Iselin Nybø (Venstre), 2019-11-12:
Stortingsrepresentantene fra SV har fremmet et forslag om en desentralisert høyere utdanning for kvalitet, velferd og bærekraftige lokalsamfunn. Det er jeg enig i er et viktig tema. Beslutningen til styret for Nord universitet har stor betydning, særlig for Nesna og for dem som bor der. Men jeg har lyst til å minne om at utgangspunktet var et annet, og at dette begynte med et forslag om langt flere og mer omfattende endringer. Det var også bakgrunnen for at jeg i april sendte et brev til styret der jeg minnet om at de hadde flere oppdrag, både kvalitet og regionalt ansvar. I juni ble forslaget betydelig justert, og styrets vedtak deretter. For Nesna ble det ingen endring mellom april og juni, og jeg har stor forståelse for at det er motstand, frustrasjon, sinne og skuffelse der. Det har vært et stort engasjement fra alle regionene der universitetet er representert. Jeg har møtt mange som er motstandere av avgjørelsen, og det har vært omfattende dialog og kontakt mellom departementet og universitetet og ulike interesseaktører i denne saken. Men når styret for universitetet har truffet en avgjørelse om en samlet organisering og studiestedsstruktur, mener jeg det er riktig at vi ikke overprøver den. Jeg mener også at det er i overenstemmelse med den forståelsen som et bredt flertall på Stortinget har gitt uttrykk for i universitets- og høyskoleloven fra 2005 og i behandlingen av strukturreformen i 2015. God tilgang til utdanning og kompetanse over hele landet og regional utvikling var to av målene med strukturreformen, som ble lagt fram for Stortinget i Meld. St. 18 for 2014–2015. Denne stortingsmeldingen understreker: «For å sørge for arbeidskraft til regionalt arbeidsliv må vi også i framtiden ha et godt utbygd nettverk av utdanningsinstitusjoner. Dette må imidlertid ikke gå på bekostning av at utdanningene er forankret i solide fagmiljøer og holder høy kvalitet.» Den saken vi nå diskuterer, handler egentlig om hvem som skal bestemme hvordan institusjonene skal organisere seg for å sørge for at det er gode og etterspurte utdanningstilbud i hele landet. Universitets- og høyskoleloven sier at det er styret for institusjonene som skal legge strategien for institusjonenes faglige virksomhet, og at styret selv skal fastsette virksomhetens interne organisering på alle nivå. Styret må selv kunne disponere ressursene de har fått tildelt, for å nå de målene som er satt. Loven og styringssystemet bygger på at det er styrene, bestående av både eksterne styremedlemmer og medlemmer valgt av de ansatte og studentene, som kjenner institusjonene best, og som har den beste forutsetningen for å treffe avgjørelser om hvordan de løser de viktige samfunnsoppgavene de har. Endrer vi på det prinsippet, vil det gjøre det usikkert hvilken myndighet styrene på alle andre universiteter og høyskoler har. Jeg tror det vil undergrave styrenes handlings- og gjennomføringsevne og føre til at styrene mister litt av sin funksjon. Det å utdanne befolkningen er en av de viktigste oppgavene et universitet har. De skal legge til rette for at både de som bor i byer, og de som bor på bygda, skal kunne tilegne seg kompetanse som næringslivet og arbeidslivet i den aktuelle regionen trenger. Nord universitet har selv vært tydelig på at de fortsatt skal utdanne lærere og andre viktige utdanningsgrupper til Helgeland. Det er selvfølgelig ikke den ønskede løsningen for de som er ansatt på Nesna i dag, og lokalsamfunnet der, at tilbudet nå skal gis fra Mo i Rana, men skolene på Helgeland og elevene som går der, skal fortsatt få tilgang på god kompetanse gjennom lærere som er utdannet ved Nord universitet.