Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2009-01-22:
I rytmisk sportsgymnastikks verden er en spagat ansett som elegant og vakkert. Jeg er ikke sikker på om spagater er like kledelige når det kommer til politikk. Mitt utgangspunkt i dag var vel kanskje litt mer kritisk enn den følelsen jeg fikk da jeg satt og hørte på statsråden her oppe. Jeg ble veldig positivt overrasket over at en statsråd fra Sosialistisk Venstreparti snakket så varmt for evaluering. Alle de varme beskrivelsene av evaluering som statsråden kom med, kan jeg stille meg bak, uten tvil. Jeg er enig, hvis jeg forstod statsråden riktig, i det han sier, nemlig at det verste for motivasjonen, altså det som virkelig ødelegger lærelysten i skolen, er at man ikke har noen vurdering og evaluering. Men så har allikevel statsråden og den rød-grønne regjeringen et problem og en utfordring. På den ene siden står det i Sosialistisk Venstrepartis politiske program for perioden klart og tydelig at Sosialistisk Venstreparti ikke er for karakterer. Nå er det åpenbart et standpunkt de la bort da de gikk inn i den rød-grønne regjeringen. Men standpunktet står der like fullt, og det er grunn til å anta at det også påvirker politikken. Jeg er en varm tilhenger av vurdering. Derfor synes jeg det er positivt at regjeringspartiet Sosialistisk Venstreparti nå motvillig eller nølende har blitt dratt med og snakker varmt for vurdering. Problemet for statsråden og Regjeringen er så å si at de snakker pent for vurdering, men den skolepolitiske verktøykassa er om ikke tom, så i hvert fall i ferd med å tømmes. Det hjelper lite om man har kommet til den erkjennelse at vurdering er bra, hvis man ikke etterpå er med på å bakke det opp med kvalitetsundersøkelser, med forskning og med klare resultater. Fortsatt er derfor støtten til vurderingskultur og kvalitet og krav i skolen halvhjertet. Et eksempel er Regjeringens frykt for skolebidragsindikatorene. Det er et vanskelig ord for et veldig enkelt prinsipp, nemlig at det ikke blir bedre resultater i skolen av å ha mer hemmelighold. Det blir ikke bedre resultater av å trekke ned skolegardinen og stenge resten av samfunnet ute. Det blir ikke bedre resultat av at politikere, skoleledere, elever, foreldre og samfunnet rundt ikke får vite hva som skjer på skolene. Man kunne nesten mistenke Regjeringen for å være bekymret for konsekvensene av det standpunktet den motvillig er blitt dratt med på, nemlig at man skal ha nasjonale prøver. Man er bekymret for hva som skjer hvis resultatet av prøvene kommer ut. Vurderingskulturen i skolen må basere seg på kvalitet, karakterer og vurdering, men også på måling og testing. Det er allikevel ikke slik at dagens vurderingssystem er optimalt. Det er vel kanskje som med demokratiet, at det er det verste system vi har, bortsett fra alle andre alternativer. Men allikevel har dagens vurderingssystem, med karaktersystemet som en helt avgjørende del av det, noen klare fordeler. For det første er det det systemet vi vet om som er mest mulig objektivt. Samtidig har vi gjennom tallkarakterer mulighet til å sikre dette gjennom systematisk forskning, åpenhet, testing og evaluering. En skole blir ikke bedre av at man ikke finner ut hva som skjer på skolen, og den blir i hvert fall ikke bedre ved at disse resultatene, når de kommer, hemmeligholdes og holdes borte fra resten av befolkningen. Så må jeg også avlegge representanten Kristoffersen en liten visitt. Det er ikke slik at vurderingssystemet i Norge skal si noe om hvilke sosiale ferdigheter du har. Jeg vil faktisk gå så langt som å si at det er livsfarlig hvis man har et vurderingssystem som skal vurdere deg som menneske og hvilke sosiale ferdigheter du har. Vurderingssystemet skal si noe om én eneste ting. Karakteren skal si noe om én eneste ting, nemlig hvilket faglig innhold du har klart å prestere, hvor god du er i et fag, og hva du har klart å oppnå i forhold til andre elever. Derfor er det også viktig at man har et system for vurdering som gjør noe mer enn det. Høyre har lenge vært tilhenger av at man skal ha obligatoriske tilleggskommentarer ved siden av tallkarakteren. Det er et forslag som jeg håper også regjeringspartiene vil ta opp. Når det gjelder forslaget om at man skal ha vurdering fra femte klasse, er det grunn til å stille seg spørsmålet: Hva er forskjellen på nesten alle andre barn i verden, som har karakterer fra tidlig i skoleårene, og norske barn? Det er åpenbart ikke at det er forskjell i naturgitte evner eller naturgitt utrustning. Den eneste forskjellen vi kan se, i hvert fall når det kommer til skolen, er at norske barn jevnt over presterer dårligere i de fleste fag enn barn som har karakterer fra tidlig av; de presterer bedre.