Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2003-10-06:
Politikk bør handle om å gjøre hverdagen tryggere og bedre for folk. Dessverre er det det motsatte mange opplever nå. Nesten 110 000 mennesker er nå uten ordinært arbeid. Mange av disse er unge og møter det voksne livet med å ha ingenting å gå til. For dem har ikke hverdagen blitt verken bedre eller tryggere. Arbeidsledighet handler om mennesker. Det handler om dem som ikke får sove om natten fordi de er utrygge på framtida, redde for at de ikke greier å betale regninga og få beholde hus og hjem. Det handler om unger som ikke får delta sammen med andre unger fordi foreldrene ikke har råd, som ikke kan være med på skoletur og ikke gå i bursdagen til nabogutten. Og det handler om sosiale nettverk og sjølbilder som går i stykker. Arnulf Øverland sa det slik: «Du må ikke tåle så inderlig vel den urett som ikke rammer deg selv.» Jeg hørte statsminister Bondevik tidligere i dag sa: «Det å ha et arbeid er en grunnleggende verdi». Det er vi enig i. Men da lurer jeg på hvorfor Regjeringa ikke gjør mer for å få flere folk i arbeid, for situasjonen er alvorlig innenfor mange sektorer, og det er mange alarmklokker som ringer. Og la meg bruke petroleumssektoren som ett eksempel. 250 000 mennesker er direkte eller indirekte sysselsatt innenfor denne sektoren. Mange lokalsamfunn er avhengig av disse arbeidsplassene, og – ikke minst – næringa skaper verdier og inntekter som vi er helt avhengig av for å trygge velferden vår og for å få nok til å betale pensjoner til dem som kommer etter oss. Derfor trengs det forutsigbarhet, og derfor trengs det også langsiktighet. Nå er situasjonen den at aktiviteten er lav. Det finnes lite. Vi ser en stadig mindre interesse fra utenlandske selskaper, og vi ser at mye god og høy kompetanse er i ferd med å forsvinne ut av landet vårt. Derfor trengs det avklaringer fra myndighetene, både i forhold til å kunne ta ut mer i allerede eksisterende felt, men også å gi signaler om nye felt. I den sammenhengen har jeg merket meg den uenighet som er i Regjeringa – og det har også avspeilet seg i dagens debatt – når det gjelder hva som skal skje i de nordlige havområdene og Barentshavet. Her trengs det raske avklaringer fra Regjeringa, slik næringa trenger, og slik stortingsflertallet har bedt om. Jeg legger til grunn at Regjeringa følger opp dette, og at vi snart får en sak til behandling. For hvis Regjeringa virkelig mener at det er altfor høy ledighet i Norge, så må det gjøres mye mer. Næringsminister Gabrielsen er nødt til å finne fram den verktøykassa han har plassert i et skap, låst igjen døra og mistet nøkkelen til, fordi det trengs aktive, målrettede tiltak! For meg kan det virke som om denne regjeringa har gjort det til én av sine hovedsaker å ha en såkalt nøytral og passiv næringspolitikk. Men f.eks. i mitt hjemfylke, Hedmark, hadde svært mange av de bedriftene – svært mange av de arbeidsplassene i mange distriktskommuner – aldri sett dagens lys uten at det hadde vært en regjering og et storting som faktisk hadde vært interessert i å bruke kommunale næringsfond, Statens nærings- og distriktsutviklingsfond osv. Det er her denne regjeringa har valgt å kutte, og derfor må det skje mer aktive ting framover. Sist vinter var også svært vanskelig for mange mennesker fordi de ikke greide å betale strømregninga si. Mange ble engstelige. Noen skrudde av varmen selv om de ville fryse, fordi de var redde for ikke å greie det. Og det svaret de fikk fra Regjeringa, var at dette ikke er noe problem, dere kan gå og få hjelp på sosialkontoret. Det gikk selvfølgelig ikke. Nå er spørsmålet: Hva har Regjeringa tenkt å gjøre for å unngå at vi kommer opp i denne situasjonen én gang til? For meg virker det som om Regjeringa ensidig satser på værgudene. Det er en meget risikabel sport, som gjør at jeg tror mange mennesker både denne vinteren og vintrene framover kommer til å oppleve at de dessverre ikke greier å betale regninga. Det gir ikke en tryggere hverdag for folk flest!