trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2019-11-26:
Det har skjedd noen interessante vendinger i denne debatten, fra at representanten Lundteigen var veldig opptatt av at de lokale representantene i Senterpartiet ikke visste hva de holdt på med, eller følte seg så presset at de jobbet for en løsning de ikke egentlig var for, til at en nå har tatt til orde for at vi kanskje skal ha fire akuttsykehus på Helgeland som skal være fullverdige, og henviser til et eller annet som har skjedd i det sentrale østlandsområdet. La meg minne Senterpartiet og representanten Lundteigen om at det bor 77 000 personer på Helgeland. Det er i hvert fall ikke rom for fire akuttsykehus hvis det skal være god faglig kvalitet ved alle disse. Så ble det tatt opp om regjeringspartiene hadde lest innstillingen fra direktøren ved Helgelandssykehuset. Det kan jeg selvfølgelig bekrefte at vi har gjort. Men beslutningen er ikke tatt. Den er ikke tatt i styret ved Helgelandssykehuset, og den er i hvert fall ikke tatt i Helse Nord. Så vi er i en prosess, og det må også Senterpartiet begynne å erkjenne snart. Så begynner Kjersti Toppe å snakke om det faglige aspektet i hennes eget forslag, og da kan man begynne å lure på hvilket faglig aspekt det er. For hvis man snakker med de lokale fagmiljøene på Helgeland, er de i hvert fall sterkt uenig i det forslaget Senterpartiet har lansert her. Faglig står det seg rett og slett ikke. Hvis man lytter til de lokale fagmiljøene, er de opptatt av å samlokalisere akuttfunksjoner nettopp for å få bedre mengdetrening, for å få døgnkontinuerlig beredskap og for å øke den faglige kvaliteten på sykehustjenestene på Helgeland. Det Senterpartiet kjører her, er et løp som svært få støtter, i hvert fall svært få fagmiljøer. Så det jeg lurer på helt til slutt, er: Hva er det egentlig Senterpartiet driver med her? Hva er målet med dette forslaget, hva er målet med denne debatten? Hvis det er å ri en prinsipiell hest for å late som om de er opptatt av et desentralisert sykehus, får det så være. Vi andre er bare opptatt av den faglige kvaliteten og at pasienttilbudet i regionen blir best mulig, og heldigvis har Fremskrittspartiet og regjeringspartiene lokal støtte for det.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-09:
På vegne av representantene Karin Andersen, Kari Elisabeth Kaski, Arne Nævra og meg selv fremmer jeg et forslag om opprettelse av en miljøklagenemnd i Norge.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-09:
På vegne av representantene Audun Lysbakken og meg selv vil jeg fremme forslag om å stoppe nedleggelsen av fødeavdelingen i Kristiansund. I denne saken er det ingen tid å miste, og jeg ber derfor om at forslaget hastebehandles i tråd med § 39 c i Stortingets forretningsorden.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-09:
For ikke mange måneder siden sto statsråden her og fortalte oss at han ikke var fornøyd fordi hans regjering ikke hadde klart å oppfylle den såkalte gylne regel, altså løftet om at veksten i psykiatrien skulle være høyere enn veksten i somatikken. Fra 2013 har veksten vært på bare 2 pst., mot 10 pst. i somatikken. Helst skulle jeg ha stått her i dag og sagt at i dag stemmer vi for endelig å styrke tilbudet til psykiatrien. Men det er ikke det vi stemmer over i dag, vi stemmer over om vi skal la være å bygge ned. Å behandle flere poliklinisk er det bred enighet om. Den raske nedbyggingen av døgnbehandling og sengeplasser vi ser i dag, er det derimot ikke flertall for. I forrige uke debatterte vi i denne sal om samhandlingsreformen var verdt en evaluering. Det mente regjeringskameratene at det ikke var. Jeg på min side er ytterligere overbevist om at vi trenger det, for etter innføring av samhandlingsreformen gikk antallet heldøgnsplasser i rus og psykiatri ned uten en tilsvarende styrking i kommunene. Det er jo ikke slik at problemet løses av seg selv om vi bare bestemmer at kommunene skal overta ansvaret. Det er klart at kommunene må få en mulighet til faktisk å gjennomføre det de skal. Det er derfor vi tilrettelegger for nettopp dette i SV gjennom våre alternative budsjett. Det er mye vi burde gjøre for pasienter som er avhengige av psykiatrisk tilbud. Jeg tenker: La oss bare starte med å ikke bygge det ned.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-09:
Som saksordfører vil jeg gjerne takke for de mange høringsinnspillene som har kommet inn fra både instanser og enkeltpersoner i forbindelse med dette representantforslaget. Eksklusiv amming i omkring seks måneder anbefales av de fleste offisielle organer. Komiteen slutter seg til disse organenes vurdering og viser til at Verdens helseorganisasjon løfter fram amming som et av få kostnadseffektive tiltak for å redusere risikoen for ikke-smittsomme sykdommer. Det er en stor andel av spedbarna i Norge som ammes, og Norge har høy ammeforekomst sammenliknet med mange andre vestlige land. Likevel ammer mange kvinner i Norge betydelig kortere enn anbefalt av Helsedirektoratet. Komiteen ønsker derfor et ytterligere fokus på å fremme amming i alle deler av befolkningen. Dette gjelder særlig kvinner med lav sosioøkonomisk bakgrunn, hvor det er vist at flere slutter å amme tidlig. Ettersom vi vet at amming kan redusere de sosiale forskjellene i helse, vil vi fokusere særlig på det. Per i dag finnes det ikke oppdaterte tall for ammeforekomst i Norge. Høsten 2018 og våren 2019 skal det gjennomføres en ny Spedkost-undersøkelse. Resultatene fra denne forventes å foreligge våren 2020 og vil gi oss et innblikk i hvordan ammeforekomsten i Norge utvikler seg. Som representant for SV vil jeg blant de mange viktige tiltakene gjerne trekke fram tre forhold som er særlig viktige for oss. Det første er at retningslinjene for barselomsorgen skal gjøres til en realitet for alle kvinner og barn. Vi må sikre at liggetiden ikke går ned ved planlegging av nye sykehus, og vi må sørge for at dette er tilpasset kvinners individuelle behov. I Helseatlas for fødselshjelp kommer det fram at det er store forskjeller i tilbudet til fødende. Det kommer også fram at barseltiden er den tiden av sykehusoppholdet som nybakte mødre er minst fornøyd med. Det andre jeg vil ta opp, er at jordmordekningen i kommunene er for dårlig. Stortingsmeldingen om kvalitet og pasientsikkerhet, som skal behandles her senere i dag, viser at det er store overføringer fra sykehus til kommunene. Tall fra Jordmorforbundet, som vi, fra opposisjonens side, har vist til flere ganger fra denne talerstolen, viser at bare halvparten av landets kommuner har ansatt en egen jordmor. Jeg er bekymret for at kvinners tilgang til oppfølging av jordmor i svangerskapet og i barseltiden ikke er reell mange steder i landet. Jeg ser nå at tiden min renner ut, så jeg får ta ordet igjen senere.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-09:
Det vil jeg.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-09:
Det tredje og siste jeg ville vise til, og som jeg ikke fikk tid til, handlet om mødre som av ulike årsaker er nødt til å flaskemate, og som etterlyser mer informasjon og kompetanse hos helsepersonell. Jeg er enig i at de må bli fortalt at det er greit, men det er ikke bra nok. Kvinnene ønsker faglig veiledning i hvordan de skal gjøre matsituasjonen god og trygg. Jeg lurer på hva regjeringen har gjort hittil, hva statsråden vil gjøre for å øke denne kompetansen hos helsepersonell, og hva resultatet av det blir for kvinner i barsel.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-09:
Jeg er enig i det statsråden trekker fram om Ammehjelpen, men jeg fikk ikke helt tak i hvilke konkrete tiltak regjeringen har gjort hittil, og hva regjeringen vil gjøre. Kan statsråden konkret peke på noen tiltak?
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-09:
Jeg vil sitere Henrik Ibsen: «En skulle aldri ha sine beste bukser på, når en er ute og strider for frihet og sannhet.» Men i dag ser vi kvinner i Møre og Romsdal som har på seg bunad, altså det fineste de har, for å kjempe for det viktigste de har. De kjemper for en trygg fødselsomsorg og for å bevare sin lokale fødeavdeling i Kristiansund. Trygghet og opplevelsen av frihet henger nemlig sammen. Her skulle jeg ønske at jeg fikk en estetisk kommentar fra Henrik Ibsen, men det kommer jeg aldri til å få, og det får jeg ikke gjort noe med. Men kjernen i denne saken er så alvorlig og har skapt så stor utrygghet at jeg mener at helseministeren absolutt bør kommentere det og gjøre noe med det. Det er fortsatt tid, men vi har ikke så lang tid. Helse Møre og Romsdal har bestemt at fødeavdelingen skal legges ned. Det betyr at de mange som i dag tar én ferje og så to ferjer, i tillegg må kjøre over fjellet for å komme seg til sitt nærmeste sykehus. Da jeg var på besøk der i går, fikk jeg ros for å fokusere på denne saken, men jeg skulle virkelig ønske at det ikke var nødvendig å få meldinger som: Tusen takk! Jeg skal føde mitt barn nr. to og er livredd for å føde på vei til sykehuset når vi skal over fjellet. Førstemann kom nemlig ganske kjapt. Dette er rystende lesning. Denne utryggheten er reell. Dessuten er Møre og Romsdal det fylket i landet med flest tilfeller av fødsler utenfor institusjon, altså på vei til sykehus. Statsråden burde heller fokusert på jordmorfølge og sikret stillinger som betaler mer enn 25 pst., altså inntekter som det går an å leve av. Da kunne man kanskje rekruttert. Det hadde vært en god start. Mitt inntrykk er at fagmiljøet på sykehuset i Kristiansund opplever at de ikke blir satt pris på, at de blir fortalt at kvaliteten er for dårlig, basert på feilberegninger, feilvurderinger og manglende bruk av riktige kvalitetsindikatorer. Denne nedleggelsen er i strid med stortingsvedtaket fra juni i fjor om å bevare fødeinstitusjoner. Statsråden kan etter min mening ikke påstå at han legger til rette for en trygg fødselsomsorg så lenge kvinner opplever at de må ut i gatene, kledd i det fineste de har, for å kjempe for det viktigste de har, altså liv, helse og opplevelsen av trygghet.
Sheida Sangtarash (Sosialistisk Venstreparti), 2019-04-09:
Representantforslaget om å stoppe nedleggelsen av fødeavdelingen i Kristiansund er foreslått sendt til helse- og omsorgskomiteen. Jeg forstår bakgrunnen for det, ettersom det ligger et representantforslag fra Senterpartiet til behandling. Men det er over en måned til. Bakgrunnen for at jeg fremmet dette forslaget sammen med Audun Lysbakken i dag, er at det er knapt med tid, og SV ønsker å fryse prosessen med nedleggelsen umiddelbart. Så jeg ber derfor om at forslaget behandles etter § 39 c i Stortingets forretningsorden.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-04-09:
På vegne av representantene Geir Adelsten Iversen, Kjersti Toppe og meg sjøl fremmer jeg representantforslag om automatisk allmenngjøring av lønnsbestemmelsene i tariffavtaler som har et lavere lønnsnivå enn 80 pst. av gjennomsnittlig industriarbeiderlønn. Videre fremmer jeg på vegne av representantene Geir Adelsten Iversen, Siv Mossleth, Willfred Nordlund og meg sjøl representantforslag om HMS-kort på bygge- og anleggsarbeidsplasser. Til slutt fremmer jeg på vegne av representantene Sandra Borch, Ole André Myhrvold, Geir Pollestad og meg sjøl representantforslag om økt bruk av tre som byggemateriale.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2019-04-09:
Jeg skal holde meg til sjøvannet. Jeg er veldig glad for at det er en ordentlig debatt her. Jeg synes presidentskapet skal være glad for at det er diskusjon. Det er i de siste årene blitt altfor lite diskusjon, så at vi endelig kan bruke salen til det den er tenkt til, er jeg veldig glad for. Når det gjelder oppdrett av fisk i sjøen, er det en lønnsom næring, og det er tre hovedgrunner til det. Den ene er at fisken er et kaldblodig dyr, i motsetning til de dyrene som lever på land, som er varmblodige. Et kaldblodig dyr er mye mer energieffektivt, og dermed får en altså et helt annet og positivt utbytte av en fisk kontra en sau eller en gris. Punkt to er at i oppdrett av fisk har en møkkakjelleren sin i havet, for å si det rett ut, og det er sjølsagt billigere enn å ha store anlegg for møkkakjellere på land. Det tredje er at den maten som blir brukt, i all hovedsak er menneskemat, og den blir innkjøpt til prisen på verdensmarkedet. Da blir dette god butikk når en kombinerer det med dyktige folk. Det er altså en næring som er viktig, og som trenger samfunnets støtte, men også en næring hvor utøverne trenger å oppfylle samfunnets krav. Det er ingen som eier havet, sjøvannet er fellesskapets; det har ikke vært sagt tydelig her. Jeg er fra innlandet, men såpass har jeg skjønt. Sjøvannet er det ingen som eier, og det er den ressursen som er basisen for hele næringen. Det vannet skal ha matkvalitet. Det har Havforskningsinstituttet poengtert på en presis måte. Det skal ha matkvalitet, for i sjøvannet produseres det mat, søren hvor det er. For å sikre dette må en regulere bruken, en må sikre at en får matkvalitet på sjøen, og en må sikre at en har aktivitet langs kysten. En må sikre at fortjenesten overrisler kysten, at den gir mulighet for ungdommen, og at ungdommen kan tjene gode penger i en næring som professor Harald Skjervold ved Landbrukshøgskolen i sin tid utviklet nettopp med det formålet at den skulle overrisle kysten. Det at det nå diskuteres en vurdering av tidsbegrensning av en hjemfallsrett, er bare helt sjølsagt for meg. Det er helt logisk når en vet hvilke ressurser som brukes. Det som da må være premisset for å utrede det videre, er at en må sikre at samfunnsmessige mål oppfylles. Hvis samfunnsmessige mål ikke oppfylles, vel, da er det naturlig å gå inn for hjemfall. Helt til slutt: Det var spørsmål om internasjonal storkapital. Dessverre er det sånn – til representanten Grande – at når en har gått inn i EØS-avtalen, er mulighetene til å forskjellsbehandle norske og utenlandske interesser begrenset. Jeg ønsker ham velkommen til Senterpartiets standpunkt i EØS-avtalen. Da kan vi regulere også det og få orden i sysakene på det punktet.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-04-09:
Jeg har gleden av på vegne av meg selv å fremme to representantforslag – et om å innfri klimastreikernes krav og et om en politikk for et sunnere og mer bærekraftig kosthold til beste for mennesker og miljø.
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2019-04-09:
Det er to typer svar som gjerne går igjen fra denne regjeringen når man har debatter om å sette høyere miljøkrav til næringsliv i Norge. Det ene er at vi ønsker forutsigbare rammevilkår. Det er alle enige om, og så er vi uenige om hva de skal være. Det andre svaret vi ofte får, er kunnskapsmangel, vi har ikke engang kunnskap nok i samfunnet til å stanse en insektdød som truer matproduksjon over hele verden. Akkurat de samme svarene får vi i denne debatten. Det jeg savner, og som også vil være mitt spørsmål, er: Når får vi en statsråd fra denne regjeringen som kan gå opp på denne talerstolen og ikke bare ha som mål at vi skal ha en miljømessig forsvarlig næring, men også at oppdrettsnæringen f.eks. kan være en miljømessig foregangsnæring på verdensbasis, som gjør at Norge kan fortsette å være en rik nasjon også på kunnskapsproduksjon, på hvordan vi faktisk bærekraftig utnytter naturressursene?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2019-04-09:
På vegne av stortingsrepresentantene Heidi Greni, Ole André Myhrvold, Willfred Nordlund og meg selv vil jeg framsette et forslag om at kommunene gis myndighet til å utøve skjønn ved kjøring av snøscooter fra brøytet bilvei til hytte.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
Siste taler har en så unøyaktig historiebeskrivelse at det er verdt en interpellasjonsdebatt i seg selv. Jeg vil bare kort få sagt at da hjemfallet av norske kraftverk skjedde, skjedde det fra den samme industrien han skrøt av hadde vært skapt av dette. Det var Norsk Hydro, det var Odda, det var Rjukan – det var disse industrisamfunnene som måtte levere sine kraftverk tilbake. Jeg er blitt beskyldt for et lavt presisjonsnivå, og jeg tenker at jeg kanskje skal returnere beskjeden. Det går helt klart fram av Dokument 8-forslaget at det ikke skilles mellom framtidige og eksisterende tillatelser. La meg sitere fra Dokument 8-forslaget: «Forslagsstillerne mener det prinsipielt er gode grunner for at alle tillatelser har en tidsavgrensning, inkludert eksisterende tillatelser, men mener allikevel det må avklares nærmere hva som er det juridiske grunnlaget.» Det er altså ikke om det skal tilbake, men om det er mulig å få det tilbake, som er vurderingstemaet til Arbeiderpartiet. Utgangspunktet er at det skal tilbake dersom det er mulig. Det er veldig enkelt å avklare akkurat det spørsmålet. Da ber jeg en eller annen fra Arbeiderpartiet eller fra Senterpartiet gå opp og si at man ikke mener at det skal være tilbakefall på eksisterende tillatelser, så er den diskusjonen over, og da skal jeg stoppe den diskusjonen også. Men inntil det skjer, er det dette som står som grunnlag for forslagene i saken. Så ble jeg beskyldt for å være dårlig på presisjonsnivået. Da vil jeg henlede oppmerksomheten til side 4 i dokumentet som er innlevert, og da kan vi kanskje ta en liten tur rundt presisjonsnivået i en merknad som bl.a. Senterpartiet står bak. Her skrives det at i Skottland er varigheten på tillatelser normalt 15 år. Det er feil. Det står at konsesjonene i Canada i utgangspunktet er ettårige. Det er i feil. Det gjelder kun én provins i Canada, nemlig Newfoundland. I alle andre provinser som driver med havbruk, og det er ganske mange, er det helt andre regler. Presisjonsnivå: Spania er nevnt her. Spania driver ikke med lakseoppdrett eller ørretoppdrett i det hele tatt. Det er knapt relevant for det vi snakker om her, fordi verdien for den aktiviteten som er der, er overhodet ikke i den størrelsesordenen. Så står det også at Chile har eierbegrensninger på nasjonalitet. Det er veldig underlig om Chile skulle hatt det, for de fleste havbrukskonsesjonene i Chile er eid av norske selskaper, så de har ikke det. Det er presisjonsnivået på grunnlaget for det som er fremmet her i dag. Så er det sånn: Det at det er skapt annen usikkerhet, er ikke en begrunnelse for å skape enda mer usikkerhet. Tvert imot er det en begrunnelse for å begrense seg. Så når representanten Knag Fylkesnes sier at fordi vi har skapt annen usikkerhet, er det naturlig å skape mer usikkerhet, mener jeg at det er et helt feil argument, det er en logisk brist. Det er det motsatte som er tilfellet, det er et argument for skape mindre usikkerhet framover, eller i hvert fall ikke ytterligere usikkerhet.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
Det kunne kanskje være betimelig på dette tidspunkt i debatten å spørre om man faktisk mener at norsk petroleumsnæring ikke er under fellesskapets kontroll og styring; det er ikke hjemfall der – om man mener at landbrukssektoren ikke er under fellesskapets styring og regulering; det er ikke hjemfall der. Etter innlegget til Nils Kristen Sandtrøen, som dreide seg om jord, ikke hav, vil jeg kanskje si at det hadde vært naturlig å se at hvis man trekker logikken hans helt ut, skulle det også vært hjemfall på matjord i Norge, dersom det er sånn at alle fellesskapets grunnressurser skal være under kontroll av staten. For det er det vi snakker om her. Der ligger det prinsipielle. Så er vi nå beskyldt for å lese Bibelen som fanden leser den. Det interessante er at i løpet av innlegget til vedkommende som sa det, ble jo fandens tolkning bekreftet. Om det er et parlamentarisk uttrykk, vet jeg ikke, men jeg går ut fra at bibelske uttrykk kan holde også i denne salen. Det var jo helt tydelig at det faktisk var et mål at det skulle være hjemfall også for eksisterende tillatelser, og det er ikke noe sjokk for oss, det er det vi har lest. Overraskelsen var strengt tatt at representanten Terje Aasland forsøkte å distansere seg fra det ved å si at det bare er et forslag om utredning. Men det er ingen i denne sal som fremmer forslag om utredning uten at man har visse tanker om hva man vil i slutten av den utredningen. Og da får jeg ta og gjenta noe jeg har sagt en annen gang før: Den som venter på en utredning, venter ikke alltid på noe godt.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
Jeg er glad for at siste representant nevnte bl.a. SDØE, som for øvrig ble opprettet av Willoch-regjeringen i sin tid. Det kan i lys av debatten være betimelig, for å spore helt av, å si at også Høyre stemte for etableringen av Statoil i sin tid, selv om det var diskusjon rundt det. Jeg tenkte jeg skulle gjøre en liten visitt til forskjellen på dette representantforslaget og en del andre forslag som har vært framme tidligere. Det er ingen tvil om at forslaget skiller seg ganske vesentlig fra en del andre usikkerhetsforslag. Ta f.eks. en liten bedrift som jeg kjenner godt, som har tre konsesjoner. Forskjellen på å innføre en avgift på eller en regulering av dem og det å innføre en tidsbegrensning på selve havbrukstillatelsen de har, og gitt at den tidsbegrensningen skal være reell, er at dersom tillatelsen deres faller vekk, faller alle verdier i selskapet vekk momentant. Det betyr at all utvikling, all kompetanse, all stamfisk, alt eierskap, alt markedsarbeid – alt sammen – er verdiløst i det øyeblikket de har mistet konsesjonen og noen andre kanskje har fått den. Det er en av de store utfordringene, rent prinsipielt, med dette forslaget at vi ikke overskuer konsekvensene av hvordan det vil slå ut, spesielt for de små. Det snakkes her om at det er de små man tenker på, men det er nettopp de små, som ikke har en stor eierpost i Chile eller i Canada, som vil rammes sterkest av dette. Vi har fått veldig klar og tydelig beskjed her i dag om at målet er også å kunne ha tidsbegrensning for de eksisterende oppdrettstillatelsene. Da vil jeg bare si: Tenk dere situasjonen at 1 000 – 1 000 – tillatelser kommer ut på markedet samtidig. Da spiller det ingen rolle om betalingen heter leie, eller om betalingen heter havbruksfond, engangsbetaling eller avgift. Det kommer til å være verdien på det tidspunktet som avgjør hva betalingen blir, enten i form av leie eller i form av noe annet. For det er ingen her som har sagt at disse tillatelsene skal utdeles gratis. Tvert imot – man har eksplisitt skrevet inn at det skal vurderes en leieordning for de minste oppdretterne. Hva de andre skal betale – vel, i alle fall med tanke på debatten slik den har vært her i dag, er det ikke noe som tyder på at de skal betale mindre for de rettighetene de eventuelt skal ha. Det er helt feil å si at dette vil føre til lavere priser, totalt sett, for den enkelte. Dette vil føre til nøyaktig samme budrunde om leiepris og om andre måter å betale det på, i tillegg til større usikkerhet med hensyn til finansieringen – totalt sett høyere kostnader for liten og stor. Det er det normale. Og det er også greit å minne om: Det er faktisk konsesjonslov på dette feltet.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
Jeg vil benytte anledningen helt på slutten av debatten til å takke for en interessant og springende – får vi vel kanskje si – debatt. Det er litt spesielt å få høre at vi er bombastiske, som i innlegget etter representanten Grande. Var det noe som var relativt tydelig, var det i hvert fall det innlegget. Når det gjelder denne saken, er det tydelig for meg at man vil risikere de bedriftene som er bygget opp i landet over mange år, og hvor folk har stått med luen i hånden for å sikre sin kapital og sin virksomhet for familien. Det vil man risikere ved hjemfall. Man ønsker også at de eksisterende konsesjonene skal hjemfalle, og dermed skape den usikkerheten som er der, og sannsynliggjøre at store kapitalkrefter vil gå inn og ta sin bit av det, akkurat som representanten fra Venstre sa i sitt innlegg. Dette er ikke en næring hvor vi har hatt problemer med at den har utviklet seg. Den har utviklet seg godt. Dette er ikke en næring med dårlig bærekraftsresultater. Det er en av de beste næringene, med de beste bærekraftsresultatene. Til syvende og sist er det også slik at det er ikke et hjemfall man foreslår, man foreslår at staten midlertidig skal ta tilbake konsesjonene, for så å selge dem ut igjen. Det er noe annet. Det er rett og slett bare å plassere staten økonomisk, gi en mulighet til å ta betalt for det samme flere ganger.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
Beklager at jeg tar ordet enda en gang, men etter siste taler følte jeg behov for en liten bemerkning, for jeg har lurt litt på akkurat dette: Det som nå ble sagt, innebærer at noen skal få lengre løpetid enn andre på konsesjonene sine. Hvis ikke alle skal ha samme løpetid, dvs. at alle de tusen som er der i dag, får samme løpetid – at de ikke skal slippes ut samtidig – da må noen ha en annen løpetid enn de andre. Da er jeg meget spent på hvem som skal være likere enn de andre.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
En kort gjenvisitt til Miljøpartiet De Grønne: Jeg må si at det forslaget som foreligger fra Miljøpartiet De Grønne, spesielt fra representanten Stoknes som nå ikke lenger er her, er et ganske godt eksempel på noe av det som var poenget mitt i den facebook-posten som det ble raljert over her, fordi den eneste måten å møte den anbefalte løsningen som Stoknes peker på, er landbaserte anlegg. De landbaserte anleggene innebærer en dobling av karbonavtrykket for næringen, og det innebærer et energibehov som må stettes, som tilsvarer syv–åtte Alta-kraftverk eller 7–8 TWh. Det beskriver at selv om vi skulle gjøre det for å oppnå mål andre steder, bidrar det til å skape større utfordringer i sin tur andre steder. Det er litt av poenget her. Vi er nødt til å se dette i helhet. Min hensikt med dette innlegget er kort å gå gjennom forslagene fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti og også Sosialistisk Venstrepartis forslag her. Det er ikke noen sterk uenighet om disse forslagene, så jeg vil bare kort skissere hvorfor en ikke går inn for noen av dem. Til forslag nr. 1, i saken om miljøreform, mener vi at når det gjelder sporing av rømt oppdrettslaks, er det et spennende prosjekt på gang, og det prosjektet vil vi se resultatene av. Jeg har god tro på at det vil stette forslagsstillers hensikt. Når det gjelder forslag nr. 2, er også det i gang, som statsråden har nevnt. Når det gjelder kobberimpregnering, er det også svart i svaret fra statsråden at det ikke er mulig å gjennomføre det nå. Når det gjelder kitinsyrehemmere, er det nettopp gjort, og gjøres, en slik gjennomgang, og det midlertidige regelverket er i hovedsak knyttet til hydrogenperoksid, men det gjelder også disse. Når det gjelder genbanker, er det også et arbeid på gang som er svært spennende og viktig, og som vil gi direkte resultater. Når det gjelder det å gjennomgå regelverket og utslipp lusemidler og legemidler, har statsråden skissert at det har vært gjort nettopp og er i ferd med å gjøres. Dermed er også det stettet. Slik sett ser ikke vi behovet på dette tidspunktet for å gå inn for disse forslagene her. Det betyr ikke at vi ikke deler målsettingen knyttet til dem.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
Det er under behandlingen av denne saken litt vanskelig, også med tanke på den debatten vi hadde tidligere i dag, å finne ut hva Arbeiderpartiet egentlig vil. Det er tydelig hva en ønsker vurdert, men hvor vil en hen? I samme sak skriver man i merknader at man har programfestet stabilitet mellom flåtegruppene, men samtidig ber man om å få vurdert en løsning der det flyttes ca. 50 000 tonn fisk fra trålergruppen til kystflåten. Så hva er det egentlig man vil?
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
Jeg forstår veldig godt hva som er lagt inn i forslaget. Men igjen, på bakgrunn av den saken vi diskuterte tidligere i dag: Når en foreslår å utrede noe, kan det være fordi man bare ønsker mer kunnskap. Men i dette tilfellet ber man om å utrede noe som er et såpass fundamentalt brudd med Finnmarksmodellen – med en egen programfesting og den modellen vi har for fiskeriene i Norge i dag – at man må ville noe mer enn det som man ber om å få utredet. Vi opplever det slik at dette skaper usikkerhet i næringen og en frykt for at man faktisk gjennomfører det man her ber om å få utredet. Og det ville være en katastrofe for norsk fiskeindustri.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
Jeg tror at årsaken til at ingen har ropt ennå, er at det er relativt få som har fått det med seg. Det man her sier, er at man vil ha vurdert å flytte halvparten av trålergruppens kvote over til kystflåten. Det vil man ha en vurdering av. Det er et såpass dramatisk tiltak at jeg mener det er et godt grunnlag for å si at det skaper usikkerhet i næringen.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
For det første vil jeg ta avstand fra at dette kvantumet ikke brukes ut fra den opprinnelige intensjonen. Så vil jeg også ta avstand fra den virkelighetsbeskrivelsen at det er fangstleddet som er problemet i pliktsystemet. Tvert imot ser jeg at store deler av året er det fangstleddet som leverer den aller største delen av det som bearbeides i Norge på land, og dermed bidrar til sysselsetting og «lys i husan». Det som er problemet med pliktsystemet, slik jeg ser det, er en altfor snever definisjon av hva som er lov å produsere av det råstoffet som kommer i land. Derfor ender det i mange tilfeller med at den bedriften som man har tilbudsplikt til, kjøper den samme fisken fra den samme båten, men utenfor pliktsystemet, for å kunne produsere ut fra det som gir lønnsomhet og arbeidsplasser der de er. For eksempel er det ikke godtatt bearbeiding å selge skrei av den flotteste kvalitet til mange hundre kroner kiloet til de flotteste restaurantene i Europa. Det er ikke godkjent innenfor pliktsystemet, men jeg mener at det er verdiskaping.
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
Representanten Moxnes er god til å sette merkelapper på folk, enten de jobber i pleie- og omsorgssektoren, eller de jobber på havet. Jeg vil bare komme med en fåfengt oppfordring om å la være å sette disse merkelappene på folk, enten det er baroner eller profitører i denne sammenhengen. Det første jeg vil spørre om, er følgende: Det kom en opplysning direkte fra representanten Moxnes her fra talerstolen om at fisken ikke kommer i land i Norge. Er det rett?
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
Jeg registrerer at det er helt tydelig at representanten ikke vet hva som kommer på land i Norge, for det aller meste av fisken kommer på land i Norge. Det neste som representanten sa fra talerstolen, var at han ønsket en jevnere fordeling året igjennom. Normalt vil en slik omfordeling som her er skissert, føre til høyere topper og dypere daler for sesongfiskeriet, nettopp fordi det er når fisken kommer inn til land, at de minste båtene kan ta den. Det er rett og slett regelverket som hindrer dem fra å gå langt nok ut til å ta fisken deler av året, på grunn av hvor fisken er. Innser representanten Moxnes at dette kan føre til ytterligere sesongsvingninger, flere arbeidere i midlertidige ansettelser og færre i heltidsansettelser?
Tom-Christer Nilsen (Høyre), 2019-04-09:
At en større del av kvotene går til de største, er objektivt feil. La oss ikke sette spørsmålstegn ved det. Dette har vi gode data på. Jeg reagerer spesielt på en framstilling, og jeg vil gjerne spørre om det: En lang rekke steder langs kysten har det eneste alternativet for å få stabil arbeidskraft vært at folk har flyttet fra bl.a. Latvia og Polen og bosatt seg bl.a. i Båtsfjord, etablert seg med familie og blitt en stabil arbeidskraft der oppe som har sørget for at Båtsfjordbruket og Norway Seafoods har hatt stabil arbeidskraft og har kunnet levere gjennom hele året. Er det ikke en god ting at mennesker som har hatt store problemer med å få et skikkelig utkomme i livet sitt der de kommer fra, har kommet dit og fått en skikkelig jobb?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-04-09:
Jeg merket meg at statsråden sa at forslagsstillerne ville innføre en tidsbegrensning på allerede gitte tillatelser. Hvor i all verden klarer statsråden å finne – i forslagene eller i innstillingen – at forslagsstillerne i forslaget tydelig presiserer at en skal ha en tidsbegrensning på allerede gitte tillatelser? Står det ikke at en skal utrede det og vurdere det, og at det er viktig å få en prinsipiell avklaring av om det er mulig å gjennomføre det? Jeg forventer at statsråden henviser noenlunde riktig til både forslagene og innstillingen.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-04-09:
Det var for kommende havbrukstillatelser. For eksisterende står det veldig tydelig at en slik utredning bør også «omfatte en vurdering av varigheten på allerede gitte tillatelser». Men jeg vil stille et annet spørsmål: Er det noe område i dette samfunnet – tematisk eller på annen måte – hvor Fremskrittspartiet og statsråden mener at fellesskapet bør gå foran private og de private interessene? Historisk sett har Fremskrittspartiet vært for å selge ut olje- og gassressursene våre, de har vært imot at det offentlige skal eie vannkraftressursene våre, de er imot at staten skal eie noe av skogen vår – de er imot at staten og det offentlige skal eie noe som helst. Så jeg lurer på: Er det noe samfunnsområde hvor statsråden umiddelbart tenker at fellesskapets interesser bør gå foran privates interesser?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-04-09:
Jeg synes dette utvikler seg til å bli en veldig viktig debatt, for det handler om en debatt som egentlig har gått i over hundre år i Norge: Det handler om hvordan vi på en eller annen måte skal ramme inn fellesskapets ressurser, og om det er noe viktig å ramme dem inn. Og da har bestandig høyresiden stått mot venstresiden i norsk politikk. For det er ingen tvil om at høyrekreftene historisk sett har tatt til orde for at en ønsker å privatisere, eller sikre at det er de private som vinner, framfor fellesskapets interesser. Det har, som mange har vært innom, handlet om vannkraften vår, det har handlet om oljen vår, det har handlet om fiskeriene våre, og det har handlet om skogen og eierskapet knyttet til store deler av skogseiendommene. Det handler også om eierskapet til bedriftene. Og når jeg spør statsråden hva han tenker om dette, om han har noen andre gode eksempler der fellesskapet bør eie, nevner han samferdselssektoren – den sektoren regjeringen i storstilt stand privatiserer nå, full fart i privatiseringens retning. Det er ikke ett område Fremskrittspartiet ønsker å bevare og beskytte på vegne av fellesskapet. Og når representanten Hofstad Helleland snakker om forutsigbarhet, blir jeg litt overrasket, for det er jo den regjeringen som nå sitter, som har innført sukkeravgift og 350-kronersgrensen, de har sagt nei til pelsdyr, og de har innført flyseteavgift. Det første de gjorde da de kom i regjering, var å foreslå et gulv for CO 2 -kompensasjonsordningen for industrien, og nå sist et forbud mot nydyrking av myr. Så når man snakker om forutsigbarhet for næringslivet og for dem som driver næring, er jeg litt usikker på om det er riktig at høyrepartiene kan ta det ordet i sin munn. Så til forslaget: Det burde i hvert fall være i nasjonalforsamlingens interesse å vite hvordan tidsavgrensninger eller tidsforløp er – knyttet til en så viktig del av Norge som allmenningen ute i havet faktisk representerer. Er det sånn at det er evigvarende rettigheter vi faktisk gir? Jeg er fullstendig klar over plan- og bygningslovens innvirkning og kommunenes arealdisponering, men når man har fått en rettighet, er det en rettighet man da har til evig tid? Er det ikke greit å få avklart det spørsmålet? Det er det vi spør om. Jeg leser derfor også siste del av forslaget, for det er ingen av høyrefolkene som tillater seg å lese hele forslaget. Det lyder sånn: «En slik utredning bør også omfatte en vurdering av varighet på allerede gitte tillatelser, og om det kan settes en tidsbegrensning for disse.» Det er forslaget. Så skal jeg avslutte med å ta representanten Ebbesen, som mener at vi synes næringen tjener for mye. Nei, vi synes ikke næringen tjener for mye. Vi synes ikke det. Vi har heller ikke foreslått noen ekstraordinære skatter for denne næringen. Det var altså Siv Jensen, regjeringens finansminister, som foreslo å innføre en grunnrentebeskatning for havbruksnæringen i Norge. Det er ingen andre i denne salen som har foreslått det, men det er finansministeren som har foreslått det.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-04-09:
Det store i denne saken er ikke henvisningen i innstillingen til de ulike landene som har ulike ordninger. Det er faktisk ikke basert på noe hastverksarbeid, det som ligger i forslaget – tvert om, det er basert på en utredning fra Stortingets utredningsseksjon. Og hvis det er noe feil der, er det selvfølgelig dumt at det står i innstillingen. Men det er altså fra Stortingets utredningsseksjon dette foreligger. Det store i denne saken er faktisk at flertallet, høyrepartiene, nå gjentar historien, for de er ikke opptatt av å sikre fellesskapets interesser når det gjelder rettighetene knyttet til kyst- og havareal. Det er det som er det store i denne saken. Og når høyrepartiene igjen bruker skråsikker argumentasjon om hvor elendig alt blir av å innføre en slik – skal vi si – oversikt knyttet til en tidsbegrensning, gjør de det altså uten å ha utredet spørsmålet og konsekvensene. Forstå det, den som kan. Så er jeg glad for at Reiten føler seg vel hjemme i høyrepartiene, og at han ble behandlet med raushet på Granavollen. Det hjalp i hvert fall ikke myr eller pelsdyr.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-04-09:
Det gleder meg at statsråden jobber med miljø- og fotavtrykket til næringen hver eneste dag. De fleste av forslagene som nå ligger til behandling, gjelder områder hvor situasjonen i dag i utgangspunktet ikke er tilfredsstillende. Kan statsråden si litt mer konkret hva han jobber med nå, og hva vi i Stortinget kan forvente vil komme av tiltak for å forbedre fotavtrykket for havbruksnæringen – slik at vi i større grad, og også i en mer, skal vi si, forent situasjon med miljøet, kan legge til rette for ytterligere vekst for næringen?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-04-09:
Jeg setter pris på svaret fra statsråden. Jeg synes det er bra at han også i Stortinget er tydelig på at det må stilles strengere krav til næringen. Ikke minst er dette med dødeligheten en stor utfordring og et problem som må løses. Men jeg tror det er viktig at man da også er tydelig på hvilke tiltak som iverksettes. Et av forslagene som nå foreligger, er utviklingskonsesjonen – om Stortinget kan få seg forelagt de kriteriene og de rammene for tildeling av det i tiden framover, sånn at vi også der i større grad kan diskutere dette med fotavtrykket. Er det noe statsråden vil imøtekomme, sånn at Stortinget også kan være med på å diskutere og legge til rette for at en får kriterier når det gjelder utviklingskonsesjoner, som på best mulig måte ivaretar også de behovene som måtte være når det gjelder miljø- og fotavtrykk, helsetilstand, osv. – så en i fellesskap legger større grunnlag for vekst?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2019-04-09:
Da fikk jeg bekreftet at statsråden ikke ønsker å involvere Stortinget, i hvert fall slik det foreligger nå, og da vil jeg gå videre til neste tema, som er ganske viktig, og det er trafikklyssystemet. Vi mener at det ikke er fullt ut komplett, og heller ikke godt nok, sånn som det er i dag. Det trengs forbedringer, og en trenger å videreutvikle det. Har statsråden til hensikt å følge opp akkurat det temaet?
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2019-04-09:
«Dersom man ikke oppfyller pliktene», sier representanten – jeg kjenner ikke til at det er trålere i dag som ikke oppfyller pliktene. Det er en retorikk Arbeiderpartiet har, at de hevder at flåten ikke oppfyller de forpliktelsene de har. Da diskuterer man saken på et helt feil grunnlag. Havflåten oppfyller de pliktene den etter intensjonen har i dag. Men at det er uheldige sider ved det, kan vi være enige om, og det ønsker vi også å prøve å rydde opp i.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2019-04-09:
Jeg var inne på at vi i første kvartal har en topp i uke 10, 11, 12, hvor vi leverer tre ganger mer enn den norske landindustrien klarer å produsere, som gjør at vi eksporterer råvarene runde og ubearbeidede ut av landet. Så har vi en utfordring i tredje og fjerde kvartal, hvor landindustrien ikke får nok råstoff, hvor den skriker etter råstoff. Vi ser eksempler fra bl.a. Nordkyn. Der kan ikke sjarkflåten levere det kvantumet som er nødvendig for å opprettholde en helårlig arbeidsplass. Da er vi helt avhengig av den havgående flåten for å sikre helårlige landarbeidsplasser. Samfunnet har gått videre. Det er ikke slik i dag at man ønsker en jobb der man jobber tre måneder i året, og så skal man gå som arbeidssøker resten av året. Havflåten er viktig for å skaffe råstoff til de samfunnene som skriker etter råstoff.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2019-04-09:
Som finnmarking, i et fylke som er veldig fiskeriavhengig langs kysten – vi har en del samfunn som ikke er riktig så fiskeriavhengige – ser jeg viktigheten av at vi har en havgående trålflåte som leverer fisk til landindustrien, som bidrar til å skape helårlige arbeidsplasser. Vi har også en sjarkflåte som fisker i første kvartal, som bidrar til at vi får en enorm topp i landingene i det tidsrommet, og som gjør at vi får torsken eksportert ubearbeidet og rund ut av landet.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2019-04-09:
Vi ønsker alle verdiskaping og aktivitet langs kysten. Jeg vil først stille et spørsmål til representanten Pollestad: Dersom SVs forslag hadde fått flertall, hva ville du da ha sagt til filetarbeiderne i Båtsfjord, som sto uten fisk den 2. januar? Du var også inne på at hvis vilkårene i plikten ikke blir oppfylt, skal de inndras. Kan du nevne noen trålere som ikke oppfyller plikten?
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2019-04-09:
Jeg kommer fra en kommune som har plikttrålere og landanlegg, og jeg har lyst til å si litt om de praktiske konsekvensene av de forslagene som foreligger. Dette landanlegget og disse trålerne sysselsetter langt over 100 lokale arbeidere og fiskere og er en viktig rekrutteringsarena til fiskeribransjen lokalt. Dette er en tradisjonsrik bedrift som har stor oppslutning fra lokalbefolkningen både i Stamsund og i hele Vestvågøy kommune. Det skaper enorme verdier. SVs og Rødts forslag rykker altså vekk grunnlaget for denne bedriften og disse arbeidsplassene som er lokalt. Det er naivt å tro at kystflåten skal kunne evne å levere fisk året rundt til dette anlegget i Lofoten. Som kjent er torsken i Lofoten noen få måneder om vinteren for å gyte. Det er da kystflåten i Lofoten tar sin kvote. Resten av året fisker kystflåten helt andre plasser og leverer også fisken helt andre plasser, bl.a. i Finnmark. En differensiert fiskeflåte er viktig for bosetting og mottaksstrukturen langs kysten vår. En variert og differensiert fiskeflåte er også viktig for å utnytte fiskeriene på de ulike fiskeslagene. Trålerne, inkludert plikttrålerne, er en viktig del av denne flåtestrukturen. De fisker lenger ut og på fisk som kystflåten ikke får tak i. Trålerne er også viktige for å opprettholde suvereniteten i fjerne farvann. Konsekvensen av SVs og Rødts forslag er altså at lokale fiskeriarbeidsplasser på trålerne fjernes, og at anleggene i Stamsund og Melbu i Nordland, der jeg er fra, mest sannsynlig blir nedlagt. Man vil altså frata disse produksjonsarbeiderne og fiskerne levebrødet. Så er spørsmålet: Hvor mange milliarder vil SV og Rødt betale eierne for å kjøpe ut disse trålinntektene? Det er penger som kunne blitt brukt til å skape velferd. Som kjent har vi betaling for omsetning av kvoter.
Bengt Rune Strifeldt (Fremskrittspartiet), 2019-04-09:
Det ble en lang debatt. Fiskeri engasjerer, og det er bra. Jeg synes debatten i dag har vært bra og avklarende. Jeg synes det er bra at representanten Pollestad har vært så tydelig i dag – at Senterpartiet har en fiskeripolitikk for folkemøter, en for debatter, en for besøk i Finnmark og en annen politikk for Stortinget. Det er litt greit at man kjenner rammene. Når det gjelder forslag nr. 7, fra Senterpartiet, har vi en kommune, Hasvik kommune, som solgte seg fri fra pliktene. De solgte seg ut av pliktsystemet og har opplevd en betydelig økning i råstoff som landes i kommunen. Der setter de pengene i et fond som gjør at fiskerne kan kjøpe kvoter for å kunne starte egne bedrifter. Når man leser forslag nr. 7, fra Senterpartiet, står det: «for å sikre at disse trålerne faktisk leverer fisk til lokalsamfunnene i tråd med intensjonen i pliktsystemet». Vil det innebære at Hasvik må kjøpe tilbake pliktene?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-04-09:
Eg vil òg understreka at det er viktig at statsråden deltek i debatten ut frå det som ligg i forslaget, og ikkje det ein ønskjer skulle liggja i forslaget. Men spørsmåla om konsesjonar er òg tett knytte opp til spørsmålet om grunnrenteskatt og ulike måtar å sikra fellesskapet sin del av verdiskapinga. På årskonferansen i Sjømat Norge gjekk statsministeren ganske langt i å avkrefta at det var aktuelt å innføra ein grunnrenteskatt. Så spørsmålet mitt til fiskeriministeren er: Kan han bekrefta at det ikkje er aktuelt å føreslå ein grunnrenteskatt frå regjeringa si side?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-04-09:
Eg registrerer at statsråden ikkje vil svara på det, men det er veldig krevjande når to saker er så tett vovne inn i kvarandre som spørsmåla om betaling for konsesjonar og grunnrenteskatt. Det er ein direkte konsekvens mellom konsesjonssystemet og betaling for dette og eventuell skattlegging. Òg då ein lyste ut nye konsesjonar i den førre runden, tok ein høgd for den situasjonen at det skulle verta innført ein grunnrenteskatt, og korleis det skulle handterast i konsesjonsrunden. Så eg vil spørja igjen – og eg aksepterer at statsråden ikkje ønskjer å svara på det denne gongen heller, men eg synest det er veldig rart. Så spørsmålet mitt er igjen: Korleis ligg det an med planane regjeringa har om å innføra ein grunnrenteskatt for oppdrettsnæringa?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2019-04-09:
Senterpartiet si interesse i havbrukspolitikken er å sikra mangfaldet i næringa, det er å sikra at ein større del av verdiskapinga vert igjen langs kysten, og det er å sikra nasjonal kontroll over ressursane. Eg føler at litt av denne debatten byggjer på bevisste mistolkingar, når saksordføraren er nøydd til å gå til forslaget, og ikkje held seg til innstillinga når han tolkar det. Saker som me behandlar i Stortinget, baserer seg på innstillinga. Det er eitt parti som står bak sjølve Dokument 8-forslaget. Det er tre parti som står bak forslaga som ligg i innstillinga, og eg må be om at me held oss til innstillinga. Ho er tindrande klar på kva ein meiner om tidsavgrensing for gjeldande konsesjonar. Det ønskjer ein å greia ut, for så å vurdera det. Mykje av debatten byggjer vel òg på ei ganske betydeleg mengde dårleg samvit frå regjeringspartia på grunn av det dei sette i gang når det gjeld grunnrenteskatt, og den usikkerheita ein skapte der. Fiskeriministeren seier at dette var ein pålagd av Stortinget å gjera, men realiteten er at finansministeren gjekk mykje lenger i sitt mandat enn dei punkta som Stortinget hadde skissert. Det var heller ikkje sånn at Senterpartiet stod bak den innstillinga, for me ønskjer ikkje grunnrenteskatt for oppdrettsnæringa. Så er det underleg å høyra snakket om å vera føreseieleg. Dersom me seier at nye konsesjonar skal ha ei varigheit på 30 år, kan ingen seia at det er uføreseieleg. Det er jo så føreseieleg som det kan verta. Føreseieleg betyr heller ikkje at alt skal vera som det var. Det er òg viktig. Eit stort fleirtal i denne salen, Senterpartiet inkludert, gjorde jo noko ein kan kalla uføreseieleg då ein innførte det såkalla trafikklyssystemet. Det var eit ganske stort inngrep i rammevilkåra til næringa då det vart innført, men det viktige var at ein hadde greidd det ut, ein hadde diskutert det med næringa, og ein hadde kome fram til ei løysing som grip inn i moglegheita til vekst, men òg legg rammene for vekst. Det er noko nytt, men det betyr ikkje dermed at det er dårleg næringspolitikk å gjera det. Eg meiner – og vil gjenta det som eg starta med å seia – at når me diskuterer havbruk, er det viktig å skilja mellom dei partia som i utgangspunktet vil næringa vel, og dei partia som ikkje vil det, og så får me diskutera med det som bakgrunn.