Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2021-04-27:
Jeg vil starte med å slå fast at det er et politisk ansvar å sikre at vi kan drive landbruk i hele landet. Stortinget og regjeringen har et ansvar for å legge til rette for det, dette kan vi ikke ensidig skyve over til partene i jordbruksoppgjøret. Det er også et ansvar for storting og regjering å sørge for at vi har en miljø- og klimapolitikk som ikke setter naturgrunnlaget på spill, som gjør det vanskelig og usikkert for landbruksnæringen å drive videre. Vi vet at et varmere klima vil føre til bl.a. import av uønskede arter, både insekter og planter, som vil gjøre det vanskelig å drive landbruk i Norge. Vi må ha en landbrukspolitikk som gjør at det alle snakker om, nemlig landbruk i hele landet og å ta vare på matjorda, faktisk er styrende. Det har ikke vært helt sånn de siste årene, og det ser det ut som at flere nå skjønner. Da man slapp Fremskrittspartiet inn i Landbruksdepartementet, skjedde det noen store endringer som gjorde det som var vanskelig før, verre, bl.a. det vi har sett når det gjelder størrelse og investeringer – under dekke av at bare man blir stor nok, trenger man mindre statlige tilskudd for å drive. Det er dessverre motsatt, fordi gjeldsbyrden i investeringene som må til, blir så stor at den ikke lar seg bære av driften. Det er det som er noe av kjernen i det bondeopprøret som er nå. Det er noen som har fulgt regjeringen fordi man sa at man skulle gjøre dette – de har investert i god tro, og så går det ikke allikevel. Da er det jo utrolig viktig både at vi klarer å berge dem som nå sitter i saksa, og at vi klarer å få snudd denne skuta slik at vi får til de nødvendige investeringene på de brukene vi må ha som er spredt, og som kommer til å være små. Som flere her har sagt, handler det bl.a. om spredeareal, det handler om avstander, det handler om at det er der matjorda ligger. Jeg har snakket veldig mange ganger fra denne talerstolen om at man har snakket veldig mye om heltidsbonden, og ære være dem. Men det store flertallet vil være deltidsbønder, altså kombinasjonsbrukere, fordi det er mange som er små. Det er ikke sikkert det er bare galt, for det å være en moderne bonde på et stort bruk i dag er ofte en veldig ensom jobb. Det er 30 år alene på traktoren, det. Det er veldig mange som ikke synes at det er en fristende framtid, så det å kunne ha en jobb ved siden av er kan hende det som gjør at man ønsker å fortsette å drive den gården som ikke er så stor at den er et heltidsbruk. Vi er nødt til å ha på plass en landbrukspolitikk som tar hensyn til dette. Det må også være bedre velferdsordninger. Vi lever i et moderne samfunn, der også de som driver landbruk, trenger å kunne ha ferie, fritid, trygghet ved sykdom, osv. Og så kunne vi ha diskutert det som mer er enkeltheter i dette, men jeg tror at vi med tanke på norsk geografi og norsk matjord er så annerledes at vi ikke kan se til andre når det gjelder dette. Jeg er helt enig med dem som minner om at vi trenger samvirket, og at samvirket er helt nødvendig for landbruket. Det må vi holde fast på. Det er helt avgjørende at samvirket og tollvernet er på plass. Men det er også viktig å stimulere til småskalaproduksjon, de som driver med spesialprodukter også ut i markedet, for det er kjempeviktig for utviklingen. De driver fram gode produkter og gjør det også mulig å drive god produksjon på noen små enheter – som ikke er så store i dag. Men man er helt avhengig av hverandre. Jeg vil bare avslutte med å understreke hvor viktig tollvernet er. Regjeringen sitter og forhandler om dette nå. Det er uakseptabelt hvis det skal svekkes framover. Det vil være det farligste angrepet på norsk landbrukspolitikk.