Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-07:
Jeg har valgt å ta med meg et historisk dokument til debatten i dag. Det er gitt ut av NSB, det er rutetabellen over utenlandstogene. Den har gyldighet fram til nyttår, og så går den ut, for da er den ikke aktuell lenger. Jeg har tatt den med fordi den er historisk. Jeg har tatt den med fordi at i år, i desember 2004, vil det være siste gang vi har anstendige utenlandsforbindelser med tog. Det er utrolig mye interessant lesning i en slik tabell. Jeg kan f.eks. lese at hvis man setter seg på toget i Oslo om morgenen, kan man være i København kl. 15 og i Hamburg kl. 20. Over jul må vi bruke et døgn på den samme turen. Jeg kan lese at man kan sette seg på toget i Oslo kl. 06.30 om morgenen og være i Stockholm kl. 11, eller man kan sette seg på toget kl. 07.30 i Oslo og være i Göteborg kl. 11.30. Jeg skal ta vare på den som et minne om den gangen vi kunne kjøre utenlandstog også. Det er trist at dette har blitt et historisk dokument. Men det er en bevisst prioritering; det er ikke tilfeldig at det har blitt et historisk dokument. Det har skjedd fordi man har valgt å prioritere annerledes, man har valgt å prioritere andre ting enn det mest miljøvennlige framkomstmiddelet vi har, nemlig toget. Skjebnens ironi er at vi neste år feirer hundreårsjubileet for unionsoppløsningen mellom Norge og Sverige. Den første markeringen vil være at vi slutter å kjøre daglige forbindelser til Stockholm. Det er en lite verdig markering. Høsten for hundre år siden hadde norske og svenske politikere store oppgaver og vanskelige problemer som skulle løses. Det klarte de. Høsten 2004 har ikke norske og svenske politikere klart å bli enige om å videreføre togforbindelsen mellom Norge og Sverige. Det er nærmest ufattelig. Regjeringen har vist at man har prioritert annerledes, og budsjettpartner Fremskrittspartiet har ettertrykkelig bevist at man har prioritert annerledes. I forliket klarte man å spa opp 350 mill. kr ekstra til samferdselsformål. Ikke én krone gikk til jernbane, alt gikk til vei. Man har altså 22 mill. kr å bruke på å lage en 7,5 meter bred vei i Fauske sentrum, visstnok bare hvis man samtidig klarer å opprettholde det samme antall parkeringsplasser som man har i dag. Men man har ikke det tilsvarende beløpet – det er nemlig omtrent det samme det ville ha kostet – til å opprettholde en daglig, anstendig togforbindelse til Stockholm. Det blir vanskelig for dem som vil drive den togforbindelsen, hvis vi noen gang finner andre aktører, å bygge opp igjen det markedet. Jernbanen er det mest miljøvennlige transportmidlet vi har. Jernbanen er det som det satses på i resten av Europa. Derfor er det også spesielt kjedelig at det er utenlandsforbindelsene det nå går ut over. En bruker også generelt mindre på investeringer i årets budsjett enn det en gjorde i fjor. Hvis vi korrigerer for moms, brukes det i årets budsjett 160 mill. kr mindre på investeringer i jernbanen enn i fjorårets budsjett. Vi ønsker at det skal brukes mye mer, og vi ser at skal vi få til det, trenger vi et helt annet flertall etter neste valg enn det vi har i dag. Vi fikk til et forlik, med subsidiær stemmegivning ved behandlingen av Nasjonal transportplan. Det var ikke noe vi var fornøyd med, vi ville satse mer på jernbanen, men vi gjorde det fordi det skulle kunne utvikles handlingsplaner som gjorde det mulig å få til et løft raskest mulig hvis vi skulle vinne valget til høsten. Jeg er bekymret over de små midlene som går til Jernbaneverket. Man sier selv fra Jernbaneverkets side at man mangler 200 mill. kr for å kunne komme raskt nok i gang med planleggingsprosessen. Jeg synes det er opp til Regjeringen å følge opp de vedtak Stortinget gjør. Jeg har bare lyst til å si én ting knyttet til den omstillingen som nå foregår i Jernbaneverket. Komiteens leder påpekte at det var tre år siden man fattet et slags prinsippvedtak her i denne salen, også etter en runde med Fremskrittspartiet. Da tenker jeg: Hvis dette har vært klart i tre år, hvorfor har man da ikke brukt de tre årene til å legge fram en risikoanalyse, legge fram en konsekvensanalyse, som gir en helhetlig vurdering av om dette vil gå ut over sikkerheten eller ikke? Det eksisterer ikke i dag, vi får bare høre at man hele tiden skal følge med. Hvis vi lærte én ting av Åsta-ulykken, var det at sikkerheten avhenger av helheten i organisasjonen. Da må man også risikovurdere og konsekvensutrede når man gjør store grep. Jeg synes det er trist at Regjeringen ikke har gjort det. Vi vil stemme mot den omorganiseringen som foregår. Så vil jeg si noen ord om andre punkter i budsjettet. Det skrytes fra Regjeringen voldsomt av denne store satsingen på belønningsordningen for kollektivtrafikken. Ja, den blir økt med ca. 30 mill. kr, fra 85 til 116 mill. kr. Det er, med respekt å melde, ikke et veldig stort beløp, og det er nok for lite til at det kan fungere som et reelt incentiv, en reell belønning, i de byene der dette er aktuelt. Ta f.eks. Oslo, som prøver å være en by der kollektivtransporten skal være ryggraden i transportsystemet. Der bruker man i underkant av 1 milliard kr i året på drift av kollektivtrafikken. En andel av belønningsordningen på 20–30 mill. kr kan knapt kalles et incentiv i denne sammenhengen. Vi foreslår å øke denne potten kraftig, fordi norske byer har fortjent en langt bedre kollektivtransport enn de har i dag. Vi savner også tiltak for å få mer av godset over på kjøl. Vi ser at det er en vanskelig avgifts- og gebyrsituasjon, ikke minst knyttet til sikkerheten. Sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet har vi fremmet forslag om en gjennomgang av avgifts- og gebyrstrukturen med tanke på at vi skal fremme en overgang av gods over på kjøl. Jeg registrerer at Fremskrittspartiet ikke vil være med på det, noe som jeg synes er litt merkelig. Jeg er glad for at vi har flertallsmerknader knyttet til den bekymringen mange av oss har når det gjelder ras og rassikring, spesielt etter det vi har sett på Vestlandet i høst. Vi står overfor klimaendringer, forteller forskerne våre, som gjør at disse områdene vil bli mer rasutsatte. Regionale klimamodeller forteller oss at det vil regne 20 pst. mer på Vestlandet. For noen høres det kanskje ikke så dramatisk ut, men det er det, 20 pst. mer vann er veldig dramatisk. Det betyr at vi vil få ras på steder hvor det ikke har vært ras tidligere. Vi trenger mer forskning for å klare å finne ut hvor vi skal sette inn innsatsen for å være med og forebygge det som vi nå ser er i ferd med å skje. Jeg er også glad for at et flertall i komiteen støtter opp under en satsing på biodrivstoff, og også for at vi skal legge til rette for en økt introduksjon av mer miljøvennlige biler, slik som hybridbilen. Det er viktig at vi prøver å få ned utslippene fra den biltrafikken som alle partiene i salen innser at vi er nødt til å ha også i Norge. Det er ikke slik at vi skal være miljøvennlige i byene og kjøre kollektivt, og så skal man kjøre med de verst tenkelige forurensende bilene på bygda. Vi skal også bidra til å utvikle teknologi som gjør at vi kan drive en mer miljøvennlig samferdsel i Distrikts-Norge. Helt til slutt: Jeg er glad for at Regjeringen sier at de har satt i gang arbeid med økt likestilling i transportsektoren, og at de beskriver dette arbeidet i sin omtale av statsbudsjettet. Jeg kunne ikke fri meg fra å kaste et skrått blikk bort på diplomatlosjen i dag, og jeg må kanskje få lov til å si at det er et sterkt behov for å få flere kvinner representert i samferdselssektoren i framtiden. Jeg vil ta opp de forslag som vi står sammen med andre om, og som er tatt inn i innstillingen.