Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2010-11-16:
Den 16. juni 2008 ba de nordiske utenriksministrene tidligere statsråd Thorvald Stoltenberg om å legge fram forslag til styrking av det nordiske samarbeidet om utenriks- og sikkerhetspolitikk. Utenriksministrene oppnevnte samtidig to kontaktpersoner hver som skulle bistå Stoltenberg i dette omfattende og viktige arbeidet. Stoltenberg og hans medarbeidere foretok flere rundreiser til de nordiske hovedstedene og hadde samtaler med politikere fra regjeringspartier og fra opposisjon, og med et bredt utvalg av fagfolk. Den 9. februar 2009 forelå det en omfattende rapport, som ikke var så enormt stor i sidetall, men som likevel var omfattende i forhold til den «bestillingen» som utenriksministrene hadde gitt Thorvald Stoltenberg. Rapporten inneholdt 13 meget presise og viktige punkter som jeg føler meg sikker på kan bli av stor betydning for det framtidige nordiske samarbeidet. Rapporten har senere blitt grundig behandlet av de nordiske utenriksministrene og nordiske ministre med ansvar for beredskaps- og redningsspørsmål. Saken har også stått sentralt i Nordisk Råd, og det har vært tema hos Foreningen Norden. Da jeg nylig deltok i Nordisk Råds sesjon på Island, opplevde jeg et meget stort engasjement knyttet til Stoltenberg-rapporten, og jeg registrerte stor vilje til å komme videre med det arbeidet som skisseres i rapporten. Jeg er klar over at det er den norske regjering og vår utenriksminister som har det største trykket på denne saken, men jeg føler at det er stor vilje til handling hos alle de nordiske land. Nordisk Råd har i de siste årene behandlet spørsmål knyttet til flere av punktene i Stoltenberg-rapporten. Nordisk Råd har i sine drøftelser tatt hensyn til de endringer som et utvidet sikkerhetsbegrep har ført med seg etter at den kalde krigen var slutt. I denne sammenheng har man drøftet både globale sider av saken og spørsmål om samfunnssikkerhet og tradisjonelle militære spørsmål. Jeg tror vi kan slå fast at det både er et ønske og et behov for et tettere nordisk samarbeid, og at det som eventuelt hindrer dette, må kunne ryddes av veien så snart som mulig. Det faktum at vi har nordiske land som ikke er med i NATO, og andre som ikke er med i EU, bør ikke være noe hinder. Vi er nordiske, gode naboer uansett. Spørsmålet er likevel knyttet til hvor stor viljen er til et slikt samarbeid når det skal tas stilling til de helt konkrete tiltakene. Min hensikt med denne interpellasjonen er selvfølgelig å få svar på de spørsmål jeg har reist, og som opptar meg. Samtidig tror jeg det er viktig å fokusere mer på dette emnet, og jeg tror det kan være nyttig å få en debatt og gode innspill fra flere stortingsrepresentanter som er engasjert i dette viktige temaet. Jeg ser klart at Stoltenberg-rapportens forslag er store og kompliserte og krever tid og innsats fra mange, men desto viktigere er det å holde trykket oppe hele tiden. Jeg skal ikke i dette innlegget forsøke å prioritere mellom de 13 punktene som er skissert i rapporten, og som alle er svært viktige, men jeg vil framholde det jeg tror er det som haster mest, og som det snarest må finnes omforente løsninger på. Dette er spørsmål jeg før har framhevet både i Stortinget og i forskjellige nordiske sammenhenger. Dette er knyttet til klimaendringene og til de raske endringene vi nå ser skjer som følge av disse forandringene i naturen. Punkt 3 i Stoltenberg-rapporten omhandler havovervåking og arktiske spørsmål. Det blir foreslått at det etableres et nordisk system for overvåking og varsling i de nordiske havområdene. Systemet skal som utgangspunkt være sivilt og rettet mot overvåking av havmiljø, forurensning og sivil trafikk. Rapporten viser til at landene forvalter store havområder, men med klimaendringene og issmeltingen vil disse områdene bli mye, mye større. I kjølvannet av dette vil det bli stadig større aktivitet i de nordlige havområdene. Nye isfrie områder vil åpne for nye skipsruter mellom Europa og Stillehavet via arktiske farvann, og vi vil se økt olje- og gassaktivitet. Jeg registrerer nå en mer omfattende debatt om mulig økt olje- og gassproduksjon i nordområdene, men det er lite fokus på den økte skipstrafikken i nordområdene og det dette kan medføre av fare for ulykker og forurensning. La meg si det slik: Jeg er ikke så bekymret for hva en økt olje- og gassproduksjon vil føre med seg i nord av negative forhold, men den skipstrafikken som allerede er der, og som vil vokse kraftig i tiden som kommer, bør bekymre flere enn meg, dersom det ikke snarest kommer på plass mer overvåking og beredskap. Jeg vil påstå at faste olje- og gassinstallasjoner på langt nær representerer en så stor forurensningsfare som de skip som trafikkerer med forskjellige typer last, og som det stadig blir mer av i mange nye områder. Vi må jo også kunne innrette oss slik at vi på en forsvarlig måte kan utnytte de mulighetene som åpner seg for ny næringsaktivitet og bosetting i nordområdene. Vi må med andre ord kunne ha to tanker i hodet samtidig. Jeg vil berømme de initiativer som regjeringen allerede har tatt i denne sammenheng, bl.a. gjennom oppbyggingen av kompetansen i Tromsø. Jeg vil også framheve etableringen av det helhetlige overvåkings- og informasjonssystemet BarentsWatch som nå er på gang, og som skal ha sin driftsorganisasjon i Tromsø når det gjelder den åpne delen. Etter det jeg forstår, vil en oppstart skje om vel ett år. Og etter det jeg forstår, skal et lukket operativt system utvikles parallelt og knyttes til sjøtrafikksentralen i Vardø. Jeg synes dette er meget gode tiltak, men igjen vil jeg bemerke at dette er noe som haster, og som ikke må utsettes for store forsinkelser i tiden som kommer. Knyttet til dette ene punktet i Stoltenberg-rapporten er også flere andre punkter i den samme rapporten, som samlet vil danne en helhet som vil bety større trygghet for liv og helse, og som kan ivareta miljøet på en meget god måte. Jeg ser fram til utenriksministerens svar og til den påfølgende debatten om denne meget viktige rapporten, som i så stor grad fokuserer på vår framtid.