Leif Helge Kongshaug (Venstre), 1999-03-25:
Ved behandlingen av statsbudsjettet for 1999 bad næringskomiteens medlemmer fra Kristelig Folkeparti, Høyre, Senterpartiet og Venstre om at Regjeringen la fram en vurdering av situasjonen i verftsindustrien. Det var signaler som tydet på at skipsbyggingsindustrien var i ferd med å komme i en vanskelig situasjon, på grunn av endrede markeder og med svak ordreinngang som konsekvens. Det har vært mange gode år i næringen, med en ordreinngang i 1997 på 20 milliarder kr – nær det dobbelte av en årsproduksjon. Flere uheldige faktorer har nå slått inn. Ved siden av den generelle overkapasiteten internasjonalt har også krisen i Asia forsterket den negative utviklingen. Situasjonen i oljenæringen, med bortfall av bestillinger av offshorefartøy, er en annen grunn. For næringen her til lands er det viktig at rammevilkårene er mest mulig lik rammevilkårene til dem det konkurreres med. Derfor er det viktig i den oppståtte situasjonen at byggetilskuddet blir hevet. Regjeringen viser handlekraft ved å ta tak i situasjonen i en egen sak før revidert nasjonalbudsjett. I denne situasjonen er det viktig å vise kreativitet og omstillingsevne, både fra myndighetenes og næringens side. Den norske fiskeflåten har en gjennomsnittsalder på 23 år og trenger fornying og modernisering. Her er det et oppdemmet behov, og etter gode år i store deler av fiskerinæringen er det aktører som er villig til å investere i bygging av nye fartøy. Derfor er det nå viktig å vurdere tiltak som kan føre til økt fornyelsestakt i fiskeflåten. Rammen for kontraheringstilskudd bør økes snarest. Det må være bedre å bruke ekstra millioner i tilskudd når alternativet kan være arbeidsledighetstrygd. Jeg mener det må undersøkes nærmere om EU-direktivet helt stenger for at Norge kan gi verftsstøtte til bygging av fiskebåter for levering innen EØS-området. Dersom konklusjonen er at dette direktivet umuliggjør en slik utvidelse av verftsstøtteordningen, bør det tas initiativ til å få endret direktivet. Samtidig bør Norge undersøke mistanken som er til stede innenfor maritime næringer, om at enkelte land går utover de retningslinjer som EU-direktivene gir. Også den norske fergeflåten har svært høy gjennomsnittsalder. I fergefylket Møre og Romsdal er gjennomsnittsalderen om lag 25 år. Den eldste fergen i ordinær drift er over 50 år. Med bakgrunn i den situasjonen som fergefylkene og verftsindustrien er inne i, er det viktig å se på mulighetene for forsert fornyelse av fergeflåten. En bør spesielt vurdere såkalte utviklingskontrakter. Også forsert bygging av kystvaktfartøy og forskningsskip må vurderes. Dette vil gi gode samfunnsøkonomiske gevinster. En vil støtte opp om industrivirksomhet og sysselsetting i en periode med lav ordretilgang, og en vil kunne få modernisert fiskeflåte, fergeflåte og forskningsfartøy – uten at det fører til press i skipsbyggingsindustrien. Til slutt vil jeg understreke det faktum at verdens fremste skipsbyggingskluster ligger på Vestlandet. Dette er spisskompetanse som det må settes alt inn på å bevare og videreutvikle. Like rammebetingelser med konkurrentene er her viktig. Ut fra dette er Venstre svært godt fornøyd med at et klart flertall, alle partier unntatt Fremskrittspartiet, går inn for å heve støttesatsene til henholdsvis 9 og 4,5 pst. Så helt til slutt – siden jeg ser jeg har litt tid igjen – har jeg lyst til å kommentere de faktiske forhold når det gjelder behov for midler til å heve satsene. Arbeiderpartiet framstiller det som om det i denne saken bevilges det samme beløpet som det Arbeiderpartiet foreslo ved siste års statsbudsjettbehandling. Det er ikke tilfellet. Arbeiderpartiet foreslo 125 mill. kr. Her ligger det inne en økt bevilgning på 250 mill. kr. Det er det dobbelte av det Arbeiderpartiet foreslo i budsjettet. I et stramt budsjett som det vi hadde til behandling før jul, skulle jeg gjerne, sentrumspartiene og sikkert andre partier også, kunne bruke 125 mill. kr til andre ting ved å underdekke støtten til skipsbygging. En annen konklusjon kan være: Hvis en skal ha full sysselsetting ved norske skipsverft, kreves det en ordreinngang på ca. 8 milliarder kr pr. år, og det en må sette spørsmålstegn ved når det ikke bevilges nok penger til å kunne betale ut det de høyeste støttesatsene er, er om det var slik at Arbeiderpartiet i statsbudsjettet budsjetterte med en viss ledighet i skipsbyggingsindustrien.