Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2017-03-23:
Miljøpartiet De Grønne stemte mot den såkalte nærpolitireformen fordi vi mener det er viktig å reformere deler av politiets virksomhet i samsvar med nye utfordringer, men at det samtidig er så viktig at politiet er nært og til stede i lokalmiljøene på en måte som gir trygghet og kjennskap i de miljøene, og at det opplegget som lå i det opprinnelige forslaget, ikke ivaretok dette godt nok. Derfor er vi glad for at Senterpartiet har tatt opp dette representantforslaget, og vi er glad for en del av de enkeltforslagene som nå kanskje får flertall her i salen – av typen at 90 pst. av befolkningen ikke skal ha mer enn 45 minutter til der politiet utfører sine sivile oppgaver, altså Arbeiderpartiet og Kristelig Folkepartis forslag. Den typen tiltak mener vi er fornuftig. En polititjeneste som er godt forankret i lokalmiljøet, har legitimitet og tillit, og det er den tilliten og den kunnskapen politiet må bygge ganske mye av sin autoritet på. Så må jo kommunene få lov til å mene noe – og ikke så rent lite – om de oppgavene politiet skal ha, og hvordan det skal organiseres. Vi er i en situasjon nå hvor 72 kommuner har levert klager på ny lokal organisering. Lyngen kommune frykter at polititjenesten blir ytterligere distansert, og at det er uklart hva som skal være innholdet i framtidens tjenester i deres område. Salangen kommune mener at de ikke er hørt i prosessen. Nannestad kommune mener at nærpolitireformen har vært en sentralt styrt prosess, som i minimal grad har involvert brukerne av politiets tjenester. Ski og Oppegård kommuner mener det har vært vanskelig å akseptere at den geografiske inndelingen ikke er en del av direktoratets beslutning som kan påklages. Storfjord kommune ser på det at de ikke har fått uttale seg tidligere, som en så alvorlig saksbehandlings- og forvaltningsfeil at hele prosessen om nødvendig må reverseres, når det gjelder innholdet ved det enkelte tjenestested. Det er altså slik at mange kommuner i denne saken føler seg dårlig hørt. Det gir et dårlig grunnlag både for reformen og for politiarbeidet, og vi vet jo at svært mange innen politiet er av samme oppfatning. Folk må kunne bli hørt ved uenighet om hvor politistasjoner og lensmannskontorer bør ligge. Det gjorde jo politimesteren i Innlandet til slutt, etter at hundrevis av ringsaksokninger hadde gått i fakkeltog for å beholde lensmannskontoret i Brumunddal. Derfor forutsetter vi at II i innstillingen, som vi kommer til å stemme for, også omfatter klagebehandling, og det er også grunnen til at vi ikke stemmer for forslag nr. 11, fra Venstre, som vel har noe av den samme intensjonen, men som er såpass uklart formulert at vi avholder oss fra å støtte det i denne omgang. Rundt omkring i landet skal det finnes politifolk som kan utføre politiets samfunnsoppdrag. Det er altså å gjennomføre forebyggende, håndhevende og hjelpende virksomhet og er et ledd i samfunnets samlede innsats for å fremme og befeste borgernes rettssikkerhet, trygghet og alminnelige velferd for øvrig. Det er et ansvar som må tas på alvor, alle steder i landet. Det er ikke akseptabelt at folk i Distrikts-Norge føler at de har et dårligere tilbud på akkurat dette området, selv om vi selvfølgelig samtidig er enig i at praktiske tilpasninger til en moderne type utfordringer også må gjøres. Da Nord-Trøndelag politidistrikt i 2015 undersøkte hvilke forventninger folk hadde til utførelsen av politiets samfunnsoppdrag, og hva folk la vekt på, var det lokalkunnskap og faste kontaktpersoner som var to av hovedfunnene. Et annet av hovedfunnene var at folk ville ha kriminalitetsforebyggende arbeid, altså at det å forebygge lokalt er noe som krever at man kjenner lokale utfordringer godt, og at man må være kjent i lokalmiljøet. I Norge har vi en veldig stor verdi, som er en polititjeneste med et tydelig sivilt og ubevæpnet preg, som nyter stor tillit i befolkningen. Det er en verdi som har vært forankret i at folk lokalt kjenner politiet sitt, og det må vi fortsette å ta vare på.