Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2015-06-12:
Først en takk til komiteen for godt samarbeid og for en effektiv prosess under komitébehandlingen av denne saken. Jeg viser til innstillingen. Det er framsatt ett forslag, fra Senterpartiet og SV. Sammen med 50 andre medlemmer i Verdens Handelsorganisasjon, WTO, deltar Norge i forhandlingene om en flerstatlig avtale om handel med tjenester, TISA – Trade in Services Agreement. TISA-forhandlingene er en konsekvens av manglende framdrift i WTO-forhandlingene, som har vært fastlåst siden 2008. Under WTOs ministerkonferanse i 2011 åpnet medlemslandene for å forsøke nye metoder for å bringe forhandlingene framover, og i desember 2012 ble landene enige om en ramme for forhandlingene. Målet er et bedre internasjonalt rammeverk for handel med tjenester, i en avtale som kan få så bred tilslutning at den kan bli en del av WTO-rammeverket når enda flere medlemmer slutter seg til. TISA er derfor basert på gjeldende WTO-avtale om handel med tjenester, GATS – General Agreement on Trade in Services. Avtalen skal også vurdere særskilt hvordan hensynet til MUL-land, altså de minst utviklede landene, skal ivaretas. Beslutningen om å delta i TISA-forhandlingene ble tatt av Stoltenberg II-regjeringen våren 2013. Komiteens flertall viser til at rammene for TISA er uendret siden. Regjeringen bekreftet i november 2013 Norges fortsatte deltagelse, og forhandlingsmandatet som ligger i åpningstilbudet, er uendret siden forhandlingsoppstart. Grunnlaget for avgjørelsen, med overordnede posisjoner, ble offentliggjort den 17. mars i år. Komitéflertallet mener det er viktig at regjeringen legger stor vekt på åpenhet i disse forhandlingene, som i andre internasjonale prosesser den deltar i på vegne av Norge. Norge er altså ett av få land som har offentliggjort et eget åpningstilbud for markedsadgang. Ønsket om størst mulig åpenhet rundt internasjonale forhandlinger må balanseres mot andre sentrale hensyn for at Norge skal oppnå best mulig resultater i forhandlingene, og mot forholdet til de andre statene. Komitéflertallet viser til at på lik linje med tilsvarende internasjonale forhandlinger foregår selve TISA-forhandlingene i fortrolighet. Under innledningen av TISA-forhandlingene ble nettopp dette, at forhandlingene skulle skje i fortrolighet, tydeliggjort som en forutsetning mellom partene. Det vil derfor etter komitéflertallets syn være i strid med denne forutsetningen om regjeringen skulle bli tvunget til å offentliggjøre dokumenter som viser andre parters posisjoner og forslag. Noe slikt ville være uheldig for Norges omdømme som forhandlingsnasjon. Likevel mener flertallet at regjeringen utviser så stor grad av åpenhet om prosessen, og om norske forhandlingsposisjoner, som det er mulig å gjøre uten samtidig å bryte prinsippet om fortrolighet. Som utenriksministeren påpeker i sitt svarbrev til komiteen, og som komitéflertallet også viser til, finnes det allerede etablerte kanaler for å orientere Stortinget om pågående forhandlingsprosesser. Disse kan benyttes om det skulle være ønske om ytterligere redegjørelser, om nødvendig i fortrolighet. Det endelige forhandlingsresultatet, altså selve avtalen, vil bli framlagt for Stortinget for samtykke til ratifikasjon. Komitéflertallet imøteser da en analyse av avtalens konsekvenser. For øvrig antar jeg at mindretallet vil redegjøre for sitt syn. Norge har allerede et åpent marked for tjenester der utenlandske tjenester langt på vei er sikret ikke-diskriminerende adgang. En viktig side ved TISA-avtalen er å få andre land til å legge seg på en tilsvarende åpenhet som det Norge allerede har gjennom dagens regelverk. TISA innebærer, i motsetning til EØS, ikke harmonisering av regelverk. Nasjonale reguleringer innen f.eks. HMS, miljøkrav, kvalifikasjonskrav og arbeidstakerrettigheter vil ikke bli utfordret av en TISA-avtale. Dagens 51 TISA-deltagere representerer ca. 70 pst. av verdens tjenestemarked, som er beregnet til ca. 4 000 mrd. dollar. Derfor er det åpenbart at TISA-forhandlingene er viktige for Norge. Norge har en klar interesse av en best mulig avtale som sikrer forutsigbarhet, like spilleregler og åpnere markeder for vår eksport av tjenester. Da må vi fortsatt opptre som en seriøs og forutsigbar forhandlingspartner som ivaretar norske interesser best mulig, og som sikrer ivaretagelse av de gjensidige forpliktelsene om tillit og fortrolighet som ligger i denne typen forhandlinger.