trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2011-12-15:
I replikkordskiftet med Korsberg tidligere i dag registrerte jeg at Korsberg ble litt irritert da vi nevnte at Fremskrittspartiets idrettspolitikk vil være langt mer dramatisk for idretten enn kulturpolitikken deres. Jeg har tenkt å begrunne hvorfor, for det var det representanten etterlyste. Årsaken til det er at når man tenker å kutte ut Norsk Tippings monopol og slippe inn utenlandske bettingselskaper som skal få lov til å drive med tippeaktiviteter i Norge, betyr det at pengene forsvinner ut av landet. Pengene kommer ikke idretten til gode, da. Da forsvinner de til de internasjonale bettingselskapene. De fleste av de selskapene har hovedkontorene sine i skatteparadiser. Så man må nesten tro på julenissen hvis man tror at de pengene fremdeles skal komme idretten til gode. I samme replikkordskifte utfordret jeg også Fremskrittspartiet på NRK, for representanten Thomsen, ikke minst, har vært veldig opptatt av barne-tv. Det er sånn at NRK har en fantastisk satsing og bruker masse ressurser på barne-tv-satsingen sin. Men hvis man privatiserer NRK, er det ingen som tror at NRK gjennom en finansiering med annonser, vil ha råd til å ha denne typen satsing. Det tror jeg Fremskrittspartiet også må innrømme. Så er det sånn at representanten Ib Thomsen i løpet av noen uker har blitt veldig opptatt av litteraturpolitikk, og det er Arbeiderpartiet også. Men Thomsen er såpass aktiv og frimodig at han skylder på regjeringen for at norske gutter leser mindre bøker og er mer på nett. Det som er viktig her, er å ha tiltak for å sørge for at både ungdom og voksne leser. Ett av de viktige tiltakene er de litteraturpolitiske tiltakene over statsbudsjettet, som utgjør nesten ½ mrd. kr. Her kutter Fremskrittspartiet dramatisk. De skriver også i merknaden sin at de ønsker å avvikle innkjøpsordningen for litteratur. Den går bl.a. til innkjøpsordning for barnelitteratur, for faglitteratur for barn og unge, produksjonsstøtte til billedbøker for barn og unge og produksjonsstøtte til tegneserier. Dette er virkelig tiltak som stimulerer og får barn og ungdommer til å lese. Alle disse tiltakene er Fremskrittspartiet imot. Fremskrittspartiet, med Ib Thomsen i spissen, er så opptatt av og bekymret for at barn og unge ikke leser nok, men deres politikk bidrar til at dette kommer til å forverre seg dramatisk hvis de noen gang kommer til regjeringsmakt.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Norge har en av de beste foreldrepermisjonene i verden, og regjeringen har nå også utvidet fedrekvoten her til lands. Det mange foreldre opplever, er at det er et tungvindt system i Nav, med lang ventetid og at det er komplisert å få tatt ut disse ukene. Når man ringer til Nav, er det noen som får beskjed om at når det gjelder pappapermisjon og fedrekvote, svarer man på det bare annenhver dag. 1. juni i år kunne man lese at Nav kunne spare opp til 600 årsverk dersom foreldre fikk styre permisjonsdagene sine selv på nettet. Undertegnede og medlem av familiekomiteen Lene Vågslid engasjerte seg i den saken, og skrev brev til Lysbakken med spørsmål om han ville gjøre noe med dette. Svaret var at på det nåværende tidspunkt fant ikke statsråd Lysbakken at det var noen prioritert oppgave å jobbe med dette. Mitt spørsmål til representanten Gjul er: Er dette noe som komitélederen fra Arbeiderpartiet vil jobbe med?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Jeg vil gjerne takke representanten Gjul for et veldig godt spørsmål. Jeg er glad for at hun tar opp dette spørsmålet, som er en viktig problemstilling for veldig mange småbarnsfamilier i landet. De etterlyser fleksibilitet og mulighet til å ha flere opptak i året. For Fremskrittspartiet har dette vært veldig viktig, og derfor har vi fremmet dette Dokument nr. 8-forslaget. Men så får vi beskjed fra regjeringen om at det er veldig vanskelig å si hvilken sum det er snakk om, at det kan være et milliardbeløp. Fremskrittspartiet har fremmet forslaget for å få det på plass og få en sak tilbakesendt til Stortinget, slik at vi kan vurdere om dette er mulig. Vi har ikke lagt inn en sum for dette i budsjettet – det er helt korrekt. Men likevel har Fremskrittspartiet gått lenger enn det regjeringspartiene har gjort. Vi har i hvert fall fremmet en sak for å få dette på dagsordenen. Det har ikke regjeringspartiene gjort.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Jeg vil takke representanten Gina Knutson Barstad for det samme spørsmålet som jeg fikk i fjor, og jeg skal prøve å huske hva jeg svarte i fjor, men likevel skal du få et svar. Fremskrittspartiet likestiller homofile og lesbiske og mener at folk må få lov til å innrette seg sånn som de vil. Likevel har Fremskrittspartiet i sitt partiprogram vært veldig klar på at vi framholder ekteskap mellom heterofile som det vi mener er det rette. Om folk som er lesbiske eller homofile, ønsker å være samboere, er de velkomne til å være det. Allikevel har Fremskrittspartiet i programmet sitt at det er ekteskapet mellom heterofile personer som vi anerkjenner som et ekteskap. Det står vi på så lenge det programmet som ligger nå, virker – fram til 2013.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Det er litt spesielt at Kristelig Folkeparti tar en sånn replikk på Fremskrittspartiet, når vi vet at de fremmet et forslag i går som på en måte er stikk motsatt av det som de stiller spørsmål om til Fremskrittspartiet her. Fremskrittspartiet, som jeg sa til foregående taler, likestiller homofile og lesbiske. Men vi skal ikke ha noen egne ordninger for dem, for vi mener at å lage egne ordninger – ha egne ombud osv. – vil virke diskriminerende. Fremskrittspartiet mener at vi i dag har et lovverk, vi har instanser, som kan ivareta den diskrimineringen som de da blir utsatt for. Fremskrittspartiet tar sterkt avstand fra enhver form for diskriminering, om det gjelder rase, religion eller kjønn. Likevel mener vi at det trenger ikke å være spesielle tiltak som skal fokusere på den gruppen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Regjeringen med SV i spissen har vært veldig forkjemper for at vi må gjøre noe med fattigdom blant småbarnsfamiliene. Nå har vi hatt en flertallsregjering i seks år, og vi har sett at fattigdommen blant barn har økt under denne regjeringen. Så sier veldig mange forskere at hadde man økt barnetrygden, hadde dette vært en stor hjelp for de småbarnsfamiliene i forhold til fattigdomsbekjempelse. Likevel har vi sett de siste årene at ikke én gang i budsjettdebattene har SV tatt til orde for å snakke om barnetrygden og dens virkning i forhold til småbarnsfamiliene. Mitt spørsmål til representanten Knutson Barstad er om representanten kan se at barnetrygden kan ha et viktig fortrinn med tanke på fattigdomsbekjempelse blant barn, og om SV vil stå på det som de har lovet nå i mange år, at de vil gjøre noe for å redusere fattigdommen blant småbarnsfamilier.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Representanten var i sitt innlegg inne på hvor viktig det var med kontantstøtten, og at Senterpartiet var veldig glad for at vi nå hadde fått en endring i den. Senterpartiet har på en måte vært det partiet som har garantert for kontantstøtten i regjeringen, og det ser nok ut til at det er Senterpartiet som har vunnet den saken internt i regjeringen. Likevel mener i hvert fall Fremskrittspartiet at det er blitt en svekkelse av kontantstøtten og den valgfriheten småbarnsfamiliene trenger. Senterpartiet er også kjent for lokaldemokrati – selvstyre – og vi har nå sett at en del kommuner innfører lokal kontantstøtte. I Os kommune bl.a. var Senterpartiet medforslagsstillere til lokal kontantstøtte, og i Austevoll kommune stemte Senterpartiets representanter for forslaget om å innføre lokal kontantstøtte. Støtter representanten Nilsson Ramsøy fra Senterpartiet sine lokalpolitikere i at de nå bruker barnehagemidlene til å opprette lokal kontantstøtte?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Statsråden startet sitt innlegg med å vise til oppslaget i Adresseavisen sist uke i forhold til mangel på tilsyn i barnevernet – noe jeg er veldig glad for at han sier han skal gjøre noe med. Likevel må jeg si at når direktøren i Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet sier at barnevernet har visst om disse overgrepsproblemene i mange tiår og har fått til erstatningsordninger, slik at det blir gjort noe med det, så er ikke dette godt nok. Jeg må si at jeg er skuffet over at regjeringspartiene ikke kan være med på opposisjonens forslag i dag, der vi ber regjeringen påse at tilsynsordningen i barnevernet blir styrket, at barn får det tilsynet de har krav på. Det er et forslag som opposisjonen fremmer, og som regjeringspartiene i dag burde ha vært med på å støtte hvis de virkelig mener noe med dette. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil statsråden støtte det forslaget?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Jeg takker for svaret, men mener likevel at regjeringen ikke gjør nok. Komiteen var på en befaring og hadde samtale med fylkesmannen i Troms, der fylkesmannen sa at her viser det seg at nesten halvparten av barna ikke fikk det tilsynet de har krav på. I denne sal vedtar vi lover og regler, og da er det opp til kommunene å følge de reglene. Det trengs mer penger – ja, men da må vi få fokus på det, slik at kommunene får på plass de tilsynene. Når fylkesmannen sier at de mangler sanksjonsmuligheter overfor kommunene som ikke prioriterer dette viktige arbeidet, blir mitt spørsmål til statsråden: Vil statsråden se på om det skal innføres sanksjonsmuligheter overfor de kommunene som ikke bruker de pengene til å få på plass en tilsynsordning, slik at vi sikrer at barn ikke blir utsatt for slike overgrep?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Først av alt har jeg lyst til å takke statsråden for at jeg nå fikk et svar på hvor mye et løpende opptak koster: 1,9 mrd. kr. Når Fremskrittspartiet har spurt Finansdepartementet, har vi bare fått beskjed om at det er et ukjent milliardbeløp – men det er greit. Det som statsråden var inne på, er at vi har en mangel på førskolelærere, som er bekymringsfullt. Når vi vet at det skal satses mer på barnehager framover, er det viktig at vi får på plass førskolelærere. Jeg er kjent med at veldig mange skoler som utdanner førskolelærere, sliter med å få praksisplasser til sine elever på grunn av at lærerne på skolene sier at de ikke orker å ta imot førskolelærerelever i praksis. Det er noe som statsråden må fokusere på. Så snakker en om at en må ha veiledere for kanskje å få flere førskolelærere, men også for å få flere menn til å jobbe i barnehager. Vi vet at skal vi få flere menn inn i barnehagene og til å søke på førskolelærerutdanning, må de ha mer lønn. Hva mener statsråden en må gjøre for å satse på flere menn i barnehagen?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Jeg vil holde meg til barnehagetemaet. Det som viser seg etter de siste ukers budsjettdebatter rundt omkring i kommunene, er at flere kommuner har brukt barnehagemidlene som nå er tilført rammen, til å innføre lokal kontantstøtte, noe som sikrer småbarnsfamiliene en valgfrihet som ikke regjeringen følger opp. Intensjonen med å få barnehagepengene inn i rammen var kanskje ikke at de skulle gå til kontantstøtte. Mandag sto statsråd Lysbakken i denne salen og advarte kommunene mot å innføre lokal kontantstøtte. Representanten fra Senterpartiet sa at hun støttet sine lokalpolitikere, og syntes at det var en veldig god idé å innføre lokal kontantstøtte. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Vil statsråden vurdere å endre finansieringsmulighetene, eller endre mulighetene lokalpolitikerne har til å innføre lokal kontantstøtte i stedet for barnehageplasser?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2011-12-15:
Det er ikke for å dra ut tiden, men det er et viktig tema vi diskuterer. Stokkan-Grande var inne på om det var tonen eller temperaturen i denne debatten. Det har vel kanskje ikke vært den helt store temperaturen her, og kanskje det er på grunn av at vi er enige om ganske mye av familiepolitikken. Men det er et par ting jeg har lyst til å kommentere. Når representanten Kåre Simensen snakker om at høyresiden mener at regjeringspartiene har klamme hender, og at høyresiden vil at kvinnene skal hjem til kjøkkenbenken, har jeg bare lyst til å oppklare det litt. Fremskrittspartiet mener og tror at uansett hvem som står ved den kjøkkenbenken, klarer familien rundt det kjøkkenbordet selv å fordele de ukene med foreldrepermisjonen, uten at vi politikere skal gå inn og styre hva som skjer rundt verken kjøkkenbenken eller kjøkkenbordet. Så var det gledelig at representanten Gina Knutson Barstad sa at SV var for å øke barnetrygden. Hun mente at barnetrygden var en viktig del i fattigdomsbekjempelsen. Så gjenstår det å se om det kommer til å gi utslag på neste års budsjett. Men nå er det i hvert fall et lite håp om at småbarnsfamiliene i dette landet kan få en liten styrking hvis SV klarer å få gjennomslag for det. Fremskrittspartiet har ikke vært i regjering, men Fremskrittspartiet har i sine alternative budsjett hvert eneste år styrket barnetrygden fordi det er en viktig del. Men dessverre har ikke Fremskrittspartiet fått flertall for sitt budsjett. Så tilbake til representanten Arild Stokkan-Grande, som varmt snakker om at det viktigste arbeidet vi gjør i denne sal, er å sikre barns oppvekst og sikre barn en trygghet. Det er jeg hjertens enig i. Jeg har lyst til å si såpass at jeg håper at vi kan gå inn i 2012 med det mål at vi sammen skal klare å gjøre hverdagen bedre spesielt for barnevernsbarna. Opposisjonen har nå i to år prøvd å løfte debatten inn i denne sal, og vi har fremmet mange forslag uten å få gjennomslag for dem. Men når Arild Stokkan-Grande nå åpner for og håper på et bredt forlik i barnevernssaken med hensyn til proposisjonen som kommer fra regjeringen en eller annen gang, har jeg bare lyst til å si at Fremskrittspartiet hilser et slikt forlik hjertelig velkommen. Vi vil i hvert fall bidra så godt vi kan til at barnevernet skal bli styrket framover, at vi skal kunne lytte til barna og gi barnevernsbarna en bedre hverdag enn det de har hatt før.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Barnelovgivningen vår er grunnleggende fordi den legger rammene for trygghet og omsorg for de aller minste og mest sårbare i samfunnet. I dag ser vi både i samfunnsdebatten og av ulike forslag som kommer på bordet, at de forholdene på en måte er i endring gjennom at det debatteres ganske grunnleggende endringer i forholdet mellom foreldre og barn og måten det reguleres på, enten det er surrogati, det er eggdonasjon, eller det er andre saker. Mitt spørsmål til familiekomiteens leder er: Ser representanten at det er behov for en mer helhetlig debatt om foreldre-barn-relasjonen, og hvordan vi gjennom barnelovgivningen legger rammene for trygg oppvekst og omsorg for barna?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Det er særlig to poster som fanger min interesse når jeg ser Fremskrittspartiets disposisjoner i det budsjettet vi diskuterer. Det er det som heter Likestillings- og diskrimineringsombudet, og det er Tiltak for lesbiske og homofile. På begge disse postene foreslår Fremskrittspartiet betydelige kutt. Man mener da at alle personer på en måte skal være på like fot, og at en særbehandling derfor er urimelig. Man skriver at: «det er feil å opprette selektive tiltak for friske og arbeidsføre voksne mennesker kun på basis av deres seksuelle legning». Da blir mitt spørsmål både når det gjelder kvinner, og når det gjelder lesbiske og homofile: Er det ikke sånn at hvis vi har med oss en historisk arv av forskjellsbehandling og diskriminering, har vi et ansvar som samfunn for å bidra gjennom offentlige tiltak til å rette opp og bekjempe den diskrimineringen som vi fortsatt har med oss?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Representanten Knutson Barstad sier at hun er glad for at regjeringen gjennomfører et barnevernsløft. Hvorvidt ny organisering og gjennomgang av prinsipper kan kalles et løft, er i høyeste grad en diskusjon som er verdt å ta. Men når det gjelder ressurser, kan man jo bruke det begrepet. Da er det kanskje riktig å kalle det et barnevernsløft, for det var et barnevernsløft i budsjettet for inneværende år. Da var det et betydelig løft, som vi var glade for, selv om det ikke var så mye som vi ønsket når det gjaldt øremerkede midler til kommunene. Men for neste år kan det vel neppe kalles noe ressursløft for barnevernet. Så mitt spørsmål til representanten Knutson Barstad er: Er SVs innsats for barnevernet et skippertak for 2011? Eller går det an å håpe at man kanskje finner på at man skal komme tilbake med noen økte midler ved en senere anledning?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Representanten løfter mange store spørsmål. Jeg skal svare så godt jeg kan på ett minutt. Jeg må vel si at hvis et representantforslag fra Kristelig Folkeparti kan få regjeringspartiene til å vurdere hvilke merknader de er med på, er det merkelig, og det måtte jo eventuelt få konsekvenser for hvilke merknader Kristelig Folkeparti skulle være med på. Så hvilke merknader de rød-grønne her står bak i innstillingen, må de nesten svare for selv. Når det gjelder vårt representantforslag, løfter det opp et ganske grunnleggende anliggende. Vi inviterer til en prinsipiell debatt om foreldre-barn-relasjonen og hvem som har ansvaret for barn. Det er mange klare og tydelige prinsipper i dagens barnelovgivning omkring det. Blant annet handler halvparten av paragrafene i barneloven om å ansvarliggjøre fedre gjennom DNA-testing, og om hvordan det skal foregå. Det er et grunnleggende prinsipp. Det er ganske grunnleggende prinsipper for hvordan vi regner morskap, f.eks. Når representanten Gjul resonnerer omkring de temaene, viser jeg bare til at det finnes mange ulike familieformer – og det viser vi til i innstillingen, sammen – og de skal ha full respekt. Men så er spørsmålet: Hvem har rett på statens hjelp til å få barn? Det er et annet spørsmål. Der ser vi at både de rød-grønne og Kristelig Folkeparti setter klare grenser for det allerede i dag, og det tror jeg vi fortsatt vil være enige om at det på noen områder skal være.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Hvis representanten finner grunn til å spørre om vi anerkjenner dem som familier, har man ikke lest det forslaget vi har skrevet, for der påpeker vi nettopp det meget tydelig. Det representantforslaget vi har fremmet, utfordrer til en gjennomgang av barnelovgivningen, fordi vi trenger en helhetlig gjennomgang av foreldre-barn-relasjonen, og det utfordrer til en modernisering av lovgivningen, fordi vi ønsker å likestille menn med kvinner, sånn at menn får det samme ansvaret for barn som kvinner alltid har hatt. Det forundrer meg at SV og Arbeiderpartiet har et så anstrengt forhold til et viktig skritt for likestillingen og til en debatt og et grep som burde ha vært en selvfølge i 2011. Vi lever i et moderne samfunn og bør ta debattene deretter. Så når representanten spør om man anerkjenner familier, finner jeg grunn til å si at SVs egen politikk nekter faktisk en del av de familiene som representanten Knutson Barstad refererer til, å få barn, fordi man heldigvis støtter et forbud mot surrogati. Om det er å ikke anerkjenne de familiene, får SV gjøre rede for selv.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Kristelig Folkeparti fremmer altså forslag om modernisering av lovgivningen, slik at vi stiller de samme krav til mannfolk som til det kvinner alltid har blitt møtt med når det gjelder ansvaret for barna. Det skulle bare mangle – vi lever i 2011 – og den debatten bør vi ta. Tilbudet om sæddonasjon ble etablert på 1930-tallet, i en tid med helt andre holdninger til menn, ansvar og farskap. At ikke Arbeiderpartiet er moden for å diskutere det på nytt i lys av moderne holdninger til menn og ansvar, synes jeg faktisk er litt overraskende. Så har representanten misforstått pater est-prinsippet, for dette prinsippet er en måte å fastsette farskap på når paret er gift. Vi sier bare at man kan gjøre dette på samme måte for gifte par som man i dag gjør for samboere som får barn, som det som kjent er veldig mange av. Så når representanten stadig gjentar at man ikke anerkjenner familieformer fordi man setter grenser for assistert befruktning, må jeg igjen minne om at Arbeiderpartiet da tydeligvis ikke anerkjenner en lang rekke familieformer som i dag – etter Arbeiderpartiets politikk – ikke får anledning til assistert befruktning eller surrogati.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
I komiteens arbeid med budsjettet som statsråden har lagt fram, fikk vi under høringen besøk av en liten forening som heter Adopterte. De representerer en forholdsvis liten del av en norsk adopsjonshistorie, men en del som norske myndigheter på langt nær har grunn til å være stolt av; det som skjedde spesielt i etterkrigstiden, der barn ble adoptert bort, til tider uten offentlig godkjenning og under forhold som overhodet ikke var til barnets beste. Det er en liten forening der de hjelper hverandre å leve med konsekvensene av våre forsømmelser på det området. Foreningen har en over to måneder lang møteforespørsel liggende i departementet, som departementet ikke har svart på. Mitt spørsmål til statsråden er om statsråden vil være villig til å låne øre til de viktige historiene de har å fortelle, og om han vil vurdere å legge til rette for foreningens arbeid på en eller annen måte.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Da vil jeg tilbake til det som statsråden innledet med, nemlig Adresseavisens serie om de glemte barna, og det de den siste uken har fortalt om overgrep som skjer etter at barnevernet har tatt over omsorgen. Det rettes med all rett kritiske spørsmål til statsråden når slike saker avdekkes – selvsagt gjør det det. Samtidig vil jeg også understreke at mye av barnevernsomsorgen, fosterhjem, avlastningshjem, tilsyn osv., er basert på tillit. Derfor vil vi aldri kunne gardere oss mot den typen ting i et barnevern som er basert på frivillighet og medmenneskers engasjement. Samtidig må jeg spørre, siden en samlet komiteen for et og et halvt år siden ba om en gjennomgang av tilsynsordningen: Hva er det som så langt har skjedd i departementet, og når kommer resultatene og en forbedring av tilsynsordningen?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Jeg er stadig fascinert av statsrådens evne til å gi karakteristikker av tenkningen både til norske foreldre rundt omkring i hele landet og til norske kommunestyrer og lokalpolitikere. Nå er det sånn at det som er å betale folk for å holde både minoritetsunger og andre unna barnehagen, er det regjeringen nettopp har lagt opp til – for ettåringer vel å merke. Så hvordan dette henger sammen, vet ikke jeg. Spørsmålet mitt gjelder det forholdet at når regjeringen først fjerner den statlige kontantstøtten for toåringene, legger man opp til 1160 nye barnehageplasser for et antall unger, som, i hvert fall når det gjelder dem som mottar heltid kontantstøtte, så vidt jeg har forstått, er på minst 8 000. Hva er konsekvensen for de aller fleste familiene? Nå skal jeg ikke plage statsråden mer med fattige familier – det har hun slitt nok med før. Men er ikke konsekvensene for de fleste av dem 3 300 kr mindre i måneden, og ikke noen barnehageplass med språkstimulering og det som følger med?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Den siste setningen var en veldig klar erkjennelse av at det er ingen som vet hvorvidt vi har full barnehagedekning i Norge fra 1. august. Det er interessant i seg selv. Statsråden erkjenner også at for de aller fleste familiene som dette dreier seg om, ender det ikke opp med at ungene kommer i barnehage eller at mor kommer ut i arbeid, hvis det var det man mente var problemet med kontantstøtten. Det det ender opp med, er 3 300 kr mindre i måneden. Det er kanskje en grunn til at Fordelingsutvalget, som statsråden ellers refererer til stadig vekk, anbefalte, hvis man gjør dette, faktisk å foreslå kompenserende tiltak. Det gjør ikke regjeringen, og det setter disse familiene i en meget vanskelig situasjon. Det gjør SV tydeligvis med glede, sånn som en hører de erklæringene som kommer på dette området. Hvilke av kontantstøttebrukerne velger de 1160 plassene – er det de dårligst integrerte, de som snakker dårligst norsk, som plutselig får seg jobb og sender 1160 unger i barnehagen, eller er det de best integrerte som velger de 1160 plassene regjeringen har satt av?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Det er jo en anledning jeg setter stor pris på, siden jeg ikke fikk svar på mitt forrige spørsmål. Det er altså 8 000 unger som har hel kontantstøtte, som mister den, og regjeringen har satt av 1160 barnehageplasser, dvs. 12–15 pst., hvis jeg har regnet riktig. Når man ser på de familiene som mottar full kontantstøtte, hvilke 12–15 pst. av de familiene er det som kommer til å benytte seg av de plassene regjeringen har satt av? Er det de dårligst integrerte – der mor snakker dårlig norsk, der ungene snakker dårlig norsk – som plutselig får en jobb og sender ungene i barnehagen, eller er det dem som faktisk har tilknytning til arbeidslivet fra før, og er godt integrert, som benytter sjansen til å søke om en av de 1160 barnehageplassene og gå ut i jobb?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
På slutten av debatten har jeg lyst til å nevne at jeg tror det er tre ganger jeg nå har stilt spørsmål til to ulike statsråder om hvilke av de 15 pst. som mottar hel kontantstøtte, som kommer til å oppsøke de barnehageplassene regjeringen har lagt opp til: Er det de godt integrerte, eller er det de dårlig integrerte? Så har jeg også lyst til å trekke opp et perspektiv som har vært litt for lite berørt i debatten så langt, nemlig at det, som en underliggende diskusjon i mange av de temaene vi diskuterer i familiepolitikken, handler om forholdet mellom arbeidsliv og familieliv. I den rød-grønne retorikken hører vi til stadighet et budskap der det på en måte formidles at familielivet må tilpasses hensynet til arbeidslivet. Makroøkonomiske forhold, konkurransekraft, som det ble sagt i kontantstøttedebatten her om dagen, skal tillegges et overordnet hensyn, og så skal familielivet tilpasses etter det. Vi merker det i kontantstøttedebatten, vi merker det i debatten om foreldrepermisjon, vi har merket det i debatten om makstid og nattåpne barnehager. Vi har hatt den skillelinjen flere ganger her i salen, også i dag, og det er interessant. Etter Kristelig Folkepartis syn er det arbeidslivet som skal tilpasse seg familien og hensynet til ungene, og ikke omvendt. Så har det ved flere anledninger vært referert til representantforslaget som Kristelig Folkeparti fremmet i går, der vi løfter opp foreldreskapet og de grunnleggende premissene for omsorgen for unger i samfunnet vårt, barnelovgivningen. Ja, vi utfordrer til en helhetlig debatt om de grunnleggende forholdene. Vi kommer til å utfordre venstresiden på om ikke tiden er moden for å si at menn skal ha like stort ansvar som kvinner i barneloven. Vi kommer til å utfordre høyresiden på om familien er en selvstendig enhet, eller om familien eksisterer på delegert myndighet fra staten gjennom ulike former for forvaltningsvedtak og andre vedtak som gjelder for familier i stadig større grad. Så forventer jeg ikke full enighet om alle disse spørsmålene i denne salen fra første stund. Jeg forventer tvert imot at her er det viktige ting som skal diskuteres, og som det er uenighet om, men jeg håper at vi klarer å løfte debatten utover konkrete enkeltspørsmål, og at det blir en helhetlig debatt om hvordan vi skal verne ungene gjennom barnelovgivningen vår.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Jeg vil på slutten av debatten si at jeg setter pris på den vendingen debatten tar, med en konstruktiv tilnærming fra flere hold for å finne løsninger på noen av de mest viktige spørsmålene vi diskuterer. Men så har jeg lyst til å minne om noe – både representanten Stokkan-Grande og representanten Thommessen bidro til det. Representanten Stokkan-Grande refererer til at den reformen som Bondevik II-regjeringen gjennomførte, og de feil man har begått, og siden vi til stadighet tillegges ansvaret for de problemene som er knyttet til Buf-etat, må jeg bare minne om, og jeg håper at man merker seg det til senere debatter, at statlige etater kan opprettes ved statlige vedtak, men deretter lever de ikke sine egne liv. Man har faktisk en regjering og en statsråd som er ansvarlig for å styre disse etatene fra dag til dag hele året gjennom – i seks år.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Representanten Stokkan-Grande viste til momskompensasjonsordningen og omtalte de 600 mill. kr som en «satsing». Hvis jeg ikke husker feil, brukte representanten ordene historisk satsing. Det forklarer kanskje hvorfor det i budsjettet er gjort en prioritering hvor man har veid det opp mot andre ting, og har kommet fram til at man ikke skulle gjennomføre den planlagte og varslede økningen i 2012. Når det da omtales som en satsing, får jeg bare lyst til å be om en avklaring på hvordan denne ordningen egentlig er å forstå. Er momskompensasjonsordningen en støtteordning/satsing fra regjeringens side, eller er det en kompensasjon for betalt merverdiavgift?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Fremskrittspartiet er ofte opptatt av at staten ikke skal styre for mye og legge for mye begrensninger på organisasjoner og private aktørers gjøremål og deres selvstendige rettigheter til å være herre i eget hus. Derfor er mitt spørsmål til representanten: Hva er bakgrunnen for at Fremskrittspartiet i finansinnstillingen fremmet et forslag der man ber regjeringen om å legge begrensninger på den andelen offentlige midler som sivilsamfunnsorganisasjonene kan ha av inntekter i sitt budsjett?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Representanten Knutson Barstad var svært fornøyd med Kulturløftet. Det har jeg full respekt for, for der er det mye bra. Nå er SV særdeles heldig akkurat når det gjelder Kulturløftet, fordi det er SV som styrer det departementet som kanskje forvalter det viktigste området av alle i Kulturløftet, nemlig det at barn og unge skal få anledning til å få tilbud om og kompetanse til selv å utøve kunst og kultur – kulturskole. Der gis det et klart løfte om at alle skal få et kulturskoletilbud av god kvalitet til en rimelig pris. Der tror jeg vi kan være enige om at det har skjedd rimelig lite, og man er veldig langt unna å oppfylle det løftet, det har Kulturskolerådet påpekt. Er representanten stolt av SVs bidrag til å oppfylle Kulturløftet i regjeringen?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Vi vedstår oss at vi har omprioritert på det kulturbudsjettet som regjeringen har lagt fram, fordi regjeringen ikke klarer å oppfylle sine løfter på frivillighet, ikke klarer å oppfylle sine løfter på kulturskolen og aldri har klart å løfte korpolitikken og gitt korbevegelsen statusen den fortjener i kulturpolitikken. Derfor har vi omprioritert. Så har vi lagt inn friske midler, slik at vi har et større kulturbudsjett. Når det gjelder den prioriteringen som gjelder de samiske avisene, er det riktig at vi har et mindre kutt, men det er en relativt liten andel av den posten. Det meste av midlene som går til dette formålet, gjenstår fortsatt på posten. Vi har kuttet 5 mill. kr, hvis jeg ikke husker feil. Det meste av midlene står fortsatt igjen, så det er fortsatt rikelig anledning til å produsere gode samiske aviser for de midlene som er igjen.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Jeg hører hva representanten Gjul sier. Når det gjelder den språkmeldingen hun refererte til, var det den gangen relativt stor enighet mellom Kristelig Folkeparti og regjeringspartiene om betydningen av å ta vare på både det norske og det samiske språket. Derfor bevilger også vi betydelige midler. Det er store midler som bevilges, faktisk, per avis og i forhold til opplagstall og det omfanget som disse avisene har. Vi har korrigert ned den posten med 5 mill. kr, og det står vi ved. Det er fortsatt rikelige muligheter – og det meste av midlene står igjen på posten – til å produsere gode samiske aviser for de midlene som gjenstår.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Momsregelverket er jo allerede i dag fullt av diverse grenseganger som det er ganske krevende å forstå, slik det er. Det burde være mulig på kultursektoren å lage ordninger for det. Mitt spørsmål gjelder momskompensasjon for frivillig sektor. Da den forrige kulturministeren, Trond Giske, sendte et brev til frivilligheten den 16. juni 2009, ble dette framstilt som om saken var løst. Dette var ikke bare et vanlig valgløfte blant andre valgløfter, men man skrev til Frivillighet Norge og inviterte dem til å slutte seg til punktene som regjeringen hadde kommet fram til. Det var en ganske spesiell form. De laget faktisk en avtale med frivilligheten. Synes statsråden det er pinlig at man har brutt en så klar avtale og ikke gjennomfører den opptrappingen som var lovt?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Det har utviklet seg til en litt klassisk kulturpolitisk debatt i Stortinget, der de rød-grønne synes det er langt mer bekvemt å diskutere med Fremskrittspartiet på ytterste høyre fløy, som vil kutte i budsjettene, framfor å diskutere med noen som viser at det går an å levere på de områdene der de selv avgir løfter. Kulturministeren mente at det var ikke noen avtale som var brutt med frivilligheten, og hun ga da et relativt selektivt sitat fra brevet som regjeringen ved kulturministeren sendte Frivillighet Norge i juni 2009. La meg sitere hva som står der, om hvordan dette skal gjøres: «Ordningen innfases jevnt med oppfølgingen av kulturløftet og skal samlet tilføres en milliard kroner i resten av kulturløftets periode 2010-2014.» Her er det altså tre ting som er vesentlige. Det er «innfases». Det er «jevnt», og det er «med oppfølgingen av kulturløftet». Det kan ikke misforstås; det er et løftebrudd, og det er et avtalebrudd. Til representanten Knutson Barstad må jeg si at jeg ikke skal svare for hva slags prioriteringer byrådet gjør i Oslo når det gjelder kulturskolen. Jeg kan heller ikke bekrefte de opplysningene som gis når det gjelder det. Men det var heller ikke byrådet i Oslo som lovet et kulturskoletilbud til alle som ønsket det, av god kvalitet og til rimelig pris. Det er det faktisk regjeringen som har lovet, og det er regjeringen som har ansvaret for å gjennomføre og oppfylle sitt eget løfte. Representanten Tove Karoline Knutsen snakket varmt for kor, og jeg er glad for å høre at vi deler både engasjement og intensjoner på det området. Jeg håper at det kan komme mye ut av den enigheten i årene framover. Likevel tillater jeg meg å kommentere at når man bruker ordet «korløft», er det altså en bevilgning som er på om lag 12–14 mill. kr, og det gjelder den nest største folkebevegelsen vi har i landet. Jeg er helt enig i hennes beskrivelse av betydningen av de regionale miljøene som driver kunstnerisk grunnforskning, som hun så eminent sa – veldig godt uttrykk. Men det er ingen motsetning mellom å bygge opp et profesjonelt flaggskip i Norge knyttet til en institusjon og styrke de miljøene. Det koster noen få promille – under 1 pst. av kulturbudsjettet koster det å gjøre begge deler, og det fortjener den nest største folkebevegelsen vi har i landet, nemlig korbevegelsen.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Den sedvanlige historiebeskrivningen av hva som skjedde for over to stortingsperioder siden, er en relativt svak unnskyldning for dem som nå sitter og styrer landet og har gjort det i snart to stortingsperioder. Jeg må bare si til representanten Knutsen at jeg forstår veldig godt hennes refleksjoner og dilemmaer med hensyn til hvordan man skal prioritere midlene. Jeg er faktisk veldig enig i de vurderingene hun gjør seg, fordi de er gitt på ett premiss, og det er at vi har en ramme for satsing på kor i Norge som ligger på 12–15 mill. kr, som ligger på 0,2 pst. – 2 promille – av hele kulturbudsjettet. Da er jeg helt enig i Knutsens prioriteringer. Poenget er at korbevegelsen ikke har fått den posisjonen i kulturpolitikken den fortjener. Vi fire-femdobler budsjettet og gir derfor muligheter til å gjøre begge deler, å satse på både regionene, de ulike sjangere, det frie feltet og profesjonalisering.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Det ble sagt mye fornuftig i statsrådens innlegg, og jeg setter stor pris på hennes støtte til utviklingen av en støtteordning for dirigenter, som jo er kjernen i utviklingen av kor. Det synes jeg høres lovende ut. Så skal jeg gjerne nyansere mine beskrivelser av regjeringens satsing. Hvis det er grunnlag for det, skal jeg gjerne omtale det på en enda mer presis måte ved senere korsveier. Men det er likevel et faktum at vi snakker om promiller av statsbudsjettet, og Kristelig Folkeparti har vist at det går an å omprioritere for å gjøre noe med det. Min utfordring til statsråden er: Kunne vi blitt enige om at vi nå skal sette oss et nytt mål for korsatsingen, sånn at vi innen 2014 bevilger 1 pst. av kulturbudsjettet til kor?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Jeg takker for svaret. Jeg er enig i statsrådens påpekning av de miljøene hun refererer til, og hvordan kor der samvirker med øvrig kulturliv, og er viktige også for utvikling av det. Men når statsråden gjør sine vurderinger knyttet til etablering av et nytt profesjonelt kor, så forstår jeg for så vidt – når man må prioritere innenfor en relativt stram økonomisk ramme, som jeg oppfattet man opererer med for vokalmusikk – de vurderingene hun gjør. Men hvis man makter å sette av mer midler – som Kristelig Folkeparti har gjort – til kor, er det andre argumenter enn økonomiske som går imot at vi skal etablere et nytt profesjonelt kor i Norge?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2011-12-15:
Jeg har sagt det meste jeg skal si i denne debatten. Jeg ville bare respondere litt på representanten Tove Karoline Knutsens innlegg, som jeg synes var et meget godt innlegg, som beskriver livskraften, mulighetene og mange av premissene for det som foregår i kor- og vokalmusikken rundt omkring i landet. De miljøene må få lov til å utvikle seg på sine premisser – det er jeg helt enig med representanten Tove Karoline Knutsen i. Og så må vi legge opp til en politikk som gjør at vi gir hvert av miljøene, på deres premisser, muligheten til å fortsette å utvikle seg. Det håper jeg også vi kan lykkes med. Men min vurdering er vel at jeg ikke klarer å se noen motsetning mellom det og det å etablere samtidig et nytt profesjonelt og institusjonalisert kor, for det er mange fordeler også ved det, knyttet til stabilitet, utvikling osv. Jeg klarer ikke å se noen motsetning mellom det å styrke de ulike miljøene vi har, på deres premisser, og det å etablere den nye institusjonen som et nasjonalt flaggskip. Jeg mener at det er mulig å gjøre begge deler. Jeg tror også at historien om profesjonaliseringsdebatten nok viser at det ikke har vært så sterke føringer på at det kun var det å støtte opp om de etablerte miljøene som lå i profesjonaliseringsdiskusjonen. Tvert imot har nettopp tanken om et nytt sånt flaggskip ligget som en sterk pådriver bak den prosessen som har vært, og som både Stortinget, departementet og Kulturrådet har vært involvert i over veldig mange år. Den debatten har Kristelig Folkeparti ikke tenkt å legge død. Jeg håper også at etter at vi er ferdig med denne saken, vil debatten vise – når vi etter hvert får større muligheter på dette feltet, og Kristelig Folkeparti forhåpentligvis får større gjennomslag på budsjettene – at korbevegelsen i Norge er så livskraftig at vi kan klare å støtte opp om de regionale miljøene, vi kan støtte opp om de ulike kunstneriske uttrykkene vi har på korfeltet, og vi kan samtidig etablere et nytt institusjonalisert flaggskip på dette området, som den norske korbevegelsen fortjener.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-12-15:
Private barnevernstiltak står for omtrent halvparten av det totale barnevernstilbudet. De har vært avgjørende for det samlede barnevernstilbudet som er blitt gitt til barn gjennom mange, mange år. De har gjennomgående høy kvalitet, de koster mindre enn tiltak levert av det offentlige, og de har ledig kapasitet nå som behovet er veldig stort. Mens mange barn står i kø, får ikke de private oppdrag. Samtidig forsvinner verdifull kompetanse ut av barnevernet, og det samlede tilbudet blir dårligere. Situasjonen er alvorlig for de barna som trenger et godt tilbud nå. Mitt spørsmål til representanten Gjul er om det er viktigere for Arbeiderpartiet at driftsformen er statlig eller ideell, enn at tiltaket møter barnas behov.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-12-15:
Ja, jeg tar opp Høyres forslag i sak nr. 5.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-12-15:
Det var voldsomt til aggresjon fra familiekomiteens leder i dag. Det er åpenbart at det irriterer regjeringspartiene voldsomt at Høyre går i front for å få mer fleksibel barnehageordning for foreldrene. Jeg tror også Gjul greier å hisse seg så til de grader opp over hva undertegnede sier i avisen om hva Høyre ønsker for fremtidens barnehage, fordi Gjul nettopp vet at dette er veldig etterspurt fra foreldre. Det Høyre har sagt, er at det er et mål for oss å gjøre barnehageopptaket mer fleksibelt. Men vi kan ikke pålegge kommunene, særlig ikke mange av de store presskommunene, å ha rullerende barnehageopptak. Høyre er glad for at mange kommuner i dag praktiserer fleksibelt barnehageopptak, og vi ønsker å se om det er mulig at flere kommuner kan gjøre det. Vi vet at foreldre ønsker mer av Høyres politikk, nemlig mer fleksible barnehageordninger, og det vil de få med Høyres politikk.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-12-15:
Nå var det litt vanskelig å få tak i hva spørsmålet var, men generelt vil jeg si at i Høyre – som forhåpentligvis også dere i SV – følger vi vårt program og vår vedtatte politikk, også vedtak fra landsmøtet. Og det er riktig at Høyre ønsker mer likestilt foreldreskap, Høyre ønsker at foreldre fritt skal få dele permisjonen sin mellom seg, fordi vi ser at fedrene velger litt annerledes i dag enn de gjorde tidligere. Men det vi og Høyres Kvinneforum og Erna Solberg ønsker oss og er for, i motsetning til regjeringspartiene, er grunnleggende valgfrihet for foreldrene, fordi vi tror det viktigste er at familiene får velge hvordan de skal leve livet sitt, og finne ut hva som passer best for deres barn, i stedet for å tvinge på kvoter og tvinge på permisjoner og A4-løsninger, som dessverre ikke passer alle familier.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-12-15:
Takk for et godt og viktig spørsmål. Jeg er glad for at Høyre er et parti som stopper opp og ser rundt seg – om vi er fornøyd med de tiltakene som er iverksatt. Jeg er glad for at vi også, selv om vi var med og innførte denne reformen selv, faktisk er i stand til å se kritisk på den og stoppe opp og spørre: Er dette riktig måte å organisere barnevernet på? Det er åpenbart at svaret er nei, særlig fordi man ikke skal mye rundt i kommunene eller barnevernet selv for å høre at det ikke fungerer, og det er på grunn av pulveriseringen av ansvaret. Til syvende og sist er det ingen som tar ansvaret for barna, fordi det deles mellom staten og kommunene. Derfor har Høyre vært en pådriver for at vi nå må sette i gang prøveprosjekter, sånn at kommuner med robuste barnevernstjenester har muligheten til å overta ansvaret selv.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-12-15:
Høyre ønsker å gi mer til de utsatte barna. Derfor foreslår vi i vårt alternative budsjett en målrettet satsing på gode og konkrete tiltak som letter livssituasjonen for utsatte barn og unge og familiene deres. Det handler i særlig grad om barn i barnevernet og barn i mindre bemidlede familier. Representanten Heikki Holmås har uttalt at regjeringen ikke har gjort nok for fattige barn. Deler representanten Knutson Barstad Holmås’ oppfatning, at regjeringen og særlig SV ikke har gjort nok for de fattige barna i Norge?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-12-15:
Først vil jeg gi ros til representanten Nilsson Ramsøy. Det er en modig representant for Senterpartiet som tør å forsvare familiens rett til valgfrihet, og som samtidig kritiserer regjeringens familiepolitikk. Familiens valgfrihet og respekten for familien er en arena som forener Høyre og sentrum. Representanten uttalte for en dag eller to siden til Trønder-Avisa: «Den tradisjonelle venstresiden er veldig opptatt av symbolsakene, som foreldrepermisjon og fedrekvote eller å fjerne kontantstøtte. Men hvordan skal vi klare å løfte familien så den er viktig i seg selv, ikke bare er en arena for likestilling,» spør representanten Nilsson Ramsøy. Det er et flott sitat. Hva gjør regjeringen for å sikre at valgfriheten blir viktigst – ikke likestillingspolitikken?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-12-15:
Hele 37 pst. av barn i fosterhjem får ikke det tilsynet de har krav på, 11 pst. av barn i fosterhjem har ikke tilsynsfører i det hele tatt. Det viser at barnevernsbarnas rettssikkerhet er alvorlig truet. Nylig ble det også kjent at 52 av barna under barnevernets omsorg har blitt utsatt for overgrep fra omsorgspersoner som staten har oppnevnt. Dette er veldig alvorlig. Det er brudd på sentrale menneskerettigheter, det er brudd på barnevernsloven, og barns menneskerettigheter brytes hver eneste dag i barnevernet. Jeg går ut fra at også statsråden synes dette er uakseptabelt, og lurer på hvilke strakstiltak statsråden vil iverksette for å sikre barns menneskerettigheter.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-12-15:
Det er ikke riktig, vi tror at det er veldig viktig å styrke det kommunale barnevernet, organisere tilsynet, slik at det foregår på en forsvarlig måte, og at man følger norsk lov. Det som er alvorlig, er at det går år etter år uten at regjeringen får gjort noen ting. Men la nå det ligge i denne omgang. Samtidig: Det står 164 barn i kø for å få et fosterhjem. Det er ikke bare enkelt å finne et fosterhjem, det skal selvsagt være det riktige fosterhjemmet for å unngå altfor mange brudd. Men det er ganske åpenbart at myndighetene mislykkes i å rekruttere nye fosterfamilier, og det er ganske åpenbart at man også mislykkes i å veilede og følge opp disse familiene på en god nok måte. Det fosterfamiliene etterspør, er jo mentorordninger og 24-timers veiledning fordi man ofte får en vanskelig situasjon med disse barna. De private aktørene skal bidra – Frelsesarmeen ønsker å rekruttere. Mener statsråden at det kan være et viktig tiltak?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2011-12-15:
Høyre reagerer på at regjeringen ikke trapper opp prosentsatsen for likebehandling ved tildeling av tilskudd til private barnehager som forventet. Vi mener at barn har krav på et kvalitetsmessig like godt barnehagetilbud enten de går i private eller i kommunale barnehager. Vi synes ikke det er rettferdig at de private og de kommunale barnehagene forskjellsbehandles. Vi mener også det er viktig at kostnadene til private og til kommunale barnehager er sammenlignbare, for å sikre likebehandling av beregning av tilskudd. Kan statsråden bekrefte – eller avkrefte – om hun mener det er nødvendig å gå inn og få et sammenligningsgrunnlag?