Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-12:
Det er bred enighet om at oljeformuen gir oss muligheter som ikke er så mange andre land forunt, og den gir først og fremst store muligheter. Det er en del utfordringer knyttet til forvaltningen av en så stor formue, men det er selvsagt også en diskusjon om hva en bruker pengene til. Dette er en diskusjon som vi får ta på fredag, så jeg bruker ikke så mye tid på den nå. Først og fremst gir oljeformuen oss store muligheter. Jeg har også innledningsvis behov for å si at både Norges Bank og Folketrygdfondet gjør en god jobb med forvaltningen av henholdsvis utenlandsdelen og innenlandsdelen av pensjonsformuen – på bakgrunn av det mandatet de har fått, og det oppdraget de således har fått fra fellesskapet. Debatten i dag viser også at det er bred enighet om hovedlinjene i forvaltningen av fondet. Det er bra. I årsmeldingen for 2011 behandlet vi noen viktige spørsmål knyttet til strategien framover – først og fremst fordelingen mellom de ulike deler av verden når det gjelder investeringer i henholdsvis aksjer og obligasjoner. Jeg er glad for at komiteen, og dermed Stortinget, slutter seg til den endringen som nå skjer både i referanseindeksen for obligasjoner og den geografiske fordelingen for aksjer i SPU. Som det også vises til i innstillingen, vil vi til høsten, i forbindelse med statsbudsjettet og nasjonalbudsjettet, komme tilbake til den såkalte rebalanseringen og den strategien som ligger der for Statens pensjonsfond utland. Jeg er glad for at komiteen sier at de «imøteser» den, og så får vi prøve å leve opp til forventningene. Det er også viktig – som flere har påpekt – at Pensjonsfondet, dvs. både SPU og SPN, forvaltes på vegne av den norske befolkningen, og i den sammenheng er det viktig både hvordan vi forvalter formuen og hvordan vi bruker de pengene som brukes over statsbudsjettet. Et annet viktig moment er at vi opptrer som en ansvarlig og langsiktig investor og gjør dette på en måte som også har bred forankring i befolkningen. Strategien vi har for ansvarlige investeringer, er omfattende, både i nasjonal og internasjonal sammenheng. Jeg er glad for at det er støtte i komiteen for at fondet skal være i front med hensyn til å utvikle beste praksis på området for ansvarlige investeringer. I evalueringen som vi hadde i 2009, ble det lagt vekt på å bedre samvirket mellom de virkemidler som Etikkrådet har, og de som Norges Bank er ansvarlig for. De nye retningslinjene legger opp til det. Jeg har merket meg at mindretallet – en samlet opposisjon – ønsker en ny vurdering av alternative måter å organisere fondet på, altså SPU. Jeg merker meg at det samtidig ikke er enighet om at organiseringen bør endres, men bare at den «bør vurderes». Dette er et viktig spørsmål, det var et viktig spørsmål som vi diskuterte for to år siden. Departementet konkluderte da med at dagens organisasjonsmodell alt i alt fungerer godt – det er heller ikke reist kritikk mot den – og jeg viste samtidig til at det var iverksatt tiltak for å styrke modellen ytterligere. Vi så derfor ingen grunn til å skille forvaltningen av SPU ut fra Norges Bank nå, men vi sa samtidig at vi ikke kan utelukke at denne vurderingen vil kunne være annerledes litt fram i tid. Dette mener jeg fortsatt. Så kort om dokumentforslaget: Det som er viktig å understreke her, er at Norges Bank har klima som satsingsområde i eierskapsutøvelsen. Vi deltar i ulikt internasjonalt samarbeid med andre store finansielle investorer for å sette den saken på dagsordenen. Et eksempel på dette er støtten til det såkalte Forest Footprint Disclosure Project, som har til formål å øke rapporteringen fra selskap med aktivitet innenfor produksjon av soya, palmeolje, tømmer, kveg og biodrivstoff. Jeg er også kjent med at Norges Bank vurderer hvorvidt og i hvilket omfang utfordringer knyttet til regnskogen skal behandles i bankens arbeid med ansvarlig investeringspraksis og eierskapsutøvelse.