Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2012-11-29:
Det lovforslaget Stortinget nå har til behandling, vil bli en stor milepæl i historien om tannpleiernes yrkesutøvelse. Utviklingen av dette yrket har historisk vært uløselig knyttet til utviklingen av tannlegeyrket og tannlegenes arbeidssituasjon. Tannpleierne har primært vært tannlegenes medhjelpere. Slik er det ikke lenger. Jeg synes at på en slik dag kan vi sette dette inn i et lite historisk perspektiv. Tannlegeyrket hadde sitt utspring i medisinen, hos legenes håndverkere, dvs. kirurgene. I 1893 ble det etablert egen tannlegeundervisning i Oslo. Så fikk tannlegene behov for hjelpepersonell, altså behov for kontordame til å effektivisere og hjelpe til med den kliniske virksomheten. Det kan si litt om Norges utvikling at på denne tiden gikk 1 pst. av skolebarna i Oslo til tannlege – eller, for å si det på en annen måte: 99 pst. gjorde det ikke. Da klaget også lærerne over uro i timene, men da var tannpine en virkelig konkret og legitim grunn til at barn bråkte. Den første offentlige tannpleie ble organisert i Oslo kommune i 1910, da det ble innført gratis skoletannpleie. Enkelte tannleger mente at man burde utdanne «tandpleiersker» etter modell fra Amerika. Disse kunne assistere tannlegene, slik at tannlegenes arbeidsytelse kunne fordobles. Så da kom man altså på sporet. I tillegg burde de kunne undersøke tenner, drive forebyggende behandling, rense tenner og undervise i munnstell. I 1924 ble det satt i gang en ettårig utdanning av tannpleiere, den første i Norden. Så vi har noen lange historiske røtter å bygge på fram til i dag. Blant tannlegene var det imidlertid en stor frykt for utvikling av et tannlegeproletariat. Det ble hevdet at den nye gruppen også kunne bli fristet til å begynne som kvakksalvere – intet mindre. Tannlegene fryktet også konkurranse fra en ny yrkesgruppe. Utdanningen ble stoppet allerede etter ett år. Først etter annen verdenskrig kom utdanningen i gang igjen. På denne tiden var sykdommen karies en svært utbredt sykdom blant norske skolebarn. På begynnelsen av 1970-tallet ble det etablert toårig utdanning i Oslo og Bergen – begge under de odontologiske læresteder. Det tok med andre ord nesten 50 år før utdanningen ble gitt det innhold og omfang som ble foreslått i starten på forrige århundre. Noen kamper har vært lange å kjempe. Men utdanningen ble i hovedsak styrt av tannlegene. De fleste tannpleiere har hatt arbeid i offentlig sektor, med forebyggende og helsefremmende arbeid. Barn og unge og mottakere av kommunale pleie- og omsorgstjenester har vært de viktigste målgruppene. I den fylkeskommunale tannhelsetjenesten har tannpleierne mer og mer ivaretatt de regelmessige tannhelsekontrollene. Med dette lovforslaget vil tannpleierne få en selvstendig rolle når det gjelder diagnostikk og behandling av sykdommen periodontitt. Dette er en sykdom som i hovedsak opptrer i den voksne befolkningen. Om ikke lenge er det like mange tannpleiere i privat tannhelsesektor som i den fylkeskommunale tannhelsetjenesten. Lovforslaget innebærer dermed at flere voksne innbyggere skal få muligheten til å benytte seg av tannpleiernes kompetanse. Kombinasjonen av særskilte kvalifikasjoner i forebyggende innsats, opplæring i eget munnstell og diagnostikk og behandling av periodontitt vil i denne sammenheng være ekstra verdifull for dem som i hovedsak selv betaler for tannbehandlingen. Folketrygdens utbetaling av stønad til undersøkelse og behandling av periodontitt og av sykdommens følgetilstander vil i 2012 utgjøre om lag 500 mill. kr. Gjennom dette lovforslaget vil tannpleiernes kvalifikasjoner kunne utnyttes på best mulig måte til å forebygge og behandle denne sykdommen. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti er bekymret for hvordan taushetsplikten blir brukt som argument i flere kommuner som et hinder i utveksling av opplysninger til den fylkeskommunale tannhelsetjenesten. Da vil jeg si: Taushetsplikten er der for å beskytte, ikke for å hindre at noen får det de har krav på. Jeg er gjort kjent med at mange fylkeskommuner og kommuner får til et godt samarbeid på dette området. Buskerud er et godt eksempel på det. Der har kommunene og fylkeskommunen satt dette i system. Når en person eller bruker blir mottaker av kommunale tjenester i hjemmet, informeres vedkommende av kommunen om hvilke rettigheter man har etter tannhelsetjenesteloven. Det bes så om brukerens samtykke til å oversende informasjon til tannhelsetjenesten. Brukeren eller vedkommendes pårørende fyller ut et samtykkeskjema. Dermed er kontakt mellom de to tjenesteområdene oppnådd, og vedkommende blir kontaktet av tannklinikken med tilbud om tannhelsehjelp. Fra fylkeskommunen sies det: «Taushetsplikten er vår mulighet for å få til et godt samarbeid med kommunen.» Jeg kan forsikre at jeg på egnet måte vil bidra til et godt samarbeid mellom kommuner og fylkeskommuner til beste for de personene som har rettigheter etter tannhelsetjenesteloven. Under forutsetning av Stortingets lovvedtak og vedtak av budsjettet for 2013 tar jeg sikte på å iverksette den nye stønadsordningen til undersøkelse og behandling hos tannpleier fra 1. januar 2013.