André Oktay Dahl (Høyre), 2004-01-15:
Riksrevisjonens rapport peker på en rekke forhold som ikke er i henhold til – for å bruke militærspråket – hva som bør kjennetegne en kulturnasjon. På samme måte som biblioteker er det, er museer ethvert sivilisert samfunns kollektive minne. Oppbevaringsforholdene, ifølge denne rapporten, grunnet til dels svært problematiske bygningsforhold, gjør at dette kollektive minnet gradvis er i ferd med å bli visket ut. At Regjeringen har varslet en helhetlig vurdering av behovet for nyinvesteringer og oppgradering, er gledelig, men det kommer ikke et sekund for tidlig hvis vi skal ta mål av oss til å tilby noe mer enn et forhåpentligvis tilfredsstillende pensjonssystem for fremtidige generasjoner. Noen skritt er allerede tatt, ved at ekstramidler i inneværende år har blitt øremerket sikring og bevaring av universitetsmuseene, selv om dette selvfølgelig langt fra er nok. Høyre deler derfor oppfatningen av at det i forbindelse med behandlingen av Ryssdal-utvalgets rapport vurderes å utforme en opptrappingsplan for bygg og vedlikehold av universitetsmuseene. I tillegg til å rapportere om utilstrekkelig vedlikehold konkluderer Riksrevisjonen med at alle museene hadde åpenbare utfordringer hva angår å gjennomføre styringsmessige forbedringer. For Høyres del er det derfor f.eks. av betydning at det i tildelingsbrevene for 2004 signaliseres grep som kan avhjelpe de forhold som er avdekket, og at det utformes mål og resultatindikatorer som er adekvate og klare. Når det gjelder spørsmålet om større integrering av universitetsmuseene i den statlige museumspolitikken og vurderingen av om ett departement bør gis det overordnede museumsfaglige og politiske ansvaret for hele sektoren, finnes det en rekke motstridende argumenter. Argumentene mot denne type integrering kan være at universitetsmuseene driver forskning også tverrfaglig, hvor man er avhengig av god samhandling mellom fagmiljøene, og hvor en overføring til Kulturdepartementet vil kunne svekke forskningen. Det kan også oppstå uklare politiske ansvarsforhold mellom forskning og museum. På den annen side kan det innbære en mer helhetlig museumspolitikk, fokuseringen på at universitetsmuseene skal være formidler, kan bli større, og ulike museer kan ses under ett. Dette er bare noen få av de motstridende synspunktene som finnes. Høyres og Kristelig Folkepartis medlemmer i komiteen har ikke funnet grunn til å konkludere her på bakgrunn av at den saken vi rent faktisk har til behandling i dag, er Riksrevisjonens rapport om bevaring og sikring av samlingene ved fem statlige museer, som sier veldig lite om dette temaet. Vi har i sammenheng med dette spørsmålet også utformet en særmerknad som kanskje av noen oppfattes som litt nebbete. Vi har funnet grunn til å ta med en slik formulering fra vår side som en påminnelse om at kontrollkomiteen ikke bør utvikle seg til å bli et slags overhus når det gjelder politikkutforming. Det er selvfølgelig fristende for de fleste av oss å svinge oss litt når vi har muligheten til det og er innom fagområder vi føler sterkt for, men det er ikke alltid noe klart skille mellom det som kan betegnes som styringskontroll, og det som rett og slett er utenfor kontrollkomiteens oppgaver og mandat. Det hadde kanskje vært enda mer nærliggende å ta med denne type særmerknad i tilknytning til andre saker vi har hatt og har til behandling. Saksordføreren, komitelederen, har her gjort en seriøs og grundig jobb – så er det sagt. Derfor har jeg ikke tenkt å drodle noe mer om akkurat det temaet, men jeg reserverer det til å bli ett av de temaene vi tar for oss når kontrollkomiteen om kort tid skal avholde et møte om våre arbeidsformer, som kom til etter forslag fra Høyre, og som komitelederen har gitt tilslutning til skal avholdes i nær fremtid. Men også Høyre avventer statsrådens svar på hvilke grep man ser for seg kan gjøres i forhold til de forhold som er avdekket i denne riksrevisjonsrapporten.