Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2021-06-14:
Det var en tradisjon i Norge at en var tverrpolitisk enig om de store linjene, sånn at en uavhengig av regjering ga forutsigbarhet for både dem som skal planlegge, dem som skal utvikle, og dem som skal bygge landet vårt. Politikk skal også brukes til å motvirke uønsket utvikling i samfunnet. En må vite hvor en er, før en vet hvor en skal. Så må det også være samsvar mellom plan og de faktiske budsjettene. Løftene som ble gitt i 2017-versjonen av Nasjonal transportplan, blir ikke innfridd. Pengene strekker rett og slett ikke til. Prosjektene som ble lovet, var for mange, og flere av dem har blitt dyrere underveis. Ketil Solvik-Olsen fra Fremskrittspartiet var samferdselsminister da 2017-planen ble lagt fram. Det ble et kollektivt urealistisk overbud, og statsbudsjettene etter det har vært langt unna oppfylling av Nasjonal transportplan. Det samme ser vi nå at Fremskrittspartiet driver med i denne planen. Når forventningene blir skrudd opp, blir skuffelsene naturlig nok enda større når realitetene kommer for en dag. Det har blitt vel mye kakespising og brutte løfter. Nasjonal transportplan er ikke lenger det verktøyet transportetatene sårt trenger når det gjelder prosjekter. Det er uforutsigbart, og det har blitt mindre politiske prioriteringer og mer konkurranse mellom prosjektene. Vi snakker ikke lenger om en tolvårig plan, men en minst tjueårig plan. Nye Veier har nå fått prosjekter som går langt utover det de har i rammen for perioden, og vi vet ikke hvilke prosjekter som vil bli realisert først. I tillegg er det to store OPS-prosjekter som gjør at handlingsrommet til regjeringen langt fram i tid blir betydelig mindre. Vi ser også at utgiftsveksten er høy og reformene mange, men det mangler evaluering av konsekvensene av disse reformene. Dette ønsker vi i Arbeiderpartiet å gjøre noe med. Vi trenger kunnskap, og vi trenger ikke minst evaluering av det som allerede er gjort. Derfor har vi et eget forslag om det. For oss i Arbeiderpartiet er Nasjonal transportplan ikke bare en plan for prioritering mellom prosjekter, men vel så mye for hvordan vi ønsker å bygge dette landet vårt. Transportsektoren står for en tredjedel av utslippene. Det er helt avgjørende at klimaplan, energiplan og Nasjonal transportplan henger sammen. Dessverre er disse planene lagt fram og behandlet hver for seg. Vi vil gjøre det enkelt og rettferdig å ta klimavennlige valg, uavhengig av hvor man bor. Ulik politikk gir en rettferdig klimapolitikk. Vi i opposisjonen får til stadighet høre at regjeringen gjennom sine store reformer innen samferdselssektoren sparer milliarder fordi de gjør ting smartere. Det finnes ikke en eneste dokumentasjon som er framlagt, på at det er sånn. Og tilbakemeldingene vi får der ute, er at folk er fortvilte og rister på hodet. Det vi ser, er at det er stadig større konflikter og store kostnadssprekker. Den framlagte NTP-en har fem mål for transportsektoren: mer for pengene effektiv bruk av ny teknologi bidra til oppfyllelse av Norges klima- og miljømål nullvisjon for drepte og hardt skadde enklere reisehverdag og økt konkurranseevne for næringslivet. Dette støtter vi helhjertet opp om. Det er gledelig at verdien av naturen vår, matjorden vår og kulturlandskap skal vektlegges høyere i samferdselsprosjekter. For Arbeiderpartiet er et seriøst arbeidsliv med solide, konkurransedyktige bedrifter viktigst. Vi ser nå en utvikling hvor en stadig større andel av samferdselskontraktene våre går til utenlandske entreprenører. I 2017 var det 9 pst., og i år er det 52 pst. som har gått til utenlandske entreprenører. Arbeiderpartiet har advart mot de altfor store samferdselsprosjektene som utelukker norsk entreprenørbransje. Det samfunnsøkonomiske regnskapet blir fatalt når en politisk er mer opptatt av å bygge vei framfor å bygge landet og kompetansen vår. Den lokale og regionale verdiskapingen blir betydelig mindre. Norske entreprenører tåler konkurranse, men ikke om de gedigne kontraktene som kun baserer seg på pris. Vi trenger klimakrav, innovasjon og krav om lærlinger i anbudsutlysninger. Vi vil styrke norske bedrifter med norske lønns- og arbeidsvilkår og gjøre dem konkurransedyktige, og vi trenger rekruttering av fagarbeidere. Mesteparten av veinettet vårt består av fylkesveier. Bedriftene våre ligger i hovedsak ved en fylkesvei. Risikoen for trafikkskade er nå 62 pst. høyere på en fylkesvei enn på en riksvei. Etterslepet øker med vel 2 mrd. kr årlig på disse fylkesveiene våre. Det er ikke samsvar mellom fylkeskommunens handlingsrom og det ansvaret de har. Nå sier regjeringen at de ønsker å gjøre noe med dette, og en skal bruke 52 mrd. kr på fylkesveiene de neste tolv årene. Det hadde vært fint om dette hadde stemt. I morgen behandles kommuneproposisjonen, og den sier oss noe helt annet. Bare for å dekke kravene Stortinget har satt om tunnelsikkerhetsforskriften for fylkesveitunellene innen 2025, mangler det 6,6 mrd. kr. For rassikring er det enda mer. Vi er derfor glad for at en enstemmig komité nå vedtar at det skal utarbeides en nasjonal gjennomføringsplan for skredsikring. Vi ønsker å øke innsatsen for rassikring, og vi ønsker å prioritere drift og vedlikehold for å ta vare på veikapitalen vår og bedre framkommeligheten. For drifts- og vedlikeholdskontrakter på både riks- og fylkesveier har kostnadene økt etter veireformen. Opptil 72 pst. økning er mye penger. Vi ønsker derfor at en utvikler et bedre samspill mellom de ulike veieierne, basert på geografi og ikke på hvem som eier veien. Når det gjelder byvekstavtaler, mener vi at regjeringens prioriteringer er positive. Vi mener staten bør bidra med inntil 70 pst. i de store kollektivprosjektene. Nullvisjonen for drepte og hardt skadde er et mål for Arbeiderpartiet også. Trygg Trafikk sier at det er store mørketall, og at det er behov for å endre rapporteringsmåten, spesielt for myke trafikanter. Helt til slutt: For Arbeiderpartiet er det avgjørende med en rettferdig fordeling hvor by og land går hand i hand – helhetlige lenker fra der naturressursene er, til enkle valg for å bedre framkommeligheten rundt byene våre og en rettferdig kostnadsfordeling hvor vi vil halvere prisen på fergebillettene, sånn at folk har råd til å bo ved kysten, der naturresursene våre og det vi skal leve av i framtiden, er. Vi har alle forutsetninger for å lykkes om vi klarer samspillet mellom forskningen og teknologimiljøene, entreprenørene og planleggerne, og om vi fra Stortingets side er forutsigbare om prioriteringene. Det er de årlige budsjettene som avgjør det, og de fire siste årene har vi sett at det mangler mye på oppfyllelse av Nasjonal transportplan.