Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-09:
Familie- og kulturkomiteen har hatt til behandling Prop. 14 L om forslag til endringer i barneloven mv. Som saksordfører vil jeg gå igjennom komiteens innstilling og gjøre kort rede for flertallets syn på de ulike forslagene til lovendringer. Som representant for Kristelig Folkeparti vil jeg fortløpende gjøre rede for våre mindretallsposisjoner, der det er aktuelt. Innledningsvis vil jeg understreke at det er svært krevende å lage regler for et så komplisert og følelsesladet saksfelt som barns bosted og samvær med foreldre etter samlivsbrudd. Det er viktig å holde fast ved at det grunnleggende må være å legge et juridisk grunnlag for at det enkelte barn sikres trygghet og stabilitet i hverdagen, og så langt som mulig sikres god kontakt med begge sine foreldre. Jeg er glad for at en samlet komité understreker at det er et mål at barn til tross for et samlivsbrudd kan opprettholde og utvikle god kontakt med begge sine foreldre. Komiteen peker videre på at foreldrenes evne til samarbeid etter et samlivsbrudd er av stor betydning for barnets omsorgssituasjon. Jeg er også spesielt glad for at en samlet komité viser til at hensynet til barnets beste først og fremst skal bidra til at barnets perspektiv legges til grunn, og at dette er overordnet hensynet til ønsker fra og rettigheter for hver av foreldrene. Komiteens flertall mener videre at når det gjelder spørsmål om bosted og samvær, er likestilling mellom foreldrene kun relevant når det bidrar til å optimalisere barnets beste. Flertallet peker videre på at en eventuell normdanning og påvirkning gjennom lovgivning på disse feltene må skje i lys av hva som er til beste for barnet. Regjeringen har foreslått lovendringer på fem områder, som Stortinget i dag har til behandling. Det er forbud mot all form for vold mot barn, varslingsplikt ved flytting med barn innenlands, delt bosted, definisjon av vanlig samvær og samtykke til helsehjelp. Flertallet støtter Regjeringens forslag om en presisering av barneloven § 30. Det skal ikke råde noen tvil om at barn ikke skal utsettes for noen form for vold. Videre støtter flertallet i komiteen Regjeringens forslag om at det innføres en varslingsplikt på seks uker. Hensikten er å tydeliggjøre det ansvaret foreldrene har for å holde hverandre gjensidig orientert om avgjørelser som må antas å få stor innvirkning på barnets liv. Når det gjelder delt bosted, er det verdt å presisere at det innebærer at foreldrene har samme myndighet overfor barnet. Det innebærer ofte også, men ikke nødvendigvis, at barnet bor like mye hos hver av foreldrene. I dag kan foreldrene avtale delt bosted, men domstolene kan ikke idømme dette. Regjeringen har foreslått en adgang for domstolene til å idømme det når det foreligger særlige grunner. Jeg regner med flertallet her vil redegjøre for sitt syn. Kristelig Folkeparti vil stemme imot forslaget til lovendringer i § 36. Jeg viser til rapporten Delt bosted for barn, fra Institutt for samfunnsforskning, som konkluderer med at delt bosted vil fungere dårlig i de tilfellene der foreldrene har et høyt konfliktnivå, fordi delt bosted krever tett samarbeid. Høyt konfliktnivå mellom foreldrene er belastende for barn. I de sakene som kommer opp i domstolene, vil konfliktnivået normalt være høyt, og forutsetningene for utstrakt samarbeid til barnets beste fra dag til dag vil ikke være til stede. Lovens krav om at delt bosted må være basert på en felles beslutning mellom foreldrene, har også en positiv effekt på mulighetene til å oppnå en minnelig løsning gjennom mekling. Regjeringen foreslår i tillegg en utvidelse av den såkalte normen for vanlig samvær. Komiteen støtter dette. Kristelig Folkeparti går imidlertid mot den delen av utvidelse av normen som omfatter overnatting midt i uken. Samværsnormen vil legges til grunn i alle typer samlivsbrudd. Den blir anvendt i både saker med lavt konfliktnivå og i saker med høyt konfliktnivå. Overnatting midt i uken stiller høyere krav til foreldrenes samarbeid om oppfølging av barnehage, skole og aktiviteter. Det vil variere fra tilfelle til tilfelle i hvor stor grad forutsetningene er til stede for slikt samarbeid og oppfølging. Jeg tar opp Kristelig Folkepartis forslag på dette punktet. For å unngå at den ene av foreldrene hindrer barnet i å få den helsehjelp det har behov for, foreslår Regjeringen i proposisjonen en endring i pasientrettighetsloven slik at det skal være tilstrekkelig at én av foreldrene samtykker til helsehjelp når helsepersonell mener at barnet kan ta skade av ikke å få helsehjelpen. Komiteen støtter dette.