trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Representanten Gahr Støres betegnelse på hva jeg har sagt og gjort, er litt skjev. Det regjeringen gjorde, var å foreslå at vi skulle ha begrensninger på innleie der det var dokumentert i markedet at det var en utfordring – bygg, anlegg, Oslo og Akershus. Så vedtok Stortinget et bredt innleieforbud uten at man hadde dokumentert at det var et større problem mange andre steder. Samtidig er det en utfordring, for veldig mange deler av vårt næringsliv har i alle år hatt stor grad av innleie for å ta topper, ikke minst verftsindustrien. � Jeg kjenner Stord godt. Jeg har vært der mange ganger. Hver gang det har vært en boom og en topp, har det vært masse innleide på Stord fordi man ikke hadde kunnet ha bærekraft ved det verftet over lang, lang tid om man skulle oppbemannet med faste stillinger for å ta de toppene. Derfor har vi selskaper som har selskaper ute, som i Romania, som tar med seg noen av sine arbeidstakere fra Romania til Norge for å ta disse toppene – fordi man har klart å skape konkurransedyktighet. Vi er opptatt av at vi faktisk har disse jobbene til slutt i Norge, og da må vi sørge for at det er konkurransedyktighet for disse næringene. �
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Jeg er glad for at denne representanten fra Arbeiderpartiet sier at vi er avhengig av innleie fra andre land for å kunne f.eks. ta topper under fisket, for det er det som ligger under når man sier at man er avhengig av denne arbeidskraften.� Det som skal skje, er at alt dette skal være ryddig. Det som er bra, er at arbeidslivskriminalitetssentrene, der seks av syv er blitt opprettet under denne regjeringen, fungerer sånn at man kan slå ned på denne typen utnyttelse. Derfor er vi opptatt av å gjøre et arbeid som både politimessig og fra det økonomiske tilsynet er godt, og som bidrar til at vi kan avdekke dette. Og vi har vært særlig opptatt av å jobbe med å sørge for at vi følger opp disse sakene, også utover landets grenser. Derfor har vi inngått avtaler med arbeidstilsyn og arbeidsmarkedsmyndigheter i mange andre land. Derfor har vi tatt initiativ overfor EU-kommisjonen om at i utviklingen av hele arbeidet for å forhindre arbeidslivskriminalitet er det praktisk samarbeid mellom landene som må være viktig, for vi må også inn i opprinnelsesområdene. Derfor har vi styrket arbeidslivskriminalitetssentrene økonomisk, for å sørge for mer tilsyn.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
De tilbakemeldingene vi nå får, er at risikoen for å bli tatt oppleves som betydelig høyere, og man mener det betyr at utbredelsen av arbeidslivskriminalitet går ned i stedet for å øke. Det er de rapportene som kommer tilbake, fordi vi har et større og mer kraftfullt tilsyn. Nettopp det at vi gjennomfører tilsynet samlet – at vi følger opp både den økonomiske og den arbeidsmiljømessige siden – gjør at man også kan ta tak i ganske store saker, men det er også krevende. Det er godt mulig vi trenger mer ressurser hvert enkelt år fremover, for det har vi også gjort i årene bak oss. Vi har styrket tilsynsmyndighetene hvert eneste år med mer penger, nettopp for å kunne slå ned på arbeidslivskriminalitet. Men når det i rapportene nå sies at risikoen for å bli tatt oppleves som større, og at arbeidslivskriminaliteten derfor går ned – eller i alle fall flater ut – og samtidig at holdningen til det å kjøpe svart arbeid i Norge har falt betydelig de senere årene, ja så bør vi være glad for at det skjer noe bra. Det er altså syv arbeidslivskriminalitetssentre, det er en stor satsing, og det ser ut til at aktiviteten flater ut ifølge de rapportene som kommer nå.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Vi mener at det er viktig å tilby gode arbeidsforhold til alle, og vi mener at vi skal kreve norske arbeids- og lønnsforhold. Men vi må også ta med oss de internasjonale reglene som er rundt.� Så må vi huske at vi har en maritim sektor i Norge hvor hovedtyngden av vår maritime næring ikke er i norske farvann, den er utenfor norske områder. Det betyr at hovedtyngden av det vi har av en veldig lønnsom næring, har aktivitet på båter som aldri går innom Norge. Da er det viktig at vi som et land som er veldig avhengig av å få veldig mange av våre høykompetansearbeidsplasser knyttet til den maritime sektoren, sørger for at vi har felles internasjonale spilleregler, og at vi følger de reglene. Norge har store interesser i form av at vi har løftet kravene til lønns- og arbeidsvilkår generelt, til miljø og klima generelt, på global side, nettopp fordi så mye av hele det store og sterke maritime clusteret vi har i Norge, ikke er rettet mot norske forhold, men faktisk rettet mot at vi er en stor transportør for hele verden.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Den innmeldingen vi hadde, følger den linjen vi har hatt på å melde inn tiltak basert på at vi har hatt ambisjoner, og så lager vi også en god liste over tiltak etter det. Det er ikke noe nytt i at vi har foreslått ambisjoner fra Norges myndigheter inn til FN eller til de store forhandlingene uten at vi selv har hatt detaljbiten utredet på hvilke tiltak som gjelder.� Men denne gangen har vi lagt frem Klimakur samtidig, som dreier seg om hvordan vi skal kutte 50 pst. i ikke-kvotepliktig sektor, med veldig mange vanskelige og krevende kutt. Noe av den oppfølgingen vi gjør av Klimakur nå, er også å se på nettopp: Vil Klimakur kunne medføre lekkasjer? Vil det medføre at vi ikke får full effekt av de globale løsningene, må vi da ha andre tiltak.� Det vi har meldt inn, er at vi skal ha minst 50 pst., opp til 55 pst., og så har vi gjort det betinget av at EU går opp til samme nivå for at vi skal gjøre det innenfor EU, og bruke fleksible mekanismer på det som måtte være avstanden mellom Norges mål, og det som er EUs vedtatte mål. Nå tyder alt på at EU kommer til å ende omtrent på det nivået som vi har meldt inn, men det var viktig at noen land gikk foran i å melde inn mål i denne runden.� I så måte kommer dette helt ut av det regjeringen fra Høyre og Fremskrittspartiet gjorde da vi fremmet overfor Stortinget felles gjennomføring av klimatiltakene våre med EU, med de rammebetingelser som ligger i det. Og det var et naturlig neste steg, som også har vært en del av det regjeringen utgått av Høyre og Fremskrittspartiet gjorde på Paris-møtet, å slåss frem denne femårs fornyelse av tiltakene for å nå de målene som var.� Så jeg mener at det er fullt i tråd med både det vi har forhandlet og gjort i regjering i løpet av disse seks årene, at vi ender med det målet vi har nå. Og så er det sånn at kostnadene ved ikke å ta klimatiltak for lengst er beregnet til å være større enn kostnadene med klimatiltak. �
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Det er helt riktig at regjeringen legger til grunn det vi ble enige om på Granavolden. Det er at vi har en kvote knyttet til ETS, EUs kvotesystem, som, hvis vi ikke når målene til 2030, kan brukes. Ambisjonen og det vi skal planlegge for, er at vi klarer kuttene våre uten å bruke den kvoten, men vi har den sikkerheten, og det er en del av den avtalen vi allerede har på plass.� Det andre som også ligger fra Granavolden, er fleksibiliteten som kan være mulig hvis vi ikke klarer å nå målene våre, å gå i samarbeid med andre land om å sørge for å finansiere utslippskutt i andre land, altså innenfor EU-området, som overoppfyller deres mekanismer. Alle de tingene som vi var enige om da vi satt sammen i regjering, ligger fortsatt under der, men det ligger som «last resort», for det vi skal gjøre først, er å gjennomføre det vi kan gjøre her. Så er det slik at hvert enkelt klimatiltak kommer til å bli utredet etter utredningsinstruksen, og vi kommer til å se på at det skal ha totalvirkning, ikke bare nasjonal virkning, på de tiltakene vi gjennomfører.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Hvert enkelt tiltak som vi skal gjennomføre, kommer til å være utredet etter utredningsinstruksen. Det kommer til å være vurdert pro og contra hvordan disse kommer til å virke, og så er vår jobb å finne en sum av slike tiltak som bidrar til at vi faktisk når målsettingene vi har fastsatt. Vi vet at med de tiltakene vi hadde inne før årets statsbudsjett, vil reduksjonen i utslipp i Norge bli ca. 13 pst. Det betyr at vi har en jobb å gjøre for ytterligere å forsterke dette, men vi vet også at det er mye teknologi som er i startfasen. � Så er det også en regning på ikke å gjøre noe, og den regningen ser vi de siste dagene. Hvis vi fortsetter å få mer vilt vær – mer regn, flere ras og flere utfordringer knyttet til det – vil alle regnestykker tyde på at kostnadene ved klimatilpasning til et høyere gradsnivå fremover vil være større enn kostnadene ved de tiltakene vi nå gjør for å få en verden som ikke har høyere oppvarming enn 1,5 grader. Da må vi ta et initiativ hvor vi har vår egen innsats også, for å få ned utslippene fra Norge, for å gå foran andre land.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
For det første har vi et fond for å bidra til at varebiler og andre som er inne på markedet, får subsidier og får flyttet det. Vi jobber masse. Vi har et stort fond i Norge. Det heter Enova. Regjeringen har sørget for å doble nivået Enova har å disponere, hvert eneste år, til å gå målrettet inn på de ulike områdene for å skape ny teknologi. Innenfor det har vi også ett knyttet til næringstransport, så det er ikke sånn at fordi man ikke har det CO 2 -fondet Arbeiderpartiet har foreslått, har vi ikke et fond. Vi har tiltak, vi har masse, og vi har bidratt med mye mer. Faktisk er det nå mer penger i Enova fordi vi gjorde det Arbeiderpartiet ikke ville være med på da vi forhandlet om klimaforliket, nemlig å sørge for et Enova som var stort nok til at de faktisk kunne ta den rollen de tar i dag.� Når det gjelder spørsmålet om å si ja eller nei til alle forslag i Klimakur, har jeg tenkt å ha én linje fremover: å ikke svare ja eller nei til hvert forslag i Klimakur. Nå er det på høring. Det er til utredning. Vi må se på andre alternativer. Jordbruksavtalen følges opp hvert eneste år i forhandlingene. Men det er viktig når det gjelder 5 mrd. kr-kuttene, at det er ikke regjeringen som skal finne dem. Det er bøndene som har forpliktet seg, og landbruksorganisasjonene som har forpliktet seg, til å levere 5 mrd. kr i kutt, fordi det er det de har fått istedenfor skatt på CO 2 -utslipp.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Det området som nå leverer mest reduksjoner i utslipp i Norge, er nettopp privatbilismen. Det gjør det fordi vi har andre kraftfulle virkemidler for å bruke teknologisporet istedenfor å straffe alle folks private lommebok knyttet til dette. Vi gir altså store stimulanser for å flytte aktiviteten fra fossildrevet energi til elektrisk. Det andre tiltaket vi gjør, er at vi har store innblandinger av biodiesel, eller et omsetningspåbud knyttet til biodiesel, som bidrar til at man også skifter den delen av teknologien på tyngre kjøretøy og de som fortsatt kjører med diesel. Det viser seg som gode og effektive tiltak. Så må vi passe på at de tiltakene vi gjennomfører, også balanseres mot opplevelsen folk har av at om du bor i Distrikts-Norge og er avhengig av bilen, er det du som skal ta regningen for klimatiltakene og samtidig finansiere store kollektivsatsinger i resten av landet. Det tror jeg vi må ta på alvor at også er viktig i denne sammenhengen.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Det er ingen overraskelse, tror jeg, for Fremskrittspartiets tidligere medlemmer av regjeringen at 9. februar var det tidspunktet da man skulle sende inn forsterkede klimatiltak. Spørsmålet var om man skulle legge seg i ryggen på EU, eller om man skulle si at vi fastsetter det vi mener er riktig for å nå 1,5-gradersmålet – vårt bidrag til det – og at vi, basert på det, skal bruke de mekanismene som den tidligere regjeringen, hvor Fremskrittspartiet var med, fremforhandlet, nemlig avtalen med EU. Det prinsippet vi la til grunn, og som har ligget i de regjeringsdokumenter som ble fremforhandlet på både Jeløya og Granavolden, er at vi gjennomfører vår klimapolitikk sammen med EU. EU kommer til å forsterke sitt mål. � Så er det spørsmål om fordelingen – om det blir i ETS-sektoren, altså i kvotehandelen, man kommer til å forsterke målene og sette i verk andre tiltak, eller om det kommer til å skje i ikke-kvotepliktig sektor. Det vet vi ikke ennå. Derfor er vår forsterkede innsats betinget også av hva EU kommer til å gjøre.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Spørsmålet om hva vi skal melde inn av mål, har vært saksbehandlet mye lenger enn spørsmålene om Klimakur, som handler om gjennomføringen i ikke-kvotepliktig sektor, som altså er en del av det hele. Prinsippet som ligger til grunn, er samhandling med EU. Det betyr at hele den store sektoren hvor vi ikke har kontroll på virkemidlene, nemlig hvordan kvotehandelen kommer til å være, kommer til å være en del av disse endringene og de rammebetingelsene som EU i sitt arbeid kommer til å sette. Da har vi sagt at vårt forsterkede mål er betinget av at EU også går opp – hvis ikke må vi bruke internasjonale kvoter og den slags fleksible mekanismer for å få det til. Hvis EU og Norge ikke har samme nivå på målsettingene, blir belastningen ved å gjøre det for stor for norsk næringsliv og norsk samfunnsliv. Da vil det være betinget av at vi bruker fleksibilitet, og av at det finnes fleksible virkemidler også i Parisavtalen.� Når det gjelder de andre elementene om fleksibilitet – spørsmålet om strengt nødvendig – utgår det fra Granavolden-plattformen, som ble fremforhandlet av fire partier. Da sa Fremskrittspartiet ja til bare å bruke de fleksible mekanismene hvis det var strengt nødvendig. Det står i Granavolden-plattformen.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Det er ikke slik at noen i de regjeringene jeg har ledet, ikke har hatt en portefølje eller ikke hatt et konstitusjonelt ansvar. Den eneste statsråden jeg kjenner til i moderne tid som har hatt en slik rolle, er Karl Eirik Schjøtt-Pedersen, som var samordningsminister ved Statsministerens kontor i den regjeringen Marit Arnstad var deltaker i. Alle andre har hatt et ansvarsområde, hatt tydelige politikkområder. � Det er heller ikke ukjent at det finnes mange samordningsministre i ulike departementer som har lite ansvar selv, men som har ansvar for å jobbe med samordningen av regjeringens politikk på et område. La meg f.eks. ta likestillingsministeren. Likestillingsministeren har et lite ansvarsområde knyttet til likestilling gjennom å ha ansvar for Likestillingsombudet og lovverket rundt det. Mesteparten av likestillingspolitikken vet vi skjer i veldig mange andre departementer. Jeg tror veldig mange næringsministre har opplevd frustrasjon over at mesteparten av virkemidlene for næringspolitikken ligger i andre departementer. Det er ikke noen som har stilt spørsmål ved om vi skal ha en næringsminister eller ikke fordi vi har en finansminister som har ansvar for rammebetingelsene, eller en samferdselsminister til å bygge veiene i Norge og sørge for rammebetingelsene for å få varene ut. Det er altså slik at mange ministre har et større koordineringsansvar for området selv om de ikke har hele ansvarsporteføljen knyttet til dette. � Det å ha ansvar for å koordinere distriktspolitikken har vært viktig. Jeg har selv vært kommunalminister med ansvar for distrikts- og regionalpolitikken på et tidspunkt. Den gangen husker jeg at Senterpartiet i opposisjon mente vi måtte ha en egen distriktsminister. Selv om skatte- og avgiftsspørsmålene ble håndtert i Finansdepartementet, var jeg, fordi jeg hadde et distrikts- og koordineringsansvarsområde, like aktiv på møtene knyttet til differensiert arbeidsgiveravgift selv om det ikke var mitt ansvarsområde. Slik er det med en distriktsminister også. Det betyr at man jobber med å koordinere, med å se helheten, jobber med planleggingen rundt helheten i distriktspolitikken. Det er altså ikke uvanlig – faktisk mer vanlig enn uvanlig – at vi har ministre som har et mindre område som sitt eget konstitusjonelle ansvar, men som har et større koordineringsområde. �
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Det å ha en egen distrikts- og digitaliseringsminister betyr også at man løfter opp koordineringsansvaret, for det er ofte etterlyst et ønske om å se helheten bedre i det som er politikken – både til denne regjeringen og til tidligere regjeringer – og hvordan det vil ramme ulike områder. Så er det helt riktig, jeg er helt enig med representanten Arnstad i, at den store distriktspolitikken er viktigere. Det har faktisk vært Høyres budskap hver gang Senterpartiet har snakket om regionale utviklingsmidler som noe som raserer Distrikts-Norge, å si at rammebetingelser for norsk næringsliv er det viktigste. Denne regjeringen har altså redusert skatter og avgifter med 25 mrd. kr. Mye av det har gått til næringslivet. Hver eneste bedrift i Norge sitter igjen med 6 pst. mer i overskudd som de kan investere – om det er i markedsføring, utvikling av produktene, eller utvikling av folk, ansatte. Det er ekstremt viktig i distriktene. Når vi reduserer formuesbeskatningen, er det også viktig for distriktene, for er det noe Distrikts-Norge trenger, er det mer privat lokal kapital – i stedet for en politikk som beslaglegger mer av det. Distriktsministeren skal bidra til å se sammenhengen og selvfølgelig være en «påpakker» for distriktshensynene internt i regjeringen.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Jeg kan egentlig i denne sammenhengen vise til svarene mine i forrige muntlige spørretime. Da ga jeg ganske mange svar, og ett av svarene var at vi faktisk skal ettergå spørsmålet om betingelsene for hvorfor vi mener at 100 mill. kr dekket det, det skal vi gjennomgå nå når det har vært flere fergeanbud. Det var basert på en reell faglig gjennomgang av – jeg tror det var – 15 eller 19 anbud som hadde vært ute. Da så man på hva som var merkostnaden knyttet til el- eller lavutslippsferger og anbudet som var gitt. Det var estimert at vi dekket det med det. Så har vi vært helt åpne for at vi skal se på dette når det nå har kommet flere – om det fortsatt stemmer, eller om det er endringer i det. Samferdselsministeren og tre andre statsråder skal møte de fem store fergefylkene – jeg tror det er 2. mars de er invitert til møte – for nettopp å diskutere de ulike sidene av kostnadsfaktorene som gjør at fylkeskommunene har vedtatt høyere fergepriser. Jeg har stor forståelse for at det er en belastning i hverdagen til folk, men Senterpartiet må ikke løpe vekk fra ansvaret, for det er deres politikere som har fattet disse vedtakene.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Denne regjeringen har hatt en solid satsing på å løfte politiet i de årene vi har sittet. Vi har økt bemanningen ved alle politidistrikt. Vi har økt bemanningen totalt sett i Norge. Med budsjettet er det i år lagt grunnlag for at vi kommer til å nå målet om 2 politifolk per 1 000 innbyggere i Norge. Det er faktisk en kraftsatsing som har vært gjort på disse områdene.� Det er helt sikkert behov for å se på hvordan man drifter og hvordan man gjør det rundt omkring. Vårt utgangspunkt er at vi skal konsolidere, vi følger tett opp hva som foregår ute. Det er altså mer enn 1 450 nye årsverk siden 2013, budsjettene i distriktene har økt med 1,9 mrd. kr. Og det er jo interessant for dem av oss som har litt hukommelse, å huske at hvert eneste år er det oppslag om kutt eller endringer. Jeg minner om at i juni 2010 ble det i media varslet om 500 stillinger som skulle kuttes. Hvert år er det sånne oppslag. Når vi ser historien etterpå, er det en jevn oppbygging – men med en økt oppbygging etter at denne regjeringen kom til makten.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Jeg mener at nærpolitireformen ikke er på kollisjonskurs med de vedtakene Stortinget har fattet. Jeg mener ikke at alt er perfekt med nærpolitireformen, og vi kommer med en stortingsmelding som viser noen av de retningene vi skal ta politiet i fremover. Vi er nødt til å øke kapasiteten på en del områder, bl.a. på etterforskningsområdet, hvor det dessverre er en struktur i politiet hvor det er mer attraktivt å gå i patrulje enn å være i etterforskning. Derfor får man også flere nye folk i etterforskning. Det har noe å gjøre med lønnsstrukturer, overtid og andre ting. Men vi er nødt til å se på hvordan vi sørger for å gjennomføre dette.� Men hvis vi går igjennom hva vi har sagt, og hva avtalen i Stortinget er, har vi altså fulgt opp. Jeg har lest en artikkel i dag, skrevet av representanten, totalt uten annet enn synspunkter og uten fakta, for jeg tenkte jeg skulle forberede meg på dette for å finne ut hva det var representanten mente vi ikke hadde gjort. Jeg er enig med henne i én ting, og det er at etterforskningsbiten ikke er god nok. Men at vi har økt antallet ansatte, er uomtvistelig. Og at vi har fulgt opp de andre delene av denne avtalen, er helt uomtvistelig.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Reklameforbudet mot tobakk og alkohol kommer til å stå. Jeg mener at det har bred støtte rundt omkring i Norge. Tobakk er skadelig for folk. Vi skal ikke reklamere for det. Vi har tydelige folkehelsemål om ikke å gjøre det. Det er selvfølgelig grenseganger knyttet til hvor langt man skal dra regelverket, og spørsmål knyttet til om man får lov til å skrive «nytt produkt» på Vinmonopolet e.l., som man fremover bør se på hvordan man håndterer. Men selve hovedforbudet mot å reklamere for produkter som har et reklameforbud, det tror jeg vi fortsatt skal stå for – for mange dør fortsatt av lungekreft og kreftformer knyttet til f.eks. røyking.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Det er slik at regjeringen har sagt at vi i denne perioden ikke skal gjennomføre en konsekvensutredning. Det er et grunnlag som har ligget fra forhandlingene i Nydalen mellom fire partier for å danne en borgerlig regjering. � Det betyr ikke at ikke Høyre mener at vi skal ha en konsekvensutredning. Distriktsministeren er også leder av Høyres programkomité og leder altså arbeidet med utviklingen av programmet for neste periode. Det er ikke unaturlig at lederen av programkomiteen til Høyre har synspunkter på noe som står i Høyres program, og som jeg også håper kommer til å stå i Høyres neste program, nemlig at vi bør være for en konsekvensutredning av Lofoten, Vesterålen og Senja. � Det jeg mener må være veldig tydelig, er at en konsekvensutredning ikke betyr at man skal begynne å bore eller at man skal begynne å lete, men det betyr at man skal gjøre det grunnarbeidet som gjør at man har oversikt og kan vite om hele eller deler skal settes i aktivitet – eller om ingenting skal det.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Det er ingen tvil om at det å utlyse nye leteområder ville medført flere arbeidsplasser i Norge. Det ville medført flere distriktsarbeidsplasser hvis man hadde funnet olje, og det vet vi vel i og for seg at det er utenfor Lofoten, for det har vært åpnet der. Vi vet at det ville vært distriktsarbeidsplasser knyttet til produksjon der. � I tillegg er inntektene fra oljevirksomheten helt avgjørende grunnleggende for det vi kan ha av velferd i dette landet. Én av åtte kroner på statsbudsjettet kommer i dag fra avkastninger på pensjonsfondet vårt. Det er klart at det at vi har sagt nei til å sette i gang aktivitet i Lofoten, Vesterålen og Senja, har hatt en kostnad for det norske samfunnet. Representanten Lysbakken må vel også være klar over at det er en kostnad i form av færre arbeidsplasser i denne sektoren.� Nå har vi hatt høy aktivitet på dette området en stund. Det som er problemet vårt fremover, er at aktiviteten går ned, og da vil også antallet arbeidsplasser relatert til dette gå ned. Det ville en åpning av nye områder nå kunne hindret. Det har vi forhandlet om. Jeg vet jo at det har en nedside at vi har sagt at vi ikke skal ha aktivitet i det området i denne perioden.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Jeg forstår veldig godt at folk i Øst-Finnmark opplever det Equinor har gjort, som et lite løftebrudd. De var der oppe med høy sigarføring, med store ønsker om å gjennomføre der. Vi har sett på vilkårene og spørsmålene som har vært oppe knyttet til dette, og mener vi ikke kan pålegge dem å sette i gang dette arbeidet. I hvilken grad man skal gjøre det, har Stortinget faktisk tatt stilling til tidligere. Da har altså SVs forslag blitt stemt ned.� Det er litt rart at SV er imot en utbygging, mens når de først skal ha en utbygging, skal de på en måte gjøre den minst mulig lønnsom med tanke på effektene dette ville hatt. Det er klart at det er en kostnadsside ved utbyggingen som gjør at Equinor har gjort det vedtaket. Den kostnaden ville vi i så fall måttet bære ca. 70–80 pst. av over statsbudsjettet. Da er spørsmålet: Ville det vært det riktige å velge? Jeg mener vi må oppføre oss overfor Equinor som det de er: et børsnotert selskap som skal ha forutsigbare rammebetingelser for arbeidet sitt. Jeg er også lei meg for at de ikke har valgt å gjøre dette.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Jeg mener at vi skal ha forutsigbare rammebetingelser for dem som investerer i Norge. De rammebetingelsene innebærer det skattesystemet som vi har tjent godt på at vi har hatt, som bl.a. bidrar til mangfold.� En av de store utfordringene vi opplevde under den rød-grønne regjeringen, var jo fusjonen den gangen mellom Hydro og Statoil, som nå er Equinor, som betyr mindre mangfold på sokkelen. Da er det viktig at vi har noen mekanismer som gjør at det er flere som kan se på ting med nye øyne. En av grunnene til at vi fant Johan Sverdrup, var at noen så med nye øyne. Det bidrar faktisk den ordningen til, ved at vi tar en risikoavlastning. Men utgangspunktet er etter min mening at dette ikke er subsidier; dette er en risikoavlastning som vi tar igjen med det skatteregimet vi har for øvrig når man finner olje og gass.� Når det gjelder spørsmålet om iskanten, mener jeg det er et spørsmål om biomangfold, det er et spørsmål om miljøhensyn – det er ikke et spørsmål om klima. Det er et spørsmål om biomangfold og miljøhensyn, og det er det vi skal legge vekt på når vi vurderer hvor iskanten ligger. Det er et spesielt rikt belte nedenfor iskanten, som vi skal ta vare på.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Regjeringen kommer tilbake igjen til Stortinget med sine synspunkter på iskanten når vi er ferdige med behandlingen av spørsmålet. Å dra de ulike delene av den behandlingen inn her, at jeg skal synse om det, har jeg ikke tenkt å bidra til. Jeg mener at dette får vi ta en diskusjon om. Det kommer en forvaltningsplan til Stortinget. Da vil regjeringens felles forslag være lagt til grunn, og som jeg sa: Vi er opptatt av det biomangfoldet som er der. Det ligger også i dagens definisjon av iskanten. Det er derfor det ligger 50 km ut fra iskanten, for det er der det er et særlig rikt og godt miljø. Så det er ikke noe nytt standpunkt at vi er opptatt av det.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Hvert eneste år leveres det i statsbudsjettet oppdaterte fremskrivninger basert på politikken som er før det statsbudsjettet som er lagt frem. Og det viser da – med det som lå før budsjettet for 2020 – at vi ligger an til å kutte med 13 pst. frem til 2030, hvis vi ikke forsterker ytterligere. Det er nok også et konservativt anslag på noen områder, fordi utviklingen f.eks. på elbilpolitikken og på biodiesel går raskere enn det som var inne i estimatene på det tidspunktet. � Men vi har et annet utgangspunkt enn det representanten har når det gjelder hva det blir viktig å styre etter. Vi har nå en avtale om et utslippsbudsjett, som altså er bindende for Norge, som betyr at vi hvert eneste år må levere på de kuttene, i den banen som vi har avtalt med EU at det skal være. Dette er et budsjett for ikke-kvotepliktig sektor som skal levere de utslippskuttene som vi er nødt til å ha, og det er betydelig strengere. Det er bl.a. derfor vi har laget en ny Klimakur, for å se på hvordan vi skal nå dette, hvilke tiltak, og hvor raskt vi må få det til. En interessant ting med Klimakur er at jo tidligere man setter i gang tiltakene, jo raskere får det effekt, og jo mer effekt får det over hele perioden, slik at det er enda bedre for utslippsbudsjettet. � Vi mener at utslippsbudsjettet er den beste måten å jobbe på. Så vet vi aldri når vi får de store teknologiendringene. Veldig mye av utslippene våre er ikke noe man kan lese ut fra det som ligger i statsbudsjettet, men ut fra hva som er atferden til de enkelte individene knyttet til de ulike tiltakene. En av de tingene vi ser, er f.eks. at selv om vi har lagt opp til såkalt null-provenyvirkning av omleggingen av bilavgiftene, så har bilavgiftene ført til både en betydelig større utslippsreduksjon og provenyvirkning enn det som det var lagt opp til tidligere. � Derfor tror jeg at utslippsbudsjettene, med den avtalen og den forpliktelsen som er nå, faktisk er den viktigste måten å jobbe på fremover. �
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Jeg mener at det er et virkemiddel som det nesten ikke er mulig å lage på alle områder. En kan gjøre det på enkelttiltak og enkeltområder, men summen av hva som skjer, er helt avhengig av hvilken adferd folk har. Derfor tror jeg det har liten nytte. Og derfor har vi valgt å gjøre rapporteringen etterskuddsvis på disse, når man ser hvordan tiltakene er, og kan ha et faglig godt grunnlag for hvert enkelt område. Så vil man jo synliggjøre de tiltakene man mener bidrar til reduksjoner i ulike sektorer, og dette omtales jo også hvert eneste år – de klimaprioriteringene som er gjort i budsjettet, og hvilke mål man har med det. � Men å styre etter et budsjett hvor man kan se hele budsjettet i et klimaperspektiv, og si hva som er hver enkelt bit, det tror jeg ikke vil gi oss så veldig mye mer, for det vil være så stor usikkerhet knyttet til de tingene. Men det området vi kan gjøre det på, er på tiltak, og det gjør vi. �
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Det er to ulike typer godtgjørelser for regjeringspolitikere som går av. Den ene er støtte til den enkelte i overgangen til en ny jobb. Man må gå på dagen. Andre folk har tre måneders oppsigelsestid, det er hovedregelen i Norge. Man får altså lønn i tre måneder. Jeg tenker at det er greit, for hvis man får et regjeringsskifte, er det ikke så greit å ha de gamle politikerne sittende på den andre siden av bordet for å hjelpe til i tre måneder. Det kunne vært en morsom opplevelse, men de får altså ikke en plikt til å jobbe – fordi det er kommet et nytt regime. Egentlig synes jeg det er ganske anstendig. Men man får det ikke automatisk, man får det bare hvis man ikke har en jobb å gå til. De som går til Stortinget, får det ikke. De som har en jobb å gå tilbake til, får det ikke. � Så har vi et annet sett med regler som heter karanteneregler, som er blitt innført fordi folk går til jobber hvor de kan bruke den kunnskapen de har. Går man til en jobb hvor den jobben man før hadde som politiker, er relevant fordi du gir din nye arbeidsgiver et fortrinn, kan man få karantene. At man da får lønn under den karantenen, synes jeg heller ikke er urimelig, for man får egentlig arbeidsforbud. � Så har vi sagt at vi skal gå gjennom disse reglene, at vi skal nedsette et utvalg som skal se på hvordan karantenereglene o.a. er, men det er altså ikke urimelig at en politiker som må gå på dagen, som har sittet et år, for man må sitte et år for å ha opptjent dette, faktisk skal få det som er helt normalt i vanlig arbeidsliv, å kunne ha tre måneders etterlønn. Men det er betinget av at man søker selv, og at man ikke har en jobb å gå til, og i utgangpunktet er det bare én måneds etterlønn som er automatisk, og det gjelder ikke for stortingsrepresentanter. �
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Vi kan sammenligne alle på den måten, at vi ikke burde hatt mer lønn enn minstepensjonister, vi kan gjøre alle disse populistiske regnestykkene. Jeg tror utfordringen hadde blitt at ganske mange ikke hadde stilt opp for demokratiet og for politikken. I utgangpunktet har vi i Norge politikerlønninger som er ganske moderate målt mot veldig mange andre land. Vi har ryddet opp i mange av de ekstraytelsene som har vært. Så er det litt å se på med karantenereglene og systemet rundt karantenereglene, som er grunnen til at vi setter ned et nytt utvalg. � Representanten påpeker at det er brukt mye penger på at det har vært skifter i denne regjeringen. Jeg har lyst til å understreke at utbetalingene våre er lavere til dette enn utbetalingene i den rød-grønne regjeringen for akkurat samme periode. Det er altså ikke sånn at denne regjeringen har vært dyrere enn den tidligere regjeringen på etterlønninger og karantene. Det er faktisk litt under på det som gjelder jobbskifter. � Det er ikke et stort poeng for meg, men det er altså sånn at landet må ha et Statsministerens kontor som fungerer. Vi har en sikkerhetssituasjon som gjør at vi har langt flere sjåfører enn tidligere, man får rett og slett beskjed om at man ikke kan kjøre av sikkerhetsmessige grunner. Fortsatt er det sånn at Statsministerens kontor må være et av de absolutt minste statsministerkontorene, og det har ikke økt i min periode når det gjelder ansatte, annet enn helt marginalt på sjåførsiden. �
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Karantene betyr arbeidsforbud i den jobben du har fått. Det er det man kompenserer for. Det er altså ikke en arbeidsfri inntekt. Det er en kompensasjon for et arbeidsforbud. Det betyr at man kan få arbeidsforbud, en karantene, eller man kan få forbud mot å jobbe med enkelte saker, og da får man ikke kompensasjon. � Dette kom fordi man opplevde at det var vanskelig når f.eks. statssekretærer som hadde sittet tett på prosesser som gikk over lang tid, gikk til ulike selskaper som også jobbet med de samme spørsmålene. At man hadde karantenesystemer, ble innført under Bondevik II-regjeringen, og så er det blitt videreutviklet under de etterfølgende regjeringene. � Nå har vi sagt at vi skal se mer på hvordan disse karantenereglene utformes, og sette ned et utvalg som skal jobbe med det, men det er altså et arbeidsforbud som er utgangspunktet for at man får etterlønn i mer enn tre måneder. Hvis man ikke har en jobb å gå tilbake til og er i arbeidsmarkedet, tilsvarer altså tre måneder det som er normal oppsigelsestid for en ansatt i arbeidslivet for øvrig. �
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
For det første er det sånn at min uttalelse i trontaledebatten dreide seg om det anbudet som var inngått, som var styrket i forhold til tidligere anbud. Det var altså bedre tjenester i anbudet som er inngått. I så måte har denne regjeringen prioritert å styrke ambulansetjenesten.� Så er det helt riktig at det ikke leveres godt nok fra Babcock. Fra vi så det, har det vært satt i gang ekstraordinære tiltak for å sikre at dekningen er god. Derfor har dekningen i store deler av disse periodene vært over 100 pst. på faktiske tiltak, som har bidratt til at tryggheten har vært større enn det som egentlig har vært forutsatt i denne perioden, fordi det har vært satt inn ekstraordinære tiltak. Jeg mener at vi har vært på det fra dette startet, med de tiltakene som er levert. Babcock har levert mer – har satt inn ekstra tiltak med fly og mannskap fra Sverige. Vi har også satt inn forsvarsressurser for å sikre dette. Folk skal oppleve trygghet med det tilbudet som er. Det betyr at når Babcock ikke har klart å levere godt nok på kontrakten nå, har man satt inn ekstratiltak for å få disse tingene til.� Så viser dette at denne overgangen skal vi alltid lære mye av. På et eller annet tidspunkt blir det en ny overgang. Om det da blir til det som man holder på å utrede nå, til et statlig system som også kan ha innkjøringsproblemer, eller om det skal bli andre, må vi lære av hva det er som er sårbarheter når man skifter og tar inn nye fly og nye fly skal settes inn. Det er også et tankekors at det var ganske mye uregelmessigheter i 2009, da den forrige leverandøren kom med nye fly etter det nye anbudet, for det tar tid å få inn den typen nye fly og få alt til å fungere på en god måte.� Jeg mener at fra regjeringens side har vi satt folks trygghet i høysetet hele tiden. Derfor har vi sikret ekstratiltak hele veien.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Utgangspunktet er at helseforetakene, som har plikt til å levere denne tjenesten, også har plikt til å finne pengene til å gjøre det. Hva som blir helseforetakenes budsjett, behandler vi i hver enkelt budsjettprosess, og det kommer vi i så fall til å gjøre. Men de har plikten, de har sørge-for-ansvaret for dette, det er de som også, når ekstratiltak må settes inn, må finne rom til å kunne finansiere det. Det er en veldig viktig del av hele helsereformen å sørge for at det ikke skal komme ekstrabevilgninger hver gang noen roper høyt om ekstrautgifter. Helsereformen bør være slik at helseforetakene faktisk tar ansvar for de oppgavene de har.� Når representanten sier at helseforetakene er kronisk underfinansiert av denne regjeringen, lurer jeg på hva beskrivelsen var av den rød-grønne regjeringens helsepolitikk, siden vi har betydelig høyere bevilgninger. Vi har økt dem mer enn den rød-grønne regjeringen gjorde. I tillegg har vi fått ned ventetidene, og vi leverer bedre kvalitet og behandler flere pasienter.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Jeg er helt enig i at helseforetakene ikke roper etter ekstrabevilgninger hele tiden. Det er fordi de har opplevd å ha eiere og politikere som har vært tydelige på hvilke rammer deres arbeid skal skje innenfor, og at de må løse de oppgavene de har ansvaret for, med de budsjettene de til enhver tid har. I det øyeblikket vi begynner å rokke ved det på enkeltområder, vil det bli en ny arena for å rope etter penger. � Jeg har vært stortingspolitiker både før og etter helsereformen, og jeg husker da ledelsene ved Radiumhospitalet og Rikshospitalet omtrent rullet pasientene inn da finanskomiteen behandlet salderingsbudsjetter før jul, og fikk helt andre rammebetingelser enn det fylkeskommunenes drift fikk på det tidspunktet, fordi de hadde mulighet til å gjøre det. Derfor håper jeg at vi sammen kan sørge for at den kulturen som nå er skapt i helseforetakene, blir værende der videre.� Mitt svar er: Vi behandler rammene for helseforetakene i budsjettbehandlingene. Det betyr at jeg ikke kommer til å forutsi at de skal få eller ikke skal få mer penger nå. Det er et spørsmål som dreier seg om ordinær budsjettbehandling. Inntil det må helseforetakene forholde seg til at dette er et ansvar de har plikt til å levere på.�
Erna Solberg (Høyre), 2020-02-12:
Det var basert på den informasjonen som kom fra akkurat de samme myndighetene om vurderingen av hva konsekvensene var på det tidspunktet. Den 4. oktober var vurderingen fra de ulike tilsynsmyndighetene at det ikke hadde vært helsemessige konsekvenser knyttet til dette. Det var det jeg gjenga da jeg sto på Stortingets talerstol. Jeg sa også, som jeg også har nevnt tidligere, at det anbudet vi har, gjør at vi i utgangspunktet har en bedre tjeneste. Det kan være at det har skjedd noe etterpå, men det stemmer at dette var det helsetilsynsmyndighetene i Norge hadde gitt informasjon til oss om den 4. oktober.�
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2020-02-12:
Det å ha ordnede forhold på havet og det vi skal leve av fra havet, er avgjørende om vi skal få vekst. Vi liker å omtale Norge som verdens fremste sjømatnasjon – og det skal vi også være. Akkurat nå er det gulltid på havet. Skreien er på plass, og det er stort behov for ekstra arbeidskraft. I november avdekket a-krimsenteret i Nordland groteske forhold i norsk fiskeindustri: svart arbeid, trusler, ulovlige boforhold, indikasjon på menneskehandel – i Norge i 2019. Det er uverdig. Det er også sånn at velferden og levestandarden i Øst-Europa går opp. Vi er avhengig av arbeidskraft derfra, men: Hvorfor skal noen komme til Norge og jobbe for å skape verdier for oss dersom dette er det de blir møtt med? Arbeiderpartiet har foreslått en tiltakspakke. Det har regjeringen avvist at vi trenger. Mitt spørsmål er: Hva er regjeringens strakstiltak for å rydde opp i disse forholdene?�
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2020-02-12:
Det er uansett ikke godt nok, og målet må være å begrense innleie. At vi er avhengig av det fordi vi har variasjoner, spesielt når det gjelder en ressurs som fisk, er sånn det er. Men målet er å skape flere helårige arbeidsplasser, helårig industri, så man blir mindre avhengig av innleie. Et av tiltakene Arbeiderpartiet har foreslått, er bl.a. å begrense innleie. Da må man følge på med annen politikk, og dessverre har denne regjeringen kommet med motsatt politikk, som til og med NHO, Sjømat Norge, sier vil øke behovet for innleie. Det er beklagelig. I tillegg er det sånn at når vi har disse forholdene – 40 kr timen, skyhøy husleie – overbyr man også på råstoffet. Det gjør man fordi man også kan underbetale ansatte. Det er konkurransevridende. Det bidrar ikke til mer industri. Men statsministeren virker rimelig fornøyd med det man gjør, så spørsmålet mitt er: Har vi nok ressurser og tiltak, har vi nok straff, er den høy nok i dag slik det er i dag?�
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2020-02-12:
Det at ein har norske sjøfolk, er eit grunnlag for at ein har ei maritim næring i Noreg. Eg trur dei aller fleste er einige om at på fastlandet i Noreg gjeld den norske modellen, og der gjeld norske løns- og arbeidsvilkår. Det er vel heller ikkje særleg kontroversielt å meina at norske farvatn og norsk sokkel er ein del av Noreg.� Skal me ha norske sjøfolk, treng me norske løns- og arbeidsvilkår. Og litt uavhengig av det som har vore sagt om handlingsrom, hadde det vore nyttig å få ei prinsipiell avklaring frå regjeringa, og det gjeld: Meiner ein at den norske modellen og kravet om norske løns- og arbeidsvilkår skal gjelda for heile Noreg, altså òg inkludert norsk farvatn og norsk sokkel?�
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-02-12:
I forrige uke meldte regjeringen inn forsterket klimamål under Parisavtalen, og det helt uten å ane konsekvensene av hva dette koster. Jeg tror neppe Fremskrittspartiet ville vært med på det, men det får man jo aldri vite.� Så har jeg sett at regjeringen har prøvd å bagatellisere dette gjennom å si at jo, men her må man skille mellom mål og virkemidler. Men det må bety enten at man ikke kan ta dette målet seriøst, eller at man er villig fra regjeringens side til å ta alle virkemidler i bruk selv om de ikke er samfunnsøkonomisk lønnsomme. Og på spørsmålet om hvorfor man ikke har utredet og kvalitetssikret, svarte statssekretær Fischer: Fordi vi ikke har noe valg. For meg høres det ut som et nytt prinsipp, fordi jeg trodde at også klimatiltak både skal utredes og prioriteres. � Derfor blir mine spørsmål til statsministeren: Vet statsministeren hva disse forsterkede forpliktelsene kommer til å koste? Vet statsministeren hvor mye disse forsterkede forpliktelsene kommer til å redusere utslippene med både hjemme og ute? Og vet hun i hvilket omfang slike tiltak kan påvirke norske arbeidsplasser på en negativ måte?�
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-02-12:
En av forskjellene var at da Fremskrittspartiet satt i regjering, var vi også villige til å bruke fleksibiliteten i kvotesystemet, som regjeringen nå har sagt at de skal bruke i minst mulig grad. Hvis man ser på Klimakur, er det mange av tiltakene der som er direkte samfunnsøkonomisk ulønnsomme – det sier man jo i rapporten. � Jeg synes svaret er ganske oppsiktsvekkende, for statsministeren vet altså ikke hvor stor denne regningen er, og et gjennomgående prinsipp har vært å konsekvensutrede politikken. Da har man, i hvert fall i denne sammenheng, hatt veldig stor glede av utredningsinstruksen. Så mitt spørsmål er: Er det nå sånn at statsministeren er villig til å påføre skattebetalerne og næringslivet en ukjent milliardregning? Eller er dette egentlig bare symbolpolitikk for å kunne være det første vestlige landet som melder inn forsterkede mål, uten at man er villig til å si hvilken prislapp det har, og hvilke konsekvenser det har for skattebetalere og næringsliv?�
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-02-12:
Ambisjoner er vel og bra, men vi må ikke, i konkurransen om hvem som har de mest ambisiøse målene, glemme at det er tiltakene som faktisk gir utslippskutt. Så langt har denne regjeringen levert mer på ambisjoner enn tiltak, og jeg minner igjen om at vi kunne, hvis regjeringen ville, fått et CO 2 -fond for næringstransport som hadde gitt store utslippskutt, slik næringslivet har etterspurt. Men regjeringen nektet, så jeg vil stille statsministeren et annet spørsmål. � I sommer inngikk regjeringen en avtale med landbruket – som eneste næring så langt – om forpliktende utslippskutt fram mot 2030. Samtidig har ikke regjeringen stilt opp verken med tiltak eller penger for at avtalen skal kunne oppfylles. Hvilke tiltak er det regjeringen tenker å foreslå for utslippskutt i landbruket? Kan statsministeren her og nå bekrefte at regjeringen tar avstand fra Klimakur-forslaget om å redusere det aktive jordbruksarealet i Norge med 1 million dekar dyrket mark og tanken om 5 000 færre bønder?�
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-02-12:
Statsministeren gjentar i spørretimen noe som også står i Granavolden-plattformen: at regjeringen skal kutte så mye klimagassutslipp som mulig. Et viktig virkemiddel for regjeringen, står det i Granavolden-plattformen, er forurenser-betaler-prinsippet. CO 2 -prising har man en opptrappingsplan for. Den skal økes årlig. Samtidig viser Granavolden-plattformen at når det gjelder bensinprisene, ser de fredet ut. Det vil si at for den sektoren på land som er aller viktigst å få til utslippskutt på – veitransporten – har man fredet prisen mot forurenser-betaler-prinsippet. Spørsmålet mitt er om statsministeren, nå etter at Fremskrittspartiet har gått ut av regjering og hun skal levere et forslag til statsbudsjett til Stortinget som deretter skal forhandles fram med Fremskrittspartiet også, fortsatt mener at bensinprisen er fredet ut stortingsperioden.�
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-02-12:
Landet har nettopp fått enda en forsmak på hva slags klode vi overlater til ungene våre. Ekstremværet «Elsa» førte denne uken til stormflo fra Agder til Trøndelag, og i Europa har uværet kostet seks mennesker livet. De siste årene har skader på bygninger på grunn av styrtregn blitt åttedoblet. Selv om statsministeren ofte sier at utslippene går ned, er utslippene i Norge nå fortsatt høyere enn de var i 1990, da vi begynte med klimapolitikk i Norge. Hvis vi fortsetter i samme tempo, vil det ta 125 år før vi blir et nullutslippssamfunn. Statsministeren har posisjonen i Norge i dag til å kunne påvirke om de som er unge i dag, kommer til å oppleve ekstremvær som «Elsa» hvert tiende år, hvert femte år eller hvert andre år. � Nå har regjeringen inngått forpliktende klimasamarbeid med EU og skjerpet målene vi har rapportert at vi skal klare på utslippskutt. Men for i det hele tatt å kunne vurdere hvordan regjeringens forslag til statsbudsjett påvirker klimaet vårt, er vi – både Stortinget og regjeringen selv – avhengig av sektorvise utslippsbudsjetter som viser, sektor for sektor, hvordan budsjettet enten øker utslippene eller kutter i utslippene. � Et sånt klimabudsjett har vi innført i Oslo – og med det inspirert en rekke millionbyer i verden, som New York, Sydney, Paris og Rio de Janeiro – men nasjonalt mangler vi et sånt demokratisk verktøy for de folkevalgte. Hittil opplever jeg at regjeringen har vært ekstremt motvillig til å vise fram effekten av statsbudsjettet sitt på vår tids største utfordring: klimakrisa. � Vil regjeringen levere sektorvise klimabudsjetter framover som viser hvordan Norge kan være i rute til 2030-målet, fra og med statsbudsjettet for neste år?�
Une Bastholm (Miljøpartiet De Grønne), 2020-02-12:
Det er altså Stortinget som er nasjonalforsamlingen til Norge, ikke EU. Det er Stortinget som, når vi får framlagt forslag til statsbudsjett, må kunne vurdere: Hvordan hjelper dette oss, eller hindrer det oss i å nå klimamålene som vi har satt oss – for å ta et solidarisk ansvar i verden, for å hindre klimaendringer som rammer dem som har minst, aller mest? Men også for nordmenn: Det er alenemoren som ikke har råd til å forsikre huset sitt, som lider mest når hun får oversvømmelse i kjelleren. Det er den lille bonden som allerede driver på marginene, som lider mest når det blir flom på hans jord. � Klimapolitikk handler også om sosialpolitikk, og det er her Stortinget må kunne være i stand til, når vi får forslag til statsbudsjett, å vurdere hvordan disse budsjettene påvirker – for hver sektor – vår mulighet til å nå utslippsmålene. Det kan komme i tillegg til et overordnet utslippsbudsjett som vi leverer til EU. Vi trenger ikke tallene som villeder og sier hva vi kan  gjøre gitt en utvikling som regjeringen ikke er helt sikker på om skal bli noe av. Vi er avhengige av tall som sier: Hva får vi på klimasiden med dette budsjettet? �