Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2015-04-14:
Jeg skal prøve å si noe om hva Arbeiderpartiet mener i denne saken, uten disse veldig store ordene som blir brukt hele tiden om oss. Hvis pasienten fikk bestemme, er jeg helt overbevist om at de ville si at de vil ha det beste behandlingstilbudet, og det som virker. Det som har forundret meg etter at jeg begynte med helsepolitikk, er at det offentlige ikke har vært bedre på å sikre at de behandlingstilbudene vi gir de mest sårbare pasientene – og utsatte mennesker også, for det gjenspeiler seg også når det kommer til barnevernet – er gode nok. Min erfaring er – når jeg har snakket med dem, og gjennom de tilbakemeldingene jeg har fått, kanskje spesielt fra Vestlandet og den regionen jeg kommer fra – at de private har dominert veldig lenge. Noen har lyktes, men veldig mange har ikke fått det til. Så jeg savner en større innsats for å få på plass de kvalitetsindikatorene innenfor dette området, sånn at vi klarer å skille de gode behandlingstilbudene fra dem som ikke holder mål. Det fortjener de aller mest sårbare og utsatte pasientene, innenfor både rus og psykisk helsevern. Derfor er det forunderlig at man starter med å gi en form for frislepp før man har det på plass, for det er ikke bra nok sånn som det er i dag. Det har vi i Arbeiderpartiet en pragmatisk tilnærming til, for det er dårlige tilbud også i det offentlige, men vi har mindre kontroll på de dårlige tilbudene i det private. Det forundrer oss at da vi økte midlene som ble satt av til rusbehandling, prøvde vi i Arbeiderpartiet å si: Overlat til helseforetakene å si hvordan disse midlene kan brukes, sånn at de gir best mulig effekt. Men nei, de skulle prioriteres kun til private tilbydere. Jeg har vært på Flonikollektivet, som Helse Bergen driver. Det er et utrolig bra tilbud. Det er medikamentfritt, men det er krevende, med tre faser, og de tyngste pasientene er innom der. Det som nå sies om pasientrettigheter og økt valgfrihet, innebærer ikke at de kan søke plass på Flonikollektivet, for der er det ikke muligheter for plass, for Helse Bergen har ikke midler til dem. De har måttet redusere tilbudet, parallelt med at de måtte øke midlene til LAR. Så der har man rett og slett ikke rammer, og da har man heller ikke den valgfriheten. Vi har også bedt om å få vite hva Helse Vest måtte betale for de nye 40 plassene som de fikk. Det har vi ikke fått ut informasjon om. Men Helse Vest sa at de var i en monopolsituasjon, for hele økningen skulle skje innenfor de anbudene som allerede var der, og de kunne forhandle. En del av dem hadde ikke nok plasser. Under høringen kom det også fram at det ikke var alle disse private og ideelle organisasjonene som hadde flust med plasser og nye tilbud. Så de var tydelige også på det – i tillegg til det som de sa om pensjonsutfordringer. Det er få som har nevnt at dette tilbudet går ut på å øke antallet langtidsplasser, mens de faglige innspillene vi har fått, sier at poliklinisk behandling i nærmiljøet har størst effekt. Jo, det har vi fått innspill om, og det sa også Legeforeningen i høringsrunden. Den tilbakemeldingen har jeg også fått når jeg har vært i dialog med spesielt Avdeling for rusmedisin i Helse Bergen. Denne innrettingen er altså med på å forskyve ressursene fra der hvor de gir best effekt, og over på langtidsplasser. Det er heller ikke til pasientens beste. Vårt utgangspunkt er at vi ønsker at de kvalitetsindikatorene kommer på plass, sånn at vi klarer å skille, og sånn at pasientene – spesielt ruspasientene – får de beste tilbudene. Til slutt har jeg lyst å si at det for Arbeiderpartiet også er viktig å hindre at vi får flere tunge rusmisbrukere. Og det er litt problematisk med de borgerlige, som på den ene siden synes det er greit å øke tilgangen på alkohol gjennom taxfree-ordningen, så lenge de på den andre siden tilbyr valgfrihet når det kommer til behandling.