trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2020-05-05:
Jeg forstår at statsråden forventer at hver og en som har hytte i dag, kommer til å gå til innkjøp av en snøscooter, og de som vil prøve å gjøre dette i et samarbeid, vil slite med det. Mitt spørsmål gjelder egentlig det temaet som statsråden selv var inne på, med tanke på en forenkling som f.eks. kan gå på at en kommune kan utstede et kjørebevis som inneholder en del aktivitet, istedenfor at en mer eller mindre skal ha med seg en dokumentmappe med uendelig med forskjellige tillatelser i de forskjellige kommunene, noe som er sterkt hemmende. Vil det høringsbrevet som statsråden har sendt ut, kunne føre til en slik forenkling?
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2020-05-05:
Da skal jeg gjenta veldig mye av det representanten Heggelund sa. Det er i grunnen ikke så mye annet å si om disse forslagene enn at de er under arbeid, at det vil komme reguleringer om bruk av blyholdig ammunisjon, og at det ikke er behov for å iverksette egne utredninger. Men jeg tror, i likhet med Heggelund, at jeg har lyst til å si at jakt og skyting er en positiv aktivitet som mange driver med, og det er en aktivitet som vi fortsatt ønsker å ha – om det er konkurranseskyting, jakt, jegerprøven eller den årlige skyteprøven. For Fremskrittspartiets del er det viktig å ivareta denne aktiviteten, og det er viktig at det ikke blir innført restriksjoner før det foreligger fullverdige alternativer. Og til representanten Sjåstad: Ja, det kommer alternativer. Det er mye å gå på når det gjelder alternativer, og ikke minst på pris. Jeg har samtidig lyst til å berømme Norges Jeger- og Fiskerforbund for arbeidet de gjør med å kartlegge skytebanene hos sine lokale foreninger, samkjøringen de gjør med Det frivillige Skyttervesen, og at denne informasjonen vil være tilgjengelig for forvaltningen. Det vil også være på sin plass å gratulere alle med bestått skyteprøve fra i fjor, takke Miljødirektoratet for en rask og god avklaring av at alle disse blir videreført i år. Et lite push fra Fremskrittspartiet – og så kom alt på plass. Fantastisk! Samtidig får vi i den forbindelse oppfordre dem som har mulighet, til å møte opp på skytebanene i den grad det er mulig og få så mye trening som overhodet mulig.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2020-05-05:
Jeg kan bare begynne med å si at jeg kommer ikke til å stemme for dette forslaget, og kommer heller ikke til å gi Espen Barth Eide noen internasjonal anerkjennelse for forsøket. Det er mange grunner til å se på bruken av naturen vår. Det er utfordringer, gjerne i forbindelse med hvordan vi bruker den i dag, og om å vi klarer å hente ut potensialet som ligger der. Men jeg tror ikke et offentlig utvalg vil være en løsning på dette. Jeg sitter med en følelse av at dette fort kan ende med en ren begrensning av bruken av naturen og hvordan slik bruk kan skattlegges eller avgiftslegges. Når jeg leser tvilen i Senterpartiets merknader, når de mener at et slikt utvalg vil føre til en utvikling basert på «ensidig vernepolitikk», da tror jeg vi skal lytte, for dette kommer fra et parti som kjenner meget godt til forslagsstillerne og forslagsstillernes ambisjoner. Norge er en nasjon som har levd av naturen rundt oss. Om det er fisken i havet, om det er vannkraften eller oljen, så har vi levd av det naturen har gitt oss. Så lenge vi har hatt gründere og pådrivere for utvikling og vekst, har vi hatt «bremseklosser» som hele tiden har arbeidet for å gjøre dette så vanskelig som mulig.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2020-05-05:
Vi skal nå behandle et forslag som går på å beskytte områder mot miljøskadelig oljeaktivitet. Jeg har lyst til å presisere overfor forslagsstillerne at vi har ingen miljøskadelig oljeaktivitet i Norge. Vi har beskyttet alle våre områder og arealer mot miljøskadelig aktivitet. Men vi åpner for aktivitet som kan føre til skader på miljøet. Det har vi på mange områder. Vi har landbruket vårt, havbruk, vi har industri – alt dette er eksempler på næringer som kan påføre miljøet vårt skade, men det er ingen av disse næringene som driver med miljøskadelige aktiviteter. Trænarevet ligger i et område som er åpnet for petroleumsaktivitet, innlemmet i TFO-ordningen i 2011. Vi vet hvem som styrte i 2011. Det må være mulig å ha lite grann forutsigbarhet. Men både SV og – nå skal jeg ikke gi Miljøpartiet De Grønne skylden for dette – Senterpartiet er med på å fremme forslag mot oljeutvinning. Riktignok finner ikke Senterpartiet noe problem med at det drives med prøveboring i det samme området, en må bare ikke utvinne det i tilfelle en skulle finne noe. Jeg har lyst til å spørre disse partiene: Med den forutsigbarheten og holdningen som næringslivet og petroleumsvirksomheten skal forholde seg til, hvordan ser de for seg å kompensere de selskapene som ville blitt berørt av dette forslaget som vi har til behandling i dag, om det hadde fått flertall?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-05-05:
Dette har siden fredag rukket å bli en nokså spesiell sak. Som kjent er det ikke første gang Senterpartiet fremmer forslag om å fjerne kravet om at det må være 2,5 km fra brøytet bilvei til hytta for at folk som eier hytta, skal kunne få kjøre scooter til hytta si. I motsetning til de andre gangene vi har fremmet denne saken, har saken nå flertall – det med stemmene fra Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet. I merknadene i saken sånn som den ligger nå, er det tydelig at denne saken er noe regjeringspartiene er imot. Men hva skjedde da media begynte å skrive om saken i forrige uke? Da får Høyre tydeligvis panikk. De kan ikke la Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiet ta æren for denne saken. Så på fredag fant tydeligvis regjeringspartiene ut at de skal sende saken ut på høring – en liten, søt manøver for å prøve å få folk til å tro at dette er forslag Høyre støtter. Realiteten er at Høyre har stemt ned dette forslaget to år på rad, og i dag vil gjøre det samme. Høyre har også framstilt dette i media som et forslag som er fremmet for å få fortgang i saken. Jeg var til og med ute i media og sa at dette var bra – helt til jeg leste høringsbrevet. Når man leser høringsnotatet som regjeringen har sendt ut i denne saken, er det ingenting annet enn en trenering. I høringsbrevet fra regjeringen kommer det nemlig fram at det skal innføres en rekke nye krav før man kan lempe på 2,5 km-regelen. Det innføres krav om at det bare er tungt utstyr som skal kunne fraktes. Da må man jo spørre hva som defineres som tungt utstyr. Har regjeringen tenkt å innføre en regel for hvor mange kilo det skal være på scooteren for at man skal kunne få kjøre nødvendig utstyr til hytta? Det presiseres også at dette bare skal gjelde et få antall turer i året, og at det skal innføres streng kontroll ved håndhevelse av kjørebok. Vårt forslag går ut på å fjerne kravet om 2,5 km, sånn at kommunene gjennom egne lokale retningslinjer kan vurdere dette og andre krav de måtte ønske å innføre. Dette vil lempe på byråkratiet og styrke selvråderetten til kommunene, som også er et av hovedpoengene i denne saken. Det regjeringen nå gjør, er å innføre et enormt byråkrati overfor kommunene når de ønsker å legge om praksisen, ved at tillatelser bare skal gis for én sesong om gangen. I dag praktiserer kommunene dette på egen hånd og gir tillatelser for fire og fem år om gangen. Om regjeringen mot formodning etter den høringsrunden de nå har satt i gang, skulle fjerne 2,5 km-kravet, er det altså en haug med nye krav som skal innføres, og vi vil være like langt. Jeg vil vise til de forslagene Senterpartiet er en del av, og jeg vil oppfordre Høyre til å stemme for de to løse forslagene som er fremmet i denne saken. Det vil gi fortgang.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-05-05:
Som mange har nevnt, har vi merket oss at regjeringen allerede har sendt saken ut på høring, men med en rekke nye krav som skal innføres før man vurderer å lempe på 2,5 km-regelen – krav som innskrenker kommunenes selvråderett. Blant annet skal kommunene få gi løyve for bare ett år av gangen. Ser ikke statsråden hva slags enormt byråkrati han vil påføre kommunene med å innføre et krav om det, og er det egentlig slik at statsråden ønsker en innskjerping av forskriften?
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-05-05:
Jeg vet ikke om det var en tilfeldighet, siden jeg kom opp …(Munterhet i salen) Men: Dette som vi vedtar i dag, er en liten endring i et svært omfattende regelverk, men det er en endring som betyr veldig mye for veldig mange hytteeiere. (Munterhet i salen) Jeg reagerer på at enkelte i denne salen sier at dette vil føre til masse ulovlig scooterkjøring. Det høres for meg ut som om man skjærer alle over en kam. Det er ikke sånn at en barnefamilie som drar på hytta i helga, bruker helga til å kjøre villmann i fjellet – sånn er det ikke. Man må ta inn over seg realitetene i hvilken gruppe mennesker dette faktisk handler om. Dette omhandler hytter som ligger spredt i terrenget. Det er hytter med utedo, uten innlagt strøm og uten vann. Dette må jo være noe av det beste vi gjør for klimaet og naturen, for alternativet til dem som ikke får løyve til å kjøre scooter til hytta vinterstid, er at de vil måtte bygge vei til hytta, noe som er en mye større inngripen i naturen. Jeg merker meg at statsråden er opptatt av å høre på kommunene, og at han derfor allerede har sendt saken ut på høring med en ganske bred høringsfrist. Det er litt spesielt at man i større, inngripende saker som regionreform og domstolstruktur haster gjennom høringer på kort tid – i denne saken tar man seg derimot god tid. Men det har allerede vært høring om lov om motorferdsel i år, og der handler nesten tre fjerdedeler av høringssvarene om å fjerne 2,5 km-regelen. Så kommunene har allerede gitt mange innspill i denne saken. Så merker jeg meg Høyres innlegg i denne saken, og de gjemmer seg bak høringen som nå er sendt ut. Men realiteten i dag er at Høyre stemmer ned alle forslag som blir behandlet i Stortinget – konkrete forslag som ville ha gitt klare instrukser til regjeringen. Dette er en god dag for mange hytteeiere, og det er takket være Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiets forslag, som i dag vil få flertall. Heldigvis er vi ikke avhengig av Høyre for å få flertall i denne saken. I fjor lovte Høyre i denne sal at denne endringen ville være på plass innen ett år, og jeg sa til en representant som sitter i denne salen, at skjer det, skal jeg invitere på kakefest. Ja, i morgen kan Høyre gå ut og ta seg en gravøl når skjenkestedene åpner, og så kan jeg invitere Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet på kake.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-05-05:
Jeg reagerer på at noen her i salen, saksordføreren, nevner at metoden vi foreslår, har svakheter. Men Senterpartiet foreslår jo ikke noen metode konkret. Vi sier at dette må statsråden og regjeringen vurdere og finne nye metoder som er mer treffsikre. Rovviltforliket fra 2011 slår fast at bestandsmålet for ynglende bjørn er 13. Bestanden av brunbjørn overvåkes gjennom Nasjonalt overvåkingsprogram for rovvilt. Og siden overvåkingen av bestanden er konsentrert til innsamling og analyser av biologisk materiale, er antallet registrerte bjørner til enhver tid et minimumstall. Stortingets bestandsmål retter seg mot hvor mange bjørnekull som blir født årlig. For bjørn beregnes ikke dette ved faktisk observasjon eller telling av ynglinger. I stedet gjøres det en matematisk beregning av antall ynglinger basert på DNA-prøvene og hvor mange bjørner som er registrert med oppholdssted i Norge i inneværende sesong. Det gjøres en simulering ut fra faktorer som arealbruk, alderssammensetning og reproduksjonsdata. Når tallet på ynglinger er basert på en sånn matematisk beregning, gjør det at tellingen er veldig lite presis, og det sier seg egentlig selv. Det er også problematisk at sikre observasjoner av enkeltbjørner eller binner med ynglinger ikke teller med i denne bestandstellingen. DNA-prøver som registreres som bjørn, men ikke ID-registreres på individnivå, medregnes heller ikke. Det er en betydelig utfordring at en rekke DNA-prøver blir underkjent. For 2018 ble det tatt ca. 1 000 prøver der det var mistanke om bjørn, inkludert den genetiske analysen. Av disse ble hele halvparten underkjent og forkastet som ubrukelige. Det er ingen tvil om at dagens tellemetode for bjørn har mange feilkilder, og det er tydelig at bestanden i realiteten er høyere enn det som er registrert. Senterpartiet mener derfor at det må utarbeides en ny metode som gir et reelt bilde av bjørnebestanden, og er av den oppfatning at dagens tellemetode er konfliktdrivende og ikke ivaretar den todelte målsettingen i rovviltforvaltningen på en god nok måte. En mer nøyaktig registrering av bestandsstatus er avgjørende også for å skape tillit til forvaltningen. Jeg er litt forundret, for dette er kanskje det minst inngripende forslaget Senterpartiet har fremmet når det gjelder rovdyr. Jeg forundrer meg over at verken Arbeiderpartiet, Høyre eller Fremskrittspartiet viser noen som helst interesse for saken. Det er mange som opplever dette som en stor utfordring, og særlig de som er mest berørt i en rekke utsatte områder. Med det tar jeg opp Senterpartiets forslag i saken.
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-05-05:
Jeg må igjen presisere at vi ikke har noe konkret forslag til tellemetode. Vi foreslår at regjeringen skal se på dette nettopp for å få det beste kunnskapsgrunnlaget og de reelle tallene. Vi vet at Trøndelag, et hardt belastet område med mye bjørn i beiteprioriterte områder, kanskje særlig i fjor sommer, også har spilt inn at man trenger ny tellemetode for bjørn. Jeg har lyst til å utfordre statsråden – selv om han har vært inne på det – på om han mener at dagens tellemetode og registreringsmetode for bjørneynglinger viser det reelle nivået på bjørnebestanden i dag.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-05:
Om vinteren går naturen på sparebluss. Derfor var bruk av snøscooter i utgangspunktet strengt regulert, men dagens regjering har tillatt mer motorstøy i naturen, og i dag står vi foran en ny runde hvor stillheten, naturen og friluftslivet blir taperne. I det høringsutkastet som regjeringen har sendt ut i forbindelse med en tilsvarende regelendring som flertallet ønsker seg her i dag, kan vi lese at i enkelte deler av landet kan vi vente en til dels betydelig økning i antall tillatelser til bruk av snøscooter. Dette vil spesielt ramme de sårbare delene av naturen. Snøscooter brukes gjerne i perioder hvor dyr er spesielt sårbare. Senvinteren og tidlig vår er en krevende periode med tanke på tilgang til mat, og det er en viktig periode for reproduksjon. I disse periodene er dyrene ekstra sårbare for forstyrrelser. Jeg er ikke spesielt overrasket over at Senterpartiet fremmer dette forslaget, selv om det er litt vanskelig å bli klok på partiet. I fjor mente de at det måtte være 2,5 km fra brøytet vei til hytta for å kunne bruke snøscooter. I år vil de ikke ha noen grense i det hele tatt. Men partiet som jeg blir overrasket over, er Arbeiderpartiet. De hiver seg nå på Senterpartiets forslag, sammen med Fremskrittspartiet, og vil la det være fritt fram å få kjøre snøscooter til hytta dersom den ikke ligger kloss inntil en brøytet vei – riktignok etter en søknad til kommunen. Et av de virkelig store spørsmålene er: Hvorfor dette hastverket? Nå smelter snøen i store deler av landet, og snøscooterføret blir bare dårligere og dårligere for hver dag som går. Derfor kunne man latt friluftsorganisasjonene, kommunene, naturvernere og andre få lov til å si sitt om denne saken, som er sendt ut også på høring fra regjeringen. Man kunne ha latt demokratiet få fungere. Motorferdselloven er en lov som skal sikre dyr og oss fred i naturen. Denne beskyttelsen har blitt kraftig svekket de siste årene. Men hvorfor har man sånn hastverk med å svekke den enda mer? Jeg skjønner ikke hvorfor Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Fremskrittspartiet vil overkjøre friluftslivets, naturvernets og kommunenes rett til å la seg bli hørt i denne saken. Hvorfor vil de ikke la demokratiet virke?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-05:
I Dagbladets nettutgave kan vi lese følgende uttalelse fra tidligere klima- og miljøminister Ola Elvestuen: «Scooter-alliansen Ap, Sp og Frp vil ha fullt frislipp. Om dette forslaget går gjennom blir det mer motorstøy i naturen.» Jeg er helt enig i tidligere klima- og miljøminister Ola Elvestuens uttalelse – bare for å ha sagt det. Samtidig har Venstres nåværende klima- og miljøminister fremmet et nærmest identisk forslag til det vi diskuterer i dag. Så spørsmålet mitt er: Hvorfor snakker Venstre med to tunger i denne saken?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-05:
Jeg må si det er en litt underlig seanse vi er vitne til i dag – en underlig seanse hvor Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiet nærmest virker skuffet over at regjeringen iverksetter deres forslag før det er vedtatt i Stortinget. Jeg skulle vært glad hvis regjeringen hadde lyttet til alle de gode miljøforslagene SV fremmer, før de ble vedtatt i Stortinget. Jeg skulle ha brukt den anledningen til å juble fra Stortingets talerstol, men i stedet får vi et politisk spill fra de tre partiene, hvor de er misfornøyd med at regjeringen gjør som de sier. Det er helt utrolig. Så får vi høre at snøen fortsatt ligger nordpå – ja, det gjør den. Snøen ligger fortsatt også i Trøndelag. Men ingen av de representantene som har snakket om det, har foreslått at denne forskriften skal tre i kraft i morgen. Nei, de har i dag fremmet et forslag om at forskriften skal tre i kraft 1. oktober. Da vil jeg tro at vi har hatt en sommer også nordpå, og at det har vært relativt dårlig snøscooterføre, så de argumentene må jeg si er relativt tynne. Vi hører fra Arbeiderpartiets representant Cecilie Myrseth at dette ikke er et frislipp. Nei vel, kanskje Arbeiderpartiet kan fortelle oss andre hvor mange flere enn før det er som nå vil få lov til å søke om å bruke snøscooter til hytta – eller for å bruke Arbeiderpartiets retorikk: Hvor få er det som vil få lov til det? Når man i dag fremmer forslag om å sørge for at denne forskriftsendringen ikke skal gjelde før 1. oktober, hvorfor i alle dager tar man seg da ikke tid til å høre på demokratiet og la det virke? Høringsfristen som regjeringen har satt, er i begynnelsen av august. Man kunne her latt demokratiet virke, man kunne her ha tatt med seg de innspillene som kommer fra kommunene, fra friluftsorganisasjonene og fra andre, men man velger i stedet å se totalt bort fra det.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-05:
Hva har naturen noen gang gjort for oss? Ofte er den jo i veien – i veien for en ny hyttelandsby, et alpinanlegg, en motorvei eller en snøscooter. Vi er avhengig av naturen. Det er lett å si, men det er kanskje vanskelig å tro på det når det vi føler oss avhengig av i hverdagen, er mac-en, bilen, kona, pengene, kaffen og mobiltelefonen. En rik natur gir oss de tingene vi er enda mer avhengig av, men som vi ikke skjønner at vi savner før de er borte – ren luft, rent vann, mat, medisiner, sikring mot ras og oversvømmelser og materialer til hus, klær og annet, som medisiner, for å nevne noe. Ta elvemuslingen, en liten pusling som er truet av utryddelse, mye på grunn av den storstilte vannkraftutbyggingen vi har hatt i Norge. Elvemusling er ingen delikatesse for mennesker. Det er heller ikke derfor vi bør ta vare på den. Men den er med på å rense vannet i elven – og rent vant er vi mennesker avhengig av. Gitt at vi er enige om at mennesket er avhengig av en rik natur og sammenhengene i naturen for å overleve: Hvordan sikrer vi dette i praksis? På engelsk kaller de dette «Web of Life» – livets nett. Det høres kanskje litt hippieaktig ut for mange av oss, men det er et godt bilde. Naturen henger sammen på så intrikate måter at vi ikke engang forstår halvparten. Det handler om hvem som spiser hvem, hvem som beskytter hvem – kort sagt hvordan vi alle er avhengig av mangfold. Og dersom vi ikke vet hvordan trådene henger sammen, kan kutting av én enkelt tråd føre til at nettet rakner og nettets funksjon svekkes eller ødelegges. De fleste planter og dyr er ikke nødvendigvis så sjarmerende vesener. Kanskje føles det trist å tenke på at det ikke lenger skal finnes pandaer, isbjørn, regnskog, pingviner og gorillaer. Men hva med fettkjuka, krypsekkdyret eller grå buktkrinslav – arter som er stygge, uformelige, små og med navn som bare en forsker kan elske. Det er lett å overse dem, men det er akkurat sånn naturmangfoldet ser ut. Og de dyrene som vi kjenner, som vi ser på tv og henger opp bilder av, er avhengig av disse artene og enda mer ukjente slektninger, men de kommer seg aldri verken på Discovery Channel eller Ut i naturen. Naturen er vår viktigste tjenesteyter. Likevel ødelegger vi den. Hva det vil koste oss, og hvilken risiko vi tar, er noe av det vi ønsker svar på gjennom en slik utredning. Jeg tar med det opp de forslag SV står bak.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-05:
Jeg må si at jeg satte stor pris på foregående representants innlegg. Det var et meget godt innlegg som beskriver veldig godt verdiene og viktigheten av å ta vare på Trænarevet. Langs norskekysten finner vi en rekke sårbare og verdifulle områder. Trænarevet er et sånt. Trænarevet har siden 2010 vært beskyttet mot bruk av skadelige bunnredskaper i forbindelse med fiske. Beskyttet mot oljevirksomhet har revet dessverre ikke vært. Fjorårets prøveboring viste seg heldigvis ikke å gi funn det var lønnsomt å utvinne. Trænaområdet ligger mellom Røst og Træna på den nordlige delen av Helgelandskysten. Et oljeutslipp her ville ifølge Havforskningsinstituttet være minst like skadelige for disse naturverdiene som et utslipp i Lofoten, Vesterålen eller Senja. Den 4. desember i fjor, da vi sammen med MDG gikk ut med forslaget om å verne Trænarevet, mente daværende statssekretær i Klima- og miljødepartementet, Atle Hamar fra Venstre, at forslaget hadde «dårlig timing». Han ledet da arbeidet med forvaltningsplanen som skulle legges fram i løpet av vinteren, og han sa til NRK: «Regjeringen står midt i arbeidet med den nye forvaltningsplanen, og alle fagmiljøene skal komme med sine innspill. - Å kortslutte den viktige innhentingen med et enkeltvedtak om Trænarevet nå, gir liten mening». Ketil Kjenseth, miljøpolitisk talsperson i Venstre, gikk lenger og sa til NRK: «Vi har ambisjon om å verne både det og mer i den nye planen som kommer til Stortinget i 2020». Nå er den helhetlige forvaltningsplanen for de norske havområdene som den tidligere statssekretæren henviste til, lagt fram, og jeg har ikke sett noe forslag om å verne verken Trænarevet eller noen av de andre sårbare og verdifulle havområdene nedover langs kysten. Det som derimot står i forvaltningsplanen som er lagt fram, er følgende: «Opprettelse av marine beskyttede og vernede områder i norske kyst- og havområder skal bidra til et internasjonalt representativt nettverk av marine beskyttede og vernede områder. Målet anses ikke som nådd for noen av havområdene fordi det mangler mye på gjennomføring av marin verneplan og fordi områdene som er opprettet ikke anses å utgjøre et representativt nettverk som bevarer variasjonsbredden i naturtyper.» «Målet anses ikke som nådd». – Da er det grunn til å spørre regjeringen hva de har tenkt å gjøre for å nå dette målet. Det kan jo hende at statssekretæren tenkte på den marine verneplanen, men jeg håper da at statsråden nå vil fortelle Stortinget hva han har tenkt å gjøre for å sikre et representativt marint verneutvalg.
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-05:
Spørsmålet mitt til statsråden gjelder det han nå sa om Trænarevet og den marine verneplanen som er varslet. Komiteens leder, Ketil Kjenseth, sa til NRK 4. desember 2019: «Vi har ambisjon om å verne både det og mer i den nye planen som kommer til Stortinget i 2020». Med ordet «det» henviste representanten til Trænarevet, som diskusjonen handlet om. Betyr dette at regjeringen ikke lenger har noen ambisjon om å få sikret Trænarevet, som Kjenseth sa til NRK?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-05:
Statsråden sier at han har som ambisjon å styrke dette vernet, i sitt svar til meg nå. Betyr det at statsråden vil jobbe for å få sikret Trænarevet som et marint verneområde i den kommende stortingsmeldingen?
Lars Haltbrekken (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-05:
Jeg takker for svaret fra statsråden. Siden vi nå er inne på dette med marine verneområder og den kommende stortingsmeldingen, har jeg et spørsmål til statsråden knyttet til et annet marint verneområde. Det har vært stilt flere skriftlige spørsmål om det til den forrige klima- og miljøministeren fra Venstre, nemlig et marint verneområde i Trøndelag, Børgin og Skarnsundet, som er et svært verdifullt område som bør sikres vern gjennom den marine verneplanen, og som ligger godt innenfor grensen på 12 nautiske mil. Jeg benytter anledningen til å spørre statsråden om han vil ta dette verneforslaget opp fra sin skuff og sørge for at det innlemmes i den marine verneplanen.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-05-05:
Det er blitt en tradisjonell debatt rundt påsketider å gjøre noe med regelverket for motorferdsel i utmark, og det er særlig snøscooter som har vært det store temaet de siste årene. De får stadig større effekt og lengre rekkevidde og kan selvfølgelig også være et hjelpemiddel. Men motorferdsel i utmark har vi jo satt et regelverk for, ikke minst av hensyn til dyr og natur, og faktisk også oss selv. Det er ikke alle som vil ha den støyen innpå seg. Og det er ikke slik som representanten Sjåstad sa her tidligere i debatten, at vi har masse unntak. Vi fjerner nå rett og slett en restriksjon, eller, som representanten Sandra Borch sa, et krav, og det betyr at vi øker muligheten for frikjøring og mer bruk av snøscooter. Så har det vært høring i denne saken. Det er litt uvanlig at Stortinget griper inn midt i en høringsrunde, og enda mer uvanlig er det at en tar enkelte av høringssvarene til inntekt for seg. Dette handler om et ganske geografisk avgrenset område i Norge, og det er særlig snøscooterorganisasjoner e.l. relatert til snøscooter som er for å fjerne de kravene, mens de nasjonale organisasjonene, som Norsk Friluftsliv, Norges Bondelag, DNT – og til og med KS, som Arbeiderpartiet og Senterpartiet vanligvis lytter til, med sine mange ordførere – blir oversett i denne saken. Det synes jeg er en bekymring for det såkalte demokratiet, som jeg også hører i denne debatten i dag. Litt av grunnen til at vi har nasjonale regelverk knyttet til dyr og natur, er at når lokale interesser som skal styre mye, blir ikke de nasjonale interessene ivaretatt. Det er litt merkelig at vi senere i dag skal ha en sak om naturrisiko, når vi samme dag diskuterer å ha færre rovdyr og mer snøscooter. Jeg tror at den debatten kunne startet på noen partikontorer i stedet for her i stortingssalen. Det gledelige er at det skjer mye teknologiutvikling som gjør det mulig å sjekke ut digitalt, uten så mye personalressurser, at regelverket blir overholdt. Nasjonalparker og andre er i ferd med å utvikle teknologi der du kan søke online, via mobiltelefonen, og du kan få godkjenning online der og da. Men det innebærer også at du må underlegge deg visse teknologiske krav, i disse dager kalt for Smittestopp, via en app.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-05-05:
Norges eneste liberale parti har ikke dominert denne debatten – det er det de som såkalt vil ha liberalisering, som har gjort. Etter mine begreper handler ikke denne debatten om liberalisering i det hele tatt, eller om en liberal ideologi, men jeg skal ikke sette ord på hva jeg tenker om det. I denne debatten synes jeg likevel at bl.a. siste taler, representanten Heidi Greni, må ta inn over seg at en legger jo til rette for at kommuner kan opprettholde dagens regelverk, eller vedta et strengere. Representanten Johnsen, fra Innlandet, hadde sikkert hørt litt mye på Modern Talking og var begeistret over at vi nå går inn for en liberalisering, men i de høringsuttalelsene jeg har sett, er det vel ingen kommuner fra Innlandet som støtter at en skal fjerne den grensa, så distriktskommunene i Innlandet, som har store avstander, og som har snøscootere – vi sørpå også – ønsker altså ikke en slik endring. Slaget i disse debattene har reelt sett ikke stått, og derfor kan ikke statsråden garantere det representanten Greni etterspør når det gjelder hva som nå blir vedtatt i kommunene. Det blir en spennende debatt rundt omkring i de mange kommuner. Jeg unner for så vidt lokaldemokratiet å få de oppgavene. Som et lokaldemokratiparti er Venstre opptatt av at det ansvaret skal ligge til kommunene, og ta beslutninger nærmest mulig innbyggerne, men en skal også ha med seg noen nasjonale føringer i de debattene, for hvis konsekvensen er at det i naturen blir stadig flere snøscootere og stadig færre rovdyr, vil på et tidspunkt den nasjonale lovgivende forsamlingen tre inn igjen. Det er jo en boomerang i denne debatten som vil komme tilbake på et tidspunkt.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-05-05:
Norge har brøytet løype når det gjelder klimarisiko. Det utvalget vi nedsatte, og den rapporten de utarbeidet, har vakt stor internasjonal oppmerksomhet og interesse. Statens pensjonsfond utland har faktisk også vakt en viss interesse, om enn ikke så mye i klima- og miljødebatten foreløpig i Norge, men også gjort en god del når det gjelder kriterier og forvaltning knyttet til både miljø og klima. Risikovurdering er et kjent tema for oss her i Norge med de omgivelsene vi bor i. Naturlig nok har Finans Norge engasjert seg en del i dette. Forsikringsutbetalinger er en stor del av deres medlemmers utlegg knyttet til skader etter naturhendelser – flom, skred, styrtregn og hva det nå måtte være – men også det som kan relateres mer og mer til klima. Norge leder også an når det gjelder å kartlegge og ha oversikt over egen natur. Vi har en bred forvaltning i form av både vern og restriksjoner på bruk utenfor nasjonalparkområder. Vi har mye verdifull natur å ta vare på. Vi er også blant dem som har digitalisert mest natur, og har sånn sett en god oversikt. Vi skulle egentlig til Kina til høsten for å forhandle om en Parisavtale for naturen. På grunn av koronasituasjonen er det utsatt. Vi skulle også egentlig til Skottland på klimatoppmøtet til høsten. Også det er utsatt. Betegnelsen på klimatoppmøtet er COP, og det er nummer 26 i rekken. Når det gjelder naturtoppmøtet, er det nummer fem i rekken. Det sier nok litt om hvilken oppmerksomhet klima har i forhold til natur – det er det ene – men også hvilke risikoelementer vi har hatt knyttet til dette. Men det som vi peker mest på fra flertallets side her i dag, er at det også har noe å si hvilken metodikk som finnes der ute, der også fag og forskning gjerne vil bidra mer før vi går løs på en sånn type utvalg i Norge, og at vi samarbeider mest mulig innenfor de nordiske landene for å brøyte den løypa som Norge også har gjort knyttet til klima. Dette er absolutt og helt sikkert noe Norge kommer til å lede an i de neste årene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-05-05:
Jeg tar tak i siste innlegg fra representanten Nordlund, for han sa «et steg tilbake». Det er vel kanskje det sentrale her. Det har vært trukket fram i debatten også når det gjelder Venstres målsettinger, men det var altså den rød-grønne regjeringa som åpnet for at den prøveboringen ble mulig. Det er bra at både Senterpartiet og SV nå tydeligvis ønsker å ta det steget tilbake fra da en åpnet det området i 2011. Det er viktig lærdom i det. Det er også viktig lærdom for oss alle at når en først har tatt det steget, kommer en inn i juridiske utfordringer – det er utrolig vanskelig å ta det steget tilbake. Det er også en måte å jobbe på, det ikke å tråkke ut i det. Da har man startet på noe som det er veldig vanskelig å reversere. Det er også viktig når det gjelder miljø- og klimahensyn, hvilke områder en åpner, og hvilke lover og regler forvaltningen skal gjelde. Trænaområdet er sårbart på flere vis. Det rød-grønne fylkesrådet i Nordland har slitt – bl.a. fra SVs side – med konsesjoner, fiskeoppdrett og også annet på land. Det er mange grunner til å være føre var på flere områder når det gjelder områdene rundt Træna.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-05-05:
Behandling av rovviltsaker er kontroversielt. Det er delte meninger om politikkområdet. Det er ikke så merkelig, gitt at målene om å ta vare på både rovvilt og beitedyr i utgangspunktet er motstridende hensyn. Det er likevel synd at man i rovviltdebatten ofte setter fram svært sterke påstander om hvordan verden ser ut, og hvordan problemene bør løses, uten at påstandene lar seg verifisere, verken gjennom forskning, overvåking av bestanden eller undersøkelse av skade på beitedyr. Et eksempel er at flertallet i innstillinga legger til grunn at «meir enn ein av tre reinkalvar vert tekne av rovdyr». Om man går nærmere inn i det Riksrevisjonen har beskrevet, i det som foreligger av skadedokumentasjon og erstatningsutbetalinger, og i det vitenskapelige arbeidet som også ble forklart av en forsker i komitéhøringen den 25. november, er det vanskelig å se at det er grunnlag for en slik påstand. Ifølge Landbruksdirektoratets tall ble det f.eks. født 150 000 reinkalver i reindriftsåret 2018/2019, mens det i samme år ble utbetalt erstatninger for 13 500 kalver som tap til rovvilt. Jeg vet ikke hvor tallene i innstillinga er hentet fra, men kanskje er det slik at alle tap, uansett tapsårsak, er inkludert i tallene som oppgis som rovvilttap. I alle tilfeller er dette utfordrende, både fordi det gir inntrykk av enda større utfordringer, og fordi tiltakene i mindre grad vil bedre situasjonen for reindrifta dersom utgangspunktet er feil. Også i omtalen av sauenæringen har flertallet tatt inn en påstand om at «beitebruk i utmark så å seie er utradert i fleire fylke, noko som i stor grad er på grunn av rovviltforvaltinga». Videre mener flertallet at Riksrevisjonen burde ha vurdert «kva som er årsakene til at beitebruken så å seie er avvikla eller sterkt redusert i bjørnesona og ulvesona, stikk i strid med dei føresetnadene som Stortinget har uttrykt fleire gonger». Her er det to viktige poenger flertallet ser ut til å ha gått glipp av. Det ene er at undersøkelsen fra NIBIO viser at antall sauer i ulvesonen snarere er økt i perioden, som om lag er det tidspunktet ulven ble reetablert som ynglende bestand i Norge. Det andre poenget er at rovviltforliket i 2011 sier: «I prioriterte rovviltområder skal saueproduksjon og andre produksjoner basert på utmarksbeite tilpasses gjennom forebyggende tiltak og omstilling, med utgangspunkt i forekomsten av rovvilt i beiteområdet.» At det skjer en tilpasning med en endret driftsform innenfor prioriterte rovviltområder som ulvesonen, er altså helt i samsvar med den politikken Stortinget har vedtatt. Det er flere slike eksempler, og jeg skulle ønske at både Riksrevisjonen, kontroll- og konstitusjonskomiteen og partier i Stortinget i større grad også ser til hva Sverige gjør, fordi vi har felles forvaltning. Fordi det egentlig er små fagmiljøer og et stort ansvar, bør vi samordne mer. Da ville en også ha sett at frustrasjonen er mye, mye større i Sverige, og at vi i Norge har lyktes godt med den rovviltforvaltningen vi i dag har.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Eg trur det er viktig å huske på kva som er utgangspunktet her. Utgangspunktet er ikkje at det er fritt fram for motorferdsel i utmark. Utgangspunktet er at det ikkje er lov. Eg har ikkje oppfatta at Arbeidarpartiet meiner vi skal ha eit anna utgangspunkt for politikk. Dersom dei meiner det, er det sjølvsagt heilt greitt å meine at då må kommunane kunne gje tillatingar til akkurat kva dette måtte vere av motorferdsel i utmark – kor som helst, når som helst, heilt uavhengig av naturforhold, sårbare dyreartar, friluftsliv m.m. Det trur eg ikkje Arbeidarpartiet meiner. Det må gjerne representanten få avkrefte, sjølv om dei no går inn for ei liberalisering her. I det ligg det at eg meiner at kommunane er godt i stand til å ta ei rekkje vurderingar her og bør ha eit handlingsrom, og det er ulike behov rundt omkring i landet. Men eg meiner ikkje at det bør vere fritt fram for kommunar, fordi det er ein del nasjonale omsyn her, og som er viktige, til sårbare dyreartar, til tamrein, til fred og ro, til friluftsliv. Så enkelte nasjonale føringar trur eg vi bør ha, og eg trur ikkje Arbeidarpartiet er ueinig i det.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Når eg har valt å sende denne saka på høyring, er det ikkje noko eg bestemte meg for å gjere rett før Stortinget behandla saka. Då komiteen la fram si tilråding for ei tid tilbake, såg eg at her låg det an til å verte eit fleirtal for dette. Eg forstod det slik at Stortinget ønskte at dette burde kunne tre i kraft allereie til neste sesong. Det er faktisk eit arbeid som må gjerast i eit departement for å førebu høyringsbrev, vurderingar, og det må kome ut. Så eg synest det er litt rart at Stortinget reagerer på at eg har lagt til rette for det. Dersom eg ikkje hadde gjort det, synest eg det er vanskeleg å sjå at det i det heile skulle vore mogleg å gjennomføre dette før neste sesong, med mindre ein i det heile ikkje er interessert i å høyre kva friluftslivsorganisasjonar, næringsorganisasjonar og kommunar over heile landet måtte meine om dei forslaga som her vert fremja. Eg er interessert i å vite det. Eg er i og for seg også pålagd å sørgje for at eg får kunnskap om det. Det er slik vi driv ansvarleg demokratisk forankring av vedtak. Og eg synest det er litt rart at fleire representantar på eit eller anna vis synest dette er ein underleg ting å gjere av ein statsråd, eg meiner det er den mest naturlege ting i verda for ein statsråd å gjere nettopp det.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Eg forstår at det kan vere krevjande for mange næringsdrivande å måtte ha ei rekkje løyve for å gjere det dei skal tene pengar på. Samtidig er det slik at ein også har nokre kontrollbehov som er reelle. Vi veit f.eks. at det er eit ganske stort omfang av ulovleg scooterkøyring, og måten ein kontrollerer det på kvart år, er nettopp å sjå om dei som oppheld seg på ein plass med ein scooter, har løyve til å gjere nettopp det. For vi veit at mange køyrer ulovleg. Det er litt vanskeleg å kontrollere det med mindre ein er for totalt frislepp eller at ein ikkje har noka form for løyve. Samtidig er det vel i den tida vi lever i, ikkje urimeleg å forvente at slike ting er noko ein f.eks. kan ha på mobiltelefonen. I kva grad det praktisk vert sørgja for at det kan skje, veit eg ikkje, men det burde i så fall vere ei relativt smal sak.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Det vil det kunne, litt avhengig av korleis den endelege forskrifta ser ut. Så vil eg understreke at eg har forståing for at det er komplisert for næringsdrivande å måtte ha ulike løyve og måtte ha dei med seg. Det er godt mogleg å gjere slike ting enklare enn det det vert gjort i dag rundt omkring i mange kommunar. Det vil eg iallfall oppfordre til, det er ein fordel. Så er det ein grunn til at mange kommunar stiller ein del krav i denne samanhengen, og eg går ut frå at dei vil fortsetje å gjere det sjølv om ein skulle fjerne heile avstandskravet. For eksempel kan krav til bruk av trasé vere ganske fornuftig med tanke på kor det eventuelt er villrein i eit område, kva for dyreartar som trekkjer kor, kor naturen er mest sårbar osv. I den samanhengen meiner eg at det å stille krav om trasear for bruk av snøscooter er ganske fornuftig. No vil det vere opp til den enkelte kommunen om ein ikkje legg nokon føringar for det, men om eg var kommunepolitikar, ville eg iallfall meint at det var lurt å gjere det.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Vi har sendt dette ut på høyring med ein del alternativ som vi ber om tilbakemeldingar på. Dei ser vi fram til å få. Eg forstår det slik at representanten ikkje ønskjer at det skal vere nokon alternativ, og at alle skal vere heilt einige i det ho sjølv meiner. Men eg synest det er ein fordel at ein kan ha ein god demokratisk samtale om dette, og at kommunane som dette trass alt vedkjem, får lov til å meine noko om det. Dette forslaget har ikkje vore høyrt, heller ikkje ulike variantar av det. Då synest eg det er rett og rimeleg at landets 356 kommunar får moglegheit til å ta stilling og gje meg ei tilbakemelding. Det same gjeld Den Norske Turistforening, foreininga Norsk Friluftsliv, bondeorganisasjonar, kommunane – så denne motstanden mot at dei skal få nokon alternativ å ta stilling til og moglegheit til å gje tilbakemeldingar til oss, synest eg er litt rar. Men det er no slik det er, og eg ser fram til å høyre det dei har å seie, sjølv om representanten tydelegvis ikkje er interessert i det.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Det oppfattar eg slett ikkje at vi gjer. Tvert imot har eg sagt i innlegget mitt og i svarreplikkrunden omtrent det same som representanten Ola Elvestuen seier, nemleg at dette forslaget vil føre til meir motorstøy i naturen – med mindre ingen vel å nytte seg av det. Det tvilar eg på, elles ville det vel neppe ha vore eit forslag. Det meiner eg det ikkje er tvil om at kjem til å skje. Det skin vel også godt igjennom, og eg har sagt det direkte også, at eg er skeptisk til dette forslaget. Men eg er statsråd i ei mindretalsregjering, og vi rettar oss etter det Stortinget går inn for. Vi følgjer opp det som Stortinget ber oss om å gjere, og difor har vi sendt dette forslaget på høyring, slik at vi kan få innspel frå alle dette faktisk vedkjem der ute. Så eg trur nok ikkje at eg og representanten Elvestuen er spesielt ueinige i sak her. Eg trur heller ikkje at eg og representanten Haltbrekken er det, for den saks skuld, men vi må nok akseptere at ikkje alle er einige med oss.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Eg og regjeringa følgjer sjølvsagt opp alt Stortinget måtte ønskje å vedta, også det punktet som representanten Greni viser til. Men det er nok også slik som representanten Kjenseth viser til, at uansett korleis ein no gjer dette, vil det framleis vere betydeleg rom for kommunar til å stille dei krava dei måtte ønskje, så nokon garanti mot at alt byråkrati berre skal fordunste, med kjelde i Klima- og miljødepartementet, men at kommunar ikkje skal få rom til å gjere slik dei vil, kan eg nok ikkje gje. Men eg vil følgje opp alt det Stortinget gjer, og så trur eg også det vil vere rom til å vere for at vi har sendt ut ulike alternativ på høyring, slik at vi kan få tilbakemeldingar frå desse som det faktisk angår, nemleg kommunane. Elles vil eg på slutten av debatten seie takk for mange gode og eg får nesten seie entusiastiske innlegg frå mange representantar. Det er kjekt å sjå at representantar frå både Framstegspartiet, Arbeidarpartiet og Senterpartiet finn så stor glede i å vere fritekne frå regjeringsansvaret og kunne finne saman i skjøn harmoni. Det får ein vel eventuelt late seg inspirere av til framtidige stortingsperiodar – det verkar som om det er kjekt for alle involverte.(Munterheit i salen) (Munterheit i salen)
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Sivil våpentrening har over mange år ført til at det ligg ein god del metall, særleg bly, men også kopar, i grunnen på norske skytebaner. Ved mange sivile skytebaner kan det liggje konsentrasjon av bly og andre metall i grunnen som kan utgjere ein risiko både for helse og for miljø. Dette tek miljøstyresmaktene på alvor, og vi er allereie i gang med å vurdere korleis den problematikken kan verte handtert på ein god måte. Klima- og miljødepartementet har gjeve i oppdrag til Miljødirektoratet å vurdere å regulere aktive sivile skytebaner gjennom forskrift. Oppdraget inneber å sjå om det er mogleg å stille tydelege krav og vilkår om kontroll av tilførsel og avrenning for bly og andre metall. Omfanget av problemet vert vurdert. Tiltak for å sikre ei forsvarleg handtering av metall som vert samla opp i kulefangarvollar og krav ved nedlegging av baner vert også vurderte. I Noreg finst det om lag 1 700 aktive sivile skytebaner. Å undersøkje alle dei banene, inkludert å analysere innhaldet av bly på og rundt banene, er ein stor jobb, og det er ein krevjande jobb. Det vil vere behov for prioriteringar og å hente inn ytterlegare kunnskap om kva som er dei mest effektive og realistiske tiltaka. Det er svært store forskjellar mellom enkeltbaner lokalt og mellom regionar, bl.a. på grunn av variasjonar i geologi og klimatiske forhold. Banene kan også ha svært ulike miljøtekniske tilstandar. Nyare sivile baner er heldigvis bygde slik at miljøbelastninga skal vere avgrensa. Å kartleggje og registrere nedlagde sivile skytebaner er det første trinnet i å få betre oversikt over talet på nedlagde sivile skytebaner og forureiningssituasjonen ved dei. Miljøstyresmaktene vil prioritere undersøkingar og eventuelle oppryddingstiltak på dei skytebanene som utgjer den største risikoen for helse og miljø. Utslepp av miljøgifter i naturen er eit av dei store problema i verda, saman med klimaendringar og tap av natur. Regjeringa prioriterer det arbeidet høgt.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Dette var jo ein svær diskusjon i førre stortingsperiode, som fleire har vore inne på, der eit stort fleirtal i Stortinget ønskte å gjere ei endring på det totalforbodet vi jo hadde mot blyhagl. Eg kan vel seie at eg personleg ikkje var nokon stor tilhengjar av det vedtaket, men det var no det som vart gjort. Eg har ingen stor grunn til å anta at fleirtalet i salen har endra seg i så måte. Når det er sagt, er det heldigvis nokre restriksjonar, og det går også føre seg prosessar i EU-systemet rundt regulering av denne typen spørsmål som vi følgjer nøye. Men representanten Nævra må sjølvsagt få lov til å meine at det burde vore innført – eller rettare sagt gjeninnført – eit forbod, slik som dei fjerna i førre periode.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Det er vel ein grunn til, som saksordføraren også var innom i sitt opningsinnlegg, at det også finst nokre helseråd ein gjev her, av førebyggjande art. Så ja, eg kjenner inngåande til den kunnskapen som representanten Nævra viser til. Det går føre seg politiske diskusjonar i regjering og kontinuerleg også her i Stortinget, og då må ein jo også lytte litt til kva fleirtalets oppfatning er. Og mange kampar har vore tekne før rundt dette spørsmålet. Når det er sagt, vil eg nok seie at dei prosessane som går føre seg internasjonalt, er viktige. Det er heller ikkje slik at det å gjennomføre nasjonale særreguleringar av miljøgifter nødvendigvis er mindre tidkrevjande eller meir effektivt enn det er å følgje dei internasjonale prosessane. For også nasjonale forbod krev omfattande dokumentasjon, prosessar, ofte WTO- og ESA-godkjenningar osv. Så på generelt grunnlag trur eg det er klokt å halde seg til det som er det EØS-rettslege sporet på miljøgifter, også i tilfellet bly.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Viss ein ser på kven som stod bak fleirtalet i førre periode, vil ein vel sjå at det ikkje berre er innetter i regjeringa at det er litt ulike syn på akkurat dette, slik det ofte er i ein del miljøspørsmål – ref. førre sak, f.eks. Det er mange ulike diskusjonar rundt miljøgifter der ein i og for seg har relativt lågthengjande frukter, og der det går an å gjere tiltak, og der også utviklinga går framover. Så er det internasjonale prosessar samtidig, og ting må jo forankrast hos dei det gjeld. Eitt nærliggjande eksempel som eg kjem på, som eg hugsar vi diskutererte for ikkje så altfor mange vekene sidan, er spørsmålet om skismurning og fluor. Der har det skjedd mykje positivt i det siste, bl.a. fordi ein har sett at dei det gjeld, har begynt å vere meir framoverlente i det spørsmålet, og at det er reguleringar på veg. Så svaret er vel at det finst ein god del diskusjonar rundt miljøgifter der det er eit betydeleg potensial for å gjere meir med relativt enkle grep, og det meiner eg også at ein bør gjere. Eg meiner, ikkje minst, at dei grepa er mest effektive om dei skjer gjennom REACH-direktivet, slik at desse miljøgiftene, som eg trur representanten er einig i ikkje nødvendigvis respekterer landegrenser, men følgjer både havstraumar og vind, vert fellesregulerte innanfor Europa.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2020-05-05:
Eg kunne ikkje berre tenkje meg det, eg er i full gang med det. Som eg sa i mitt innlegg, gjer vi no eit omfattande arbeid rundt nettopp spørsmålet om bly og det som konkret handlar om det som har vorte teke opp i forslaget, nemleg situasjonen rundt dei mange skytebanene i landet. Der går det no føre seg mykje arbeid i Miljødirektoratet, for å få informasjon om kva som er tilstanden, kva som er dei mest effektive verkemidla for både å hindre ytterlegare spreiing og rydde opp etter gamle synder. Det er eit ganske omfattande arbeid. Det er snakk om enormt mange baner i veldig mange ulike kommunar, i ulik tilstand og i ulik natur, men det arbeidet er i full gang, heldigvis.