Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2003-02-20:
De siste dagene og ukene har utfordringene vært store både i NATO-alliansen og i FN. Uenigheten mellom de faste medlemmene av FNs sikkerhetsråd om Irak-saken kan virke dramatisk. Det samme kan ordbruken mellom USA og enkelte europeiske allierte. Debatten i NATO om defensiv støtte til Tyrkia i henhold til alliansens artikkel IV var en prøvestein på samholdet bare få uker etter det svært vellykkede NATO-toppmøtet i Praha. Nå skal vi imidlertid være forsiktige med å trekke uenigheten og nattlige diskusjoner for langt. Kranglingen er i seg selv et uttrykk for at de samme landene oppfatter både FN og NATO som viktige fora for å få gjennomslag for sine syn. Både NATO og FN er viktige for Norge. Vi har alltid fulgt FNs sikkerhetsråd og brukt verdensorganisasjonen som redskap for utvikling, konfliktløsning og konfliktforebygging. Og for oss var det dessuten svært viktig og svært gledelig at NATO kom til enighet. NATO er hjørnesteinen i norsk sikkerhetspolitikk. Vår sikkerhet, vårt forsvar og vår trygghet avhenger av utviklingen i NATO. Som et land utenfor EU har vi ett sikkerhetspolitisk ben å stå på, nemlig NATO-alliansen. Verden har for så vidt to sikkerhetspolitiske tyngdepunkt i dag: EU og USA. Vi er som kjent ikke medlemmer av EU, og selvfølgelig ikke en del av USA. Men vi er i økende grad avhengig av et transatlantisk samarbeid, nettopp fordi vi ikke er medlemmer av EU. Dette kan selvfølgelig være problematisk. Det er etter min oppfatning i Norges interesse at NATO opprettholder sin status og sin rolle. De siste ukers hendelser har vist oss at verden etter 11. september 2001 ikke er den samme som før. På samme måte som 9. november 1989, da Berlinmuren falt, forandret verden, har 11. september også gjort det. Det har disse dagene felles. Likevel er de veldig forskjellige: 9. november ble et symbol på framtidsoptimisme – 11. september ble et symbol på framtidsfrykt9. november var dagen da de mange gjorde opprør mot de få – 11. september var det de få som terroriserte de mange9. november forente et kontinent – 11. september kan bidra til å skape splittelse mellom kontinenter9. november er en av de flotteste dagene i moderne historie – 11. september et av de mørkeste kapitlene Men selv om hendelsene er helt ulike, viser de oss at Norge ikke er en avskjermet øy. Den internasjonale utviklingen påvirker oss; vi må delta i det internasjonale samfunn. Derfor er det i Norges interesse at NATO er sterkt, at NATO fungerer, og at Norge har en rolle i NATO. Derfor er det viktig at vi stiller opp når et annet flankeland ber om defensiv støtte etter artikkel IV. Og jeg vil understreke: Defensiv NATO-støtte til Tyrkia betyr ikke aksept av noen krig mot Irak. Når det for øvrig gjelder Irak-konflikten, har den rimelig nok preget mye av dagens debatt. Jeg vil bare slutte meg til de øvrige talerne fra Arbeiderpartiet og understreke at våpeninspektørene må få mer tid, og at presset mot Saddam Hussein må opprettholdes. Så er det viktig for oss at vi følger FNs sikkerhetsråd og politisk slutter opp om de resolusjoner som FNs sikkerhetsråd måtte finne på å fatte. For ordens skyld – helt til slutt: Hvorvidt Norge skal bidra militært, som det har vært stilt spørsmål om i denne salen i dag, er en ren nasjonal avgjørelse som skal fattes, som for øyeblikket for øvrig ikke er noen sak.