Shahbaz Tariq (Arbeiderpartiet), 2000-05-30:
Siden oppmerksomheten ble rettet mot tvangsekteskap i Norge, har jeg ikke registrert at noen enkeltpersoner eller grupper har forsvart denne umenneskelige handlingen i Norge. Media har avslørt situasjoner tilknyttet tvangsekteskap som er såpass alvorlige at ingen med noen form for fornuft kan forsvare dette. Tvangsekteskap er en ukultur og en umenneskelig tradisjon som bryter med både religiøse og humanistiske retningslinjer. Etter Arbeiderpartiets mening er tvangsekteskap et menneskerettighetsspørsmål. Menneskerettigheter må gjelde alle mennesker, helt uavhengig av kjønn, alder, etnisk og religiøs tilhørighet. Retten til å velge den en vil gifte seg med, er en menneskerett. Mange religiøse ledere og organisasjonsledere med minoritetsbakgrunn har faktisk høyt og tydelig tatt avstand fra den ukultur som har utviklet seg når det gjelder tvangsekteskap. Det er på en måte tilfredsstillende. I kampen for å hindre tvangsekteskap er det viktig at det arbeides langsiktig. Skolen er her en sentral og viktig arena. Tvangsekteskapsproblematikken bør inkluderes i læreplaner. Holdningsendrende arbeid i miljøene og informasjon og rådgivning til ungdom med minoritetsbakgrunn er også viktig i arbeidet for å hindre tvangsekteskap. Personlig er jeg kjent med at de etniske minoritetsmiljøene diskuterer tvangsekteskapsproblematikken seriøst og hyppigere enn tidligere. Det avholdes seminarer og debattmøter om temaet i minoritetenes foreninger. Personlig ønsker jeg en litt mer offensiv holdning i minoritetsmiljøene når det gjelder dette problemet, men på den annen side tror jeg på et langsiktig samarbeid med disse miljøene. For å endre holdninger er det nødvendig med god kommunikasjon og dialog. Jeg vil benytte anledningen til å takke stortingsrepresentantene Marit Nybakk, Ane Sofie Tømmerås, Astrid Marie Nistad og nå familieminister Karita Bekkemellem Orheim, som har fremmet Dokument nr. 8-forslaget om tiltak mot tvangsekteskap. Saken fortjener større oppmerksomhet, slik den har fått de siste ukene. De fleste av de foreslåtte tiltakene er forebyggende, og jeg forventer en aktiv oppfølging fra Regjeringen og departementenes side. Komiteens flertall, alle unntatt Fremskrittspartiet, støtter forslagene fordi flertallet tror på forebyggende tiltak i det framtidige arbeidet for å hindre tvangsekteskap. De som har lest innstillingen, vil fort ha merket seg at Fremskrittspartiet, helt i tråd med sine tradisjoner, vil innføre nye, strengere lover som i det skjulte dreier seg om et eneste formål, nemlig en enda mer restriktiv innvandrings- og kontrollpolitikk for folk fra den tredje verden. I sin iver etter å stramme inn kontrollpolitikken overfor innvandrere glemmer Fremskrittspartiet at det saken dreier seg om, og som har vært dokumentert, er at det er norske jenter med minoritetsbakgrunn som blir giftet bort med tvang. Fremskrittspartiet vil som vanlig ha strengere lover og bestemmelser for folk med minoritetsbakgrunn uansett om de er norske statsborgere eller ikke. Med sine merknader og forslag i saken bekrefter Fremskrittspartiet igjen at de er langt fra å vise den minste vilje til å gjøre noe med problemer knyttet til tvangsekteskap i Norge, men at de kun er interessert i å stenge Norges grenser for folk fra den tredje verden. Jeg håper at flere enn meg har lagt merke til Fremskrittspartiets forslag nr. 4: «Stortinget ber Regjeringen om å fremme forslag til en lovbestemmelse hvor det kreves at ved familiegjenforening mellom andre enn foreldre og barn, skal begge parter være over 25 år.» Med dette forslaget vil Fremskrittspartiet innføre en ny lov om aldersgrense for dem som skal gifte seg med en som ikke er bosatt i Norge. Hva er argumentasjonen? Hva har en aldersgrense på 25 år med tvangsekteskap å gjøre? Jeg spør Fremskrittspartiet: Gjelder aldersgrensen på 25 år for å gifte seg for alle i Norge, eller er det bare plukket ut enkeltgrupper som ikke får lov før de er 25 år?