Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-06-14:
Etter min oppfatning er bakgrunnen for behandling av den saken vi behandler i dag, at telekommunikasjonsmarkedene verden over er inne i en rask endringsprosess. De viktigste drivkreftene er teknologiutvikling, globalisering, spredning og bruk av informasjons- og kommunikasjonsteknologi og industriell restrukturering. Telenor baserer sin forretningsstrategi på videre vekst og verdiskaping. Dette vil medføre at den internasjonale delen av virksomheten får et større omfang. Målet med vekststrategien er å skape størst mulige verdier for eier og legge til rette for at virksomheten kan opprettholdes som et selvstendig selskap med basis i Norge. Utviklingen av de internasjonale telekommunikasjonsmarkedene har ført til færre operatører. Nesten alle nasjonale teleselskaper i Europa er nå delprivatisert og børsnotert. For at Telenor skal kunne følge opp sin vekststrategi, må også Telenor følge denne utviklingen. På bakgrunn av dette ser Regjeringen at det ikke lenger er hensiktsmessig at staten er eneste eier av Telenor. Jeg mener at den siste tids investeringer i Telenor bare understreker dette. Regjeringen ser det imidlertid som viktig å sikre et nasjonalt forankret eierskap til Telenor og foreslår at staten opprettholder 51 pst. eierandel i selskapet. For Regjeringen er det viktig å legge til rette for videre næringsutvikling med basis i Norge. Internasjonaliseringen av virksomheten forsterker etter Regjeringens oppfatning dette behovet. Ved børsintroduksjonen tar Regjeringen sikte på å redusere statens eierandel med 15–25 pst. Regjeringen foreslår at dette skal skje gjennom en kombinasjon av emisjon og nedsalg, der emisjonsbeløpet utgjør maksimalt 50 pst. og 25 milliarder kr. I den senere tid har vi sett en utvikling i markedene for telekommunikasjon med store svingninger. Regjeringen ser derfor at behovet for fleksibilitet med hensyn til denne typen beslutninger er betydelig. Jeg vil understreke at bare siden framlegget av proposisjonen har det skjedd betydelige svingninger både når det gjelder selskaper det er naturlig å sammenligne seg med, og også når det gjelder øvrige innenfor IT-bransjen. Derfor ser jeg også at det kan være hensiktsmessig at Regjeringen får fullmakt til å fastsette størrelse på emisjonsbeløp og fordeling mellom emisjon og nedsalg nærmere tidspunktet for børsnotering, slik flertallet foreslår. Det legges videre opp til at Regjeringen på et senere tidspunkt kan øke aksjekapitalen ved salg til andre enn staten, eller at staten kan foreta direkte nedsalg, og at statens eierandel dermed blir redusert inntil 51 pst. Forvaltningen av den fullmakten vil bli basert på vurderinger av selskapets strategier og markedsmessige vurderinger i forbindelse med nedsalg. Internasjonalt er de aller fleste statlige teleselskap delprivatisert. Gjennomgående har det vært stor interesse blant småsparere i forbindelse med disse aksjesalgene. Småsparerne har i gjennomsnitt kjøpt om lag halvparten av aksjene i de forskjellige transaksjonene. Det er vanskelig å si hvordan bruken av ulike former for stimuleringstiltak vil påvirke statens nettoinntekter fra aksjesalget. Ved salget av aksjer i Telenor må det regnes med at hoveddelen av aksjetegningene vil komme fra institusjonelle investorer i Norge og i utlandet. Vurderingene til de institusjonelle investorene vil være helt avgjørende for den prisen staten/Telenor vil oppnå på aksjene. Samferdselsdepartementet har fått råd fra de finansielle tilretteleggerne om å vurdere bruk av stimuleringstiltak overfor småsparere. Stor interesse fra småsparere, spesielt tidlig i tegningsperioden, vil kunne virke positivt inn på etterspørselen fra institusjonene. Rabatt til småsparere vil derfor ikke nødvendigvis ha negativ innvirkning på salgsinntektene til staten. Sikre vurderinger på dette feltet vil en aldri kunne gjøre, men de markedsundersøkelsene som blir utført, vil gi et bedre grunnlag for å vurdere dette. Det ble eksempelvis ikke gitt rabatter i forbindelse med salget av Telia-aksjer. Salget ble likevel en stor suksess i det svenske småsparermarkedet. Regjeringens vurdering har vært at selv om stimuleringstiltak kan gi positiv virkning for statens nettoinntekter, vil ulike rabattordninger gi skjeve fordelingsmessige virkninger. Regjeringen har derfor ikke foreslått å bruke stimuleringstiltak overfor småsparere. Regjeringen mener imidlertid at det bør legges opp til preferansetildeling. Dersom et flertall i Stortinget slutter seg til forslaget om bruk av rabatter/incentivordninger, vil naturligvis Regjeringen følge opp dette. Staten har som eier investert store pengesummer i Telenor i form av innskutt kapital og tilbakeholdte overskudd. Kravet til kapitalavkastning for staten som investor vil, på samme måte som for private investorer, være et resultat av hva en kan forvente av avkastning på alternative kapitalplasseringer med tilsvarende risiko. Regjeringen legger vekt på at de statlige eieroppgavene blir utført profesjonelt og i samsvar med alminnelig forretningsmessig praksis. Avkastningskravet bør ligge på samme nivå som for sammenlignbare europeiske teleselskaper. Kapitalstrukturen og utbyttepolitikken skal fremme verdiskapingen. Det vil være mest hensiktsmessig å vurdere disse spørsmålene nærmere i forbindelse med forberedelsene til børsintroduksjon. En delprivatisering av Telenor vil medføre at særreglene i aksjeloven for statsaksjeselskap ikke lenger vil gjelde. Selv om staten etter en delprivatisering opprettholder en aksjemajoritet i selskapet, vil de rettslige rammevilkårene for eierstyringen bli noe endret, slik at det blir større avstand mellom staten og selskapet. Dette vil påvirke måten det statlige eierskapet blir utøvd på. Jeg viser bl.a. til verdipapirlovgivningen og børsreglene. Det bør videre tas hensyn til at konkurranseevnen og verdien av selskapskapitalen vil bli redusert dersom staten utformer og praktiserer eierskapet på en måte som avviker fra det som er vanlig i andre aksjeselskaper. Styret i Telenor AS ønsker at gjeldende solidaritetsmål på 42 pst. blir endret med sikte på straks å kunne iverksette den vekststrategien selskapet legger opp til. Dette medfører behov for økt ekstern opplåning. Etter styrets vurdering vil nedgangen i den bokførte egenkapitalprosenten til selskapet være forsvarlig. Jeg registrerer med tilfredshet at et flertall støtter Regjeringens forslag om å frafalle et bestemt soliditetsmål. Som eier vil staten likevel følge nøye med i styrets vurdering av den risiko selskapet pådrar seg ved senking av egenkapitalandelen. Kjøpet av majoriteten i det danske mobilselskapet Sonofon vil bringe egenkapitalandelen under 42 pst. Avtale om kjøp ble inngått i går. Jeg er tilfreds med at Telenor befester sin posisjon i Norden. Det hadde selvsagt vært å foretrekke at Stortinget kunne behandle spørsmålet om egenkapitalandelen før avtalen ble inngått, men jeg vil understreke at oppkjøpet først blir effektuert etter stortingsbehandlingen. Blant annet for å medvirke til at markedet har tillit til at eier- og regulatørfunksjonene i telesektoren er organisert på en hensiktsmessig og forsvarlig måte, vil forvaltningen av det statlige eierskapet til Telenor bli overført til Nærings- og handelsdepartementet så snart som mulig etter gjennomføringen av børsintroduksjonen. Det blir lagt opp til at konsernet omorganiseres slik at kjernevirksomheten blir samlet i ett selskap, mens ulike støttefunksjoner som f.eks. installasjon, programvare og katalogvirksomhet skilles ut i egne underkonsern. Når det gjelder programvare, er dette allerede gjennomført, mens det tilsvarende er i ferd med å gjennomføres for installasjonsvirksomheten Bravida. Telenor vurderer om det er hensiktsmessig å etablere et nytt holdingselskap som øverste selskapsrettslige styringsorgan for konsernet. Regjeringen mener at dette kan legge til rette for mer hensiktsmessig og tilpasningsdyktig organisasjonsstruktur for Telenor. Jeg er glad for at det er flertall for at det arbeides videre med forslaget, og at Regjeringen gis fullmakt til eventuelt å foreta de nødvendige eiermessige disposisjoner. En eventuell omstrukturering vil skje før børsintroduksjonen. Som ledd i arbeidet med å åpne telesektoren for full konkurranse fra 1. januar 1998 ble Arbeids- og administrasjonsdepartementet gjort til klageorgan i konkurransesaker i telesektoren. Når eierskapet til Telenor blir overført til et annet departement, faller begrunnelsen for denne særordningen bort. Ansvaret for disse sakene vil bli ført tilbake til Samferdselsdepartementet fra samme tidspunkt som endringen av departementstilknytning for eierskapet blir gjennomført. En reduksjon av det statlige eierskapet i Telenor medfører ikke i seg selv behov for å endre statens syn og holdning i spørsmål knyttet til kapitalavkastning og utbytte, men staten vil ikke lenger alene kunne beslutte utbyttepolitikken eller avkastningskravet. Generalforsamlingen kan heller ikke fastsette et høyere utbytte enn det styret foreslår eller godtar. Salg av statens aksjer i Telenor vil innebære en omplassering av statlig formue fra aksjer til andre finansobjekter. Flere forhold vil påvirke både størrelsen på inntekten og kostnadene ved aksjesalget. Det er ikke avgjort hvor stor reduksjonen i statens eierandel skal være innenfor intervallet på 15–25 pst., eller hvor stor del av salget som skal gjennomføres som en emisjon. Videre er verdien av aksjene i Telenor svært usikre. Regjeringen ser utgiftene i sammenheng med inntektene ved aksjesalget og vil ikke foreslå at utgiftene blir dekket inn ved utgiftsreduksjoner på andre budsjettområder. Fordi salgsproveny og dermed også de store provenyavhengige utgiftene er svært usikre størrelser, blir det ikke lagt fram bevilgningsforslag i denne omgang. Dette vil Regjeringen komme tilbake til i en egen proposisjon når utgiftene og inntektene er nærmere avklart, og senest i forbindelse med nysalderingen av budsjettet til høsten.