trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Lars Sponheim (Venstre), 2007-01-10:
Det er ikke så rart at det stimulerer en Venstre-leder i salen her når statsråd Solheim minner om norsk politisk historie, da arbeidere og bønder fra hele landet møttes i denne sal og tok makt. Det var en venstrevind. Om det er den samme som går over Latin-Amerika nå, er jeg ikke like skråsikker på, men jeg håper disse landene tar med seg det beste av den venstrevinden i det som skjer. Jeg tror det er viktig at vi ønsker cubanere og mange andre velkommen til Norge for å få satt det som må være en god demokratisk utvikling på Cuba, på dagsordenen. Nå er det mye som tyder på at det om ikke så altfor lenge – slik er vel biologien – vil kunne bli et maktskifte på Cuba, og da er det viktig at Norge har gode forbindelser og kan påvirke den demokratiske utviklingen. Det kan kanskje være et demokratisk problem at vi ikke kan bringe LOs leder Gerd-Liv Valla inn for denne sal for å måtte svare for Stortinget – slik makt utøves derfra for tiden – men vi har statsråd Solheim til å kunne gjøre det. Er han enig i at vi har en slik utfordring, og at vi må ta den i forhold til Cuba?
Børge Brende (Høyre), 2007-01-10:
Først to ord om industrikraftregimet. I fjor sa olje- og energiministeren til Elkem, da de ville flytte Bjølvefossen til Island: Kunne de ikke vente et halvt år, siden industrikraftregimet ville være på plass før jul? De tenker nok sitt i Elkem i dag, når dette er skjøvet ytterligere ut i tid. Det som bekymrer meg litt når olje- og energiministeren nå snakker om mangfoldet på den norske sokkelen, er at det kun henvises til de små selskapene. Årsaken til denne fusjonen mellom Hydro og Statoil er jo at de ønsker å etablere seg internasjonalt. På norsk sokkel vil imidlertid alle de små selskapene kunne erstatte den konkurransen som var mellom Hydro og Statoil. Hvorfor må statsråden hele tiden presses til å ta opp denne problemstillingen? Når vil han på en offensiv måte gå ut og si: Hvordan skal vi sørge for at norsk leverandørindustri også i fremtiden vil kunne oppleve konkurranse mellom ulike oljeselskaper? Hvordan vil statsråden offensivt komme til Stortinget med dette?
Børge Brende (Høyre), 2007-01-10:
Statsråden besvarer nå spørsmål om fusjonsavtalen ved å vise til at Regjeringen trenger tid til å gjennomgå avtalen – mon det. Jeg har et enkelt spørsmål og håper på et klart svar. Medfører det riktighet at Regjeringen, før fusjonsavtalen ble kjent den 18. desember, fikk seg forelagt ved statsministeren og olje- og energiministeren flere ulike utkast – eller ett utkast – til en fusjonsavtale, slik at man var kjent med de spørsmål som reises av flere representanter her i dag?
Børge Brende (Høyre), 2007-01-10:
Det er beklagelig at Regjeringen drar beina etter seg når det gjelder å sette måltall for reduksjoner i norske klimagassutslipp. Jeg håper at Regjeringen i alle fall kommer i forkant av Australia og USA når det gjelder å sette den type måltall. De andre kommer med ambisiøse måltall nå, hver dag. Men for å være litt konkret: I 2001, da Bondevik-regjeringen overtok, slapp Norge ut 54,7 millioner tonn CO2-ekvivalenter. I 2005 slapp vi ut 54,2. Klimagassutslippene gikk altså noe ned i løpet av de fire årene Bondevik II-regjeringen satt. Nå sier regjeringen Stoltenberg II at man skal gjenreise norsk miljøpolitikk, og at det er nødvendig etter Bondevik II-regjeringen. Kan statsråden i alle fall bekrefte at i 2009 vil klimagassutslippene være lavere i Norge enn da statsråden overtok?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-01-10:
Olje- og energiministeren kan bli stående, for det er ham jeg vil stille et spørsmål. Sammenslåingen av Statoils olje- og gassvirksomhet og Hydros olje- og gassvirksomhet har vært et sentralt tema i denne spørretimen, og med all grunn: Det er et svært spørsmål for Norge som nasjon, for det norske demokratiet, for norske lokalsamfunn og – selvfølgelig – for norsk olje- og gasspolitikk i framtiden. Forhåpentligvis vil vi gjennom dette grepet få et enda sterkere olje- og gassmiljø i Norge – i verdensklasse. Vi har fra Kristelig Folkepartis side gitt vår støtte til den positive tilslutning Regjeringen har gitt sammenslåingsplanene, men vi har også klare motforestillinger. Så langt har man fokusert på forholdene på sokkelen. Men gjennom hele den norske oljehistorie har det gått som en rød tråd at Stortinget har vært opptatt av å sikre maktspredning, demokrati og desentralisering i forbindelse med oljepolitikken. Det har kommet til uttrykk i tildelingspolitikk og lokalisering av viktige funksjoner. Denne hovedlinjen utfordres av denne sammenslåingen. Vi kan risikere å få en økonomisk maktkonsentrasjon av uante dimensjoner – en økt dominans på sokkelen som kan svekke konkurranseforholdene for leverandørindustrien, som har vært nevnt. Det skaper nye utfordringer i forhold til reell uavhengighet og likeverdighet mellom myndighetsorganer og én dominerende aktør, og sist, men ikke minst, kan vi få en geografisk maktsentralisering som kan medføre gradvis sentralisering av reelle styringsfunksjoner. Spørsmålet er om statsråden kan love Stortinget en full gjennomgang av disse forholdene når han legger fram proposisjonen, med fokusering på hvordan man kan motvirke en geografisk maktkonsentrasjon og sentralisering i denne næringen, og om Stortinget får seg forelagt den dominerende eiers strategi for det nye sammenslåtte selskapet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-01-10:
Jeg er tilfreds med at Regjeringen, i motsetning til representanter for fusjonspartene, har gjort det klart at det er relevant for politiske myndigheter å gjennomgå alle sider av disse planene. At Regjeringen vil gjøre det selv, og at en vil legge fram denne gjennomgangen for Stortinget, synes jeg er tilfredsstillende og positivt. Det er nødvendig i lys av hvor stor denne saken er for Norge. Samtidig har Regjeringen signalisert at staten skal være en dominerende eier i det nye selskapet – ja, Regjeringen vil sågar at staten skal være en mer dominerende eier enn den blir som en direkte følge av sammenslåingen. I lys av det vil det være interessant for Stortinget å få svar på det spørsmålet jeg også stilte, nemlig om Regjeringen i denne proposisjonen vil legge fram sine strategier for dette dominerende eierskapet for årene framover.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2007-01-10:
Når statsråden har fått ryddet opp etter seg(et vannglass hadde veltet under siste del av statsrådens innlegg) (et vannglass hadde veltet under siste del av statsrådens innlegg) Jeg lyttet oppmerksomt til svaret som statsråd Solheim gav representanten Vallersnes når det gjaldt Cuba. Jeg tror det er veldig mange i Norge som reagerer på denne hotellsaken som noe uakseptabelt. Da statsråden skulle svare på spørsmålet om hans vurderinger av forholdene på Cuba, og hva som er problematisk, savnet jeg en ørliten uro med hensyn til situasjonen for Cubas befolkning når det gjelder menneskerettigheter, organisasjonsfrihet, demokrati, trosfrihet osv. Hørte jeg feil, eller er det slik at dette er forhold som overhodet ikke bekymrer Regjeringen?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Jeg har til en forandring et spørsmål til forsvarsministeren. Regjeringen har stadig framholdt at det er viktig at Norge bidrar med styrker i Sudan, noe Fremskrittspartiet for øvrig er helt uenig i. Det har inntil nå ikke vært aktuelt å sende styrker, som følge av manglende mandat for operasjoner i området og at styrker faktisk ikke har vært eller er ønsket. I og med at det ikke har vært aktuelt å delta i disse operasjonene i Sudan, har det fra Regjeringens side framkommet signaler om at norske styrker kan delta i andre operasjoner i Afrika. Ut ifra opplysninger jeg har fått fra forsvarshold, viser det seg at det er vanskelig å få rekruttert soldater og offiserer til denne typen tjeneste, spesielt med tanke på Sudan. Kan statsråden bekrefte eller avkrefte at dette er riktig? Hvis det er riktig: Hvilke tiltak vil statsråden eventuelt iverksette?
Per Ove Width (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Vi kan være enige om at det er store utfordringer i Darfur, selv om ikke Fremskrittspartiet ønsker denne typen bidrag. Vi kan tenke oss å bidra på andre måter. Har statsråden tenkt på hvilke utfordringer våre egne soldater vil stå overfor når de kommer til Darfur? Har statsråden tenkt over problemet med å møte f.eks. barnesoldater – et spørsmål som jeg har stilt statsråden tidligere i denne sal, men som jeg i grunnen ikke har fått noe skikkelig svar på? Og hvorledes ser statsråden på de advarslene som har kommet fra sanitetssiden i Forsvaret når det gjelder denne typen deltakelse i Sudan?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Det har vært klart helt siden vår regjering tiltrådte, at vi ville ha en økt satsing på FN-operasjoner, og at vi også så det som viktig at vi deltok i FN-operasjoner i Afrika. Når vi har hatt en spesiell fokusering på Sudan, har det å gjøre med at Norge har deltatt mye i fredsprosessen i Sudan, og erkjennelsen av at Darfur er det området som i dag opplever den største humanitære katastrofe vi har sett. Det har også vært stor oppmerksomhet fra FN selv på å få til en FN-operasjon i Darfur. Det ser Regjeringen fortsatt som svært viktig. Skal man få til dette, må regjeringen i Sudan, i Khartoum, også ønske en FN-operasjon. Det har så langt ikke vært mulig, og fram til nå har det bare vært mulig å få til en AU-operasjon. Regjeringen har sammen med Sverige planlagt en deltakelse i en eventuell FN-operasjon i Darfur, med et bidrag på ca. 450 personell. Dette bidraget er under planlegging. Vi har rekruttert en betydelig andel av det bidraget allerede, som står i en firemåneders beredskap for å kunne gå inn. Samtidig er det slik at så lenge operasjonen ikke er en reell og vedtatt operasjon kan det være krevende å få den fullt rekruttert. Men Regjeringen ser det absolutt ikke som noe problem at vi skal klare å fylle opp rekrutteringen til FN-operasjonen i Darfur. Det er det vi planlegger.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Når det gjelder barnesoldater, er det mer utbredt i andre deler av Afrika enn i Darfur. Likevel kan man selvfølgelig ikke utelukke at også våre soldater kan møte barnesoldater. Rent prinsipielt vil jeg si at de som har våpen i hånd, er å betrakte som soldater. At man har muligheter for å møte barnesoldater, ser vi ikke som noe argument for ikke å gå inn i Darfur. Tvert imot viser det at man må jobbe på flere hold, både på politisk hold og på bistandshold, for å kunne få til en utvikling hvor barnesoldater ikke eksisterer. Når det gjelder spørsmålet om sanitet, foretar vi gode undersøkelser på forhånd, nettopp for å sikre og forberede vårt personell best mulig, slik at de skal kunne ta alle forbehold og alle forholdsregler i enhver operasjon vi deltar i.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Jeg vil si meg enig med Jan Petersen. Det er bekymringsfullt at man ikke har lyktes med å få til en FN-operasjon i Darfur. Vi kan jobbe på to plan. Vi kan jobbe innad i FN – det gjør vi veldig aktivt – men vi kan også øve internasjonalt press på regjeringen i Khartoum for at de skal tillate en FN-operasjon. Jeg har også lyst til å understreke at dersom Norge skal delta i en operasjon i Darfur, må det være en FN-ledet operasjon. Derfor er det så viktig for oss at man lykkes med å få til nettopp dette. Oppe i alle andre konflikter må man ikke glemme den kritiske situasjonen i Darfur. Det er bare et internasjonalt press som kan medvirke til at FN skal lykkes, slik at regjeringen til slutt vil si ja.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
La meg først returnere den gode nyttårshilsenen. Som omtalt i statsbudsjettet for 2007 er det inngått kontrakt om skifte av yttervinger på våre C-130 transportfly. Hensikten er å fjerne de restriksjonene som ble innført etter anbefaling fra flyprodusenten i april 2005. Sammen med en mindre oppgradering av enkelte av flyenes komponenter gjør dette at flyene igjen kan utføre alle typer kjente oppdrag fram til perioden 2012–2015. Forsvarsdepartementet har allerede satt i gang et arbeid for å utrede hvordan det totale transportflybehovet skal dekkes etter perioden 2012–2015. Etter fremleggelsen av budsjettet for 2007 og i forbindelse med at man startet å skifte vinger på det første flyet, ble det avdekket rustangrep på deler av vingene som ikke var forutsatt ved skiftet. Konsekvenser av dette rustangrepet er heller ikke endelig klarlagt. Skulle det vise seg at vi på grunn av tilstanden til våre C-130 Hercules i realiteten står uten transportflykapasitet, må vi vurdere om det er mulig å forsere utskiftingen av transportflyene. Det er ikke sikkert vi kan vente helt til perioden 2012–2015. Regjeringen har derfor besluttet å utrede muligheten for å foreta en såkalt hurtiganskaffelse av inntil fire C-130J Hercules transportfly, fly som allerede finnes på markedet i dag. Dette vil bli gjort for å vurdere om det er mulig å få en transportflykapasitet på plass hurtigere enn det den igangsatte prosessen legger opp til. Her vil både kjøp og eventuell leie bli vurdert. Samarbeidsavtalen for leie av Antonov strategiske transportfly, som representanten Bredvold viser til, er et NATO/EU-initiativ. Avtalen tar sikte på å avhjelpe underskuddet på strategisk lufttransportkapasitet med en leasingavtale med et ukrainsk selskap. Avtalen gir deltakernasjonene sikker tilgang til strategisk lufttransport ut 2008 og kan eventuelt reforhandles til ut 2012. Tilgang til disse flyene vil imidlertid ikke dekke vårt nasjonale behov for transportflykapasitet, som i første rekke er behov for taktisk transportflykapasitet.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
I utgangspunktet ser vi etter nye fly. Det kan være andre land som har satt i bestilling fly som de kanskje ikke trenger så fort. Vi utreder og undersøker alle alternative muligheter nettopp for at vi ikke skal stå uten en slik type kapasitet, som vi ser på som særdeles viktig, og for at vi ikke skal oppleve at vi får en svært stor reduksjon av transportflykapasiteten vår.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2007-01-10:
Jeg kan ikke her og nå si hva det vil koste eventuelt å leie nye Hercules transportfly. Det som er viktig for Regjeringen, er at vi skal sikre denne kapasiteten, både den taktiske og den strategiske flykapasiteten, slik at vi ikke skal bli stående uten en slik nødvendig kapasitet. Når det gjelder Hercules-flyene, er det slik at vi hadde tenkt å oppgradere dem for å kunne strekke bruken av dem i hvert fall fram mot 2012, da vi hadde planer om å få nye Hercules-fly eller en ny type tilsvarende fly. Det har vist seg å være usikkert. Derfor har vi satt i gang denne hurtiganskaffelsen, men det er et arbeid som må gjøres ut mot mange miljøer, for å se om det er tilgjengelige fly på markedet.
Jan Petersen (Høyre), 2007-01-10:
Jeg tilhører dem som ønsker en FN-ledet verden, og det har jo vært en trygg norsk politikk gjennom mange år å støtte opp under FN så godt vi kan. Jeg tilhører også dem som mener at det er riktig av oss å bidra i Darfur i en FN-sammenheng. Jeg er enig med statsråden i at situasjonen er meget, meget dramatisk. Allikevel har FN nå gjennom lang tid blitt sittende på sidelinjen, og det er jo ikke første gangen. Vi hadde den samme situasjonen på Balkan for en del år siden. Dette reiser dramatiske og fundamentale spørsmål, nemlig: Hva gjør vi når FN blir sittende på sidelinjen, og hvilke konsekvenser har dette for vår visjon om en FN-ledet verden?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-01-10:
Jeg vil gjerne stille mitt oppfølgingsspørsmål om samme tema til utviklingsministeren, siden det er ganske nær sammenheng – hvis presidenten tillater det. I Darfur har det utviklet seg en stor humanitær katastrofe. Det er et ekstremt behov for humanitær bistand. Det må ikke være tvil om at Kristelig Folkeparti støtter Regjeringen i at Norge skal delta i en FN-styrke i Sudan, så snart det lar seg gjøre å komme inn. Det må også øves et press for at så skal skje. Men Kristelig Folkeparti er like opptatt av den humanitære hjelpen som sivilbefolkningen nå trenger. Da er mitt spørsmål til utviklingsministeren: Arbeides det bevisst for å kombinere de militære forberedelsene med de humanitære? Og: Er det kontakt med det sivile humanitære apparatet for å sikre et godt samarbeid når det i framtiden blir mulig å komme inn med militære styrker?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Dette er jo helt sentralt for tilnærmingen til et problem som det vi har i Darfur. Forsvarsministeren og jeg har et veldig godt samarbeid om disse temaene, for uten sikkerhet i et område som Darfur er jo ikke hjelpearbeidet mulig. På den annen side: Uten hjelpearbeid er det mye mindre sannsynlig at man greier å skape sikkerhet. Forsvarsministeren og jeg reiser sammen til Libanon om ti dager, for nettopp å understreke at der henger utviklingen og det militære sammen. Vi vil i løpet av våren reise sammen til Afghanistan for nettopp å understreke det samme der, og også i Sudan og i Darfur må disse to tingene gå sammen. Derfor er vår ambisjon å få på plass en FN-ledet militærstyrke i Darfur – gjerne sammen med Den afrikanske union – men samtidig vil vi bidra til at hjelpearbeidet kan drives mer effektivt. Sannheten er jo at hjelpeoperasjonen i Darfur isolert sett er den mest effektive og best ledede hjelpeoperasjon som FN noensinne har fått til. Levestandarden for menneskene i Darfur er én ting, tryggheten noe annet, men dødsraten, f.eks. for barn, er ikke høyere enn i resten av Sudan. Men det er altså disse to tingene sammen som er utfordringen i Darfur.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Nå sveipet Finn Martin Vallersnes over relativt mange forskjellige problemstillinger i Latin-Amerika i ett spørsmål. Jeg deler ikke oppfatningen om at USA er roten til alt ondt på Cuba. Men at USAs politikk overfor Cuba, som denne regjeringen og også den forrige regjeringen har motsatt seg, er roten til mye ondt på Cuba, kan det neppe være tvil om, fordi den form for isolasjonspolitikk som USA har påtvunget eller i hvert fall har forsøkt å påtvinge resten av verden når det gjelder Cuba, har i nesten alle andre land i verden vist seg å lede til det motsatte av hva man ønsker, nemlig en konsolidering av de makthaverne som blir isolert, som da ofte får støtte fra sitt eget land. Man får da ikke den økonomiske framgangen som veldig ofte er helt sentral for en demokratisk utvikling. Når det gjelder Latin-Amerika ellers, har vi gått inn i to land med ulike varianter av hjelpeprogram. Det er i Bolivia og i Brasil. Den brede demokratiske venstrevind som blåser over Latin-Amerika, kommer tydelig til uttrykk i disse to landene. Som jeg har sagt her tidligere: Dette er noe vi bør glede oss over, fordi den brede strømning som vi også så ved valget i Ecuador nettopp, er uttrykk for at de befolkningsgruppene i Latin-Amerika som aldri har vært i nærheten av den politiske makt – arbeidere, bønder, kvinner, urbefolkning og indianere, som i Bolivia, – for første gang i Latin-Amerikas historie har fått komme nær og bli delaktige i den politiske makt. De vil gjøre feil, som alle andre, men det er en utvikling vi bør glede oss over. Vi har gledet oss over den samme utvikling i Norge. Jeg tror også Høyre innerst inne gleder seg over den demokratiske utvikling som har funnet sted i Norge, fordi kvinner, arbeidere og alle andre har fått del i den politiske makt. Vi bør ikke se negativt på at det samme skjer i latinamerikanske land. Vi bør støtte opp om det gjennom politisk kontakt, sågar også med penger.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Uten å gå veldig langt inn i dette konkrete spørsmålet, som ikke sorterer under mitt politiske ansvar, tror jeg jo at utgangspunktet må være at et selskap skal forholde seg til de lokale lover i et hvilket som helst land man er engasjert i. Det gjelder norske selskaper når de engasjerer seg i utlandet. De kan ikke bryte lovene i det landet de er inne i. Men de skal også forholde seg til allment aksepterte internasjonale menneskerettighetsstandarder, internasjonale miljøstandarder, internasjonale standarder for å forholde seg til fagforeninger og en rekke andre internasjonale standarder. Brytningspunktet mellom å forholde seg til de lover et lands lovlige myndigheter har satt, og de brede internasjonale standardene om kvinnefrigjøring og en rekke andre ting, er ikke noen enkel sak. Utgangspunktet for norske selskaper må være at man forholder seg til begge deler. Siden Norge ikke bryter noen av disse internasjonale standardene vesentlig, må utgangspunktet for et utenlandsk selskap som investerer i Norge, være at de forholder seg til norske lover.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Mer enn en ørliten uro er det jo en betydelig uro. Cuba er en ettpartistat med veldig sterke begrensninger når det gjelder denne form for ytringsfrihet og en rekke andre friheter som vi ser på som helt sentrale, noe som er helt grunnleggende i norsk utenrikspolitikk og i norsk utviklingspolitikk. I all vår dialog med cubanske myndigheter – på et tidspunkt hadde vi menneskerettighetsdialog med dem, men den er det ikke så veldig mye igjen av – var dette det helt sentrale utgangspunktet. Cuba har på den annen side hatt veldig stor framgang på en del sosiale områder, på helse- og utdanningsområdet, hvor de scorer høyt når det gjelder alle internasjonale standarder, f.eks. med lav barnedødelighet. Men på grunn av sine store økonomiske vanskeligheter har de problemer med å fylle disse sektorene, f.eks. med nødvendig utstyr. Det er likevel et paradoks at de klarer seg bra på en del sosiale områder, mens de står langt tilbake når det gjelder de menneskerettighetsstandarder som vi ønsker å fremme, og det er helt sentralt i all vår dialog med cubanske myndigheter. Men – og det gjelder ikke bare Cuba, det gjelder et bredt spekter av land – jeg har en helt annen tro på dialog enn på isolasjon når det gjelder å få et land inn på et bedre spor.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Ja, det er definitivt en demokratisk utfordring i forhold til Cuba, og vi ønsker definitivt å ta den gjennom dialog med cubanske myndigheter og ved å opprette en ambassade. Nå er ikke Jan Petersen til stede i salen lenger, men da man ville opprette en ambassade der i Jan Petersens tid som utenriksminister, var det et uttrykk for at vi ønsket en kontinuerlig dialog med Cuba for å drive påtrykk for å få til bedre menneskerettigheter på Cuba, noe som vi jo gjør i en rekke andre land. Når det gjelder den brede venstresiden – som startet med partiet Venstre i Norge i 1884, fortsatte med arbeiderbevegelsen i Norge og nå har spredd seg helt til Latin-Amerika(munterhet i salen) (munterhet i salen)
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-01-10:
Jeg har et spørsmål til statsråd Solheim. I disse dager skulle en tro at Venezuela har lært av SVs aktive næringspolitikk om å nasjonalisere private virksomheter innenfor petroleumssektoren. Det er ikke lenge siden statsråden i denne sal lot seg begeistre av venstrevinden som feier over Latin-Amerika. I årets statsbudsjett økte han også bistanden til kontinentet betydelig. Interessant nok tok han i budsjettproposisjonen også til orde for en styrking av demokratiske institusjoner i regionen. Det er ikke vanskelig å forestille seg hvilke diktaturer det her siktes til. Spørsmålet er da: Deler statsråden Gerd-Liv Vallas forestilling, slik den fremkommer i en pressemelding den 5. januar, om at USA er roten til alt ondt på Cuba? Eller mener han at Fidel Castros regime selv må bære hovedansvaret for fattigdommen, undertrykkelsen og lidelsene i eget land?
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2007-01-10:
Til det siste kan jeg kvittere at Høyre selvfølgelig gleder seg over den utviklingen i Norge, som Høyre i høyeste grad selv har vært en del av. Men tilbake til saken: I den såkalte hotellsaken i forrige uke mente Gerd-Liv Valla at et utenlandsk eid hotell i Norge måtte følge norske lover og regler til punkt og prikke. Betyr det at Regjeringen ser for seg at et norsk selskap som er engasjert i et diktatur, f.eks. i Latin-Amerika, kun skal følge lokale lover og regler?
Svein Flåtten (Høyre), 2007-01-10:
La meg først få lov å ønske finansministeren et riktig godt nytt år, og ledsage det ønsket av et spørsmål om skatt. «En forsker ved SSB har laget en skattemodell med betydelig sterkere progresjon på inntektsskatten. Modellen forutsetter at arbeidsinntekter og kapitalinntekter skattlegges likt. Modellen vil derfor gi skatt på kapitalinntekter opp til 60 pst. som for lønnsinntekter. Statsråden har i Dagens Næringsliv 2. januar i år beskrevet modellen som interessant. Betyr dette at statsråden kan tenke seg endringer av skattesystemet som innebærer inntektsskatt og skatt på avkastning av næringsvirksomhet på slike nivåer?»
Svein Flåtten (Høyre), 2007-01-10:
Jeg takker for svaret. Det er interessant at statsråden følger skattedebatten nøye, og det skjønner jeg at hun gjør, men i den offentlige debatten hever det seg mange røster, ikke minst fra stortingsrepresentanter fra regjeringspartiene. Nå hører jeg statsråden si at vi må ha ro rundt den nye reformen. Det er jeg glad for å høre, men samtidig hører vi jo stadig, ikke minst har vi hørt i de siste dagene, om endringer i boligbeskatningen. Man hører fra Senterpartiet, og delvis også fra Sosialistisk Venstreparti, at rentefradraget skal vekk, og man prøver å finne nye muligheter for å ta de såkalt rike, mens de endringene som kommer i budsjettene, ender opp med å lande hos vanlige folk. Da er spørsmålet mitt til statsråden: Får vi en slags type plan fra statsråden over hva man har tenkt å gjøre eller ikke gjøre, for å gi skattebetalerne mer ro rundt dette?
Svein Flåtten (Høyre), 2007-01-10:
Jeg må gjenta min bekymring for at folk er urolige for dette. Man planlegger ikke sin private økonomi for ett år av gangen. Jeg har forståelse for at statsråden har tenkt å la overraskelsene for å ta de rike komme over natten, men for den jevne skattebetaler er det viktig å vite at skattereformen og det som ligger i den, vil stå ved makt over lengre tid. Når det gjelder den diskusjonen som vi har om boligbeskatningen, gevinstbeskatningen, at rentefradraget skal vekk, og at formuesskatten øker hvert år – det begynner å bli forutsigbart, der er jeg for så vidt enig med statsråden, der vet man hva man har å holde seg til, den vil stadig øke – vil jeg gjenta spørsmålet mitt: Har statsråden på noe vis tenkt, om ikke å legge fram en plan, så i hvert fall å forsøke å dempe noen av de utspillene som kommer fra mer eller mindre løsgående stortingsrepresentanter, og som griper inn i skatteproblematikken for den vanlige borger?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Jeg vil gjerne gjengjelde Flåttens ønske om et godt nytt år! Jeg ser fram til mange spennende spørsmål i spørretimen fra representanten Flåtten, men først vil jeg gjerne svare på det jeg har fått i dag. Vi følger selvsagt med stor interesse den offentlige skattedebatten og resultater av den forskningen som måtte være på skatteområdet. Situasjonen er imidlertid den at vi nylig har gjennomført en omfattende skattereform, hvor hensikten var å fjerne store tilpasningsmuligheter i det gamle skattesystemet, men samtidig bevare de gode prinsippene og egenskapene som skattesystemet vårt bygger på. Nå er det viktig å vinne erfaringer med den reformen som er gjennomført, for å se om målene med reformen er oppfylt, før vi eventuelt gjør nye store endringer i skattesystemet. Ved utformingen av satsstrukturen i skattesystemet må en bl.a. balansere hensynet til en effektiv kapitalbeskatning og hensynet til inntektsomfordeling via skattesystemet. Dette er bakgrunnen for den todelte strukturen vi har hatt i inntektsbeskatningen siden skattereformen i 1992, med en lav og flat sats på kapitalinntekter og en progressiv beskatning av arbeidsinntekter. Problemet og svakheten med skattereformen fra 1992 var imidlertid åpenbar. Det viste seg veldig enkelt å få arbeidsinntekter skattlagt som kapitalinntekter til en langt lavere sats ved å ta ut reelle arbeidsinntekter som aksjeutbytte. Disse tilpasningsmulighetene svekket jo fordelingsvirkningene av skattereformen fra 1992 betydelig, og førte til en betydelig manglende legitimitet i forhold til skattesystemet. Skattereformen av 2006 innebar bl.a. en tilnærming av de marginale skattesatsene på aksjeinntekter og arbeidsinntekter. På denne måten ble tilpasningsmulighetene kraftig redusert, samtidig som hensynet til fordeling og effektiv beskatning ble ivaretatt. En helt nødvendig del av dette var å redusere de høyeste skattesatsene på arbeidsinntekter. Den skattemodellen som forelås av Aaberge og Columbino tar ikke utgangspunkt i den todelte norske skattemodellen, men forutsetter et annet skattesystem med et felles skattegrunnlag for alle inntektstyper. Dette reiser bl.a. spørsmål om hvor høy skatt en kan ha på kapitalinntekter i en åpen økonomi med mobilt skattegrunnlag. Det er uansett ikke aktuelt å foreta så dramatiske endringer i skattesystemet som dette forslaget legger opp til, så kort tid etter at skattereformen er trådt i kraft. Vi trenger nå tid til å se hvordan den faktisk har fungert, ikke minst fordelingsmessig. Men det er slik at jeg selvfølgelig følger nøye med på alle innspill i forhold til skatt, som kan føre til at fordelingsvirkningene av skattesystemet kan bli bedre.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Skattebetalerne har jo ro rundt dette, for vi har lagt fram et statsbudsjett for 2007 der det står helt klart hva som er endringer i skattesystemet for inneværende år. Alle, inkludert opposisjonen i Stortinget, må vente til statsbudsjettet for 2008 kommer, for å se hvilke eventuelle skatteendringer som kommer fra da av. Jeg har en viss forståelse for at Høyre har et ønske om å holde liv i alle mulige tenkelige skattedebatter, men det er altså ingen grunn til å diskutere noen realiteter før Regjeringen eventuelt kommer til Stortinget med forslag om noen endringer. Vi jobber systematisk for å få til et mer rettferdig skattesystem. Nå har vi en omfattende skattereform, og vi ser ikke enda helt hvordan den har slått ut, for det tar tid før vi får ligningene og kan gjennomgå det. Men jeg kan bekrefte at vi kommer til å jobbe systematisk hele denne stortingsperioden for å få til et mer rettferdig skattesystem. Det vi har gjort, har i stor grad vært at vi har tettet skattehull som f.eks. bare de mest privilegerte har kunnet benytte seg av.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Jeg vil avvise at det er uforutsigbarhet for vanlige skattebetalere når det gjelder hva slags skatteregime man skal forholde seg til, og jeg viser til mitt første svar, der jeg var veldig klar på at hovedtrekkene i den skattereformen som nå er innført, skal videreføres, og at vi skal vurdere den. Men vi skal selvfølgelig hele veien jobbe mot en bedre fordelingsvirkning. Så tror jeg vi må finne oss i at det foregår debatter i forhold til både gevinstbeskatning på salg av bolig og når det gjelder rentefradrag, men jeg har – som jeg har sagt i mange offentlige sammenhenger, og jeg kan gjerne gjenta det her fra Stortingets talerstol – ingen planer om å innføre gevinstbeskatning på salg av bolig. Jeg har mange motforestillinger mot det. Jeg har heller ingen planer om å gjøre noen endringer i rentefradragsordningen, som også har stor betydning for boligeiere.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2007-01-10:
Jeg har følgende spørsmål til fornyings- og administrasjonsministeren: «Agder politidistrikts, APDs, husleie for Justisbygget i Kristiansand er satt til langt over markedsleie. Dette ble foreslått av Statsbygg og sanksjonert av POD i 2002, mot APDs vilje. Det betales nå mer pr. m2 i Kristiansand enn det gjøres for politiets bygg i Stavanger, hvor det er en privat utleier. Etter innføring av rammebudsjett i politietaten i 2003 medfører dette bl.a. betydelig mindre driftbudsjett og færre politibetjenter i Agder. Mener statsråden at husleiesituasjonen for Justisbygget er tilfredsstillende?»
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2007-01-10:
Jeg er i stuss over prinsippet om at et helt nytt bygg i Stavanger – en by som i utgangspunktet har høyere leiekostnader – skal ha en helt annen leie enn man har i en mindre by som Kristiansand, og at det er Politidirektoratet som sanksjonerer en husleieavtale med Statsbygg, og ikke vedkommende etat som er ansvarlig for den. Når politiet lokalt i Agder mener at dette er et svært arealineffektivt bygg, hvor det er flere problemer med romløsninger, og de ønsker seg ut av bygget, men er likevel låst fast i det, sier det noe om den manglende fleksibiliteten som finnes i Statsbygg. Vil statsråden se på fleksibiliteten i Statsbygg, slik at andre offentlige etater kan komme ut av leieavtaler og heller finne seg mer egnede lokaler til en langt gunstigere pris?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2007-01-10:
I den lokale byggeprosessen var det som domstolsapparatet spesielt ønsket å få inn i det nye bygget, kostnadsdrivende. Det ønsket selvfølgelig ikke politiet å være med på. Likevel ble husleieavtalen sanksjonert over deres hode av Politidirektoratet. Derfor mener jeg det er helt på sin plass å sammenligne både med bygget i Stavanger og kanskje også med bygget i Trondheim, hvor dette er rene, gode politifaglige bygg som er arealeffektive, i motsetning til bygget i Kristiansand. Når det gjelder nærheten til domstol og nærheten til fengsel, viser jeg til at det finnes et fåtall varetektsplasser ved bygget i Kristiansand. Fengsel finner man først i Skien, eller i Rogaland, så det er vel få steder i landet man er så langt unna fengsel som nettopp i storbyen Kristiansand. Så det mener jeg ikke er noe argument å bruke i denne sammenhengen. Jeg ønsker at statsråden tar på alvor de signaler som kommer fra politiet og andre etater, om at man bes løst ut av lange husleiekontrakter med Statsbygg, og at Statsbygg er en firkantet etat i så måte.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Lokala til Agder politidistrikt og tingretten i Kristiansand vart tekne i bruk i 2003, etter ei omfattande rehabilitering og ombygging i det året. Justisbygget i Kristiansand er eit spesialtilpassa og moderne bygg, og lokaliseringsordninga er veldig effektiv, då både politiet, domstolen og fengselet har plass i det same bygget. Bygget inneheld operasjonssentral for heile politidistriktet, fengsels- og varetektsceller, skytebane med spesialventilasjon, kontor for alle leigetakarane, og ei eiga fløy for domstolen. Kostnadene for denne moderniseringa var på 205,4 mill. kr, og det er dei totale byggjekostnadene som er grunnlaget for berekninga av husleiga. Statsbygg nyttar ein modell med såkalla kostnadsdekkjande husleige for sine eigedomar. Dette er i samsvar med eit prinsipp som vart godkjent av Stortinget ved handsaminga av St.prp. nr. 63 for 1990-1991, og på ny under handsaminga av St.prp. nr. 84 for 1998-1999. Agder politidistrikt vart kompensert for mesteparten av den auka leiga i 2003, og denne ordninga er faktisk vidareført. Agder politidistrikt får dekt to tredelar, altså 75 pst., av husleigekostnadene sine. Det får vi opplyst av Justisdepartementet, og det betyr at dei ikkje må dekkje ein større del av husleigekostnadene i dag enn det dei måtte i 2003. Når det gjeld husleigeberekninga for Justisbygget i Kristiansand, var politiet og domstolen samde om at det skulle vere lik husleige pr. kvadratmeter, uavhengig av om det var nybygg eller eksisterande bygningsmasse. Då avklåringane rundt arealfordelinga var ferdige, gjennomførte ein kontraktsforhandlingar med Statsbygg, Justisdepartementet og Politidirektoratet. Partane vart samde i august 2002 om at husleiga skulle fastsetjast på grunnlag av sluttkostnadene for ombygginga. Husleiga er på det grunnlaget sett til 1 462 kr pr. kvadratmeter i 2006. Bygget i Stavanger er av ein heilt annan type enn bygget i Kristansand, og det er heilt umogeleg å samanlikne to så ulike bygg, slik som representanten Gitmark gjer her.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Eg minner igjen om det eg sa, at å samanlikne eit spesialbygg som det ein har i Kristiansand, der ein har både politi, fengsel og domstol samla i eitt bygg – noko som er veldig effektivt for samfunnet samla sett og for dei tre etatane samla sett – med eit mykje enklare, reint kontorbygg som det ein har i Stavanger, vert som å samanlikne epler og pærer. Det kan ein ikkje gjere. Ein kan ikkje samanlikne husleiger på den måten som representanten gjer. Når vi snakkar om prinsipp, vil eg også minne om at Stortinget ved to høve har pålagt Statsbygg å bruke den modellen som heiter kostnadsdekkjande husleige for sine eigedomar. Det er altså Stortinget som ved to høve har vedteke og nedfelt denne typen prinsipp, og det er det Statsbygg held seg til.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Eg kjenner meg ikkje igjen i det at Statsbygg er ein firkanta etat. Eg minner om det eg sa i mitt fyrste svar: Når det gjeld husleigeberekninga for Justisbygget i Kristiansand, var politiet og domstolen samde om at det skulle vere lik husleige pr. kvadratmeter, uavhengig av om det var eit nybygg eller eksisterande bygningsmasse. Det var då avklåringane i arealfordelinga blant leigetakarene var ferdige, at ein kopla inn kontraktsforhandlingar mellom Statsbygg, Justisdepartementet og Politidirektoratet. Eg minner òg om at Justisdepartementet har ein avtale som seier at dei får dekt to tredelar av den auka husleiga. Det har vore det same sidan 2003. I tillegg har denne regjeringa auka betydeleg overføringane til politiet. Så eg ser ingen grunn til at Statsbygg skal ta grep her for å gjere noko med husleiga for Justisbygget i Kristiansand.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Jeg vil ønske min statsråd, forsvarsministeren, et godt nytt år med følgende spørsmål: «Våre ca. 30 år gamle transportfly, Hercules, er i en stadig dårligere forfatning og dermed dyre å drifte. Pr. dags dato er det vel bare ett som er i drift. Det er derimot inngått en samarbeidsavtale om å leie Antonov strategiske transportfly, men hvordan ser statsråden den videre utviklingen innenfor egne norske transportfly ved ev. kjøp, videre leie etc?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Jeg takker statsråden for svaret og hilsenen. Det var positivt det statsråden fremla her, synes jeg, om det ikke lar seg gjøre å reparere de flyene vi har. Det er seks stykker, og vi skal skifte vinger på to, som statsråden sier, men under den jobben er det avdekket rust. Rust kan være skummelt, og rust kan være så skummelt at man ikke kan reparere, at en ikke finner det forsvarlig. Dette er fly som er gamle, ca. 30 år. De har fløyet mye og har gjort en god tjeneste i fredens ærend. De er slitt, og det er klart det må gjøres noe med dette. Derfor er jeg glad for at statsråden snakket om en hurtiganskaffelse av – slik jeg forstod det – fire fly. Spørsmålet mitt blir da: Er dette fire nye fly, eller er det fire pent brukte fly, for å bruke den betegnelsen?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Jeg takker statsråden nok en gang for svaret. Med vårt engasjement ute i verden, og det blir antakeligvis mer og mer av det, trenger vi transportmuligheter. Vi trenger sikre fly, vi trenger gode fly, og vi trenger fly som kan transportere den store mengde både personell og materiell vi trenger. Da er nok Hercules-flyet et godt alternativ for dette. I dag har vi seks. Det er kanskje bare ett eller to som fungerer, hvis det fungerer i det hele tatt. Vi leier inn. Kan statsråden svare på om dette koster mye penger?
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Regjeringens politikk er at utslippsforpliktelsen etter Kyotoprotokollen for perioden 2008–2012 skal oppfylles gjennom en kombinasjon av nasjonale tiltak og bruk av Kyoto-mekanismene, slik som protokollen legger opp til. En betydelig del av utslippsreduksjonene skal derfor skje gjennom nasjonale tiltak. Regjeringen legger opp til en bred tilnærming for å redusere de nasjonale utslippene av klimagassene, og vil bl.a. komme tilbake til Stortinget med en melding om sektorvise klimahandlingsplaner våren 2007. Utslippsreduksjoner nasjonalt vil bidra til norsk oppfyllelse av Kyotoprotokollen. Dette er også sentralt i forhold til Regjeringens langsiktige målsetting om å redusere utslippene av klimagasser i Norge. At vi som nasjon viser vei i forhold til å få ned de nasjonale klimagassutslippene, er videre viktig for at Norge skal fortsette å være en pådriver internasjonalt på dette området.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Jeg har lyst til å slå fast to ting. Den ene er at de globale klimautfordringene er så store at alle land må bidra, og derfor må hvert land både redusere utslippene nasjonalt og bidra globalt. I Norge har vi fattet vedtak knyttet til satsingsprosjektet på Mongstad, som også vil ha stor betydning som Norges bidrag til å utvikle en teknologi som bidrar til reduksjoner globalt. Når det så gjelder Kårstø, er representanten Solvik- Olsen helt sikkert klar over at det foreligger en rapport fra NVE som nettopp henviser til disse tallene som representanten nevnte. Vi skal ha et stort møte nå den 26. januar, hvor vi nettopp inviterer alle ulike aktører til å komme med synspunkter og innspill for å sørge for at vi kommer oss enda lenger når det gjelder å bedre arbeidet med Kårstø. Vi hadde ønsket oss oppstart i 2009. NVE-rapporten sier at det ikke er realistisk. Da må vi jobbe med det før vi konkluderer.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2007-01-10:
Selvfølgelig er Regjeringen opptatt av å få mest mulig oljeutslippsreduksjoner igjen for de investeringene som gjøres. Samtidig må vi altså ikke være fastlåst i synet på at utslippsreduksjonene skal tas i alle andre land, alle andre steder. Vi har en forpliktelse til å sørge for utslippsreduksjoner i Norge. Norge har et særlig ansvar – fordi vi er et av verdens rikeste land, og fordi vi ligger i front i forhold til ny teknologiutvikling – for nettopp å sørge for å videreutvikle teknologier som også kan komme andre land til gode. Det er akkurat den kombinasjonen Regjeringen er opptatt av, å sørge for at Norge nå får en politikk som både får til utslippsreduksjoner hjemme og utvikler en teknologi som kan anvendes både hjemme og i en internasjonal sammenheng. Så er det jo heller ingen overraskelse at Fremskrittspartiet ikke støtter de miljøpolitiske tiltakene som er framtidsrettet.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Med presidentens tillatelse vil jeg få ønske statsråden et godt nytt år. Så til spørsmålet: «Etter steinraset i Hanekleivtunnelen på E18 ved Sande i Vestfold nylig bør ulike tiltak for bedring av sikkerheten for trafikantene på norske veier vurderes. Like viktig som periodisk godkjenning av kjøretøy bør det være at veinettet gjennomgår kontroll for at trafikantene på norske veier skal gis best mulige sikkerhetmessige forhold. I en slik sammenheng bør det vurderes innført et system med klassifisering og periodisk godkjenning av veinettet i Norge. Vil statsråden ta initiativ til at en slik ordning blir vurdert?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Jeg takker for svaret. Problemstillingen som er tatt opp i spørsmålet, dreier seg om hele veisektoren, ikke bare tunneler – veier, tunneler og broer. Da er det slik at det med dagens system er Statens vegvesen som stort sett står for kontroll og godkjenning. Klassifisering og periodisk ettersyn er et system vi kjenner fra andre sektorer, både fra luftfart og skipsfart – et system som medfører konsekvenser når feil og mangler avdekkes. Er det noen grunn for ikke å bruke slike systemer innenfor veitrafikken for å bedre sikkerheten på norske veier?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-01-10:
Jeg kan kanskje fjerne litt av undringen. Jeg skal gi honnør for rask reaksjon etter ulykken, men det kan ikke være overraskende for denne statsråden at Fremskrittspartiet i forbindelse med Nasjonal transportplan i 2004 og senest i finansinnstillingen høsten 2006 foreslo å opprette et trafikktilsyn for alle sektorene. Det ser vi selvfølgelig i sammenheng med de tilsynene som allerede finnes. Men vi ønsker at veisektoren spesifikt også skal ha et eget selvstendig og frittstående tilsyn. Jeg registrerer at alle partier har gått imot det tidligere. Underlig nok har representanter fra partiene Venstre og Høyre gått sammen om å fremme Fremskrittspartiets forslag, et forslag som de avviste senest i oktober i fjor. Men vi er jo glad for å få tilslutning, og vi håper det går fortere enn å måtte vente i to–tre år for å få det på plass. Derfor håper vi også at regjeringspartiene vil stille seg mer åpne til Fremskrittspartiets gamle forslag om å opprette et selvstendig tilsyn som også dekker veisektoren i Norge, for å skape større sikkerhet på veiene. Jeg håper statsråden vil være åpen for å vurdere en slik løsning.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-01-10:
Takk for nyttårshelsing som eg meir enn gjerne returnerer: Godt nytt år! Heldigvis vart ingen trafikant skadd av raset i Vestfold. Eg har no sett i gang gransking for å få klarlagt moglege årsaker og få forslag til eventuelle forbetringstiltak. Det vert gjennomført ulike kontrollar på vegnettet i dag. Statens vegvesen føretek inspeksjonar av trafikktryggleiken, såkalla TS-inspeksjonar, både for tunnelar, bruer og vegar. Det inneber at ein går gjennom vegnettet for å sjå på moglege forhold som kan vere farlege for trafikantane. Dessutan finst det avtalar med entreprenørar om forskjellige inspeksjonsrutinar for ulike vegelement. I tillegg er det sett spesielle krav for bruer og tunnelar som går fram av dei ulike handbøkene til Statens vegvesen om inspeksjonar og testing av utstyr. Elles er det utarbeidd rutinar for varsling om det vert oppdaga forhold som gjer at det er fare for skred og ras. Er faren stor, skal vegen stengjast med ein gong og ekspertar tilkallast. Dersom det skjer dødsulukker, trer Statens vegvesen sine ulukkesanalysegrupper – UA-grupper – i funksjon for å finne årsaka. Dei ser på kjøretøyet sin tilstand og på forhold på vegen som kan ha hatt betyding for ulukka. Om ulukka involverer farleg gods eller om det skjer alvorlege ulukker i ein tunnel, vil òg Statens havarikommisjon for transport på eige initiativ føreta ei uavhengig gransking. I tillegg fører brannstyresmaktene tilsyn med branntryggleiken i tunnelane. Dette går på testar, øvingar og rutinar for vedlikehald av utstyr. Etter krava til drift og vedlikehald av tunnelar skal ein føreta inspeksjonar av fjellet og av sikringsutstyret. Dette skal skje med intervall, avhengig av kor godt eller dårleg fjellet er på staden. Det er under etablering eit godkjenningssystem for tunnelar i tråd med tunneltryggleiksdirektivet. Det er lagt opp til at krava ikkje berre skal gjelde på det såkalla TERN-vegnettet, men på heile riksvegnettet. Etter dette systemet må planane for nye tunnelar tryggleiksgodkjennast før ein får lov til å starte bygginga. Deretter skal det ei ny tryggleiksgodkjenning til før tunnelen kan opnast for trafikk. For tunnelar som er opna for trafikk, er kravet at dei skal tryggleiksgodkjennast minst kvart sjette år. Tryggleiksgodkjenninga skal vere ein kvalitetskontroll på at dei nødvendige rutinane er følgde, og at det er dokumentert kva som er gjort, og kven som har gjort det. Eg vil vente på resultatet av granskinga av steinraset i Hanekleivtunnelen før eg vurderer om det er behov for ytterlegare krav til kontroll av vegnettet.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-01-10:
Eg har tidlegare sagt – og gjentek det i denne salen – at eg ikkje har teke stilling til kva for endringar i rammene til vegbygging, kontroll og tilsyn som eventuelt vert nødvendige i etterkant av raset i Hanekleivtunnelen. Granskingsutvalet, som eg har sett ned, skal levere rapporten sin allereie i midten av februar. Eg vil sjå den saka for seg. Den rapporten vil òg vere med som eit grunnlag for mi oppfølging og ein eventuell diskusjon om kva som skal gjerast vidare. Stortinget skal sjølvsagt få fyldig informasjon og få høve til å diskutere alle sider av saka. Det viktigaste for meg er at vi får endå større tryggleik. Om svaret er eit tilsynsorgan, vil eg ikkje ta stilling til no. Det undrar meg at Framstegspartiet allereie har konklusjonen klar. Det kan slik sett vere nyttig å få vete kor stort byråkrati ein ser føre seg å byggje opp for å ha tilsyn med heile 90 000 km med vegar og fleire enn 1 000 tunnelar. Det vil vere eit ganske stort byråkrati me då må byggje opp. Me treng faktisk tid til å vurdere om det er rette måten å bruke pengane på.