Anne Tingelstad Wøien (Senterpartiet), 2016-03-29:
Dette er den andre runden på ganske kort tid der regjeringa fremmer forslag om endringer i prosedyrer og sammensetning av ledelse ved landets høyskoler og universiteter. Ved behandlingen av strukturmeldingen i fjor var Senterpartiet bl.a. opptatt av utnevning av de eksterne styremedlemmene. Vi er opptatt av å ivareta det regionale perspektivet, og vi fremmet derfor forslag i tråd med dette den gangen. Senterpartiet er opptatt av betydningen av den regionale tilknytningen mellom utdanningsinstitusjonene og fylkeskommunene som det regionale folkevalgte nivået. Fylkeskommunen har som kjent bl.a. ansvar for kompetanse i videregående skole og fagskole og for regional utvikling. Vi mente derfor at det ville være naturlig at de regionale, folkevalgte myndighetene fortsatt burde ha formell innflytelse på representasjonen i styrene til universitetene og høyskolene, like gjerne som de sentrale myndighetene ved departementet. Dessverre valgte flertallet i denne salen å følge regjeringa og oppheve denne tilknytningen. I proposisjonen som i dag er til behandling, er det til dels de samme argumentene som framføres. I proposisjonen foreslår regjeringa å endre det som dagens lov definerer som hovedmodell når det gjelder ledelsesstruktur i høyere utdanningsinstitusjoner. I gjeldende lov er det, som tidligere nevnt, valgt ledelse. Mange institusjoner velger fortsatt rektor, andre igjen har gått over til ansatt ledelse. I begge tilfeller er det avgjørende at ledelsen har høy kompetanse og høy legitimitet. Senterpartiet mener at institusjonene sjøl er best i stand til å vurdere hvilken ledelsesform som passer best for deres lærested. Sjøl om valgt ledelse er hovedmodell i dag, er det fullt mulig for institusjonene å gå over til ansatt ledelse dersom de ønsker det. Senterpartiet ser fordeler og ulemper ved både valgt og ansatt ledelse. Høringen viste også at ulike universiteter og høyskoler har gjort ulike vurderinger. Siden loven allerede åpner for begge modeller, mener Senterpartiet at det er unødvendig å framheve én foretrukket modell. Vi mener at begge modellene bør likestilles. Jeg viser i den forbindelse til forslaget fra Senterpartiet og SV og fremmer med dette forslaget. I proposisjonen foreslås det også at styret kan vedta styringsmodell og endringer i styrets sammensetning med alminnelig flertall. Endringen av flertallskravet er begrunnet med ønsket om å gi institusjonenes styrer mer valgfrihet. Dette er Senterpartiet enig i. I tillegg vil jeg legge til at både valgfrihet når det gjelder ledelsesmodell, og krav om simpelt flertall vil være viktig for å understreke institusjonenes sjølstendige stilling og samfunnsrolle. På dette grunnlaget er det uforståelig for oss at regjeringa vil begrense ledelsens mulighet til å fremme forslag til kandidater til styret. Det foreslås altså nå at institusjoner med ansatt rektor ikke lenger skal kunne foreslå styreleder for departementet når styret oversender forslag til eksterne medlemmer. Forslaget begrunnes med at departementet etter loven skal oppnevne styreleder på fritt grunnlag. Det er veldig pussig, og regjeringa sier med dette i grunnen bare at det er byråkratiet og politisk ledelse i Kunnskapsdepartementet som til enhver tid vet best, ikke de som sitter tettest på institusjonen – altså mer sentralisering av beslutninger. Senterpartiet mener at endringene i loven og strukturendringen i universitets- og høyskolesektoren er nok et ledd i å redusere regionenes innflytelse over de viktigste kunnskaps- og kompetanseinstitusjonene regionalt til fordel for en sentralisert styring av sektoren. Vi mener dette er både uklokt og kortsiktig. Vi er redd det kan føre til mer ensretting av utdanningene og tap av innovasjonskraft lokalt.