lanserte ein strategi for menneske med nedsett arbeidsevne, og dei siste åra i regjering kom vi med ein oppfølgingsplan for arbeid og psykisk helse. Og vi kan ikkje seie at vi føler at vi får så mykje draghjelp frå regjeringa på desse områda, noko denne debatten er eit veldig godt eksempel på, der alt skal handle om mellombelse tilsetjingar, som ikkje er eit arbeidsmarknadstiltak, men som tvert imot gjer det lettare å skyve folk ut av arbeidslivet.
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Takk for spørsmålet. Arbeidarpartiet sitt standpunkt har heile vegen vore at vi vil ha mindre bruk av mellombelse stillingar. Vi varsla allereie i arbeidslivsmeldinga vår i 2012 at det var på tide med ei endring av fireårsregelen, men vi synest at det regjeringspartia og Venstre og Kristeleg Folkeparti har kome fram til og no vil gå inn for – denne tre-/fireårsregelen – er ein ganske rotete avtale, som er vanskeleg å forstå, praktisere og handheve. Arbeidarpartiet meiner at vi må ha éin regel for alle – enten fire år eller tre år. Vi går inn for tre år og registrerer at vi har støtte for det frå både Unio, LO og Akademikerne.
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Den statlege ordninga med varig tilrettelagt arbeid er til for at folk med store helseproblem eller utviklingshemming skal kunne delta i arbeidslivet. No seier regjeringa i fleire proposisjonar at dei vurderer å gje kommunane ansvaret for denne ordninga. Victor D. Norman går hardt ut mot dette forslaget, og NTB siterer han slik: «Utviklingshemmede og andre med behov for bistand vil igjen havne nederst ved bordet og risikere at den soleklare retten alle andre har til arbeid, ikke lenger gjelder for dem. Det finnes bare ett ord for dette – diskriminering.» Meiner representanten Kambe at den tidlegare Høgre-statsråden Victor D. Norman tek feil?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Det er all grunn til å setje spørsmålsteikn ved ambisjonsnivået til regjeringspartia i den meldinga om arbeidsmarknadspolitikken. Det tiltaket som det er vigt aller mest plass til, er midlertidige tilsetjingar. Midlertidige tilsetjingar er tilbakevist av all forsking og faglege råd. Det er ingen som kan vise til at meir midlertidigheit gjev fleire jobb, berre at det gjev fleire midlertidige jobbar. Når har representanten tenkt å innrømme at denne meldinga som er levert, først og fremst er til for å kamuflere ei svekking av arbeidsmiljølova gjennom å framstille midlertidige stillingar som eit arbeidsmarknadstiltak, noko det ikkje i det heile er?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Dei som stod utanfor Stortinget den 28. januar, fekk nok ei ganske surrealistisk oppleving då «Eg har ein draum» ljoma frå høgtalarane. Det var ikkje Martin Luther King som hadde stått opp att, men arbeidsministeren som heldt ein emosjonell appell for å få fleire lausarbeidarar inn i arbeidslivet. Framfor han stod eit titals tusen streikande i harnisk mot ein høgreideologisk arbeidslivspolitikk som manglar grunnlag i faglege råd og forsking. I ryggsekken har ikkje arbeidsministeren ein einaste rapport som støttar den politikken som han er skremd ut for å forsvare, for noko slikt finst ikkje. Sjølv frå sitt eige departement får han melding om at ein ikkje har funne effekt på sysselsetjingsnivået generelt, det aukar berre høvet til mellombels tilsetjing. Folk streika i eit omfang som vi ikkje har sett dette tusenåret. Organisasjonane til gruppene regjeringa hevdar dei vil hjelpe, gjev regjeringa ei kald skulder, og regjeringspartia stuper på meiningsmålingane. Likevel står dei fast på politikken sin og hevdar at folk ikkje veit sitt eige beste. Ein skulle kanskje tru at summen av motstanden mot politikken fekk regjeringa til å vakle litt, i alle tilfelle tenkje litt ekstra etter om dette verkeleg var vegen å gå, men arbeidsministeren er like standhaftig, han vik ikkje ein tomme. Tvert imot seier han til media at han tek ikkje omsyn til streiken i det heile. Eg synest det skin igjennom i regjeringa at dei meiner denne streiken ikkje hadde legitimitet, at folk ikkje forstod kvifor dei streika – hadde dei berre forstått sitt eige beste, hadde dei omfamna politikken til regjeringa. Det er ein type ovanfrå-og-ned-haldning som har vore forsøkt eit heilt år utan hell. Problemet er ikkje at regjeringa ikkje har kommunisert godt nok, eller at folk ikkje forstår. Problemet er at folk forstår, og at dei ikkje likar det dei ser. Å gjere faste stillingar mellombelse er eit effektivt grep mot fagorganisering, som igjen svekkjer lønsnivået i bransjar med stor konkurranse om arbeidet. Den oppmjukande effekten blir derfor dobbel – ikkje berre det å stå aleine, men også mangelen på ein føreseieleg og trygg økonomi, gjer arbeidstakarane mjukare i møte med eit «take it or leave it». Noreg har ikkje råd til ei regjering og ein arbeidsminister som går til kamp mot ein og ein halv million arbeidstakarar, særleg ikkje når regjeringa så tydeleg manglar både fakta og støtte frå dei svake gruppene dei hevdar å ville hjelpe.
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2015-03-24:
Det kommer vel ikke som noen overraskelse at representanten Lundteigen også er innom EØS. Slik jeg ser det, er norsk arbeidsliv en del av et europeisk arbeidsliv. Det er også slik at mange nordmenn har nytt godt av å studere i utlandet, og folk som kommer fra Europa, har nytt godt av det norske arbeidsmarkedet. Det jeg ønsker å stille spørsmål om, er: Hvordan forestiller Lundteigen seg et Norge og et samarbeid i Europa uten en EØS-avtale?
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2015-03-24:
Forsto jeg representanten da slik at man helt åpenbart skiller mellom det nordiske arbeidsmarkedet og det europeiske arbeidsmarkedet, slik at det blir et A-lag og et B-lag?
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2015-03-24:
Jeg tror jeg fortsetter der jeg stoppet i forrige runde. Representanten sier at han ønsker å holde andre arbeidstakere ute fra Norge. I forrige spørsmålsrunde stilte jeg spørsmål om Norden og Europa. Slik jeg forsto representanten, ønsket han å holde folk utenfor Norden utenfor arbeidslivet. Da spør jeg: Hvordan, rent praktisk, ønsker representanten Lundteigen å holde andre arbeidstakere fra Europa utenfor Norge?
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2015-03-24:
Slik jeg har forstått Senterpartiet, ønsker man å gå inn for et aktivitetstilbud og ikke en aktivitetsplikt. Jeg vil gjerne at representanten redegjør litt nærmere for det, for slik jeg forstår det, ligger det i et aktivitetstilbud at man allerede har tilbudet, og så er det et spørsmål om mottaker ønsker å ta imot tilbudet eller ikke. Det må jo virke ganske byråkratiserende.
Bengt Morten Wenstøb (Høyre), 2015-03-24:
Jeg vil først benytte anledningen til å takke komiteens medlemmer for en rask og konstruktiv tilbakemelding underveis i arbeidet. Selv om ikke alle er enige i alt, er det min oppfatning at komiteens medlemmer har en grunnleggende respekt for hverandres synspunkter. Prop. 55 S handler om minstekrav med hensyn til styrking av arbeidstakermobiliteten mellom medlemsstatene gjennom bedring av opptjeningen og videreføringen av retten til supplerende pensjon. Formålet med direktivet er å gjøre det lettere for arbeidstakere å benytte retten til fri bevegelse og medvirke til mobilitet for arbeidstakere ved å redusere hindringene som oppstår som følge av visse regler om supplerende pensjonsrettigheter knyttet til et arbeidsforhold. På pensjonsområdet blir den sosiale tryggheten til arbeidstakerne sikret gjennom lovfestede trygdeordninger sammen med supplerende pensjonsordninger knyttet til arbeidsavtaler, noe som for øvrig stadig er mer vanlig i de europeiske landene. Det er på mange måter naturlig å se på Europa som ett arbeidsmarked der innbyggerne i de ulike landene finner seg arbeid på tvers av landegrenser. Når arbeidsløsheten øker i ett europeisk land, velger mange å flytte til et annet for å få seg arbeid. Dette gir mange familier et bedre liv. De senere årene har de europeiske landene hatt et tett samarbeid innen universitets- og høyskolesektoren for å samordne og utvikle felles forståelse for akademiske grader og karaktersystem. Dette gjør det lettere å søke arbeid i andre europeiske land fordi man kan sammenligne to utdanninger. Et godt eksempel er norske studenter som studerer medisin i Polen, og deretter vender tilbake til Norge for å praktisere. EØS er viktig for Norge, og vårt forhold til Europa handler om arbeidsplasser i Norge, men også om tilgangen til markedet i Europa for næringslivet. Det er viktig å ivareta arbeidstakernes mulighet til å søke arbeid i andre europeiske land, derfor bør hindringene i retten til fri bevegelse og mobilitet for arbeidstakerne reduseres. Det er viktig å understreke at direktivet bare skal gjelde for de arbeidstakerne som bytter jobb på tvers av landegrensene, og ikke ved jobbytte innenfor samme medlemsstat. Direktivet vil i liten grad påvirke eksisterende nasjonal lovgivning og nasjonale regler for supplerende pensjonsordninger, da de norske reglene i hovedsak er i samsvar med reglene i direktivet.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg ser på Senterpartiet som et parti som er opptatt av lokaldemokrati, næringsliv i distriktene og kanskje spesielt reiseliv, produksjonsbedrifter og eksportbedrifter. De er jo stort sett etablert ute i distriktene. Et viktig bidrag til å styrke disse arbeidsplassene er mer fleksibilitet, mer overtid og også bruk av midlertidige ansettelser. Jeg lurer litt på om Senterpartiet virkelig ikke ser at man trygger næringslivet og flere arbeidsplasser i det ganske land ved å gi bedriftene og de ansatte mer fleksibilitet til å tilpasse seg konjunkturer og varierende markedssituasjoner. Hvordan er det mulig at en sånn fantastisk fleksibilitet kan bli snudd til noe negativt?
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Det er godt å høre at Senterpartiet er opptatt av lokaldemokratiet. Da tenker jeg også litt på selvråderetten og den individuelle selvråderetten. Hvorfor ønsker Senterpartiet å gi fagforeningene mulighet til å saksøke på vegne av en arbeidstaker som selv ikke ønsker å reise søksmål? Strider ikke dette mot lokaldemokratitankegangen til Senterpartiet og troen på enkeltmenneskets frie vilje og grunnleggende rettsprinsipper?
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Først må jeg si meg litt forundret over hvordan Senterpartiet selv i en sak om arbeidsmiljøloven klarer å skrive merknader om norsk valutapolitikk, eksport av norske velferdsordninger og EØS-avtalen. Senterpartiet er til og med så negative til EØS-avtalen at de fremmer forslag om å begrense innvandringen fra EØS-området, som forrige representant var inne på. Samtidig ønsker de ikke at innvandringen fra verden utenfor Europa skal begrenses. Hvordan kan representanten fra Senterpartiet mene at arbeidssøkere fra våre viktigste handelspartnere er vanskeligere å integrere enn folk fra andre land?
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg kommer fra et landbruksfylke og har plukket poteter og stein siden jeg var tolv år gammel, og da var det viktig «å stå opp om mårra’n» – det er vel det begrepet som tidligere arbeidsminister Bjarne Håkon Hanssen innførte, og som Robert Eriksson også har vist til flere ganger. Jeg har også lært meg at bønder står opp om mårra’n, og at de som jobber i primærnæringene, står på og er hardt arbeidende. Slik jeg kjenner Lundteigen, er vel også han en hardt arbeidende morgenfugl som ser viktigheten av aktivitet eller arbeid både for den enkelte og for samfunnet. Når en ser spesielt på de gode erfaringene man har i Drammen vedrørende aktivitetsplikt, og man ser at det fungerer, færre går på sosialhjelp og flere kommer seg i jobb, ønsker virkelig ikke Senterpartiet å videreføre slike gode resultater i resten av landet?
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Å lese opposisjonens merknader i innstillingen til denne saken blir man ikke nødvendigvis så veldig klok av. Mye av det som skrives, er det mest nærliggende å sammenligne med agitatorisk retorikk utenfor temaet som faktisk behandles. Et godt eksempel på at opposisjonen skriver noe annet enn det som egentlig er temaet, finner vi under overskriften Statlig midlertidighet. Man skulle tro at SV, som tradisjonelt sett har hatt mange velgere i offentlig sektor, hvor det er stor bruk av midlertidighet, ville vært opptatt av å redusere bruken av midlertidighet. Sett i lys av spesielt innlegget til representanten fra SV, som var meget kritisk til bruk av midlertidighet, forstår jeg ikke hvorfor SV unnlater å være med på flertallsmerknadene om å redusere bruken av midlertidighet i offentlig sektor.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg skal ikke snakke for eller imot redningsvest, men jeg skal snakke litt mer rundt begrepet «i fart». Jeg lurer veldig på om Kristelig Folkeparti ser at begrepet «i fart» er litt upresist, og på hvordan Kristelig Folkeparti ser for seg at det skal kunne håndheves. Hadde det ikke vært bedre f.eks. å knytte det opp mot dagens regler om at det er maks 5 knop hvis det er 100 meter fra land, så hadde det i hvert fall vært litt enklere å forholde seg til?
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg vil si at svaret til representanten fra Kristelig Folkeparti beviser nettopp problemstillingen. Det er lett å se om en båt er i fart eller ikke i fart, sier representanten fra Kristelig Folkeparti. Om du flyter med Glomma, er du fortsatt i fart, men hvis du ligger og driver med strømmen, mener Kristelig Folkeparti tydeligvis fortsatt at det skal være krav om redningsvest, selv om du ligger og soler deg, hvis jeg forsto Kristelig Folkeparti riktig.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Det er interessant å se at forslaget fra de rød-grønne, og Arbeiderpartiet og Senterpartiet, og Venstre og Kristelig Folkeparti faktisk vil favorisere de rike. Jeg tør påstå at «3 fot-syken» som begrep vil bli nytt etter at dette lovforslaget blir vedtatt, for forslaget skal kun gjelde for båter på under åtte meter, mens det ikke gjelder for de båtene som er på over åtte meter. Spørsmålet mitt til representanten fra Senterpartiet er da om risikoen for å drukne er mindre om man faller over bord fra en større båt.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg ser på Miljøpartiet De Grønne som det grønneste og det frieste friluftspartiet i Norge – et parti som er opptatt av at folk kan få nyte friheten i Guds ville natur, uten for mange begrensninger og uten for mange reguleringer, slik Rasmus Hansson selv sa i sitt innlegg, at folk flest må få bestemme og bruke hodet selv. Det er jo fortsatt en god fjellvettregel som heter at man skal snu i tide, og at det ikke er for sent å snu, så jeg venter spent på voteringen senere i kveld. Men jeg lurer på hva som har skjedd i Miljøpartiet De Grønne, som nå vil ha et påbud som begrenser den frie naturfølelsen. Husk at dette gjelder ikke bare på sjøen, som jeg hører Rasmus Hansson referere til flere ganger, det vil også gjelde for små innsjøer og små tjern. Hvorfor ikke i alle fall begrense påbudet til ikke å gjelde for robåter og små båter i innsjøer, tjern og f.eks. fjellvann?
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
I Norge er det hele 752 000 fritidsbåter, og til og med på Mjøsa er det omtrent 12 000 båter. Nesten halvparten av det norske folk har båt eller har et indirekte forhold til båt ved at de har familie eller venner som har båt. Alle er selvfølgelig opptatt av sikkerhet på sjøen, og det store flertallet av båtfolket oppfører seg pent. Men selv om det alltid er noen få som skiller seg ut både når det gjelder manglende båtferdigheter, for høy promille og for høy fart, er ikke jeg tilhenger av ytterligere påbud og ytterligere reguleringer, som vil ramme båtfolk flest. Problemet er nemlig ikke at vi har for få reguleringer, påbud og restriksjoner, eller at vi har et mangelfullt regelverk. Problemet er at dagens regelverk ikke blir håndhevet strengt nok eller godt nok. Stortingsflertallets forslag i dag om at man må bruke redningsvest i båt som er under åtte meter og i fart, er mildt sagt unyansert og upresist. Det er lite konkret, det er lite gjennomtenkt, og det er umulig å håndheve rettferdig og objektivt. Slike upresise lovforslag vil kun føre til tilfeldigheter og urettferdigheter i forhold til å håndheve regelverket, noe som igjen kan føre til «advokatmat» og rettssaker. Hva er egentlig fart? Det er ikke definert om framdriften eller den såkalte farten skyldes motorkraft, eller om det er årer, eller om det er vind. Du kan ligge og sole deg og slappe av i en liten robåt på et stille fjellvann, eller du kan ligge ute på dekk i en motorbåt langs kysten og bare drive med strømmen, men så må du fortsatt ha på deg redningsvest om dette lovforslaget blir vedtatt. Flertallet i komiteen påpeker at de fleste ulykker inntreffer som en kombinasjon av flere faktorer, som f.eks. høy hastighet og manglende bruk av flyteutstyr. Følgelig hadde det vært litt forståelig og litt logisk om fart hadde vært definert som f.eks. fart over 20 knop. Eller for å gjøre det enklest mulig: Bruk allerede gjeldende regler. Knytt kravet om fart opp mot regelen om maks fem knop om man er nærmere enn 100 meter fra land. Og hva med robåter? Hvis man skal ut og ro for å bade, må du ta på deg vesten når du ror ut fra land, men du får lov å ta av deg vesten når du skal bade. Det er da du egentlig trenger vesten, når du er ute i vannet, for å forhindre at du drukner. Og når du kommer opp igjen i båten og ror til land, må du ta på deg vesten. Dette blir rett og slett komisk og for dumt. Jeg er glad for at SV ser det, jeg er glad for at Høyre ser det, og at Fremskrittspartiet ser det. Jeg synes det er trist for øvrig at det ser ut til at dette kommer til å bli vedtatt.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg har fått noen kommentarer her, bl.a. fra Freddy de Ruiter, på at dette ikke er noen inngripen i den personlige friheten. Da registrerer jeg at representanten fra Arbeiderpartiet og jeg har en totalt forskjellig definisjon av hva som er offentlige myndigheters inngripen i personlig frihet. At stortingsflertallet med lov skal tvinge f.eks. meg til å måtte ha på redningsvest bare jeg ligger og flyter med strømmen på Mjøsa i den lille båten min, som jeg ikke har hatt tid til å bruke på flere år, er i hvert fall for meg en inngripen i min personlige frihet. Når man skal ligge og sole seg og slappe av og følger strømmen, da er man i fart. Du ligger og slapper av og koser deg, og så må du ha på redningsvest. At ikke det er en unødvendig inngripen i personlig frihet, er for meg helt ufattelig. Når det gjelder en annen kommentar jeg fikk, fra Else-May Botten angående regjeringens forslag, vet vel også representanten fra Arbeiderpartiet utmerket godt at det ikke var vårt primærstandpunkt, vi ønsket overhodet ikke å innføre noe krav om bruk av redningsvest. Det var et forsøk på et kompromiss basert på debatten som var i Stortinget i juni i fjor. Det er derfor det forslaget er kommet – det er ikke noen andre grunner til det. Ellers har jeg lyst til å ta opp igjen noe fra replikken min til Senterpartiet i stad, om at forslaget favoriserer de rike. For det er jo litt interessant at om du kjøper en båt på over åtte fot – det er den trefotssyken som kanskje mange kjenner til, at du skal ha større og større båt – og har råd og mulighet til å kjøpe en større båt, omgår du jo dette litt morsomme, unødvendige og rare lovforslaget. Og som jeg sa i stad, er det absolutt ingen større fare for å drukne om du faller over bord fra en større eller fra en mindre båt. Faller du over bord, er muligheten for å drukne lik uansett, uavhengig av størrelsen på båten. Det synes jeg er litt viktig å få fram. Det viser også at forslaget som nå blir vedtatt, er lite gjennomtenkt. Men selv om forslaget er håpløst, og selv om det er lite gjennomtenkt, trøster jeg meg med at når det vi kaller agurktiden, kommer til sommeren, og båtsesongen er på topp, og irritasjonen fra båtfolket kommer til å være på topp over dette redningsvestpåbudet, så skal i hvert fall ikke vi i Fremskrittspartiet bli hengt ut i media.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Representanten Rotevatn nevnte den viktige muligheten folk har til å ta opp uheldige saker i arbeidslivet. Ett sånt virkemiddel som vi har hatt, og som vi har fram til vedtak blir fattet i dag, er den kollektive søksmålsretten. Det er nettopp en mulighet, på vegne av dem som ikke tør eller har mulighet, til å gripe tak i urimelige forhold i arbeidslivet, enten det går på arbeidsmiljø, arbeidslivssikkerhet, eller lønns- og arbeidsforhold. I merknadene fra flertallspartiene blir det brukt begrep som at det er i strid med menneskerettighetene at vi har den kollektive søksmålsretten. Da blir spørsmålet mitt: Hvorfor er det et problem for menneskerettighetene at en kan avsløre og ta tak i underbetaling, men ikke et problem for menneskerettighetene at folk blir underbetalt og dårlig behandlet?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Jeg vet ikke noe om representanten Rotevatns erfaring fra arbeidslivet, men det er faktisk sånn at i en del tilfeller kommer det folk inn i midlertidige stillinger eller via underleverandører og er i en veldig svak stilling når det gjelder den posisjonen en har overfor arbeidsgiver, men er avhengig av de kronene en kan få ut av det. Det betyr at det for den personen kan være vanskelig å reise en sak mot den arbeidsgiveren en har. Det er da det er mulig for en nasjonal organisasjon å reise søksmål for å ivareta den personens interesser. Den kommer selvfølgelig aldri til å bli brukt mot den personens interesser. Men spørsmålet mitt var: Hvorfor er det et problem for menneskerettighetene at noen kan reise en sak på vegne av folk som er urettferdig behandlet, men ikke et problem for menneskerettighetene at folk blir urettferdig behandlet? At det blir avslørt at folk blir urettferdig behandlet, er – så vidt jeg forstår – Venstres problem, og det lurer jeg på hvorfor.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Nå er det vel egentlig ikke min rolle å svare, men det er riktig at vi er positive til det. Vi er positive til økt straff også. Vi er positive til det som er fornuftig. Men det vi er imot, i en situasjon der utfordringer på arbeidsmarkedet er useriøse aktører og sosial dumping, er at flertallspartiene tar bort et av de virkemidlene vi har mot sosial dumping. Det at regelen er der, er i seg selv et pressmiddel til å få ryddet opp på arbeidsplassen. Det er sånn arbeidslivet fungerer, selv om ikke alle saker kommer til retten. Det er derfor jeg er opptatt av at jeg er skuffet over at Venstre her faktisk bidrar til at et av de virkemidlene vi har mot sosial dumping, blir fjernet i det forslaget som er lagt fram, i en tid hvor sosial dumping er et av de store samfunnsproblemene. Det er derfor jeg lurer på hvorfor det er et menneskerettighetsproblem at juks blir avslørt, men ikke et menneskerettighetsproblem at juks blir gjennomført.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Jeg må nesten få lov til å kommentere det. Selv om minstelønn ikke er et tema i dag, er det et sentralt tema i norsk arbeidsliv, og det er nok et eksempel på at en med et liberalistisk utgangspunkt kan komme med mange forslag som skader det seriøse arbeidslivet. Det er bred enighet om at minstelønn som alternativ til den frie lønnsdannelsen vi har i Norge, og som har gitt oss et godt lønnsnivå, vil påvirke partenes rolle i lønnsdannelsen i Norge – det er en viktig prinsipiell sak – men først og fremst er all erfaring ute i Europa at når en innfører minstelønn, så er ikke det noe som får lønnsnivået oppover, det er noe som bidrar til at lønnsnivået går nedover. Det vil altså være en ytterligere spiral og betale dårligere dem som har dårligst betalt. Derfor er jeg glad for at Stortinget avviste forslaget fra Venstre om minstelønn. Det var et liberalistisk forslag, som heldigvis ble avvist.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Jeg skal ikke bruke mye tid på innlegget til representanten Heggelund. Det har representanten Trettebergstuen svart grundig på allerede, så jeg lar det ligge nå, men det var statsrådens innlegg som fikk meg til å ta ordet. Riktignok er det slik at det statsråden egentlig ønsket – først i høringen, med adgang til 15 timer pålagt overtid i uka, og i forslaget, med 12 timer – har blitt stoppet i Stortinget av Kristelig Folkeparti, og det syns jeg er, for å si det slik, en velsignelse! Men det betyr ikke at det er et likeverdig forhold mellom arbeidstaker og arbeidsgiver i en situasjon der en sier at dette kan avtales lokalt. Hvis en tror det, kjenner en norsk arbeidsliv veldig dårlig. Dette fører til mer press på arbeidstakeren i den praktiske hverdagen som arbeidsfolk og arbeidsgivere lever i. For øvrig er mulighetene til å jobbe mer hvis en er i ferd med å nærme seg dagbøter på et skipsverft, nok et godt eksempel på hvor fleksibel dagens arbeidsmiljølov er, og at vi trenger den fleksibiliteten også framover. Det som er klart, er at arbeidslivet i Norge er under press. Vi har lenge sett sosial dumping her i landet, og vi har lagt fram mange tiltak i tre forskjellige handlingsplaner mot det, men vi ser allikevel at de useriøse vinner fram, med overslag til kriminalitet, til menneskehandel og til grove forhold i arbeidslivet, og vi ser at det brer om seg. Derfor er vi sterkt uenige når regjeringa foreslår å oppheve den kollektive søksmålsretten. Vi er altså bekymret for dem som blir underbetalt. Vi er ikke så bekymret for at en da avslører dem som blir underbetalt. Det vi synes er riktig, er at arbeidsgiveren der avsløres. Så er vi opptatt av at dem som jobber som vikarer, skal ha samme lønn som dem de jobber i stillingen til, slik at det å bruke vikarer ikke blir en måte å spare penger på, men noe som kan fungere når det er nødvendig. Derfor er vi for å opprettholde likebehandlingsprinsippet. Jeg ser ingen grunn til at vi skal stimulere vikarbransjen med at de får anledning til å betale folk mindre enn dem de skal vikariere for. Det som skuffet meg mest, er ikke at Fremskrittspartiet har en liberalistisk politikk. Deres partileder sto på landsmøtet i 2013 og sa ti ganger at den norske modellen står i veien for det norske folk. Vi har vært forberedt på dette. Vi kjenner det fra land som har gjennomført liberalistisk politikk fra før. Det som skuffet meg, er at tidligere representant Torbjørn Røe Isaksen var så klar foran valget: Han kalte det til og med «arbeidspartiet» i en periode og lovte at de forslagene som nå er framlagt, ikke skulle bli gjennomført. Det skuffer oss at det ikke var grunn til å høre på.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Statsråden nevnte ikke i sitt innlegg en av de store utfordringene vi står overfor på arbeidsmarkedet nå, nemlig den raske utviklingen av den nye ansettelsesformen fast ansettelse uten garantilønn. I forbindelse med den siste muntlige spørretimen hvor statsråden var til stede, svarte statsråden på et spørsmål fra representanten Holen Bjørdal at han måtte lære seg maktfordelingsprinsippet, og at det ikke var opp til politikere å mene noe om fortolkning av lovverket. Men maktfordelingsprinsippet er faktisk sånn at politikere har noe med å lage lover, og politikere har noe med å forsikre seg om at lovene ikke kan misforstås. Hvis statsråden er enig i at det er en uhørt ansettelsesform, kan vi presisere lovverket. Det ber et mindretall om i innstillingen. Vil statsråden bidra til at vi får slutt på den uverdige ansettelsesformen som nå er i ferd med å utvikle seg?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Dette er en merkelig forståelse av maktfordelingsprinsippet: Hvis en politisk mener at en lov skal være sånn eller sånn, skal en først vente på at domstolene har sagt hvordan loven faktisk skal leses. Det er en rask utvikling – det har utviklet seg veldig den siste perioden – med den nye ansettelsesformen fast ansettelse uten garantilønn. Vi som politikere har et ansvar for å mene om det er sånn en vil ha det i samfunnet. Vi vil ikke det, for vi mener det aldri har vært meningen med begrepene «fast ansettelse» eller «midlertidig ansettelse» at en kunne ha den mellomløsningen. Det er et politisk standpunkt. Spørsmålet mitt, som statsråden heller ikke svarte på etter Lundteigens tidligere spørsmål, er: Hva mener statsråden – er det en akseptabel ansettelsesform, eller er statsråden enig i at vi må sette bom for det gjennom et nødvendig politisk vedtak?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Dette er ganske overraskende, for nå sier faktisk statsråden at dette er en lovlig ansettelsesform i dag, og da begriper ikke jeg hva statsråden har ment når han tidligere har sagt at denne ansettelsesformen må prøves rettslig. De fleste politikere som har uttalt seg og engasjert seg i dette spørsmålet, mener at vi etter dagens lov har to mulige ansettelsesformer. Det ene er en fast ansettelse, og det andre er en midlertidig ansettelse. Hvor finner statsråden hjemmel for at den praksisen som har utviklet seg, er lovlig?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Det skulle tatt seg ut. Grunnen til at jeg vurderte det sånn at jeg måtte be om ordet helt oppsummerende, var statsrådens innlegg. Han viste til meg og til at jeg hadde sagt at aktivitetsplikt var stigmatiserende. Det jeg prøvde å advare mot, var mer generelt enn som så. Jeg snakket om omtalen av en bloc 650 000 mennesker som står utenfor. Jeg snakket også om dem som er aktuelle for aktivitetsplikt. Jeg snakker om alle dem som av en eller annen grunn har behov for samfunnets hjelp. Mitt inntrykk er at statsråden ganske ofte stigmatiserer flere av de gruppene ved å peke på ansvar, men ikke på rettigheter. Aktivitetsplikten er én sånn ting. Men la meg understreke: Vi er for dagens form for aktivitetsplikt. Vi synes det er riktig å stille krav når det er det som kan bidra for dem det gjelder og deres utvikling. Ellers må jeg bare slå fast på slutten av debatten at det kommer til å bli vedtatt generell adgang til midlertidige ansettelser, og en rekke andre endringer i arbeidsmiljøloven som vi har diskutert tidligere i dag, mot de faglige råd statsråden har fått fra sitt eget departements underliggende etater. Vi har i løpet av debatten prøvd å få svar på om det i noe land finnes noe eksempel på at generell adgang til midlertidige ansettelser faktisk fører til at flere får jobb. Nei, det gjør altså ikke det – verken etter OECDs undersøkelser eller andre eksempler. Da kan jeg for så vidt avslutte med utgangspunkt i det representanten Rotevatn helt riktig sa, at det er stor forskjell på spansk og norsk arbeidsliv. Ja, det er en svær forskjell, ikke minst når det gjelder ledighetstall, når det gjelder hvilke tiltak Norge har valgt og hvilke tiltak Spania har valgt. Men det er faktisk sånn at når det gjelder midlertidige ansettelser og en del av de endringene som i dag kommer til å bli vedtatt i arbeidsmiljøloven, blir faktisk forskjellen på norsk og spansk arbeidslivspolitikk litt mindre etter de vedtakene som Stortinget kommer til å gjøre i dag. Det kommer vi fra Arbeiderpartiets side til å stemme mot.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Selv om klokka er mye, tror jeg nok at det er en misforståelse, og at Arbeiderpartiet faktisk skal stemme imot.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Det er det vi har varslet.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2015-03-24:
Ikke III.
Stefan Heggelund (Høyre), 2015-03-24:
Når man leser hva Sosialistisk Venstreparti skriver i merknadene om aldersgrenser, ja, da skjønner man at de merknadene er forfattet av en sosialist. Der ser man på arbeidsmarkedet som en statisk størrelse som aldri er i utvikling, og at enkelte grupper presser hverandre ut av arbeidsmarkedet. Jeg er spent på om representanten Bergstø ser hvor ubehagelig det argumentet kan bli hvis man tar det videre – de eldre tar jobbene våre. Jeg skal ikke utbrodere. Tegningen er tegnet. I denne forbindelse vil jeg nøye meg med å spørre om følgende: Hvis en person er kompetent, og gjør en god jobb, synes representanten Bergstø det er verdig å bli oppsagt fordi man har nådd en alder?
Stefan Heggelund (Høyre), 2015-03-24:
Vi har vel sett nok av eksempler i media på at det under dagens regelverk har vært nok av uverdige avganger, akkurat slik representanten Bergstø er bekymret for. Problemet er at hun ikke ønsker å gjøre noe med det. Men hun vil heller ikke gjøre noe med den ufrivillige deltiden, hun vil ikke gjennomføre tiltak som kan redusere ufrivillig deltid. Vi vet at der folk får bestemme mer over sin egen arbeidstid, mer over sin egen turnus, så skjer det ofte at flere får økt stillingsbrøk, ja, noen steder er den ufrivillige deltiden fjernet. Skift/turnusutvalget sa at tiltak som ikke gikk direkte på den såkalte helge-problematikken, bare i begrenset grad kunne løse deltidsproblemet. Hvilke tiltak vil Bergstø iverksette, som tar tak i dette? Vil hun få sykepleiere til å jobbe hyppigere helgevakter, slik tidligere helseminister Støre tok til orde for?
Stefan Heggelund (Høyre), 2015-03-24:
Trettebergstuen pleier å si at Høyre bruker som argument at folk ikke forstår. Nå mener Trettebergstuen at ingen andre enn hun forstår. Jeg synes det er bra, jeg, at folk tenker seg om, vurderer, har mulighet til å ombestemme seg – også politikere. Men er det for mye forlangt å forvente at folk klarer å ha de samme standpunktene fra én uke til en annen? Klassekampen for noen uker siden: Trettebergstuen går ut og sier at man skal reversere alt. Politisk kvarter uken etter: Trettebergstuen mener nå noe helt annet – nå skal man sette seg ned og diskutere og komme fram til hva man kanskje skal reversere, og hva man ikke skal reversere. I merknadene sier Arbeiderpartiet at de ser behovet for å gjøre endringer i aldersgrensene – de stemmer imot. Tidligere i debatten sa Trettebergstuen at ingenting av det vi gjør, gir mer fleksibilitet. Nei, hva er det som er så vanskelig med å si at man skal reversere det da? Ingunn Gjerstad, fra Sosialistisk Venstreparti, sa tidligere at hun syntes medbestemmelse er bedre enn selvbestemmelse. Ja, det oppsummerer jo fint samfunnssynet til Sosialistisk Venstreparti. Men så er spørsmålet: Kommer vi videre? Klarer vi å ruste Norge for framtiden? – Ikke hvis vi sier at alt skal være som i dag. Vi har de framskrivningene som forteller oss hvordan det går hvis vi gjør alt akkurat sånn som vi gjør i dag. Vi ruster ikke Norge for framtiden hvis vi ikke kan identifisere noen utfordringer som vi står overfor, og foreslå løsninger på disse. Og det gjør vi nå. Det er det vi gjør nå ved å senke terskelen inn til arbeidslivet. Det er det vi gjør nå ved å desentralisere. Alt trenger faktisk ikke være sentralstyrt. Det er et partssamarbeid, også ute på arbeidsplassene, og det fungerer godt.
Stefan Heggelund (Høyre), 2015-03-24:
Velferdskontrakt ble beskrevet i en melding fra den rød-grønne regjeringen: «Regjeringen vil gjennom bruken av begrepet velferdskontrakt understreke at det skal være en sammenheng mellom rettigheter og plikter.» Videre står det: «Rettigheter vil medføre økonomisk sikkerhet, forutsigbarhet og individuelt tilpassede tiltak og oppfølging. Plikter betyr deltakelse i tilpassede tiltak som både kan motivere for og fremme overgangen til aktivitet og arbeidsliv og ansvar for egen livssituasjon. Pliktene skal også sikre at de som kan arbeide ikke blir passive stønadsmottakere.» I flertallsmerknaden står det til dette: «Manglende overholdelse av plikter må kunne få konsekvenser.» Og: «Passiv utbetaling av midlertidige stønader skal være unntaket, ikke regelen.» Hvor hult synes representanten Bergstø at SVs motstand mot aktivitetsplikt virker i dette perspektivet?
Stefan Heggelund (Høyre), 2015-03-24:
Det var et svar på alt annet enn det jeg spurte om, men jeg får bare tolke det dit hen at velferdskontrakt, som de rød-grønne skrøt av, er noe som ikke lenger gjelder for Sosialistisk Venstreparti – eller, for øvrig, for Arbeiderpartiet eller Senterpartiet. Én ting vi har hørt mye fra de rød-grønne, er at midlertidige ansettelser har en springbretteffekt på grunn av dagens regelverk. Det har ingenting å gjøre med at man senker terskelen inn til jobb – det har bare med at dagens regelverk er utformet akkurat slik som det er i dag. Hvorfor går da SV med på et forslag om å endre dagens regelverk? Er ikke partiet redd for at springbretteffekten vil reduseres?
Stefan Heggelund (Høyre), 2015-03-24:
Vi har en skjult midlertidighet i Norge i dag. For ikke lenge siden ble jeg kontaktet av en person som hadde hatt en sånn midlertidig stilling, en av de skjulte. Hun ønsket å dele sin historie i håp om å gjøre andres historier bedre. Denne personen hadde hatt psykiske lidelser. Hun hadde falt helt utenfor. Så en dag hadde hun bestemt seg for å gjenvinne kontrollen over sitt eget liv. Diagnosen skulle ikke ha kontroll. Hun gikk til Nav, og der ble hun tilbudt et av de vanligste tiltakene Nav bruker for å få folk tilbake. I realiteten er det en midlertidig stilling. Utfordringen med den midlertidige stillingen er at det er en midlertidig stilling uten lønn, fordi man går på ytelse, og den er uten kontrakt. Det er en type midlertidig stilling de rød-grønne partiene synes er helt greit. Faktum er at da jeg kritiserte innretningen av det tiltaket i Dagsavisen for en tid tilbake, fikk jeg beskjed av Arbeiderpartiet om at jeg måtte roe meg ned, for dette var et vanlig brukt tiltak. Så denne type midlertidig stilling er helt ok for de rød-grønne, men hvis man får en midlertidig stilling med kontrakt og med lønn, er det en rasering av norsk arbeidsliv! Hvor er troverdigheten i et sånt argument? Jeg spør fordi jeg ikke forstår det, jeg skal være så ærlig; jeg forstår ikke hvor troverdigheten i et sånt argument er. Skjult midlertidighet – helt ok, viktig tiltak. De som kritiserer innretningen av det, må roe seg ned. Midlertidighet med kontrakt og med lønn – rasering av norsk arbeidsliv slik vi kjenner det. Det henger ikke på greip. Det henger overhodet ikke på greip. Det blir harselert med at vi ønsker å drive følgeforskning på dette for å se hvordan det virker å senke terskelen inn til arbeid for dem som står utenfor. Det er jo noe kunnskapspartier – partier som er opptatt av å samle inn kunnskap – gjør. Men den forskningen som finnes på midlertidige ansettelser, er tydeligvis tilstrekkelig for de rød-grønne partiene, til tross for at den er gjort i land med andre regelverk enn det vi har i Norge, og som har en annen arbeidsmarkedssituasjon. Men det er godt nok for de rød-grønne. Så var de kanskje ikke kunnskapspartier allikevel.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Det som gjør inntrykk på statsråden, er når han møter folk, snakker med folk og ser hvordan deres hverdag er. Ja, det er riktig at mange alternative turnuser godkjennes også fra de sentrale fagforbundene, med ett års varighet, men når det gjelder noe som fungerer, og noe som man vil ha lokalt, klarer ikke jeg i min villeste fantasi å forstå hvorfor det bestandig må bestemmes hvert eneste år, med nye søknader inn til de sentrale forbundene. Hvorfor kan man ikke avtale det lokalt gjennom frivillige ordninger? Hvorfor kan ikke den enkelte virksomhetsleder og den enkelte ansatte på frivillig grunnlag få lov til å bli med og påvirke sin arbeidshverdag lokalt, der man jobber og bor? Jeg mener at det er viktig og riktig, og derfor har vi tatt disse grepene. De menneskene som kommer til meg, og som ønsker mer maktforskyvning lokalt, har gjort inntrykk på meg. Derfor har vi lagt det inn i arbeidsmiljøloven.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
For det første tar jeg faginstansene veldig på alvor, og jeg har lest deres rapporter veldig grundig. Så tror jeg det er viktig at man har evnen til å skille mellom snørr og barter, med tanke på det som står i disse rapportene. Det er ingenting i de rapportene som sier at en gjennomsnittsberegning fra ti timer til tolv og en halv time vil føre til dramatiske endringer når det gjelder helserisiko. Men det man sier, er at lange vakter og lite hvile – når man fra dagvakt går rett på kveldsvakt og over på nattevakt, og ikke har gode nok hvileordninger i forkant og i etterkant – over lang tid fører til helserisiko. Det er jeg helt enig i. Derfor har vi lagt til rette for, gjennom de endringene som vi foreslår, å bevare de trygge vernebestemmelsene for å ivareta helse, miljø og sikkerhet for den enkelte ansatte. Det at en person har fri på torsdag(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
For det første har vi tatt signalene som kom, og vi har også tatt med innspill som kom i høringsrunden, fra bl.a. Arbeidstilsynet i deres høringsnotat. Det de kritiserte den gangen, og som de mente kunne være en helserisiko, var vakter opp til 93 timer. Derfor sier vi i proposisjonen som vedtas i dag – og det regner jeg med at representanten Trettebergstuen har lagt merke til – at man ikke kan ha lengre ukentlig arbeidstid der man kombinerer overtid og det med gjennomsnittsberegning, enn 69 timer i uken, altså dagens bestemmelse. Man kan ikke jobbe mer enn 54 timer gjennomsnittsberegnet i løpet av en uke, akkurat som dagens bestemmelse. Man åpner opp for mer fleksibilitet innenfor de trygge rammene, og man har lyttet til det. Ja, det blir vanskeligere å være kjeltring når vi nå både har lagt frem en handlingsplan mot arbeidslivskriminalitet og skjerper straffene betydelig i forhold til den rød-grønne regjeringen, med inntil tre års fengsel.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg takker for spørsmålet fra representanten Lundteigen. Det er et komplisert og vanskelig spørsmål, men jeg skal prøve å svare godt på det. For det første utgjør bemanningsbransjen rundt 1–2 pst. av sysselsettingen. Det å ha en seriøs og god bemanningsbransje er både viktig og riktig i et arbeidsliv, både for å ha tilgang på nok arbeidskraft og tilgang på riktig arbeidskraft. Så er det ikke slik at fast ansettelse uten lønn mellom oppdrag er en ny ansettelsesform. Det gjaldt også under det forrige regimet. Det er mange avgrensninger der, og som jeg har sagt, har jeg hatt et møte med partene i arbeidslivet, og jeg vil fortsatt ha en dialog med partene i arbeidslivet om dette for å se om vi har en riktig avgrensning eller ikke. Men når det gjelder hvorvidt det er i strid med loven eller ikke, mener jeg at det må i så fall prøves for retten. Det er domstolene som er de rette til å avgjøre det, for å finne ut det lovmessige i det. Jeg registrerer at det er ingen som ennå har forsøkt å ta det for retten.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
For det første mener jeg det er både viktig og riktig å la Arbeidstilsynet – og vi har styrket Arbeidstilsynet de to årene vi har sittet i regjering – få større mulighet til å gå inn og drive kontroll med at arbeidsmiljølovens bestemmelser blir ivaretatt på en god og riktig måte. Kollektiv søksmålsrett er brukt bare en gang. Saken ble avvist, for den var også brukt på feil sak. Dette er ikke noe nytt som har kommet de siste månedene. Jeg er enig i den beskrivelsen om at det finnes useriøse der ute, men hvis det er slik, som representanten Lundteigen beskriver det, hvorfor er ikke kollektiv søksmålsrett – hvis det er det gode, det viktige og det riktige virkemiddelet – brukt oftere? Jeg registrerer at det har gjeldt et år, og det er ikke tatt i bruk mer enn en gang. Så er det også viktig, synes jeg, at vi skal ha anstendighet, og de menneskene som velger å jobbe fast i bemanningsbransjen, er ikke tvunget til å jobbe i en bemanningsbedrift. Det er helt frivillig å søke seg inn og ta jobb i en bemanningsbedrift, men også å søke seg til en annen type jobb.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Jeg blir litt usikker på representantens spørsmål. Jeg er helt enig i at Arbeidstilsynet skal bruke tiden sin på kjerneoppgavene sine. Jeg trodde jo at grunnen til at vi opprettet Arbeidstilsynet i sin tid, nettopp var å sørge for at vi har et anstendig arbeidsliv, påse at arbeidsmiljølovens regler blir fulgt, og ivareta helse, miljø og sikkerhet på arbeidsplassene. Det er nettopp det vi gir dem muligheten til i større grad å ivareta med den politikken vi nå legger til grunn, og som vi fører. Når det gjelder antall årsverk, har ikke jeg noe klart svar på hvor mange årsverk det vil utgjøre. Men det fungerer på samme måte når vi sitter i regjering som da de rød-grønne satt i regjering, at man har dialogmøter med de underliggende etater, og jeg regner med at de er i god stand til selv å se hvilke ressurser man trenger for å håndheve de lover og regler som Stortinget vedtar, og vil på normal måte melde det tilbake til departementet.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2015-03-24:
Grunnen til at jeg tar ordet, er en del åpenbare ting som har gått igjen i debatten, som jeg bare har behov for å understreke. Det er ikke riktig, som det er hevdet også av representanten Trettebergstuen i hennes siste innlegg, at det blir mer pålagt overtid. Det vi snakker om, er at man lokalt nå kan avtale ti timer mer overtid frivillig enn det som er dagens bestemmelse, i løpet av en måned. En halv time mer per dag kan den enkelte ansatte, sammen med sin tillitsvalgte, ha muligheten til å avtale av mer overtid – ikke noe pålegg, men en avtale, og innenfor det som er dagens lovbestemmelser. Ta f.eks. skipsverftet som har oppdrag, der man mot slutten av oppdraget ser at man kan gå over den tiden som er satt for levering, og står i fare for å få dagmulkt. Jeg synes det er flott at de ansatte, sammen med ledelsen, kan gjøre en avtale om å jobbe noen timer ekstra den siste måneden for å komme i havn, for å slippe dagbøter. Alternativet vil være økt innleie for å unngå de dagbøtene. Jeg regner med at det heller ikke er opposisjonens ønske at man skal øke innleie. Da tror jeg det er fornuftig, klokt og riktig å gi den halvtimen mer per dag. Det er det vi snakker om. Jeg er for – og jeg registrerer at det er mange i denne sal som er uenig med meg – å flytte makt ned lokalt til den enkelte arbeidstager og den enkelte virksomhet. Jeg tror de er best i stand til å ivareta sin situasjon, virksomhetens situasjon, på en god og riktig måte. Jeg har tillit til dem. Jeg tror de er de beste til å gjøre det. Derfor kommer regjeringen med disse forslagene, og derfor er vi glad for at disse forslagene blir vedtatt. Og derfor blir det også litt historieløst med en del av den retorikken som preger denne talerstol i dag. Ja, vi har lyttet til instanser. Vi har også lyttet til Arbeidstilsynet, ved nettopp å sette en grense på at man ikke kan jobbe mer kombinert overtid og gjennomsnittsberegning enn 69 timer per uke – som er dagens bestemmelse – men åpne for litt mer fleksibilitet innenfor dette. Ikke mer arbeidstid, nettopp for å ivareta helse, miljø og sikkerhet på en god og riktig måte – det er også noe jeg ber om at man tar inn over seg. Jeg registrerer også at Arbeiderpartiets nestleder, representanten Helga Pedersen, viser til at undertegnede har møtt enkelte mennesker. Jeg møter mange mennesker, og jeg kommer til å fortsette å møte mennesker. Jeg kommer til å være lydhør overfor mennesker. Jeg kommer til å ta med de ulike menneskenes erfaringer i mitt videre arbeid. Jeg registrerer at enkelte mener at det er en uklok måte å gjøre det på, og kun forholder seg til ledelsen i visse forbund.