Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2014-12-04:
Jeg vil starte med å takke komiteens medlemmer for en grundig behandling av dette budsjettet. Det har vært et viktig arbeid som vi i dag sluttfører, og jeg vil takke alle sammen som har bidratt. Det er interessant å registrere at ett års arbeid i denne komiteen viser hvor kunnskapsrike og engasjerte samferdselspolitikere Stortinget har. Jeg vil også rette en spesiell takk til våre gode venner i Kristelig Folkeparti og Venstre. Det har vært en stor glede å finne budsjettløsninger sammen med dem, og jeg ser virkelig frem til å fortsette det gode samarbeidet med representantene Grøvan og Raja. Når vi er tilbake fra juleferie på nyåret, bærer det rett på NHOs årskonferanse, hvor vi skal snakke om betydningen av effektive bo- og arbeidsmarkedsregioner. Vi skal speide inn i glasskulen for å se hva fremtiden bringer. Én ting vet vi med sikkerhet, det er at vi skal bli mange, mange flere, og de fleste vil bo i og rundt de store vekstsentrene. Det betyr at det må være gode transportsystemer som gjør at folk kommer trygt og enkelt til og fra jobb, som sørger for at næringslivet får fraktet varene sine på en effektiv måte, og som ivaretar trafikksikkerheten og miljøproblemene i transportsektoren. For at vi skal få til det, må det store endringer til. Det er typisk norsk samferdselspolitikk å være på etterskudd. De siste årene har man ikke tatt inn over seg at voksesmertene er i ferd med å utvikle seg for fullt. La meg ta noen eksempler, og siden jeg er fra distriktet, kan jeg for en gangs skyld snakke om flaskehalsene her på det sentrale Østlandet: Én av dem er E18 – Vestkorridoren. Den har hatt sprengt kapasitet i 20 år. Det skaper store miljøproblemer lokalt, øker klimautslippene globalt og er en propp for næringslivet, som skal videre med varene sine til Europa. For tolv år siden kunne vi ha løst problemene med Vestkorridoren med 6 mrd.–7 mrd. kr. Nå koster den 40 mrd. kr. Nå er det betydelig tyngre å ta de store løftene rundt de store byene. Det er kostbare prosjekter, og vi har unnlatt å prioritere de store prosjektene rundt de store byene i altfor mange år. Sammen med et vedlikeholdsetterslep på riks- og fylkesveier, på henholdsvis 30 mrd.–45 mrd. kr og 45 mrd.–75 mrd. kr har vi store problemer med infrastrukturen. Men disse kan vi ikke sammenlikne med de problemene vi vil få om vi ikke tar de nødvendige grepene og ruster Norge for fremtiden – før befolkningsveksten skyter fart for alvor. I Høyre lovte vi før valget å prioritere vei. Det løftet har vi, sammen med Fremskrittspartiet, holdt fast ved. Derfor bruker vi nå veipengene mer effektivt. Vi etablerer et eget veiselskap, som skal ha forutsigbar finansiering, og vi ønsker å ta i bruk OPS, som har gitt gode resultater i de prosjektene hvor det er benyttet, fordi det bl.a. garanterer godt vedlikehold. Vi er i gang med veibyggingen. Den økonomiske rammen er overoppfylt når man legger til grunn en jevn opptrapping av NTP. Midlene til planlegging dobles i det budsjettet vi skal vedta i dag. I forrige periode var det over 20 veiprosjekter som ble utsatt. Med neste års budsjett vil alle prosjekter med planlagt oppstart faktisk bli det, bortsett fra prosjektet på Filefjell. Vi tar også grep på plansiden. Vi får ikke oppfylt NTP om det fortsatt skal ta ti år å planlegge et prosjekt. Derfor er jeg glad for at samferdselsministeren og kommunalministeren jobber målrettet for å redusere planleggingstiden. Når staten bygger og finansierer vei og bane for å knytte Norges infrastruktur til kontinentet, skal ikke målet for veibyggingen være å bevare lokale bakerier. Når en europavei blir bygd med 40-soner, rundkjøringer og fartsdumper 40 år på overtid på grunn av lokale omkamper, ja da er det på tide at vi tar et oppgjør med hvordan vi bygger veiene våre. Et annet eksempel på store samferdselsløft man burde ha tatt tak i for å sikre effektive bo- og arbeidsmarkedsregioner, er på kollektivsiden. Det har vært snakket om Fornebubanen siden før flyplassen ble nedlagt. Likevel har man ikke klart å bygge den fordi det er et for stort løft for de lokale myndighetene, og staten har ikke villet forplikte seg til å bidra i noen særlig grad. Fornebubanen eller bybane til Åsane og Fyllingsdalen eller superbussløsninger i Trondheim og Stavanger blir aldri bygd om ikke staten forplikter seg. Denne regjeringen forplikter seg i statsbudsjettet til å ta 50 pst. av regningen. Vi gjør det vi lovte i opposisjon. Nå ser vi at Arbeiderpartiet lover mye i opposisjon, men leverte lite mens de satt i posisjon. De nødvendige kollektivløftene for å få vekstsentrene til å møte befolkningsveksten har ikke blitt prioritert de siste årene. Selv om investeringene de siste årene har vært store på jernbanen, er det fortsatt mange som forbinder jernbanen med ord som solslyng, signalfeil, nedrevne kjøreledninger og buss for tog. Ser man på statistikken, skjønner man hvorfor. Forfallet på norsk jernbane har økt med 1 mrd. kr i året hvert år siden 2005 – 1 mrd. kr i året siden 2005 har det rød-grønne forfallet på jernbanen økt. Nå er vi der at delene som skal til for å vedlikeholde jernbanen, knapt produseres lenger. Med dette budsjettet ligger regjeringen 5 mrd. kr foran skjema på jernbaneinvesteringene. Men det nytter ikke bare å bygge nytt ett sted om signalanleggene ikke fungerer og kjøreledningene faller ned på det gamle. Derfor har vi økt midlene til fornying av jernbanen fra de rød-grønnes 0,9 mrd. kr i 2013 til 2,3 mrd. kr i 2015. Det er helt nødvendig, for vi kan ikke fortsette å bygge vei for gårsdagens behov og rette opp gårsdagens feil på norsk jernbane. Vi må se på hva som er fremtidens behov, og løse utfordringene vi har i dag, sånn at vi kan møte de behovene som kommer. Heldigvis ser vi ut til å avslutte dette året på en bedre måte enn vi gjorde i fjor når det kommer til ulykker på norske veier. Foreløpige tall viser at etter elleve av tolv måneder har 146 mennesker mistet livet på veiene våre, mot 176 i fjor. Det er fortsatt forferdelig mange, og ett liv tapt er ett liv for mye. En av sakene som har forundret meg, er at Stortinget ikke har ønsket å forplikte seg til mer trafikksikkerhetsarbeid. Det omtales kort i forbindelse med Nasjonal transportplan, men trafikksikkerhet får for lite oppmerksomhet i Stortinget. Derfor er jeg veldig glad for at en samlet komité nå slutter opp om å få en trafikksikkerhetsplan i Stortinget, der mål og visjoner forankres, og der Stortinget må forplikte seg. Det er historisk, når det er første gang på 30 år at Stortinget i dag sier at man ønsker en trafikksikkerhetsplan til behandling i Stortinget. Jeg er glad for at vi har fått en regjering og en samferdselsminister som ikke bare er opptatt av snorklipping og hornmusikk, men som er opptatt av at den infrastrukturen vi allerede har bygd, skal tas vare på og fungere. Dette er et budsjett som på mange måter er et vendepunkt i norsk samferdselspolitikk. For første gang så langt tilbake som vi har pålitelige tall, vil forfallet på vei og jernbane reduseres. Ja, det er et vendepunkt at Stortinget i dag setter en stopper for det rød-grønne forfallet. Et budsjett alene fører ikke frem dit vi vil. Sammen med Kristelig Folkeparti og Venstre ønsker vi å forandre Samferdsels-Norge. Vi viser at regjeringens politikk fungerer, og at vi har et stortingsflertall nå som evner å prioritere de viktige oppgavene for å ruste Norge for fremtiden. Med det ser jeg frem til en god debatt.