Tove Linnea Brandvik (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Vi har et budsjett i år som viser at regjeringens politikk under finanskrisen traff riktig. Vi har den laveste ledigheten i Europa. Vi ligger fremdeles i toppskiktet når det gjelder andel av befolkningen som er i jobb, ifølge OECD. Arbeidslinjen er, kan jeg forsikre, grunnleggende for utformingen av regjeringens politikk. Så er det slik at vi må faktisk skape før vi deler. I løpet av 2010 har vi gjort to vesentlige ting når det gjelder vår måte å jobbe på, som jeg finner grunn til å gjenta, fordi det er en del av grunnlaget for dette året. Vi har innført arbeidsavklaringspenger, og vi har slått sammen de midlertidige ytelsene, slik at vi kan få brukt de riktige tiltakene på de riktige tidspunktene til de riktige folkene, og bryr oss ikke så mye om hva slags type inntektssikring du har hatt. Så har vi sagt at det skal være en arbeidsevnevurdering – det er en lovfestet mulighet du har – for vi vil gjerne vite hva vi kan gjøre for at du skal komme tilbake i jobb, og vi vil gjøre det sammen med deg. Det tror vi er grunnleggende for vår måte å jobbe på framover. Så har man også i 2010 inngått en ny IA-avtale. Det er også grunnleggende for hvordan vi skal komme i mål, ved å sørge for at folk kommer ut i jobb og blir stående der når de først har oppnådd det. Derfor setter vi i 2011 av midler til tidligere og tettere oppfølging av den sykmeldte, tiltak for å styrke arbeidet i forhold til sykmelder. Vi skal til sammen bruke 153 mill. kr ekstra for å kunne følge opp intensjonene i IA-avtalen. Det er en grunnleggende og viktig måte å jobbe på. Det betyr tidligere, tettere og bedre oppfølging av dem som har behov for det. For vi vet at kommer du på langtidssykmelding, er risikoen for å havne på uføretrygd på sikt faktisk mye større. Det ønsker vi å hjelpe dem til å unngå. Sysselsettingsgraden i Norge er svært høy. I Norge var den 76,5 pst. for alderen 15–64 år. Sammenligner vi oss med de andre OECD-landene, var den der på 64,8 pst. Det betyr rett og slett at i Norge klarer vi å sysselsette flere enn det resten av verden gjør. Det er et positivt trekk, og det skal vi gjøre enda mer av. Målet vårt er å øke denne andelen – ikke å la den stå der, men å øke den. Det betyr at vi er nødt til å utforme ordninger som gir dem som i dag ikke kommer inn på arbeidsmarkedet, riktig og god hjelp til riktig tid. I dag kom resultatene fra PISA-undersøkelsene på skole. Norge har nå snudd den nedadgående trenden etter noen år med rød-grønn regjering, og vi er nå blant de ti beste landene i OECD-området innen lesing. Vi er faktisk nr. 2 innenfor OECD, men vi er blant de ti beste innenfor rangeringen. Det er en markant framgang siden resultatene i 2006. Det er viktig for å skape muligheten for jobb senere. Derfor har vi også satt i gang arbeidet med sysselsettingsstrategien – det å finne alle de gode tiltakene som skal virke sammen for å få til dette på lang sikt. Derfor er det positivt at Høyre signaliserer at de nå tar en runde, og skal prioritere å få flere inn. Men jeg har én bekymring med hensyn til årets budsjett, som jeg faktisk er nødt til å drøfte med dere. Jeg ser at Fremskrittspartiet kutter omfattende i de store sikkerhetsnettene som vi som samfunn har utformet. De kutter i sykepengene, dagpengene og uføreytelsene. Det som bekymrer meg, er for så vidt ikke at man har en intensjon om å redusere behovet for disse ytelsene – det kan vi dele alle sammen. Men at man reduserer pengebruken før man har fått resultatene, bekymrer meg. Og det er store beløp. Jeg tenker bare: Hvor mange mennesker handler det om? For det er av og til enklere å forholde seg til mennesker enn til tall, til og med for en god, garvet økonom. I antall folk handler det om at hvis vi skal gjøre dette fra 1. januar, er det nødt til å være 9 400 færre på sykepenger, 6 000 færre på dagpenger og 6 100 færre som går fra full uføretrygd og over til fullt arbeid – det er 21 500 mennesker som i et nyttårsløfte skal kunne komme inn i et arbeidsliv som ikke står der klart i dag, de skal bli friske. Det er resultatet hvis dette gjøres fra årets start. Hvis vi sier at tiltakene trenger litt tid for å virke, oppfatter vi det slik at Fremskrittspartiet støtter opp om det. De tror at det må gjøres tiltak for å få folk tilbake i jobb. Da er det faktisk, hvis vi venter til 1. juli, snakk om 51 000 som skal ha den samme effekten. Det er krevende, og det må vi bare si at det tror ikke regjeringspartiene er mulig. Vi håper, på lik linje med Fremskrittspartiet, at det skal være færre som i løpet av 2011 har behov for den type ytelser. Men før vi vet at det er færre, reduserer vi ikke pengebruken. Det er å behandle virkelige mennesker i en virkelig verden med virkelig respekt.