trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Jeg synes det er utrolig gledelig at vi får på plass dette regelverket i dag, for uansett hvordan en vrir og vender på ting, er det slik at hvis en ikke har et regelverk som ligger til grunn, kan en heller ikke få noen utvikling. Derfor er dette veldig, veldig bra. Det er også et første skritt på veien til noe som kan bli stort, og som uansett vil være viktig, for uansett hvordan en vrir og vender på det, er vi nødt til å snu energiproduksjonen vår, slik også sakens ordfører var inne på. En er nødt til å sørge for å komme fra en fossil energiverden til en fornybar energiverden, og da finnes det ikke ett spor som er det enkle svaret – en er nødt til å følge alle veiene til målet. Offshorevind er utvilsomt en av veiene som har stort potensial, på grunn av at ressursene er svære, områdene er svære, og det finnes mange land som er interessert i å hente ut dette. Jeg tror at en av de sentrale rollene som Norge kan spille, er den rollen som vi nå tar i forhold til teknologiutvikling. Det er nettopp fordi vi i Norge har vesentlig lavere strømpriser enn det en har i de fleste andre land, og vi har også et strømsystem som er basert på fornybar energi, og derfor vil det være slik at vi har den motsatte veien inn i denne problemstillingen enn det en del andre land har. Andre land sier: Vi har svært forurensende energiproduksjon, vi må over til noe annet – og da er offshorevind en satsing både i Danmark, i Storbritannia, i Tyskland. Vi har en energiproduksjon som er ganske så ren. Det betyr at vårt mål, når vi får opp dette, vil være eksportmålet, som er ekstremt viktig for oss på litt lengre sikt. Det andre er at vi har en motsatt vei innenfor teknologisiden, for der andre land har satset på vind på land først, og deretter satset på vind til havs, har vi hatt en offshoreteknologikompetanse. Det at vi nå er gode på understell i offshoreteknologien, gjør at vi har fått bedrifter som Ovec Tower, Aker Verdal og andre som er interessert i å bringe denne teknologien ut og er teknologileverandører der. På teknologisiden synes jeg også at det er riktig å nevne nettopp SWAY og Hywind, som er prosjekter som er veldig spennende, og som trekker på mange miljøer. Men jeg vil si én ting til slutt, og det er at vi må ha en helhetlig tilnærming til dette. Det er ett område der vi forurenser mye i dag på energiproduksjon, og det er offshore, i forhold til petroleumsvirksomheten. Det er ingen tvil om at kostnadene ved energiproduksjon når det gjelder petroleumsvirksomheten i dag, er høye nok til å forsvare f.eks. vindkraft produsert fra offshorevindmøller. Det er derfor det er ekstremt viktig at staten har en helhetlig tilnærming når vi ser på hvordan vi kan skape vekst innenfor denne næringen i tiden som kommer.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-03-11:
Dette er også et tema som kommer til å bli debattert flere ganger denne våren, men som det sies, en god ting kan ikke gjøres for ofte. Det vi er nødt til å slå fast, er at Norge har en av verdens beste ordninger når det gjelder foreldrepermisjon. Dagens ordning gir gode muligheter til å kombinere arbeid og permisjon. Det som er viktig for alle familier, er jo å kunne få lov til å tilbringe tid sammen i den viktige tiden som de første årene av barnets leveår er med tanke på barnets sosiale og menneskelige utvikling. Forslagsstillerne er inne på viktige problemstillinger. De mener at det skal legges til rette for at foreldrene selv skal kunne velge når og hvordan de vil ta ut sin foreldrepermisjon, og de vil ha utvidet adgangen til permisjon til barnet er 12 år. Selv om komiteen ikke støtter forslaget, er komiteen enig i veldig mye av det forslagsstillerne sier her, men da innenfor den totale rammen for dagens ordning. Ulike foreldre har forskjellige behov, og det er politikken nødt til å ta høyde for. Selv om komiteen ikke støtter forslagsstillerne med hensyn til å innføre en fleksibel foreldrepermisjon som gjelder fram til barnet fyller tolv år, er det faktisk verdt å merke seg – og det er faktisk veldig gledelig – at en samlet komité påpeker hvor viktig det er å ha en politikk som tar utgangspunkt i at den enkelte familie skal ha stor frihet til å finne de løsninger som passer best for dem. En samlet komité er også enig i at ulike foreldre har ulike behov, og at politikken som føres, må ta høyde for dette. Det som jeg synes er litt utrolig i denne saken, er at en er enige om dette, når en da vet at Regjeringen fører en litt annen politikk. For Fremskrittspartiet har det også vært viktig ikke å gå inn og detaljstyre de ukene som foreldrene har til disposisjon. Hver enkelt familie må ha stor frihet til å finne løsninger som er best for dem. Her må en ha barns beste i fokus, og ikke straffe barnet hvis far ikke har anledning eller mor ikke har anledning til å ta ut alle de ukene. Situasjonen i dag er at mor mister de ukene som far ikke har anledning til å ta, og det rammer barnet, for de trenger å ha foreldrene hjemme det første året. Fremskrittspartiet har tro på far og at far ønsker å være mer hjemme, og vi har tro på familien og at de klarer å finne ut av dette selv. Målet må hele tiden være å gi barnet tid sammen med sine foreldre, noe vi sikrer gjennom å gi familien full frihet til å dele foreldrepermisjonen seg imellom slik de finner det best for sin familie. Til forslaget: Komiteen støtter intensjonen med forslaget. Det er veldig mange gode ting som er tatt opp der, men vi støtter ikke selve forslaget om å utvide dette til også å gjelde fram til 12 år.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-03-11:
I en av merknadene i innstillingen står det at hele komiteen vil påpeke at det er viktig å fokusere på en familiepolitikk som tar utgangspunkt i at den enkelte familie skal ha stor frihet til å finne de løsninger som passer en. Komiteen er også enig i at ulike foreldre har ulike behov, og at det er viktig at den politikken som føres, tar høyde for dette. Kan statsråden se at dette kommer i konflikt med den politikken denne regjeringen fører? Regjeringen pålegger far å ta ut ukene i fedrekvoten, mens mor ikke kan overta de ukene, slik at foreldrene selv har ikke full frihet til å fordele de ukene mellom seg.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-03-11:
Nå begynner denne debatten å bli riktig interessant. Hvem det er som har æren for de gode ordningene vi har i dag, skal være usagt her. Men jeg har bare lyst til å minne salen om at en av landets fremste kvinneforkjempere er Betzy Kjelsberg, som er oldemor til Fremskrittspartiets partileder. Det kan være at det er en del gode ting der. Den ordningen vi har i dag, er det er vel ingen som har sagt at vi skal kutte i. Vi har en av verdens beste ordninger. Hvem som har æren for det, er ikke det viktige, men at vi har en veldig god ordning. Statsråden står her og sier at han er livredd for å gi familien full frihet, han er livredd for å tenke at barnets beste kanskje er at mor er lenger hjemme, eller kanskje at far er lenger hjemme enn de ukene han har i dag. Han sier at flere menn vil la være å være hjemme, eller flere kvinner vil være hjemme. Ja – hva så? Det viktigste må vel være barnets beste, at barnet har foreldrene hjemme med seg lengst mulig. Fremskrittspartiet er et borgerlig parti, og forskjellen mellom de borgerlige og de sosialistiske partiene i dette er at vi har tro på familien, vi har tro på far. Jeg tror at når den moderne far i dag får frihet til å velge hvor mange uker han vil være hjemme, velger han å være hjemme. Jeg er ikke redd for at han skal si at da kan det være, da gidder han ikke å være hjemme. Fremskrittspartiet har tro på familien, tro på den moderne far. Det er det som kommer til å være barnets beste – at foreldrene selv får full frihet til å bestemme hvem som skal være hjemme med barnet.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-03-11:
Det er godt å høre at statsråden er like bekymret over situasjonen i barnevernet som komiteen er. Jeg håper bare at det blir en orden på det. Den saken vi leste om i Aftenposten i dag om tre kommuner i Vestfold, hvorav to har begått lovbrudd og én får sterk kritikk, er skikkelig bekymringsfull. Det var forferdelig å lese og høre om en slik situasjon. Problemet er bare at jeg tror ikke dette er de eneste tilfellene. Mange kommuner henlegger ofte saker fordi de håper at en kanskje flytter til en annen kommune. Statsråden sa selv at en del kommuner bryter barnevernsloven hver dag. Det er statsråden som har ansvaret for at dette ikke skjer. Mitt spørsmål til statsråden blir da: Vil statsråden nå pålegge alle kommuner å gå gjennom sine rutiner og sikre at kommunene ikke bryter barnevernsloven? Og jeg har et spørsmål til: Hvilke konsekvenser vil det få for kommuner som bryter barnevernsloven?
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2010-03-11:
Representanten Håbrekkes siste innlegg gjorde at jeg ble nødt til å ta ordet igjen. Håbrekke kan virkelig ikke ha skjønt hva dette dreier seg om, for er det noen som virkelig har kjempet for friheten til kvinner, er det jo venstresiden i norsk politikk. Det som har skjedd, er jo at norske kvinner har fått en valgmulighet. Norske kvinner har den muligheten som de fleste andre kvinner, bl.a. i Sør-Europa, ikke har. Vi kan faktisk velge både å få barn og å være yrkesaktiv. Det vi har gjort, er jo at vi har lagt til rette for gode foreldrepermisjonsordninger, barnehage og ikke minst det at vi har et organisert og regulert arbeidsliv. Så det å trekke Yssen og Marie Simonsen inn, som sier at hvis kvinner er rasjonelle, så ville de ikke valgt å få barn – da har man på en måte ikke skjønt hva denne debatten egentlig dreier seg om. For det den dreier seg om, er at vi er nødt til å få ordninger som gjør at kvinner får mulighet til å ta valg – ikke ut fra det som forventes av morsrollen, men ut fra hva hun synes er best. Fremdeles er det sånn at vi har store forventninger til morsrollen. Det er mange som snakker om «en dårlig mor», men det er veldig sjelden du hører begrepet «dårlig far». Ved samlivsbrudd er det veldig mange mødre som opplever at hvis det er far som blir hovedomsorgsperson, vil det automatisk bli stilt spørsmål ved mors omsorgsevne og evne til å ta seg av ungene. Det forteller egentlig at vi har en ganske lang vei å gå, og at det må gjøres en del grep for å sikre at kvinner faktisk får reell valgfrihet, og at familiene får en reell valgfrihet.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-03-11:
Foreldrepermisjonen har sørget for at barnet i sitt første leveår får muligheten til å motta god og riktig omsorg. For alle de familiene som omfattes av denne ordningen, er det verdifullt å ha muligheten til å kunne tilbringe tid sammen med barnet i det første leveåret – og være med på barnets sosiale og menneskelige utvikling. Jeg synes forslaget fra Venstre på mange måter er godt. Det er godt fordi det nettopp reiser spørsmålet som mange er opptatt av om dagen, nemlig om familiene skal gis mer valgfrihet – dette er et spørsmål som blir mer og mer viktig i debatten. Man har på den ene siden den rød-grønne regjeringen, som ønsker en lengre foreldrepermisjon på grunn av at man ønsker å gi mer tid til far. For regjeringspartiene ser det altså ut til at det er viktigere å øke likestilling mellom foreldrene enn faktisk å bidra til at familiene kan leve gode familieliv og gi barna sine god omsorg. På den annen side ser vi nå i denne saken at det er ingen av partiene i opposisjonen som er fornøyd med dagens ordning med foreldrepermisjon. Vi ser at både Kristelig Folkeparti, Venstre, Fremskrittspartiet og Høyre etterspør mer valgfrihet og mer fleksibilitet. Og det er ikke noe rart, fordi vi vet at det foreldrene også ønsker seg, er å kunne styre hverdagen til familien i enda større grad selv. I Høyre er vi bekymret for en stadig større statliggjøring av barndommen og familielivet, som vi ser under den rød-grønne regjeringen. Vi er også bekymret for at det blir vanskelig for de rød-grønne å oppfylle de løftene fra Soria Moria-erklæringen der man ønsker å utvide fars permisjon. Når vi hører om finansministerens innstrammingsprosjekter, skjønner vel alle at det ikke kommer mye penger til å utvide foreldrepermisjonen den nærmeste tiden. Derfor frykter Høyre at utvidelsen av permisjonsuker til far vil gå på bekostning av mor. For Høyre er det viktigste at det er familien selv som skal ha muligheten til å bestemme og finne løsninger som passer den enkelte familie best, nettopp fordi familier og foreldre og barn har ulike behov og ulike ønsker for livet sitt. Derfor er også vi villig til å gå inn i en debatt og se på hvordan vi kan gjøre permisjonsordningen mer fleksibel og mer preget av valgfrihet. Vi deler langt på vei forslagsstillernes, Venstres, syn i denne saken, men vi er ikke rede til å gå inn på den løsningen som Venstre foreslår. Vi vil likevel fra Høyres side understreke viktigheten av å legge til rette for at barn får mulighet til å tilbringe mye tid sammen med både mor og far i første leveåret. Det er ingen som er uenig i at far også bør ta mye ansvar for barneomsorgen det første året, men det er likevel viktigst at mor og far skal få bestemme dette selv. Det gir god omsorg for barnet, det gir gode muligheter for mor og far, og det er det som gir godt familieliv.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-03-11:
Det er noe nytt å sitte her i salen og høre en statsråd fra SV argumentere mot ordninger ut fra et kostnadsperspektiv. Det er interessant å ta med seg at vi åpenbart går hardere tider i møte. Mitt spørsmål til statsråden er: Hva vil statsråden gjøre for at far skal få selvstendig opptjeningsrett? Vi er alle enige om at mor og far i dag ikke er likeverdige som omsorgspersoner. Far har et B-stempel som omsorgsperson fordi han ikke har selvstendig opptjeningsrett. Hva vil denne regjeringen gjøre for at vi snarest mulig får på plass en ordning der far også sikres selvstendig opptjeningsrett når han skal ta ut sin fedrekvote?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-03-11:
Det var representanten Gjul som fikk meg til å ta ordet. Jeg synes det er synd at denne debatten har utartet til å bli en debatt om det tåpelige utspillet som kom fra Ingunn Yssen og Marie Simonsen den 8. mars. Det er så tåpelig at det ikke engang skulle vært nevnt fra denne talerstolen. Det viser hvor krampaktig initiativene fra venstresiden i norsk politikk er, når man ikke har noe annet å diskutere på 8. mars enn at kvinner som føder barn, er ulykkelige fordi de ikke får de samme mulighetene i arbeidslivet. Nå begynner det å bli satt så på spissen at selv folk som er for likestilling og nesten for kvotering, begynner å riste på hodet og si at nå begynner hele debatten rett og slett å bli en parodi. Det som skremmer meg, er de rød-grønnes argumentasjon i debatten om foreldrepermisjon. De argumenterer ut fra at far og mor skal likestilles i størst mulig grad. De glemmer helt at foreldrepermisjon faktisk er en ordning som skal sikre barnet et godt omsorgstilbud. Det første året i livet skal foreldrepermisjonen gi barnet muligheten til å bli tatt godt vare på og knytte sterke bånd både til mor og far. Det virker som om det er fullstendig underordnet – det viktigste er at mor og far tar ut akkurat like mye permisjon. Det blir for meg helt feil. Vi glemmer helt at det her er snakk om å ta vare på barnet i dets første leveår. Jeg synes det blir helt feil når likestillingen går så langt at det fremste målet er at mor og far skal tjene akkurat likt, at både mor og far skal bli direktør, og at mor og far skal være like mye hjemme. Man overser fullstendig det behovet som enhver familie har for å velge hvordan de skal leve livene sine, og det er også å ikke vise respekt overfor kvinner som i noen år av livet sitt kanskje velger å jobbe i en mindre stillingsandel, som kanskje velger å ikke tjene en halv million, men å være hjemme med ungene og følge opp dem. Jeg synes det er trist at vi har kommet dit at man ikke respekterer kvinner for det valget de tar, både i forhold til yrkesliv og til barn, at det skal være slik at man ikke blir sett på som en vellykket kvinne hvis man ikke tjener godt nok og jobber hundre prosent, men faktisk velger å være hjemme med ungene sine.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-03-11:
Jeg vil starte med å gi ros til Venstre, som står bak dette forslaget. Det er et veldig godt forslag. Det eneste som er synd med forslaget, er at det ikke får flertall her i salen i dag. En enstemmig komité er likevel enig med forslagsstillerne fra Venstre i at barnevernet er en svært viktig deltaker for å sikre at alle barn får en trygg og god oppvekst. Det er ingen tvil om at barnevernet har betydelige oppgaver i dagens samfunn, særlig når det kommer til det kommunale barnevernet, der vi opplever at noen kommuner har et velfungerende og godt barnevern, mens andre sliter med lite ressurser og lange restanser. Dette får alvorlige konsekvenser for de ungene det gjelder. En enstemmig komité er også enig med Venstre i at barnevernet ikke makter å gi den hjelpen mange barn trenger, på grunn av store utfordringer knyttet til ressurser og samhandling. Det er derfor viktig å understreke betydningen av at forsknings- og utviklingsprogrammer etableres og videreføres, slik at det formidles god kunnskap om hvilke utfordringer barnevernet står overfor, og hvordan barnevernet lykkes i sitt arbeid, og hvorfor det ikke lykkes. Det er viktig å se på økonomistyring og ressursforvaltning innenfor barnevernet, både på statlig og kommunalt nivå. Målet er å få til et effektivt barnevern, hvor ressursene brukes på tiltak direkte rettet mot barn og deres familier, og ikke på en topptung organisasjon med unødig byråkrati og administrasjon og hvor politiske og ideologiske føringer virker styrende på virksomheten. Høyre mener at et totalansvar for barnevernet på kommunalt nivå i en rekke kommuner vil gi et bedre barnevern. Dette har vi bl.a. sett gjennom forsøksprosjektet i Trondheim, der de gjennom fire år som forsøkskommune viste til meget gode resultater. I forsøksperioden ble det barnevernsfaglige kompetansenivået i kommunen styrket, og det ble høy grad av både stort politisk engasjement for og vilje til å satse økonomisk på barnevernet. Det er ikke noe rart. Lokalpolitikerne fikk ansvar, og de ble gjennom det ansvaret også mye mer engasjert i arbeidet med barnevernet, og det sørget for økte økonomiske ressurser. I det hele tatt ble tilbudet til barn og unge bedre, og det utviklet seg til å bli veldig mangfoldig i perioden forsøksprosjektet i Trondheim fikk virke. Det er veldig synd at forsøksprosjektet ikke ble videreført når alle er enige om at prosjektet viste seg å ha så gode resultater. Fra Høyres side deler vi forslagsstillernes ønske om å åpne mulighetene for at kommunene kan ta et helhetlig ansvar for alle barnevernets virkeområder. Høyre støtter derfor forslaget fra Venstre om å se på arbeidsfordelingen mellom den kommunale barnevernstjenesten og Bufetat. Jeg går ut ifra at de andre partiene redegjør for sine enkelte syn, og jeg ønsker å ta opp de forslag som Høyre fremmer i saken.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-03-11:
De rød-grønnes talsmann for barnevernet sier på talerstolen her at barnevernet har sviktet barnevernsbarna. Det er en fellende dom fra de rød-grønne selv over deres egen innsats siden 2005. Det betyr bare én ting, at de rød-grønne har sviktet barnevernsbarna på det groveste når vi – om ikke hver dag, så nesten ukentlig – leser i avisene alvorlige historier om hvordan barnevernsbarna opplever hverdagen. Jeg registrerer at statsråden på flere områder hevder at det pågår et arbeid også i forhold til barnevernet. Fra Høyres side har vi ikke tid til å sitte og se på at så mange barn blir utsatt for grove overgrep. Vi har ikke tid til å se at flere barn utsettes for flere grufulle hendelser. Hva vil statsråden gjøre på kort sikt for å bedre barnas situasjon?
Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Representanten Solveig Horne har helt rett i at den norske foreldrepermisjonsordningen er blant de mest sjenerøse i verden, og representanten Gunn Karin Gjul har helt rett i at mye av det er kvinnebevegelsens fortjeneste. Betalt foreldrepermisjon er ikke en selvfølge over hele verden, og det har heller ikke alltid vært det i Norge. Men det er viktig for velferden, og det er viktig for likestilling. Vi vet at kvinner fremdeles gjør mer arbeid hjemme og tar mer omsorg for barn, og vi vet at det er en faktor som spiller inn med tanke på at vi fortsatt har ulikelønn i Norge. SV har ambisjoner om at foreldrepermisjonen og et mer likestilt foreldreskap skal bidra til å minske lønnsgapet i Norge. I mange saker som omhandler arbeidsrettigheter, viser partiet Venstre manglende evne eller vilje til å forstå maktforhold mellom arbeidsgiver og arbeidstaker, og jeg mener at det samme er tilfellet i dette spørsmålet. Jeg mener at det med en periode på tolv år, slik som foreslått, vil innebære fare for at arbeidsgiver kan presse på for utsetting av permisjonsuttak. Særlig tror jeg det vil kunne være et problem for menn som også med dagens ordning har problemer med å få tatt ut mer enn sine 14 uker. I dette perspektivet blir høyresidens retorikk om valgfrihet meningsløs. Vi snakker om foreldres tid med barn, og de fleste foreldre er jo arbeidstakere. Så til sist vil jeg legge inn som en liten visitt at norske familier stort sett har gode vilkår i Norge gjennom et anstendig arbeidsliv med gode ferierettigheter og gode arbeidsrettigheter, og hvis venstre- og høyresiden fortsatt er opptatt av å sikre foreldretid med sine barn, er også arbeidet for en sterk fagbevegelse og sentrale oppgjør avgjørende i den kampen. Venstres forslag viser at det ikke er forståelse for makt, enten den utøves mellom kjønn eller mellom klasser. Derfor vil ikke SV støtte forslaget.
Gina Barstad (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Det er ikke min intensjon å dra denne debatten ut, men det ble en liten disputt om hvem som forvalter virkeligheten. I SV har vi et litt annet virkelighetsbilde – og jeg vil selvfølgelig mene at det ligger nærmere opp mot det jeg møter ute. Ikke alle i Norge er sin egen sjef. Fedre arbeider i Statoil, på Rema, i Siemens, i helsevesenet, i barnevernet og rundt omkring, og det er ikke alle som driver sitt eget firma. Vi vet at menn som ønsker å ta ut permisjon, møter hindringer, også uformelle. Vi vet at med pakken og tanken om at kvinner er omsorgspersoner, kommer også en pakke og en tanke om at menn ikke er det. Kampen for fedres formelle rettigheter i foreldrepermisjonen er også en kamp for å bli regnet som skikkelige omsorgfedre, og man kan oppleve mye latterliggjøring så vel som regelrett press. Det er de historiene vi får meldt inn. Disse mennene får ikke en håndsrekning fra høyresidens retorikk om valgfrihet. Venstre må gjerne mene at det er gammeldags å snakke om makt og arbeidsliv. Jeg tror at de over 800 000 som betaler kontingent til fagforeningen sin, vil være uenig i det.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-11:
Jeg har to spørsmål til statsråden. For det første: Finansministeren er hver dag ute i media og sier mye om de økonomiske utsiktene og statsbudsjettene framover. Når man har varslet utvidelse av pappapermisjonen i Soria Moria, er spørsmålet til barne- og likestillingsministeren: Vil det være aktuelt for Regjeringen å utvide pappapermisjonen, ta hele økningen av den totale foreldrepermisjonen vi har i dag, hvis budsjettsituasjonen tilsier det og finansministeren krever det, og man altså ikke får dekning for økt permisjon? Det andre spørsmålet utløses av innlegget fra statsråd Lysbakken og innlegget fra representanten Gjul: Hva er det som er viktig for Regjeringens syn på foreldrepermisjon? Er det den interne fordelingsbrøken mellom mor og far, eller er det den totale omsorgen som ungene får fra sine foreldre, som jo faktisk blir bedre dersom vi utvider foreldrepermisjonen totalt?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-11:
Jeg ønsker å knytte noen kommentarer til det som er sagt. Jeg er veldig enig i representanten Skei Grandes innlegg. Man viser til at det har vært et bredt politisk flertall som har løftet viktige ordninger på dette området, både foreldrepermisjonen og forlengelse av pappapermisjonen. Historien – og referatene fra denne sal – viser hvem som har stemt for hvilke forbedringer, og hvem som har foreslått økninger i regjering. Så er det nevnt et kostnadselement både ved forslaget til Venstre og forslaget fra Kristelig Folkeparti, som er nesten likelydende, og som ligger til behandling. Det er klart at det koster penger, det er det ingen tvil om, og at det er en stor investering på statsbudsjettet, men det blir et litt snevert perspektiv. Vi vet jo alle sammen at en av de store sakene som vi behandlet i salen her i forrige periode, dreide seg nettopp om en pensjonsreform som ble utløst av at det fødes for få unger. Det gir oss store finansielle utfordringer i forhold til velferdsordningene i tiden framover. Så i det perspektivet er det faktisk en god investering å legge til rette for familieliv, legge til rette for at familier kan velge ulike løsninger som gjør at det blir attraktivt å føde flere unger. Dette er ikke den eneste motivasjonen for et sånt forslag, men det hører med å løfte blikket litt når man diskuterer kostnader knyttet til slike viktige investeringer. Så viser representanten Gjul igjen til utspillet fra Simonsen og Yssen den 8. mars. Jeg synes det er relativt forenklet å si at de sier det samme som Likelønnskommisjonen sier, rett og slett fordi de viser til konsekvensene i forhold til karriere og lønn osv. Så sier de at hvis kvinner er rasjonelle, så bør de ikke få barn. Det håper jeg faktisk representanten Gjul ikke slutter seg til, fordi det er et veldig klart verdivalg å si at de verdiene er viktigere enn det å gi omsorg til unger og bruke tid og investere en del av livet på det. For at vi skal skape en likere fordeling når det gjelder ansvaret for foreldrerollen, må vi snakke opp foreldrerollen, oppvurdere den, slik at vi viser at det også for menn faktisk er et privilegium, og ikke snakke det ned som en byrde, som noe som hemmer andre ting som virkelig er viktig i livet, som karriere og status. Det tror jeg er et grunnleggende utgangspunkt for at vi skal nå de intensjonene som mange av oss her i salen har knyttet til likere fordeling av omsorgen for unger og å få fedre på banen.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-11:
Det var ikke min intensjon å dra debatten så mye lenger. Men jeg vil presisere i forhold til representanten Gjuls innlegg at det jeg prøvde å adressere, var at Gjul refererte Simonsen og Yssen som om de i praksis sa det samme som Likelønnskommisjonen. Men ifølge VG 8. mars sier Yssen: «Poenget vårt er at hvis kvinner hadde handlet rasjonelt, ville de ikke fått barn.» Derfor var det oppsiktsvekkende at representanten Gjul sa at de sa det samme som Likelønnskommisjonen. Men det gjør de altså ikke. Jeg skal ikke ta representanten Gjul til inntekt for det som de har sagt. Men jeg synes, også etter den siste runden, at det er viktig å påpeke at det at det er for store forventninger til morsrollen, ikke behøver å bety at vi skal trekke forventningene ned til den rollen som far har hatt historisk. Det bør ikke være noe mål, og det er ikke til barnets beste. Vi burde oppvurdere farsrollen og dermed få bedre omsorg for ungene totalt sett.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-11:
Det er riktig som statsråden sier, at det var Bondevik II-regjeringen som foreslo og fikk gjennomført den reformen som organiserer barnevernet i dag. Men det er jo ingen partier som seks år etter at man gjennomførte en reform, vil lene seg tilbake og si at nå er alt greit. Vi vil videreutvikle organiseringen av barnevernet og gjennomgå arbeidsfordelingen. Statsråden er jo – må jeg si – prisverdig ærlig om situasjonen i barnevernet, ikke minst i det kommunale, når han sier at enkelte kommuner bryter barnevernsloven hver eneste dag. Da må jeg si: Vi har lyttet og lyttet og lyttet til statsråden som har snakket og snakket og snakket om barnevernet i lang tid, og det har også andre statsråder før ham. Men jeg må bare si: Vi vet ikke hvordan statsråden har tenkt å forholde seg til det. Vi vet ikke hva statsråden har tenkt å gjøre med barnevernet. Så spørsmålet er rett og slett: Hvor lenge skal vi vente før vi får vite hva statsråden har tenkt å gjøre med barnevernet?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2010-03-11:
La meg først understreke at det gjøres veldig mye godt arbeid i norsk barnevern hver eneste dag av dyktige fagfolk over hele landet. La meg også si at jeg har respekt for at regjeringspartiene ønsker en løsning der man vil kjøre sin egen evalueringsprosess, man vil bruke lenger tid osv. og avvente den. Det jeg ikke klarer å slå meg like mye til ro med, er at man skal avvente en sånn lang evalueringsprosess og så komme tilbake til Stortinget etter noen år, uten at vi vet noe om i hvilken retning man tenker seg – hvilke mål, hvilke ambisjoner man har for denne sektoren. Statsråden viser i sin svarreplikk til meg til at regjeringspartiene styrer gjennom sine budsjetter og ikke gjennom Dokument 8-forslag fra opposisjonen. Jeg synes det var en ganske spesiell uttalelse. Jeg går ut fra at han ikke mente det sånn, men han var svært nær ved å fraskrive regjeringspartiene ansvaret for sin egen stemmegivning i denne salen. Det er det grunn til å stille spørsmål om, spesielt når han i tillegg benevner det forslaget som omtales, som et godt forslag. Når man i tillegg sier at man styrer gjennom de årlige budsjettene, hva betyr det? Det er faktisk statsrådens og Regjeringens eget valg at man ønsker å styre barnevernssektoren fra budsjett til budsjett, for man har lagt inn midler til noen nye stillinger i det kommunale barnevernet for inneværende år. Men hva skjer neste år? Det er det ingen som vet – ikke engang statsråden – før budsjettkonferansen til Regjeringen er over. Faktum er at på andre områder har Regjeringen lagt fram stortingsmeldinger og planer, og vi har vedtatt felles plandokumenter her i salen – det gjelder omsorg, det gjelder psykisk helse, det gjelder barnehagesektoren og full barnehagedekning. Regjeringen har lagt fram planene sine for flere år framover: Her er vi i dag. Dit skal vi, og det skal vi følge opp i budsjettene framover. Under sitt foredrag nylig til fylkesmannsmøtet 23. februar sa statsråden ifølge departementets nettsider: «Men vi må være ærlige på at utfordringene er store, og at det er behov for et løft – ikke minst innenfor det kommunale barnevernet, i tillegg til at det trengs en forbedring av samarbeidet mellom ulike aktører innenfor barnevern.» Jeg holder fast på min påstand. Statsråden har snakket og snakket. Vi har lyttet og lyttet. Og jeg vet ikke hva statsråden vil med barnevernet, hva slags ambisjoner, mål og tidsfrister han har satt seg for å løse de meget alvorlige utfordringene som regjeringspartiene selv har påpekt her i dag.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Nei, overhodet ikke. Det er tvert imot slik at den politikken Regjeringen fører, gir mer frihet for hver familie enn den politikken som den borgerlige opposisjonen står for. Det er fordi det regelverket vi har i dag, gir mulighet til å overføre ukene til mor hvis det er gode grunner til det, som det for øvrig ble referert til i det eksemplet som representanten Skei Grande nettopp nevnte. Men der det er et fundamentalt skille i denne debatten mellom regjeringspartiene og opposisjonen, er at vi ser at det er mer enn formelle regler som begrenser familienes valgfrihet. Det er de tradisjoner og forventninger som samfunnet, arbeidsgivere, kvinner og menn har til det å være mor og far, som også legger klare begrensninger, og som er grunnen til at nesten ingen menn tok ut permisjon før fedrekvoten kom. Det er derfor også grunnen til at hvis representanten Horne lykkes i sitt prosjekt med å fjerne fedrekvoten, vil klokken skrus tilbake. Flere kvinner vil være hjemme. Færre menn vil være hjemme. Det mener jeg betyr mindre frihet for den enkelte kvinne og mann.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Den altoverveiende grunnen til at vi har innført permisjonsordningen, er hensynet til ungene. I det ligger det også en tro på at det er bra for ungene med likestilte familier. Hvis både kvinner og menn deltar aktivt i omsorgen for barn, skaper det mer stabile, robuste familier med et bedre oppvekstmiljø for barn. Derfor er de ordningene vi har, med fedrekvote, til barnets beste også. Jeg er skeptisk til en utvidelse av den totale permisjonstiden i den retning som Kristelig Folkeparti og Venstre foreslår. Vi har allerede en veldig raus permisjonsordning. Jeg mener at vi skal bygge ut tiden noe, ikke minst for å gi rom for en videre økning av fedrekvoten, men så tror jeg tiden er inne til først og fremst å sørge for at alle har uttaksrett, framfor enda mer utvidelse av den totale permisjonstiden.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Det er ikke radikalt å bruke penger på en dårlig måte. SV har aldri vært for utvidelse av permisjonen så langt som Venstre og Kristelig Folkeparti foreslår. Det mener vi ikke er nødvendig. Men vi mener at en viss utvidelse, i tråd med det Regjeringen har foreslått, er klokt, ikke minst for å skaffe mer rom for far. Så er det sagt veldig tydelig, både i mannemeldingen og i Soria Moria II, at Regjeringen har som ambisjon å få til en mer likestilt foreldrepengeordning. Det er ca. 6 000 menn som i dag ikke har uttaksrett, og det er det viktig å gjøre noe med. Derfor jobber jeg med en gjennomgang av hele denne ordningen for å se på hvordan vi kan lage både en mer likestilt ordning og en enklere ordning for familiene. Det er noe vi jobber med nå, og som vi vil komme tilbake til Stortinget med når vi har et klart forslag til hvordan en slik modell bør være.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Etter den siste tiraden har jeg behov for å komme med et par refleksjoner til slutt. Nå har ikke jeg lest Yssen og Simonsens bok, det har jeg tenkt å gjøre. Men dette er vel ikke en debatt om hvorvidt noen mener det er feil å få barn, men en påpekning av det Likelønnskommisjonen også har sagt, nemlig at mange kvinner taper i arbeidslivet når de får barn. Det synes jeg, med respekt å melde, er noe som burde bekymre oss alle, og som er politisk viktig å adressere. La meg si at når representanten Hofstad Helleland går løs på de rød-grønne for å mangle respekt for kvinners valg, synes jeg det er temmelig spesielt, også disse antydningene om at vi ikke skal være opptatt av barnets beste. Det er altså to dager siden vi behandlet barneloven, der vi på en rekke områder ser at det kan være viktige likestillingspolitiske hensyn som det er vanskelig å ta fordi vi prioriterer barnets beste. Det har vi vært veldig tydelige på. Jeg må også si at jeg synes det er litt artig både å lese Høyres merknad og å prøve å tolke Høyres posisjon i denne debatten. Representanten Hofstad Helleland sa i sitt innlegg i stad at det tydeligvis er viktigere for Regjeringen å øke likestillingen enn å gi familien et bedre familieliv. Nei, det er ikke det. Det er viktig med likestilling fordi det gir familier og barn et bedre familieliv. Det er der vi har en fundamental uenighet, fordi høyresiden ikke ser den viktigheten. Da synes jeg også det er litt underlig at det er umulig å finne ut hva Høyre nå mener om foreldrepermisjon for framtiden. På den ene siden er representanten Hofstad Helleland ute og vil avskaffe fedrekvoten, mens andre representanter for Høyre ikke vil det. Merknaden i denne saken er umulig å tolke i noen som helst retning, så det er stor uklarhet rundt hva dette betyr. Da får jeg litt behov for å minne om at det korstoget som representanten Hofstad Helleland tydeligvis er inne på mot alle former for kvotering, ikke er et oppgjør med all verdens sosialisme og skadelige krefter som hun er opptatt av. Det er et oppgjør også med hennes eget partis historie, som har bakket opp de fleste kvoteringsforslagene – enten det er næringslivskvotering eller fedrekvote – opp gjennom årene. Så hva Høyre egentlig står for i denne saken, er det kul umulig å finne ut av, og jeg tror det er flere enn meg som hadde hatt glede av å få det oppklart.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Jeg tror jeg reagerer på den saken som er kommet fram, på samme måte som alle komiteens medlemmer gjør. Vi er dypt bekymret over at slike ting kan skje i Barneverns-Norge. Det er viktig at dette følges opp. Det er slik at det i for mange kommuner bl.a. er et lite tilfredsstillende forhold mellom antall saker og saksbehandlere. Det er et ressursspørsmål, men det er også et viktig struktur- og rutinespørsmål. Det er nå Statens helsetilsyn som har det overordnede ansvaret for å føre tilsyn. Det er viktig at vi i saker der det er innsigelser mot forholdene, enten det er statlig eller kommunalt barnevern, sørger for at tilsynet følger opp disse tingene, og at kommunene igjen, i siste instans, følger opp de rapporter og pålegg de får. Det forutsetter jeg vil skje.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Jeg er opptatt av å forbedre ressurssituasjonen i det kommunale barnevernet, og jeg er opptatt av at vi ser på hvordan vi kan snu steiner for å gjøre noe med de strukturelle problemene vi har i barnevernet. Men jeg må få lov å minne om når det sies at Høyre ikke har tid – jeg er helt enig i det, jeg har heller ikke tid – at vi må ha grep som virker, og der har vi et felles ansvar. Jeg tror det ville være formålstjenlig for barnevernet om vi tar på alvor den tverrpolitiske bekymring som er for dette, istedenfor å gjøre dette til partipolitikk, for jeg registrerer jo at heller ikke Høyre i sitt alternative budsjett hadde løsninger som f.eks. ville gjort at vi fikk en annen ressurssituasjon i barnevernet. Vi må ta inn over oss at en viktig grunn til den situasjonen vi er i i kommunene, ikke er at det ikke har vært satset de siste årene, men at saksmengden har økt enda mer enn satsingen. Det er også et resultat av at barnevernet har lyktes bedre, og når fram til flere. Men det skaper også større utfordringer, og betyr at vi må satse enda mer.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Det er sånn, som jeg har varslet, at vi skal evaluere reformen. Jeg mener det er nødvendig å gjøre det før vi kan foreslå store strukturelle endringer. Det vil jeg også tro representanten som representerer det partiet som brukte fire år på å lage reformen, vil være enig med meg i. Den evalueringen kommer altså i 2011. Når det gjelder ressurssituasjonen i det kommunale barnevernet, etterlyser jeg litt mer raushet fra representanten Håbrekke, som jeg synes har lagt fram et godt forslag – som vi skal diskutere neste uke – som er kunnskapsrikt, og som i større grad går til kjernen av problemene enn det forslaget vi diskuterer i dag. Men når han svinger seg til de store høyder over at Regjeringen ikke vil stemme for hans forslag neste uke, synes jeg han heller skal se på i hvor stor grad vi kommer i møte virkelighetsbeskrivelsen, og sier at vi skal gjøre noe med det, og så innse at det alltid har vært sånn i Norge – alltid vil være sånn – at en regjering styrer gjennom budsjettproposisjoner, og ikke gjennom private forslag fra Kristelig Folkeparti. Sånn vil det fortsatt være. Men jeg mener den raushet vi møter Håbrekkes forslag med, burde det være rimelig ble gjengjeldt, at vi ser at vi har en tverrpolitisk bekymring og et tverrpolitisk ansvar.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-11:
Jeg mener, som jeg sa i mitt innlegg, at denne reformen, som også Venstre i regjering var med på å skape, og den kritikk som nå kommer mot den, viser at det er ting ved reformen som ikke ble gjort godt nok. Det er også en slags innrømmelse fra Venstre gjennom dette forslaget. Jeg er enig i at vi må se på de strukturelle utfordringene vi har i samhandlingen mellom kommunalt og statlig barnevern, og se på hvordan vi får best mulig ressursutnyttelse, hvordan vi unngår dobbeltarbeid, og hvordan vi får til en mest mulig enhetlig måte å møte ungene på. Så jeg har ved flere anledninger, også i innlegget mitt i debatten i dag, sagt at mange av disse utfordringene er utfordringer jeg også ser, det er problemstillinger jeg også ser, men jeg synes det er forhastet i dag å konkludere med hva som bør være den framtidige organiseringen. Vi kommer til å få et godt grunnlag for en sånn debatt når evalueringen foreligger neste år. Jeg er i utgangspunktet villig til å snu steiner her og har ingen forutinntatt holdning til hva løsningene bør være. Det er en debatt jeg ser fram til, som det er nødvendig at vi tar med tilstrekkelig åpenhet.
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-03-11:
De spørsmålene vi diskuterer i dag, er i veldig stor grad spørsmål om utvikling, om holdningsutvikling. Jeg synes det er påfallende hvordan de rød-grønne partiene, og kanskje særlig SV, sliter med å henge med i tiden. Det er en retorikk og en argumentasjon som jeg synes jeg husker – og det er da jeg føler meg gammel, når jeg begynner å huske – fra veldig, veldig mange år tilbake. Jeg tror det er viktig å minne om at verden faktisk har utviklet seg ganske mye, at verden er dynamisk, og holdninger er i sterk utvikling. Høyres utgangspunkt er at Høyre vil være et parti som vil se fremover, og vi vil ha debatt om dette ut fra vår tids realiteter. Dette er ikke et statisk fenomen. Det er helt riktig, som statsråden påpekte i stad, at Høyre har støttet kvotering. Høyre har støttet mange grep rundt likestilling som har hatt å gjøre med det å legge rammer for valg. Men vi mener at det er på høy tid å ta en del av de debattene opp igjen, fordi vi mener at nye generasjoner menn ser annerledes på spørsmålet om det å ta ansvar på hjemmebane. Heldigvis har vi vært i en slik utvikling. Vi tror det er viktig å ta disse debattene nå, og vi kommer til å ha viktige debatter om disse spørsmålene på vårt landsmøte i mai. Så tror jeg også det er slik at en del av dette er et resultat av en berettiget og sterk kvinnekamp opp igjennom, kanskje særlig på 1970- og 1980-tallet. Jeg tror nok at likestillingsperspektivet den gangen var minst like viktig som perspektivet barnets beste, uten at man skal behøve å gjøre opp noe endelig regnskap på det ene eller andre i det. Jeg vil heller ikke nødvendigvis kritisere det fordi likestillingsspørsmålet var – hva skal jeg si – veldig berettiget å ta opp. Men jeg tror nok at når vi nå diskuterer dette om igjen, er det nødvendig å løfte hensynet til barnets beste frem som overordnet, ha det tyngre med seg i diskusjonen, enn jeg tror var tilfellet ved mange korsveier da hovedkursen for dette ble lagt for 20 år siden.
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-03-11:
Det er fristende med lite grann historieskriving på bakgrunn av statsrådens helt korrekte utgangspunkt om at denne reformen var det Bondevik II-regjeringen som sto for. Jeg kan forsikre statsråden om at det ikke var noen enkel sak den gangen heller å finne det grepet som da ble resultatet. I løpet av hele forrige stortingsperiode var barnevernet en gjenganger i denne sal. Under vekslende statsråder hadde vi den ene debatten etter den andre – jeg får nesten si den ene verre enn den andre – med utgangspunkt i faktiske eksempler på hvordan barnevernet har fungert. Jeg synes det er meget gledelig at statsråden i alle fall har kommet til den erkjennelse at her er det nødvendig å gjøre noe. Det er nemlig noe nytt med denne statsråden. Det har vært noen statsråder før vi kom dit. Jeg gleder meg til å få den evalueringen som er bebudet. Jeg håper at det ikke vil gå lang tid fra man har en evaluering til vi faktisk får en reell debatt og forslag til løsninger, for dette er til de grader på overtid. Jeg synes nok at når Regjeringen har syslet med dette i snart fem år, er det på tide med en litt annen, skal vi si, fantasi når det gjelder å høste erfaringer. I den grad jeg synes Regjeringen fortjener kritikk, er det rett og slett fordi jeg synes man har vært stivbeint i tilknytning til f.eks. å iverksette noen piloter på dette området. Noen kommuner har helt for egen maskin satt i gang interkommunalt samarbeid mellom de små kommunene, og har sånn sett forsøkt å nærme seg det som har vært den viktigste og sentrale problemstillingen for en kommunal løsning. Jeg synes godt at Regjeringen kunne ha styrket de forsøkene og kanskje hentet erfaringer også fra disse forsøkene. Høyre har gjennom de årene som har gått, hatt en rekke helt konkrete forslag til hvordan vi skulle få et bedre barnevern. Jeg kan jo håpe at noen vil bla i papirene, for jeg kan ikke redegjøre for det her nå. Men blar en i papirene, vil en f.eks. finne tanker om en felles Internett-portal for barnevernet som kunne gjøre tilbudene mer tilgjengelige, se på balansepunktet mellom fosterhjemsplasseringer og institusjon og kanskje også se på de private ressursene som er på dette området, og hvordan man kan styrke det totale tilbudet.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2010-03-11:
Jeg vil tro at også medlemmer i Kristelig Folkeparti mener at det er feil å tale usant, og kanskje særlig fra denne talerstol. Men når Øyvind Håbrekke påstår at regjeringspartiene ikke ønsker en opptrappingsplan i barnevernet, er det en feilaktig påstand. Håbrekke vet det både når han ser på statsbudsjettet som har tatt høyde for 400 nye stillinger innen barnevernet, og når han leser svarbrevet fra statsråden der han sier at det kan være første steg i en langsiktig og helhetlig opptrappingsplan for barnevernet. Jeg synes også det er grunn til å minne forsamlingen om at det tross alt har vært tatt ganske store grep innen barnevernet de siste årene. Det har vært gjennomført reformer, det er bevilget penger, lovverket er skjerpet, bl.a. plikten til dokumentasjon og det å evaluere hvordan man følger opp barna, og plikten til å gi tilbakemelding til dem som melder bekymring til barnevernet. Problemet er at til tross for stadige regelendringer, strukturendringer og bevilgninger, skjer dette, og det vil sannsynligvis fortsette å skje. Til tross for en fantastisk innsats fra dem som jobber i barnevernet, må de også se at de ikke klarer å hjelpe alle barn som de så gjerne hadde ønsket å hjelpe. Det handler om systemsvikt også fra andre etater, noe som jeg pekte på i mitt forrige innlegg. Vi må også huske at en del av økningen i henvendelser til barnevernet faktisk handler om en større tillit til barnevernet. Det er positivt. Derfor er en stadig økning i henvendelser sånn sett ikke bare et problem. Men det blir problematisk hvis vi ser at ressursmangelen, koblet med det økte antallet henvendelser, fører til at terskelen for å gripe inn overfor barn blir høyere. Da har vi et alvorlig problem. Komiteen har også gjennom høring hørt at barnevernet får oppgaver som andre etater strengt tatt har ansvaret for. Derfor mener jeg at det er feil å vedta et slikt forslag som vi har foran oss i dag, nettopp fordi det tar høyde for en kommunestruktur med en portefølje som er totalt annerledes enn hvordan virkelighetsbildet er i dag. Derfor mener jeg og flertallet at vi trenger en helhetlig og grundig evaluering, og at vi i den prosessen, når Regjeringen kommer tilbake til Stortinget med en egen sak etter evalueringen, har muligheten til å snu alle steiner for å sørge for at vi får et barnevern som fungerer til beste for våre barn. Det må vi alle sammen være enige om.