Anders Tyvand (Kristelig Folkeparti), 2015-06-11:
Nå behandler vi en proposisjon som inneholder flere ulike forslag, og jeg vil først si litt om de foreslåtte endringene i RLE-faget. Endringene går ut på at det innføres en nasjonal bestemmelse om at kristendommen skal utgjøre om lag halvparten av faget. Det har tidligere vært en bestemmelse om at kristendommen skulle utgjøre 55 pst., men den rød-grønne regjeringen fjernet denne bestemmelsen. Den gang ble ikke kompetansemålene i faget endret, og daværende kunnskapsminister, Bård Vegar Solhjell fra SV, var tydelig på at det fremdeles ville være behov for å bruke like mye tid på kristendommen som før. Heller ikke nå endrer vi kompetansemålene i faget, men vi legger altså inn igjen en bestemmelse som er rundere enn den gamle, om at kristendommen skal utgjøre om lag halvparten. Det har helt siden KRL-faget ble innført, vært bred politisk enighet om at kristendommen bør ha en større andel av faget enn andre religioner, og det handler rett og slett om den betydningen kristendommen har hatt for utviklingen av det samfunnet vi lever i. Kunnskap om kristendom er en viktig nøkkel til å forstå det norske samfunnet. De foreslåtte endringene i faget innebærer ikke at fagets karakter blir endret. Det er ikke snakk om at faget på noen måte skal bli forkynnende, eller at trosopplæringen skal tilbake til skolen. RLE, eller KRLE, som det nå skal hete, skal fremdeles være et kunnskapsbasert orienteringsfag, og det skal være et fellesfag der elever med ulik religiøs tilhørighet skal kunne møtes og lære om egen og andres tro, ulike livssyn og etisk refleksjon. Kunnskap om tro er viktig for å bygge forståelse og respekt mellom mennesker. Derfor er det viktig at også lærerne har kunnskap om tro og livssyn. Jeg vil derfor benytte anledningen til også å nevne enigheten mellom flertallspartiene om at KRLE-emner skal legges inn som en obligatorisk del av lærerutdanningen, som en del av fellesfaget pedagogikk og elevkunnskap. Dette vil bidra til at alle lærere i framtiden har en grunnleggende kjennskap til feltet, og forhåpentligvis en økt forståelse for de elevene de skal jobbe blant. Dette blir stadig mer viktig i en skole der elevmassen blir stadig mer flerkulturell og flerreligiøs. Når det gjelder navneendringen, mener jeg det er naturlig at faget får et navn som i større grad gjenspeiler innholdet i faget. Så over til kompetansekrav til lærerne: Kristelig Folkeparti er opptatt av at vi skal ha kompetente og faglig sterke lærere i den norske skolen. Derfor er vi fornøyd med at Stortinget har skjerpet kravene om faglig fordypning for nyutdannede lærere, og vi mener også at satsingen på etter- og videreutdanning er positiv, og at denne vil bidra til et kompetanseløft også blant de lærerne som har vært ansatt lenge i skolen. Men det er problematisk å kreve at en lærer som har fullført en offentlig godkjent utdannelse, som har fått et offentlig godkjent-stempel til å kunne undervise i skolen, og som har fungert i jobben i mange år, skal kunne pålegges videre utdanning for å kunne fortsette i jobben sin. Jeg mener det er prinsipielt problematisk, jeg mener det er en økonomisk ufornuftig prioritering, og jeg frykter at det vil bidra til at en del gode lærere mister motivasjonen og velger å forlate læreryrket. Og det – mener jeg – har vi ikke råd til. Selv om det skal kunne gis en disposisjonsadgang til den enkelte skole, er det ikke sikkert det vil bety så mye for den enkelte lærer. Og hvis en mattelærer ved en ungdomsskole som har fått innvilget dispensasjon, har et ønske om å bytte arbeidsgiver og jobbe ved en annen skole isteden, vil det kanskje være naturlig at den nye arbeidsgiveren først og fremst vil se seg om etter kandidater som oppfyller de formelle kravene, slik at man slipper å drive på dispensasjon. Dette vil derfor kunne svekke lærernes mobilitet, og det er ikke bra. Forslaget tar heller ikke inn over seg at en lærer som har jobbet i mange år i skolen med å undervise i et fag, har opparbeidet seg mye realkompetanse. Representanten Tynning Bjørnø sa at man lærer så lenge man lever, og sa selv at det var et litt «svett» ordtak. Det er kanskje ikke mye mindre «svett» å si at man lærer så lenge man har elever, men jeg tror at det også er sant. Jeg mener derfor at dersom disse kravene blir innført, må det legges til rette for at lærere som er utdannet før 2014, må få en mulighet til å få sin realkompetanse vurdert og eventuelt en mulighet til å avlegge en eksamen – uten å delta i undervisningen. Og så er vel det forslaget som vi står bak, allerede tatt opp.