Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2003-01-27:
Målsettingen med Verdiskapingsprogrammet for matproduksjon er å sikre et levedyktig landbruk og levende bygder. Programmet har som mål å støtte gode modeller for utvikling og produksjon av nye produkter, gode ideer til produksjonsutvikling, produksjon og markedsføring, og andre tiltak for å produsere og selge varer som øker den lokale og regionale verdiskapingen, bygd på norske råvarer. Da tidligere landbruksminister Bjarne Håkon Hanssen lanserte verdiskapingsprogrammet, ble det godt mottatt over hele landet, og mange er i gang med gode prosjekter. Norsk Bonde- og Småbrukarlag har vært en aktiv pådriver for programmet, og fra det holdet blir dette sett på som et svært viktig bidrag for å sikre en framtidig landbruksproduksjon over hele landet. I Norge har vi jo rike mattradisjoner og en matkultur som er utviklet i hver eneste bygd landet over. Vi kan allerede nå se at disse særegenhetene slår an, og at forbrukerne gjerne betaler mer for nisjeproduktene enn for de produktene som er masseprodusert. Jeg tror vi bare kan se begynnelsen på dette nå. Når jeg nå tar dette opp i en interpellasjon, er det ikke for å angripe landbrukssamvirket på noen måte. Jeg er av dem som ser på landbrukssamvirkets virksomhet som et av virkemidlene som kan sikre produksjon og leveranser av landbruksvarer, uansett hvor i landet det foregår. Jeg er derimot opptatt av at verdiskapingsprogrammet skal fungere slik det er ment å fungere, altså at det bidrar til å øke den lokale og regionale verdiskapingen. Her må selvfølgelig landbrukssamvirket kunne delta som aktør eller i samarbeid med de lokale aktørene. Dette har da også landbrukssamvirket bidratt til, bl.a. gjennom sin satsing på de anerkjente Thulefjord-produktene i Bodø. Det som derimot uroer meg, er at jeg som medlem av næringskomiteen får ganske mange frustrerte innspill fra nisjebedrifter som er i gang eller er i etableringsfasen. Dette er aktive gründere som sliter med det de oppfatter som byråkratiske regelverk, eller med å få aksept for at den produksjonen de skal i gang med, er en reell verdiskaping og ikke bare en verdikapring, som noen har hevdet at det er. Jeg tar slike signaler på alvor, og jeg tror faktisk ikke at vi skal overse slike innspill fra aktører som prøver å få noe til ute i Bygde-Norge. Dette er folk som er bofaste, og som oftest fra før driver med landbruksproduksjon i den bygda eller den regionen de vil etablere denne nisjebedriften. Dette er aktører som har produsenter av råvarer i ryggen, og som ser på nisjebedriften som viktig for sin framtidige drift. Jeg har lyst til å nevne et par eksempler på bedrifter som jeg har vært i kontakt med, og som hver på sin måte har møtt byråkratiske problemer som har begrenset deres lønnsomhet eller mulighet til å komme i drift. I Lyngen i Troms er Solvik Gård AS, som er et fellesskap av bønder og reineiere, i ferd med å etablere en slik bedrift, men etter lang tid og med grundig dokumentasjon føler disse aktørene at de ikke er kommet et skritt nærmere en etablering enn da de begynte, og de begynner å gå trøtt. Ifølge etablererne er det anlegget som skal bygges, EU-godkjent, og de har fått alle slike detaljer på plass. De mener selv at grundige vurderinger av råstofftilgang, marked og økonomi tilsier at bedriften er liv laga, og at dette vil styrke råvareprodusentene i regionen. Problemet er at de ikke kommer gjennom hos SND, og at de stadig får nye spørsmål og krav om dokumentasjon som de mener er dokumentert til fulle før. De hevder altså at de verken får tilslag eller avslag hos SND, men bare nye spørsmål og krav. Dette gjør at aktørene må bruke store summer på denne delen av jobben, og at de taper viktig tid for å komme i gang. De hevder også at de får sprikende signaler om hva verdiskapingsprogrammet kan bidra med, og om programmet f. eks. kan kombineres med BU-lån og tilskudd. Mitt spørsmål er: Hva er det som gjør at slike problemer oppstår, og hva kan gjøres for at slike aktive aktører kan komme videre uten for store tap av økonomi og kostbar tid? Jeg har også lyst til å nevne et annet eksempel. I høst var næringskomiteen på besøk i Sogn og Fjordane. Her besøkte vi Bakke Gardsmat i Holmedal. Dette er en igangværende familiebedrift som produserer nisjeprodukter som er svært ettertraktet og anerkjent i vide kretser. Bedriften er etablert på Bakke Gård, men til tross for at anlegget inneholder et moderne slakteri, må dyrene fra denne gården fraktes til annet slakteri for slakting. Dette skyldes at bedriften ennå ikke har fått sin godkjenning av dette lille, men helt moderne slakteriet. Ifølge eieren er alle krav til standard på slakteriet etterkommet. Denne manglende avklaringen på godkjenning skaper både praktiske problemer og store økonomiske tap for bedriften. Bedriften har også planer om å skaffe en bil som kan frakte dyr som er avlivet, fra andre gårder til slakteriet, men heller ikke dette er det kommet avklaringer på. Selv ved nødslakting kan ikke en slik løsning brukes i dag på grunn av manglende godkjenning. Også her opplyses det om sprikende signaler fra de myndighetene som har ansvaret for godkjenningen, og det oppfattes som om at manglende avklaring i hovedsak skyldes manglende vilje. Jeg tror neppe at det er bare jeg og andre representanter i næringskomiteen som har fått slike henvendelser og slike eksempler presentert. Jeg har derfor lyst til å spørre statsråden om dette er signaler også han får. Er det for mange som sliter med finansiering og regelverk i forbindelse med verdiskapingsprogrammet, eller er det ikke slik? Kan slike startvansker undergrave det som var hensikten med verdiskapingsprogrammet, slik at målene ikke kan nås? Det er et oppriktig ønske om at vi fortsatt skal ha levende og produserende bygder i dette landet, og det er det som var hele hensikten med verdiskapingsprogrammet. Jeg håper at denne målsettingen står klippefast, og at statsråden snarlig vil gjøre grep som avklarer om det er slik som disse eksemplene viser, og eventuelt sette inn de tiltak som er nødvendige for å rette på forholdet. Et gammelt ordtak sier at det ikke er røyk uten ild. Jeg har den tillit til befolkningen i våre bygder og til våre sindige bønder at de ikke konstruerer opp problemer som ikke er der. Derfor synes jeg det er en plikt for oss som politikere å få verdiskapingsprogrammets målsettinger på skinner igjen dersom det er noe som har sviktet i noen av leddene. Derfor imøteser jeg statsrådens klare svar og sterke engasjement, slik at vi kan komme videre med dette viktige prosjektet for Bygde-Norge.