Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-03-06:
Jeg vil starte med å takke komiteen for et veldig godt og grundig samarbeid i denne saken. Det har vært behov for en mer enhetlig og tidsriktig barnevernlov. Forslagene i lovproposisjonen er i hovedsak en oppfølging av barnevernslovutvalgets utredning, NOU 2016: 16. Enkelte av forslagene er en oppfølging av departementets høringsnotat om opplysningsplikten til barnevernet og høringsnotatet om kommunens ansvar for barn i utlandet og godtgjøring til bl.a. private parters vitner i fylkesnemnda. Arbeidet skjer i to løp. Lovendringene som Stortinget nå behandler, følger opp enkelte av utvalgets forslag, slik at disse endringene kan tre i kraft tidligst mulig. Komiteen legger til grunn Norges folkerettslige forpliktelser, gjennom bl.a. FNs barnekonvensjon, om å sikre at alle barn i Norge skal beskyttes og gis omsorg, og at barns beste skal være et tungt hensyn i alle saker som omhandler barn. I denne proposisjonen foreslås det å legge «kjærlighet» inn i formålsbestemmelsen i loven. Dette har vært et viktig tema for mange barn i barnevernet. Komiteens medlemmer er opptatt av ikke bare den viktige symbolske effekten av dette, men også av å gi kjærlighetsbegrepet innhold, noe som kan være vanskelig å måle, men som likevel er viktig. Det handler om å møte barn med varme i øyne, ord og kroppsspråk. I proposisjonen foreslås det å gjøre barnevernsloven til en rettighetslov. Det støtter hele komiteen. Komiteens medlemmer ber også regjeringen – i noe ulik grad – om å vurdere en barnevennlig klageordning for å gjøre en slik rettighetslov sterkere. Spørsmålet om rett til ettervern har også blitt løftet av flere høringsinstanser i forbindelse med behandlingen av proposisjonen, og hele komiteen merker seg at dette skal vurderes i departementet. I proposisjon foreslås det en ny overordnet bestemmelse for barns rett til medvirkning, som hele komiteen støtter. Komiteen merker seg at tilsvarende endring ikke er foreslått når det gjelder § 6-3, en spesialbestemmelse om barns prosessuelle rettigheter ved rettslige og administrative avgjørelser. Komiteen merker seg videre at statsråden vil vurdere en endring i denne bestemmelsen i forbindelse med forslaget til ny barnevernslov, og vi støtter det. Det foreslås i proposisjonen at barnevernets ansvar for å samarbeide med foreldre og barn tydeliggjøres. Dette støtter komiteen og viser videre til høringsinstanser som bemerker at det er barnevernets samarbeid med barna som må komme først, deretter foreldrene, og at dette bør tydeliggjøres i forskrift. Det foreslås også at det skal tydeliggjøres å bruke slekt og nettverk ved fosterhjemsplassering. Det støtter komiteen og understreker at høringsinstanser bemerker at dette må skje hvis barnet ønsker det, og i samarbeid med barnet. Videre foreslås det at barnevernsloven tydeligere skal gi føringer for oppfølging av barn og foreldre etter vedtak i barnevernet. Dette er viktig. Komiteen støtter dette og viser videre til uttalelser fra høringsinstanser som vil understreke at dette ikke må bety en dreining mot økt tilbakeføring som et mål i seg selv. Komiteen merker seg endringer i bestemmelser som skal gi tydeligere krav til dokumentasjon generelt og spesielt av barns medvirkning, og støtter dette. Komiteen viser videre til høringsinnspill om § 6-3 a om at det bør komme fram at vurderingene av barns beste tar utgangspunkt i barnets tanker og synspunkter, at dette skal danne grunnlaget for beslutningene som tas, og at det skal dokumenteres. Så kommer vi til at det tydeliggjøres i proposisjonen at kommunene har betalingsansvar for utgifter i fylkesnemnda, noe som generelt sett har støtte i komiteen. Men etter et møte mellom komiteen og ordførerne i Karasjok og Kautokeino, hvor majoritetsbefolkningen snakker samisk, merker vi oss at det vil gi store merutgifter til tolketjenester. Derfor fremmer hele komiteen forslag om at regjeringen skal vurdere om det fortsatt skal være kommunenes ansvar å dekke utgifter til tolk og sakkyndige som oppnevnes av fylkesnemndene, og komme tilbake til Stortinget på egnet måte. Videre foreslås det i proposisjonen at bestemmelsene om opplysningsplikten til barnevernet skal gjøres enklere og tydeligere. Komiteen merker seg høringsinstanser som stiller spørsmål ved om bruken av ordet «alvorlig» i «alvorlig omsorgssvikt» i § 6-4 a kan bidra til det motsatte ved å heve terskelen for melding og skape usikkerhet om noe er alvorlig nok. Videre viser vi til høringsinstanser som understreker at også opplysningsplikten må håndteres i samarbeid med barna, og vi viser til slutt til at høringsinstanser og lovutvalget fraråder å bruke begrepet «atferd» i barnevernsloven, da dette gir uttrykk for et foreldet barnesyn. Vi merker oss at begrepet er fjernet de fleste steder, og støtter det, men ikke i ny § 6-4.