Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2010-03-22:
I løpet av de siste ukene har vi fått bekymringsmeldinger fra ledelsen ved det nye Oslo universitetssykehus. De varslet Helse SørØst om at de ikke ville klare omstillingene på det nye sykehuset med det budsjettet de var blitt tildelt. Beskjeden var tydelig: Det var ikke penger nok til både omstilling og drift. 536 mill. kr var det som manglet for å gå i balanse. 500 stillinger ble foreslått kuttet, og ostehøvelprinsippet skulle dekke inn resten. Fylkeslegen i Oslo og Akershus er bekymret for at dette vil ramme pasientbehandlingen. Stortingsrepresentant Knut Arild Hareide stilte spørsmål til helse- og omsorgsministeren om dette nylig, med bekymring for at dette ville ramme pasientene. Svaret fra statsråden var at hun kommer til å følge nøye med på det som skjer. Etter dette har Helse Sør-Øst sagt at Oslo universitetssykehus kan gå med underskudd noen år, dersom de siden går med overskudd. Denne saken er bare én av mange tilsvarende i helseforetak og sykehus andre steder i landet i disse dager. Det stilles budsjettkrav og omstillingskrav, og sykehusene jobber hardt for å holde budsjettene. Nesten daglig hører vi om avdelinger og sykehus som foreslås avviklet eller redusert, om tilbud som forsvinner. Ved de fleste sykehusene er det stor bekymring for pasientene. Kristelig Folkeparti har støttet noen av forslagene i representantforslaget, for å sikre bedre kostnadskontroll og økonomisk styring i helseforetakene. Blant annet er forslaget om en egen sykehusproposisjon samtidig med kommuneproposisjonen et forslag som vil kunne gi sykehusene bedre tid til å planlegge, og øke den økonomiske forutsigbarheten for driften. Kristelig Folkeparti støtter også forslaget om å gjennomgå og forbedre DRG-systemet. Det er viktig at dette er et funksjonelt system som ikke krever mye ressurser å håndtere. Det bør heller ikke være kodeaktivitet som styrer tidsbruken og ressursdisponeringen i sykehusene. Helsekronene skal jo først og fremst brukes på pasientbehandling, ikke koding, selv om det også må gjøres. Riktig registrering og koding av pasientbehandlingen er viktig – dette først og fremst fordi det sikrer riktig datagrunnlag for hvilke sykdommer pasientene rammes av, og hvilken behandling sykehusene gir. Når det nye Oslo universitetssykehus er stablet på beina, og samling av kompetanse og miljøer er gjort, bør det etter min mening være tid for å se på organiseringen av de regionale helseforetakene. De hadde i 2002, da sykehusreformen trådte i kraft, en viktig rolle når det gjelder å koordinere de mange sykehusene i de den gang fem regionene. Det var da ca. 40 lokale helseforetak. Nå er det bare 20 lokale helseforetak, og koordineringsjobben er blitt en helt annen. Dette vil være mye enklere for en sentral overordnet instans, som selvfølgelig skal ha som målsetting å sikre likeverdige helsetjenester i hele landet – hvilket vi dessverre ikke har i dag på alle områder. Det bryter jo også med et grunnleggende prinsipp for våre helsetjenester. Videre bør ansvaret for den lokale tilpasningen av helsetilbudet overføres til de lokale helseforetakene. Derfor vil det i stor grad være en desentraliseringssak å legge ned de regionale helseforetakene. De har snart gjort jobben. Det er også tid for justeringer nå – snart ti år etter sykehusreformen. Grunnen til at jeg tar dette opp i forbindelse med denne saken, er at helseforetakene på mange måter er, og vil ende opp som, et stort byråkratisk system som faktisk fjerner pengene fra pasientbehandling. I Kristelig Folkeparti imøteser vi at også dette blir en del av det arbeidet som skal foregå fremover – altså en vurdering av om ikke de regionale helseforetakene nå har gjort den jobben de skal, og om disse midlene kan brukes på en bedre måte.