Monica Mæland (Høyre), 2020-10-22:
Aksjonene i Kristiansand natt til 9. april 2018 sjokkerte og opprørte mange. Vi er også heldigvis veldig mange som tar sterk avstand fra nazistisk symbolbruk og agitasjon, og jeg kan godt forstå at flere har reagert på at de tre mennene som sto bak aksjonen, ble frifunnet i lagmannsretten. Jeg ønsker likevel ikke å ta til orde for at lovverket bør endres nå for å sikre at de som måtte gjennomføre liknende aksjoner i framtiden, blir straffedømt. Straffeloven § 185 inneholder allerede et forbud mot diskriminerende eller hatefulle ytringer. Det framgår uttrykkelig av ordlyden i loven at også bruk av symboler skal regnes som en ytring. Det er ikke tvil om at bruk av hakekors ofte vil være i strid med loven. Forutsetningen er at bruken truer eller forhåner noen eller fremmer hat, forfølgelse eller ringeakt overfor noen på grunn av nærmere angitte særtrekk, slik som hudfarge, nasjonal eller etnisk opprinnelse, religion eller livssyn. Jeg synes dette er en fornuftig regel. Å kriminalisere ytringer som ikke oppfyller vilkårene i straffeloven § 185, er problematisk av hensyn til ytringsfriheten. Dette gjelder enten ytringene er verbale eller består i symbolbruk. Fordi ytringsfriheten er en bærebjelke i et demokratisk samfunn, er det gode grunner for å tillate at meningsmotstandere gir uttrykk for sine politiske og ideologiske standpunkter, så lenge ytringene ikke angriper enkeltpersoner eller grupper. Når hakekors brukes i aksjoner eller andre sammenhenger, er det påtalemyndighetene og domstolenes oppgave å vurdere om symbolbruken skal ses på som en hatefull ytring rettet mot noen på grunn av slike særtrekk som jeg nettopp har nevnt. Det er viktig at påtalemyndigheten sørger for at relevante saker kommer opp for domstolene, og på den måten bidrar til rettsavklaring. I strategien mot hatefulle ytringer har regjeringen gitt uttrykk for at vi ønsker å sikre at etterforskning av hatefulle ytringer og annen hatkriminalitet prioriteres i alle landets politidistrikter. Dette er reflektert i Riksadvokatens årlige rundskriv med mål og prioriteringer for statsadvokatembetene og politidistriktene. Domstolene og påtalemyndigheten har begge en uavhengig stilling. Prinsippet om en fri og uavhengig påtalemyndighet er et sentralt rettsstatlig prinsipp. I Norge er prinsippet nylig lovfestet i straffeprosessloven. Lovendringen gjør det klart at påtalemyndighetens beslutninger i enkeltsaker ikke skal kunne påvirkes av regjeringen. Av den grunn ønsker jeg ikke å kommentere statsadvokatens beslutning om ikke å anke dommen, men generelt er det et politisk ønske at hatefulle ytringer anmeldes, at de etterforskes og straffeforfølges, og at straffbare handlinger domfelles. Interpellanten etterlyser en klar rettsoppfatning, og la meg derfor nevne at Høyesterett i 2020 har behandlet to saker om hatefulle ytringer. Begge sakene gjaldt ytringer i lukkede facebookgrupper. Framveksten av sosiale medier har medført en eksplosiv utvidelse av den enkeltes ytringsmulighet. At enhver kan publisere innhold umiddelbart – uten redaksjonell kontroll – har styrket ytringsfriheten, men har samtidig skapt betydelige utfordringer knyttet til krenkende ytringer. Høyesterett har gjennom behandlingen av de to sakene bidratt til rettsavklaring på et praktisk viktig område. Ytterligere en sak om hatefulle ytringer er nylig fremmet til behandling i Høyesterett. Justis- og beredskapsdepartementet følger nøye med på rettspraksis for å undersøke om bestemmelsen i straffeloven om hatefulle ytringer faktisk virker etter sin hensikt, eller om det er behov for regelendringer. Å innføre et straffesanksjonert forbud mot deltakelse i rasistiske organisasjoner, slik som Den nordiske motstandsbevegelsen, som de tre aksjonistene var medlemmer av, kunne vise at samfunnet tar klar avstand fra rasisme og religiøs diskriminering. Et formelt forbud mot rasistiske organisasjoner har imidlertid vært utredet og forkastet flere ganger tidligere. Det nye Straffelovrådet har, på oppdrag fra Justis- og beredskapsdepartementet, drøftet behovet for et straffebud som rammer deltakelse i og rekruttering til kriminelle gjenger og organisasjoner. Rådet foreslår en ny bestemmelse i straffeloven, rettet mot deltakelse i organiserte kriminelle sammenslutninger som begår alvorlige straffbare handlinger som krenker liv, helse eller frihet. Rådet påpeker at en slik bestemmelse kan ramme rasistiske organisasjoner som tar i bruk relativt grove virkemidler i sin rasistiske virksomhet. Forslaget er nå på høring, og departementet vil komme tilbake til den saken senere. I interpellasjonen uttaler interpellanten at ekstreme og ytterliggående miljøer er en av Europas og Norges største trusler. Jeg deler representantens bekymring for ekstremisme. Ifølge PST utgjør ekstrem islamisme og høyreekstremisme de største terrortruslene i Norge. PST oppgir i sin årlige trusselvurdering for 2020 at trusselen fra høyreekstremisme i Norge utviklet seg i negativ retning i løpet av 2019, og at antallet personer i Norge som uttrykker støtte til høyreekstreme terroraksjoner, har økt. I en oppdatert trusselvurdering publisert i juni i år, vurderer PST at et økt omfang av radikalisering til høyreekstremisme er sannsynlig. I tillegg er det sannsynlig at et økt antall nordmenn vil bli sårbare for radikalisering som følge av sosiale og økonomiske utfordringer i kjølvannet av covid-19-pandemien. Regjeringen tar dette svært alvorlig. For å forsterke innsatsen, la regjeringen i juni fram en revidert handlingsplan mot radikalisering og voldelig ekstremisme. Et sentralt mål er å fange opp personer som står i risiko for å bli radikalisert, så tidlig som mulig og møte dem med tiltak som virker. Justis- og beredskapsdepartementet har hovedansvaret for det nasjonale koordineringsarbeidet på dette området. Regjeringen har bl.a. etablert en nasjonal veilednings- og ressursfunksjon for å styrke tjenesteapparatets arbeid mot radikalisering og voldelig ekstremisme. Regjeringen har dessuten opprettet en nasjonal veiledningsfunksjon i Nav-systemet, som skal gi råd og veiledning til alle Nav-kontorer og være et kontaktpunkt for alle tjenester på feltet radikalisering og ekstremisme. Dette tiltaket er utviklet særlig med bakgrunn i kunnskap om høyreekstreme personer i Norge. Vi vet at flere av disse er godt voksne og mangler tilknytning til arbeidslivet. Derfor er dette et viktig supplement til det forebyggende arbeidet. Alle politidistrikt har dessuten nå fått på plass radikaliseringskontakter som jobber med bl.a. forebygging. De samhandler godt med kommuner og med bl.a. trossamfunn om disse problemstillingene. Regjeringen ønsker et inkluderende demokrati som fremmer dialog, ytringsfrihet og mangfold. Rasisme og religiøs diskriminering skaper frykt og hindrer mange i å delta i den offentlige samtalen og virker også negativt på annen deltakelse i samfunnet. Å bekjempe rasisme og diskriminering er prioriterte innsatsområder for regjeringen. Vi har utviklet en egen strategi mot hatefulle ytringer, som ble lagt fram i 2016. For å bidra til en fornyet og forsterket innsats i kampen mot rasisme og diskriminering la regjeringen i 2019 fram en handlingsplan mot rasisme og diskriminering på grunn av etnisitet og religion. Vi har også besluttet å videreføre og fornye handlingsplanen mot antisemittisme og lanserte i september i år en egen handlingsplan mot diskriminering og hat mot muslimer. Avslutningsvis vil jeg nevne at regjeringen har satt ned en kommisjon som skal kartlegge ytringsfrihetens stilling i Norge og vurdere tiltak for å fremme en åpen og opplyst offentlig samtale. Ytringsfrihetskommisjonen skal bl.a. problematisere skillet mellom krenkende ytringer som ikke er beskyttet av ytringsfriheten, og ytringer som er beskyttet, men som likevel kan oppleves som problematiske.