Nikolai Astrup (Høyre), 2013-06-19:
I fjor, omtrent på denne tiden, diskuterte vi i denne salen norsk klimapolitikk, det vil si hva vi i Norge skulle gjøre for å redusere våre klimagassutslipp og bidra til at den globale veksten i klimagassutslipp kan stanses og reduseres til et bærekraftig nivå. Vi vet imidlertid at klimaendringene allerede er i gang, og at de vil bli mer merkbare i årene fremover, uansett om vi både her i landet og i verden som helhet klarer å bli enige om tiltak for å redusere utslippene av klimagasser. Hvor store konsekvenser klimagassene vil få for natur og samfunn, vil være et resultat at hvor mye klimaet endrer seg. Det er også avhengig av samfunnets evne, muligheter og vilje til å ta hensyn til at klimaet vil endre seg fremover og aktivt tilpasse seg disse endringene. Det er en kjensgjerning at Norge ligger utsatt til med en langstrakt kyst og store høyfjellsområder som strekker seg inn i Arktis. Vær og klima påvirker nærmest alle deler av samfunnet og er en viktig del av hverdagen for de fleste. Det norske folk har derfor alltid vært vant til å ta hensyn til været og har gjennom århundrene tilpasset seg et skiftende klima. Likevel vil mer ekstremvær, med stormer og hyppigere regnflom, i fremtiden kunne sette samfunnet på store prøver. Dette har vi sett flere eksempler på i flere landsdeler de siste årene – senest på Østlandet nå i vår. Et moderne samfunn er sårbart overfor naturødeleggelser. Svært mye av infrastrukturen, maskiner, apparater og andre hjelpemidler i vårt samfunn er avhengig av elektrisk kraft. Kraftforsyningssystemet må være dimensjonert for å tåle ekstremvær. Større brudd i kraftforsyningen vil ha store økonomiske konsekvenser og utgjør en trussel mot liv og helse. Orkanen «Dagmar» for halvannet år siden viste hvor sårbare våre lokalsamfunn er når strømmen blir borte i lengre perioder. Samfunnsendringer vil påvirke vår sårbarhet for klimaendringer. En økende andel av den norske befolkningen bor i byområder, og det er forventet at byene vil fortsette å vokse. De største byene i Norge ligger ved kysten eller inntil vassdragene. Større og mer intense nedbørsmengder stiller større krav til overvannshåndtering i byene. Byutvikling i havneområder gir også utfordringer på grunn av havnivåstigning. Byene har også mye infrastruktur, med sine mange bygninger, veier, havner og ledningsnett. Denne infrastrukturen vil være sårbar om klimaendringene innebærer mer intens nedbør og økt sannsynlighet for lokale regnflommer. Det er derfor behov for å styrke både det forebyggende arbeidet og kriseberedskapen. Det er også et behov for å definere det overordnede statlige ansvaret. Når det gjelder elveflommer, slik vi opplevde det på Østlandet denne våren, er ansvaret for beredskapen klart definert hos NVE. Men det er også behov for å definere ansvaret når det gjelder overvann og havnivåstigning. Det er derfor en svakhet ved meldingen at den ikke inneholder noen avklaring av disse ansvarsforholdene. Jeg registrerer at også regjeringspartiene deler denne kritikken. Det er derfor svært viktig at statsbudsjettet for 2014 endelig avklarer det statlige myndighetsansvaret for overvann, havnivåstigning og koordineringsfunksjonen på klimatilpasningsområdet. Det er også behov for å klargjøre ansvarsforhold for å sikre bebyggelse mot flom og skredfare. Kommunene har i dag et generelt ansvar for å ta vare på innbyggerne og ansvar for den lokale flom- og skredberedskapen. Ansvarsfordelingen mellom utbygger, kommune, fylkeskommune og stat knyttet til utbygging av ny bebyggelse og infrastruktur er klart definert i lovverket gjennom reglene for arealplanlegging og byggesaksbehandling – men det er altså ny bebyggelse. Når det gjelder ansvaret for eksisterende bebyggelse, er det noe mer uklart. Jeg registrerer at det i meldingen står at departementet har startet arbeidet med å avklare det ansvaret kommunene har for flom- og skredforebygging ved eksisterende bebyggelse. Det er bra. Men jeg vil understreke at dette haster. Ikke minst haster det å få på plass klare ansvarsforhold når mennesker må flytte fra boligen sin fordi det ikke lenger er trygt å bo der på grunn av klimaendringene. Høyre mener at kommunene må ta det økonomiske ansvaret – utover det forsikringsselskapene dekker – for de utgifter boligeiere påføres som følge av at de må flytte fra boligen sin eller gjenoppbygge boligen på et annet sted på grunn av økt flom- og skredfare. Vi trenger ny kunnskap om hvordan klimaendringer vil påvirke den enkelte kommune. Bevilgningene i de siste års statsbudsjett til flom- og skredforebygging dekker bare en brøkdel av behovet for kartlegging av faresoner for flom og skred i kommunene. Det er derfor behov for økt innsats på dette området de kommende årene. Klimaendringene er her enten vi liker det eller ikke. Derfor må vi, samtidig som vi setter i verk tiltak for å redusere utslippene av klimagasser, tilpasse oss de endringene vi vet at kommer. Behandlingen av denne meldingen viser heldigvis bred enighet om dette.