Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2010-03-11:
Først vil jeg få takke interpellanten for å ha løftet dette temaet inn til debatt. Dette må for en politiker være en mye mer behagelig og inspirerende form for politisk håndverk enn å drive cowboyagitasjon i diverse medier med krav om rettet avliving av annenmanns buskap. Det er derfor med oppriktighet jeg takker interpellanten for denne muligheten til å debattere en flott næring og rammene rundt denne, og ikke minst et stort og alvorlig problem. Reindriftsnæringen, som andre primærnæringer, driver en vanskelig balansekunst for å finne plass i dagens moderne samfunn, et samfunn der man kan hevde at vår formue beregnes av det som sitter mellom ørene på oss og ikke primært av hvor mange merker man kan sette i ørene på det man eier – et samfunn der man i større og større grad mister kunnskap om det å leve i og av naturen. I dette bildet blir interpellantens tema enda viktigere. Her vises det til eksempler der to næringer som på mange måter er under samme krysspress, kommer i konflikt med hverandre. Statsråden har tidligere engasjert seg på forbilledlig måte i konflikten mellom reindrift og bønder i Alta. Og ved sin tilstedeværelse markerte han alvoret i situasjonen. Han var også klar på at det beste var å løse dette lokalt. Så langt alt vel. Så er det mitt inntrykk at man mister litt interessen for problemet. I resten av Finnmark fylke opplever man også konflikter rundt reindriften. I mange saker framholdes også at antallet rein er for høyt. Vi har eksempler på at sauebønder opplever større og større tap til rovdyr. På Varangerhalvøya opplever man nå at det er rein til stede hele året og i større og større antall. På grunn av problemer med å finne beiteland går man bort fra å flytte deler av flokken fra sommer- til vinterbeite. Dette igjen medfører et større trykk på sommerbeitene med fare for beiteskader og dårligere kvalitet på kjøttet. Antallet rovdyr som jerv og gaupe øker også når det blir større tilgang på mat hele året. Dette igjen skaper problemer for både jordbruks- og reindriftsnæringen. Det er også store diskusjoner mellom de forskjellige reinbeitedistriktene. Noen driver godt med strukturerte flokker, og henter på den måten ut et godt levebrød samtidig som de leverer et flott produkt som de kan få godt betalt for. Disse distriktene kan vise til høy slaktevekt, lønnsom drift og en lite konfliktfylt hverdag. Så har vi andre eksempler med distrikter med for store flokker, som kan vise til veldig lav slaktevekt. Dette kan skyldes ordninger med for mange drivere. Det kan skyldes drivere som egentlig ikke er drivere, men som har en sidaandel likevel, eller det kan skyldes den gamle tanken om at et høyt antall dyr er et godt bilde på god egenkapital. Fra næringen hevdes det at gjennomsnittlig slaktevekt på kalvene kan gi et veldig greit mål på forholdet reintall kontra beiteland. Når man da ser at gjennomsnittlig slaktevekt kan variere fra 12 til 24 kg i de forskjellige distriktene, aner man kanskje at her er det ting man bør se nærmere på. Det å øke tilskuddet for å slakte kalv hevdes å være en treffsikker måte å få ned reintallet på. Her kan innsatsen økes betydelig hvis man vil ta problemene på alvor. I gjeldende landbruksmelding bruker man om reindriften et begrep som heter «kulturell bærekraft». Reindriftsnæringen skal drives innenfor rammen av økonomisk, økologisk og kulturell bærekraft. Når omgivelsene og rammefaktorene endrer seg stadig raskere, kan dette med kulturell bærekraft fort bli et tveegget sverd. Høyre mener det er på høy tid å se på reindriftsnæringen i forhold til dagens virkelighet. Derfor fremmet vi i opposisjonen i forbindelse med årets budsjett forslag om en egen reindriftsmelding. I en melding vil det være naturlig å drøfte spørsmål om struktur på næringen, antallet utøvere, eierform og i hvor stor grad man skal være engasjert i næringen for å få delta. Det er beklagelig og for reindriften, frykter jeg, skadelig at regjeringspartiene ikke er villig til å ta næringen så alvorlig at de følger oss i dette. En varslet landbruksmelding kan fort bli så stor at vi mister reindriften av syne. Hvis statsråden tar reindriften så alvorlig som det her sies, bør den få sin egen stortingsmelding.