André Oktay Dahl (Høyre), 2010-03-25:
Da Stortinget behandlet budsjettet i fjor, uttalte justisministeren følgende: «Stortinget er i dag invitert til å ta stilling til en historisk satsing når det gjelder kampen mot kriminalitet. Det er det største justisbudsjettet som vi noen gang har vedtatt, og den veksten vi står overfor, særlig når det gjelder politiet, må vi langt tilbake for å finne maken til.» VG har også meldt at politiet må ha minst 360 vakanser i år som følge av at 180 mill. kr er flyttet fra politidistriktene til en sentral IKT-satsing – tall som Regjeringen på det sterkeste har tatt avstand fra. Dette har Regjeringen hatt flere måneder på seg til å avkrefte, og hvis det ikke stemmer, hva er korrekt? Hvor mange vakanser vil politiet ha i sine vaktlister i år? Når statsråden evner å detaljregulere antall stillinger til f.eks. Østfold, antar vi at man på tilsvarende måte kan svare på dette. Regjeringen har gjentatte ganger uttalt, også på Regjeringens hjemmesider, at i 2009 og 2010 vil politiet styrkes med 1 100 årsverk. Da jeg og Høyres partileder, Erna Solberg, stilte statsministeren spørsmål om dette i spørretimen for noen uker siden, svarte statsministeren at han synes det er viktig å bekjempe kriminalitet. Det synet er, for å si det slik, ikke spesielt oppsiktsvekkende, men spørsmålet dreide seg altså om antallet ansatte i politiet. Kan statsråden her i dag avklare om vi får 1 100 flere nye årsverk i 2009 og 2010? Det håper vi å få svar på. Og ikke minst: Visste man ikke ved budsjettfremleggelsen at behovet for midler til IKT i politiet kom til å bli satt opp mot midler til nyansettelser? Da denne interpellasjonen ble stilt, hadde vi et lite håp om at situasjonen hadde vært bedre i dag, og at mediene hadde overdrevet. Dessverre har den siste måneden vist det motsatte. Vi ser at politihelikopteret blir satt på bakken i påsken og også senere. Dette skulle gå på eget budsjett etter avtale med Justisdepartementet. Nå må Oslo politidistrikt kjøpe det for 30 mill. kr selv. Det oppfattes av Oslo-politiet og deres tillitsvalgte som et klart avtalebrudd. Dette medfører også at driftsbudsjettet blir halvert, og at man ikke får døgnkontinuerlig beredskap, dvs. en nedbygging av helikoptertjenesten. Dette går også ut over motivasjonen til mannskapet, som også er attraktive på det sivile markedet. Fra Høyres side frykter vi, når vi først er inne på årstidene, for sommerbemanningen i politiet. For hvordan skal f.eks. politidistriktene ha midler til å ansette sommervikarer, når det ikke er midler nok til å fylle vaktlistene resten av året? I VG 21. februar 2010 meldes det om at nyutdannede politibetjenter må melde seg på Nav fordi det ikke er lønnsmidler til å ansette disse. I Asker og Bærum politidistrikt må man redusere med 50 stillinger. Det meldes fra flere steder om at man må nedprioritere ordenstjeneste, og det varsles at flere stillinger vil bli holdt vakante mot sommeren. I svarinnlegget til statsråden vil jeg tippe at statsråden kommer til å si at opptaket til Politihøgskolen var for lavt en stund, og at DNA-reformen er en suksess. At opptaket til Politihøgskolen var lavt en stund, er det ingen tvil om. Der har vi alle et felles historisk ansvar. Man startet med opptrapping under Bondevik II-regjeringen, og denne regjeringen har, fortjenstfullt nok, økt opptaket betraktelig – hele veien med Høyres støtte. Men første bud må være at det er jobb til alle disse nyutdannede politifolkene, som ble lovt og garantert jobb i fjor. 460 studenter er nå på vei ut i det uvisse. Flere studenter ser på alternative steder å jobbe, som f.eks. Forsvaret. Vi har vært i kontakt med flere på Politihøgskolen som er frustrerte, og vi er gjort kjent med at flere studenter, f.eks. i Hedmark, flytter hjem til sine foreldre og melder seg hos Nav. Apropos Hedmark: Jeg håper at vi også kan få en bekreftelse fra statsråden på om man har lagt operativ grensekrim på is eller ikke, som enkelte polititjenestemenn melder til oss. Høyre har vært opptatt av økt opptak på Politihøgskolen, men vi har også vært opptatt av at man ikke skal lempe på kvalitetskravene. Vi ser nå at det oppstår konflikter mellom dem som har blitt kvotert inn, og andre studenter, og de fysiske kravene har blitt nedjustert. I forhold til hva man får ut i andre enden, kan det være grunn til å utfordre statsråden på kvaliteten på alle dem som er våre kommende politifolk. Gjennom hele vinteren har vi hørt fra samtlige politidistrikter at mangelen på varetektsplasser er så prekær at mistenkte for alvorlig kriminalitet slippes fra varetekt, rett og slett fordi det ikke er varetektsplasser å oppdrive. Statsråden har gjennom hele sin virketid vært opptatt av å redusere soningskøen, men spørsmålet er om det er skjedd til en pris som de ansatte har betegnet som «århundrets profesjonsdrap». Belegget i norske fengsler har vært svært høyt – til tider nær uforsvarlig høyt. Over tid har det vært krevende for innsatte og ansatte, og varetektskapasiteten har naturlig nok blitt preget av det. Vi vet at det plasseres folk i åpen soning, fordi f.eks. Oslo fengsel er fullt, og man vil frigjøre varetektskapasitet til politiet. På denne bakgrunn fremstår det som litt merkelig at man gjerne tar æren for reduserte soningskøer, men ikke det samme ansvaret for en uholdbar varetektssituasjon. I Aftenposten 22. februar 2010 vises det til at Norge grunnet manglende varetektskapasitet gjentatte ganger har fått kritikk av FN og Europarådet for bruk av glattcelle. Det er noe å tenke på. Flere har påpekt at det råder et prosjekttyranni i politiet, og at den politiske overstyringen av politiet gjør at man i sum kommer dårligere ut. Det er grunn til å stille tilsvarende spørsmål knyttet til styringen av politietaten som til den diskusjonen man har hatt når det gjelder øremerking av midler f.eks. i kommunesektoren. Veldig mange politifolk opplever en politisk detaljstyring fra toppen som rent ut hindrer dem i å gjøre en så effektiv jobb som de kunne ha gjort. Når f.eks. justisministeren forsøker å detaljregulere hvor mange stillinger som skal ligge hvor, er det nesten grunn til å lure på hva man egentlig har Politidirektoratet til. Misforstå meg rett: Høyre er for et direktorat som styrer landets 27 politidistrikter og spesialenheter, men er altså bekymret for at det politiske behovet for å sette noen politiske vimpler rundt omkring faktisk bidrar til mindre effektiv bruk av midler og et dårligere resultat til slutt. Vi politikere bør ta inn over oss den kritikken som har kommet fra f.eks. Riksrevisjonen. På ulike måter – enten det er posisjon eller opposisjon – pådytter vi politiet hundre oppgaver og vil at alt skal prioriteres, men betaler for femti, og lar i mange tilfeller politiet stå alene om å foreta de prioriteringene vi ikke gjør. Vi vet at befolkningen de siste årene har økt med 300 000, mens det i samme periode i realiteten har vært null vekst i antall operative polititjenestemenn. Som eksempel på økningen i arbeidsoppgavene kan man se på utlendingssakene som har økt med 150 pst. i de fleste distriktene. I Sør-Trøndelag f.eks. melder PF at denne saksmengden har økt fra 7 000 i 2002 til 17 000 i fjor. Summen av alt det som har skjedd, er at vi over tid har fått et politi som til dels er lammet. Det finnes veldig mange eksempler på godt politiarbeid, men det finnes veldig få eksempler på at vi politikere har klart å gi midler til politiet i forhold til de oppgavene vi pålegger dem på ulike måter. Det toppet seg nylig da man altså ble tvunget til å ta det som må sies å være et håpløst valg: IKT-satsing satt opp mot antall ansatte og jobber til dem man har garantert jobb til, som er nyutdannet fra Politihøgskolen. Da er spørsmålet: Når gir «tidenes satsing på politiet», som Regjeringen og statsråden har betegnet de siste årene som, et synlig resultat i form av økt oppklaring og faktisk å være en sektor som er i ro, der man føler at den jobben man gjør, verdsettes på en god nok måte?