trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-10:
Forsvarsministeren var nylig i Brussel, der hun lovte at Norge bl.a. skulle bidra med 3 500 soldater til EUs styrkeregister. SV har stilt seg kritisk til den norske innmeldingen til dette styrkeregisteret, først og fremst fordi vi synes det er underlig at Norge som ikke er medlem av EU, skal innmelde den største styrken i forhold til folketall av alle de land som skal være med. Jeg mener det er uheldig dersom norske styrker skal delta i operasjoner som vi ikke fullt ut har hatt mulighet til å delta fullt ut i planleggingen av, og som skal ledes av en organisasjon vi ikke er medlem av. Når Norge har meldt inn såpass mange soldater og så mye utstyr, er det nærliggende å tro at en forventer at dette kan være en måte å kjøpe seg innflytelse i EU på. Jeg har merket meg at forsvarsministeren, i egenskap av stortingsrepresentant, i fjorårets budsjettdebatt kritiserte at regjeringen drev med sjekkheftediplomati og forsøkte å kjøpe seg velvilje. Hva mener forsvarsministeren? Mener hun fremdeles at det er sjekkheftediplomati Norge bedriver?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-10:
Jeg vil bare kort kommentere et av forslagene til omdisponering som Regjeringen har lagt fram i denne proposisjonen. Det er forslaget om å omdisponere 210 mill. kr fra kap. 1792 «Norske styrkar i utlandet». SV er uenig i at 72 mill. kr av dette beløpet skal omdisponeres til kap. 1760 «Nyanskaffing av materiell og nye bygg og anlegg». Vi mener at Regjeringen burde lagt fram et forslag mer i tråd med Stortingets intensjon med denne bevilgningen, nemlig å sette av midler til bidrag til fredsbevaring internasjonalt. Når et slik forslag ikke er lagt fram, mener vi det vil være riktig at alle de 210 millionene som ikke vil bli anvendt på kapittelet «Norske styrkar i utlandet», tilfaller statskassen, ikke bare 138 mill. kr, slik Regjeringen foreslår. SV vil derfor stemme mot innstillingen under kap. 1760 og kap. 1792.
Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 2001-12-10:
Det er en krevende omorganisering Forsvaret er i gang med, og jeg er helt enig med komitelederen i at forutsigbarhet blir helt avgjørende for å få det godt til. Derfor er jeg også enig i at et bredt forlik, en bred enighet, er veldig viktig for å få denne forutsigbarheten og for å få en stabil framdrift i forhold til Forsvaret. Det blir også spennende å bli mer oppdatert på hvordan man har gjort det i Danmark. Kanskje vi kan lære noe av det, men jeg ser fram til en god debatt også i komiteen.
Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 2001-12-10:
Når det gjelder Forsvarets oppgaver, kommer vi tilbake til balansen i den bebudede proposisjonen. Og så står det i Sem-erklæringen, som jeg også tok opp i mitt innlegg, at vi går inn for en finansiering av den strukturen som Stortinget vedtok i vår. Men vi må vente på proposisjonen og ta den gjennomgangen da. Når det gjelder verneplikt for jenter, kan jeg vil si det sånn at Kristelig Folkepartis Kvinner gjerne vil ha verneplikt for jenter, men i Kristelig Folkeparti har vi ikke diskutert det grundig nok ennå. Det jeg mente i mitt innlegg, var like mye det med totalforsvarskonseptet – det at en del av oss rett og slett går glipp av noe fordi vi ikke er i militæret, og ikke får inn den totalforsvarstenkningen og beredskapstenkningen som vi egentlig trenger i jobben når vi skal ha et ansvar for beredskap i krise og krig. Der har jeg noen erfaringer selv som sjokkerte meg, og det er vel det som også gjør at jeg ser viktigheten av god informasjon til alle for å få det til å gli best mulig når krisen først er der.
Åse Wisløff Nilssen (Kristelig Folkeparti), 2001-12-10:
Det er vel ingen hemmelighet at Kristelig Folkeparti og jeg personlig var imot Regionfelt Østlandet og den utbyggingen av skyte- og øvingsfelt. Men i Stortinget kom vi i mindretall, og det er fortsatt et flertall i Stortinget som vil ha dette skyte- og øvingsfeltet. Da er det veldig viktig at vi jobber konstruktivt for å gjøre skadene minst mulig. Der tror jeg SV og vi har felles interesser. Kristelig Folkeparti har bedt om et nytt kostnadsoverslag, en samlet økonomisk ramme, for hele prosjektet. Og det forventer vi kommer. Støy er et problem som også bekymrer dem som blir berørt, og jeg syns det er litt utfordrende det vi har hørt i det siste, at Osen kanskje må fraflyttes. Det er sånne ting vi må få større klarhet i – ikke minst det med tungmetallforurensningen, som har økt dramatisk ifølge de informasjoner vi har fått. Det er også et stort problem. Det må da også være vanlige miljøopplegg i forhold til dette skyte- og øvingsfeltet. Det regner jeg med blir ivaretatt, og at vi også får en orientering fra Forsvarsdepartementet om hvordan det er, når de har kommet så langt. Det skal jo også søkes om konsesjoner. Jeg hadde nok egentlig sett at en hadde ventet til de hadde foreligget, for ikke å kaste ut en masse penger i fånytte, men det får vi komme tilbake til.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-12-10:
Jeg deler, som jeg også sa i mitt hovedinnlegg, representanten Nybakks syn på behovet for å komme til en bred enighet i så stor grad som det vil være mulig i denne sal, både i forhold til struktur og finansiering. Jeg mener faktisk at det til en viss grad kan være mulig å se disse to forholdene uavhengig av hverandre, slik at man kan samle seg om et bredest mulig forlik om finansiering, selv om vi skulle være uenige om struktur. De relativt omfattende endringer som ble vedtatt av Stortinget i vår, viste seg i løpet av den hektiske perioden St.prp. nr. 45 for 2000-2001 ble behandlet, å være vanskelig for departementet å beregne de nøyaktige konsekvensene av i forhold til økonomi og i forhold til framtidig struktur. Det er derfor ikke helt usannsynlig at det er et misforhold mellom Stortingets strukturvedtak og ambisjonen om å redusere driftskostnadene med 2 milliarder kr og personellantallet med 5 000. Det vil jeg forbeholde meg retten til å komme tilbake til, og ha en nærmere oppfatning om, når vi får se det framlagte forslaget fra Regjeringen til våren. Men for Senterpartiet vil i utgangspunktet de strukturvedtak som Stortinget fattet i vår, og som innebærer et merfinansieringsbehov, først og fremst være retningsgivende for det videre arbeid. Skulle det vise seg at det ikke er mulig å oppnå den struktur med en personellreduksjon på 5 000 og med en driftsreduksjon på 2 milliarder kr, så er vi villig til å se på det omfanget, men, som sagt, se det i en totalsammenheng når denne saken blir framlagt til våren.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-12-10:
Det kan bekreftes. Under behandlingen av St.prp. nr. 45 for 2000-2001 i Stortinget i vår ble det fra de tre sentrumspartiene, som den gangen stod sammen om samtlige merknader og forslag i Innst. S. 342 for 2000-2001, påpekt at vi ønsket å bidra til at det kunne bli inngått et bredest mulig forlik også om finansieringen av den vedtatte struktur. Vi kjenner vel alle bakgrunnen for at det ikke lot seg gjøre i vår. Men jeg håper, når vi kommer til neste korsvei, at det skal være mulig å bli enig om en finansiering som kan gi sikkerhet for at de vedtak som er fattet, skal kunne bli gjennomført. Når jeg brukte begrepet «hvileskjær», så er ikke det uttrykk for at proposisjonen ikke på tilstrekkelig måte ivaretar behovet for at strukturendringene skal videreføres, men jeg brukte begrepet i forhold til at det på lang sikt ikke vil være mulig å gjennomføre Stortingets vedtak uten at finansieringen bringes i takt med de vedtak som er fattet i Stortinget. Det tror jeg faktisk det er ganske bred enighet om her, og i så måte brukte jeg begrepet «hvileskjær». Vi kan ikke fortsette med den doble ubalansen i Forsvaret også inn i neste langtidsplanperiode.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-12-10:
Jeg trodde det var tilstrekkelig presisert – både i mitt hovedinnlegg og i replikkvekslingen så langt – at det var det motsatte som var mitt utgangspunkt, nemlig at de vedtak som er gjort av Stortinget, skal legges til grunn for det videre arbeidet, og at Forsvaret skal finansieres i tråd med de vedtak Stortinget har gjort. Senterpartiet legger ikke opp til reduksjoner utover de vedtak som ble fattet i juni. Men samtidig – når man leser også det som står mellom linjene i St.prp. nr. 1 og i St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 4 – er det helt opplagt at departementet har skaffet seg rom for å vektlegge ulike sider ved Stortingets vedtak i vår. Man kan velge å vektlegge de strukturvedtak som ble fattet, eller man kan velge å vektlegge målsettingen om en driftskostnadsreduksjon på 2 milliarder kr og et nedtrekk på 5 000 årsverk. I den grad det ikke er samsvar mellom de to delene av Stortingets vedtak, er det rom for tolkning fra departementets side. Jeg leser proposisjonen slik at to regjeringer nå har lagt til rette for en viss grad av omkamp i forhold til struktur. Jeg tror ikke det vil være tjenlig for Forsvaret at det skjer, og Senterpartiet vil selvsagt ikke bidra til en slik omkamp.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2001-12-10:
Også Senterpartiet skulle stemme imot. Det er mulig at ikke alle var klar over det.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-12-10:
– Fordi vi vil ha en effektiv bruk av pengene for alle mannskaper og færrest mulig sivile vernepliktige i kø.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-12-10:
Min vurdering av forholdet mellom Høyres og Arbeiderpartiets forsvarspolitikk er at det var en del uenighet, særlig da proposisjonen ble fremlagt. Men gjennom de prosesser man hadde i den forrige forsvarskomiteen, oppstod det stor grad av enighet, ikke minst fordi Arbeiderpartiet, i motsetning til det som var proposisjonens forslag, sammen med Høyre gikk inn for å øke HV-strukturen fra 60 000 til 83 000, at Arbeiderpartiet i Stortinget, i motsetning til i proposisjonen, gikk inn for å bevare MTB-våpenet, og at Arbeiderpartiet i Stortinget, i motsetning til i proposisjonen, gikk inn for å investere i de nye MTB-ene av Skjold-klassen. Dette er en utvikling som Høyre er godt fornøyd med. Jeg vil også trekke fram at den tidligere statsråd Godal i sitt innlegg den 13. juni flere ganger pekte på viktige områder der Høyre og Arbeiderpartiet stod sammen. Og han registrerte med glede at han hadde fått flertall, bl.a. sammen med Høyre, for 90 pst. av den strukturomleggingen som var foreslått. Uavhengig av hva som måtte være fremført på ulike landsmøter, viste i hvert fall resultatet av Stortingets behandling den 13. juni at man maktet å bli enige om svært mye, og de nevnte eksemplene som jeg trakk fram, viser at vi fikk forsvarspolitikken inn på et godt og riktig spor. Jeg er svært fornøyd med at vi her i dag har hatt mange innlegg fra arbeiderpartifolk som inviterer til et bredt forsvarspolitisk forlik. Ikke minst i den situasjonen vi nå er oppe i, en artikkel 5-situasjon der vi har meldt styrkebidrag til Afghanistan, og der det er krise og uro internasjonalt, burde det være ekstra viktig å skape brede forlik. Jeg tar i hvert fall imot Arbeiderpartiets invitasjon, og jeg håper, når vi kommer til vårproposisjonen, at flest mulig av partiene i denne sal vil kunne slutte opp om den.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-12-10:
Jeg vil først bemerke at min invitasjon til Arbeiderpartiet til å inngå i et bredt forsvarspolitisk forlik i høyeste grad også var en invitasjon til Fremskrittspartiet og alle andre partier i denne sal som har interesse av å styrke Forsvaret. Jeg tror at vi i den internasjonale situasjonen vi er oppe i, er tjent med bredest mulig forlik, og også å få til forlik som kan tåle et regjeringsskifte. Videre vil jeg forsøke å svare på spørsmålet om opplegget for vårproposisjonen når det gjelder struktur. Min klare ambisjon er det som står i Sem-erklæringen, nemlig å finansiere den vedtatte struktur. Men det kan på ett og annet punkt være mulig rom for tolkning av hva som egentlig er den vedtatte struktur, fordi Stortinget kom med noen påplussinger, samtidig som man opprettholdt målsettinger både om nedbemanning og om driftsinnsparinger. Det som derfor blir en viktig øvelse i forbindelse med fremleggelsen av vårproposisjonen, blir å vise til noen alternative måter å oppfylle Stortingets vedtak på. Målsettingen er at når de forhandlingene som skal være til våren, er ferdige i Stortinget, så har vi finansiert den strukturen vi har vedtatt, der vi er enige om tolkninger av hvilke strukturer vi faktisk viderefører.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-12-10:
Jeg vil først få bemerke at når det gjelder min omtale av sjekkheftediplomati i fjorårets budsjettdebatt, knyttet den seg til en del bevilgninger som Norge foretok til land og regioner som hadde svært liten forsvarspolitisk interesse. Når det derimot gjelder Norges bidrag til EU-hæren, står denne regjeringen på akkurat den samme plattform som den forrige regjeringen, nemlig den at vi ser at EU-styrken kan utvikle seg til Europa-beinet av NATO. Hvis vi skal håndheve våre interesser i NATO, kan vi være tjent med å få delta i det samarbeidet som skjer i Europa. Jeg la merke til at Kjetil Bjørklund i sitt innlegg tidligere i dag, var veldig opptatt av de nye utfordringene for Forsvaret, av hvordan vi skulle kunne gripe inn i kriser knyttet til menneskerettighetsutfordringer, fattigdomsutfordringer og nye type trusler, enten det gjelder angrep på oljeinstallasjoner eller IT-angrep. Er det noen land Norge har en naturlig forutsetning for å finne løsninger på disse problemene sammen med, så er det våre europeiske naboer. Jeg vil faktisk peke på at Norden her er i ferd med å gå foran med et godt eksempel. Sverige, Finland, Norge og Danmark har operert sammen under engelsk ledelse i Kosovo, og det har gått særdeles bra. Nå utvikler disse fire nordiske landene et NORCAPS-samarbeid som viser vei både i EU og i NATO. Vi går inn for å lage en felles styrkeenhet som kan fungere, til tross for at to av oss har EU-bein, og to av oss har NATO-bein. Dette gjør vi nettopp for å kunne trygge verden, nettopp for å kunne ivareta de nye sårbarhetstruslene, som SV burde være interessert i, og det er en utvikling den nye og den gamle regjering står sammen om og har bred støtte for i Stortinget.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-12-10:
Til det første spørsmålet om omkamp der det allerede er vedtatt nedleggelse, kan jeg bekrefte at representanten Halvorsen og jeg har samme syn på det. Det som er utfordringen for Stortinget og Regjeringen i fellesskap, er å finne rom til ikke bare strukturen som er vedtatt, men også nødvendige tiltak i kampen mot terror. Og det betyr at vi antakeligvis – hvis vi må gå noen vei – må være enda tøffere på struktur, og det vil si at det å prioritere investeringer i den spisse enden fortsatt er den viktigste prioritering, framfor å opprettholde bygninger og anlegg som vi kan klare oss uten. Så det å ta omkamper om ting som er besluttet nedlagt, er ikke riktig bruk av krefter i den nåværende situasjon. Til det andre spørsmålet, det som gikk på bevilgningsfullmakten for byggeprosjekter med en kostnadsramme i underkant av 100 mill. kr: Hele hovedformålet med den bevilgningsfullmakten er at vi skal ha det tilstrekkelige tempoet på den omstillingen som er vedtatt. Omstillingen krever at de leire som fortsatt skal benyttes, må tilrettelegges for virksomhet som overføres fra leire som er besluttet nedlagt, og det betyr at eldre bygningsmasse i enkelte tilfeller må ombygges, og det betyr at det må tilføres nybygg og foretas ombygginger i en størrelsesorden 300 000-400 000 m2. Det er store tall. For å unngå at hvert enkelt prosjekt må innom Stortinget, er det min vurdering at denne bevilgningsfullmakten er nødvendig. For øvrig vil jeg bare si at hvis det skulle dreie seg om andre investeringsprosjekter, som er helt ukjente for Stortinget, er det heldigvis en rekke anledninger i kommunikasjonen mellom regjering og storting der man kan informere om slike ting. Og jeg tror at den tette og gode dialogen som allerede er utviklet mellom Forsvarsdepartementet og komiteen, gir oss en mulighet til å finne tilfredsstillende løsninger på det.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-12-10:
Jeg skal kort få lov til å minne om det som står i svaret fra Forsvarsdepartementet til komiteen. Der står det at merverdiavgiften ved leie av kystvaktfartøy antas å være ca. 35 mill. kr. Beløpet er cirka fordi det for tiden forhandles med rederne om kontraktene. Beløpet var forutsatt dekket ved omdisponering innenfor forsvarsrammen. Bakgrunnen for denne historien er at da Stortinget behandlet kompensasjon for utgifter til merverdiavgift ved departementenes kjøp av tjenester som en del av prosessen med revidert nasjonalbudsjett, ble ikke merverdiavgiftsplikten ved leie av kystvaktfartøy tatt med i grunnlaget. Da spørsmålet dukket opp senere, ble Skattedirektoratet kontaktet for at man skulle få en vurdering av hvorvidt det skulle betales merverdiavgift. Vurderingen resulterte i et klart ja, ifølge Skattedirektoratets gjeldende hjemmelsgrunnlag. Svaret fra Skattedirektoratet kom ikke tidsnok til at den forrige regjering kunne innarbeide saken, omtale den og disponere inn midlene innen St.prp. nr. 1 ble fremlagt. Nå har jeg forstått det slik at det er et ønske fra representanter her i salen om å ta et initiativ overfor Finansdepartementet og be dem vurdere denne saken igjen. Det sorterer under en annen statsråds felt, men det finnes praktiske ordninger for å håndtere dette. En mulighet vil være et skriftlig spørsmål fra en av representantene som raskt kan videreformidles til den ansvarlige statsråd.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-12-10:
Denne regjeringen har lagt til grunn det samme syn som den forrige regjering, nemlig at beløpet forutsettes dekket ved omdisponering innenfor forsvarsrammen. Slik lå det til rette da stortingsproposisjonen ble fremlagt. Når denne regjeringen ikke la frem noe annet syn i tilleggsproposisjonen, er dette fortsatt denne regjeringens syn. Skal man får et annet svar enn det jeg nå gir, må det tas et nytt initiativ. Men denne regjering har altså lagt den samme forutsetning til grunn som den forrige, nemlig omdisponering innenfor forsvarsrammen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-12-10:
Jeg viser til innlegget fra komiteens leder vedrørende merverdiavgiftsbelastning for Kystvakten når den leier inn sivile fartøyer. Så vidt vi forstår, betyr det en negativ virkning for Kystvakten, reelt sett ned 35 mill. kr neste år – altså et dramatisk innhugg i Kystvaktens virksomhet. Jeg synes da det ville være fornuftig om statsråden nå kunne informere Stortinget om hva Regjeringen akter å foreta seg med dette. Det er nå etablert at Fremskrittspartiet vil ha fjernet denne merverdiavgiften. Vi har et forslag om det i foregående sak. Det er også et klart signal, foreløpig på det verbale plan, fra Arbeiderpartiet, og jeg håper at voteringen vil være i samsvar med det de hevder i salen. Men det mest interessante er kanskje: Hva er Regjeringens standpunkt? Er det Regjeringens intensjon at det reelle budsjettet til Kystvakten skal reduseres med 35 mill. kr, eller er dette hva man på beste og snilleste måte kan kalle en inkurie? Har en slik nedjustering av Kystvaktens budsjett ikke vært tilsiktet verken fra den foregående eller den nåværende regjering? Hvis det siste er tilfellet, kan vi da forvente at Regjeringen foretar seg det nødvendige, lovteknisk og på annen måte, som gjør at merverdiavgift for Kystvakten blir fjernet? Det ville ha vært fornuftig, tror jeg, om forsvarsministeren kunne gitt et relativt klart svar for Stortinget.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2001-12-10:
Jeg tror jeg vil stille spørsmålet til forsvarsministeren en gang til. Jeg fikk ikke svar. Det er klart at det er intern kommunikasjon i Regjeringen mellom statsråder. Det er sikkert interessant. Det som er interessant for Stortinget, er hva som er Regjeringens syn. Teknikken er heller ikke det mest interessante. Statsråden nevnte nå at det visstnok skulle finansieres ved «omdisponeringer innenfor rammen». Det betyr altså i realiteten en ytterligere reduksjon av forsvarsbudsjettet på 35 mill. kr. Så jeg kunne tenke meg å spørre forsvarsministeren om hun kan klargjøre Regjeringens holdning. Den ene måten å gjøre det på er at det tilleggsbevilges 35 mill. kr til Kystvakten, og merverdiavgiftsplikten opprettholdes. Da vil man bli holdt skadesløs ved at man får de pengene som man må betale videre til statskassen i form av merverdiavgift. Den andre måten er at man får et permanent unntak for Kystvakten. Og den tredje måten, som for øyeblikket er Regjeringens og også Arbeiderpartiets metode, fordi ingen av dem har foretatt seg noe som helst, er at man aksepterer at man skal betale merverdiavgift uten at det gis noen kompensasjon til Kystvakten. Det er det som blir sluttresultatet i dag, med mindre man stemmer for vårt forslag. Det må altså følgelig være både regjeringspartienes og Arbeiderpartiets egentlig ønske, ut fra hvordan de håndterer saken her. Jeg kunne tenke meg å spørre om statsråden kan opplyse om hva som er Regjeringens holdning på dette området. Det er vel ikke de som steller med teknikken i Finansdepartementet, som skal styre denne type spørsmål. Det er det faktisk nasjonalforsamlingen som bør gjøre. Og det er ikke slik at nasjonalforsamlingen er underordnet noen tekniske personer i Finansdepartementet når det gjelder om Kystvakten skal kompenseres for dette eller om den ikke skal det. Det er det denne forsamling som skal avgjøre.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-12-18:
Jeg foreslår Kjell Engebretsen.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2001-12-18:
Jeg skal få fremsette to forslag. Det ene er på vegne av Per Sandberg og meg selv om at bestemmelsene om nattarbeid i lov om arbeidervern og arbeidsmiljø endres for å oppnå økt fleksibilitet. Jeg vil også få fremme forslag på vegne av Øyvind Korsberg, Per Sandberg, Per Roar Bredvold og meg selv om at skogeiendommer der det har oppstått høy konfliktgrad mellom grunneiere og vernemyndigheter, tas ut av planen for opptrapping av barskogvernet.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2001-12-18:
Datatilsynet gjør en god jobb. Det er det ingen grunn til å stikke under stol. Det er viktig at vi har et slikt organ, og at vi på den måten får kontroll med mye av det som gjelder nettopp personvernet. Jeg har lyst til innledningsvis å berømme Datatilsynet for det arbeidet som er gjort – og for det vi forventer også gjøres i framtiden. Nå skal Datatilsynet i framtiden legge enda større vekt på tilsyns- og kontrollvirksomheten. Det året årsmeldingen er for, år 2000, var det siste året da det var et styre for Datatilsynet. Styret har i det siste året i hovedsak behandlet klagesaker. I den overgangsfasen som vi nå er inne i, må Datatilsynet forholde seg til to lover, både personregisterloven og personopplysningsloven. Den siste er den som skal være gjeldende i framtiden. Klager på Datatilsynets avgjørelser skal i framtiden avgjøres av den nyopprettede Personvernnemnda. Jeg ser ikke grunn til å gå inn på så mange av de sakene som er behandlet i Datatilsynets årsmelding. Det står skrevet på en grei måte, og det framgår klart og tydelig at man har gjort jobben – som jeg sa innledningsvis – på en god måte. Men det er noen områder hvor man understreker at det har vært en del uenighet. Det gjelder i forhold til avgjørelser som man – selvfølgelig – har fått protester på, og som man har gått inn i diskusjoner om. Man har klaget videre til Justisdepartementet, og Justisdepartementet har tatt en avgjørelse som har gått i favør av det Datatilsynet i utgangspunktet bestemte. I den forbindelse foreligger det i innstillingen en særmerknad fra SV, som går på at man fra sosialkomiteens side, i Innst. O. nr. 14 for 2001-2002, på en måte omgår problemstillingen, slik at man fra et annet departement så å si overprøver Justisdepartementet. Det er ikke riktig å si det slik, for det er ikke det som skjer. Stortinget og Odelstinget har imidlertid lov til å gi egne hjemler, og det er det som framgår av Innst. O. nr. 14, som da for øvrig alle partiene henviser til. Da tror jeg ikke jeg skal bruke mer tid på å omtale Datatilsynets årsmelding for 2000. Det er en grei årsmelding, som viser at Datatilsynet arbeider etter de retningslinjer det skal, og at det gjør en jobb som er viktig for personvernet i vårt samfunn.
Finn Kristian Marthinsen (Kristelig Folkeparti), 2001-12-18:
Representanten Rudihagen uttaler at jeg er «indignert» over at Arbeiderpartiet tar omkamp. Nei, langt ifra. Jeg gav bare uttrykk for at jeg syntes det var rart at ikke Arbeiderpartiet fulgte det samme prinsippet med 15 minutters mellomrom – fra forrige sak og til denne – nemlig at man bøyer seg for et flertallsvedtak. Det ville man gjøre i forrige sak, og det vil man ikke gjøre i denne. Så sier representanten Storberget at dette er et ledd i Sem-erklæringen om avgiftspolitikken. Men dette handler om betaling for lån av eiendom. Det er det det handler om. Dette er ikke en sånn avgift som går inn i statskassa – men det handler om at jeg, med min eiendom, har leid den eiendommen av en grunneier, og kanskje vil jeg også kjøpe den tomta ved en senere anledning. Og da handler det om en avtale som er inngått oss imellom. Avtalen beskrives i festekontrakten. Vi sier noe om at det har skjedd så mye i utviklingen i samfunnet, at verdistigninger i stor grad har kommet tomtefesteren til gode, ikke minst når vedkommende selger sine eiendommer – det huset eller den hytta som er plassert på akkurat det stedet – mens grunneieren får sine 200 kr eller 1 500 kr i året i festeavgift, og på den måten er den som sørger for at den som fikk bygd hytta til en billig penge på et tidlig tidspunkt, tjener enorme summer på den ved det gitte tidspunktet han selger den. Det er viktig, synes jeg, at man kan se begge sider i denne saken. Det er det vi i Kristelig Folkeparti gjorde da vi snudde – vi skjønte hva som ble resultatet av det vedtaket vi var med på første gang. Det er da en ærlig sak å se at ting ikke blir slik som man trodde de skulle bli. Jeg synes at også Arbeiderpartiet i denne sammenhengen kunne være med og se saken fra begge sider. Hvis det som nå ligger i dette dokumentforslaget fra bl.a. Storberget, var viktig for Arbeiderpartiet, hvorfor i all verden valgte ikke da Stoltenberg-regjeringen å utsette iverksettelsen? Var det ikke så viktig da? Er det nå det er blitt viktig, etter at de er kommet i opposisjon? Jeg bare spør.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-18:
Jeg vil med dette bare anbefale komiteens flertallsinnstilling i begge sakene, og har utover det ikke tenkt å legge til noe fra denne talerstolen.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-18:
Siden det ble gjort et poeng av noe som ikke var drøftet særlig i innstillingen, nemlig dette med sykehusenes opparbeidede underskudd, finner jeg grunn til en kort kommentar til to–tre av innleggene som har vært holdt her. Når det gjelder Fremskrittspartiets forslag til dekning av underskudd som skyldes merbehandling, har jeg stor sans for det forslaget i seg selv. Men jeg tror det skal bli en meget vanskelig øvelse å finne ut av hva som eksakt skyldes merbehandling. Derfor har jo, som nevnt tidligere, jeg og flere andre fremmet et Dokument nr. 8-forslag som tar utgangspunkt i det regnskapsmessige underskudd ved sykehusdriften og driften av de øvrige spesialisthelsetjenestene, og legger det til grunn for Regjeringens og Stortingets behandling av dette underskuddet. Det er altså ikke av hensyn til fylkeskommunen som institusjon at vi gjør dette, men det er av hensyn til innbyggerne i de fylkene som har underskudd, og det gjelder sannsynligvis mange. Men det vil bare regnskapet vise. Derfor har vi holdt oss strikt til det. Hvis det skal være slik at fylkeskommunene skal dra med seg et underskudd inn i framtiden som skyldes driften av spesialisthelsetjenesten, vil jo det måtte bety kutt i de oppgavene som nå ligger igjen i fylkeskommunene, f.eks. videregående skole, kultur og deler av samferdsel. Det synes vi i Arbeiderpartiet og vi som er forslagsstillere, er veldig uheldig. Når det gjelder behandlingstidspunktet for en slik etterbetaling, er jo ikke det viktig. Revidert kan være et naturlig tidspunkt. Vi har hatt andre saker i Stortinget hvor en har lagt føringer fram mot revidert. Så det får jo vise seg når vedkommende komite skal ta fatt på arbeidet, på hvilket tidspunkt den ønsker å behandle dette. Det som er viktig å understreke, er at det av hensyn til helsetilbudet til innbyggerne er nødvendig at fylkeskommunene ikke drar med seg underskudd som skyldes sykehusdriften.
Asmund Kristoffersen (Arbeiderpartiet), 2001-12-18:
Nei, det går ikke an å trekke en slik konklusjon at om vi stemmer ned forslaget, så har vi pådratt oss et problem. Vi synes, som jeg gjorde rede for i mitt innlegg, at innretningen på Fremskrittspartiets forslag er for smal. Jeg antar at Regjeringen, slik det gikk fram av Bent Høies innlegg her, vil komme tilbake til hvordan statens medvirkning skal være når det gjelder inndekning av opparbeidet sykehusunderskudd. Og da antar jeg at vi, enten i en slik sammenheng eller kombinert med behandlingen av det Dokument nr. 8-forslaget som er referert til tidligere, som omfatter en bredere innretning, får rik anledning til å stemme for de gode forslag som da måtte fremkomme.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2001-12-18:
Det er en samlet komite som står bak innstillingen om endringer i bevilgninger under folketrygden i statsbudsjettet for 2001. De reviderte anslagene for merutgifter eller innsparinger bygger i hovedsak på regnskapstall pr. 30. september 2001. Programområde 29 Sosiale formål reduseres med 1 631 mill. kr. Den aller største reduksjonen gjelder sykepenger. Veksten i sykefraværstilbøyeligheten, som var anslått til 6 pst. i revidert nasjonalbudsjett, er nå anslått til 2 pst. Dette gir dermed en reduksjon i sykepengeutbetalingene på 1 028 mill. kr. Medlemmene fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet ønsker en kartlegging av sammenhengen mellom sykepengeutbetalinger, dagpenger og sosialhjelp. Jeg vil i den sammenheng peke på at under budsjettbehandlingen ønsket en samlet komite å få utredet en felles etat bestående av Aetat, sosialkontor og trygdekontor. Kristelig Folkeparti synes det ville være naturlig at en så på disse forhold i den forbindelse. Antall uførepensjonister har økt mindre enn forventet i 2001. Årsaken er høyere avslagsrate. Flere forsøker attføring enn tidligere, og stadig flere går lenger på rehabiliteringspenger. Komiteen har merket seg at flere langtidssykmeldte forventes å gå utover sykepengeperioden og fylle vilkårene for rehabiliteringspenger. Anslaget for rehabiliteringspenger er økt med 45 mill. kr. Det er viktig at funksjonshemmede får tekniske hjelpemidler, slik at de kan bli mer selvstendige og få bedre livskvalitet. Samtidig er det viktig at hjelpemidlene blir brukt, og at brukerne får god opplæring. Prosjektet «Mer effektiv hjelpemiddelformidling» har bidratt til dette, samtidig som det også har bidratt til lavere utgiftsvekst. I budsjettet for i år ble det innført en engangsavgift på 2 000 kr pr. bruker ved utlån av standard datautstyr. Dette har stor betydning for bl.a. elever med dysleksi. Avgiften har vist seg å være i strid med opplæringsloven. Denne loven gir rett til gratis hjelpemidler for elever som et ledd i å oppfylle rett til grunnskoleutdanning. Innkrevingen av denne avgiften ble stoppet fra mai i år, og de som har innbetalt avgift, får denne refundert. Bevilgningen til syketransport økes. Utgiftsveksten kan ha sammenheng med opphevelser av maksimalprisregulering for drosjetransport i en del områder i mai 2000. Mye av årsaken kan ha sammenheng med pasienters rett til selv å velge behandlingssted. Jeg tror nok at kortere liggetid og økt bruk av poliklinisk behandling og dagkirurgi er blant de viktigste forklaringene på økningen. Det har vært et mindre forbruk av overgangsstønad og utdanningsstønad for enslige forsørgere. Endringene i reglene for overgangsstønad innebærer strengere krav til yrkesrettet aktivitet når barnet er fylt tre år. Regelendringen fikk full effekt fra 1. januar 2001. Et mindretall, SV og Senterpartiet, fremmer i den forbindelse et forslag om en redegjørelse om årsakene til nedgangen i antallet mottakere av overgangsstønad. Som nevnt står en samlet komite bak innstillingen om endringer i bevilgninger under folketrygden for årets budsjett.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-12-18:
Jeg har ofte undret meg over hvor relativt enkelt og lettvint det er for Regjeringen å komme til Stortinget med forslag om betydelige endringer i statsbudsjettet, og i dette tilfellet i sosial- og trygdebudsjettet. Nå har sosialkomiteen i ukevis sittet sammen og behandlet rammebudsjettene for henholdsvis ramme 15 og 16, og det lyktes et flertall kun å flytte på ca. 34 mill. kr. Så opplever man i dag, i den foreliggende innstilling til St.prp. nr. 22, at Regjeringen i tolvte time får flertall for å øke utgiftene for ramme 15 med bortimot 1 milliard kr. Disse relativt store endringene i kapitlene skjer selv om Stortinget offisielt reviderte budsjettet så sent som i mai dette år. Jeg finner grunn til å stille spørsmålstegn ved om en ikke burde forvente en bedre budsjettkontroll også fra Regjeringens side – en kontroll staten er særdeles opptatt av når det gjelder ytre og eksterne offentlige etater. Jeg viser ellers til proposisjonen, der det fremgår at de offentlige sykehusene har behandlet langt flere pasienter enn forutsatt i budsjettet for 2001 – ja, faktisk er behandlingen mer enn doblet i forhold til forutsetningene. Dette vil selvfølgelig i dag gi en underdekning i sykehusenes regnskap i forhold til både rammer og innsatsbasert finansiering. Vi er alle glade for at pasientbehandlingen har økt, og det har også vist seg at ventelistene er blitt redusert noe det siste halvåret. Det er Fremskrittspartiets mening at staten må gå inn og dekke underskuddet ved de offentlige sykehusene hvis underskuddet kan dokumenteres å være et resultat av økt pasientbehandling. Fremskrittspartiet har også i innstillingen fremmet et forslag om dette. Akkumulerte driftsunderskudd for 2001 som Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet ønsker at staten skal dekke, vil ikke få støtte fra Fremskrittspartiet. Tidligere pådratte underskudd ved fylkeskommunal sykehusdrift må fylkeskommunen selv som eier rydde opp i. Til slutt viser jeg til en merknad fra Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet til kapittel 730, post 67, vedrørende palliativ behandling og generell smertebehandling i de offentlige sykehusene. Det er veldig positivt at den palliative behandlingen for mennesker i terminalfasen blir bedre utbygd, men det er også nødvendig å ha et tilbud om adekvat smertebehandling til andre pasientkategorier som har store problemer med vedvarende smerter dag og natt. Vi har dessverre kommet altfor kort i Norge med å få etablert smertebehandlingstilbud ved våre offentlige sykehus. Det må være et minimumskrav at både regionsykehus og sentralsykehus i løpet av relativt kort tid må få etablert smertebehandlingsavsnitt. Jeg vil også henstille til helseministeren at han tar opp dette problemet med Den norske lægeforening, slik at man kan få i gang en bedre opplæring av fastlegene i forhold til adekvat moderne smertebehandling. Det er tross alt i kommunene og i primærhelsetjenesten et flertall av disse pasientene er, som lider unødig i stillhet. Til slutt tar jeg opp det forslaget fra Fremskrittspartiet som er inntatt i innstillingen.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2001-12-18:
Selv om representanten Asmund Kristoffersen innledningsvis prøvde å fortelle oss at det ikke var fylkeskommunens fremtid han tenkte på med dette Dokument nr. 8-forslaget som Arbeiderpartiet er med på, gikk jo hele hans innlegg ut på det stikk motsatte, at det var fylkeskommunens økonomi som var bekymringen fra Arbeiderpartiets side. Og det må Arbeiderpartiet ha lov til å ha bekymring for, i motsetning til oss i Fremskrittspartiet, som ikke er særlig opptatt av hvordan fylkeskommunens fremtid blir. Vi ville jo gjerne ha lagt ned fylkeskommunen her og nå, men det fikk vi da ikke til. Det som er poenget vårt, er nemlig at staten selvfølgelig skal gå inn og dekke det underskuddet som fremkommer på grunn av økt pasientbehandling. Vi vet at man har behandlet ca. 2,5 pst. flere pasienter i år enn det som var forutsetningen i budsjettet, så det er åpenbart at noe må gjøres fra statens side, slik at ikke foretakene drar med seg dette underskuddet inn i den nye reformen. Så kunne jeg tenke meg å stille et spørsmål til Arbeiderpartiet og SV, og for så vidt også Senterpartiet. Ved å stemme ned dette forslaget fra Fremskrittspartiet vil jeg tro at disse partiene for ettertiden, når vi skal behandle Dokument 8-forslaget deres, kommer i en noe problematisk situasjon. Hvis man nå stemmer ned dette forslaget, betyr det at staten ikke skal dekke det driftsunderskuddet for 2001 som kan knyttes opp mot økt pasientbehandling. Da har i tilfelle flertallet her i Stortinget et problem som man må løse på en eller annen måte, så det beste hadde vært om dette forslaget hadde blitt vedtatt. Da hadde vi i hvert fall sikret at sykehusene fikk dekket sine underskudd.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-12-18:
Bare noen korte merknader til disse to sakene. Først til sak nr. 2, Innst. S. nr. 57. Driftsunderskuddet ved de offentlige sykehusene for 2001 kjenner vi ennå ikke helt tallene til, men det er helt klart at det blir et relativt stort underskudd. Jeg viser til det Dokument nr. 8-forslaget som jeg er med på å fremme sammen med representantene Asmund Kristoffersen, Bjarne Håkon Hanssen og Olav Gunnar Ballo. Jeg håper at vi skal kunne finne en løsning på dette. Jeg finner Fremskrittspartiets forklaring noe sær, at man kanskje skal være med på å dekke noe av utgiftene, men den utgiftsdekningen skal i hvert fall ikke gå til fylkeskommunen. Da mener jeg man får et frenetisk syn på hva fylkeskommunen er og skal være for framtiden. Det må være slik at utgiftsdekningen går til dem som har hatt utgiftene, og så får vi se hvordan det i tilfelle både skal regnes ut og utbetales. Så til dette med innsatsstyrt finansiering. Vi er egentlig tilbake til budsjettbehandlingen som komiteen hadde i forrige uke, så jeg skal ikke ta så mye av det. Men sammen med Sosialistisk Venstreparti fremmet Senterpartiet i budsjettinnstillingen et forslag om å gå gjennom den innsatsstyrte finansieringen, se på utslagene av den, på hvordan innsatsstyrt finansiering kanskje fører til en behandlingseffekt som går på bekostning av de som er kronikere, og de som er svingdørspasienter, og at man får en form for «lønnsomme» pasienter som har førsterang, bevisst eller ubevisst. Så noen korte merknader til sak nr. 3 på dagens kart om endringer i folketrygden. Det er flere som har kommentert at det er en sterk nedgang i sykepengeutbetalingen for 2001, og det er isolert sett svært gledelig. Vi får håpe at det har med gledelige realiteter å gjøre. Men det som vi ser, er at når f.eks. sykepengeutbetalingen går ned, øker andre ting, da gjerne dagpengeutbetaling og sosialhjelp. Som også representanten fra SV var innom, ønsker vi å se nærmere på disse sammenhengene og få en kartlegging av hvordan dette henger sammen, og hva man skal gjøre for å ha en bedre oversikt og også få mye bedre tilbud til de som rammes av denne rundgangen mellom sykepenger, dagpenger og sosialhjelp. Så til slutt en merknad til endringer når det gjelder stønad til enslige forsørgere. Det er regnet med et mindreforbruk på 109 mill. kr når det gjelder overgangsstønad og utdanningsstønad for denne gruppen. Senterpartiet var svært skeptisk til de innstrammingene som kom i reglene for overgangsstønad til forsørgere med barn. Vi ser nå at antall stønadsmottakere har gått ned med 35 pst. fra 2000 til 2001. Vi håper at Regjeringen vil komme tilbake med en redegjørelse om årsaken til den store nedgangen, og at vi får behandlet det på en skikkelig måte. Dessverre ser det ikke ut til at det blir noe flertall for et slikt forslag, men jeg vil allikevel, når Regjeringen er representert her, be om at man ser nærmere på dette forholdet.
Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2001-12-18:
Jeg har en liten kommentar til det som representanten Alvheim tok opp her. Jeg synes at det siste innlegget til representanten Alvheim var en sterk understreking av at Fremskrittspartiet vil fylkeskommunen til livs, kanskje mer enn å gjøre opp regningen for driftsunderskudd ved sykehusene. Da blir dette noe frenetisk for meg, som jeg sa i det første innlegget. Jeg kan ikke se at det som Alvheim fremfører her, er så klinkende klart som han selv vil ha det til. Så til dette at bl.a. driftsunderskudd som kan dokumenteres å ha sin grunn i økt pasientbehandling i 2001, skal dekkes fullt ut. Er det ikke også slik at det er administrative kostnader bundet opp til sykehusbehandling, som kan regnes inn som driftsutgifter ved våre offentlige sykehus? Hvor skal disse bokføres f.eks.? I likhet med representanten Kristoffersen kan jeg ikke se at vi ved å stemme nei til forslaget fra Fremskrittspartiet i dag, som er så klart begrunnet i en spesiell retning, skulle være forhindret fra å dekke driftsunderskuddet for framtida. Det er ikke riktig, og jeg mener at vi har full anledning til å stå på kravene i forhold til det Dokument nr. 8-forslaget som er fremmet fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, og at det må gjøres opp på en slik måte at det er de som har hatt utgiftene, som får oppgjøret.
Bent Høie (Høyre), 2001-12-18:
Jeg vil først henvise til innlegget fra representanten Åse Gunhild Woie Duesund, som også dekker Høyres standpunkter i disse to sakene. Det er et forhold som jeg ønsker å kommentere ytterligere, og det er forslaget fra Fremskrittspartiet og merknadene fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet knyttet til sykehusøkonomi og fylkeskommunens økonomi. Vårt standpunkt er at Regjeringen må komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett med en gjennomgang av helheten i sykehusbevilgningene sett i lys av de erfaringene man har med statlig overtakelse. Sykehusene skal ikke dra med seg underskudd inn i 2002, og det er bakgrunnen for at vi stemmer imot Fremskrittspartiets forslag, selv om vi har en viss sans for intensjonene i forslaget. Når det gjelder merknadene fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, er det merknader som i hovedsak dreier seg om fylkeskommunenes økonomi. Det er derfor dette Dokument nr. 8-forslaget som disse merknadene dreier seg om, er sendt til kommunalkomiteen istedenfor til sosialkomiteen.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2001-12-18:
La meg bare kort bemerke til representanten Alvheim at når han uttaler at det er viktig med budsjettdisiplin, er det ikke vanskelig å slutte seg til det. Når det gjelder de postene som faktisk er budsjettstyrt, er det et klart overordnet ansvar for departementet å bidra til en god budsjettdisiplin. Det ansvaret vil jeg være meg bevisst. Men jeg må minne om at de største postene som Stortinget i dag inviteres til å treffe vedtak om endringer i, dreier seg om overslagsbevilgninger hvor nettopp grunnlaget er et regelverk, og hvor det ikke er budsjettrammen som er styrende. Her ligger utfordringen til en god budsjettering først og fremst i å gi stadig bedre anslag i den ordinære budsjettbehandlingen. Men i forhold til det jeg har merket meg at representanten Alvheim i andre sammenhenger har sagt om behovet for å gi sykehusene bevilgninger i forhold til den aktivitet de har, burde han med lett hjerte kunne slutte seg til de forslag som Regjeringen har fremmet på de punktene. Jeg har for øvrig merket meg det som er sagt om behovet for satsing på palliativ behandling. Jeg vil vise til at Regjeringen i sitt budsjettforslag for 2002, som nå er vedtatt, nettopp har gått inn for en slik satsing. Det vil vi følge opp også i tiden som kommer.
Ingjerd Schou (Høyre), 2001-12-18:
Jeg vil bare kommentere to forhold som var nevnt av representanten fra SV i forhold til stønadsutbetalinger. Jeg tror det er grunn til å si at jeg har merket meg de synspunkter som mindretallet har gitt uttrykk for. Jeg ser også at det er behov for å se de ulike velferdsordningene i sammenheng. Det ligger også faktisk til grunn for det arbeid som Regjeringen gjør på dette området. Så til det som er tatt opp både av representanten fra SV og representanten fra Senterpartiet når det gjelder enslige forsørgere. Det er slik at stønadsordningen for enslige forsørgere ble lagt om nettopp for å stimulere enslige forsørgere til å ta utdanning eller lønnet arbeid. Stønadsbeløpet ble økt, mens den maksimale tiden man kan motta stønad ble redusert fra ti til tre år. Omleggingen av de stønadsordningene evalueres av SEFOS i Bergen. Et sentralt punkt her er nettopp i hvilken grad omleggingen har bidratt til å sikre enslige forsørgere bedre inntekter ved at flere tar utdanning og arbeid. Så langt tyder tallene på at omleggingen har stimulert til arbeid eller utdanning, og andelen enslige forsørgere i arbeid eller i utdanning var i 2000 76 pst. Regjeringen vil komme tilbake til denne saken med en gjennomgang og vurdering av behovet for eventuelle endringer i regelverket når denne evalueringen foreligger første halvår 2002. Jeg har også merket meg at sosialkomiteen i innstillingen til budsjettet for neste år også vil avvente denne evalueringen og gjennomgangen.
Magne Aarøen (Kristelig Folkeparti), 2001-12-18:
Liksom representanten Høie vil også eg kort kommentere dette med sjukehusøkonomi. Komiteen er veldig klar over at sjukehusa vil få eit underskot ved utgangen av året. Komiteen har i sine merknader delt seg i tre. Det største mindretalet, Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet, ynskjer på ein måte å dekkje inn underskotet i fylkeskommunen. Hjartet kunne godt følgt det ynsket, for etter alle dei åra eg har vore fylkeskommunepolitikar, veit eg at dei slit med økonomien. Men eg trur det er feil stad og feil budsjettpost til å ta opp den problemstillinga. Framstegspartiet ynskjer å gå rett på og seie frå om at ein skal dekkje inn meirkostnadene som dei offentlege sjukehusa har som følgje av aktivitet. Eg trur det er nyansar mellom desse synspunkta. Eg vil berre streke under at frå regjeringspartias side er det ikkje nokon tanke om at staten ikkje skal betale for det dei skal dekkje eller skulle ha dekt, og det er heller ingen tanke om at helseforetaka skal starte med eit udekt underskot frå før 1. januar 2002. Eg trur den rette vegen no er at Regjeringa i samband med revidert nasjonalbudsjett på ein grundig og skikkeleg måte går gjennom dette og tek ei heilskapsvurdering av sjukehusløyvingane, der ein også ser på – så langt som tida tillèt det – erfaringa etter statleg overtaking. Så får dei kome tilbake til Stortinget med sine forslag og sine oppsummeringar i lys av dette.