trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Selvsagt skal utvalget ferdigstille sitt arbeid, og det har hele tiden vært min ambisjon. Det er så mange ulike påstander og synsinger som er ute og går omkring disse temaene. Enkelte ganger greier man ikke i debatten å skille mellom privatisering og konkurranseutsetting. Det viser bare med all tydelighet at det er nødvendig å få ryddet opp i en del begreper, men det er også nødvendig å se på hva som fins av erfaring fra andre land nettopp knyttet til disse spørsmålene. Prinsipielt sett har ikke jeg endret oppfatning om hvilke vikemidler som kanskje er best for å få fornyelsesarbeidet i offentlig sektor på skinnene. Men her er det ingenting som er svart eller hvitt, her er det mellomløsninger for alt: Man har private løsninger, man har frivillige løsninger, man har offentlige løsninger, man har offentlige løsninger i kombinasjon med frivillige ordninger, man har offentlige løsninger i kombinasjon med private løsninger. Det er et helt sett av virkemidler som i og for seg kan brukes, og jeg er åpen for å vurdere disse.
Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg er enig i at det er skapt unødig uro blant offentlig ansatte. Det var i og for seg nettopp derfor Arbeiderpartiet og LO hadde et fellesutvalg slik at man kunne finne en plattform der man skulle jobbe videre med de utfordringer som ligger foran oss. Det er helt åpenbart at forandringer med hensyn til måter å gjøre ting på er nødt til å skje, for vi kan ikke være fornøyd med det offentlige tilbudet slik det er i dag. Men at denne forandringen skal behøve å bety privatisering eller konkurranseutsetting, tar jeg i og for seg avstand fra. Vi har mye vi kan gjøre på egen kjøl. Men formålet med denne utredningen er å skaffe seg et bredere erfaringsgrunnlag før man treffer beslutninger, og jeg vil se utredningen og de forslagene som framkommer, før jeg begynner å trekke noen endelige konklusjoner og tar stilling til på hvilken måte man skal involvere Stortinget i disse prosessene.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Etter Skattedirektoratets skattelovforskrift § 12-2-2 behandles godtgjørelse til journalister på linje med vanlig lønnsinntekt. Dette skjer selv om det ikke foreligger noe ansettelsesforhold, slik at den aktivitet som utføres, må kunne betraktes som næringsvirksomhet. Reglene som regulerte dette, ble innført i 1973. Det var særlig praktiske hensyn det ble sett hen til ved innføringen av disse reglene. Det synes også som de faktiske forhold på denne tiden har vært avgjørende for denne løsningen. Det ble den gang ikke vurdert som typisk å drive frilansjournalistikk av et slikt omfang at det kunne betraktes som næringsvirksomhet. Forholdene har imidlertid endret seg med tiden. Tiden er derfor moden for å vurdere om det er grunnlag for å opprettholde denne forskriftsbestemmelsen eller om også ikke-ansatte journalister skal kunne bli betraktet som næringsdrivende etter en konkret vurdering av virksomheten. Jeg vil be Skattedirektoratet se nærmere på denne saken.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg mener generelt at saker bør behandles rimelig raskt, og jeg vil søke å bidra til at også denne kan bli det, men jeg har ikke full oversikt over den utredningskapasitet som for tiden er i Skattedirektoratet, og vil derfor ikke love et bestemt tidspunkt. Men jeg vil bidra til at vi får en så rask framdrift som mulig.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Oversikt over valutaomvekslinger tyder på at grensehandelen med Sverige har økt de siste seks årene. Det knytter seg imidlertid stor usikkerhet til denne statistikken, og det foreligger pr. i dag ingen fullgod statistikk over nivå og utvikling i grensehandelen. Finansdepartementet og Nærings- og handelsdepartementet finansierer en undersøkelse av grensehandelen i 2000. Undersøkelsen er basert på intervjuer og registrering blant grensepasserende husholdninger, og resultatet vil foreligge på nyåret 2001. På grunn av mer liberale kvoter for innførsel kan Sverige komme til å redusere avgiftene på alkoholholdige drikkevarer. I tillegg har bl.a. høye matvarepriser og avgiftene på tobakk, sjokolade og mineralvann betydning for grensehandelen, slik også spørreren tok opp. Når det gjelder nivået på norske særavgifter for viktige grensehandelsvarer som alkohol og tobakk, mener Regjeringen at det kan være fornuftig å vurdere avgiftsnivået i sammenheng med den planlagte merverdiavgiftsreformen. Merverdiavgiftsreformen kan gi mer inntekter, som kan gi rom for visse lettelser på andre områder. Merinntektene fra utvidelsen av merverdiavgiften kan således f.eks. brukes til å redusere avgiftene på typiske grensehandelsvarer. Regjeringen vil gi en omtale av alkoholavgiften i revidert nasjonalbudsjett i vår og vil komme tilbake med konkrete forslag i budsjettet for neste år.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg er enig i at grensehandelen har et ikke ubetydelig omfang. Jeg er enig i at det er viktig å treffe tiltak for å sikre aktiviteten på norsk side av grenseområdene. Vi vil altså komme tilbake med forslag i budsjettet til høsten. Når vi ikke kan gjøre det i det reviderte budsjettet som kommer om kort tid, har det kort og godt sammenheng med at det er kort tid siden regjeringsskiftet; vi har altså behov for å få forberedt saken godt nok. Det ligger også i det jeg sier, at skal forslagene ha en effekt i forhold til grensehandelen, må de ha et visst omfang. Jeg kan av naturlige grunner ikke komme inn på de konkrete forslagene.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Skatt, folketrygdavgift og arbeidsgiveravgift, som utgjorde til sammen 275 milliarder kr i 1999, kreves inn og regnskapsføres av kommunalt ansatte skatteoppkrevere. Trygdeavgift, arbeidsgiveravgift og skatt fra etterskuddspliktige tilhører staten, mens øvrig skatt skal fordeles mellom staten, fylkeskommunene og kommunene. Da denne ordningen ble etablert i 1957, ble det fra statens side lagt avgjørende vekt på å benytte løsninger som gav best mulig kontrollerbarhet og sikkerhet for riktig innkreving og regnskapsføring av de skatter og avgifter som skatteoppkreverne fikk ansvar for. For betalingstjenester førte disse hensynene til at Postgiro ble valgt som kontofører for alle skatteoppkreverne. Skattebetalingsloven bestemte tidligere at Postgiro skulle benyttes som kontofører for skatteoppkreverne. Loven er nå endret slik at det er Finansdepartementet som avgjør hvilke banker som kan benyttes. Kontoførertjenesten til skatteoppkreverne er av en slik art at jeg mener det er nødvendig med anbudsutlysning av tjenesten, og departementet er i gang med forberedelsen til det. Postbanken fortsetter som kontofører inntil det er valgt ny leverandør etter utlysningen. I det pågående arbeidet med anbudsutlysningen mener jeg det er nødvendig å stille krav som gir best mulig sikkerhet for bl.a. riktig innkreving og regnskapsføring. Jeg kan ikke nå si hvilke krav som vil bli stilt, men er oppmerksom på hensynet til at flest mulig skal få anledning til å konkurrere om oppdraget. Dette hensynet inngår i de vurderingene som blir foretatt.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg skal ta med meg representantens vurderinger. Hvordan anbudet vil bli tilrettelagt, har vi naturlig nok ikke tatt standpunkt til. Det som vil være avgjørende, er at man har en sikkerhet i forhold til statens midler og en betryggende måte å gjøre det på, og at man har den kompetanse som er nødvendig i den forbindelse. Det kan være mange måter å tilrettelegge anbud og utføringen av disse tjenestene på. Jeg skal i den vurderingen ta med de synspunktene som kom fra representanten.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg må medgi overfor representanten at jeg har behov for en grundigere gjennomgang av disse spørsmålene for å kunne klargjøre når vi kan legge ut anbudet. Derfor kan jeg ikke gi et fullgodt svar på det i dag. Forberedelsene til å utlyse et slikt anbud er altså i gang. Men som sagt: Et presist tidspunkt er jeg ikke i stand til å gi representanten på stående fot.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-05-03:
Jeg vil gjerne få stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «I en pressemelding 14. april 2000 fra Kommunal- og regionaldepartementet varsler kommunalministeren økte bevilgninger til Naturskadefondet til skredsikring, og mulighet for kommuner å søke om tilskudd fra Kommunal- og regionaldepartementet. Snøskredøvelsen i Kvænangen 26. april 2000 i regi av Troms sivilforsvarskrets dokumenterte behov for økte bevilgninger. Foreløpige tall fra NHO i Troms viser tap på opptil 1,5 mill. kroner for enkelte bedrifter. Hvordan vil Regjeringen gi kompensasjon for dette?»
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2000-05-03:
Jeg takker for svaret. I en landsdel hvor vi skal utvikle fiskeoppdrett som fremtidens næring, med store inntekter til hele det norske samfunn, er det helt nødvendig for bedriftene å være sikre på at det de produserer, kan de også få levert. Vi har hatt ekstreme værforhold. På grunn av de enorme snømengdene vi har hatt, har veier vært stengt, og bedrifter har ikke fått levert sine varer. I tillegg til de direkte tap bedriftene har lidt, sliter de med nedgang i bevilgninger til veier, vedlikehold og rassikring. Vil Regjeringen vurdere å komme med ordninger til disse bedriftene?
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Naturskadefondets budsjett vil bli styrket for å imøtekomme søknader om statlig finansiering av sikringstiltak. Dette dreier seg om ca. 100 mill. kr over en femårsperiode. Kommuner med ekstraordinært store utgifter på grunn av de store snømengdene i Nord-Norge, f.eks. til snøbrøyting, vil også kunne søke om ekstra skjønnsmidler. Søknadene skal gå via fylkesmennene i Troms og Finnmark. Når det gjelder støtte til enkeltbedrifter som har lidt store tap, vil dette sannsynligvis ikke bli dekket innenfor rammene til Naturskadefondet. I henhold til naturskadeloven § 1 har Statens Naturskadefond bl.a. som oppgave å yte erstatning for naturskader i de tilfeller hvor det ikke er adgang til å forsikre seg mot skaden ved en alminnelig forsikringsordning. Det er heller ingen andre tilskuddsordninger på statlig side som vil dekke denne type tap.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg har ingen problemer med å forstå de store utfordringene også enkelte bedrifter i Nord-Norge har hatt denne vinteren, med så ekstreme snømengder og et slikt ekstremt vær som det har vært. Jeg forstår selvfølgelig også at det for noen bedrifter har ført til at det har vært problematisk å få levert varer i tide nettopp på grunn av dette. Mitt problem er at departementet, meg bekjent, ikke har noen midler å gi direkte til bedriftene, og Naturskadefondet er rustet opp for å hjelpe kommunene med noe som er veldig akutt i mange kommuner, nemlig å sikre mot snøskred. Og der gikk vi inn med en betydelig styrking, altså 100 mill. kr over en femårsperiode. Det gjorde vi i løpet av veldig kort tid. Vi har, som sagt, også sagt at vi skal dekke mange av de ekstraordinære utgiftene i forbindelse med det store snøfallet og det været som har vært, bl.a. når det gjelder snøbrøyting. Det vil nok også summere seg opp til et betydelig beløp etter hvert, slik at vi dessverre ikke har mulighet til å gi kompensasjon til bedriftene.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Kravene i arbeidsmiljøloven § 21 om varsling til Arbeidstilsynet gjelder for arbeidsulykker som er så alvorlige at de har voldt død eller alvorlig skade. Kravene er rettet mot arbeidsgiveren. Dersom de nevnte skadene ved sjukehjemmet i Asker er av en slik alvorlig karakter, skulle disse derfor sjølsagt ha vært rapportert til Arbeidstilsynet. Arbeidsgiveren har i tillegg en plikt etter § 20 i loven til å registrere alle personskader eller sjukdom som oppstår under utførelsen av et arbeid. Som en del av internkontrollsystemet i virksomheten skal dette registeret være tilgjengelig for Arbeidstilsynet, verneombudet, arbeidsmiljøutvalget og bedriftshelsetjenesten. Jeg er kjent med at vold på arbeidsplassene er et omfattende problem, og at pleie- og omsorgssektoren er en særlig utsatt bransje i så måte. Det er imidlertid arbeidsmiljømyndighetenes erfaring at offentlig sektor generelt, og kanskje pleie- og omsorgssektoren spesielt, har en aktiv holdning til å innrapportere arbeidsulykker til Arbeidstilsynet. Det framgår av Arbeidstilsynets yrkesskadestatistikk at det meldes et relativt høgt antall alvorlige yrkesskader fra helse- og sosialsektoren. I 1998 ble det meldt om ca. 5 000 skader innafor denne sektoren. Innrapporteringen til Arbeidstilsynet om arbeidsulykker bidrar først og fremst til oppbygging av etatens statistikk over yrkesskader og yrkessjukdommer. Dette er sjølsagt et svært viktig virkemiddel og grunnlag for etatens prioritering av det risikobaserte tilsynet og valg av særskilte satsingsbransjer. Jeg vil nevne at Arbeidstilsynet flere ganger de siste årene har rettet en slik særskilt innsats mot nettopp pleie- og omsorgssektoren. Arbeidsgiver har imidlertid også plikt til å melde yrkesskader til trygdekontoret for å sikre at arbeidstakeren får de rettigheter han har krav på som yrkesskadd etter folketrygdloven.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg er enig med representanten Alvheim i at det er viktig at det regelverket vi har, følges opp. Og hvis det er yrkesskader, skal det som sagt sjølsagt meldes etter regelverket. De som eventuelt blir yrkesskadd, har også rettigheter etter lovverket dersom det er nødvendig. Jeg lover representanten Alvheim at jeg vil ta med meg de signaler som har kommet gjennom dette spørsmålet, og at jeg vil drøfte saken med min kollega i Regjeringa, sosialministeren, for å se på om det er noe vi kan gjøre for å være enda mer sikker på at dette blir fulgt ordentlig opp. Men la meg understreke, slik jeg gjorde i mitt hovedsvar, at man i pleie- og omsorgssektoren ut fra den oversikt vi har pr. i dag, generelt sett er flink til å melde inn yrkesskader og annet som skjer rundt i hele landet, slik at det er en av de sektorene som kanskje er mest aktiv på dette området. Men jeg vil ta med meg de signalene som representanten Alvheim kom med. Jeg vil snakke med sosialministeren om det, og så får vi se om det er behov for å gjøre enda mer for å sikre at de som blir utsatt for dette, blir ivaretatt på en skikkelig måte.
Annelise Høegh (Høyre), 2000-05-03:
Jeg skal få stille et spørsmål til helseministeren: «Stortinget har vedtatt å bygge ut mammografiscreening til et nasjonalt tilbud for å redde flest mulig kvinneliv. For å nå ut til flest mulig kvinner ønsker mange fylker å satse på mammografibusser i tillegg til stasjonære enheter ved sykehusene. Departementet pålegger fylkene å ha stasjonære enheter til tross for at disse alene er dyrere og kan gi dårligere resultat. Vil statsråden straks sørge for at fylker som ønsker det, får ta i bruk mammografibusser?»
Annelise Høegh (Høyre), 2000-05-03:
Jeg vil få takke statsråden for svaret, som jeg oppfattet som langt mer moderat og nyansert enn det man kan ha fått inntrykk av av det som har kommet frem i denne saken hittil; det viktigste må jo være at vi oppnår et best mulig resultat, og at det faktisk er viktigere enn å finne ut hva man kan spare 50 øre på. Når statsråden – så vidt jeg oppfattet – sier at utgiftene ved buss kan bli dyrere, iallfall for fylkeskommunene, som da sannsynligvis må bære disse utgiftene selv etter en stund, håper jeg at han kan bekrefte at det primære her er å gi et tilbud om mammografiscreening til alle landets kvinner i den aktuelle aldersgruppe som gjør at man også lokalt har tro på at flest mulig kvinner møter frem, og at staten da er villig til å bidra til at fylkene kan settes i stand til å gjøre dette, også økonomisk.
Annelise Høegh (Høyre), 2000-05-03:
Det man har fått inntrykk av hittil, er at departementet har hatt et ønske om å få én modell etter endt prøveprosjekt. Jeg håper at statsråden, etter det han nå har sagt, kan bekrefte at det ikke er et overordnet ønske at man skal ha én modell, men at man ser på de ulikhetene som finnes i landet, og respekterer det, fordi det overordnede målet er å hindre at flere kvinner får brystkreft. Når det så gjelder utgiftene, må jeg nok si at det fremstår som litt uklart for meg hva grunnlaget skulle være for å kunne hevde at buss er dyrere. Det viktige er jo det faglige her, og dersom man ikke har utstyr og kan ha personell i buss som gjør at man kan være sikker på kvaliteten av de undersøkelser man gjør, må man bringe de usikre undersøkelsene inn til en av de stasjonære enhetene, enten det er i fylket eller i et annet fylke. Jeg håper også at statsråden kan bekrefte at dette er en del av programmet.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg er enig med representanten Høegh i at det viktigste her er å sørge for å innfri målet, at det skal være et godt tilbud om mammografiscreening til alle i alle landets fylker. Det er også svært viktig at vi viderefører det gode samarbeid som er etablert, og som vi er helt avhengig av, mellom departementet og de enkelte fylkeskommuner i den videre utvikling av dette tilbudet. I det ligger det også at vi i hvert enkelt tilfelle må drøfte med fylkeskommunen hva som er den mest hensiktsmessige kombinasjon av stasjonære og mobile enheter. I denne sammenheng må vi også ta hensyn til de kostnader som de enkelte løsninger innebærer, og samarbeide om å finne de løsninger som også på dette området gir best resultat pr. krone som settes inn i arbeidet.
Tore Tønne (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg kan berolige med at det ikke er riktig, slik det eventuelt måtte ha vært skapt et inntrykk av, at departementet ønsker å tre én bestemt modell ned over de enkelte fylkeskommuner på dette området. Heller ikke på dette området er det en hensiktsmessig måte å samarbeide med fylkeskommunene på. I den utstrekning det måtte være snakk om én modell, vil det være en modell med en kombinasjon av både stasjonære enheter og mobile enheter. Når det gjelder kostnadene, har heller ikke jeg full oversikt over hvorfor kostnader er så forskjellige som de kan fremstå som for de enkelte fylkeskommuner. Jeg viste bare til at når det gjelder de direkte kostnader, er det et faktum at de fylker som har basert seg utelukkende på busser, så langt har hatt høyere kostnader til det enn hva som har vært snittet ellers, men dette er problemstillinger som vi skal gå nærmere inn i fremover.
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg har et spørsmål til den ærede sosialminister: «En allmennlege i et østlandsfylke som har hatt 40 stoffmisbrukere under medikamentell assistert rehabilitering, er av Helsetilsynet nå fratatt retten til å forskrive A- og B-preparater. En spesialist i psykiatri som har benyttet Subutex i et rehabiliteringsprosjekt, har fått pålegg fra Helsetilsynet om å avslutte behandlingen. Hvem påtar seg nå ansvaret for de aktuelle pasientene som nå mister sitt livsviktige behandlingstilbud?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg takker sosialministeren for svaret. Jeg har senest i dag vært i kontakt med en del brukere som har mistet sin behandlende lege i ett av disse fylkene som er nevnt, og så langt har ingen av dem fått noe tilbud om hjelp fra andre leger i dette fylket. To av disse 40 pasientene som denne legen hadde, er allerede plassert på kirkegården, og jeg er redd for at det vil bli konsekvensen for flere hvis ikke noe nå settes inn umiddelbart. Det er for meg ubegripelig at fylkeslegen i dette fylket kan frata disse menneskene den hjelp de har fått, uten at det settes noe annet istedenfor. Og jeg må si ærlig og oppriktig, kjære sosialminister, at jeg er ganske frustrert, jeg er ganske oppgitt, og mitt spørsmål er: Hva kan vi sammen gjøre for å redde flest mulig av disse unge menneskers liv?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg er svært glad for sosialministerens engasjement i denne saken, som virkelig er trist og foruroligende. Det siste jeg hørte, var at noen av disse pasientene nå hadde vært i København og fått forskrevet stoff istedenfor medikamenter. Jeg har et siste oppfølgingsspørsmål på bakgrunn av følgende opplysninger som jeg sitter inne med nå: Kommunene Bamble, Porsgrunn og Skien har nå etablert et felles tilbud med Subutex som de skal sette i gang ganske raskt, så fort kommunale vedtak foreligger i de to siste kommunene, nemlig Porsgrunn og Skien. Bamble har gjort sitt vedtak. Kan vi forutsette at fylkeslegen i Telemark ikke stikker kjepper i hjulene for dette prosjektet som disse tre kommunene nå akter å igangsette?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Dette spørsmål går da til den ærede kommunal- og regionalminister: «Ifølge arbeidsmiljøloven § 21 skal arbeidsulykker meldes til Arbeidstilsynet. Etter opplysninger jeg har fått fra berørte, skjer det stadig slike ulykker i sykehjem som ikke blir rapportert. Ifølge Arbeidstilsynet i Asker har en dement pasient i et sykehjem angrepet pleiere hele 130 ganger på under ett år uten at det er rapportert. Vil statsråden sørge for at prosedyrene blir gjennomgått, slik at arbeidstakere som blir skadet av pasienter, får den oppfølging de har krav på?»
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg tror ikke det er så mye galt ved regelverket, men det er oppfølgingen som svikter også i denne sammenheng. Arbeidsgiver har selvfølgelig plikt til å føre register over alle personskader som oppstår under utførelse av arbeidet. Å arbeide i et sykehjem, særlig i forhold til demente pasienter, kan medføre fare for fysiske skader av ganske alvorlig karakter. Det er derfor viktig at pleiepersonell ved disse institusjonene vies særlig oppmerksomhet i forhold til nettopp denne problematikken. Vil statsråden sørge for at man på nytt gjennomgår sykehjemmenes rutiner når det gjelder å anmelde skader av dette slag? Og vil statsråden videre sørge for at kommunene som eier og driver sykehjemmene, blir bevisstgjort dette så sterkt som mulig?
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg skjønner godt representanten Alvheims fortvilelse. Det er en veldig vanskelig situasjon. Når det gjelder den legen som har mistet forskrivningsretten, er det fylkeslege og helsetilsyn som er de organer som samfunnet har nedsatt for å se på forsvarlig praksis, og det vil ikke jeg blande meg inn i. Når det gjelder behandlingen av dem som bor i dette fylket, og som nå har mistet sin lege, skal jeg ta den saken opp igjen, for jeg er helt enig med representanten Alvheim i at vi er nødt til å prøve å finne en løsning.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Det er vanskelig å si ja eller nei til et prosjekt man ikke har hørt om før, men det er klart at jeg har et stort ønske om at vi skal få behandlingstilbud til flest mulig stoffmisbrukere, slik at flest mulig av dem har sjanse til å få rehabilitert livet sitt og få best mulig og flest mulig leveår, for det er en gruppe som slett ikke har hatt det for godt. Vi finner en dødelighet i denne gruppen som ikke likner på noe annet i tilsvarende aldersgruppe. Så såfremt prosjektet har den kvalitet som vi mener er nødvendig for å kunne behandle opiatavhengige misbrukere, kan ikke jeg skjønne at det ikke skulle bli gjennomført.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Som representanten Bredvold tydeligvis kjenner til, finnes det et tilbud om månedsbillett som gir den etterlyste valgfriheten mellom tog og buss. Togreisende som ønsker denne fleksibiliteten, betaler et tillegg på 100 kr på månedsbilletten, som dermed er gyldig også for buss på strekningen samt bybussen i Kongsvinger. NSB anser dette for å være et godt tilbud, og at denne fleksibilitet har en merverdi for de reisende som det er betalingsvilje for. Det er høyere pris på toget enn på buss på strekningen Oslo–Kongsvinger. Pendlerne ønsker samme pris på tog og buss, noe som betyr at billettprisene på tog vil måtte reduseres. Konsekvensene av en eventuell takstreduksjon for å få samme billettpris på tog og buss vil være krav om økt bevilgning over statsbudsjettet til kjøp av persontransporttjenester for å kompensere NSBs inntektstap. Jeg ønsker ikke å foreslå en slik prioritering innenfor samferdselsbudsjettet nå. På denne bakgrunn mener jeg at NSB har etablert en ordning for de reisende i Kongsvinger-distriktet som bør kunne tilfredsstille pendlernes ønske om muligheten til å alternere mellom tog og buss.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg er fullt ut enig med representanten Bredvold i at det er et mål å få flest mulig til å reise kollektivt på denne strekningen så vel som på andre strekninger, og nettopp det at man her har klart å lage en kombinasjonsløsning, til en noe høyere pris, gir en slik mulighet. Jeg uttrykte ikke at jeg var fornøyd med pendlernes situasjon. Jeg sa derimot at jeg opplever at man her har et akseptabelt tilbud til pendlerne. Jeg forstår at man her i noen sammenhenger kan reagere på ulikt vis, men det er nok en situasjon som i og for seg relativt mange må leve med i forhold til hvilke tilbud som er nærmest eget bosted. Jeg gjentar at hvis vi skal gjøre noe med dette, betyr det at vi må foreta større uttellinger over statsbudsjettet til kjøp av tjenester. Som nevnt er jeg ikke innstilt på dette nå, men vi vil selvsagt komme tilbake til dette temaet ved framtidige forhandlinger.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg er sikker på at pris er bestemmende for hvor attraktivt kollektivtilbudet er, likså vel som fleksibilitet og kapasitet er det. Det er nettopp å finne denne balansen som er viktig for at vi skal få folk til å bruke kollektive transportmidler. Og som jeg sa i mitt tilleggssvar: Dette vil vi ha med oss i de framtidige forhandlingene, men umiddelbart ser jeg ingen mulighet til å rette opp denne ulikheten mellom tog og buss.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
I jernbaneloven av 1993 § 5 første ledd heter det at rullende materiell skal være godkjent av departementet før det tas i bruk på kjøreveien, dersom ikke annet følger av internasjonale avtaler eller forskrifter fastsatt av departementet. I forskrift av 10. juli 1997 om tillatelse til å drive jernbanevirksomhet er myndigheten til å godkjenne materiell delegert fra departementet til Statens Jernbanetilsyn. I den konkrete saken som representanten Stensaker viser til, har det oppstått uklarhet om hvordan det internasjonale regelverket skal forstås og håndteres i forhold til det nasjonale regelverk på dette området. Det er uansett tillagt Statens Jernbanetilsyn som fagmyndighet å kontrollere at det foreligger dokumentasjon på at materiellet er godkjent, også etter internasjonale regelverk. Tilsynet hadde ikke mottatt nødvendig dokumentasjon om at panoramavognene på Ofotbanen var godkjent etter det internasjonale regelverk, før materiellet ble satt i drift. Tilsynet fikk imidlertid i forbindelse med at trafikken ble igangsatt, et brev fra NSB, der det ble dokumentert at NSB hadde foretatt nødvendige risiko- og sikkerhetsvurderinger av materiellet. På denne bakgrunn kunne toget begynne å trafikkere strekningen. Når det gjelder påstanden om at vedtaket fra Statens Jernbanetilsyn bl.a. ville ha som konsekvens at det meste av godstransporten inn og ut av Norge måtte opphøre, vil jeg presisere at Jernbanetilsynet har fattet vedtak i en avgrenset sak, dvs. om framføring av panoramavogner på Ofotbanen. Dette gjelder en type vogner som ikke tidligere har vært i bruk i Norge. Denne saken har derfor ingen konsekvenser for godstrafikken.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Når det gjelder hvorvidt vi skal tillate konkurranse på skinnegangen, er det et spørsmål som er til vurdering i departementet, og som Regjeringen vil komme tilbake til i forbindelse med framleggelsen av Nasjonal transportplan. Men jeg vil vel allerede nå kunne gi signaler om at det i alle fall på persontrafikksiden ikke vil bli noen stor oppmyking. Når det derimot gjelder godstransportområdet, vil vi vurdere hvorledes ulike former for konkurranse kan ha positiv effekt.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Det er allerede etablert et omfattende internasjonalt regelverk som sikrer muligheten for bruk av materiell over landegrensene mellom de ulike lands jernbaneselskaper. Når det gjelder uklarheten om regeltolkningen, er det først og fremst knyttet til at vi nå har etablert Statens jernbaneselskap, og at man her må se de internasjonale reglene i forhold til den struktur vi nå har. La meg til slutt føye til at uansett hvorledes vi tilrettelegger godkjenningsordninger her, vil det være sikkerheten for de reisende og for dem som ellers er sikkerhetsmessig utsatt for jernbanetrafikken, som vil være det som primært skal ivaretas.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Som følge av Stortingets anmodningsvedtak av 20. desember 1999 har Samferdselsdepartementet startet arbeidet med å endre forskriftene i samsvar med Stortingets ønske. Ved alle forslag til lov- og forskriftsendringer stilles det imidlertid etter både forvaltningsloven og utredningsinstruksen krav til saksbehandlingen. Disse kravene, eksempelvis utredning av konsekvenser, høring og kunngjøring av endringene, gir også klare nedre begrensninger i forhold til tidsbruk. Sett hen til tidspunktet for Stortingets vedtak, var det derfor tidlig klart at et fritak ikke kunne fastsettes gjeldende for vintersesongen 1999/2000. I stortingsdebatten 20. desember 1999 gjorde da også tidligere statsråd Fjærvoll Stortinget oppmerksom på at fritaket først kunne gjøres gjeldende fra neste vintersesong. Det sentrale for meg har derfor vært å få på plass et fritak før neste vintersesong kommer. Jeg kan derfor ikke se at det kan rettes kritikk mot ressursbruken i denne saken.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Når det gjelder selve saken, kom man relativt fort til at det her var nær umulig å skille mellom bevegelseshemmede og øvrige grupper som Stortinget vedtok at det burde gis dispensasjon for. Når det gjelder en sammenheng mellom antall offentlig ansatte og saksbehandlingen, vil jeg si følgende: Veksten i antall offentlig ansatte har først og fremst vært innenfor de tjenesteytende områder, ikke minst når det gjelder helse og omsorg, og altså ikke i sentraladministrasjonen. Og jeg vil også si det på den måten at ikke minst har Stortinget, men også denne regjeringen vært opptatt av at vi i forskrifts- og lovsaker skal ha en ansvarlig behandling. Det skal selvsagt kombineres med en effektiv ressursbruk, og det er utfordringen for Regjeringen, som vi selvsagt hele tiden tar fatt i. Men jeg synes det er urimelig å bruke forholdet mellom antall offentlig ansatte og saksbehandlingstiden i forskriftssaker på denne måten.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
NSB BA er organisert som et eget selskap, og selskapets styre og daglige ledelse har ansvaret for å tilrettelegge for en mest mulig hensiktsmessig og rasjonell togdrift. I dette ligger det også at NSB må ha frihet til å vurdere og utvikle interne organisasjonsformer som er framtidsrettet og kan møte kravene fra markedet. NSB arbeider kontinuerlig med å videreutvikle bedriften i tråd med etterspørselen fra de reisende. Et viktig virkemiddel i dette arbeidet har for NSB vært å utvikle nye merkevarer som gir kundene et moderne tilbud med en god kvalitet. Dette er også en tilpasning som er innrettet mot den omfattende satsingen på nytt materiell som vil bli satt i drift fram mot 2002. NSB Kortdistanse skal i hovedsak dekke reiser på inntil 45 minutter rundt de store byene, mens NSB Mellomdistanse tilpasser tilbudet til kunder på strekninger fra 45 minutter til tre timer. Disse kundegruppene har klart forskjellige behov med hensyn til forhold som f.eks. reisehastighet, komfort, frekvens og stasjonsfasiliteter. NSB vurderer løpende hvilken organisasjon som er mest hensiktsmessig i forhold til markedsutviklingen og ønsket om en mest mulig effektiv drift.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Som jeg svarte på et spørsmål her i Stortinget for kort tid siden om Gjøvikbanen, er jeg kjent med at NSB vurderer ulike alternativer i forhold til framtidige persontransporttjenester på denne strekningen. Ett av alternativene som vurderes når det gjelder videre togdrift på Gjøvikbanen, er å slå sammen den regionale og den lokale togdriften, opplyser NSB. Jeg ser fram mot at vi får vurderinger av hvorledes vi kan få et best mulig tilbud på denne strekningen. Det er det som er det aller viktigste, viktigere enn hvorvidt dette deles mellom to deler i NSB – eventuelt at det går inn i lokaldelen. Når disse ulike alternativene foreligger, vil det måtte skje en helhetsvurdering til beste for passasjerene på strekningen.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Jeg legger til grunn at NSB ønsker og vil gi det best mulige tilbud til de reisende på denne strekningen innenfor de rammer som er trukket opp. Jeg tar for gitt at det ligger i bunnen for enhver vurdering. Når det gjelder spørsmålet om andre operatører, så er det lite aktuelt å vurdere nå. Vi må se an utviklingen på banen, vurdere de alternativer som kommer opp, og trekke de nødvendige konklusjoner når vi skal inngå forhandlinger om kjøp av nye persontrafikktjenester for 2001-2002.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Spørsmålet omhandler endringer i standarden på en lokal båtrute i Hordaland ved at ruten nå trafikkeres med et annet fartøy enn tidligere. Jeg forutsetter at det innsatte fartøyet tilfredsstiller de kravene som sjøfartsmyndighetene stiller for å ferdes i de aktuelle farvannene. I Norge er fylkeskommunene tillagt ansvaret for den lokale kollektivtransporten, herunder lokale båtruter. Jeg forutsetter derfor at de endringene som det refereres til, er skjedd i forståelse med Hordaland fylkeskommune. På denne bakgrunn finner jeg det ikke riktig av meg å komme med føringer overfor fylkeskommunen med hensyn til lokale prioriteringer på dette området.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Ut fra den beskrivelse representanten Knudsen gir, er det selvsagt ikke vanskelig å ha forståelse for at det oppstår misnøye. Men når vi har lagt dette ansvaret til fylkeskommunene, må det også være fylkeskommunens ansvar å sette seg inn i forholdene, eventuelt ta konsekvensen av den misnøye og de forhold som her ligger, også hva angår forholdene for de bevegelseshemmede.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Vi er vel kjent med den kostnadsvekst som har vært også innenfor lokalbåttrafikken som følge av økte oljepriser og avgifter, og det er vurderinger som vil bli tatt i forhold til revidert nasjonalbudsjett. Når det gjelder de øvrige sidene ved dette båtalternativet, forutsetter jeg at de nødvendige signaler sendes fylkeskommunen, også når det gjelder de næringslivsmessige forhold, og så må det bli opp til fylkeskommunen å vurdere eventuelle konsekvenser av dem.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Rammebetingelsene for norsk næringsliv påvirkes av en rekke forhold, bl.a. de representanten Andersen tar opp i sitt spørsmål. Et viktig transportpolitisk utgangspunkt for fastsetting av drivstoffavgiftene er de kostnader transportvirksomheten påfører samfunnet. Dette er kostnader knyttet til vegslitasje, ulykker og luftforurensning. Nyere utredninger tyder ikke på at dieselavgiftene er for høye vurdert i forhold til disse kostnadene. Regjeringen legger generelt stor vekt på å forbedre norsk næringslivs konkurranseevne. På denne bakgrunn vil Regjeringen i revidert nasjonalbudsjett foreta en helhetlig vurdering av drivstoffavgiftene. Jeg kan derfor ikke kommentere dette nærmere nå. Når det gjelder spørsmålet om økt maksimalt tillatt totalvekt og lengde på kjøretøy til henholdsvis 60 tonn og 25,25 meter, foreligger det et forslag fra Vegdirektoratet. Samferdselsdepartementet har bedt om en nærmere vurdering av konsekvensene for miljø og trafikksikkerhet, og investeringer i og vedlikehold av vegnettet før Vegdirektoratet kan sende sitt forslag på høring. Ifølge Vegdirektoratet kan saken sendes på høring høsten 2000.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Spørsmålet om avgifter vil jeg ikke kommentere nærmere, og viser til mitt hovedsvar. Når det gjelder spørsmålet om vognlengde og tillatt totalvekt, er det åpenbart at en endring av disse bestemmelsene vil gi næringslivet fordeler. Men det er samtidig sånn at det vil få trafikksikkerhetsmessige konsekvenser, det vil få miljømessige konsekvenser og det vil få konsekvenser for vårt veinett, som for en stor dels vedkommende ikke er dimensjonert for slike vekter. Det er ut fra en totalvurdering av næringslivets kostnadssider og de øvrige elementer jeg nå refererte, vi etter en høring vil måtte trekke en konklusjon på hva som skal være tillatt i fremtiden.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2000-05-03:
Regjeringen er svært opptatt av å styrke forholdene for norsk næringsliv, og jeg er skjønt enig i at samferdselsspørsmålene står sentralt i den sammenheng. Men når det gjelder spørsmålet om å utvide vognlengde og totalvekt, inneholder det mange elementer som vi må ha en forsvarlig behandling av. Det vil vi sørge for, og treffe en beslutning på et tidspunkt der materialet er godt nok til å kunne avveie alle sider ved en slik sak.
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg vil stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «Statens Jernbanetilsyn fattet 14. mars 2000 vedtak om øyeblikkelig å stanse trafikken med svenske panoramavogner på Ofotbanen. NSB BA har krevd at vedtaket oppheves i og med at det strider mot internasjonale regelverk. Trafikken er nå satt i gang, mens regelverket tolkes. Dersom vedtaket til Statens Jernbanetilsyn hadde blitt tatt til følge, ville konsekvensene blant annet vært at det meste av godstransport inn og ut av Norge måtte opphøre. Vil statsråden påse at Jernbanetilsynet kjenner regelverket?»
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg håper at statsråden også vil medvirke til at det åpnes for større konkurranse på jernbanenettet, som regelverket nå gir muligheter for. Vil statsråden legge forholdene til rette for at det blir lettere for aktører innen jernbane å få tilgang til Jernbaneverkets skinnegang?
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg takker igjen statsråden for svaret, og jeg setter pris på at det nå vurderes en oppmyking når det gjelder å få andre aktører på banen, det gjelder både godstransport og persontransport. Og selv om man på det siste er litt mer reservert, er man i iallfall på rett vei. Når det gjelder det første svaret, er det veldig greit. Men vil statsråden prøve å få til en oppmyking mellom det norske og det utenlandske regelverket når det gjelder tog i sin helhet, slik at man har mer internasjonale regler innen dette feltet istedenfor at hvert land har sitt eget spesielle regelverk?
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg vil stille følgende spørsmål til justisministeren: «Alle båter har i dag lytteplikt på kanal 16. Dersom nye forskrifter blir innført, fjernes lytteplikten innen år 2005. Sikkerheten langs kysten vil bli betydelig svekket dersom de nye forskriftene innføres. Nødmeldingen fra «Sleipner» til Rogaland radio gikk ut på nødkanal 16, og førte til at «Espeværekspressen» og «Askita» satte kursen umiddelbart mot Bloksen, og var først fremme. I alt 41 mennesker ble reddet opp av sjøen av disse to båtene. Hva vil statsråden gjøre for å opprettholde lytteplikten?»
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er klar over at IMO lanserer et nytt system, men det er egentlig mer beregnet for skip. Som bruker av småbåt er det ikke økonomisk mulig å bruke samband over satellitt, og det er heller ikke dekning via mobiltelefon. Derfor er dagens VHF-system over kanal 16 den eneste mulighet for å få hjelp dersom man kommer i en nødsituasjon. Derfor er det jeg spør: Vil statsråden bidra til at det ikke legges opp til at sikkerheten på sjøen svekkes også for mindre båter?
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg takker igjen statsråden for svaret. Jeg er vel tilfreds med den intensjonen man har om at sikkerheten for den store småbåtflåten vi også har i Norge, blir ivaretatt selv om man får et nytt system. Jeg håper at statsråden, hvis det blir et nytt system, sørger for at kanal 16 eller det systemet bibeholdes hvis ikke det nye ivaretar sikkerheten til den prisen som en VHF koster i dag.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «20. desember 1999 vedtok Stortinget å frita brøytebiler, utrykningskjøretøy og funksjonshemmede med parkeringsbevis for forflytningshemming å betale gebyr for bruk av piggdekk. Denne enkle forskriftsendring blir ikke ferdigbehandlet i Samferdselsdepartementet før i mai 2000, hele 5 måneder etter, og deretter sendt ut på høring i 6 uker. Synes statsråden det er riktig bruk av ressurser å bruke hele 7 måneder på en så enkel forskriftsendring?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg takker for svaret. Jeg er fullstendig klar over at man her har krav til behandlingen, men jeg synes at dette begynner å ta lovlig lang tid. Statsråd Fjærvoll var jo også inne på at når det gjaldt forflytningshemmede, kunne dispensasjonen muligens ordnes denne vinteren. Det har da ikke gått. I avisene har man vært inne på at siden 1980 har antall ansatte i offentlig sektor her i Norge økt med 50 pst., mens man i Sverige faktisk har klart å redusere antall ansatte med 7 pst. Er det slik at følgene av flere ansatte blir at det tar lengre tid å foreta en saksbehandling? Er det med andre ord satt i system at papir sendes rundt omkring i flere måneder for å skaffe papirarbeid i det offentlige? Og har statsråden noen fremtidsrettede ideer om hvordan han vil redusere dette byråkratiet?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg må få lov til å stille enda et spørsmål til samferdselsministeren: «Gjøvikbanen er kun 12 mil lang, men den korte jernbanestrekningen ligger administrativt under både NSB Nærtrafikk og NSB Mellomdistanse. Synes statsråden at dette er en effektiv og fremtidsrettet drift av en så kort jernbanestrekning?»
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg takker for svaret. Jeg er klar over at NSB har fått en god del frihet til å avgjøre forskjellige ting, og at de nå satser på nye togsett og under nye merkenavn. Men tross alt er denne korte strekningen på 12 mil delt mellom to enheter. NSB Mellomdistanse, som har endestasjon Gjøvik, ønsker å nedlegge sporet fra Jaren til Gjøvik og erstatte denne strekningen med buss. På den korte strekningen på 12 mil skal man altså først kjøre buss halvparten av strekningen, og så skal man settes av på Jaren og gå over på det som man kaller nysatsingen, som er NSB Nærtrafikk, og ta den videre inn til Oslo. Er det dette statsråden mener er fremtidsrettet og skal ta nye markedsandeler? – Jeg vil nevne at markedsandelene går bare nedover på Gjøvikbanen.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg er glad for at statsråden vil ha et best mulig tilbud på denne strekningen, for det vil vi alle sammen. Men det er vel ikke akkurat det NSB driver med når det gjelder Gjøvikbanen – der går man klart i motsatt retning. I Sverige har private tatt over mange strekninger, og de har vel i dag over halvparten av persontrafikken i Sverige. Er det en mulighet for at man kan sette Gjøvikbanen ut på anbud og heller få andre operatører til å drive denne banen etter samme system som svenskene har gjort? Er ikke det en mer fremtidsrettet måte, når NSB tydeligvis ikke har til hensikt å drive denne banen på en forsvarlig måte?
Terje Knudsen (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg har et spørsmål til samferdselsministeren: «Møkster og Litlakalsøy er to øyer ytterst mot havet i Austevoll kommune som er helt avhengig av båt. HSD har nå fratatt øyfolket katamaranen som trafikkerer øyene i dag, og erstattet den med en mindre enskrogsbåt med langt dårligere standard som gir utrygghet. Her blir det ikke tilgjengelighet for rullestolbrukere. Barnevogner må bæres på utsiden fra landgang til salongdør. Skoleelever får dessuten en utrygg skolevei. Hva vil statsråden gjøre for å gjenopprette båttilbudet og derved gi øybeboerne tryggheten tilbake?»
Terje Knudsen (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg takker statsråden for svaret, men kan ikke si meg tilfreds med det. Det er mulig fylkeskommunen har fulgt prosedyrene ved at man her har tatt en båt som tilsvarer det man kan forvente rent teknisk, men lokalt er man ikke fornøyd. Den nye båten tar bare 58 passasjerer, mens katamaranen «Westcruise», som har vært benyttet i sambandet siden 1993, tok 98. Man har valgt et mindre fartøy, og man har faktisk også redusert rutetilbudet med to dager i uken. Den nye båten gikk i går sin første tur i sambandet, og måtte avvise 15-20 ungdomsskoleelever. Skolebussen måtte holdes igjen, mens båten hentet resten av elevene. I båten må man passere en høy terskel og deretter ned en trapp med to trinn, og trange forhold gjorde det nesten utilgjengelig for rullestol. Det viste seg også at det kun er plass til én barnevogn eller rullestol, og i går medførte dette at barnevogn nummer to måtte klappes sammen og legges på dekk. Mener statsråden av øyboerne for ettertiden må avspises med slike kummerlige forhold?
Terje Knudsen (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Hovedbegrunnelsen for fylkeskommunen for å foreta skifte av båt har vært økonomisk. Det man skylder på, er økning av dieselavgiftene og generell økning av dieselprisene. Jeg må få legge til: Det er svært værhardt på denne strekningen, og til tider har skoleelevene kvidd seg veldig til hjemreisen på dager med hard vind. Og det man nå frykter med en enskrogsbåt, er at man får dårligere forhold. Det er heller ikke klart for de næringsdrivende, landhandleriene, om den nye båten har plass til å ta med fersk mat, som melk, brød, frukt og grønnsaker, som behøves to ganger i uken. I og med at lørdagsbåten er kuttet, vil man heller ikke få ut medisiner om lørdagen til spesielt Litlakalsøy, hvor det bor mest eldre mennesker. Det hevdes også lokalt at ved valg av båt fikk noen av anbyderne muntlig tilleggsinformasjon etter fristen for anbudsinnlevering. Vil ikke statsråden nå se til at man nå får orden på dette, og bedre tilbudet heller enn å redusere det?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg vil få stille følgende spørsmål til vår samferdselsminister: «Norsk næringsliv har langt høyere transportkostnader enn sine utenlandske konkurrenter. Transport av tømmer er eksempelvis 35 pst. høyere i Norge enn i Sverige og Finland. I våre naboland er maksimal tillatt totalvekt 60 tonn for vogntog, mens den i Norge er 50 tonn. Samtidig er største tillatte vognlengde 25,25 meter i disse landene mot 22 meter i Norge(for tømmertransport) (for tømmertransport) Hva gjør Regjeringen for å harmonisere rammevilkårene på disse områdene?»
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Jeg takker statsråden for svaret. Først vil jeg få si at dersom Norge innfører de samme kjøretøybestemmelsene som Sverige og Finland har, vil dette alene eksempelvis kunne redusere transportkostnadene bare på tømmer med 200 mill. kr i året, tilsvarende ca. 25 kr pr. kubikkmeter tømmer. I tillegg vet vi at norske vogntog har over 100 000 kr mer i årlige utgifter enn svenske og finske vogntog bare på grunn av høyere norske avgifter. Dieselprisen er 3,30 kr rimeligere i Finland, og en kan jo spørre seg hvorfor i all verden det er blitt slik. På dette området ser vi at handelen med tømmer f.eks. flyter stadig friere over landegrensene, fra Russland, fra Baltikum. I en slik situasjon taper norske transportører, og distriktene taper – og dette dreier seg først og fremst om norske distrikter. Det må bli bedre rammevilkår for denne næringen.
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2000-05-03:
Denne saken har både viktige samferdselsmessige og næringspolitiske så vel som distriktspolitiske aspekter som Regjeringen bør ta på fullt alvor og gjøre noe med så fort som mulig. Norsk transportnærings rammevilkår er ikke bare et avgrenset problem for transportnæringen selv. Vi vet jo alle at de norske – eller skal vi si særnorske – ekstrakostnadene som transportnæringen pålegges, overføres til det øvrige næringsliv, som igjen får svekket sin konkurranseevne i et stadig mer internasjonalt marked der fri konkurranse over landegrensene er det framtredende. Rammevilkårene for norsk tømmertransport er et godt eksempel i så måte, for det er vel ingen tvil om at både distriktene, skognæringen og norske arbeidsplasser blir tapere når f.eks. norske kjøretøybestemmelser, særnorsk avgiftspolitikk, skaper lite konkurransedyktige rammevilkår for transportnæringen. Slik bør det ikke fortsette, og det bør gjøres noe raskt, innen fem eller ti år.