trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
Det var oppklarende at NHO og andre mener det – «de andre» ble ikke nevnt. Jeg lurer på hvem det kan være. Man snakker om at de eldre trenger mer tilrettelegging, men her snakker vi om folk som er friske, her snakker vi om folk som ønsker å bidra lenger. Jeg tror ikke Norges Fotballforbund, for å ta et banalt eksempel, har drevet med noe utstrakt tilrettelegging for at Egil «Drillo» Olsen fortsatt er landslagssjef og har passert 70 år. Det går utmerket an. Mine spørsmål går på en annen av de uttalelsene som statsråden har kommet med. Hvorfor blir det vanskeligere å ansette eldre hvis folk skal bestemme sin egen pensjonsalder? Er det ikke, som jeg sa fra talerstolen, et av fundamentene i pensjonsreformen, et av tiltakene i pensjonsreformen, at folk på en bedre måte skal kunne ha fleksibilitet til å velge avgangsalder, kombinere pensjon og jobb, og at man enklere skal stimuleres til å jobbe? Eller er det noe fundamentalt her som jeg har misforstått når det gjelder prinsippene i pensjonsreformen?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2013-03-19:
La meg bare få lov til å understreke nok en gang det dette handler om. Det er ikke om du skal ha rett til å slutte i arbeidslivet. Retten til å slutte i arbeidslivet defineres av helt andre lover. Det vi snakker om her, er om arbeidsgiver skal ha en egen bestemmelse i arbeidsmiljøloven som gir ham rett til å si opp folk når man har nådd en bestemt alder. Som sagt mener Fremskrittspartiet at det er feil. Så til det statsråden har tatt opp, og til det prinsipielle rundt det. Burde man ikke bare fjernet aldersgrensene, og burde ikke Fremskrittspartiet ha stått for det? Jo, det er det Fremskrittspartiet har stått for i alle år, og som vi har fremmet forslag om. I min naivitet har jeg lyttet til de andre politiske partiene på Stortinget, som har sagt at det har vært uaktuelt, men at aldersgrensen bør harmoniseres med pensjonsreformen og settes til 75 år. Jeg har i min naivitet trodd at de andre partiene på Stortinget mente det de har sagt. Da tenkte jeg – og Fremskrittspartiet – som så at vi skal være konstruktive og imøtekommende, og vi skal i alle fall fremme et forslag som harmoniserer med pensjonsreformen, og sette grensen til 75 år, sånn at vi kan få en tverrpolitisk enighet i Stortinget om et sånt forslag. Når det forslaget blir fremmet, går alle de andre partiene imot Fremskrittspartiets forslag og ber i stedet om at det settes ned en komité for å vurdere ting videre. Jeg synes det er skuffende, og jeg synes det er trist at vi ikke har kommet lenger i denne saken, etter en debatt som har pågått i snart åtte år. Så til representanten Gullvåg: Jeg klarer ikke helt å skjønne hans forsøk på spark og hvor han prøver å sparke hen – om det er i løse lufta eller om det er mot meg. I alle fall kjenner jeg ikke noen av de sparkene, så det er mulig at han har bommet. Men det jeg synes er oppsiktsvekkende, er at man samtidig står på denne talerstolen og er en av de ivrigste talsmennene – en representant fra Arbeiderpartiet – for en særbestemmelse, en egen lovfestet rett for arbeidsgivere til å si opp folk uten begrunnelse når de blir 70 år. Det minner ikke om god arbeidstakerpolitikk og en politikk som er opptatt av arbeidstakerne. Så til slutt til statsråden, som sier at hun har lyttet til arbeidsgivere. Hun klarte ikke å nevne noen annen enn NHO. Jeg kan skjønne NHOs begrunnelser ut fra akkurat deres ståsted og deres synspunkt. Men som tidligere arbeidsgiver som har ansatt flere folk over 56 år, deler jeg statsrådens bekymring over at det er så få som blir ansatt etter at de er 56 år. Jeg har selv vært arbeidsgiver og ansatt flere over 56 år, så jeg håpet at statsråden i større grad kunne ha lyttet til en tidligere arbeidsgiver enn det hun har gjort i denne saken.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-03-19:
Det er viktig at folk uttransporteres raskt fra Norge, men vi vet alle at uansett hvor tydelige de politiske intensjonene er om det, så vil det i mange tilfeller være vanskelig å få dem ut så raskt som vi skulle ønske. Derfor er det viktig at statsråden avklarer denne problemstillingen. Mitt spørsmål går egentlig på personvern og balansegangen rundt det. Jeg er fullt klar over at det ikke er sånn at informasjon flyter rundt i Nav-systemet, slik statsråden formulerte det, men spørsmålet her er om personvernhensynene ivaretas i tilstrekkelig grad. Spørsmålene er f.eks.: Hvem har tilgang til opplysninger om meg? Hvilke muligheter har man til å korrigere dem? Loggføres det hvem som har tilgang til informasjon? Så mitt spørsmål til statsråden er: Hva konkret gjøres for å følge opp det som regjeringen tidligere har pekt på?
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-03-19:
Jeg synes statsråden var godt i gang med svaret sitt, så jeg vil spørre statsråden: Hva hadde du tenkt å si nå?
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Denne forskriften var noe kommunene ba om fordi det ble gitt nødhjelp for en kort periode for personer som var utvist fra landet. Så laget man et hjemmelsgrunnlag for dette. Jeg er usikker på om det er behov for denne hjemmelen. Derfor vurderer vi om det er andre som skal ha ansvaret for å gi til nødvendig livsopphold før utvisning har funnet sted. Det er det som er det viktige, at det skal skje en rask uttransportering av folk som er utvist fra landet. Når det gjelder lovforslag om taushetsplikten, mottar jeg nå i løpet av april innstilling fra en arbeidsgruppe. Den har sett på flere deler av personvernet mellom ulike deler av velferdsstaten vår, men jeg har bedt dem jobbe ekstra raskt med dette punktet. Jeg ønsker å komme tilbake til Stortinget så fort som mulig.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Jeg vil understreke at i denne hjemmelen finnes det ikke rett til noen sosialstønad på generelt grunnlag til man har reist ut av landet, men det er en bestemmelse om at man kan få stønad inntil man i praksis har mulighet til å forlate landet. Hvis det er to dager til det går et fly, får man kun stønad i de to dagene. Hvis man velger å trenere en utreise, har man ikke noen som helst slags rettigheter. Så vil jeg si at når det gjelder personvern, er det en meget tett dialog mellom Datatilsynet og Nav. Det har ikke alltid vært slik at man har vært enige i utgangspunktet. Derfor har Nav hele tiden rettet seg etter de innsigelser som Datatilsynet har kommet med. Så jeg mener at her har vi en veldig tett dialog. Dette jobber vi med hele tiden. Nå jobber vi med IKT Nav, hvor man får elektroniske løsninger innenfor flere områder. Der er personvernet veldig sentralt.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Det var hyggelig. Jeg vet at presidenten er nøye på at vi holder tiden. Derfor er jeg glad for at jeg fikk spørsmålet på nytt. Det er klart at når vi får IKT Nav, hvor vi får elektroniske løsninger på langt flere områder, har vi mye bedre kontroll også på hvordan opplysninger tas ut. Dette er en veldig sentral del av det store IKT-prosjektet vi nå har.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Dette er jo ikke retorikk, dette er noe arbeidsgiverne forteller. NHO forteller det, andre forteller det, at det å ha seniorer i arbeidslivet, spesielt når de nærmer seg 70 år, krever noe ekstra. Det krever mer tilrettelegging for å forebygge muskel- og skjelettlidelser. Mange gir mer fleksible arbeidstidsordninger. Så det krever noe av arbeidsgiverne. Derfor skal vi lytte veldig nøye til arbeidsgivere som sier at de vil inkludere, men jeg blir bekymret når jeg ser at det er veldig få som ansetter nye over 55 år. Når én av tre spurte ledere sier at de ikke engang har vurdert å innkalle søkere dersom de er over 55 år, mener jeg det er et veldig klart signal om at vi må bidra til at flere av disse blir innkalt.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Det er ingen land i verden som har et så sterkt oppsigelsesvern som Norge og samtidig har en aldersgrense som er mye høyere. Jeg vil bare understreke at jeg synes dette er et vanskelig spørsmål. Jeg synes ikke det kun er tom retorikk å lytte til de arbeidsgiverne som faktisk sier at de må tilrettelegge mer for seniorer. Derfor mener jeg det er galt at den enkelte skal bestemme pensjonsalder selv. Så vidt jeg skjønner av det forslaget som er lagt fram av Fremskrittspartiet, skal man heller ikke bestemme det, men man skal ha en aldersgrense på 75 år. Så hvis man er prinsipiell motstander av aldersdiskriminering, bør Fremskrittspartiet gå inn for at man ikke skal ha noen spesiell grense i det hele tatt.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Min påstand er at staten bidrar mye til å legge til rette for eldre arbeidstakere, bl.a. at man får lengre ferie enn yngre arbeidstakere. Så det gjøres mange ting. Men det er klart at også staten kan bli enda bedre. Når det gjelder funksjonshemmede, teller vi ikke det i staten, f.eks. i Arbeidsdepartementet, for en funksjonshemming kan man ikke alltid se utenpå folk. Men vi går nå foran med de nye forslagene vi har, med lønnstilskudd for å ansette personer i staten som har nedsatt funksjonsevne.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Min holdning er at arbeidsgivere skal bidra til at arbeidstakere i hvert fall skal stå fram til aldersgrensen og aller helst enda lenger, dersom det lar seg gjøre.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Beklager at jeg da må skuffe representanten. Jeg må nok innrømme at jeg lytter mer til NHO enn til Fremskrittspartiet i disse spørsmålene.
Ingjerd Schou (Høyre), 2013-03-19:
Jeg er en av dem.
Karin Yrvin (Arbeiderpartiet), 2013-03-19:
Jeg også.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2013-02-14:
Jeg utfordret i mitt innlegg utenriksministeren angående den påbegynnelse som vi nå ser, av en mulig frihandelsavtale mellom EU og USA, og hvordan Norge vil forholde seg til det. Vil utenriksministeren ta dette opp med sin kollega i regjeringen, statsråd Giske, slik at Norge utfordrer EFTA på det neste ministermøtet i EFTA til å sette i gang et arbeid for å sørge for at Norges og EFTAs næringsliv kan få betingelser som er parallelle med dem EU etter hvert, forhåpentligvis, får med USA?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2013-02-14:
Jeg har bare noen få kommentarer når det gjelder ting som er blitt sagt i debatten. Representanten Valen fra SV var innom Fremskrittspartiet. Han mente vi skulle ha sagt at vi ønsker omfattende norsk militær makt i Mali. Det er ikke et korrekt sitat. Vi har sagt hele tiden at vi ønsket at Norge skulle bidra på en relevant måte i Mali. Ordet «omfattende» gir et helt annet inntrykk av det vi har sagt. Representanten Gustavsen ga et inntrykk av at vi ikke var tilhenger av norsk næringsbistand og kobling mellom norsk næringsliv og utvikling. Hun mente at vi ikke ser gevinsten av det. Vi ser gevinsten av det. Vi vet at det kan være effektfullt. Jeg tok til og med til orde for at det burde fortsette. Høybråten hadde en veldig viktig formulering da han snakket om å motarbeide ekstremisme i alle dens former. Det var litt av det samme utenriksministeren var inne på nå avslutningsvis. Haugli hadde et særdeles godt innlegg om dette og de bekymringsfulle trekk vi ser i deler av Europa. Vi deler den bekymringen. Den er alvorlig. Den gir et signal om noe mer, for enkelte grupper plukkes ut én gang, andre grupper en annen gang. Man ser også allianser – vi ser det bl.a. i FNs menneskerettighetsråd. Vi ser det andre steder. Jeg tillot meg en gang, så naiv jeg var, å ta opp homofiles rettigheter i Saudi-Arabia. Det var kanskje å være litt vel foroverlent. Jeg fikk til svar at den type seksuell legning ikke eksisterte i landet. Det var i grunnen ikke noe grunnlag for en parlamentariker fra Norge å ta opp slike spørsmål. Jeg håper jo at man aldri, aldri kommer i en slik situasjon i land nærmere oss. Men det er veldig bekymringsfullt. Jeg tror vi må ansvarliggjøre politikere og være tydelige, som representanten Haugli og andre er, i Europarådet, i OSSE og i alle våre møter med myndighetspersoner fra disse statene.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2013-02-14:
Utenriksministeren skal ha ros for å legge vekt på den verdibaserte utenrikspolitikken. Det er viktig at vi ikke slipper taket i den. Samtidig tok han til orde for en kobling mellom norske næringsinteresser og utviklingspolitikk som er kraftigere og sterkere enn jeg har hørt fra noen utenriksminister tidligere. Det er mulig jeg har hørt det fra utviklingsminister Solheim, men ikke fra noen utenriksminister. Jeg vil gjerne høre utenriksministerens refleksjoner om hvordan han vil motvirke faren for at våre nasjonale egeninteresser blir styrende, på tvers av interessene til de land vi samarbeider med.
Trine Skei Grande (Venstre), 2013-02-14:
Jeg hadde flere spørsmål i innlegget mitt som jeg egentlig hadde ventet at statsråden skulle svare på. Jeg vil likevel bruke denne replikken til å løfte en av de tingene som jeg syns er viktigst. Norge har jo en tradisjon for å ha en høy stjerne internasjonalt når det gjelder menneskerettigheter. Samtidig er det sånn at vår fremste institusjon på området, nemlig Norsk senter for menneskerettigheter ved Universitetet i Oslo, har mistet A-statusen sin som FN-organ. Statssekretær Gry Larsen har sagt at Norge gjerne vil ha en MR-institusjon med A-status, og at departementet er i prosess for å få dette til. Burde ikke departementet ha gjort det litt tidligere og vært litt mer proaktivt, sånn at vi faktisk til enhver tid sørget for at vi hadde en nasjonal MR-institusjon med talerett i de relevante FN-organene?
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-14:
Svaret er ja, dette er høyt oppe på vår agenda. Det er helt riktig påpekt at når det nå ser ut til at det kan bli bevegelse i EU–USA-forhandlingene, må vi se hva det betyr for EFTA, og hvordan vi kan ha en parallell prosess med EFTA. Som representanten Høglund er vel kjent med, er det av og til slik at EFTA går foran, og av og til slik at EU går foran, men det er ofte en betydelig parallellitet i disse prosessene. La meg understreke betydningen av et nært økonomisk forhold til USA i årene som kommer. Selv om vi nå har hatt mye fokus på at det helt nye er Asia, Latin-Amerika og Afrikas framvekst, gjør rimeligere energi og bedre økonomisk styring – takket være en fornuftig amerikansk president som bruker statens virkemidler aktivt for å stimulere økonomien – at vi nå ser at det faktisk foregår industriproduksjon i USA igjen, på en måte som man for få år siden ikke trodde ville skje. Arbeidsplasser kommer tilbake til USA, altså er det viktig for oss som en liten, åpen økonomi å ha gode handelspolitiske forbindelser med USA.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-14:
Jeg setter meget stor pris på enhver anledning til nok en gang å slå fast at det vil være uaktuelt for den neste rød-grønne regjeringen å gjøre noe annet enn å bygge videre på det som vi de to foregående periodene har bygd på, nemlig at EØS-avtalen ligger til grunn. Det har også statsministeren slått klart fast, og i den grad det fortsatt skulle være noen tvil om det, gjør jeg også gjerne det. Det er en problemstilling som ble avklart før Stoltenberg II-regjeringen ble til i 2005, bekreftet i 2009, og som gjelder, som den nylige debatt vel også har bekreftet, for den neste runden av Stoltenberg II-regjeringen.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-14:
Dette gir en tidligere forsvarsminister en god følelse, for denne debatten føler jeg at jeg kjenner igjen. Vi har hatt en kraftig opptrapping i forsvarsbudsjettet i Norge de siste årene, stikk i strid med hovedtrenden i NATO. Norge er det landet i Europa som bruker mest penger på forsvar per innbygger. Vi er nest størst i alliansen etter USA, og vi er sjuende størst i verden. I tillegg har vi gjennomført en omstilling av Forsvaret som nesten savner sidestykke i andre europeiske land. Det er ikke mine ord, det er NATOs ord, senest bekreftet av NATOs visegeneralsekretær da han var her tidligere denne uken: Dette ser man til, på mange måter, som et eksempel. Vi har gjort massive investeringer i nytt materiell. Det vi, som representanten Kristiansen vel godt vet, nå arbeider med, og hvor min kollega Strøm-Erichsen har sitt særlige fokus, er en personellreform. Forsvarets prinsipale problem i dag er ikke mangel på penger eller hjemler, men at det er vanskelig å få og beholde det riktige personellet som kan bruke alt dette utstyret. Derfor har vi spesielt fokus på det i neste runde av utviklingen av Forsvaret.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-14:
Vi har jobbet svært mye med Myanmar, som det nå heter offisielt, i de siste årene. Jeg tror at vi har spilt en viktig rolle i å støtte opp om de tidlige reformforsøk vi så i 2011, og som nå har slått ut i full blomst. Jeg tror det er full enighet mellom representanten Skovholt Gitmark og meg selv om at det er veldig langt igjen, men retningen er klart positiv, og bevegelsen har gått sjelden langt på bare et par år. Når det gjelder gjeldssletten, er det i sin helhet rester fra skipseksportkampanjen på 1970-tallet. Det er, for å si det forsiktig, et av de mindre fornuftige handelspolitiske tiltak som har oppstått i dette landet noensinne. Vi har slettet all annen skipseksportgjeld – vi har aldri fått igjen noen penger – men holdt tilbake på Sudan og Myanmar i 2007, da de andre landene ble slettet. Det er bare den type gjeld. Nesten alt er renter, ikke gjeld som sådan, men renter på en helt urealistisk gjeld. Det var ikke en opsjon å ettergi den i småbiter. Det er altså én gjeld, og den er ettergitt. Vi mener at det er fornuftig å gjøre det som vi har gjort med alle andre land som var utsatt for denne skipseksportkampanjen.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-14:
For det første har representanten Høybråten oppfattet meg riktig. Dette er et klart og tydelig signal. For det andre vil jeg si at dette er en reell problemstilling som vi tar på alvor, og må ta på alvor. For å si det mest formelle først: Det er klart at midler som rapporteres som ODA-godkjent bistand, selvfølgelig skal gå til det, innenfor de kriterier som gjelder. De skal ikke brukes til næringsfremme som sådan – det er andre penger på andre kapitler. Det må vi være tydelige på alle sammen, ellers blir det en utilsiktet blanding. Men så vil jeg si at siden jeg faktisk mener at handel er enda viktigere enn bistand, er det f.eks. å legge til rette for handel og investeringer gjennom bistand som kommer alle til nytte, også bra for norsk næringsliv. Hvis vi f.eks. – vi var nettopp inne på Myanmar – har vært i stand til å bidra til en bedre telelovgivning i Myanmar, slik at det går an å få til internasjonal konkurranse på klare vilkår, er ikke jeg lei meg for at Telenor bruker den muligheten som oppstår. Det er to forskjellige ting, men de henger sammen på en måte som jeg mener er høyst forsvarbar.
Espen Barth Eide (Arbeiderpartiet), 2013-02-14:
Jeg vil understreke at dette har ingenting med menneskerettighetstilstanden i Norge å gjøre, det har å gjøre med institusjonens grad av tilknytning til andre offisielle institusjoner, herunder Universitetet i Oslo. Dette har vært en lang debatt, og det er nå en helt konkret prosess, som berører alle interesserte parter – herunder de miljøene som er mest opptatt av menneskerettigheter – for å finne en ny tilknytningsform som gjør at man oppfyller de kriteriene til uavhengighet som har ligget til grunn hele veien. Det mente man jo ved utviklingen av den forrige modellen – som det var bred politisk enighet om for øvrig, og som jeg husker at Venstre engasjerte seg sterkt i den gangen – at vi hadde. Nå har vi altså sett at man må gjøre selve tilknytningen på en annen måte, og det kommer til å skje i rimelig nær framtid.
Peter N. Myhre (Fremskrittspartiet), 2013-02-14:
Jeg merker meg at utenriksministeren er veldig klar når det gjelder EØS-avtalen og Norges forhold til Europa. Når det gjelder Stortinget og europapolitikken, må man kunne si at det er Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet som er ryggraden i den EØS-linjen som Stortinget har lagt seg på. Jeg har lyst til å spørre utenriksministeren idet vi nærmer oss et stortingsvalg: Dersom det skulle gå så galt at det fortsatt er rød-grønt flertall i Stortinget etter valget, vil utenriksministeren garantere norsk tilslutning til å videreføre EØS-avtalen, uansett om Arbeiderpartiets to regjeringspartnere, Senterpartiet og SV, er tilhengere av å si hele avtalen opp?
Ivar Kristiansen (Høyre), 2013-02-14:
Utenriksministeren viste i sin redegjørelse til det forhold at vi har et styrket militært nærvær i nord. Men er dette i tråd med virkelighetens verden, når vi ser på den kapasiteten vi har til disposisjon: fem fregatter, seks kystkorvetter, bare halvveis bemannet og med mangelfullt integrert utstyr – vi ser at Kystvakten fortsatt seiler uten helikopter, vi har redningshelikopter med svekket beredskap, og det er færre Orion-flytimer i våre nordområder. Derfor er mitt spørsmål: Er det virkelige bildet, hvis man skreller bort kommunikasjonsrådgivernes påtegninger, at det er et styrket norsk militært nærvær i nord?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2013-02-14:
Jeg er glad for at utenriksministeren viet oppmerksomhet til Burma i sin redegjørelse. Jeg forundrer meg like fullt over at utenriksministeren ikke var tydeligere når det gjelder gjeldsslette. Bakgrunnen for dette er jo helt klar: en fabelaktig fremgang i Burma, fra et veldig lavt nivå. Sannheten, som også ble gjengitt i et Aung San Suu Kyi-sitat, er at generalene nå har byttet fra uniform til sivilt. Det har vært store positive fremskritt, men ingen vet hva fremtiden vil bringe. Så spørsmålet til utenriksministeren må ganske enkelt være: Hvorfor velger regjeringen en gjeldsslette uten noen krav knyttet til seg?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Situasjonen ved Ahus har vært tatt opp med helseministeren hele 13 ganger i Stortinget. Det har handlet om sviktende pasientsikkerhet, unaturlige dødsfall, bemanningsproblemer, kapasitetsproblemer og ledelsesutfordringer. Hver gang det har vært ropt varsku rundt Ahus, har vi fått det samme svaret fra regjeringen, nemlig at opposisjonen svartmaler, og at alt er under kontroll. I så fall er det sånn at leger, sykepleiere, Riksrevisjonen og alle andre som har varslet om situasjonen ved Ahus, også er med på denne såkalte svartmalingen, som regjeringen kaller det. Det er mange utfordringer. I oktober 2011 sa statsministeren følgende: «Det er klart at hvis det påpekes forhold som bl.a. går på sikkerheten løs, skal det iverksettes tiltak for å håndtere det.» Da har jeg to spørsmål til statsministeren: Spørsmål 1: Mener statsministeren at situasjonen nå går på sikkerheten løs? Spørsmål 2: Hvis han mener det, hvilke tiltak vil regjeringen iverksette for å få den akutte situasjonen ved Ahus under kontroll?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2013-01-16:
Jeg må si jeg synes statsministeren tok fryktelig lett på den problemstillingen jeg nå tar opp. Det er mange mennesker som er bekymret. Alle ansatte ved sykehuset er bekymret og har sendt brev til regjeringen, hvor de har bedt om å få tilført mer penger for å kunne få situasjonen under kontroll. Da mener jeg det ikke holder, som statsministeren nå gjør, å skyve ansvaret over på sykehusledelsen. Regjeringen har det overordnede ansvaret for at norske sykehus er godt finansiert og godt bemannet til å drive sikker drift. Da er jeg ikke sikker på om det er noen vits i å stille det spørsmålet jeg nå egentlig hadde tenkt å stille, nemlig om hva regjeringen vil gjøre på lang sikt med et sykehus som er nytt, men som likevel allerede er for lite. Det skjer samtidig som Aker sykehus er lagt ned og Stensby sykehus er truet med nedlegging. Hva vil regjeringen gjøre på lang sikt for å løse utfordringen i hovedstadsområdet for en sykehussituasjon som allerede er for liten?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Alle varslinger og alle rapporter om svikt og mangler i norsk helsevesen skal tas på største alvor, for det handler om enkeltmennesker, og det handler om mennesker som ikke får det tilbudet de skal ha. Selv om hovedbildet i norsk helsevesen er at det er høy kvalitet, og at mange får behandling, er det likevel eksempler på at ting ikke fungerer. Et feilfritt helsevesen finnes ikke. Det er syv–åtte millioner behandlinger og utredninger i helsevesenet hvert eneste år, og selv om det aller, aller meste av det er av høy kvalitet og leverer det det skal, vil selv små feilprosenter av så store tall gi mange eksempler. Derfor skal de tas på største alvor, og det gjør vi også når det gjelder rapportene fra Ahus. De må håndteres på en ryddig og ordentlig måte, og det er det vi skal forsikre oss om. Det betyr at det er sykehusets ledelse som må ta på alvor rapportene som kommer om svikt – og det er fylkeslegen, Helsetilsynet og i de mest alvorlige tilfellene politiet. Det er den måten vi må passe på at de enkelteksemplene som kommer opp, og som er viktig at kommer opp – åpenhet om feil og mangler – er forutsetningen for å redusere antall feil og mangler. Ahus er vårt største akuttsykehus med 500 000 pasientkontakter hvert eneste år. Hovedbildet er også der at det er god kvalitet. Vi har ikke noen informasjon som tilsier at Ahus er et mindre trygt sykehus enn andre sykehus, men selv på trygge sykehus begås det feil. Det er mager trøst for dem som opplever feil og mangler at det store hovedbildet er at det er høy kvalitet, og stadig bedre kvalitet, ved norske sykehus. Det som er gjort på Ahus, er for det første at det er tilført flere hjemler slik at kapasiteten kan økes, og for det andre at de ser på muligheten for å bruke andre sykehus som avlastning. Helseministeren har også sagt at man skal se på grensen, altså pasientgrunnlaget, for å se om det også skal justeres for å redusere opptaket til Ahus.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Jeg tror jeg understreket veldig klart i mitt innlegg at vi tar alle rapporter om feil og mangler ved norske sykehus, også ved Ahus, på det største alvor. De skal håndteres på en ryddig og ordentlig måte av sykehusets ledelse, av de tilsynsorganer vi har, og i de mest alvorlige tilfellene av politiet. Vi gjør ting både på kort og på lang sikt. På lang sikt har vi nå en stortingsmelding til behandling her i Stortinget – for første gang en stortingsmelding om kvalitet i helsevesenet – nettopp for å se hvordan vi kan gjøre enda mer når det gjelder kvalitet. Vi er kanskje det landet som har mest systematisk måling av feil ved sykehus og offentliggjøring av dem – nettopp for å kunne gjøre noe med feilene. Det er ikke noe land, og ikke noe sykehus, som kan si at de har et feilfritt helsevesen. Åpenhet om feilene, det å være åpen også for varslinger i anonym form, er en forutsetning for å redusere antallet feil. Jeg gjentar: Vi har ikke noen dokumentasjon som tilsier at Ahus har noe lavere kvalitet enn andre sykehus, men selv de beste sykehus begår feil.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Jeg mener det beste målet på om en lykkes i helsevesenet først og fremst er hvor mange mennesker som får behandling, og kvaliteten på den behandlingen. Hovedbildet, når vi ser på de internasjonale undersøkelsene, der man sammenligner land, viser for det første at langt flere mennesker får behandling ved norske sykehus. Samlet sett er det sju–åtte millioner behandlinger og utredninger. 1,8 millioner ulike nordmenn fikk behandling ved sykehusenes spesialisthelsetjenester i fjor, og kvaliteten øker. Det er ikke antallet sykehussenger som er det viktigste, det er antallet gode behandlinger som er det viktigste. Stensby sykehus, en del av Ahus, har utført enkelte oppgaver innenfor Ahus. Jeg mener det er ganske viktig at det er Ahus og sykehusets styre som avgjør hvordan de vil disponere sine avdelinger og sine folk. De mener at de får mer og bedre helsetjenester ved å konsentrere seg om Lørenskog og Ski, i stedet for også å opprettholde Stensby, som er veldig nær Lørenskog.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Det vi nå opplever, er at vi gjennomfører en stor omstilling det har vært bred enighet om i Norge, og som vi mener at det er riktig at vi gjorde, nemlig at vi bygde et stort, nytt sykehus i Akershus. Det er et topp moderne sykehus, det gir et veldig godt tilbud til veldig mange pasienter. Da var vi også enige om at vi skulle flytte over pasienter fra Oslo til Akershus. Det er gjennomført. Det var en krevende omstilling, og en del av de problemene som er påpekt, er knyttet til selve den omstillingen. Men jeg advarer veldig mot at vi nå skal være så redde for omstillinger at vi lar være å gjennomføre dem, selv om omstillinger er krevende. At det bygges et stort, nytt sykehus, at vi overflytter pasienter, det har samlet sett også bedret kvaliteten. Mange av de problemene som har vært påpekt knyttet til selve omstillingen, er løst eller langt på vei løst nå – det handler om ting som ligger litt tilbake i tid, 2010 og 2011. Så kommer det fortsatt rapporter om mangler, og da griper vi fatt i dem. Hovedbildet er likevel at det ikke er noen dokumentasjon som tilsier at det er mindre trygghet og mindre kvalitet ved Ahus enn ved andre sykehus.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Jeg tror det er allment anerkjent at det som var et problem, var at man ikke greide omstillingen raskt nok eller godt nok da vi var midt oppe i den tilbake i 2010 og 2011. Vi greide ikke raskt nok å oppbemanne Ahus fordi man bl.a. ikke fikk nedbemannet i Oslo raskt nok. Det har man nå fått til bedre. Siden 2010 er det blitt 1 500 nye medarbeidere på Ahus, 250 leger og 600 sykepleiere. I tillegg er det nye stillingshjemler som tilføres Ahus nå. Man ser på muligheten for å få mer samarbeid med andre nærliggende sykehus, og helseministeren har varslet at vi skal se på opptaksområdet for eventuelt å justere det, slik at Ahus får mindre tilgang på pasienter enn det de har i dag. At vi hele tiden må være opptatt av å justere når vi gjennomfører den typen store omstillinger, er ikke et uttrykk for at omstillingen var feil. Samlet sett er det altså flere som får behandling, og kvaliteten øker ved norske sykehus.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
På spørsmålet om det er slik at vi satser mye på forskning i Norge, er svaret ja. På spørsmålet om vi satser nok på forskning i Norge, er svaret nei. Jeg tror vi er nødt til å være i stand til å ta inn over oss at det både er slik at Norge satser svært mye på forskning og innovasjon og lykkes godt på mange områder, og at vi samtidig må gjøre enda mer. Det er ikke riktig at vi scorer lavt på alle internasjonale rangeringer. Det er litt avhengig av hvilke rangeringer man ser på, og hva man måler, men vi scorer høyt på de aller viktigste, f.eks. økonomisk vekst, med lav ledighet, mennesker i jobb, høy sysselsetting. Det aller viktigste for å fremme framtidens vekstevne er å holde folk i jobb. Når mange går ledig, svekkes økonomiens vekstevne, fordi mennesker mister kompetanse, faller ut av arbeidsmarkedet. Ingenting svekker nyskaping mer enn det. Også på innovasjon og nyskaping er vi gode. Vi har rekord i nye private bedrifter, rekord i vekst i sysselsetting i private bedrifter, over 200 000, så det er ikke så mørkt som representanten Erna Solberg skal ha det til. Ser man f.eks. på offentlige bevilgninger til forskning, ligger Norge absolutt på toppen når man regner per innbygger. Det er når vi tar med næringslivsforskning, at Norge kommer noe lenger ned. De offentlige bevilgningene er høye i Norge, mens de private næringslivsbedriftenes egne forskningsbevilgninger er internasjonalt sett lave, i hvert fall lavere enn i mange andre land. Det henger dels sammen med næringsstruktur, og dels henger det sammen med at vi fortsatt satser for lite i norske bedrifter. Det ønsker vi å legge til rette for. Vi hadde et godt seminar i går, der vi nettopp diskuterte hvordan vi sammen med næringslivet ytterligere kan øke næringslivets egen forskning. Men vi ligger altså på topp når det gjelder offentlig innsats, eller blant de landene som ligger helt øverst når det gjelder offentlig innsats for forskning. Denne regjeringen har styrket forskningen og vil fortsette å styrke forskningen, for det er viktig for framtidens vekstevne.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Vi er ikke fornøyd, og det er derfor vi vil gjøre mer. Jeg er også helt sikker på at næringsministeren mener at vi skal gjøre mer på forsknings- og innovasjonsområdet – han har vært en sterk pådriver for det i regjeringen. Det betyr ikke at vi ikke har gjort mye, og at det ikke gjøres mye. Vi scorer altså høyt på mange områder når det gjelder innovasjon og nyskaping i privat næringsliv. Det sterkeste uttrykket for det er over 200 000 nye arbeidsplasser i private bedrifter, rekorder i antall gründere, i antall nyetableringer og rekorder i nye arbeidsplasser i private bedrifter. Det er et veldig sterkt, konkret uttrykk for at det går godt i norsk næringsliv, og at det skapes mye ny virksomhet. Så skal vi bli enda bedre. Det handler dels om å øke bevilgningene ytterligere, men det handler dels også om å være mer opptatt av hva vi får igjen for det vi investerer i forskning. Kanskje det mest positive med norsk forskning nå er at vi er blant de få landene som øker antallet publiseringer i vitenskapelige tidsskrifter, og at norske forskere får mer artikler publisert i vitenskapelige, internasjonale tidsskrifter. Det sier noe om kvaliteten på norsk forskning, som er på vei opp.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Jeg har ikke sett nøyaktig hva Trond Giske sa, men jeg er helt sikker på at han ikke mener at vi er fornøyd. Det er grunnen til at han er opptatt av at vi skal gjøre enda mer på forskning og innovasjon og er en pådriver for det på veldig mange områder. Han har vært med på å sørge for at vi også i årets budsjett øker forskningsbevilgningene og legger til rette for mer innovasjon. Det er altså ikke slik at vi ikke gjør det. Vi gjør det, og det gir gode resultater. Og så ønsker vi å gjøre enda mer av det. De offentlige forskningsbevilgningene – det er det dette storting og regjeringen har direkte ansvar for – er høye også basert på internasjonale mål. Spesielt hvis du regner i forhold til antall innbyggere, men også i forhold til nasjonalprodukt, kommer vi godt ut i internasjonale sammenligninger. Det er riktig at når vi tar med privat forskning, bedriftenes forskning, ligger vi lavere. Én årsak til det er at i oljesektoren, som er en viktig del av norsk økonomi, er forskningsandelen lav, i alle land, for det er en råvarebasert næring, med høy grunnrente og høy verdiskaping i forhold til forskningsinnsats.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Svaret på det spørsmålet er ja. Det mener både næringsministeren og jeg.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Det som gjør at man skal ha tillit til det når vi sier at vi skal fortsette å satse på nyskaping, forskning og innovasjon, er at vi har gjort det og fått gode resultater. For det første er bevilgningene til forskning økt med over 30 pst. reelt – en realvekst. Det er mange milliarder kroner. For det andre har resultatene av norsk forskning, kvaliteten på norsk forskning, blitt bedre. Jeg mener at et mål for om man lykkes på dette området, er ikke bare hvor mye penger man bevilger til området, men hva man får igjen for dem. Og ser man på publiseringer, på artikkelskriving, i anerkjente tidsskrifter, som egentlig er det beste målet vi har på kvalitet, øker det på norsk side, som ett av få land. For det tredje ser vi at det er faktisk nyskaping i det norske næringsliv. Beviset ligger i at det etableres norske bedrifter, at det er nyetableringer og nye norske arbeidsplasser, og at vi er konkurransedyktige, ikke fordi vi billigst, men fordi vi er best. Så skal vi ta Norge videre. Vi skal forsterke og videreutvikle dette bl.a. gjennom å fortsette å øke bevilgningene, få til bedre samarbeid mellom næringslivet og myndighetene og ikke minst jobbe for internasjonalisering og jobbe for de aller flinkeste, for de er framtidens forskere.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Man må se flere budsjetter over flere år. Det har over flere år vært en jevn opptrapping, og summen av det er betydelig økt forskningsinnsats, også til næringsrettet forskning. Det er, som jeg sier, en satsing som vil gi resultater dels ved at vi får mer igjen for de offentlige forskningsbevilgningene, som øker, og dels ved at næringslivet anvender og bruker denne forskningen til å utvikle norske bedrifter og norske produkter. Igjen: Beviset ligger i realitetene, at vi lykkes på svært mange områder. Men det at vi lykkes godt i dag, er ingen garanti for at vi lykkes godt i framtiden. Derfor må vi fortsette å øke innsatsen, fortsette å forbedre samarbeidet mellom næringslivet og forskningsmiljøene for å bli enda bedre i framtiden. Det er viktig med forskning, men samtidig er det slik at det som avgjør om vi lykkes i næringslivet, er om greier å anvende forskningen, og derfor må vi gjøre mer av det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Ola Borten Moe gjorde det veldig klart hva som er regjeringens politikk, og regjeringens politikk er at vi i denne stortingsperioden ikke åpner for olje- og gassvirksomhet eller letevirksomhet i områdene Nordland VI og VII og Troms II. Det han har gjort, er å ta del i en diskusjon i Senterpartiet om hva de skal mene for neste stortingsperiode. Når det gjelder neste stortingsperiode, tror jeg at mange partier vil ha interessante debatter – internt og enda mer interessante debatter seg imellom. Det tror jeg vi alle kan se fram til. Senterpartiet får avklare hva de mener, og så får vi møtes på Soria Moria III og bli enige om hva regjeringen mener for neste stortingsperiode. Jeg er enig med representanten Hareide i at det er mange områder på norsk sokkel, og at det kanskje har vært framstilt som om det er disse områdene som er det eneste som avgjør framtiden for norsk sokkel. Vi har vist at vi kan legge til rette for høy aktivitet på norsk sokkel ved for det første å ha flere konsesjonsrunder og dele ut nye lisenser i Nordsjøen, Norskehavet og Barentshavet, for det andre å få til en delelinje med Russland, som gjør at nye områder kan bli tilgjengelige i nord, og for det tredje å få til en åpningsprosess rundt Jan Mayen og i Barentshavet sør og for det fjerde å ha gode rammevilkår. Summen av dette gjør at vi nå har store investeringer på norsk sokkel, vi har gjort store, nye funn, og det er en god utvikling i norsk olje- og gassnæring. Det er bra, og så får flere partier og partier seg imellom ha en diskusjon om hva som skal være politikken for neste stortingsperiode. Politikken for denne perioden ligger fast – nedfelt i forvaltningsplanen og forhandlet fram mellom de tre partiene. Det understreket også Ola Borten Moe. Jeg tror vi nå skal fortsette en ansvarlig, skrittvis og kunnskapsbasert tilnærming og håndtere også disse områdene på den måten.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Det kan man, og jeg hørte Ola Borten Moe på radioen i morges, og han presiserte at inneværende periode lå fast, men at neste stortingsperiode starter etter valget, når det nye Stortinget konstitueres etter valget. Han hadde en mening om hva Senterpartiet burde gå inn for da. Det er et ærlig standpunkt han har, men da får først Senterpartiet avklare hva som er deres standpunkt for neste stortingsperiode. Den debatten – som helt sikkert kommer på Senterpartiets landsmøte – skal ikke jeg blande meg borti, og andre partier vil ha sine debatter. Etter valget – som er til høsten, i september – starter også en ny stortingsperiode, og derfor er det tid igjen til årsskiftet. Da får ulike partier gjøre seg opp sin mening om hva de mener for den stortingsperioden.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Jeg tror vi må skille mellom to ting her nå: Det som er regjeringens politikk, er nedfelt i forvaltningsplanen og gjelder denne stortingsperioden og innebærer at det ikke skal være aktivitet i disse områdene i denne perioden. Det er et avklart standpunkt, det ligger fast, og det har Ola Borten Moe bekreftet – selvsagt. En annen diskusjon handler om neste stortingsperiode. Med forbehold om at jeg hørte riktig på radioen i morges, oppfattet jeg at Ola Borten Moe presiserte at han snakket om neste stortingsperiode, men neste stortingsperiode starter ikke neste år – den starter etter valget, til høsten. Hans vurdering var at han ville anbefale at man da sa ja til åpning. Det har ikke regjeringen konkludert på. Vi har ikke engang drøftet det, for det kommer vi tilbake til når vi har vunnet valget og sitter og forhandler om Soria Moria III. Før vi skal forhandle om Soria Moria III, må de tre partiene avklare hva de i utgangspunktet mener, og da vil det være debatter i flere partier for å avklare det. Deretter møtes vi, og så avklarer vi hva som er politikken for neste stortingsperiode, for en felles regjering. Derfor tror jeg man har blandet veldig sammen to ulike ting, og det skaper forvirring, men det skyldes ikke Ola Borten Moe.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Svaret på det spørsmålet er nei, og regjeringens politikk er nedfelt i de dokumentene som regjeringen legger fram for Stortinget. Når det gjelder f.eks. petroleumsvirksomheten, er den nedfelt i petroleumsmeldingen, og der legger vi opp til fortsatt høyt aktivitetsnivå på norsk sokkel. Når det gjelder synet på oljevirksomhet i Nordland VI og VII og Troms II, er det nedfelt i forvaltningsplanen, og der legger vi ikke opp til aktivitet der i denne stortingsperioden. Det blir en diskusjon og forhandlinger om hva som blir politikken for neste stortingsperiode. Det er en del av demokratiet at vi har den typen diskusjoner og drøftinger. Før den forrige forvaltningsplanen ga miljøvernministeren uttrykk for hva han mente skulle være politikken, deretter var det en drøfting, og så kom vi fram til en konklusjon og la det fram for regjeringen. Slik har det vært i ettpartiregjeringer, topartiregjeringer og trepartiregjeringer, at man kan ha drøftinger før man har konkludert, men når man har konkludert, står alle statsrådene bak det. Her er det en forvaltningsplan som alle statsrådene står bak, selv om de i utgangspunktet hadde litt ulike meninger. Men alle er enige om planen.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Først: Jeg tror jeg skal være litt varsom med å stå her på Stortingets talerstol og være Arbeiderpartiets leder, jeg står her som statsminister, men jeg kan gjerne si litt likevel. Det jeg kan si, er at Arbeiderpartiet stiller seg fullt og helt bak den politikken denne regjeringen har ført. Det har vært en politikk der man har tildelt mange lisenser, mange konsesjoner, i mange områder, i Norskehavet, i Barentshavet og i Nordsjøen, og lagt grunnlag for høy aktivitet, mange store funn og utvikling på norsk sokkel. Vi har sagt at vi skal ha en skrittvis, kunnskapsbasert tilnærming. Derfor har vi også vært tilhengere av kunnskapsinnhenting i forbindelse med Nordland VI og VII og Troms II. Nå har vi fått den kunnskapen, og det gir oss et godt grunnlag for på vårt landsmøte i april å ta stilling til om vi vil gå videre og åpne for konsekvensutredning også i disse områdene. Så på landsmøtet i april vil Arbeiderpartiet gi sitt svar på hva vi mener om konsekvensutredning. Vi har satt i gang konsekvensutredning rundt Jan Mayen, vi har satt i gang konsekvensutredning i Barentshavet sør. Hvis man da går videre, vil det være de første åpninger på norsk sokkel siden 1994. Og så får vi ta stilling til disse områdene på landsmøtet.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
I uåpnede områder er det nødvendig med konsekvensutredning for å åpne. Viktige deler av Nordland VI er ikke konsekvensutredet og heller ikke åpnet tidligere, slik at for å åpne uåpnede områder må man ha en konsekvensutredning. Det tror jeg er vanskelig å gjennomføre. Det må i tilfelle settes i gang etter valget 2013, og vil ta noe tid, selv om man kan bruke en del av den kunnskapen som ligger i den kunnskapsinnhentingen vi nå har gjennomført, som grunnlag for en eventuell konsekvensutredning. Det får alle partier komme tilbake til etter valget. Jeg tror også at det på borgerlig side åpenbart er litt ulike meninger, så det blir drøftinger. Jeg gjør alt jeg kan for at Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet skal sitte og drøfte disse spørsmålene i forbindelse med Soria Moria III.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Jeg mener det er en feil framstilling av pensjonsreformen vi nå hører. Pensjonsreformen legger opp til at vi skal ha gode pensjoner både i offentlig og i privat sektor, at framtidens pensjonister vil ha høyere pensjoner enn dagens pensjonister – de vil fortsette å øke – og at både dagens pensjonister og framtidens pensjonister vil få regulert sin pensjon oppover, slik at den vil øke, forutsatt vekst i økonomien, hvert eneste år. Så her er det snakk om vekst, men for noen vil det bli litt mindre vekst enn det ville blitt med det gamle systemet. Pensjonene vil fortsette å øke, og framtidens pensjonister vil også få gode pensjoner. I tillegg er det slik at vi har gjort noen viktige grep i pensjonsreformen. Blant annet har vi, spesielt i privat sektor, fjernet det vi kaller minstepensjonsfella, nemlig at mennesker som har jobbet og hatt lave inntekter, får null tilleggspensjon. Nå får de tilleggspensjon. Det mener jeg er veldig viktig. Det andre vi har gjort i privat sektor, er at vi har sørget for en veldig stor valgfrihet ved at man kan gå av med pensjon fra 62 år og jobbe så mye man vil ved siden av. Det er en av de største valgfrihetsreformene som er gjennomført i Norge på mange, mange år. Jeg tror mange egentlig ikke skjønner hvor stor den valgfriheten er, at man fritt kan kombinere pensjon og arbeid fra 62 år og utover. Det er bra for den enkelte, som får ekstra inntekter, og det er bra for samfunnet, som får økt verdiskaping. I tillegg er det mer lønnsomt å jobbe, man får mer igjen. En så god modell fikk vi ikke på plass i offentlig sektor. Vi var opptatt av ikke å diktere en løsning. Vi må forhandle en løsning når det gjelder pensjon. Det gjorde vi i både privat og offentlig sektor. Det vi fikk på plass i offentlig sektor, var mange viktige ting, men ikke denne fleksibiliteten, ikke denne valgfriheten. Vi er beredt til å forhandle om det på nytt, men jeg tror vi skal avvente hva organisasjonene faktisk sier om det, om de kan samle seg og komme med et ønske om forhandlinger. Det avgjørende er at vi har fått en pensjonsreform i både offentlig og privat sektor som har gitt et bedre pensjonssystem.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2013-01-16:
Vi har fått på plass et mer rettferdig pensjonssystem, og vi har gjort det i samarbeid med organisasjonene i arbeidslivet, både LO og andre organisasjoner. Det har gjort at vi har fått et bedre, mer bærekraftig og mer rettferdig pensjonssystem både i privat og i offentlig sektor, men jeg vil si spesielt i privat, for der fikk vi på plass en bedre modell enn det vi fikk på plass i offentlig sektor. I Norge forhandler vi om denne type spørsmål, staten dikterer ikke pensjonsløsninger, så vi la vekt på, i tråd med pensjonsforliket, hvor det står at vi skal forhandle, at vi skulle forhandle oss fram til en løsning, og vi kom fram til litt ulike løsninger i privat og offentlig sektor. Vi kommer ikke til å diktere en ny løsning, det er ikke slik vi gjør det i Norge, men vi er beredt til å sette oss ned med organisasjonene dersom de vil se på offentlig sektor en gang til. Vi har vært veldig foroverlent i denne saken. Derfor har vi fått til store endringer. Jeg reagerer på ordet «kutt», for pensjonene skal fortsette å vokse, kjøpekraften skal fortsette å øke, både for dagens pensjonister og framtidens pensjonister, men for noen grupper vil de altså vokse litt mindre mer. Men å få litt mindre mer er ikke kutt, det er å få litt mindre mer.