trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg er enig med representanten i at det store omfanget av deltidsstillinger blant helsefagarbeidere er et problem. Forskning viser at et stort omfang av små stillinger i denne sektoren svekker tjenestekvaliteten, og ikke minst fører det til ineffektive tjenester. Små stillinger er også uverdig for arbeidstakere som er avhengige av forutsigbarhet og en fullverdig jobbsituasjon for å få tilstrekkelig lønn og pensjon. I Jeløya-erklæringen har regjeringen slått fast at vi vil arbeide for å etablere en heltidskultur i arbeidslivet, og jeg mener at det er en god dialog mellom myndighetene og partene i arbeidslivet om heltids- og deltidsproblematikken innenfor helse- og omsorgstjenestene. Skift/turnusutvalget konkluderte med at en av de viktigste årsakene til den høye deltidsandelen blant turnusarbeidere er at det er stort behov for arbeidskraft i helgene, når turnusplanene vanligvis legger opp til arbeid hver tredje helg eller sjeldnere. Videre uttrykte utvalget at økt helgefrekvens i turnusplanene er helt sentralt for å få redusert deltidsbruken. I dette arbeidet trenger vi bl.a. alternative turnusordninger som er avtalt mellom partene i arbeidslivet, basert på frivillighet og med utgangspunkt i sektorens behov. Det var bl.a. derfor regjeringen endret arbeidsmiljøloven i 2015 og åpnet for at det skulle bli enklere for partene lokalt å avtale vakter opptil 12,5 timer. På den måten kan man f.eks. avtale lange vakter i helgene og dermed dekke behovet for søndagsarbeid uten å måtte arbeide flere helger. Jeg vet at det gjøres mye bra arbeid i kommunene med sikte på å redusere andelen deltid. Dette virker likevel ikke å være nok. Arbeidstidsutvalget påpekte at problemer knyttet til helgeproblematikken i helse- og omsorgssektoren har vært kjent og omtalt i mange år, men at partene likevel ikke har greid å finne fram til en løsning. Utvalgets utredning har vært på alminnelig høring og følges opp av Arbeids- og sosialdepartementet. Heltids- og deltidsproblematikken innenfor helse- og omsorgstjenesten er sammensatt, og jeg er interessert i å ha en dialog med partene i arbeidslivet for å se nærmere på dette. Jeg viser for øvrig til at regjeringen nylig har fremmet et forslag om endringer i arbeidsmiljøloven som sier at deltidsansatte kan ha fortrinnsrett til en del av en utlyst stilling, og at Tvisteløsningsnemdas avgjørelser skal være rettskraftige.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg vil minne om at lønns- og arbeidsvilkår er en sak for partene i arbeidslivet og ligger innenfor arbeids- og sosialministerens sektoransvar. Jeg mener at det er en god dialog mellom myndighetene og partene i arbeidslivet per nå, så mitt utgangspunkt er nettopp å legge til rette for best mulige omsorgstjenester. Omfanget av deltid har jo her en betydning for kvalitet. Jeg har allerede hatt flere møter med ulike organisasjoner for å diskutere heltids- og deltidsproblematikken. Jeg var senest i Tromsø og besøkte sykehjemmet som ligger på Sør-Tromsøya, og så på hvordan de hadde lyktes i å øke heltidsandelen på sykehjemmet sitt. De hadde innført alternative arbeidstidsordninger, og de var svært fornøyd med det. Som en av lederne der sa, etter innføringen av særavtale er det alltid noen med fagkompetanse på jobb, noe som er veldig viktig i dette spørsmålet.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Det jeg tenker, er at noe av det viktigste er å snakke opp yrket. Om en er helsefagarbeider, om en jobber som ordinær sykepleier – alle som jobber i omsorgssektoren, er det viktig å snakke opp. Da er det mange faktorer som spiller en rolle. Igjen vil jeg si at det at regjeringen i Jeløya-plattformen har uthevet ekstra at vi ønsker å etablere en heltidskultur i arbeidslivet, er veldig viktig. Jeg er opptatt av dette for å kunne klare å løse de oppgavene jeg har ansvar for, og jeg vil absolutt oppfordre kommuner og andre som jobber i sektoren, til å være fleksible og se på alternative løsninger basert på frivillighet. Da er jeg sikker på at vi også vil komme i havn når det gjelder en del av de utfordringene vi har. Vi skal også være klar over at det finnes mange ansatte der ute som ikke ønsker å jobbe heltid, som kanskje har en annen situasjon i hjemmet og ønsker å jobbe bare 70–80 pst. Da skal vi være åpne for at det også er en mulighet. Det må være basert på frivillighet hvis vi skal sette i gang med nye tiltak.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Vold mot eldre er et betydelig helseproblem, og rapporten fra Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress viser at utfordringene er større enn vi hittil har visst. Jeg kan forsikre om at vi vil bruke kunnskapen fra denne rapporten i arbeidet med å forebygge bedre, avdekke mer og nå fram til flere. Viktige endringer i helseloven trådte i kraft 1. januar i år. Disse endringene gjør det tydelig at helse- og omsorgstjenesten har plikt til å forebygge og til å avdekke og avverge vold og overgrep. Hovedansvaret ligger hos kommunene, spesialisthelsetjenesten og den offentlige tannhelsetjenesten. Jeg mener at de ulike helse- og omsorgstjenestene selv må finne fram til gode lokale løsninger, slik at helsepersonell settes i stand til å forebygge, avdekke og avverge vold og overgrep. Gjennom opptrappingsplanen mot vold og overgrep vil regjeringen bidra til at alle sektorer har god kompetanse om vold og overgrep og til å prioritere og styrke forebygging. De regionale ressurssentrene om vold, traumatisk stress og selvmordsforebygging er blant våre viktigste virkemidler for å spre kunnskap og kompetanse ut i tjenestene, og regjeringen har styrket disse sentrene gjennom økte bevilgninger. I løpet av våren legger regjeringen fram stortingsmeldingen «Leve hele livet» – en kvalitetsreform for eldre. Helsehjelp for eldre er en av hovedsakene i reformen, og forebyggende helsearbeid er et sentralt tema i denne sammenhengen. Blant annet kan forebyggende hjemmebesøk, som i dag gjennomføres i mange kommuner, bidra til å avdekke risikofaktorene, bl.a. knyttet til at eldres psykososiale situasjon er krevende. Her spiller også ergoterapeutene en viktig rolle. Disse stillingene vil bli lovpålagt ute i kommunene fra 2020. Mennesker som har vært utsatt for alvorlig fysisk vold eller overgrep tidligere i livet, er vesentlig mer voldsutsatt også i eldre år. Forebygging og tidlig avdekking vil dermed bidra til å redusere forekomsten av vold og overgrep også i denne gruppen. Rapporten fra Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress er et viktig kunnskapsgrunnlag når vi nå skal videreutvikle hjelpetjenestene, særlig siden så få av de voldsutsatte har vært i kontakt med hjelpeapparatet eller anmeldt forholdene. Jeg deler representanten Henriksens bekymring, det tror jeg representanten vet veldig godt, og vi vil vurdere hvordan vi kan bruke de ulike virkemidlene for å nå ut til flere eldre om at de skal oppsøke hjelp, og at de gjør det så tidlig som mulig.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Vi må snakke mer åpent om vold og overgrep. Temaet er fortsatt tabu, noe som gjør det vanskelig å søke hjelp og å nå fram til dem som sliter, de som opplever dette på kropp og på psyke. Det er vanskelig for pårørende og helsepersonell å stille de riktige spørsmålene, og vi ser at varslerrollen også er viktig i dette bildet. Dette kan vi ikke løse bare i én sektor. Dette er bredde, dette kommer i flere sektorer, som må jobbe godt sammen. Men vi må alle sammen tørre å snakke om vold og overgrep som et folkehelseproblem, vi må imøtegå dette med tiltak i alle sektorer, og opptrappingsplanen mot vold og overgrep er jo en tverrsektoriell plan. Jeg kommer til å være veldig opptatt av dette segmentet når vi nå legger fram reformen «Leve hele livet», av hvordan vi skal nå ut. Representanten var jo selv opptatt av kunnskapsbygging. Vi skal selvfølgelig fortsette å heve kompetansen om vold og overgrep i denne sektoren.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Representanten var i sted innom bruken av hjelpetelefonen «Vern for eldre», og «Vern for eldre» har vært svært viktig med tanke på å bidra til at flere som utsettes for vold og overgrep, får den hjelpen. Det at organisasjoner og frivillige er inne i sektoren, er også en viktig brikke, ikke bare i «Leve hele livet», reformen som kommer, men også på andre områder. Jeg tror også at pårørende rundt har et betydelig ansvar – for å avdekke, for å stille spørsmål, for å prøve å se på hva som skjer der ute. Representanten var inne på psykisk utviklingshemmede, som på mange måter er å betrakte som barn, og som på mange områder tilhører kategorien barn. Det er en viktig vinkling å se på vold og overgrep mot psykisk utviklingshemmede på linje med vold og overgrep mot barn. Å lage konkrete tiltak i fellesskap gjøres ute i kommunene i dag, men det er forskjell på kommuner; noen har gode tiltak, andre har ikke like gode. Vi må lære av hverandre.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Som eldre- og folkehelseminister vil jeg legge til rette for at vi som samfunn investerer i folks helse for hele livet. Aktive innbyggere med god helse og livskvalitet er faktisk den viktigste ressursen vi har. Regjeringen har allerede dreid eldrepolitikken til å være en politikk for aktive eldre og et mer aldersvennlig samfunn. I den tverrsektorielle strategien «Flere år – flere muligheter» er stikkordene aktivitet, deltakelse og sunn aldring. Vi lever lenger, og mange er pensjonister i flere tiår – år som mange eldre ønsker å fylle med meningsfulle aktiviteter. Regjeringens folkehelsepolitikk legger til rette for at den enkelte kan ta gode valg for eget liv og egen helse. Det handler bl.a. om at nærmiljøene er utformet slik at det er enkelt og trygt å gå tur, gjøre ærender og treffe andre. Aktivitet handler om fysisk aktivitet, men også om sosial aktivitet. Jeg er svært opptatt av at eldre bør få tilbud om fysisk trening og aktivitet. Trening gir glede og er viktig for forebygging av fall, tap av fysiske funksjoner, kognitiv svikt og ikke minst demens. Mange kommuner har etablert egne treningstilbud til eldre innbyggere, både med og uten omsorgstjeneste. Frivillige bidrar også med tilbud som gå-grupper og seniordans. Alt dette vil vi løfte fram i den nye stortingsmeldingen om Leve hele livet slik at andre kommuner kan hente inspirasjon og få ideer de kan bruke blant sine innbyggere. Vi arbeider også med en ny handlingsplan for fysisk aktivitet som etter planen skal komme i 2019. Trening for aktiv og sunn aldring vil være en viktig del av denne handlingsplanen. Vi fornyer også omsorgspolitikken. Mange eldre ønsker å bo hjemme så lenge som mulig og leve et aktivt og selvstendig liv. Derfor må vi ruste opp tjenestene i kommunene, slik at eldre kan få den støtten og hjelpen de trenger i sitt eget hjem. Dette kommer jeg tilbake til i den nevnte nye reformen. Dette er ikke minst et område som jeg personlig er veldig opptatt av. Mange av våre eldre har bedre forutsetninger for å leve aktive liv nå enn det tidligere generasjoner hadde. Eldre er verdifulle bidragsytere som må få slippe til. Omsorg for eldre handler om å gi eldre mulighet til å mestre eget liv hele livet.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Igjen vil jeg referere til den reformen jeg i løpet av kort tid vil komme med til Stortinget. I den er det nettopp helt konkrete tiltak og forslag som allerede i dag brukes i noen kommuner, og jeg er opptatt av at kommunene skal lære av hverandre. I dette ligger også det som representanten tar opp: Hvordan skal vi klare å få eldre til å bli mer aktive? Da er det viktig at vi også legger opp til lavterskeltilbud, som gjør at det kan være det første skrittet. Det skal jo ikke være full rulle – for å bruke et slikt uttrykk – for alle med en gang. Man kan starte i det små og kanskje prøve å gå trappen ned til første etasje og ta heisen fra andre etasje og opp, f.eks. Man må lage muligheter som gjør at folk ser at aktivitet også kan være bare det å gå rundt huset to ganger eller å bære handleposene i to forskjellige poser. Da får man styrketrening. Vi må starte på et nivå som gjør at det ikke blir for uoverkommelig og at ikke listen legges for høyt.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Det er jo sånn at den enkelte eldre også må være delaktig og se mulighetene som finnes. Jeg har lest den samme NTNU-undersøkelsen som jeg tror representanten Jacobsen refererer til, om at man på tolv uker kan klare å oppnå samme muskelmasse, og at styrketrening er viktig. Jo eldre man blir, jo høyere bør man prioritere styrketrening sammenliknet med kondisjonstrening. Det er jeg fullstendig klar over. Men den enkelte eldre må også selv ta et ansvar og være delaktig i dette. Det er ikke gitt at alle klarer dette, så jeg tenker også at kommunene må være proaktive. De skal gjennom denne reformen få muligheter, bl.a. til å få på plass et støtteapparat for å kunne sette i gang den omveltningen – det er faktisk viktig ikke å ende på sofaen, for å bruke et slikt uttrykk. Jeg tror vi alle sammen er veldig opptatt av at framtiden for våre eldre ligger i både å være fysisk aktiv og å spise godt og sunt. Det vil også være bra for den psykiske tilstanden. Så jeg tror vi må se helhetlig på tilnærmingen til våre eldre.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Først vil jeg si til representanten at jeg er enig i at dette er en utfordring ute i kommunene – uten tvil. Vi ser at prosentandelen demente, som vokser nå, er krevende. Vi ser også at veldig mange av dem som får en diagnose som dement, er yngre og yngre. Så dette er krevende for alle: Hvordan møter vi dette? Den eldre delen av befolkningen er en stor brukergruppe i omsorgstjenesten ute i kommunene, og det vil bli langt flere eldre i årene som kommer. Omsorgstjenesten vil få flere og mer krevende oppgaver, bl.a. fordi mange vil ha demenssykdom. Toppfinansieringsordningen for ressurskrevende tjenester ble innført i 2004. Stortinget vedtok at ordningen bare skulle gjelde mottakere under 67 år. I Prop. 1 S for 2017–2018 for Kommunal- og moderniseringsdepartementet står det at tilskuddsordningen gjelder for tjenestemottakere til og med det året de fyller 67 år. For eldre over 67 år fanges deler av disse utgiftene opp gjennom de ordinære kriteriene i kostnadsnøkkelen for kommunene. Dette ligger til grunn for utgiftsutjevningen og fordelingen av rammetilskuddet mellom kommunene. Demenssykdom er en av sykdommene som øker mest på verdensbasis. Her i Norge er det anslått at om lag 70 000 mennesker har en demenslidelse. Men trolig er tallet for lavt. Demenssykdom er derfor en stor utfordring både for kommunene og for spesialisthelsetjenesten. Demensplan 2020 er regjeringens plan for et mer demensvennlig samfunn. Tiltakene i planen skal bidra til å skape gode, fleksible og tilpassede tjenester med fokus på forebygging og diagnostisering. Ikke minst er det viktig med god oppfølging av pasienter og pårørende når man har fått diagnosen. Demensplanen er et viktig grunnlag for arbeidet med å skape Leve hele livet, reformen som jeg nå har omtalt flere ganger. Jeg vil snart komme tilbake til dette i en egen melding til Stortinget.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Ja, det er en utfordring. Men jeg tenker at vi skal tenke litt alternativt også. Samfunnet slik vi kjenner det nå, endrer seg, og det går fort – ikke bare ved at vi får mange flere eldre som skal inn i samme sektor, men også ved at vi får komplekse, sammensatte sykdomsdiagnoser som vi må ivareta ute i kommunene. Så det å åpne opp i større grad for at flere yrkesgrupper kan inn i helse- og omsorgssektoren i kommunene, er også viktig. Vi må rive ned silotenkningen. Vi må tenke bredt. Jeg har reist rundt en del de siste ukene. Kommunene vet godt at de vil bli pålagt et dagtilbud for demente fra 2020. Det ligger allerede i dag, og har gjort det i flere år, et tilskudd som kommunene kan søke på for å få til dette dagtilbudet. Det vi ser, er at det er det ikke alle kommunene som har benyttet seg av. Det er et spørsmål som vi tverrpolitisk må stille oss: Hvorfor er ikke kommunene på banen og sikrer at de får tilskudd, nå som det fremdeles ligger tilskudd i 2018?
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Nå har jo kommunene fått vesentlige tilskudd over rammen de siste årene. Og lokaldemokratiet er jo lagt opp til at kommunene selv faktisk må kjenne på hvor de ønsker å sette inn støtet. Vi er også veldig klar over at mange kommuner der ute ikke alltid prioriterer rett når midlene skal fordeles, når budsjettene skal gjøres opp i desember hvert år. Jeg kjenner selv veldig godt til, som kommunepolitiker gjennom nesten 16 år, at det tidvis er krevende. I den reformen vi legger fram, ser vi at det er viktig å ha avlastning på plass for de pårørende, som gjør en utmerket innsats, og som også blir veldig slitne. Det er også viktig å se på alternativer, som musikkterapi, sanseterapi osv., som er en litt alternativ form, men som gjør at demente faktisk kan klare seg bedre. Det er også viktig for demente å kunne bo lengst mulig hjemme, og det gjør vi også veldig mye for. Vi tilrettelegger for at langt flere kan bo hjemme med de rette virkemidlene.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Beslutningen om å overføre ansvaret for frivillighetssentralene fra stat til kommune ble tatt av et flertall på Stortinget etter innstilling fra kommunal- og forvaltningskomiteen. I tråd med komiteens innstilling ble det da lagt opp til en overgangsperiode på fire år, altså fra 2017 til 2020, hvor tildeling til kommunene med frivillighetssentraler inngår som særskilt tildelte rammetilskuddsmidler år for år. I 2017 bevilget Stortinget et rekordstort beløp til frivillighetssentraler, med en økning på 20 mill. kr. Den enkelte kommune mottok en økning som da tilsvarte 47 000 kr per sentral i snitt. I tillegg ble det i 2017 etablert 18 nye frivillighetssentraler i 17 kommuner. I 2018 er bevilgningene økt med ytterligere 20 mill. kr. Regjeringen har to år på rad bidratt til den største økningen av midler til frivillighetssentraler noensinne. Dette gir en mulighet til å styrke det tilbudet som frivillighetssentralene gir. Etter kun 15 måneder med en overgangsperiode er det for tidlig å konkludere med hvordan overføring av ansvaret for frivillighetssentralene fra stat til kommune har gått. At enkelte kommuner og frivillighetssentraler vil trenge litt tid til å tilpasse seg, bør ikke overraske noen. Frivillighetssentralene er lokalt forankret og utvikles ut fra lokale forutsetninger. Sentralene er avhengig av et godt samarbeid med kommunale instanser og frivillige organisasjoner for å kunne drive godt. Et kommunalt helhetlig ansvar for sentralene legger til rette for en videreutvikling av ordningen i tråd med lokale behov. Ved å overføre tilskuddet til kommunene har kommunene fått et større og mer helhetlig ansvar for frivilligheten, og det var også en av grunnene til at dette var et forslag som ble vedtatt. Når bevilgningene fra staten til frivillighetssentralene har økt, følger det en klar forventning – og jeg legger trykk på «klar forventning» – om at også kommunene skal prioritere frivillighetssentraler.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Målsettingen den gang var nettopp at kommunene skulle få en større oversikt – for en dekker hele frivillighetssektoren – for å kunne se alternativer: Hvordan løser vi oppgavene i vår frivillighetssentral best mulig? Hva kan inn av frivillige og organisasjoner, som kan være med i dette samspillet? Det som kanskje uroer meg – og jeg er nokså overbevist om at representanten Giske ser det likt – er nettopp det at kommunene må være seg sitt ansvar bevisst her. For selv om midlene nå har kommet, ser en jo at kommunene stort sett viderefører kun den prosentandelen som lå på rundt 40, som de bidro med før, at det er det de fremdeles overfører, men de tar ikke inn over seg at de har fått statlige midler i rammetilskuddet som også skal tilføres. Da må vi kanskje være litt tydelige og si: Vet dere hva, det er faktisk kommet nok midler til å kunne videreføre og gjøre et godt stykke arbeid i kommunene for at frivilligsentralene skal kunne levere det som var intensjonen her fra Stortinget.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
For det første, det som jeg nevnte med evaluering: Nå har det gått 15 måneder. Jeg tenker vi skal la det gå litt tid til, og så se om dette fungerer eller ikke. La oss nå ta det først. Så er dette egentlig også en politisk diskusjon om lokaldemokratiet kontra øremerking og bruk av øremerking. Jeg vet også at representanten Giske representerer et parti som også ser på lokaldemokratiets muligheter til å kunne treffe de rette valgene. Og igjen: Når evalueringen kommer, må vi se om dette fungerer, eller om vi må være litt hardere i klypa og faktisk si at det er så viktig for oss at dette fungerer ute i kommunene at vi vil innføre, eller se på, nye tiltak. Så vil jeg minne om at når reformen Leve hele livet kommer, er nettopp frivilligheten og frivillighetssentralene sett i sammenheng med frivillighetskoordinatorer, sett i sammenheng med frisklivssentraler osv. viktig – det skjer jo veldig mye bra ute i kommunene. Så jeg tenker at vi skal klare å sy dette sammen slik at det fungerer best mulig, med brukeren i sentrum.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg tenkte jeg skulle putte på en bokstav til og henge på en «i» for interseksualitet, som er det nye begrepet, slik at vi har hele bredden og ikke ekskluderer noen når det gjelder LHBTI. Regjeringen vil sikre god helsehjelp og omsorg som gir trygghet og verdighet for eldre og andre som trenger det. Alle skal motta gode og likeverdige tjenester uavhengig av alder, kjønn og ikke minst seksuell legning. Hver enkelt skal bli møtt med respekt og åpenhet. Tjenestene må organiseres med utgangspunkt i pasientens behov, og det gjør meg vondt at mange eldre LHBTI-personer opplever å bli sykeliggjort og stigmatisert på grunn av sin legning. Sånn vil vi ikke ha det. Jeg er derfor glad for at regjeringen har lagt fram en handlingsplan mot diskriminering på grunn av seksuell orientering, kjønnsidentitet og kjønnsuttrykk. Et av målene med planen er å sikre LHBTI-personers rettigheter. I 2017 la regjeringen fram en egen strategi for seksuell helse. Planen tar til orde for at eldre som bor i institusjon eller mottar tjenester i hjemmet, skal få ivaretatt privatliv og mulighet for samliv uavhengig av seksuell orientering eller sivil status. Vi skal utvikle tjenester med utgangspunkt i hva som er viktig for den enkelte. Eldre ønsker mer individrettede tjenester og mer personsentrert omsorg. Det er en av de viktigste tilbakemeldingene vi har fått i arbeidet med Leve hele livet, som kommer før sommeren. Eldre ønsker å være sjef i eget liv og få mulighet til å leve livet på egne premisser, også når de blir hjelpetrengende. En tjeneste som spør deg hva som er viktig for deg, er en tjeneste som ivaretar de eldre som hele mennesker, uansett bakgrunn og uansett seksuell legning. Beboernes livsfortellinger, verdier og preferanser skal danne utgangspunkt for utforming og gjennomføring av tjenestetilbudet for hver enkelt. I den nye meldingen som kommer, løfter vi fram dette verdigrunnlaget, og jeg tror og håper det vil komme alle eldre til gode, også eldre LHBTI-personer.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Mer kunnskap, mer forskning, som representanten tar opp i sitt spørsmål, er en viktig brikke i dette. Jeg er overbevist om at både barne- og likestillingsministeren, som har et hovedansvar her, og også forsknings- og høyere utdanningsministeren er opptatt av dette. Jeg som eldre- og folkehelseansvarlig vil iallfall sette fokus videre på dette området. Min målsetting er at alle skal få leve sitt liv med verdighet. Ingen skal måtte føle at de må tilbake i skapet når de blir pensjonister. Dette er snakk om eldre som sto på barrikadene og kjempet fram rettigheter for andre i en tid da homofili og annet var forbudt. Heldigvis har samfunnet blitt mye mer bevisst på dette enn for bare noen få år siden, men vi har likevel en lang vei å gå når det gjelder kunnskap og holdninger. Det gjelder også helsetjenesten. Jeg er åpen for å lære av alle kommuner som gjør et godt stykke arbeid. Det viktigste for meg er å sette brukeren i sentrum. Uansett hvilken kommune som leverer med tanke på gode tjenester, skal vi lære av hverandre. Det er det vi skal ha i reformen Leve hele livet. Vi skal lære av hverandre for å kunne rulle ut alle de gode tiltakene som finnes der ute.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Dette er jo bakgrunnen for at regjeringen har laget en egen handlingsplan mot diskriminering på grunn av seksuell orientering. Et av de viktige tiltakene der er økt bevissthet og kompetanse i helsetjenesten rundt disse personene. Dette skal bidra til at skeive opplever møtet med helsetjenesten best mulig, at ingen skal føle at de må skjule hvem de er. Igjen vil jeg si at når det er gode tiltak, er det nettopp da vi skal lære av hverandre. Dette vil en se når denne reformen blir lagt fram. Nå blir dette gjentakende, for det er så mye som kommer der, som berører akkurat dette. En vil kunne se at en skal lære av hverandre. Mange av de innspillene som er kommet – og vi har fått inn 230–240 ulike forslag – baserer seg på kommuner hvor Arbeiderpartiet sitter i førersetet, kommuner hvor Kristelig Folkeparti sitter i førersetet, eller Senterpartiet, nettopp fordi dette er en tverrpolitisk plan som vi skal få til og løfte i flokk. Jeg håper det er et godt svar til representanten.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg takker representanten for dette spørsmålet, for jeg synes det er veldig, veldig viktig. Vi har sett at det også i media har blitt løftet opp som sak. Jeg er spesielt opptatt av det, for jeg hadde min mor i dette utenforskapet – for å kalle det det. Jeg synes at dagene er krevende på mange områder for dem som sliter med dette. Regjeringen har som ambisjon at Norge skal ligge i front internasjonalt i å utvikle den digitale forvaltningen, og nettbaserte tjenester skal være hovedregelen for forvaltningens kommunikasjon med innbyggere og næringsliv. Regjeringen har som mål at alle innbyggere skal kunne betjene seg selv på nett, ikke minst når det gjelder offentlige tjenester. For å kunne nå dette målet må alle sikres tilgang til nett og ha et minimum av digital kompetanse. For å sikre at flest mulig innbyggere kan benytte seg av digitale tjenester har regjeringen i mange år støttet ulike tiltak for å hjelpe i gang dem med liten eller manglende digital kompetanse. Seniornett Norge mottar årlig midler for å drive kurs og opplæring blant de eldre i landet. Mange folkebibliotek i kommunene tilbyr hjelp og kurs i bruk av ulike internettjenester og bruk av digitale verktøy. Kommunal- og moderniseringsdepartementet har i flere år gitt tilskudd til ulike tiltak for å øke befolkningens digitale deltakelse og kompetanse. Kommunal- og moderniseringsdepartementet har også inngått en avtale med KS for å utvikle Digihjelpen, et tilbud rundt om i landet. Digihjelp-tilbudet skal være et lavterskeltilbud for innbyggere som mangler eller har liten digital kompetanse, og skal hjelpe dem i gang med å bruke digitale offentlige tjenester. Og vi ser i reformen Leve hele livet, som kommer, at ulike kommuner tester ut ulike muligheter for hvordan de kan koble generasjonene sammen. Hvis jeg husker rett her jeg står nå, tror jeg bl.a. Horten kommune har lagt en del studenthybler til sykehjem, hvor studentene kan leie billige hybler mot å delta på ettermiddagen med digital opplæring og være aktiv i de eldres hverdag på sykehjemmet.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg stiller meg bak det regjeringen har lagt fram, men jeg tenker også at vi må se på utfordringen. Hvordan når vi ut? Kommunene har også et stort ansvar for hvordan de når ut til sine innbyggere. Blant annet har jeg hatt en dialog med ulike kommuner, og ikke minst med KS, om at kommunene f.eks. kan lage en slags telefonkatalog med de viktigste telefonnumrene på papir, for bare det er en utfordring for veldig mange eldre som ikke har tilgang. De får ingen telefonkatalog, og når de ikke kan gå på nett og google, så sitter de der. Det er en ting jeg oppfordrer kommunene til å se på – eller det med å gå ut med viktig informasjon i papirform i postkassen til eldre som har behov for det. Det er også viktig at kommunene kjenner sin kommune, når ut og vet hvem det er som sliter. Den kartleggingen har jeg også tatt opp og sagt at vi må møte disse menneskene med verdighet. De skal ha mulighet til å delta i samfunnet slik det er.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg er jo glad for at enhver får det man har behov for. Selvfølgelig er jeg det. Jeg nevnte i mitt tilsvar på forrige spørsmål bare noen av sakene. Det er jo langt mer man skal gjøre. Det var bare for å vise litt billedlig at aller mest er det kommunene som har et ansvar her. Jeg tenker det er et par ting som også er krevende, og som en har lett for å glemme. Det er at eldre veldig ofte ikke kan bruke smartteknologien. De vil kanskje, men kan ikke fordi de har tørre hender. Det å bruke fingertuppene i smartteknologien er ikke enkelt. Derfor har bl.a. Kreftforeningen gått til innkjøp av noe som heter KOMP, som er et middel som gjør at man kan få mye tettere kontakt via et system. Det er en slags forstørret iPad, hvor man har en av- og på-knapp, og hvor man kan få masse kunnskap inn gjennom bare av- og på-knappen. Man trenger ikke all den kunnskapen som man ellers må ha. Det skjer veldig mye på dette området der ute, og jeg tror veldig mange i markedet også vil gi tilbud om ulike ting slik at vi kan møte denne utfordringen. Og det støtter jeg opp om.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Pasient og bruker skal motta forsvarlige tjenester av god kvalitet, uansett hvem som er leverandør av tjenestene. Det vil jeg presisere innledningsvis. Både helse- og omsorgstjenesteloven og pasient- og brukerrettighetsloven legger opp til at pasienter har det samme kravet på gode og forsvarlige tjenester, uavhengig av om man mottar tjenester fra kommunen eller fra private aktører som har avtale med kommunen. Regjeringen mener at offentlig sektor må gå foran i arbeidet med å fremme et seriøst arbeidsliv også når det gjelder anskaffelser. Forskrift om lønns- og arbeidsvilkår i offentlige kontrakter pålegger offentlige virksomheter å stille krav til visse lønns- og arbeidsvilkår hos leverandørene. Forskriften er forankret hos arbeids- og sosialministeren. Arbeidstilsynet fører tilsyn med at offentlige virksomheter etterlever pliktene. Forskriften stiller krav om at arbeidstid, lønn og dekning av utgifter til reise, kost og losji skal være i samsvar med allmenngjøringsforskriften, der den gjelder. Der allmenngjøringsforskriften ikke gjelder, skal lønns- og arbeidsvilkårene være i samsvar med landsomfattende tariffavtaler for den aktuelle bransjen. Ved fastsettelse av hvilke vilkår det skal stilles krav om etter denne forskriften, er det vurdert hva som tillates etter EØS-retten. Særlig gjelder det reglene om fri flyt av tjenester. Når det gjelder krav om pensjonsrettigheter på et visst nivå, må dette også vurderes opp mot EØS-retten. For ordens skyld vil jeg vise til at spørsmål om lønns-, arbeids- og pensjonsvilkår ble behandlet i forbindelse med Dokument 8:32 S for 2017–2018 om å sikre åpenhet i helse- og omsorgsinstitusjoner som utfører tjenester i kommunal regi. Stortinget anmodet da regjeringen om å vurdere hvordan det kan sikres at aktører som mottar offentlige tilskudd til drift av helse- og omsorgstjenester, har lønns-, arbeids- og pensjonsvilkår på linje med det som gjelder i de offentlige virksomhetene. Regjeringen vil derfor på egnet måte komme tilbake til Stortinget med dette. Det jobbes det med.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Forskriften om lønns- og arbeidsvilkår regulerer bare hva offentlige oppdragsgivere skal stille krav om, ikke hva de kan velge å stille krav om. Det er ikke gjort en fullstendig vurdering av hvorvidt det er rom for å stille krav om andre lønns- og arbeidsvilkår, f.eks. pensjonsrettighetene på et visst nivå. Slike krav må bl.a. vurderes opp mot EØS-retten. Jeg tenker at arbeids- og sosialministeren vil kunne utdype dette langt mer senere, da dette spørsmålet berører hennes saksfelt mest.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg tenker at hva den enkelte kommune ser som viktig for seg og sitt kommunegrunnlag, er viktig. Jeg tar ikke stilling til hva den enkelte kommune og våre representanter har valgt å gå for. Da må jeg sette meg inn i saken. Og jeg kan ikke gå inn i et enkeltvedtak som er gjort i Drammen, hvis jeg forsto det rett. Ellers er det jo opp til den enkelte kommune om den ønsker å benytte seg av private leverandører – og eventuelt også av fritt brukervalg. Kommunenes ansvar for å sørge for nødvendige og forsvarlige tjenester til pasient og bruker ligger fast. Helse- og omsorgstjenesteloven åpner for at kommunen kan inngå avtaler med andre offentlige eller private aktører om tjenesteytingen. Men en skal i enhver kommune være veldig obs på hva brukerne – som skal være i sentrum – ønsker seg. Hvis det er områder som ikke fungerer, tenker jeg at en skal bruke den muligheten en har, både til klagerett og til å gå i dybden og se på hva som kan gjøres bedre.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Denne regjeringen vil sikre en god og verdig omsorg tilpasset individuelle behov. Tilbudet må bygges ut videre for å gi alle som trenger det, et tilbud med kvalitet og ikke minst aktivitet. En rekke undersøkelser tyder dessverre på at dagens omsorgstjenester kommer til kort på det sosiale og det kulturelle området. Spesielt gjelder dette beboere i sykehjem og omsorgsboliger og også andre som har stort behov for bistand. Aktivitet og fellesskap er et av hovedområdene i reformen Leve hele livet. Mange kommuner arbeider systematisk og godt med å ivareta brukernes sosiale og kulturelle behov. I f.eks. Kristiansand kommune har de etablert en egen kulturrullator. Det er en flyttbar kulturformidler som legger til rette kulturopplevelser for personer som ikke kan oppsøke kulturtilbud selv. I Trondheim har de bl.a. gjennom midler fra Den kulturelle spaserstokken, som ble nevnt, en rekke kulturarrangementer på ulike arenaer i hele byen. Samtidig tilbyr de arrangementer på helse- og velferdssentre og nærmiljøarenaer i alle bydeler. Gjennom den nye reformen som kommer, skal vi spre gode erfaringer og ideer, slik at kommunene kan lære av hverandre og velge gode løsninger til det beste for den enkelte bruker. Kommunene og lokaldemokratiet står sterkt i å kunne velge innretningene og tiltakene selv. Fra og med 2014 ble midlene til Den kulturelle spaserstokken fordelt som en del av rammetilskuddet til fylkeskommunene fra staten. De mer konkrete spørsmålene om Den kulturelle spaserstokken som gjelder økonomi, antall forestillinger og geografisk nedslagsfelt, må representanten Henriksen derfor rette til kommunal- og moderniseringsministeren. Også kulturministeren kan være rett adressat for enkelte oppfølgingsspørsmål da Den kulturelle spaserstokken opprinnelig lå under Kulturdepartementet.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Nå er det sånn at de midlene ble overført til fylkeskommunene. Når de er overført, må kommunene selv være med og søke fylkeskommunen direkte for å utløse midler, og ikke Kulturdepartementet, slik det var før. Det igjen skal gi mangfold – det at hver kommune er unik på sin måte og legger opp sitt opplegg. Når vi nå har reist rundt for å samle inn informasjon og kunnskap om hva som skjer på det kulturelle planet for de eldre og andre ute i samfunnet, i forbindelse med Leve hele livet-reformen, ser vi at mange kommuner gjør et fantastisk stykke arbeid, og de løser ulike utfordringer på vidt forskjellige måter. Jeg tenker at vi skal lære av hverandre. Det er noe av det viktigste. Ressurser er en viktig brikke i dette, noe representanten også tar opp, men jeg tenker også at vi ikke skal la lokaldemokratiet forvitre på grunn av at vi har endret linjen for å søke om midler. Jeg tror det er viktig at man er på og kjenner sin egen kommune når man søker om midler, for å få gode kulturelle tiltak.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
All kunnskap er god kunnskap, absolutt. Men igjen: De mer konkrete spørsmålene som representanten tok opp om Den kulturelle spaserstokken, når det gjelder både økonomi, antall forestillinger og geografisk nedslagsfelt, må representanten ta direkte med kommunal- og moderniseringsministeren, for det er der dette ligger. Vi kunne selvfølgelig samsnakket, men da ville jeg stått her og brukt mye tid bare på å forklare hvor mye som er her, og hvor mye som er der. Det tror jeg er misbruk av tiden. Det jeg tror er viktigst for oss, både representanten Henriksen og meg, er å sikre et best mulig tilbud. Da må både frivilligheten og organisasjoner inn, og vi må klare å bygge dette i fellesskap. Jeg tenker at for å løse dette i framtiden når vi vet at det kommer langt flere eldre og flere blir demente, må vi ha organisasjonene og de frivillige med på laget. Det er én gruppe som er vel så viktig, og det er de pårørende rundt den enkelte eldre. Det må vi også klare å få inn i denne breddetenkningen som jeg er sikker på at representanten også er opptatt av.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
«Mange utsettes for vold som forblir skjult. Regjeringens handlingsplan fikk kritikk fra mange hold – blant annet var den uforpliktende og inneholdt ikke tiltak for å forebygge, avverge og avdekke vold og overgrep mot sårbare personer som eldre og psykisk utviklingshemmede. I ettertid har Norsk kunnskapssenter om vold og traumatisk stress publisert en rapport som viser at vold mot eldre er et omfattende problem, og at de i liten grad selv oppsøker hjelp. Hva har statsråden gjort for å sikre at flere eldre faktisk oppsøker hjelp?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Jeg kjenner statsrådens engasjement mot vold, og det er bra. Det jeg etterlyser, er praktisk politisk handling, og det er ikke noe spor i budsjettet for 2018 av at en skal satse konkret på disse sårbare gruppene. Den satsingen som ligger på hennes område, er på 7 mill. kr. Det er til barnehus og medisinske undersøkelser, og det er veldig bra. Men innenfor helseministerens – og eldreministerens – ansvarsområde er det altså store utfordringer, og det er ikke noe nytt. Hjelpetelefonen «Vern for eldre» ble opprettet i 2009, og den har fungert bra, så vidt jeg vet. Jeg er interessert i å høre: Hvilke nye initiativ planlegger statsråden å sette i verk, og hvordan vil hun styrke personalets kunnskap om de konkrete lovendringene som er gjort når det gjelder dette?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
Takk for det. Jeg kan registrere at i løpet av de fem årene som har gått siden denne regjeringa overtok, er det blitt mye prat. Det var også svaret i forrige spørsmål som gjaldt heltidsstillinger, at vi må snakke mer om det, og så har en en slags magisk forestilling om at da vil endring skje. All erfaring og all kompetanse viser at det ikke er tilfellet. En trenger konkrete virkemidler, politisk vedtatt, for å få sånne strukturer til å endre seg. Flere frivillige organisasjoner har vært veldig opptatt av, selvfølgelig, sine grupper knyttet til vold og overgrep – Norsk Forbund for Utviklingshemmede, Blindeforbundet og Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon, for å nevne noen. Mange av disse gruppene er i svært sårbare situasjoner, og de er avhengige av andres tiltak og andres hjelp. Når vi skal være på snakkeplanet, kan jeg jo bare fortsette å utfordre statsråden til å snakke litt om hvilke initiativ hun vil ta overfor de frivillige organisasjonene som regjeringen har kuttet i bevilgningene til, for å sette dette på dagsordenen og samhandle om løsninger?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
La meg først si at representanten Gjelsvik stiller et viktig spørsmål, og jeg er veldig glad for at representanten i sitt spørsmål også peker på at det ikke bare er utfordringer, men at det er muligheter som må gripes. Så vil jeg si at hovedbudskapet så langt fra regjeringen er at det må etableres et nytt, felles trilateralt legalt og internasjonalt rammeverk for forvaltningen i Nordsjøen, og at det er veldig viktig å finne løsninger for de ulike bestandene, særlig på det pelagiske området, for makrell, norsk vårgytende sild og kolmule. Når det gjelder fiskeriforvaltningen, vil brexit ha konsekvenser for måten vi samarbeider på for å forvalte disse felles bestandene. Utenfor EU blir Storbritannia en vesentlig kyststat. Norge har i over 40 år forvaltet bestandene i Nordsjøen sammen med EU, men etter brexit må vi ha en ny samarbeidsplattform som inkluderer Storbritannia som kyststat. Sammen vil Norge og Storbritannia bli en vesentlig faktor i dette området, og så kan man si at EU blir et rest-EU. Representanten spør også om hvilke mål regjeringen har satt seg. Hovedmålet vårt for fiskeriforvaltningen vil fortsatt være å sikre en rettferdig fordeling til Norge, en bærekraftig forvaltning og en god kontroll på den aktiviteten som utøves. Alle disse tre er veldig viktige. For å få til dette ønsker vi å etablere et nytt, felles legalt rammeverk for forvaltningen av Nordsjøen mellom Norge, EU og Storbritannia når vi nå går fra to til tre parter. Målet er selvfølgelig å bli enige om fordeling av de felles bestandene og ordninger om adgang til å fiske i hverandres sone. Det er etablert en god og kontinuerlig dialog med både London og Brussel på politisk nivå og på embetsnivå. Prosessen så langt har vært god. Dialogen med EU og Storbritannia på fiskeriforvaltningsområdet er åpen. Vi vil selvfølgelig fortsette å prioritere dette arbeidet framover. Jeg hadde senest før påske møte med den britiske ministeren for landbruk, fiskeri og mat. Jeg hadde også møter i Skottland tidligere i år. Det var gode og fruktbare møter, og vi mener at vi har en felles forståelse av de spørsmålene som må løses. Når det gjelder markedsadgang for sjømat, vil situasjonen for EU være uendret etter brexit. Når det gjelder vår bilaterale handel med Storbritannia, er det norske utgangspunktet i de framtidige forhandlingene en bilateral frihandelsavtale og at det skal være tollfri markedsadgang for alle industriprodukter, inkludert sjømat.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Representanten har i hvert fall helt rett i at Storbritannia er et vesentlig marked for norsk sjømat. Representanten peker jo selv på disse 5,2 mrd. kr. Vi snakker om nesten 150 000 tonn med sjømat, og det utgjør over 9 pst. av vår totalhandel med EU. Så det at Storbritannia er et vesentlig og viktig marked for oss, er det ingen tvil om. Det er ikke bare fish & chips heller, for av de over 9 pst. utgjør laksen i verdi 70 pst. av dette. Men når det gjelder Storbritannias eventuelle situasjon etter brexit, altså den 29. mars 2019, tror ikke jeg at jeg skal stå her og anbefale Storbritannia å gå enten i den ene retningen eller i den andre retningen. Det vesentlige for meg som fiskeriminister, er å ivareta norsk sjømatindustri og norske fiskeres interesser. Men som jeg også har pekt på tidligere: Det beste for Norge og Storbritannia i situasjonen etter brexit, er at vi får en overgangsordning, slik at vi ikke får noe vakuum før vi eventuelt har avtaler på plass.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Først vil jeg få lov til å si at jeg tror jeg sa i mitt første svar at utgangspunktet til regjeringen – og det tror jeg også er det beste utgangspunktet – er at hvis Norge kunne få til en frihandelsavtale med Storbritannia der det er tollfri markedsadgang for alle industriprodukter, inklusive sjømat, ville det være det beste for Norge. Jeg deler ikke oppfatningen av at vi har hatt dårlige relasjoner til EU. Våre relasjoner til EU når det gjelder regulering og forhandlinger, har vært utmerket de siste årene. Selv om det er noen av landene som er med på trepartssamarbeidet som har vært litt problematiske, har vi lyktes veldig godt med å ivareta norske interesser i disse forhandlingene. Men det er klart at et utkastforbud tror jeg vil komme, uavhengig av hvorvidt vi får en frihandelsavtale med Storbritannia, eller Storbritannia velger en annen retning.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Mandatet, altså kgl. resolusjon av 20. mars 2017, til det norske styrkebidraget i Anbar-regionen i Irak, er, som også representanten peker på, å trene og rådgi irakiske styrker i kampen mot ISIL. Det er forutsatt i mandatet at rådgivningen vil skje under både planlegging og gjennomføring av militære operasjoner. For å kunne yte rådgivning under gjennomføring av operasjoner må også de norske styrkene være til stede og følge de irakiske styrkene i felt. De irakiske hærstyrkene i Anbar har frigjort store IS-okkuperte områder under både defensive og offensive operasjoner. I flere av disse operasjonene har norske styrker og koalisjonsstyrker fra andre nære allierte fulgt de irakiske styrkene som deres rådgivere. Kun i de tilfeller hvor den norske styrken eller partnerstyrken er angrepet direkte eller utsatt for overhengende fare fra ISIL har den norske styrken benyttet maktmidler. Makt har kun blitt benyttet for selvforsvars- og styrkebeskyttelseshandlinger. Det er en forutsetning for regjeringen at norske soldater på oppdrag som innebærer betydelig risiko, skal ha full rett til å forsvare seg selv og beskytte seg mot angrep. Videoen som representanten viser til og som Forsvaret har offentliggjort, viser et forsøk på bilbombeangrep fra ISIL. Det er tale om et pansret ISIL-kjøretøy, lastet med det som er anslått til flere hundre kilo sprengstoff, som nærmer seg styrken i stor fart. Dersom den aktuelle angrepsbilen ikke hadde blitt stanset, ville den sekunder senere vært så nær at selvmordsbomberen kunne ha drept utrolig mange soldater fra koalisjonen, inkludert norske soldater. Det er sannsynlig at de norske soldatene denne dagen reddet flere liv gjennom sine handlinger. Det er vanskelig å skulle være kritisk til denne type styrkebeskyttelseshandlinger. Mandatet som jeg viste til, er konsultert med Stortinget i DUUFK, og Stortinget er senere holdt løpende orientert om utviklingen på de norske styrkebidragene til koalisjonen mot ISIL.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Jeg vil si det motsatte. Hvis ikke mandatet hadde inneholdt den muligheten for norske soldater til å kunne beskytte seg selv og beskytte sine allierte og dem de jobber sammen med, ville det vært en betydelig fare for norske soldater. Rådgivningen knytter seg til ledelseselementene til de irakiske sikkerhetsstyrkene. Når norsk styrkesjef gir operative råd, vil det måtte skje der den irakiske ledelsen befinner seg. De norske styrkene som gir styrkebeskyttelse, vil da kunne befinne seg et stykke unna. Noe annet er hvis de norske styrkene som skal gi styrkebeskyttelse, vil kunne oppholde seg nærmere, og altså være med i operasjonene. Da er det selvfølgelig en større risiko.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2018-04-11:
Norske styrker planlegger selvfølgelig ikke å være med på gjennomføring av offensive operasjoner, men det å følge med og kunne gi råd til de irakiske styrkene når disse gjennomfører offensive operasjoner for bl.a. å ta tilbake landområder som ISIL har okkupert, ligger i mandatet. Men norske styrker er ikke med på noen offensiv. De norske styrkene kan, i henhold til mandatet, utøve det vi i dag kaller styrkebeskyttelse, og det er det som er gjort i dette tilfellet, på vegne av våre koalisjonspartnere, de irakiske styrkene. Dette er en del av konseptet, og det er betydelig forankret i mandatet til de norske styrkene.
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
«Å være gammel er ikke en sykdom i seg selv. Undersøkelser, blant annet fra NTNU, viser at med et målrettet treningsprogram kan en 80-åring relativt lett oppnå samme muskelmasse som en 40-åring. Hvilke tiltak vil statsråden konkret sette i verk for å få til den nødvendige dreiningen i eldrepolitikken fra et ensidig fokus på omsorg og pleie til også å inkludere flere tiltak for forebygging og mestring for alle?»
Siv Henriette Jacobsen (Arbeiderpartiet), 2018-04-11:
En vanlig misforståelse er at Helsedirektoratet anbefaler bare 30 minutter med mosjon hver dag. Det er ikke riktig. Direktoratet sier: «For å oppnå(…) helsegevinster bør voksne og eldre utøve inntil 300 minutter med moderat fysisk aktivitet i uken, eller utføre inntil 150 minutter med høy intensitet». (…) Og videre: «Øvelser som gir økt muskelstyrke(…) bør utføres to eller flere dager i uken.» (…) Hva vil statsråden gjøre konkret for å sette disse rådene direkte ut i livet? Jeg oppfattet at statsråden i sitt svar henviste til kommuner, frivillighet, strategier og planer, men det bør jo også følge midler og tiltak med regjeringens politikk.