Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2004-11-09:
Jeg vil først understreke at det er Kristelig Folkepartis mål at alle norske barn som utsettes for omsorgssvikt, skal ivaretas, uavhengig av hvilket land de bor i eller oppholder seg i. Omsorgssvikt kan ha alvorlige konsekvenser for barn, både på kort og lang sikt. Ved omsorgssvikt er det viktig at barn blir tatt hånd om og fulgt opp av noen som forstår barnet, noen som kan gripe inn på kort varsel og gi barnet trygghet. Vi må ikke skape et inntrykk av at dette gjelder flesteparten av de barna som oppholder seg i utlandet, men for dem det gjelder, er det desto alvorligere. Det er ikke alltid lett å oppdage barn som blir utsatt for omsorgssvikt. Selv om noen barn blir svært synlige fordi de blir utagerende, reagerer også mange med å bli innadvendte og fulle av skyld. Mange av dem er også små «voksne» som har et stort ansvar for foreldrenes velferd, økonomi og praktiske forhold. Siden folk flytter mer og mer og det er blitt vanlig for familier med små barn å oppholde seg i utlandet i en kortere eller lengre periode, er det viktig at norske barnevernsmyndigheter samarbeider med sine kolleger i andre land. Dersom en familie har vært i kontakt med norsk barnevernstjeneste før utreise, kan kommunen sende en bekymringsmelding til barnevernet i vertslandet med anmodning om å følge opp familien. Undersøkelser viser at mangelen på kunnskap om hvor bekymringsmeldinger sendes, og hvem en skal henvende seg til, er en viktig årsak til at barn ikke får den hjelpen de trenger når mor eller far av ulike årsaker ikke er i stand til å ivareta dem. Dette kan løses bl.a. ved at de norske skolene i utlandet bygger opp et godt og tett samarbeid med de lokale barnevernsmyndighetene. Det er derfor viktig at de som ansettes på norske skoler, har kompetanse i oppholdslandets språk. Utdannings- og forskningsdepartementet v/fylkesmannen i Oslo og Akershus har allerede en pedagogisk-psykologisk tjeneste for skoler i utlandet som skal bistå med sakkyndige vurderinger av elevers behov for spesialundervisning og bistå skolene i arbeidet med å legge opplæring til rette for elever med særskilte behov. Norske myndigheter vil kunne trekke veksler på dette eksisterende bistandsapparatet i utlandet også når det gjelder å hjelpe barn som får vanskeligheter av mer sosial karakter. Kristelig Folkeparti mener det er avgjørende at norske ambassader og konsulater har tilstrekkelig kunnskap og kompetanse til å veilede og hjelpe i slike situasjoner. De norske konsulatene og ambassadene skal kunne bistå både skoler, sjømannskirker og eventuelt andre i møte med andre lands barnevernsmyndigheter. For at dette skal kunne fungere, må det være jevnlig kontakt mellom de ulike institusjonene. Konsulatene og ambassadene bør derfor ta initiativ til at det igangsettes jevnlige kontaktmøter mellom partene. Formålet vil være å legge til rette for at det kan utarbeides rutiner for håndteringen av barnevernssaker. I tillegg bør Statens barnevern og familievern styrkes med høy faglig kompetanse i disse sakene. Barne- og familiedepartementet har i rundskriv informert alle landets kommuner om barnevernstjenestens muligheter til å bistå norske barn i utlandet og om oppfølging av de barna som får problemer etter hjemkomst til Norge. Frivillig innsats er viktig, både hjemme og ute. Det er mange frivillige nordmenn i utlandet som gjør en stor innsats. Kirkens Bymisjon Vestfold har tatt initiativ til et forprosjekt, «Base Blanca», for å bistå barn i Spania. Dette er et positivt initiativ og kan i framtiden bli et viktig supplement i arbeidet for å hjelpe barn i Spania. Stortinget har også bevilget penger til opprettelse av en diakonstilling i Spania i tilknytning til Sjømannskirken med det formål å styrke oppfølgingen av utsatte barn og unge. Sjømannskirkene er et sosialt knutepunkt for nordmenn i utlandet og en viktig sosial arena i tillegg til å være kirke. Kristelig Folkeparti går inn for at det opprettes en diakonstilling som skal ha hovedfokus på barn og barnefamilier. Det norske barnevernets mulighet til å bistå barn som bor ute, er begrenset ettersom norsk barnevernslovgivning bare gjelder så lenge barnet oppholder seg i Norge. Gjennomføringen av tvangsvedtak utenfor norsk jord vil være i strid med alminnelige folkerettslige prinsipper, med mindre oppholdsstatene samtykker. Kristelig Folkeparti mener at det ikke vil være mulig å opprette en internasjonal avdeling i barnevernet med den oppgave å operere i utlandet for å gjennomføre tvangsvedtak i forhold til norsk lovgivning. Derimot mener vi at kontakten og samarbeidet med andre lands barnevernstjenester må bedres. Melding om barns behov for hjelp må rettes til de lokale barnevernsmyndighetene, som deretter tar kontakt med de lokale myndigheter i kommunene, eventuelt via ambassaden. Spørsmålet om når et lands myndigheter og domstoler har rett til å bestemme over et barn, er regulert i Haagkonvensjonen fra 1996. Denne er ikke trådt i kraft ennå, men EU jobber med sikte på å ratifisere konvensjonen. Vergemålsutvalget foreslår at Norge ratifiserer konvensjonen. Innstillingen om vergemål er nå ute på høring, og Kristelig Folkeparti mener det vil være naturlig å avvente det resultatet og så komme tilbake til saken.