trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2001-02-13:
Jeg skal gjøre dette kort. Jeg kan i hovedsak vise til saksordførerens innlegg som dekkende for det syn som Kristelig Folkeparti har i denne saken. Men jeg vil vise til at Kristelig Folkeparti og for øvrig også Venstre i sin tid ved behandlingen i juni i 1997 stemte mot Norges tilslutning til Schengen-avtalen. Et flertall vedtok imidlertid å knytte Norge til Schengen-samarbeidet, og dette vil nå om kort tid bli realisert. Derfor må vi vurdere dagens sak på denne bakgrunn, og vi har kommet til at når Norge først blir innlemmet i Schengen-samarbeidet – og det kan vi nå ikke gjøre noe med – så vil Dublin-regelverket være riktig for at samarbeidet når det gjelder asylsaker innenfor Schengen-samarbeidet, skal fungere best mulig. Schengen-avtalen, som Norge altså har tiltrådt, betyr jo at personkontrollen på grensene mellom Schengen-statene oppheves. Disse åpne grensene gjør det enklere for alle å reise fritt, også for dem som vil søke asyl i flere stater, eller som forsvinner når de ikke lenger har rett til opphold. Derfor tror jeg at det er riktig at dette samarbeidet, når det nå først også er vedtatt for Norges vedkommende, suppleres med Dublinkonvensjonen fordi den har som formål å motvirke at asylsøkere som altså kan reise fritt innenfor Schengen-området, blir henvist fram og tilbake mellom statene uten å få sin søknad behandlet. Jeg vil også understreke det saksordføreren var inne på, at Dublinkonvensjonen ikke regulerer innholdet i et lands – dermed ei heller Norges – asylpolitikk. Vi vil stå fritt til å behandle en asylsøknad selv om vi ikke skulle ha plikt til det etter Dublinkonvensjonen. Derfor er det innholdet i norsk asylpolitikk som er det viktige. Der har Kristelig Folkeparti markert – skal vi si – en liberal holdning og vil fortsatt gjøre det. Men vi kan ikke se at den liberale holdningen er tjent med en situasjon hvor asylsøkere kan risikere å måtte reise fram og tilbake mellom land innenfor Schengen-området uten å få prøvd sin sak, og ei heller er tjent med at man kan ha rett til å få sin sak behandlet i land etter land innenfor Schengen-området. Det tror vi er verken rasjonelt eller tjenlig for en human asylpolitikk, og på det grunnlaget vil jeg anbefale å stemme for dagens innstilling, òg på bakgrunn av at et flertall i Stortinget – mot Kristelig Folkepartis stemmer – i sin tid vedtok å slutte Norge til Schengen-området.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Jeg fant det nødvendig å si et par ord etter det jeg har hørt i debatten her. Først til det spørsmålet som Johan J. Jakobsen tok opp, nemlig om norsk asylpolitikk blir påvirket eller upåvirket av det som Stortinget er invitert til å vedta nå, nemlig en tilslutning til Dublinkonvensjonen. Som det står i proposisjonen og i innstillingen, regulerer ikke denne avtalen norsk asylpolitikk. Det synes jeg må slås veldig klart fast. Den fratar oss heller ikke muligheten til å behandle en søknad som har kommet til oss, selv om den etter Dublinkonvensjonen egentlig skulle høre hjemme i et annet land. Det synes jeg også er veldig viktig å få sagt, slik at man ikke forvirrer denne debatten totalt. Det denne konvensjonen dreier seg om, er jo å effektivisere arbeidet med disse søknadene. Sånn sett påvirker den ikke norsk asylpolitikk. Vi kan føre den politikken vi har, innenfor de rammene som nå legges. Jeg er derfor glad for at det er et bredt flertall som går inn for akkurat det. Så til spørsmålet som Johan J. Jakobsen tok opp, om hvilke endringer som må gjøres i utlendingsloven. Til det vil jeg bare si at for å effektivisere samarbeidet under Dublinkonvensjonen har EU-landene planlagt å opprette et datasystem, nemlig Eurodac, for å lagre og utveksle fingeravtrykk og enkelte personopplysninger til bevisformål i asylsaker. Eurodac vil kunne føre til at identifikasjon i utlendingssaker og tilbakeføring mellom landene i Europa vil gå betydelig smidigere. Norsk utlendingslov har siden 1991 – det er det viktig å få sagt – hatt regler som tillater lagring og utveksling av fingeravtrykk i utlendingssaker. Eurodac bygger på og utdyper EUs persondirektiv, som er en del av EØS-avtalen. Det er begrenset hvilke opplysninger som kan registreres i Eurodac, og slike opplysninger kan ikke utleveres til tredjeland. Dette er i tråd med gjeldende norsk praksis, hvor den som opplysningene refererer seg til, må samtykke i at disse blir utlevert til Eurodac. Når det gjelder de lovendringer som er nødvendige, er Regjeringen av den oppfatning at dette er rent tekniske endringer som ikke har prinsipiell betydning, og derfor mener vi det er forsvarlig å gå fram slik vi har foreslått.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Når det møtet som jeg hadde med Colin Powell framstod som skjønn forening når det gjaldt sanksjonene mot Irak, har det sammenheng med at Norge var en del av den koalisjonen som gikk inn for å drive Irak ut av Kuwait og å stoppe angrepet på kurderne i Irak. Dessuten har vi helt fra begynnelsen av støttet sanksjonene, noe for øvrig de andre i Sikkerhetsrådet også har gjort – alle de fem faste medlemmene av Sikkerhetsrådet har støttet sanksjonene. Til å begynne med støttet også Irak sanksjonene, man var altså enig i at man skulle slippe våpeninspektører til, og at man skulle stoppe produksjon av masseødeleggelsesvåpen. På dette grunnlaget ble FN-resolusjon 1284 vedtatt. Jeg synes representanten Rugtvedt må holde litt orden på «sysakene» og historien her. Hvis man nå skal sette strek over hele denne historien, stiller man seg på sidelinjen av alt som har foregått i forhold til alle faste medlemmer av Sikkerhetsrådet, og det synes jeg ikke ligner noen ting. Når det gjelder saken i dag, dreier den seg ikke om sanksjoner mot Irak, den dreier seg om hvordan Norge skal lede komiteen som skal gjennomføre sanksjonene mot Irak. Norge har ingen mulighet for i denne komiteen å endre sanksjonene, det kan vi bare gjøre som medlem av Sikkerhetsrådet. Det er Sikkerhetsrådet som har fastsatt sanksjonsregimet. Komiteen skal administrere eller gjennomføre det regimet som Sikkerhetsrådet har vedtatt. Det er det som vi nå ber om midler til å få gjort, fordi vi ønsker å gå inn i dette. Det er om lag hundre søknader som behandles hver eneste uke, og det er en stor arbeidsinnsats som må til fra norsk side for å ta dette alvorlig. Vi har i den første måneden gått nøye inn i hver eneste søknad. Som jeg sa til Colin Powell i møtet på fredag, har vi sett at det er fullt mulig å gjøre to ting: både å styrke sanksjonene som skal hindre Saddam Hussein i å bygge masseødeleggelsesvåpen, og samtidig å lette på den humanitære situasjonen i Irak, og vi er i kontakt med de fem faste medlemmene av Sikkerhetsrådet om nettopp dette. Det som jeg kan si her i dag, er at det som Norge har gjort, vekker stor interesse. Men man må ikke komme dit hen at man setter hele sanksjonsregimet under kritikk, for det er det nødvendig å opprettholde så lenge Saddam Hussein ikke etterkommer FNs krav, som han til å begynne med for øvrig var enig i, om at inspektører fra FN skal komme inn i landet for å påse at man ikke produserer masseødeleggelsesvåpen. Dette var utgangspunktet for sanksjonene, ikke at sivilbefolkningen skulle rammes.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-02-13:
Når representanten Rugtvedt mener å ha fått forvirrende svar, er det muligens fordi hun har en forvirret oppfatning av hva sanksjonene er. Det er ikke et sanksjonsregime som i utgangspunktet skulle ramme sivilbefolkningen, det er rettet mot at Saddam Hussein ikke skulle kunne produsere masseødeleggelsesvåpen, og på det grunnlaget bør man videreføre sanksjoner. Men man kan praktisere sanksjonene på en slik måte at de ikke rammer sivilbefolkningen. Vi har sett at sanksjonene har rammet sivilbefolkningen, og vi har i den måneden vi har ledet sanksjonskomiteen, sett at det går an å administrere dette regimet på en slik måte at man oppnår begge deler, både hindrer Saddam Hussein i å produsere masseødeleggelsesvåpen og samtidig letter trykket på sivilbefolkningen. Diskusjonen går ikke på om man skal oppheve bestemte sanksjoner, det er ikke slik dette er. Hvis dette er utgangspunktet, blir det forvirrende, og da blir selvfølgelig alle svar også forvirrende. Jeg vil oppfordre Rugtvedt til å sette seg inn i hva sanksjonsregimet er, slik at en kan drøfte dette på det grunnlaget og ikke på et helt annet grunnlag.
John Dale (Senterpartiet), 2001-02-13:
Energi- og miljøkomiteen har ingen skriftlege merknader til forslaget om at Stortinget gjev sitt samtykke til ratifikasjon av Cartagena-protokollen. Eg vil som saksordførar og på vegner av komiteen knyta nokre få kommentarar til saka. Bakgrunnen er følgjande: FN vedtok i 1992 konvensjonen om biologisk mangfald. Det er den fyrste globale avtalen i sitt slag. Konvensjonen tek sikte på å sikra rettvis global fordeling av gode produserte på grunnlag av genetiske ressursar. I lys av konvensjonen om biologisk mangfald vart det forhandla fram ein protokoll om handel med og bruk av levande genmodifiserte organismar. Noreg underskreiv protokollen i mai 2000. Eit viktig motiv var å verna utviklingslanda sine interesser gjennom eit internasjonalt regelverk. I § 26 i Grunnlova heiter det: «Traktater angaaende Sager af særlig Vigtighed» krev samtykke frå Stortinget før dei vert gjorde bindande. Departementet meiner at Cartagena-protokollen er ei sak som er «af særlig Vigtighed». Det er ei vurdering energi- og miljøkomiteen fullt ut sluttar seg til. Årsaka er openberr. Me har fått ein folkerettsleg avtale som slår fast at genmodifiserte organismar skal handterast på særskilt vis samanlikna med andre produkt. Avtalen styrkjer rettane til importlandet. For eksempel vil eit land kunna kontrollera all import av genmodifiserte organismar. Eksportørar av slike organismar lyt dokumentera konsekvensar for miljøet. Landa kan med støtte i protokollen ta stilling til spørsmålet om import på basis av føre var-prinsippet. Det gjeld i dei tilfelle der vitskapen kjenner seg usikker, der manglande kunnskap gjer det uråd å fastslå omfanget av moglege skadeverknader. Me kan her notera oss at 68 land, gjennom tradisjonelt internasjonalt samarbeid, har slutta seg til ein folkerettsleg avtale som vil kunna styrkja handlekrafta til nasjonale styresmakter. Dette viser at tradisjonelt internasjonalt samarbeid stadig ber frukter, her skjer det på område der vitale interesser står på spel. Cartagena-protokollen sikrar miljø- og forbrukarinteresser ein viktig posisjon i det internasjonale avtaleverket. For eigen del vil eg leggja til: I det politiske universet finst det fleire dimensjonar – økonomiske, sosiale, økologiske og demokratiske. Interessene bryt mot kvarandre, nasjonalt, regionalt og globalt. Den økonomiske dimensjonen har vore på offensiven i lang tid. Storselskap og internasjonal finanskapital dominerer globaliseringsprosessane. Cartagena-protokollen kan i perspektiv oppfattast som eit forsøk på å balansera kreftene. Det er eit lyspunkt, og protokollen er i det perspektivet ein viktig siger. Ein samla komite står bak forslaget til vedtak, at Stortinget ratifiserer protokollen. Det skulle borga for at Noreg aktivt følgjer opp protokollen, og også nyttar seg av handlingsrommet som ligg i avtalen, nasjonalt og internasjonalt.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2001-02-13:
Jeg stemte feil, jeg skulle stemt imot.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2001-11-14:
Jeg foreslår Elisabeth Røbekk Nørve.
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Jeg ønsker å stille justisministeren et spørsmål. I dagens Dagbladet blir det vist til at en far har voldtatt sin sønn på Ila landsfengsel mens han sonet sin pedofilidom nr. 3. Rettspsykiater erklærte i 1997 at det forelå en kvalifisert fare for gjentakelse. Likevel valgte en å ikke ha tilsyn ved besøk, og en valgte også å gi mannen permisjoner. Vil statsråden treffe tiltak for å få strammet denne praksis inn, eller forsvarer justisministeren denne praksis for besøk og permisjoner som gjeldende politikk for Regjeringen?
André Kvakkestad (Fremskrittspartiet), 2001-11-14:
Man ser at her har det vært gjentakelse på gjentakelse på gjentakelse. De tiltak man vanligvis anser å være de gjeldende, har åpenbart ikke virket. Vil statsråden se på behovet for andre tiltak i slike tilfeller, som f.eks. kjemisk kastrering?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Vi reagerer selvfølgelig alle med sterke følelser og med avsky overfor overgrep mot barn. Og den saken som representanten viser til, er jo nå en sak for domstolene. Jeg vil selvfølgelig gå igjennom de regler vi har, for å være helt sikker på at de gir den best mulige beskyttelse for den svakeste part, nemlig barnet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
I det forrige storting var det bred tilslutning til en forsøksordning med det som representanten kaller kjemisk kastrering. Og det skal – etter det jeg vet – være gjort forberedelser til å iverksette et slikt forsøk ved et norsk fengsel. Jeg vil følge opp kunnskapen fra det forsøket for å ta det med meg. Men jeg vil understreke nok en gang representantens anliggende, at den svakeste part, barnet, må beskyttes.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Jeg må innrømme at representanten har et meget godt spørsmål. Det er slik at når man er justisminister, så har man mulighet til å gi uttrykk for sitt syn i de sammenhenger som Regjeringen har, og jeg har ikke noe å tilføye til det som kulturministeren nettopp har svart. Men jeg skjønner jo at representanten, basert på hva jeg har sagt i det offentlige rom, hadde grunn til å stille spørsmålet til meg.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Det representanten viser til, er budsjettforhandlinger som foregår i Stortinget, og de forhandlingene foregår i Stortinget og ikke i avisspaltene. Og resultatet av de forhandlingene kommer også til å bli kjent for Stortinget og offentligheten på rett tidspunkt. Det jeg vil si, er at fangetransport er en oppgave som alltid vil stå under politiets ledelse og kontroll, men vi har i Sem-erklæringen, som de tre partiene er forpliktet av, sagt at vi på ulikt vis vil gjennomgå oppgaver som politiet kan gis fri fra, og som andre kan utføre, slik at man kan få frigitt faglært politi til å sikre trygghet hos borgerne, enten det er i gata eller det er i etterforskning. Det vil kunne skje på ulike måter, og det vil Regjeringen komme tilbake til på egnet måte.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Jeg antar at det ikke finnes noen partier i Stortinget som vil sette myndighetsoppgaver ut på anbud, men jeg antar at alle partier i Stortinget vil være opptatt av å sørge for at politifolk skal gjøre det som borgerne forventer at de skal gjøre, nemlig å sikre trygghet i hverdagen og i tillegg være et aktivt politi som sørger for at saker blir etterforsket. Og det står i Sem-erklæringen at det skal vi vurdere på ulikt vis. La meg gi et eksempel. Vi har f.eks. arrestforvarere i politiet. De frigjør politifolk. Vi har sivilt ansatte i politiet. De frigjør politiet ved passkontroll. Og vi har en plikt til å la ulike metoder bli prøvd for å være sikker på at politikronene blir brukt der hvor de skal være mest effektivt brukt. Vi har i Sem-erklæringen også sagt at vi har en plikt til å vurdere om det skal være nødvendig å innføre en anslagsbevilgning, altså en regelstyrt ordning i forbindelse med fangetransport, slik at her er det en serie alternativer som en justisminister har plikt til å levere. Og la meg oppsummere det: Når vi har hatt en så omfattende politireform, som forresten også arbeiderpartiregjeringen skal ha kompliment for å ha lagt trykk i, har vi også plikt til overfor norsk politi, som er dyktige, å kreve valuta tilbake for pengene. Og borgerne har krav på å få et aktivt politi, folk som er synlige, men som også kan drive etterforskning.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Representanten viste til et oppslag i Dagbladet. Det som var det korrekte oppslag, var sitatene som jeg var sitert på. Jeg kjenner veldig godt til hvordan politiet driver forebyggende arbeid bl.a. i Oslo. Jeg sa eksplisitt, og jeg gjentar det gjerne her, at dette skal skje etter lokal vurdering i samarbeid med den enkelte skole, lærere og foresatte. De har godt vett til å finne balansepunktet. Den konkrete foranledning var en skole som ble stengt i Oslo sør, og det var også omtrent samtidig drastiske tiltak ved en skole på Røros. Jeg vil ikke gå inn på budsjetter som hører kommunene til annet enn å si generelt at politiet aldri kan gjøre en slik jobb alene. De er helt avhengig av at foreldre kan gjøre sitt, lærere kan gjøre sitt, og at barnevernet kan gjøre sitt. Det er jo ofte slik, som representanten og jeg sikkert har erfaring med, at det er mange foreldre som vil det beste, men som ikke alltid får det til. Da må vi kunne gi dem rett til å få lov til å si at de trenger hjelp. Da må andre som ser – representanten var inne på lærerne – få sjansen til å se. Kanskje like viktig som det representanten nå tok opp om kampen om skolebudsjettene, tror jeg det er at skolen ikke blir påført oppgaver som gjør at lærerne til slutt faktisk må ta over store deler av familiepolitikken. Jeg tror at lærere som kan forbli normale voksenpersoner, være gode holdnings- og rollefigurer og som har gode kunnskaper og fagbakgrunn, faktisk er de viktigste til å bistå når de ser noe som er vondt og vanskelig. Det skjer dessverre ofte at man i klasserom ser noe som er vondt og vanskelig.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Jeg er som justisminister selvfølgelig opptatt av at det skal foregå et best mulig samarbeid lokalt mellom dem som har ansvar for at barn skal ha det trygt: det er foreldre, lærere, barnevernet og også politiet. Det foregår faktisk et omfattende arbeid etter den såkalte SLT-modellen i en rekke kommuner, og det må være et ideal at en når flest mulig av kommunene. Jeg kjenner situasjonen i Oslo spesielt, og det er helt klart at når politiet er på en skole, har de uniform. Jeg har selv vært på skoler der politiet er – det er jo ofte den eneste mannsfiguren som kommer inn i en kvinnekultur – og når man ser hvor populære disse menneskene er, må man jo bare ta av seg den hatt man ikke har på hodet og hilse og si at det er helt avgjørende og helt vesentlig. Selvfølgelig er jeg bekymret for enhver voldssituasjon, men her tror jeg på det gode samarbeidet, og vil gjerne betone en annen sak. Jeg tror det er viktig at alle profesjoner bruker unntaksbestemmelsen som finnes i enhver taushetspliktsbestemmelse, for å samarbeide for å beskytte den svakeste part og ikke beskytte sin egen yrkesgruppe.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Nå bygger representanten på to forutsetninger. Den ene forutsetningen er antakelser om forhandlinger som foregår i Stortinget. Det har jeg svart på i et tidligere spørsmål, og jeg gjentar ikke det. Den andre forutsetningen er at politiet skal erstatte andre voksne rollefigurer, og ut fra en ganske lang livserfaring på dette området og praktisk erfaring bl.a. i Oslo-skolen vet jeg at en er helt avhengig av de rollefigurene som er der i utgangspunktet, f.eks. lærere, og en er helt avhengig av foreldre som tar ansvar. Politiets Fellesforbund har senest i går sagt at de er avhengig av at foreldre tar ansvar. Når så politiet kommer inn, kommer de inn i et klokt forebyggende arbeid, og jeg vil faktisk anbefale representanten Konglevoll å være med politiets forebyggende tjeneste i Oslo sør, da vil representanten oppdage at politiet ofte representerer en kontinuitet som f. eks. dessverre ikke finnes i vårt barnevern. Hun vil også oppdage at politiet har innsikt og erfaring som gjør at de opptrer med vett og forstand. Norsk politi oppfører seg ikke slik at de braser inn i et sosialt miljø hvor de driver forebyggende arbeid blant ungdom, som er temaet i dette spørsmålet i spontanspørretimen, de utvikler det med kløkt i samarbeid med andre voksne.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Jeg vil på nytt vise til at det som kalles det lokale samarbeid mellom skole, lokalmiljø og politi, faktisk foregår etter god, sunn norsk fornuft basert på at voksne mennesker utøver vett sammen. Jeg vil bare forsvare modellen, og alle som har vært i nærheten av den eller har snakket med dem som kjenner den, vil også forsvare den. Men jeg skjønner representantens anliggende om vold i hjemmene. Nå vil jeg ikke svare på deler av det, for dette tas opp i et spørsmål som kommer i den ordinære spørretimen, men representantens anliggende om at jeg bør være oppmerksom på at det er flere som berøres av det, tar jeg med meg, inkludert oppfordringen med hensyn til den situasjonen som ble beskrevet når det gjelder disse mennene.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Politidirektoratet opplyser at politimesteren i Oslo til enhver tid foretar en løpende vurdering av hvordan man best kan yte publikum service. Stengningen av politistasjonene om nettene og i helgene er gjort for at ressursene skal være tilgjengelige der publikum er, og ikke bindes opp inne. Ordningen som praktiseres, medfører at politiet kan ha flere patruljer ute i operativ tjeneste og dermed også reagere raskere ved behov. For alle typer publikumshenvendelser er Sentrum politistasjon døgnåpen alle ukedager. Politidirektoratet er enig med politimesteren i at den valgte løsning er den som ut fra de foreliggende ressurser dekker befolkningens behov på den beste måten. For bl.a. å sikre at det forebyggende ungdomsarbeidet blir ivaretatt til enhver tid, har Stovner politistasjon to politiposter, én på Furuset og én på Romsås. En av disse politipostene er alltid bemannet lørdager fra kl. 18 til søndag kl. 02, samt søndager fra kl. 16 til 24. Politipostene er underlagt forebyggende avsnitt ved Stovner politistasjon og bemannes med to polititjenestemenn derfra. For Majorstua politistasjon har man opprettet en egen ungdomspatrulje som bemannes av polititjenestemenn fra forebyggende avsnitt. Denne patruljen har tjeneste hver lørdag fra kl. 16 til 24. Politiet i Oslo har på denne måten lagt til rette for at det forebyggende ungdomsarbeidet blir ivaretatt på en god måte også i helgene. Man anser det som meget positivt og viktig å være der ungdommen er, og Oslo politidistrikt har lagt til rette for dette ved at polititjenestemenn ved forebyggende avsnitt ved Stovner og Majorstua politistasjoner patruljerer aktuelle nærmiljøområder i helgene. Publikum kan alltid få hjelp og veiledning av den døgnåpne politivakten på Sentrum politistasjon. Alle telefonhenvendelser blir besvart av operasjonssentralen, som styrer patruljene etter behov.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Både representanten og jeg har felles utmerkede erfaringer med politiets innsats i Oslo. Det framgår også av svaret mitt at det som skjer under både Stovner politistasjon og Majorstua politistasjon, tilfredsstiller det å være mer åpent enn å være stengt i helgene, spesielt for å møte ungdom. Når det gjelder situasjonen i politidistriktet, er det politidistriktet som vurderer den sammen med Politidirektoratet. Slik er det etter at vi har fått denne nye styringsordningen. Jeg skal selvfølgelig ta med meg alle innspill som jeg er kjent med, i den styringsdialog vi har, men jeg kan ikke dermed dele ut noen løfter. Men å diskutere hva som på en best mulig måte skaper et aktivt politi, dvs. kombinasjonen av et politi som er synlig ute og samtidig aktivt inne, slik at det kan følge opp, det skal jeg ta med meg, også for Oslo politidistrikts vedkommende.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
For å være presis: Jeg har ikke nå tenkt å overstyre verken Politidirektoratet eller Oslo politidistrikt, men jeg tar med meg synspunktene. Representanten har helt sikkert rett i at mange opplever det akkurat slik som representanten framstiller det. På den andre siden er det etter Politidirektoratets erfaringer kanskje ikke så mange som vil henvende seg om natten. Det er mange som vil vite at de når fram på telefon, og at en patrulje kan være tilgjengelig. Og da er det også en statsråds plikt å sørge for at man får utnyttet dette på en best mulig måte innenfor de budsjettrammer man har, for det man kaller et aktivt politi. I det budsjettopplegget vi har nå, har vi videreført den budsjettrammen som lå til grunn i Stoltenberg-regjeringens opplegg. Om det gir ytterligere handlingsrom, det er noe som jeg alltid tar med meg i en styringsdialog med både Politidirektoratet og dermed også med politidistriktene.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Det er særlig viktig for menneskers trygghet at de har rett til å leve uten frykt for eller erfaring med vold. Jeg ser det som en svært viktig oppgave å styrke særlig kvinners vern mot vold. Situasjonen etter et samlivsbrudd har krav på spesiell oppmerksomhet i så henseende. Som representanten Gjul sier i spørsmålet, sendte Justisdepartementet under den forrige regjering, den 15. oktober 2001, på høring et forslag om å endre straffeprosessloven § 222a om besøksforbud. I høringsnotatet er det bl.a. foreslått en klar hjemmel for å ilegge besøksforbud i eget hjem. Fristen for å komme med høringsuttalelser ble satt til den 15. januar 2002. Formålet med høringsforslaget er å forebygge vold mot kvinner og bedre situasjonen for voldsofre. Jeg er enig i dette, også i skjerpet besøksforbud, men vil selvfølgelig vurdere de høringsuttalelsene som kommer inn. Når det er sagt, vil jeg bare kort slå fast at håndheving av besøksforbud er en politioppgave. Med de nye politidistriktene på plass er det mitt ønske at det innen hvert distrikt minst finnes én person med spisskompetanse på området, nettopp for å møte disse problemene på en måte som alvoret i situasjonen tilsier, for de menneskene som er utsatt for overgrep.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Når jeg uttrykte at det burde være én person med spisskompetanse, var det fordi vedkommende selvfølgelig også må sørge for at det er en allmennkompetanse i de ulike deler av politiet. Det er også slik som representanten sier, at det faktisk går en stafett her. Det går en stafett fra statsråd Dørum til statsråd Harlem til statsråd Dørum, hvor det faktisk er en felles linje at vi skal beskytte offeret, og at vi skal beskytte mot de overgrep som er beskrevet her. Det er derfor jeg valgte å være så klar i svaret mitt. Når det gjelder hvordan vi best mulig kan styrke og bygge opp kompetansen i politiet på dette området, er det noe jeg vil ha med i den styringsdialogen som departementet har med Politidirektoratet. Men jeg har valgt å markere det med minst én person med spisskompetanse i hvert politidistrikt, for å understreke at dette er noe som skal være forpliktende. For det er jo ingen tvil om at de som utsettes for disse overgrepene, ofte føler at de må slite med at de ikke alltid blir møtt på en best mulig måte. Vi vet jo fra åpne debatter i samfunnet vårt at politiet har erkjent at her har de mer å lære, og jeg er forberedt på å bidra i den prosessen gjennom styringsdialogen med Politidirektoratet.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-11-14:
Det er bl.a. de synspunkter som representanten nå fremmer, som gjør at jeg vil avvente høringsuttalelsene, fordi når man velger å gå så drastisk til verks som å skjerpe et besøksforbud, er det selvfølgelig at det også har andre sider. Det er for å ha oversikt over de sidene og kunne opptre mest mulig rasjonelt i forhold til det, at jeg sa at jeg ville avvente høringsuttalelsene og ta med meg alle de innspill som da kommer. Men når det gjelder selve grunnholdningen, altså å sette en verdigrense her, så markerte jeg den allerede i mitt første svar.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg har et spørsmål til kulturministeren. I nær 100 år har vi i Norge hatt ulike leksika, ulike oppslagsverk, som har vært en kilde til informasjon og kunnskap for både barn, ungdom og voksne. I internettalderen har det vist seg at grunnlaget for salg av slike oppslagsverk ikke lenger er til stede på samme måte. Internettalderen har heller ikke gitt et marked og et betalingssystem som gir grunnlag for å opprettholde slike kunnskapsbaser. Regjeringen Stoltenberg tok derfor initiativ til et anbudsutkast hvor ulike aktører kunne tilby en kunnskapsbase som kunne være gratis for skoler, for studenter, for læresteder og for biblioteker. På den måten ville vi ta vare på den kunnskapsarven og den kulturarven som dette representerer. Nå har regjeringen Bondevik lagt denne saken død. Mitt spørsmål til kulturministeren er: Hvorfor er saken lagt til side?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg takker for svaret. Det er interessant det kulturministeren sier, for det er stikk i strid med det som utdanningsministeren uttalte til mediene for kort tid siden. Da var det et kostnadsspørsmål, og det var grunnen til at denne saken var lagt bort. De som har inngitt anbud i denne saken, har ikke blitt innkalt til noen dialog – ikke blitt innkalt til noe møte – men har tvert imot fått beskjed om at saken er lagt bort. I går holdt Kunnskapsforlaget, som er en av anbudsgiverne, styremøte og besluttet å permittere sine ansatte og legge sin internettbaserte oppdatering på is, nettopp fordi Regjeringen har vært så defensiv i denne saken. Spørsmålet mitt er: Er dette nye signaler fra Regjeringen om at de som har lagt inn anbud, nå kan forvente å bli innkalt til diskusjoner og til dialog, med det resultat at vi kommer fram til en kunnskapsbase som kan legges ut gratis for elever, studenter og biblioteker?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg må si at jeg synes det var et usedvanlig defensivt svar, at man bare skal oppfordre kvinner til å søke eller peke på situasjonen. Jeg tror det trengs en mer aktiv holdning dersom vi skal gjøre noe med det faktum at det er under 10 pst. kvinner i de ledende stillingene i Kirken. Problemet med manglende kvinnerepresentasjon i ledende stillinger i Kirken handler om folkekirkens framtid, handler om hvorvidt vi fortsatt skal ha en bred, åpen og inkluderende folkekirke. Ett av de tiltakene regjeringen Stoltenberg satte i gang for å få en mer representativ kirke, var en forsøksordning med å legge menighetsrådsvalg til samme dato som stortingsvalg. Det har vist seg å være svært vellykket. Enkelte steder har valgdeltakelsen økt 200–300 pst. Dermed kan man også få ledende personer i Kirken som både kjønnsmessig og kirkepolitisk er mer representative for statskirkens medlemmer. Mitt spørsmål til kirkeministeren er: Vil statsråden følge opp den forsøksordningen og bidra til at vi får en permanent ordning med menighetsrådsvalg lagt til samme dag som stortingsvalg?
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Det er ikkje korrekt det spørsmålsstillaren sa på slutten, at Regjeringa har lagt saka død. Det har Bondevik-regjeringa ikkje gjort. Dette er ei sak som statsråd Clemet har hovudansvaret for. Regjeringa har for det fyrste vedtatt at dei anboda som låg der, ikkje var gode nok til at vi kunne seia ja til dei. Det har vore ein lang runde. Vi har hatt Bing-komiteen, som representanten kjenner til. I fyrste omgang kunne dei ikkje koma med noka anbefaling. Ein sende dei ein del tilleggsspørsmål, der svara vart gitt til Regjeringa rett etter regjeringsskiftet. Etter ei heilskapleg vurdering har vi funne ut at dei to anboda som låg der, kunne vi ikkje seia ja til. Men Regjeringa har vedtatt at ein skal innleia ein aktiv dialog, m.a. med dei aktuelle tilbydarane, for å vurdera korleis denne kunnskapsdatabasen kan inngå i ein nasjonal kunnskapspolitikk. Denne saka vil vi altså forfølgja, og eg vonar at vi kan koma fram til eit resultat som blir til beste for oss alle.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Eg vil understreka at dei signala som eg kjem med no, ikkje er nye. Eg refererer til eit regjeringsvedtak, og det er eit vedtak som sjølvsagt òg undervisningsministeren skal følgja opp. Kva dialog undervisningsministeren har hatt med dei ulike aktørane, har sjølvsagt ikkje eg detaljkunnskap om, for det er ikkje eg som følgjer saka vidare. Men vi skal gå inn i ein aktiv dialog, og vi har eit ynske om å kunna ta vare på kunnskapsbasen. Men det var sjølvsagt òg eit kostnadsspørsmål. Dei anboda som låg føre, var ikkje i tråd med dei føresetnadene som låg der, og anboda var òg relativt dyre. Men den dialogen skal bli tatt opp, og det er undervisningsministeren i full gang med.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Eg er vel nøydd til å gjenta meg sjølv. Eg har fyrst lyst til å beklaga at sidan det ikkje er eg som har ansvaret for å følgja opp denne saka, har eg ikkje detaljkunnskapen om korleis den dialogen vil bli. Det er det statsråd Kristin Clemet som har ansvaret for. Ein får heller nytta høvet til å spørja ho i neste omgang om korleis ho har tenkt å gå inn i ein aktiv dialog. Men Regjeringa har vedtatt at ein skal gå inn i ein aktiv dialog. Difor kjem den ansvarlege statsråden til å følgja det opp på ein slik måte. Vi ser verdien av å ta vare på den verdifulle basen som ligg der. Vi ser òg verdien av at den skal koma til nytte både for denne generasjonen og komande generasjonar. Det er vår intensjon. Så håpar eg at ein har forståing for at ein må stilla meir detaljerte spørsmål til den statsråden som konkret skal følgja opp arbeidet vidare.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Eg er heilt einig i den beskrivinga som Øystein Djupedal gir, og dette er eit stort etisk dilemma. Difor har vi i Sem-erklæringa sagt at vi vil bruka uttrekkingsmekanismen effektivt når vi oppdagar ein slik bruk av oljeformuen vår. Så eg vil svara ja på spørsmålet. Vi er nøydde til å trekkja oss ut der vi veit at det blir produsert klasebomber.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
For det fyrste er eg glad for at SV har dette aktive engasjementet, og at dei har avslørt det ein ikkje hadde fått avslørt på førehand. Eg vil visa til Sem-erklæringa, der det står at ein vil gå djupare inn i denne problematikken enn det den førre regjeringa gjorde. Vi vil vera meir offensive. Vi veit òg meir i dag enn vi visste førre gongen vi sat i regjering, då vi òg sleit med desse problemstillingane. Eg vil gjerne understreka at i den grad vi ikkje klarer å avsløra dette på førehand, er det bra at vi kan trekkja oss ut etterpå. For eg trur ikkje at vi nokon gong klarar å oppnå full avsløring eller full kunnskap før vi investerer. Men så langt vi klarar å få det til, vil vi sjølvsagt prøva å nå den målsetjinga. Og så er uttrekkingsmekanismen god å ha når SV eller eventuelt andre måtte avsløra ting som vi er ueinige i at vi skal investera våre oljepengar i.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Eg har òg sett desse oppslaga, og er uroleg over fakta i dei. Det eg kan gjera, er å gå i dialog m.a. med Nasjonalgalleriet for å gjennomgå rutinar og tryggleik. Eg skal snart ha eit møte med dei, og då vil òg dette vera eit tema som eg kjem til å ta opp.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Dersom det er ynskjeleg at eg kjem tilbake med informasjon eventuelt i komiteen, gjer eg gjerne det når eg har fått den informasjonen eg treng for å gi han vidare.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Når ein har fått slike oppslag og ein slik situasjon som vi har sett i avisene, er det naturleg å følgja opp òg i forhold til dei andre institusjonane. Eg har ikkje fått nokon informasjon om at det har skjedd liknande ting andre stader, men det er naturleg at eg spør om det eventuelt har vore tap òg ved andre museum eller andre institusjonar.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Eg er glad for spørsmålet. Det er eit interessant spørsmål som òg engasjerer meg. Når representanten Eva M. Nielsen peikar på den siste utnemninga av to prostar, må eg seia at det ikkje var mange kvinner å ta av blant dei som søkte. For meg er det viktig å lytta til dei råda eg får frå Kyrkja når eg skal tilsetja kyrkjelege medarbeidarar. Det gjorde eg. Eg vil minna representanten om at det siste statsråd Giske gjorde før han gjekk av, var å gå forbi ein svært habil kvinneleg søkjar som domprost i Kristiansand fordi ho var for konservativ for han. Eg kan i alle fall lova representanten at eg ikkje skal handsama slike søknader og tilsetjingar på same måte. Elles trur eg, som representanten òg seier, at det vil bli stadig fleire kvinner som tar teologiutdanning. Dei går ut i prestestillingar, og dei vil dermed òg bli kvalifiserte til både prostestillingar og biskopstillingar. Eg har sagt at når eg får anledning – og eg har etter Kyrkjas votum anledning til å utnemna kvinnelege prestar, noko som eg veit at Kyrkja sjølv òg er opptatt av – så kjem eg også til å bruka den makta eg har. Men eg har òg eit overordna syn på å lytta til dei råda som Kyrkja sjølv gir når det gjeld tilsetjingar. Det kjem eg til å halda fram med. Eg er ganske sikker på at dei to verdiane kan kombinerast, slik at vi aukar kvinneandelen samtidig som vi lyttar til dei råda vi får frå Kyrkja sine organ.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Eg trur at det einaste eg kan gjera, er å peika på den skeivfordelinga som er i dag, oppfordra kvinnene til å søkja og også oppfordra dei kyrkjelege organa til å setja kvinnene høgt opp på listene sine.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
For det fyrste for å svara litt på innleiinga til Giske: Eg vil i alle fall ikkje bruka min teologiske ståstad til ikkje å utnemna kvinner, slik Giske gjorde då han var statsråd. For det andre synest eg dei resultata vi får frå prøveordninga når det gjeld val til sokneråd, er veldig positive. Eg vil òg seia at når det gjeld kvinneandelen i dei ulike sokneråda rundt omkring i landet, er den ganske høg. Vi har faktisk ein del sokneråd der det berre er kvinner, og der det er eit problem å få menn til å stilla, så biletet er svært mangfaldig. Det fører ikkje alltid til at ein nominerer kvinner til prestestillingar. Eg vil gå gjennom evalueringa av ordninga som den førre regjeringa sette i gang. Eg er positiv til ordninga, og så få vi ta ei avgjerd etter at vi har fått evaluert dette skikkeleg.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Eg er i store trekk einig i den måten som representanten beskriv NRKs stilling på. Det er viktig at vi sikrar NRK som ein reklamefri allmennkringkastar, slik som representanten òg seier. No er det ikkje så veldig lenge sidan representanten sjølv var statsråd og hadde ansvaret for dette feltet, og ho veit nok at for meg å lova store løyvingar til NRK i dag mens vi driv med budsjettforhandlingar i Stortinget, og ei stund før vi skal begynna å jobba med budsjettet for 2003, det er litt for tidleg. Eg skal ha eit møte med NRK i nær framtid der eg vil få ei oppdatering av situasjonen i NRK. Vi har valt å føra budsjettforslaget frå arbeidarpartiregjeringa når det gjeld NRK, vidare til Stortinget, vi har ikkje gjort endringar på det, slik at dei prioriteringane som Arbeidarpartiet gjorde i forhold til NRK, etter at dei sjølvsagt då hadde hatt ei nøye vurdering av tilstanden, har vi valt å føra vidare. Så får eg lytta til NRK sine behov. Eg ser òg at dei har store nedskjeringsplanar. Eg er interessert i å høyra kvar dei har tenkt å kutta, og korleis dei har tenkt å få det til, men eg vil sjølvsagt ikkje i dag gå ut med nokon stor lovnad i forhold til dei løyvingane som skal koma i 2003 og vidare.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Som eg sa i det førre svaret mitt, skal eg no ein av dei fyrste dagane i nær dialog med NRK. Det eg har høyrt førebels, er at problemstillinga i NRK er ganske lik den eg følte vi hadde då vi sat i regjering førre gongen, men no er det på ein måte endå viktigare at vi handlar. Det ser eg. Difor ser eg òg fram til den dialogen, og sjølvsagt vil eg følgja opp i forhold til mine forslag til budsjett i neste omgang. Men eg kan ikkje stå her og lova store summar. Det trur eg representanten veit at eg ikkje kan, men eg kan forsikra representanten om at dei vil få ein skikkeleg gjennomgang av kva behov dei har. Vi ser òg den digitale utviklinga som eit veldig stort økonomisk løft for NRK, som eg vil gå inn i, og vi vil sjå på kva vi kan gjera med det. Representanten nemnde òg at det ikkje er sikkert at vi kan sikra lisensen. Førebels kan vi det. Men det er opplagt at dersom vi må gå bort frå det – noko eg håpar vi ikkje treng i løpet av denne fireårsperioden i alle fall – må vi sjå på andre finansieringsmåtar. For Regjeringa er det viktig at NRK skal vera reklamefri og vera ei allmennkringkasting, og då må vi nytta dei verkemiddel vi må ta i bruk for at det framleis skal kunna vera tilfellet.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
NIBR evaluerte i 2000 det opphavlege «Kultur gir helse»-prosjektet, som var ei fellessatsing mellom Norsk kulturråd og Sosial- og helsedepartementet. Rapporten «Helse og kultur. Prosessevaluering av en nasjonal satsing på kultur som helsefremmende virkemiddel» konkluderte med at kultur er ein viktig faktor i helsefremjande, sjukdomsførebyggjande og rehabiliterande arbeid. Departementet deltar difor i Den nasjonale rådgjevingsgruppa for kultur og helse som vart oppretta i 2000, der også NaKuHel-senteret er representert. Kulturdepartementet og Sosial- og helsedepartementet har i fellesskap, og som eit prøveprosjekt, oppretta eit knutepunkt for kultur og helse i Levanger kommune våren 2000. Begge departementa har medverka til finansieringa av verksemda til knutepunktet, som vil vara i tre år. Det er vidare gjennomført to store konferansar om kultur og helse i 2000 og 2001 i regi av rådgjevingsgruppa og knutepunktet, og det er planlagt å gjennomføra ein konferanse også i 2002. Kulturdepartementet ser det som svært viktig å vera ein samarbeidspartnar i det vidare arbeidet, spesielt for å spreia dei positive erfaringane frå kultur- og helsearbeidet. NaKuHel-senteret på Sem i Asker, eller Nasjonalt senter for Natur-Kultur-Helse, har som formål «å være et senter for helhetstenkning og kreativitet innenfor natur, kultur og helse for derigjennom å bidra til bedre helse, miljø og livskvalitet og hvor offentlige etater, næringsliv, frivillige organisasjoner, ildsjeler og andre samarbeider for å nå dette felles mål». Senteret nyttar i arbeidet sitt kulturtilbod og kulturopplevingar i samanheng med naturressursane i dei nære omgjevnadene til Semsvannet, og er såleis eit verdfullt tilbod for lokale brukarar, men når det gjeld tilskott til dagtilbod for lokale brukarar, må ein søkja kommunen om økonomisk stønad til at drifta kan halda fram. Senteret vart òg evaluert av Norsk institutt for by- og regionforskning – NIBR – som i 1999 gav ut evalueringsrapporten «Visjoner og realiteter: en vanskelig balanse». Sosial- og helsedepartementet trekte i samråd med Kulturdepartementet følgjande konklusjon på evalueringsrapporten i brev til senteret av 12. mai 1999: «Sosial- og helsedepartementet har etter en samlet vurdering kommet fram til at det ikke er aktuelt å innvilge videre statlig støtte til drift av senteret. Andre forankringer, som for eksempel en sterkere og mer tydelig kommunal/fylkeskommunal forankring vil kunne være mer aktuell for å gi tilbud om aktiviteter og gi spredning av den erfaring som utvikles.» Sosial- og helsedepartementet opplyser til meg at dette standpunktet står ved lag. I lys av dette er det ikkje naturleg for Kulturdepartementet å gå inn med økonomisk stønad til drifta.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Eg gav jo eit negativt svar på det, og det må eg stå ved. Det er vel òg helst innanfor Sosialdepartementet dette høyrer heime, og ikkje i Kulturdepartementet fyrst og fremst. Eg veit at det er blitt løyvt midlar for å hjelpa senteret i akutte situasjonar før, men det er eit eller anna med at ein må leggja ansvaret for drifta av eit slikt senter der det høyrer heime, nemleg på det lokale, kommunale eller eventuelt det regionale nivået. Eg ser for meg at det er det kommunale nivået som er det rette, òg ut frå kva brukargrupper som brukar NaKuHel-senteret. Eg kjenner senteret godt. Eg har vore der fleire gonger. Det ligg nydeleg til, og det er til god hjelp for brukarane. Men staten kan ikkje redda alle slike institusjonar som bør vera lokalt forankra. Eg vil minna om at i svaret mitt så sa eg òg at frå Kulturdepartementet si side har vi vore med i eit prøveprosjekt og lagt eit senter til Levanger, som skal ha det nasjonale overordna ansvaret. Og så er det altså opp til kommunane å gi løyvingar til dei lokale tilboda.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2001-11-14:
Eg vil presisera at eg tenkte både på Sosialdepartementet og Helsedepartementet som eit heilt departement. Poenget for meg er å understreka at vi tar vårt ansvar i forhold til knutepunktinstitusjonen, eller prøveprosjektet, som er i Levanger. Dei skal ha ansvaret for den nasjonale biten. Eg sa i mitt siste svar at det er viktig å knyta kultur opp til både sosialtilbod og helsetilbod, for eg trur òg at det gjer brukarane godt i forhold til det dei treng i ulike livssituasjonar. Eg er ikkje spesielt glad for å måtta gi dette svaret, for senteret ligg i nærmiljøet mitt, og eg kjenner det godt. Men poenget for meg er at vi er nøydde til å leggja ansvaret der ansvaret skal leggjast for slike dagtilbod, til dei som har bruk for det, og som har god nytte av det. Eg er glad for det frivillige engasjementet som kronerullinga viser, og som representanten Haga peiker på. Men eg vonar at kommunen kan finna midlar til å halda fram med å ha dette som eit ope tilbod til brukarane i Asker kommune.
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Mitt oppfølgingsspørsmål går til statsråd Odd Einar Dørum. I valgkampen var Odd Einar Dørum svært opptatt av en nasjonal kunnskapsbase og engasjerte seg aktivt i denne saken. Han gikk til valg på slagordet «Dørum leverer». Mitt spørsmål er: Synes Dørum at han har levert i denne saken?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til arbeids- og administrasjonsministeren: «23. oktober 2001 orienterte Konkurransetilsynet flyselskapene SAS og Braathens om at de ikke fant grunnlag for å gripe inn mot SAS" erverv av Braathens, og at Konkurransetilsynet «på det nåværende tidspunkt» ikke ville gripe inn mot bonusprogrammer, storkundeavtaler og reisebyråavtaler. Hvilken grunn har Arbeids- og administrasjonsdepartementet til å forsere Konkurransetilsynets arbeid med disse problemstillingene, og hvorfor slik hast?»
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Dette var mange fine ord. Men vi vet nå at det pågår et nordisk utredningsarbeid som bedre vil kunne belyse betydningen av bonusordningene for konkurransen internasjonalt og nasjonalt. Resultatet av dette arbeidet skal foreligge til våren. Hvilket grunnlag har departementet for å unnlate å avvente disse vurderingene? Statsråden skjønner vel at dette hastverket veldig lett kan kobles til statsrådens motvilje mot at SAS får kjøpe Braathens?
Eirin Faldet (Arbeiderpartiet), 2001-11-14:
Gjennom media er det blitt kjent at Administrasjonsdepartementet har engasjert seg i saken, dette til tross for at administrasjonsministeren uttalte prinsipiell skepsis til politisk overprøving av Konkurransetilsynets vurderinger. Det er nå slik at dette brevet fra statsråden til Konkurransetilsynet oppfattes som en instruks til ny vurdering av bonusprogrammet. Er ikke statsråden selv klar over at dette kan oppfattes litt rart, ja meget underlig, i luftfartsmiljøet, og at det lett kan oppfattes som om statsråden er ute etter å ta SAS i stedet for å ivareta passasjerenes interesser?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-14:
Jeg vil følge opp i forhold til kulturministeren. I svaret til Trond Giske sa kulturministeren at hun ville gå inn i en aktiv dialog, og hun håpte dessuten på at de skulle komme fram til et resultat. Når en går inn i en aktiv dialog, har en vel visse formeninger om hva en slik dialog skal inneholde. Dessuten går jeg også ut fra at når en håper på et resultat, så har en visse formeninger om hva et slikt resultat skal innebære. Da blir spørsmålet: Vil statsråden legge til rette for at vi kan få en digital kunnskapsbase, dvs. at en satser alle ressurser og krefter på å få til en avtale, enten med et enkelt forlag eller med en gruppe forlag, med de ulike tilbyderne, slik at vi kan få ut en digital kunnskapsbase, og gratis for dem som ønsker å bruke den? Er det dette statsråden håper å få til? Det er viktig å få vite om statsråden ønsker å gå inn i en slik dialog, eller om det bare er tomme ord.