Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2000-12-14:
Da Stortinget behandlet lov om foretakspensjon tidligere i år, var SV stort sett fornøyd med hovedlinjene. Det er nå viktig å få en pensjonsordning for alle som ikke har tjenestepensjon. Det begynte bra, men etter to behandlinger, av to ulike tjenestepensjonsordninger som begge har gitt føringer, har vi nå fått et sluttresultat som på mange punkter har gått i motsatt retning av det SV har ønsket. Det har blitt en dårligere fordelingsprofil, og spesielt har det blitt en altfor dårlig kvinneprofil enn det utgangspunktet var. Ved behandlinga av lov om innskuddspensjon fremmet SV forslag for å forbedre dette på flere punkter. Vi fremmet da forslag om at pensjon for kvinner ikke skulle være dyrere, at en skulle sikres hele livet og ikke bare i ti år, at finansiell risiko skulle ligge hos arbeidsgiver og at arbeidstakernes innflytelse over pensjonsordninger og -forvaltning måtte styrkes. Det som forundrer oss – og kanskje skuffer oss – mest, er det som også representanten fra Senterpartiet var inne på, at Arbeiderpartiet fremdeles argumenterer mot en bedre kvinneprofil. De har på en måte sviktet litt i kampen for å likestille kvinner og menn i pensjonsordningene. Det at Arbeiderpartiet argumenterer for en politikk som enten skal gjøre det dyrere å ansette kvinner enn å ansette menn, eller som skal gi dem dårligere pensjonsordninger, sier vel litt om at kvinnekampen og solidariteten med dem som tjener lite, kanskje er på vikende front også i Arbeiderpartiet. I gjennomsnitt lever kvinner lenger enn menn, de tjener også mindre i løpet av livet, og pensjonen i folketrygden er slik at kvinner i snitt får mindre enn menn. For SV er likestillingspolitikk solidaritet og fordeling til fordel for dem som har minst. Det er altså et bærende prinsipp i alle ordninger – det er viktig og må ligge til grunn. SV går derfor sammen med sentrumspartiene i dag om å fremme et varslet forslag om endringer som vi mener skal rette opp noe av forskjellsbehandlingen mellom kvinner og menn. Og så vidt jeg har skjønt, er LO enig med oss. Jeg syns det er litt pinlig at det skal være sånn som det blir nå, og jeg tror at mange vil reagere ganske skarpt når de oppdager denne litt forhistoriske måten å forskjellsbehandle kvinner og menn på. Å gå bort fra livslang ytelse er også et velferdspolitisk og likestillingspolitisk tilbakeskritt. Livslang ytelse er et opplagt krav som bør kunne stilles til pensjonsordninger med skattefradrag. SV var også under de tidligere behandlingene av pensjonssakene uenig i å åpne for parallelle innskudds- og ytelsesordninger i samme virksomhet. For SV er det viktig at alle ansatte skal være medlem av samme pensjonsordning ut fra hensynet til å behandle alle ansatte likt. Klassedelte pensjonsordninger er en uting. For SV er det også et helt klart prinsipp at arbeidstaker skal beskyttes mot verdifall når foretaket bestemmer risikoprofilen på midlene. Ved behandlingen av lov om innskuddspensjon ble det flertall for å gå bort fra nullgarantien og dermed la innskuddene variere fra år til år. For SV er det et viktig prinsipp at beslutningsmyndighet og ansvar må høre sammen. Flertallets forslag vil føre til at foretakene får del i avkastningen, men ikke noe ansvar for tap. Det vil motivere foretakene til å ta en høy risiko, men det er arbeidstakerne som må bære risikoen. En slik fordeling syns vi er urimelig. De snaut en million arbeidstakerne i privat sektor som nå forhåpentligvis vil få en pensjonsavtale, får den ut fra et avtaleverk som etter SVs syn tar for mye hensyn til finansnæringa og for lite hensyn til arbeidstakerne, og da spesielt til kvinnene. Summen av det vekslende flertall gjør at loven om foretakspensjon ikke blir god nok i forhold til solidaritet, og kvinnepolitisk hører den hjemme på museum.