Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2009-01-09:
Jeg skal ikke begi meg inn i den diskusjonen som interpellanten og statsråden hadde om DJ-er, hvordan en skal spille plater, og hvilke plater som skal spilles – men jeg har lyst til å komme med et hjertesukk: Jeg er veldig glad for at statsråden ikke er historielærer i den norske skolen, for det er klart at med et slikt utvalg av historiefortellinger ville våre elever fått veldig dårlige historiekunnskaper. Det må også sies: Når man skal sammenligne, kan man ikke sammenligne epler og pærer. Man er også nødt til å si noe om den totale økonomiske situasjonen under den forrige regjeringen. Det var en helt annen økonomisk situasjon. I respekt for historiefortellingen bør det også nevnes når man stadig vekk skal nevne grafer. Det som ligger til grunn for interpellasjonen, er helt klart kommuneøkonomien. Regjeringen har fått ros. Kristelig Folkeparti har rost Regjeringen for at den det første året den styrte, gjorde noe helt annet på kommunesektoren enn man gjorde for høyere utdanning. Man økte kommuneøkonomien. Det var det behov for. Det var det viktig å gjøre i den situasjonen og med de økte midlene som denne regjeringen hadde. Men festen er over. Kaken er spist. Noen rakk kanskje ikke engang å få begynt å spise av kaken. Det man ser nå, er en helt annen situasjon. Man ser kutt i skoler, man ser kutt i helse, man ser kutt i kulturtilbud i skolene, grunnet befolkningsvekst, vedlikehold, reformer som har kommet, resultatkrav som påføres kommunesektoren. Festen er over, og vi er i en annen økonomisk situasjon enn den veldig mange lokale kommunepolitikere så etter det første året med den rød-grønne regjeringen. Men så er spørsmålet: Er øremerking svaret for å verne om vår bit av kaken, nemlig skolen og skolens situasjon? Jeg tror ikke det er svaret. Jeg tror ikke at det bare er kommunepolitikernes ansvar å prioritere mellom de midlene, og at det er viktig å styre dette selv, men jeg tror at skolen trenger lokalt skoleeierskap. Vi trenger lokale kommunepolitikere som føler eierskap, som involverer seg i skolen, som tar ansvar, som lager lokale tilpasninger, og som setter skolen inn i et lokalt perspektiv. Derfor vil en øremerking hvor staten er den som styrer, hvor vi hopper over alle lokale ledd og rett ut i skolen, ikke gi den lokale tilhørighet som jeg ønsker at den norske skolen skal ha. Det at alt skal styres fra staten, er feil. Jeg mener at vi trenger det lokale engasjementet og de lokale tilpasningene for å få det til. Men så er jo det andre spørsmålet: Hvilke rammebetingelser får man når det gjelder å utføre det lokale eierskapet? Hvilke rammebetingelser får man fra den rød-grønne regjeringen når det gjelder å lage skole? Kristelig Folkeparti mener at den satsingen på skole som vi har sett fra denne regjeringen, hvor flere timer på vei mot et heldags skoleprosjekt har vært den store, store løsningen på alle skolens utfordringer, er en helt feil prioritering. Et slikt heldags skoleprosjekt, hvor flere timer er den eneste løsningen, løser ikke den utfordringen vi har, knyttet til lærermangel og kompetanseheving blant lærerne. Jeg har lyst til å si at det virker som om det har gått politisk prestisje i dette. Man har ikke tenkt på hva skolen virkelig har behov for, og hva som er elevens beste, for det er ikke slik at flere timer i skolen automatisk gir økt kvalitet og tilpasset opplæring. Det vi trenger, er flere lærere. Med en annen satsing enn flere timer, tror jeg at vi hadde fått til det. I diskusjonen om hvordan det var før, og hvordan det er nå, har kanskje et hovedtema i interpellasjonen, nemlig tilpasset opplæring, druknet litt. Med flere lærere hadde vi klart å få til en mulighet til f.eks. større praksisretting av teorien, tilpasset opplæring for elever som trenger å bli sett fordi de har andre egenskaper enn teoristerke evner. Spørsmålet om hvordan man kan lære, istedenfor hvor mye tid man har for å lære, kunne man ha brukt mer tid på – altså kreativitet, annerledes tenkning rundt pedagogikk, hvis man har flere lærere, ikke bare flere timer. Jeg registrerer atter en gang at i diskusjonen om tilpasset opplæring har hjem/skole, den store mangelen på trøkk i saken, ikke vært nevnt fra Regjeringens side som et viktig punkt.