trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Det er fint at kunnskapsministeren i alle fall kan svare på spørsmålet mitt. «Nordmenn liker å se at skogen er grønn og havet blått, spesielt sammen med familien vår på søndager. Søndagsåpne butikker er nedfelt i regjeringsplattformen til Høyre og Fremskrittspartiet, og var en het potet under lokalvalgkampen i 2015. Med massive protester fra folk og kommunestyrer fra nord til sør ville regjeringen trumfe gjennom søndagsåpne butikker til tross for opprop landet rundt. Nå er det stille. Kan statsråden nå garantere at hun ikke vil tillate søndagsåpne butikker?»
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Takk for svaret. Jeg registrerer at statsråden ikke vil garantere at man ikke vil tillate søndagsåpne butikker. De aller fleste som jobber i varehandelen, er kvinner, og mange jobber der ufrivillig deltid. Om det blir søndagsåpent, er det hovedsakelig disse kvinnene det går ut over, og hverdagen deres blir vanskeligere. Det blir vanskeligere å kombinere arbeidsliv og familie, og kvinnene er de som må betale den høyeste prisen. Regjeringen går altså i bresjen for den ideologiske friheten til å få lov til å fylle opp handleposen med nye klær på en søndag, men man tar ikke inn over seg den friheten de 350 000 som er ansatt i varehandelen, trenger for å være sammen med familien på søndager. Er ikke statsråden enig i at det er kvinner som vil bli hardest rammet hvis man tillater søndagsåpne butikker?
Karianne O. Tung (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Siden det er kunnskapsministeren som svarer på dette spørsmålet, har jeg lyst til å ta inn et annet perspektiv. Når man tidligere har diskutert denne saken, har man ofte skjøvet studentene foran seg. Regjeringen har sagt at det er fint at studentene har hatt muligheten til å tjene noen ekstra kroner også på søndager. SSBs tall viser at seks av ti studenter jobber ved siden av studiene. Mitt spørsmål til kunnskapsministeren i denne saken er: Hva vil statsråden si til f.eks. NTNU-studentene i Trondheim, som med regjeringens politikk er nødt til å tilbringe flere timer bak kassen på f.eks. Obs på City Syd enn de har anledning til å tilbringe på lesesalen på Gløshaugen?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-11-09:
«Fra 1. januar 2017 vil fiskeindustrien måtte forholde seg til en kraftig økning i byråkrati og rapportering. Vil statsråden sørge for at de varslede skjerpingene av journalføringspliktene etter landingsforskriften ikke iverksettes fra 1. januar 2017?»
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-11-09:
Eg er veldig overraska over kor store ord ein går inn med i denne diskusjonen. Sjølvsagt er ein for ressurskontroll. Det må ein løysa når ein rapporterer på båten og på kaikanten. Det fiskeriministeren her legg opp til, er at ein undervegs i behandlingsprosessen gjennom fabrikken eller mottaket skal registrera og melda til myndigheitene omtrent kvar gong ein tek i fisken. Eg har besøkt og snakka med Pelagia, med Fonn, med Sirevaag – ei rekkje bedrifter, og dei ristar på hovudet over det som her er føreslått. Det seier sitt når ein skryter av at viss ein tek mot mindre enn 200 kilo i veka, skal ein sleppa unna. Eg meiner at sjølv om det er gjort endringar, må fiskeriministeren sjå at dette er ei av tidenes byråkratiseringar av norsk fiskeindustri, og eg spør om det framleis står ved lag at det skal gjennomførast.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2016-11-09:
Det er rett som det blir sagt, at det er Stortinget som stiller spørsmål, og det er ingen tvil om at det er gjort endringar undervegs. Men når utgangspunktet er så ille, nyttar det ikkje å småflikka på det. Jo, ein må ha kontrollar på kaia og på båten, og det har ein i dag, og ein kan ha hyppigare kontrollar enn i dag. Men fiskeriministeren har som utgangspunkt at alle er skurkar, og at det einaste alternativet då er å kontrollera alle. Nei, me treng ikkje kontrollera alle. Men me kan heller ikkje spara Fiskeridirektoratet for arbeid og så senda heile byrda over til fiskeindustrien – store som små. Eg har møtt ei rekkje bedrifter, og eg ønskjer å møta fleire. Men det er tydelege signal ein har fått: Dette er ei av dei største byråkratiseringane som norsk fiskeindustri har opplevd. Det kjem med ein fiskeriminister frå Framstegspartiet som i tillegg står i Stortinget og heilhjerta forsvarer det, og då er mitt spørsmål: Kva har skjedd med antibyråkratipartiet Framstegspartiet?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
Jeg registrerte i går at lederen i næringskomiteen, representanten Pollestad, har vært på hjemmebane og drevet valgkamp og brukt voldsomme ord og uttrykk om det som går på ressursregistrering, for det er det landingsforskriften handler om. Da vi tok over i regjering i 2013, lå det også en rapport på bordet som viste at det var fare for omfattende juks innenfor fiskeri. Derav kom starten med denne forskriften, som rett og slett er en ressursregistrering. Så blir jeg litt i tvil – når jeg hører representanten Pollestad på NRK – om hvorvidt Senterpartiet er kjent med prosessen som har gått over to år, og hvilke tilpasninger denne regjeringen har gjort etter møter og dialog med næringen. Vi har gjort omfattende tilpasninger. Dette er altså en forskrift som er nødvendig for at vi i fellesskap skal ha en registrering av våre felles ressurser. Det trodde jeg Senterpartiet var opptatt av, men slik jeg tolker det nå, vil Senterpartiet ikke ha kontroll på ressursene våre – ingen ressursregistrering – og i tillegg ønsker Senterpartiet fritt fiske for båter under 11 meter. Det er for meg useriøst. Det er klart at når vi har 220 000 landinger per år, tror jeg det er riktig at vi får en ressursregistrering, og det er vi i ferd med å få på plass. Det er fortsatt slik at undertegnede har en dialog med næringen. I forrige uke hadde jeg et møte med Sjømat Norge, og det er fortsatt nødvendig med tilpasninger. Jeg kan gjerne ta denne listen som går på tilpasninger som er gjort, og der vi har imøtekommet næringen, bl.a. har omsetning på under 2 mill. kr fått en forenkling. Hvis du fisker 200 kilo i uken, er du unntatt. Vi har gjort tilpasninger i form av en prøveordning for artsfordeling. Vi har laget en dispensasjonsordning for mindre mottak vedrørende seddelskriving. Slik kan jeg fortsette. Listen er veldig lang, men det er nettopp det som er viktig. Når man skal ha på plass den typen ressursregistrering, som jeg tror det er et stort politisk flertall for, er det viktig at man har en dialog med næringen hele veien, og det har jeg hatt gjennom hele året. Det har man hatt siden forskriften lå på bordet i første runde. Den dialogen videreføres. Det er klart at alle disse tilpasningene er for at man på sikt skal forenkle. Det kan ikke være slik at Senterpartiet ønsker at det skal stå en kontrollør på kaien på hvert eneste mottak under 220 000 landinger 24 timer i døgnet 7 dager i uken. Det kaller jeg misbruk av midler.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
Det er fortsatt slik at fiskebåten rapporterer. Det er slik at man kontrollerer på kaia. Og mitt spørsmål blir nærmest – selv om jeg vet at det er Stortinget som stiller meg spørsmål: Hva er det Senterpartiet faktisk ønsker seg? Ønsker man at det skal stå en kontrollør på kaia 24 timer i døgnet, sju dager i uken, for å kontrollere? Det er det interessant å få svar på. Dessuten, når man tenker på journalføring og seddelføring, er det gjort unntak underveis. Man har på flere punkter kommet næringen i møte med hensyn til seddelføring og ferdigproduktet, med skilling av fangst, med sluttføring når det gjelder tørrfisk, klippfisk osv. Det er gjort mange tilpasninger på dette området. Det synes jeg – med respekt å melde – at lederen i næringskomiteen kanskje kunne ha oppdatert seg på.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2016-11-09:
Jeg har nå brukt to runder på å fortelle at jeg har justert denne forskriften til mye større grad av forenkling for næringen – nettopp i møte med næringen. Jeg har fortsatt dialog med næringen. Det kan fortsatt være forenklinger her som jeg ikke har oppdaget ennå, men som jeg kanskje kan justere på plass. Dessuten synes jeg det er veldig interessant at Senterpartiet er så voldsomt opptatt av byråkrati innenfor fiskeri, noe jeg ikke tror vil øke. Det vil skje med Senterpartiets forslag om fritt fiske for båter under elleve meter. Da vil vi få et omfattende byråkrati og manglende kontroll av våre felles ressurser. Men hvis Senterpartiet hadde vært like opptatt av byråkratiet innenfor landbruket som de nå plutselig er innenfor fiskeri, kunne vi fått en interessant diskusjon.
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
«I de årene denne regjeringen har hatt ansvar, har vi blant annet opplevd generalstreik, at funksjonshemmedes foreninger trakk seg fra utvalgsarbeid, og at man har møtt på stor motstand fra fagorganisasjoner som mener seg ikke hørt, blant annet når det gjelder arbeidsledigheten. Gjennomgående fremstår det som om regjeringen har en manglende vilje til å lytte til fagorganisasjonene er bevisst politikk. Hva skyldes denne manglende vilje til samarbeid?»
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg hører lista er lang, og jeg tror også det er en lang liste med eksempler på ikke å ha lyttet til fagbevegelsen. Det å lytte og samarbeide handler ikke om å ha statistikk over møter. Det handler om noe som er viktig for Arbeiderpartiet, og det er å utvikle ny politikk i samarbeid med de berørte partene. Det er noe som skaper nye og bedre løsninger, og det er noe som bygger tillit og reduserer konfliktnivået. Vi har hørt eksempler i dagens spørretime som omhandler nettopp det manglende samarbeidet og den manglende samhandlingen som vi har mange eksempler på fra regjeringas side. Ser arbeids- og sosialministeren at regjeringas manglende vilje til reelt samarbeid kan skape unødvendige konflikter?
Kari Henriksen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg ser at på enkelte områder er det – heldigvis, sier jeg – samarbeid om viktige strukturer i norsk politikk, men vi har eksempler som førte bl.a. til generalstreik, og forløperne for det var endringer i abortloven. Vi har omlegging av fiskerikontor hos oss, der tillitsvalgte ikke hadde hørt noen ting om strukturendringen. Vi har endringer i domstolstrukturen som ble foreslått på Justisdepartementets område, og som skulle foretas uten at det var konsultert med fagorganisasjonene og de tillitsvalgte. Vi har Universitetet i Agder – en finansieringsordning ble lansert som ny finansieringsstruktur for undervisningssektoren, men universitetet var ikke engang spurt om en endring i grunnleggende finansiering av universitetet. Vi har arbeidsmiljøloven, 70-årsgrense, permitteringsregler og midlertidige stillinger. Byråkrativekst og ekspertfokus synes å være viktigere for regjeringa enn kontakt med fagbevegelsen.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Regjeringen er opptatt av å legge til rette for et organisert arbeidsliv og et velfungerende trepartssamarbeid. Regjeringen vil ha dialog med alle organisasjonene i arbeidslivet. Dette følges også opp i departementenes arbeid med konkrete saker og gjennom den dialogen som føres med partene i arbeidslivet på ulike områder. Regjeringen har et bredt samarbeid med partene i arbeidslivet, bl.a. gjennom Regjeringens kontaktutvalg og Arbeidslivs- og pensjonspolitisk råd. Som arbeids- og sosialminister møter jeg jevnlig hovedorganisasjonene i arbeidslivet i formelle og mer uformelle sammenhenger. Jeg opplever at det er en gjensidig vilje til å lytte til hverandre. For regjeringen er det en bevisst politikk å invitere til samarbeid og høre partenes syn. I 2014 inngikk regjeringen og partene i arbeidslivet en ny avtale om inkluderende arbeidsliv. Vi lyttet til partenes innspill og ble enige om å gjennomføre forenklinger i virksomhetenes oppfølging av sykmeldte. Myndighetene og partene har gjensidig forpliktet hverandre til å satse mer på forebygging og inkludere flere i arbeidslivet. Vi jobber sammen med partene om utarbeidelsen av ny offentlig tjenestepensjon. I 2015 la regjeringen fram strategien mot arbeidslivskriminalitet, som ble utarbeidet i tett dialog med hovedorganisasjonene. I januar 2016 avholdt vi et toppmøte mellom statsministeren og partene. Strategien følges videre opp bl.a. i Regjeringens kontaktutvalg. Før sommeren inngikk vi en samarbeidsavtale med partene om å etablere et hurtigspor inn i arbeidslivet for flyktninger som står nært arbeidslivet. Og regjeringen vil også invitere partene inn i et arbeid i oppfølgingen av Arbeidstidsutvalget. Myndighetene, fagorganisasjonene og arbeidsgiverorganisasjonene har et særlig tett samarbeid i utsatte bransjer hvor det er høy risiko for useriøse arbeidsforhold og arbeidslivskriminalitet. Som under alle regjeringer vil det være saker hvor det er uenighet. Partene i arbeidslivet vil i flere tilfeller også ha ulike syn seg imellom. Regjeringen kan komme til å gjøre andre prioriteringer enn det organisasjonene ønsker, men slik uenighet truer ikke den grunnleggende viljen til samarbeid som preger det norske arbeidslivet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Jeg er helt uenig i det premisset. Listen jeg ramset opp, var ikke en statistikk over gjennomførte møter. Det var en presentasjon av ulike samarbeidsområder der vi kom til enighet om viktige politikkområder innenfor arbeidslivet. Inkluderende arbeidsliv – IA-avtalen – er ett område, arbeidet mot arbeidslivskriminalitet er et annet område der vi i fellesskap har kommet fram til løsninger der partene på ulike områder forplikter seg til å gjøre sin del av oppgaven for å løse felles utfordringer. Vi arbeider nå med offentlig tjenestepensjon. Partene sitter sammen for å finne en god, ny offentlig tjenestepensjon, for å gjøre resten av den jobben man ikke fikk ferdigstilt i forrige runde. Så igjen: Dette handler ikke om statistikk over gjennomførte møter. Dette er reelle politiske diskusjoner myndighetene og partene imellom hvor vi skal finne gode løsninger til felles beste. Man blir ikke enige om alt, men det at man ikke er enige, behøver ikke bety at man ikke har lyttet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Felles for disse sakene er at det har vært ulikt syn på hvordan de skal løses. Flere av dem er på andre områder enn mitt også. Mye av den uenigheten eller uroen som oppleves ute, kan også skyldes at man er uenig i politiske vedtak som er fattet her. Jeg husker selv at da man skulle flytte statlige tilsyn ut fra Oslo, var det mye støy, mye bråk, også blant de ansatte. Stortinget ønsket den gangen å flytte ut statlige tilsyn ut fra hensyn som Stortinget mente var viktige. Tilsvarende kan man si også om høyskolereformen, politireformen og kommunereformen. Der er det også andre hensyn som har vært viktige, bl.a. for denne sal. I disse dager sitter Stortinget og behandler en stortingsmelding om Nav, der hele utgangspunktet mitt er å delegere ansvar og myndighet nedover i organisasjonen. Jeg håper at Stortinget er med på det. De ansatte selv ønsker det, og jeg håper at Stortinget slutter seg til det som blir lagt fram der.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Når det gjelder arbeidet med en reform av yrkesskadeområdet, viser jeg innledningsvis til at det i dag er to ordninger på yrkesskadeområdet for samme formål. Det er folketrygdlovens særregler som håndheves av Arbeids- og velferdsetaten, og det er yrkesskadeforsikringsloven som håndheves av arbeidsgivers forsikringsselskap. Formålet med ordningen er å sikre arbeidstaker full erstatning ved yrkesskader og yrkessykdommer. Etter at Yrkesskadeutvalget framla sin utredning i 2004 ble det i mange år framover arbeidet med en reform av yrkesskadeområdet, hvor siktemålet var å samle dagens to ordninger både lovmessig og organisatorisk. Gjennom disse årene utredet departementet flere mulige alternativer, og saken var på høring flere ganger – tre ganger tror jeg den var ute på høring. Et foreløpig resultat av dette arbeidet var framleggelsen av Prop. 193 L for 2012–2013 høsten 2013, like etter valget. I proposisjonen ble det lagt fram forslag til ny lov om arbeidsskadeforsikring med materielle regler for rett til erstatning ved arbeidsskade. Det ble også gitt en omtale av hvordan området er ment organisert og administrert. Proposisjonen bygget på at det opprettes en uavhengig enhet i offentlig regi – en arbeidsskadeenhet – som skulle behandle og avgjøre krav om erstatning etter ny lov. Yrkesskadeområdet kunne etter mitt syn vært organisert smidigere enn det som er tilfellet i dag. Samtidig er jeg av den oppfatning at dersom en skal foreta en grunnleggende omorganisering av yrkesskadeområdet, bør dette innebære en klar forbedring sammenlignet med dagens system. Videre mener jeg at en omlegging av yrkesskadeområdet bør ha bred tilslutning fra partene i arbeidslivet, som yrkesskadeordningen i realiteten er til for. Uten en slik tilslutning vil en eventuell ny ordning ikke bli tilstrekkelig robust til å kunne stå seg over tid. Jeg registrerer at det i arbeidet med denne saken har vært vanskelig å oppnå enighet med partene om en omforent løsning. Det har vært nedlagt et omfattende utredningsarbeid i denne saken uten at man har kunnet finne fram til en framtidig løsning som det har vært mulig å enes om. Etter mitt syn er det i denne sammenheng også grunn til å påpeke at dagens yrkesskadeordninger, tross visse svakheter, i all hovedsak fungerer etter hensikten og formålet med ordningen. Avslutningsvis viser jeg til at det i premisset for spørsmålet er vist til en konkret sak hvor en ung litauer i 2013 ble skadet under arbeid i Norge. Det er imidlertid ikke gitt at denne saken ville fått et annet utfall, selv om vi på det tidspunktet hadde hatt en ny yrkesskadeordning i stedet for dagens to ordninger, for her kommer EØS-regelverket inn.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Det er vanskelig å skulle kommentere en enkeltsak som jeg ikke kjenner detaljene i, men så vidt jeg har forstått, er det ulike regler når man er utsendt arbeidstaker fra EØS-området i henhold til EØS-avtalen. Er man utsendt arbeidstaker, er det de hjemlige forsikringsordningene og trygdeordningene som gjelder. Hvorvidt denne personen var utsendt eller ikke, kjenner ikke jeg til, men det er ulikt regelverk som knytter seg til det, og derfor er det, slik jeg også sa i mitt første svar, usikkert hvorvidt en ny lov ville ha endret på realitetene i denne saken. Jeg tror vi er enige om at det er viktig at vi har gode yrkesskadeordninger som ivaretar arbeidstakerne i denne type situasjoner. Det som var saken når det gjaldt forslaget til ny lov, var at det var stor uenighet om hvordan dette skulle se ut – partene var uenige seg imellom. Det som regjeringen Stoltenberg la fram, var, så vidt jeg kan gjøre rede for det, en videreføring av gjeldende rett. Verken finansiering eller organisering var avklart – mye arbeid gjensto.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Jeg synes det er interessant å høre representanten Christoffersen snakke om gjennomføringskraft, når det hennes egen regjering – etter tolv års arbeid – la fram, altså var at man videreførte gjeldende rett, og man hadde verken avklart de organisatoriske eller de finansielle sidene ved loven. Det vitner vel ikke akkurat om særlig gjennomføringskraft det heller, vil jeg si. Mitt utgangspunkt har vært at det har vært komplisert. Partene har vært uenige seg imellom, det har vært vanskelig å komme fram til enighet, og så vidt jeg forstår, fungerer dagens ordning ganske bra. Jeg har heller ikke fått noen signaler – eller det har ikke vært tatt noe initiativ i hvert fall rettet mot meg – om at dette burde endres på. Men for all del, jeg er åpen for at man skal kunne få til det. Et utgangspunkt må imidlertid være at partene også kan komme fram til en omforent løsning som det er mulig å legge fram, slik at ordningen står seg over tid.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Arbeidet for å redusere antall ulykker og dødsfall i norsk arbeidsliv har pågått lenge. Blant annet har Arbeidstilsynet nylig gjennomført en satsing rettet mot alle som er nye i arbeidslivet, dvs. unge arbeidstakere og nyetablerte virksomheter. Videre ble det etter initiativ fra partene i byggenæringen i 2014 innledet et forsterket samarbeid mellom myndighetene og aktørene i bransjen. Alle parter har undertegnet et «charter for en skadefri bygge- og anleggsnæring». Som en del av dette trepartssamarbeidet har myndighetene, ved Arbeidstilsynet og Statens arbeidsmiljøinstitutt, påtatt seg å utarbeide dokumentasjon om utviklingen når det gjelder arbeidsskader og ulykker i byggenæringen. Som ledd i dette ble det nylig lagt fram en rapport som går nærmere inn på årsaker til 176 ulykker som Arbeidstilsynet fulgte opp gjennom tilsyn i fjor. Det er denne rapporten som også representanten Bjørdal viser til. Rapporten er en dybdeanalyse av årsaker til ulykkene og kan ikke si noe om utviklingen i næringen over tid. Ifølge analysen henger de alvorlige ulykkene ofte sammen med mangelfullt systematisk HMS-arbeid i virksomheten. SSB har siden 2014 offentliggjort statistikk over ulykker i arbeidslivet. Fra 2014 til 2015 har antallet registrerte ulykker i bygge- og anleggsnæringen faktisk gått ned. I 2015 var det også færre arbeidsulykker med dødelig utfall, med seks registrerte dødsulykker mot elleve dødsulykker året før. Dette er en gledelig utvikling, men vi kan ikke slå oss til ro med det. Det er fortsatt utfordringer knyttet til datamaterialet bak denne statistikken. Dette er noe myndighetene jobber aktivt med for å forbedre. De analysene og den statistikken vi har fått fram de siste årene, gir oss et bedre grunnlag for å arbeide kunnskapsbasert og effektivt med å redusere arbeidsskader og ulykker i arbeidslivet. Internasjonal forskning og kunnskap fra undersøkelser her i landet viser at unge arbeidstakere, utenlandske arbeidstakere, midlertidig ansatte og innleide arbeidstakere generelt er mer utsatt for ulykker i arbeidslivet. Det er derfor særlig viktig å nå fram med informasjon og veiledning til disse gruppene og deres arbeids- og oppdragsgivere. Det er viktig å slå fast at det er virksomhetene som har hovedansvaret for å gjøre det som er mulig for å unngå ulykker. Arbeidstilsynet skal bistå gjennom tilsyn og veiledning. Arbeidstilsynet viderefører også sin oppfølging av nye i arbeidslivet, og sammen med Statens arbeidsmiljøinstitutt deltar de aktivt i trepartssamarbeidet i bygge- og anleggsnæringen.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Ja, hvor skal man begynne? Som jeg sier i mitt innlegg, har antall ulykker gått ned. Det skal vi alle være glad for, men som jeg også sa: Det er ingen grunn til at man skal lene seg tilbake og tro at det løser seg selv av den grunn. Regjeringen er opptatt av kampen mot useriøse aktører. Vi er opptatt av å bekjempe arbeidslivskriminalitet. Det er også bakgrunnen for at vi har styrket Arbeidstilsynets budsjetter hvert eneste år, og at vi har satt dette arbeidet høyt på vår dagsorden. Det er mange som har ansvar for å forebygge ulykker, men arbeidsgiveren har hovedansvaret for å sørge for at arbeidstakerne er trygge på jobb, og så er det tilsynets ansvar å følge opp at arbeidsgiveren gjør sin del. Jeg kan også nevne at vi nå har revidert en HMS-forskrift, som også tydeliggjør ansvaret til arbeidsgiver for å ta sikkerheten til sine ansatte på alvor.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Jeg tror vi alle er enige om at arbeidsmiljøloven skal være en vernelov. Den er det i dag, den skal være det i morgen, og den skal være det for framtiden, nettopp fordi vi er opptatt av at arbeidstakeres behov og sikkerhet skal ivaretas når de er på jobb. Så det er det ingen tvil om. Det kan ikke være noen tvil om at denne regjeringen setter kampen mot arbeidslivskriminalitet høyt på sin dagsorden. Gjennom utarbeidelsen av en egen strategi og en handlingsplan sammen med partene har vi en rekke tiltak som nettopp skal gjøre arbeidslivet tryggere for våre ansatte. Vi har opprettet fem sentre mot arbeidslivskriminalitet hvor de viktige etatene jobber sammen. Og det som både politiet, Nav, Arbeidstilsynet og de som er involvert, sier, er at når man putter hvert sitt verktøy i en felles verktøykasse, blir også arbeidet mye mer slagkraftig, tilsynene mer effektive, og mer useriøsitet avdekkes. Det er dette arbeidet også regjeringen skal fortsette med.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Dette er en viktig, men svært komplisert sak med relativt lang forhistorie, som regjeringen tar på stort alvor. Fastsettelse av lønns- og arbeidsvilkår er som hovedregel partenes ansvar gjennom kollektive forhandlinger og tariffavtaler. Gjennom allmenngjøringsordningen kan Tariffnemnda fastsette at tariffavtalens lønns- og arbeidsvilkår skal gjelde for alle i en bestemt bransje. En allmenngjøringsforskrift bygger således på tariffavtalene. Denne saken startet, som representanten Andersen også kjenner godt til, ved at ni verft med støtte fra NHO og Norsk Industri reiste sak mot staten ved Tariffnemnda i 2009. Påstanden var at allmenngjøringsforskriften for skips- og verftsindustrien stred mot EØS-avtalen. Høyesterett kom, som representanten Andersen var inne på, i 2013 enstemmig til at forskriften oppfyller de EØS-rettslige kravene om allmenngjøring, herunder krav om dekning av utgifter til reise, kost og losji. Etter tapet i Høyesterett klaget NHO til ESA med påstand om at norsk rett er i strid med EØS-avtalen. ESA kom med sin foreløpige konklusjon i brev av 10. juli 2015, og har nå kommet med et formelt åpningsbrev hvor konklusjonen er at allmenngjøring av dekning av utgifter til reise, kost og losji er i strid med utsendingsdirektivet. Som jeg sa innledningsvis: Dette er en komplisert og krevende sak. Vi skal nå gjøre en grundig vurdering av åpningsbrevet før vi svarer ESA. Jeg er opptatt av at vi skal ivareta det beste i norsk arbeidsliv, at det er partenes ansvar å sørge for gode lønns- og arbeidsvilkår, og at vi sikrer det. Nå har vi to måneder på oss før vi skal svare ESA på deres henvendelse, og i dette arbeidet vil jeg også involvere partene for å se hvordan vi best kan løse dette spørsmålet til det beste for norsk arbeidsliv.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Som jeg sa innledningsvis, skal vi innen årets utløp svare på dette brevet. Vi ønsker å samarbeide med partene, at vi setter oss ned sammen rundt bordet for å se om det er mulig eventuelt å finne en løsning i fellesskap. Dette er et spørsmål som er særdeles viktig for de ansattes organisasjoner og for arbeidsgivernes organisasjoner, men det er også viktig for norsk arbeidsliv som sådan, og jeg føler meg trygg på at vi i fellesskap vil kunne klare å finne en god løsning som tjener alle partene på en god måte. Jeg skal gjøre det jeg kan for å involvere partene, lytte til det partene har å si, og så håper jeg at vi også klarer å komme fram til en omforent løsning som styrker norske interesser.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Jeg kan slutte meg helt og fullt til det. Som jeg har sagt, skal jeg gjøre det jeg kan for at vi får til en god prosess med partene, og at vi kommer fram til et standpunkt som vil være bra for norske interesser totalt sett. Vi skal svare ESA innen to måneder.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
La meg innledningsvis si at jeg har stor respekt for trepartssamarbeidet og norsk arbeidsliv. Regjeringen fører en aktiv arbeids- og velferdspolitikk for at flest mulig skal kunne delta i arbeidslivet, hvor partssamarbeidet står sentralt. Regjeringen har fått tilslutning i Stortinget til å innføre en noe lettere adgang til midlertidig ansettelse og noen forsiktige, men vesentlige, endringer i arbeidstidsbestemmelsene. Et viktig formål med endringen i reglene om midlertidig ansettelse er å lette adgangen til arbeidsmarkedet for personer som har vanskeligheter med å komme inn. Regjeringen vil at flere skal få en sjanse til å vise seg fram i jobb. Dette vil f. eks. kunne gjelde unge med lite utdanning, nyankomne innvandrere og personer med redusert arbeidsevne. I all hovedsak har vi et arbeidsmarked der arbeidssøkere og arbeidsgivere finner hverandre uten myndighetenes hjelp. Men det er viktig å benytte arbeidsmarkedstiltak som et målrettet virkemiddel for dem som har problemer med å skaffe seg jobb på egen hånd. Endringene i arbeidsmiljøloven innebærer også at mulighetene til langvarige midlertidige ansettelser er mer begrenset enn før. Det ble med andre ord også gjort en innstramming som innebærer at den som har hatt en sammenhengende midlertidig ansettelse i vikariat eller på generelt grunnlag i mer enn tre år, har rett på fast ansettelse, mot fire år tidligere. I tider med stort behov for omstilling i norsk arbeidsliv er det også viktig å legge til rette for at virksomhetene kan gjøre nyansettelser. Den generelle adgangen til midlertidig ansettelse er ment å gjøre det lettere for en oppstartsbedrift å gå til ansettelse, selv om de er usikre på sitt framtidige behov for arbeidskraft. Det er satt i gang flere forskningsprosjekter for å følge utviklingen. I dette arbeidet er det etablert et nært samarbeid med organisasjonene i arbeidslivet. Mange av dem gjennomfører også egne undersøkelser for å få et best mulig kunnskapsgrunnlag om effektene av endringene i arbeidsmiljøloven.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Representanten Kolbergs første spørsmål handlet om Høyres programprosess. Vi er inne i en programprosess, på samme måte som de fleste andre partier. Nå er det første utkastet ute på høring i organisasjonen. Det endelige utkastet skal vi debattere på Høyres landsmøte til våren. Det gleder jeg meg til – og til å diskutere arbeidslivspolitikk. Mitt utgangspunkt er at vi skal klare å modernisere og videreutvikle arbeidslivspolitikken vår på en slik måte at vi fortsatt skal sikre arbeidstakernes behov for og rett til vern, men vi må også sikre arbeidstakernes – ikke bare arbeidsgivernes – og innbyggernes behov for gode tjenester i en ny tid. Jeg tror ikke at fortidens løsninger løser framtidens behov. Samlivsmønstre endrer seg, kvalitetskravene endrer seg, kunnskapen endrer seg, den teknologiske utviklingen endrer seg. Det betyr at vi må endre oss innenfor arbeidslivspolitikken også.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Hvis vi ser på midlertidige ansettelser: Majoriteten av dem som er midlertidig ansatt, kommer fra endte studier eller er i studier i kombinasjon med jobb. 30 pst. av de midlertidig ansatte kommer fra ledighet. 50 pst. av dem som er midlertidig ansatt, blir fast ansatt innen ett år. Det er 6 pst. av virksomhetene som har benyttet seg av midlertidige ansettelser. Vi ser at det store flertallet av dem som er ansatt midlertidig, kommer fra studier eller arbeidsledighet. Det kan jo ikke være negativt at de får en sjanse inn i arbeidslivet, i en tid da arbeidsgiverne kanskje kvier seg for å ansette fordi det er krevende tider. Mange er redde for å ansette, men gjennom denne ordningen er det flere som ønsker å ta sjansen på å ansette enn det ellers ville ha vært. Jeg er opptatt av at vi skal inkludere dem som står utenfor arbeidslivet, inn i arbeidslivet. Dette viser seg å være en viktig måte å gjøre det på.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Regjeringens mål er at flest mulig skal komme seg inn i arbeidslivet, og at flest mulig skal ha fast ansettelse. Men som jeg sa i mitt forrige svar til representanten Kolberg, ser vi at hoveddelen av dem som ansettes midlertidig, kommer fra studier, eller de jobber midlertidig i kombinasjon med studier. 30 pst. kommer fra ledighet. Vi ser en økning i midlertidige ansettelser bl.a. fordi vi har en økning i antallet lærlinger, og det synes jeg er bra. For mange arbeidstakere er nettopp midlertidig ansettelse et steg på veien mot en fast jobb. 50 pst. kommer seg i fast jobb etter ett år, og for virksomheten er midlertidige ansettelser en mulighet de kan benytte når det trengs vikarer, ekstrahjelp eller når det er usikkerhet om det fremtidige arbeidskraftbehovet. SSBs arbeidskraftundersøkelse for tredje kvartal viser at det er en økning sammenlignet med samme kvartal i fjor. Målt i antall er det flest midlertidige ansettelser i helse- og sosialsektoren, og deretter kommer varehandelen og undervisning. Ifølge arbeidskraftundersøkelsen vokser bruken av midlertidig ansettelse mest i de næringene som allerede har en viss andel midlertidige ansettelser. Undersøkelsen gir ikke informasjon om hvilket lovgrunnlag man er ansatt på. Derfor er det heller ikke mulig å si noe sikkert om økningen skyldes den nye bestemmelsen i arbeidsmiljøloven eller andre forhold, som f.eks. konjunktursituasjonen. Det vi vet, er at mange midlertidig ansatte oppgir at de er ansatt som vikarer. Når de faste ansatte er fraværende på grunn av f.eks. fødselspermisjon, har virksomhetene behov for en midlertidig ansatt. Lærlinger og unge som ansettes som trainee, regnes også med i statistikken over midlertidig ansatte, som jeg nevnte. Det kan slik sett være mange og ulike grunner til at offentlige og private arbeidsgivere har midlertidig ansatte.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Det er mellom 1,5 og 2 pst som er midlertidig ansatte. Det er en relativt liten andel, og sånn vil vi også at det skal være. Det er åpenbart at for de fleste virksomheter vil det jo være en fordel at bemanningen er stabil. Enhver bedrift som ønsker å etablere seg i et marked, som ønsker å utvikle seg, som ønsker å vokse, må ha fast ansatte som man kan utvikle kompetansen til, som er engasjerte og lojale i sin bedrift. Men fra tid til annen har man behov for midlertidige ansettelser, av ulike årsaker. Vi ser nå fra Vestlandet, hvor bedrifter ikke tør å ansette fast fordi det er usikkert hvordan markedet vil se ut i løpet av noen måneder, og så tar de inn personer midlertidig. Det er bedre at noen får muligheten til å prøve seg litt, enn at man ikke får prøve seg i det hele tatt. Som jeg har sagt flere ganger nå: Majoriteten av dem som er ansatt midlertidig, kommer fra endt studium, fra arbeidsledighet, eller har jobb i kombinasjon med studier, og halvparten av dem får fast jobb etter ett år, og det er bra.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Nå oppfattet jeg ikke om det var noe spørsmål eller om det var en kommentar, men vi er jo enige: Ingen ønsker et løsarbeidersamfunn. Ingen ønsker seg det. Alle, ikke minst også regjeringen, ønsker at fast ansettelse skal være hovedregelen i norsk arbeidsliv. Vi ønsker at man skal ansettes på gode, trygge vilkår, og at arbeidsgiverne skal være seriøse og ta godt vare på sine ansatte. Derfor samarbeider vi også tett med partene i arbeidslivet om nettopp det. Men vi snakker om en relativt liten andel som er midlertidig ansatt, og vi ser at veldig mange av dem kommer fra en situasjon hvor de har liten erfaring, og mange av dem har kanskje huller i cv-en eller har stått utenfor arbeidslivet en stund. De kommer inn i arbeidslivet, og de aller fleste av dem får fast ansettelse etter relativt kort tid. Men vi har også noen flere forskningsbudsjetter på gang, så vi følger denne utviklingen nøye sammen med partene i arbeidslivet.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
La meg først si at ledigheten ikke er rekordhøy – men at den er for høy, er vi enige om. Mye tyder også på at vi nå går lysere tider i møte. Nav får færre meldinger om oppsigelser. Nav får flere registrerte ledige stillinger. Det ser ut til at ledigheten nå flater ut og går ned. Ledigheten er lavere i 14 fylker sammenlignet med samme tid i fjor, og det er bra. Til spørsmålet om kollektiv søksmålsrett, ble det innført 1. juli 2013. Den kollektive søksmålsretten ga fagforeninger adgang til å reise sak mot en arbeidsgiver om lovligheten av innleie uten den innleides samtykke og mot dennes ønsker. Utgangspunktet og hovedregelen i vårt rettssystem er at den saken gjelder, selv bestemmer om en ønsker å forfølge en sak i rettssystemet. Både i høringsrunden og i forbindelse med stortingsbehandlingen var det stor uenighet om innføringen av en slik regel. Den kollektive søksmålsretten ble opphevet med virkning fra 1. juli 2015. Man fjernet da en omstridt ordning som flere aktører har pekt på at brøt med grunnleggende prinsipper i vårt rettssystem. Det som særlig ble påpekt som problematisk, var at regelen, som jeg allerede har nevnt, åpnet for at fagforeninger kunne reise sak uten den innleides samtykke og mot dennes ønsker. Det er ikke alle innleide som ønsker et søksmål som gjelder ens eget innleieforhold. Dette kan særlig gjelde dersom søksmål reises av en fagforening som den innleide ikke selv er medlem i. En sentral begrunnelse for den kollektive søksmålsretten var dessuten at den innleide skulle slippe belastningen med å gå i retten. Den innleides forklaring for retten vil uansett ofte være nødvendig i slike saker. At den innleide er sentral i retten vil derfor redusere verdien av å slippe å gå til sak selv. Det ble også vist til at fagforeningene uansett har andre prosessuelle virkemidler til rådighet dersom de ønsker å støtte et medlem ved domstolen, bl.a. ved å erklære såkalt partshjelp. Fagforeningen kan dessuten forplikte seg til å støtte både medlemmer og utenforstående arbeidstakere faglig og økonomisk i forbindelse med et søksmål. Det kan også legges til at søksmålsretten knapt ble benyttet i de to årene reglene gjaldt. Jeg forsøkte å finne spor av den. Jeg finner den ikke – det behøver ikke bety at den ikke er brukt, men jeg kan ikke finne spor av den. Også dette kan tyde på at behovet for ordningen ikke er stort. Jeg ser ikke behov for å revurdere beslutningen om å oppheve denne regelen.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
«I mangel på bedre ideer var det dette man kom med». Ja, nå kom vi med noe ganske mye bedre, synes jeg. Blant annet styrker vi varslervernet. Vi har på høring flere forslag for å styrke varslervernet i Norge. Det har blitt godt mottatt ute. Et av forslagene vi har, er bl.a. at vi skal innlemme innleide i varslerordningen, og at anonymiteten deres sikres. Sånn sett kan det være et viktig tiltak for innleide å komme med kritikkverdige forhold. Det stemmer sikkert at flere fagforeninger etterspurte dette, men samtidig er det prinsipielt betenkelig at man skal kunne gå til kollektivt søksmål uten at den saken gjelder, er med på det, og kanskje til og med imot vedkommendes vilje. Det som noen fagforeninger – kanskje var det alle, jeg er ikke sikker på det – mente var en god idé, fikk mye, mye motstand da den ble innført, og etter at den hadde eksistert i to år, var det knapt noen – om noen – som hadde benyttet seg av ordningen.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Vi har absolutt interesse av å avdekke ulovlig innleie, useriøse aktører og useriøse virksomheter som utnytter ansatte. Det er bare fantasien som setter grenser for hva mange er utsatt for. Det er også bakgrunnen for at regjeringen har styrket arbeidet mot arbeidslivskriminalitet sammen med partene. Det er bakgrunnen for at vi bl.a. opprettet disse fem sentrene mot arbeidslivskriminalitet. Tilsyn er viktig. Varsling er viktig. Ett konkret tiltak for å avdekke bakgrunnen til de innleide er ikke minst innføring av HMS-kortet, som er et godt virkemiddel som også er etterspurt av bransjen, og som også kommer til å gi gode resultater i å avdekke hvem som har lov til å være på arbeidsplassen, og hvem som ikke har det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
La meg bare først presisere at antall overtidstimer er som før. Arbeidsgiver har ansvar for å ivareta HMS for sine ansatte, og vi foreslår nå presiseringer og innstramminger i forskriften som skal tydeliggjøre arbeidsgivers ansvar. Forskriften vil tre i kraft fra 1. januar. Statistisk sentralbyrås statistikk om arbeidsulykker viser en nedgang i antall dødsfall og ulykker i arbeidslivet fra 2014 til 2015. Isolert sett kan dette tyde på at arbeidslivet er blitt tryggere, men det må tas et viktig forbehold om at det kan forekomme underrapportering av ulykker. Det er i gang et arbeid for å styrke statistikkgrunnlaget om arbeidsulykker. Det foreligger ikke noe sikkert tallgrunnlag for å vurdere utbredelsen av sosial dumping og arbeidslivskriminalitet. Det vi vet, er at innsatsen fra offentlige kontrollmyndigheter er styrket vesentlig gjennom det tverretatlige samarbeidet mot arbeidslivskriminalitet. Det er, som representanten kjenner til, opprettet fem samlokaliserte enheter i Oslo, Bergen, Stavanger, Kristiansand og nå sist i Trondheim. Her jobber politiet, skatteetaten, Arbeidstilsynet, Arbeids- og velferdsetaten og andre sammen om å gjøre det umulig for de kriminelle aktørene i arbeidslivet å fortsette sin virksomhet. Denne innsatsen gir også gode resultater. Arbeidstilsynet gjennomførte i 2015 nærmere 18 000 tilsyn og oppnådde betydelige resultater når det gjelder å fremme et seriøst arbeidsliv og helse, miljø og sikkerhet på arbeidsplassene. Arbeidstilsynet er blitt styrket med nye økonomiske ressurser og nye oppgaver. Deres innsats er et viktig bidrag til et tryggere arbeidsliv for arbeidstakerne. De undersøkelser som gjøres blant arbeidstakere, tyder også på at de fleste er godt fornøyd med sin arbeidssituasjon. SSBs levekårsundersøkelse fra 2013 viser at ni av ti arbeidstakere er svært eller ganske fornøyd med jobben sin, og det skal gjennomføres en ny levekårsundersøkelse i 2017. Endringer i økonomiske konjunkturer og omstillingsbehov i virksomhetene kan påvirke arbeidstakernes opplevelse av trygghet. Det årlige Arbeidslivsbarometeret til YS viser at det er flere arbeidstakere enn før som opplever at jobben deres ikke er trygg. Undersøkelsen viser samtidig at de fleste arbeidstakere møter dette med en positiv vilje til å delta i omstilling. Behovet for omstilling følger både av utfordringene i petroleumsrelaterte næringer, teknologisk utvikling og eventuelt også utvikling av delingsøkonomien. Regjeringen må løpende følge utviklingen med sikte på å gjøre nødvendige tilpasninger i lovverk og andre ordninger for å støtte opp under omstillingsbehov og ivaretakelse av arbeidstakernes behov i denne sammenheng.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Vi følger opp Riksrevisjonens merknader og kommentarer, det er ikke noen tvil om det. Jeg opplever ikke at Arbeidstilsynets ansatte har lav kompetanse, men det er vel for Arbeidstilsynets ansatte som for de fleste av oss andre at man alltid vil kunne bli bedre, og i en tid da kriminaliteten utvikler seg, vil det være behov for nye metoder og nye måter å løse oppgaven på. Fremtidens tilsyn vil ikke være det samme som tilsyn man førte for kanskje noen få år siden, nettopp fordi kriminalitetsbildet har endret seg så mye. Det er også bakgrunnen for at det er viktig for oss å opprette disse sentrene mot arbeidslivskriminalitet, for vi ser at når hver etat tar med seg sine verktøy inn i samarbeidet og legger det i en felles verktøykasse, skjer det en positiv utvikling – de lærer tilsynsmetodikk av hverandre, de lærer sanksjonsform av hverandre, og de lærer av hverandres måte å jobbe på. Vi ser at de på den måten også avdekker mer enn det de ville klare hver for seg, og det er positivt.
Anniken Hauglie (Høyre), 2016-11-09:
Det er ingen tvil om at utfordringsbildet nå er stort. Jeg har selv hørt hvordan etatene beskriver situasjonen i en del bransjer, hvor krevende arbeidet mot arbeidslivskriminalitet er, fordi fantasien blant useriøse aktører er så stor. Vi har lenge hatt en økning i arbeidsinnvandringen fordi vi har hatt gode tider i Norge. Nå ser vi en kraftig tilbakegang i arbeidsinnvandringen til Norge. Færre kommer. Det kan skyldes både at det er vanskeligere å få jobb i Norge enn tidligere, og også at konjunkturene er bedret i en del av de landene de kommer fra. Vi sitter nå og reviderer strategien vår, som vi har utarbeidet sammen med partene. Meningen er at vi skal behandle den på toppmøtet i januar – er det vel – som statsministeren leder, sammen med alle lederne i de relevante etatene. Her er vi opptatt av å gå sammen med partene for å finne ut av hvilke verktøy som vil være mest effektive og slagkraftige i kampen mot arbeidslivskriminalitet.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
«I 2013 ble en ung litauer skadet etter få dagers underbetalt jobb i Norge og ble 70 pst. ufør, men har ennå ikke fått yrkesskadeerstatning. Statsadvokaten påla ny etterforskning. Arbeidstilsynet hadde ikke sjekket saken godt nok. Yrkesskadeforsikringsforeningen viser til en særregel i EØS-regelverket om at han ikke faller inn under den norske yrkesskadeforsikringsloven. Synes statsråden dette er en situasjon som er Norge verdig, eller vil hun nå revurdere regjeringens tidligere stans i arbeidet med ny lov om yrkesskade?»
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Den konkrete saken gjelder, som alle skjønner, den litauiske ungdommen Ramunas Gudas, som altså er skadet for livet. Det har gått tre år siden ulykken, han står fortsatt på bar bakke, og etter først å ha erkjent ansvar snudde plutselig Yrkesskadeforsikringsforeningen og mente at denne arbeidsulykken ikke faller inn under yrkesskadeforsikringslovens regler. I loven står det at utenlandske arbeidstakere i Norge er omfattet, i forskriften at utenlandsk bedrift som er pliktig til å betale arbeidsgiveravgift, er omfattet. Betyr det at vi har et regelverk om yrkesskade som er i strid med EØS-avtalen, eller tar Yrkesskadeforsikringsforeningen feil? Hvis det er sånn at vårt lovverk er i strid med EØS-avtalen, burde det være enda et argument for at det er på tide med en ny lov.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Jeg tror nok at statsråden og jeg er enige om at dette er et vanskelig felt, men at det er vanskelig, er ikke ensbetydende med at det må ende i handlingslammelse. Denne regjeringa har sagt at gjennomføringskraft er et særskilt kjennetegn, og det er jo sånn at vi trenger utenlandsk arbeidskraft. Vi vet at utenlandske arbeidstakere er særlig sårbare når de blir ofre for useriøse arbeidsgivere, og Gudas-saken viser at man kan bli temmelig rettsløs når ulykken er ute. Nå har det gått tre år. Forhåpentligvis har denne regjeringa under ett år igjen av sin fungeringsperiode, så da benytter jeg anledningen til å spørre: Når kan Stortinget forvente å få et forslag til nytt regelverk på yrkesskadeområdet fra denne regjeringa?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
«Innleigde arbeidsfolk, lærlingar og midlertidig tilsette er spesielt utsette for arbeidsskadar i bygg- og anleggsnæringa. Ein ny rapport frå Arbeidstilsynet og STAMI syner at desse gruppene er involverte i 27 pst. av dei 176 ulykkene som er analyserte. Skadefrekvensen hjå dei under 25 år er høgare enn i andre aldersgrupper. Ser statsråden at regjeringa fører ein arbeidslivspolitikk som kan føre til fleire arbeidsskadar, og vil ho ta grep for å snu denne utviklinga?»
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Eg takkar for svaret. Problemet med å bruke uttrykket «arbeidsulykker», slik statsråden konsekvent gjer, er at det impliserer at ingen har ansvar for det som har skjedd. Erfaringa viser at det er nokon som har ansvar, eller burde teke ansvar. Derfor er uttrykket «arbeidsskade» etter mitt syn langt meir dekkjande, og det er det vi må få bukt med. For meg er det openbert at regjeringa ikkje tek tryggleik i arbeidslivet på alvor. Den kraftige svekkinga av arbeidsmiljølova bidrar ikkje til eit tryggare og meir seriøst arbeidsliv. Lova er svekt som vernelov, og det var derfor Arbeidstilsynet gjekk mot regjeringa sine forslag. Eg ser at arbeidsministeren no er opprørt over mangelen på HMS-kort i eit utspel i Dagbladet denne veka. Det er viktig. Men i utspelet seier ho ingenting om kva ho vil gjere. Ho legg ikkje ei einaste krone på bordet til etatane som dannar frontlinja i kampen mot useriøsitet og kriminalitet i arbeidslivet. Hadde regjeringa vore eit handballag, hadde dei vorte avblåste for passivt spel for lenge sidan. Kvifor skjer det så lite i regjeringa for å stoppe denne utviklinga?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
Eit meir seriøst arbeidsliv med mindre sosial dumping og arbeidslivskriminalitet fører til eit tryggare arbeidsliv med færre arbeidsskadar. For Arbeidarpartiet er desse samanhengane heilt openberre, men ganske ofte er det grunn til å stille spørsmål ved om også regjeringspartia forstår godt nok desse samanhengane. Vi såg no nyleg at Riksrevisjonen i kraftige ordelag kritiserte regjeringa for «svak og lite avskrekkende innsats mot arbeidsmiljøkriminalitet», i rapporten lagd fram i juni 2016. Kan statsråden vere litt meir konkret og ambisiøs i sitt svar på følgjande spørsmål: Kva vil regjeringa eigentleg gjere for å styrkje Arbeidstilsynet sine kontrollar og for å styrkje politiet si etterforsking? Kva er i statsråden si verktøykasse?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2016-11-09:
«EFTAs overvåkningsorgan, ESA, mener at norske allmenngjøringsforskrifter er i strid med utstasjoneringsdirektivet og EØS-avtalen, og har nå åpnet traktatsbruddsak mot Norge som kan ende i EFTA-domstolen. En kjennelse i Høyesterett i 2013 slår fast at arbeidsgivere skal betale reise, kost og losji for utstasjonerte EØS-arbeidere i verftsindustrien. Hva vil regjeringen gjøre for at Høyesteretts konklusjon skal bli stående?»