Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-04-11:
Vi konstaterer at det er bred enighet i Stortinget om NATO-utvidelsen. Det er gledelig. Vi registrerer også at SV vrir seg i denne saken. Det er ikke så godt for oss andre å forstå sammenhengen mellom stemmegivningen i dag og partiprogrammet, men det får vi bare registrere. NATO er tidligere utvidet med Polen, Tsjekkia og Ungarn. Nå er turen kommet til Bulgaria, Estland, Latvia, Litauen, Romania, Slovakia og Slovenia. Alle sju land er sjølsagt like velkomne i NATO, men det må være lov å glede seg litt spesielt over at de tre baltiske landene nå blir tatt inn i organisasjonen, tre land som Norge og Norden historisk sett har hatt svært nære forbindelser med – forbindelser som brutalt ble avbrutt under Sovjet-tida, og forbindelser som vi nå over noen år har hatt anledning til å bygge opp igjen. Det er svært gledelig at vi nå kan inkludere de baltiske landene også i vårt sikkerhetspolitiske samarbeid. Dette er i sannhet et symbol på den kalde krigens definitive slutt. Når de tre baltiske landene blir tatt opp i NATO, viser det også hvor raskt den politiske utviklingen har gått i Europa siden Berlinmurens fall. Russlands aksept av baltisk NATO-medlemskap viser at nedbyggingen av gamle skillelinjer har gått langt mer smertefritt enn vi kunne ha fryktet. Senterpartiet vil imidlertid fortsatt understreke betydningen av at NATOs forbindelser med Russland pleies helt konsekvent. NATO-Russland-rådet må bli gitt reelt innhold, og det må legges vekt på så stor åpenhet som overhodet mulig. Tilslutning til avtalen om opptak av sju nye medlemsland skjer i en turbulent tid også for NATO. Splittelsen blant NATOs medlemsland i spørsmålet om håndteringen av Irak-spørsmålet generelt og i synet på tidspunktet for iverksettelse av beskyttelsestiltak overfor Tyrkia spesielt har ledet til spørsmålet fra flere hold om NATOs framtid er i fare. Senterpartiet er overbevist om at NATO tåler de rystelser organisasjonen har vært gjennom, og at splittelsen som vi har sett, ikke skal overdrives. Noen mener at Bush-administrasjonens unilaterale opptreden internasjonalt bør lede til at USA skyves ut av samarbeidsstrukturer på tvers av Atlanteren, og at EU skal bygges opp som en balanserende kraft til USA, på bekostning av NATO. Dette vil etter Senterpartiets oppfatning være feil vei å gå. Det er et faktum at verden har én supermakt. Den supermakten har for tida en administrasjon som mange av oss er bekymret for, hva angår dens utenrikspolitiske kurs. Det vil imidlertid være fullstendig feilaktig strategi å demonisere og isolere USA. Det man bør gjøre og må gjøre, er snarere å inkludere USA tettere i samarbeidsstrukturer og å tore å si fra til vennen USA når vennen gjør ting vi mener går over streken. Senterpartiet mener at Norge bør spille en konstruktiv rolle i å bidra til å bygge ned den spenningen som har oppstått i NATO. Det har vi gode forutsetninger for, med utgangspunkt i at vi er NATO-medlemmer, men vi står utenfor EU. USAs nye sikkerhetspolitiske strategi, som bygger på forebyggende angrep, kombinert med NATOs økte ambisjoner «out of area», kan være en blanding som gjør NATO til en mer offensiv allianse enn mange hadde sett for seg. Dette bør diskuteres. Dette bør diskuteres i Norge, og dette bør diskuteres i NATOs organer i tida framover. Etter at USA med hjelp av Storbritannia og andre partnere har valgt å gå til et militært angrep på Irak uten FN-mandat, må vi også på norsk side evne å diskutere hvordan dette spiller inn i NATOs arbeid. Jeg mener forsvarsministeren går for langt når hun under toppmøtet i Praha sier følgende: «NATO kan og bør bli satt inn mer direkte i vår felles kamp mot internasjonal terrorisme». Norge bør etter Senterpartiets oppfatning ikke stille seg i bresjen for det som oppfattes som et mer offensivt NATO. Vi bør snarere konsentrere oss om å sikre våre egne områder og derigjennom ivareta en helt sentral allianseforpliktelse. USA og Storbritannias håndtering av Irak-krisen og NATOs interne uenighet i denne saken illustrerer også et behov for å definere nærmere hvilken rolle utrykningsstyrken, som ble vedtatt etablert på toppmøtet i Praha, skal ha. Det er nødvendig å gå nøyere gjennom hvilke forutsetninger som skal ligge til grunn for når denne styrken skal brukes, og hvordan bruken av utrykningsstyrken skal forankres i folkeretten. Senterpartiet oppfordrer Regjeringa til å gå nærmere inn i disse problemstillingene og bringe dem opp i NATO-sammenheng, og vi bør visselig også evne å drøfte disse tingene i Stortinget. For det vi ikke må komme opp i, det som må unngås, og som blir viktigere nå enn noen gang å hindre, er at NATO-debatter blir festtaler. Vi må tore å se på de nye utfordringene som det nye og utvidede NATO står overfor. Dette er krevende, og det skal vi komme tilbake til. I dag skal vi hovedsakelig glede oss over godkjenning av NATO-utvidelsen.