André N. Skjelstad (Venstre), 2022-05-03:
Naturen er vår viktigste fornybare karbonbaserte ressurs, og den må brukes og forvaltes på en mest mulig effektiv og skånsom måte. Derfor må bioøkonomien være helt sentral i et grønt skifte. Bioøkonomien realiseres av muliggjørende teknologier som genteknologi. Nye metoder som genredigering er blitt pekt på som muliggjørere av teknologi for klimatilpassing og bærekraftig transformasjon av verdens matsystemer, bl.a. av FNs klimapanel og de vitenskapelige rådgiverne til FNs Food Systems Summit. EU-kommisjonen tror genredigering kan bidra til å oppnå målene i Green Deal Farm to Fork, biomangfoldsstrategiene og FNs bærekraftsmål, og har derfor varslet endringer i regelverket for genteknologi for å tilrettelegge for grønn omstilling og økt matsikkerhet. Det er et regelverk som også gjelder i Norge. I EUs rammeprogram for forskning og innovasjon, Horizon Europe, står det spesifikt om mat og bioøkonomi at det er behov for å muliggjøre store framskritt innen bioteknologier som genredigering, slik at de kan bidra til å møte de store samfunnsutfordringene på en trygg og bærekraftig måte. Norge har et unikt utgangspunkt for å utnytte potensialet i CRISPR og andre genteknologier i bionæringene. Vi har ambisiøse norske forskningsmiljøer og bedrifter som ønsker å satse på genredigering og andre banebrytende bioteknologier i bioøkonomien både nasjonalt og internasjonalt, f.eks. i plante- og dyreavl, sirkulærøkonomi og utvikling av nye proteinkilder til mat og fôr. Men dessverre er rammevilkårene for dårlige for en slik satsing. Blant annet er det for dårlig tilgang på risikokapital som sørger for at gode ideer oppskaleres til kommersielle produkter, og det er for lite offentlige investeringer i nødvendig infrastruktur og kompetansebygging. Mangel på offensiv satsing på forskning og innovasjon innen genteknologi i Norge vil både svekke norsk konkurransekraft innen bioøkonomi og gjøre det vanskeligere å oppnå klima- og bærekraftsmålene i matproduksjon og naturforvaltning. I tillegg gjør et utdatert regelverk og en unyansert og lite kunnskapsbasert samfunnsdebatt det risikabelt for bedriftene å satse. Vi som politikere bør gå i front for å utvikle en konstruktiv, kunnskapsbasert og framtidsrettet politikk om teknologi med et stort endringspotensial. At genteknologiutvalget arbeider med en NOU, er ingen grunn til å vente med å ta tak i temaet her i Norge. Da vil teknologien og politikken defineres på andre premisser. NOU-en skal på grunn av forsinkelser ikke publiseres før i desember, kort tid før EU legger fram et helt nytt regelverk for genredigerte planter. Vinduet for å påvirke EUs prosess er nå, ikke etter jul. Men fordi norske beslutningstakere ikke tør å ytre noe om genteknologi og regelverk før NOU-en er ferdig, har Norge satt seg helt på sidelinjen. Det er svært uheldig, all den tid EUs genteknologiregelverk er en del av EØS-avtalen og derfor vil gjelde Norge. Det er også ekstra uheldig fordi konkrete forslag til ny regulering som diskuteres i genteknologiutvalget, egentlig er det EU etterspør. Norge har derfor en gyllen mulighet til å sette kursen mot utforming av et mer framtidsrettet regelverk og en politikk som tilrettelegger for en teknologisk utvikling som styrker de norske verdiene om trygg, bærekraftig, samfunnsnyttig og etisk forsvarlig mat. Den muligheten sløser vi nå dessverre bort, siden vinduet for å påvirke EUs lovverk er i ferd med å lukkes mens vi fortsatt er helt tause.