Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-02-13:
Denne debatten har jo vært preget av en rolig og saklig tone så langt, og jeg skal prøve å holde meg i den tradisjonen og den tonen som Stortinget selv legger opp til. Bakgrunnen for den tiltakspakken som vi har lagt fram, som kom 26. januar, er at vi i bunnen har et ekspansivt statsbudsjett for 2009, og på toppen av det har vi nå foreslått ytterligere tiltak. Vi kan se av innstillingen at det er bred enighet om mange av forslagene på utgiftssiden. Dels handler det om at det har vært dialog mellom partiene før forslaget ble lagt fram, og dels handler det om at når vi ser oss rundt og er på felles jakt etter fornuftige prosjekter som kan gjennomføres av ledige bygningsarbeidere, ingeniører og arkitekter, ser vi mye av det samme: Det dreier seg om å ruste opp statlige og kommunale bygg, det dreier seg om å gjøre en betydelig mye bedre innsats i forhold til energiøkonomisering, vannbåren varme og ny fornybar energi, og det dreier seg om å investere i mer miljøvennlig transport og ruste opp og vedlikeholde de investeringene som er gjort på veisektoren allerede, for der er det fremdeles mange mangler. Så når vi ser oss rundt, på jakt etter de oppgavene som vi vet har vært forsømt, og der det er mulig å gjøre lure ting, samfunnsøkonomisk viktige ting, for framtiden, ser vi mye av det samme. Jeg er glad for at det er betydelig enighet om det. Det jeg også er glad for, er at når jeg ser meg rundt og ser nærmere på det som har vært gjennomført av ekstra tiltak i andre land, ser jeg at den norske pakken er blant verdens grønneste. Vi vet at vi nå ikke kan ha et nærsynt fokus på å komme oss ut av finanskrisen. Vi vet at vi må ha et langsiktig fokus på å komme oss ut av den på en slik måte at det også bekjemper den store krisen, som ikke kommer til å gå over i løpet av kort tid, nemlig hvordan vi skal klare å få til tiltak nok og endre politikken nok til å holde oss på togradersmålet, og ikke få en ytterligere oppvarming av kloden, utover det. Der er det alltid ting man kan strekke seg etter, men når vi ser på våre forslag, er vi helt i front i verdenssammenheng når det gjelder å tenke grønt for å bekjempe virkningene av finanskrisen. Jeg er veldig glad for at kommunene sender ut signaler om at de er fornøyd. De er fornøyd med at de tiltakene vi har gjort overfor kommunesektoren, er ubyråkratiske. Der kommer det tiltak til vedlikehold. De er 100 pst. finansiert. De sender regning i ettertid. Det er slikt som inspirerer i en kommunal hverdag, fordi der er det mange søknader og skjemaer fram og tilbake. Nå har vi gjort det så ubyråkratisk vi kan. Jeg vet at den dugnaden som vi er blitt invitert til, og som vi har etterlyst, nå er i gang over hele landet. Det er alt fra flislegging av jentedoer – jeg går ut fra at det er lov å si det – eller skoletoaletter, hvis jeg skal bruke et litt mer parlamentarisk uttrykk, til større utbyggingsprosjekter. Så det er fornuftig og klokt. Vi har altså de sterkeste virkemidlene i Europa for å bekjempe arbeidsløsheten. Det ligger i summen av vårt statsbudsjett og tiltakspakken. Vi har Europas laveste arbeidsløshet, og vi har ambisjon om at den fortsatt skal ligge blant de laveste. Vi har muligheter i finanspolitikken til å sette inn tiltak som er langt sterkere. Vi har mer muskler enn de aller fleste andre land rundt oss. Vi trenger ikke å bekymre oss for at statens underskudd blir så stort at det kan ha betydning for framtidig økonomi for landet. Vi er i motsatt situasjon. Når vår vekstimpuls i dette totalt sett for 2009 nå ikke bare er på 2,3 pst., som vi la opp til i tiltakspakken, men gjennom behandlingen er blitt på 2,4 pst., er det veldig kraftig kost. Så langt har EU-landene vedtatt 1,1 pst. og har som målsetting 1,5 pst. Det som det er uenighet om mellom opposisjonen og posisjonen når vi leser innstillingen, er vektleggingen av skatteforslag i krisepakken. Det som kanskje overrasker meg mest, er ikke at det finnes uenighet på dette området, men at opposisjonen bare tar sine skatteforslag og legger dem på toppen av vår tiltakspakke. Det er det som skjer i veldig stor grad. Vi kan godt diskutere hva slags virkning dette har, at det handler om periodisering av skatt, f.eks. dette taket på tilbakeføring av underskudd, men det har en effekt på økonomien i inneværende år, 2009, som er betydelig. Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti har en påplussing i forhold til våre tiltak, som i utgangspunktet, når vi beregner virkningen av dette, betyr at de legger mellom 8 og 10 milliarder kr på toppen av disse 27 milliarder kr. Det overrasker meg, for jeg finner ingen begrunnelse noe sted for hvorfor det er riktig å kjøre så mye mer ekspansivt enn det Regjeringen innledningsvis har lagt opp til. Nå er vi, hvis vi omregner effekten av de borgerliges forslag, utenom Fremskrittspartiets, tett opp under 3 pst. i vekstimpuls på budsjettet, og det er langt utover det noen andre tenker. Det overrasker meg. Jeg skjønner hvorfor det skjer, for det er jo langt mer behagelig å legge nye forslag på toppen av det som er der, enn å gå inn og kutte i noe man egentlig er for. Men det som er behagelig, er jo ikke nødvendigvis det som skal være rettesnoren for det man krisebekjemper. Det er gjort fire viktige endringer i forslagene fra regjeringspartiene. Taket for å tilbakeføre underskudd er økt fra 5 mill. kr til 20 mill. kr. Det betyr at flere bedrifter har mulighet til å utnytte det fullt ut. Det har vært et ønske om det, ikke bare fra opposisjonen, men fra mange utenom Stortinget, og vi synes det var riktig å strekke på en ordning som i utgangspunktet treffer den konjunktursituasjonen vi er inne i nå, godt. Nå treffer den enda bedre. Så har vi lagt inn en startavskriving på 10 pst. på maskiner i 2009 – det er viktig å understreke 2009, for dette har vi ikke tenkt skal fortsette. Det er fordi alle aktørene der ute nå må forstå at de får en kjempestor ekstrafordel ved å sette i gang med den type investeringer for 2009. Hvis det er noen i opposisjonen f.eks. som ønsker å sende ut andre signaler enn det, er det egentlig en annen debatt. Det er en strukturdebatt. Det vi ønsker nå, er å si til dem som sitter på gode investeringsprosjekter som dreier seg om å skifte ut maskiner i saldogruppe d: Kom igjen, gjør det nå! Dere får rabatt i 2009. Da får vi også trukket fram viktige prosjekter. Så har vi gjort noen endringer i permitteringsreglene. Vi sier at vi jobber for å gjøre ytterligere forbedringer og kommer tilbake til Stortinget med det. Det dreier seg om rullerende permitteringer, men da er det noen enkeltheter rundt ordningen som vi må se nærmere på. Og så har vi innført nye garantier for førstehånds omsetning for fisk. Det ble gjort mens Stortinget behandlet denne tiltakspakken, fordi vi ser at det er betydelige problemer i fiskeriene med å få avsetning på fangstene. Vi har foreslått et meget ekspansivt opplegg nå for 2009. Men det er ingen i denne salen som har gitt inntrykk av at vi kan løse alle problemene knyttet til en finanskrise. Vi kan foreslå tiltak. Jeg var på Island på fredag, og der er man i en motsatt situasjon av det man har i Norge. Vi har muligheter som nesten ingen andre land har til å bekjempe virkningen av denne finanskrisen, men likevel kan vi ikke bevilge oss ut av det som er hovedproblemet for mange i næringslivet, nemlig at etterspørselen faller. De får solgt mindre, og de får mye dårligere pris for varene sine enn før. Men vi er på hugget med den mest ekspansive politikken i Europa, med det utgangspunktet vi har. Så har vi lagt fram nye tiltak. Dette er ett grep i en rekke av mange. Vi har lagt fram mange som dreier seg om kredittsituasjonen. Jeg er veldig glad for at Stortinget har sagt at det kommer raskt tilbake med en innstilling når det gjelder disse virkemidlene, for det har stor betydning for de bedriftene som nå sliter med å få kreditt og finansiering av lønnsomme prosjekter.