Sverre Myrli (Arbeiderpartiet), 2018-10-03:
Jeg vil starte med å si at jeg synes det er en stor dag i dag. For det første er det trontaledebatt, og det er jo i grunnen stort. For det andre fyller Kåre Willoch 90 år i dag. Jeg nøler ikke med å si at han er en stor statsmann, og det er med Willoch som med så mange Høyre-folk – de blir bedre med årene. For det tredje er det Tysklands nasjonaldag i dag. I dag feirer Tyskland og tyskerne gjenforeningen 3. oktober 1990. Tysklands deling i 45 år var et resultat av en krig og et regime som virkelig viste hvor galt det kan gå i et land. Både i Tyskland og i Norge må vi ta vare på det som er oppnådd. Ingen ting er lenger selvfølgelig. Det aller viktigste vi og våre kollegaer, som har tilsvarende jobber i andre land, kan gjøre, er å bidra til fred og frihet i Europa og i verden. Folk skal være trygge, og folk skal ha det bra med sine nærmeste. Mange sier at det er en urolig verden. Ja, det er det. Det er ingen selvfølge at folk har det godt, og at folk kan leve i trygghet. Vår jobb er å sørge for at folk har det bra, og at folk får det litt og litt bedre, slik vi har fått det til de siste generasjonene i Norge. Derfor tar i grunnen politikken aldri slutt. Det er stadig noe å gripe fatt i, og det er stadig muligheter for å utvikle samfunnet. Og vi skal være glad for at politikken ikke tar slutt – i alle fall vi som er valgt til dette huset. Mange fra regjeringspartiene har i debatten i dag sagt at de aller fleste i Norge har det bra, eller det går godt i Norge. Ja, heldigvis. Og jeg vil legge til – det skulle sannelig bare mangle i dette landet med alle de mulighetene! I 70 år har det gått bedre og bedre her i landet, med noen få unntak – det vi i Norge kaller kriser: oljekrise og finanskrise og den type ting. Men stort sett har det gått framover hele tida. Jeg ser at helseministeren er neste taler. Jeg tipper han vil si: Vi behandler stadig flere pasienter. Ja, selvsagt gjør regjeringen og sykehusene våre det. Alle regjeringer de siste 70 årene har behandlet flere pasienter. Og jeg hørte justisministeren si at vi bevilger stadig mer penger til politiet, og han regnet i prosenter og promiller. Ja, det skulle tatt seg ut om regjeringen ikke bevilget mer penger til politiet! Alle regjeringer de siste 70 årene har bevilget mer penger til politiet. Sånn er dynamikken i velferdssamfunnet. Heldigvis, vil jeg si. I et land som Norge er det ikke vanskelig å finne eksempler på og prate om det som går bra, og om dem som det går bra for. De som har det aller best, og de som har mest, klarer seg bestandig, de – uansett om det er Høyre, Arbeiderpartiet eller andre som styrer. Men det som virkelig er interessant, er å se på hvordan det går med dem som ikke sitter øverst ved bordet. Hvordan går det med dem? Mange av dem går det ikke så bra for. Antall fattige barn øker, forskjellene i landet vårt øker – i dette flotte landet. Hvorfor gjør det det? Jo, fordi regjeringen og stortingsflertallet fører en politikk som tar Norge i feil retning – ikke dramatisk, ikke natta over, men litt etter litt. Når en kutter barnetillegget for uføre, når en kutter feriepenger for de arbeidsledige, når en kutter i støtten til de kronisk syke, når en kutter i pendlerfradraget, ja, da får det noen virkninger. Og nå skal jammen arbeidsfolk som bruker bilen i jobb, få lavere kilometergodtgjørelse. Ikke dramatisk, nei, det er ikke det, men du verden så smålig det er – samtidig som de aller rikeste får enda mer fra denne regjeringen. Til høyresiden vil jeg si: Dette er ikke elendighetsbeskrivelser. Dette er ikke svartmaling. Det går bra i Norge, men ikke for alle. Det kan gå bedre for flere, og det er det som bør være jobben vår.