Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2003-04-02:
Pasienter med nakkeskader rapporterer at de opplever at de er kasteballer mellom forskjellige spesialister som nevrologer, fysikalske medisinere, ortopeder, psykiatere, fysioterapeuter osv. De sier ofte at de ikke har opplevd at noen har hatt et helhetlig ansvar for utredning og behandling av denne typen skader. Dette er signaler som det er all grunn til å ta alvorlig. Pasientene skal oppleve en helsetjeneste som imøtekommer deres behov. Sosial- og helsedirektoratet har derfor foreslått at nakkepasienter tas hånd om ved ryggpoliklinikker der slike finnes. På den måten vil en spesialist ha et helhetsansvar for pasientene. Det er imidlertid et beklagelig faktum at vi ikke vet hva som er den faktiske årsaken til langtidsproblemer som følge av nakkeskader etter trafikkulykker eller andre ulykker, verken i Norge eller internasjonalt. Det gjør at det heller ikke er mulig å fastslå hva som er en optimal behandling i alle tilfeller. Ifølge Sosial- og helsedirektoratet finnes det pr. i dag ingen sikker metode for å påvise skader hos disse pasientene. Det finnes lite vitenskapelig dokumentasjon på om det ligger en organisk skade bak pasientenes plager, og det er derfor vanskelig å tilby pasientene en behandling som fjerner plagene. Noen spesialister mener å kunne påvise båndskader i nakken ved MR-undersøkelser, men da det ikke finnes undersøkelser på normalbefolkningen, er det usikkert hva de påviste funnene betyr for pasientenes plager. Hele den internasjonale medisin synes å ha det samme problemet. Enkelte sentre i utlandet mener å ha gode behandlingstilbud, men etter norske fagmiljøers vurderinger er dette snakk om metoder og tilnærminger som er lite faglig dokumentert. Ettersom enkelte av disse sentrene benytter risikofylte, store operasjoner i nakkeregionen, er det grunn for norske spesialister til å være tilbakeholdne med å anbefale slik behandling, inntil en dokumentert nytteverdi er påvist. Det er søkt om forskningsmidler fra universitetssykehusene i Trondheim, Bergen og Oslo til nærmere avklaring av årsaksforholdene når det gjelder plagene hos pasienter med nakkeslengskader. Prosjektet i Bergen har som mål å undersøke nærmere den behandlingsmetode som benyttes ved enkelte sentre i Tyskland, slik at nytteeffekten av denne behandlingen kan få en avklaring. Pr. i dag er denne behandlingen å betrakte som eksperimentell, uten vitenskapelig forankring. Min klare ambisjon er at vi ved innføring av nye metoder skal benytte metoder som enten er godt dokumentert, eller også benytte en forskningstilnærming, slik at vi selv blir i stand til å gi en vitenskapelig dokumentasjon, med en adekvat oppfølging og evaluering. Derfor er de initiativene som er kommet til norske forskningsprosjekter, interessante. Flere av de forskningsprosjektene som er foreslått i Norge, har for øvrig også til hensikt å vurdere nytten av MR-undersøkelser av eventuelle båndskader i nakken nærmere. Videre har Sosial- og helsedirektoratet anbefalt at St. Olavs Hospital i Trondheim, som i dag er et nasjonalt kompetansesenter for ryggpasienter, også får nasjonale kompetanseoppgaver i forhold til nakkeskader. Jeg vil sørge for at disse anbefalingene blir fulgt opp. Jeg ser også at sentrale helsemyndigheter må gjøre noe for å bedre kunnskapen om nakkeskader, både når det gjelder diagnostisering og behandling. Jeg vil derfor også vurdere hvordan vi kan få stimulert noen av våre universitetssykehus til å prioritere klinisk forskning på nakkeskader.