Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-05-04:
I Arbeiderpartiet har vi med interesse registrert den redegjørelsen som statsråden har gitt om framdriften i arbeidet. Jeg registrerer at det gjøres framskritt i forhold til de rapportene som er gitt tidligere, at man har fått en noe større oppmerksomhet både innenfor de ulike statlige virksomhetene og innenfor de kommunale virksomhetene – og til en viss grad innenfor privat virksomhet, selv om man der henger betydelig etter. Likevel er det grunn til å understreke, som også statsråden gjør i sin redegjørelse, at det fortsatt er betydelig usikkerhet, og at det er sene fullføringsdatoer for offentlig virksomhet – helt fram til november 1999. Da er det grunn til å minne om at i motsetning til veldig mange andre prosjekter er dette et prosjekt med en definitiv dato. 1. januar år 2000 er tidsfristen der, enten man er ferdig eller ikke. Har man da ikke fått det nødvendige systemet på plass, vil det være for sent. Jeg registrerer for øvrig at Regjeringen konkluderer med at det i kommunesektoren fremdeles går for sakte selv om det er iverksatt en rekke aktiviteter, og at bare halvparten av lederne i små- og mellomstore bedrifter mener at år 2000-problemet er relevant for dem. Jeg er enig med statsråden i at det er urovekkende lavt. Jeg har for øvrig merket meg at statsråden har vist til at det innenfor svært mange kritiske sektorer fremdeles foreligger en betydelig usikkerhet – det gjelder ikke minst om prosjektene blir ferdige i tide. I analysene fokuseres det mye på interne systemer som årsak til sårbarheten, men det fokuseres lite på avhengigheten av ekstern infrastruktur, og eksterne leveranser og grensetiltak. Her står vi også overfor det dilemmaet at det nytter lite om egen virksomhet er forberedt, dersom man er avhengig av leveranser fra andre som ikke har den samme grad av forberedelse. Jeg forutsetter derfor at Regjeringen vil vie også dette stor oppmerksomhet når det gjelder den videre gjennomføring. Vi nærmer oss raskt den aktuelle dato – jeg hadde nær sagt i høyt tempo, men det er jo et nokså normalt tempo. Jeg konstaterer, som sagt, at man er kommet noe framover, men at det fortsatt er slik at det gjenstår betydelige ting. Jeg forutsetter at Regjeringen vil ha dette sterkt i fokus, ikke minst understrekningen av at det nå i aller høyeste grad haster å få fram de løsninger som må være klare. Det er to forhold som ikke tas særskilt opp i redegjørelsen og som jeg vil be statsråden om også å sette i fokus. Det er forhold knyttet til forbrukerspørsmål, hvor det i enkelte land har vært aktuelt å ta inn i nye kontrakter klausuler om at produkt skal være forberedt til århundreskiftet. Det har også vært aktuelt i andre land å vurdere systemer som sertifiserer en virksomhetsforberedelse til år 2000. I Sverige er det en nasjonal standard som produsenten må klargjøre om et produkt tilfredsstiller, og i USA er det utviklet tilrådde kontrakter, hvorav ti klausuler. Disse temaene er det ikke fokusert på i redegjørelsen, og jeg vil be statsråden om også å ha dem med seg i det videre arbeidet. Videre vil jeg avslutningsvis vise til at det også er behov for å knytte oppmerksomhet til internasjonale forhold. Det er så langt jeg har oversikt over, ingen som har tatt ansvar for en samlet global gjennomgang av utfordringene. De industrialiserte land bør se et særskilt ansvar for å bidra til økt oppmerksomhet og økt evne til problemløsning også i utviklingsland, og her har f.eks. den britiske regjering bidratt til et nytt fond i Verdensbanken for å tilføre ekspertise og opplæring i utviklingslandene. Grenseoverskridende virkninger bør ha stor oppmerksomhet også hos oss, og etter min vurdering bør særlig oppmerksomhet rettes mot styringssystemene for de russiske atomkraftverkene nær grensen mot Norge. Det er av vital norsk interesse at disse styringssystemene ikke rammes av systemsvikt, og jeg vil be Regjeringen se til at også disse anleggene får den nødvendige forberedelse til tusenårsskiftet. Vi står overfor en stor utfordring og en alvorlig teknisk og økonomisk risiko. Jeg konstaterer at vi er kommet nærmere å være forberedt til det, men at mye fortsatt gjenstår, og at tiden til å utføre forberedelsene blir stadig mindre.