Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2011-05-09:
Norge gikk inn i Libya sammen med våre allierte for å håndheve en FN-resolusjon og et vedtak i FNs sikkerhetsråd. Vi er midtveis i oppdraget, og det er nyttig å minne om bakgrunnen for dette. Muammar al-Gaddafi var veldig klar på at han ikke ville vise noen nåde når han kom til å gå fra hus til hus, fra rom til rom i Benghazi og ta dem som uttrykte opprør og motstand mot hans styresett. Det er et klart folkerettslig grunnlag for den operasjonen Norge deltar i. Det er i vår egeninteresse å bidra, også fordi det er i Norges interesse som småstat å være med på å skape en forutsigbar og regelstyrt verdensorden. En slik rettslig verdensorden kan bare bygges på FN-pakten og gjennom FNs sikkerhetsråd. Det er veldig viktig å understreke at håndhevelsen av denne type vedtak ikke bare kan være opp til andre land. Norge skal bidra og bidrar aktivt. Høyre støttet opp om Norges deltakelse i Libya, og det gjør vi fortsatt. Vi støtter også de forslagene til ekstrabevilgninger som vil måtte komme i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Vi ønsker altså at vi skal være med på å oppfylle vår andel av forpliktelsen for å håndheve en sikkerhetsrådsresolusjon. Når Sikkerhetsrådet for første gang – og historisk – kom fram til at man kunne lage en resolusjon som uttrykte militære virkemidler til bruk for å beskytte sivile, er det en forpliktelse for et land som Norge å stille opp. Men det er også viktig å understreke at det kommer en tid etter de militære virkemidlene, der særlig det humanitære aspektet kommer til å være svært viktig. Det er allerede til dels store lidelser i mange deler av Libya, og dette må man også ta inn over seg. Fra Høyres side slutter vi oss til den redegjørelsen som utenriksministeren ga om den mer regionale konteksten, og derfor går jeg ikke nøyere inn på det her, rett og slett fordi det er redegjort godt for. Når det nå gjelder framtida for oppdraget, er det igjen grunn til å understreke at vi nå er midtveis. Som både forsvarsministeren og utenriksministeren redegjorde for, er det mange ting som er oppnådd, og mange ting er oppnådd ved hjelp av de norske styrkene. De har hatt et særlig ansvar for noen av de mest komplekse og krevende operasjonene, og deres innsats høster stor ros fra våre allierte, nettopp fordi de har vært i stand til å gjøre dette oppdraget på en veldig god og effektiv måte. Våre styrker som er involverte i handlingene i Libya, fortjener både anerkjennelse og støtte. Men det er jo med en viss undring man kan lese rapportene fra SVs landsstyremøte denne helgen. Der har det kommet mange og klare beskjeder om at SV aller helst vil at flyene skal trekkes tilbake fra operasjonen umiddelbart – og om ikke umiddelbart, så i alle fall når denne tremånedersperioden er over. Statssekretær Ingrid Fiskaa har flere ganger, både i forbindelse med landsmøtet til SV og landsstyremøtet til SV, vært ute med uttalelser som tyder på at det er en fullstendig sprik i regjeringa hva gjelder holdningen til Norges oppdrag. Statssekretæren sa i forbindelse med landsstyremøtet i helgen: «Skal vi fortsette å bombe i seks uker til for at det ikke skal skje ting vi vil hindre? Jeg tror ikke situasjonen vil være særlig endret om halvannen måned. Skal vi fortsette å støtte Storbritannia og Frankrike som åpent sier målet er å styrte Gadafi?» Det kom også klare formaninger fra landsstyremøtet om at man mente at de militære hadde gått utover mandatet om å beskytte sivilbefolkningen – altså at mandatet skulle være brutt. Det er svært alvorlig at en statssekretær i en norsk regjering ikke evner å skille sine roller og på den måten bidrar til å skape tvil og undergrave hva som er Norges posisjon. Det må regjeringa snarest rydde opp i. Ingrid Fiskaa er ikke først og fremst sentralstyremedlem i SV. Hun er først og fremst statssekretær for nasjonen Norge. Det er det viktig å være klar over. Når det så gjelder det siste forsvarsministeren sa, er det jo helt riktig, som hun sier, at man må være forberedt på raske endringer i situasjonen. Hun sier også at regimet viser ingen tegn til å gå bort fra vold, og at det er for tidlig å si hvordan Norge skal bidra, og om Norge skal bidra etter at de tre månedene er over. Så sier hun til slutt: NATOs beslutning om å videreføre vil i så fall bety at Norges bidrag blir «et annet og mindre omfattende». I denne sammenhengen har Høyre uttrykt at det ville være uklokt å bestemme nå at man ikke skal bidra på samme måte eller på en annen måte enn det man har gjort tidligere, rett og slett fordi vi ikke vet noe om situasjonen om seks uker. Det vil i denne sammenheng være interessant å be forsvarsministeren i sitt siste innlegg om å redegjøre for hva man foreløpig har meldt inn til NATO om Norges eventuelle bidrag etter at de tre månedene er over.