Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-03-20:
Prop. 12 L om endringer i lov om offentlige anskaffelser og i kommuneloven(gjennomføring av EUs håndhevelsesdirektiv i norsk rett) og Prop. 44 S om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning om offentlige anskaffelser har kanskje ikke vært de to sakene som har fått mest spalteplass i media den siste tiden, men de har vært så omfattende at komiteen hadde en stor åpen høring. Her var NHO, Bedriftsforbundet, Fagforbundet/LO, Byggenæringens Landsforening, Oljeindustriens Landsforening, leverandører for Helse-Norge samt KS. (gjennomføring av EUs håndhevelsesdirektiv i norsk rett) Et kort, enkelt sammendrag fra denne åpne høringen var vel at NHO var mest skeptisk, og at KS var mest positiv. Men man kan vel også si at skepsisen var rimelig stor, og at også noen mente man burde utsette saken for mer utredning og behandling av nettopp dette. Dessuten har Prop. 44 S vært til uttalelse hos utenriks- og forsvarskomiteen, og Prop. 12 L har vært til uttalelse hos kommunal- og forvaltningskomiteen, og begge disse komiteene sluttet seg til næringskomiteens utkast til innstilling og hadde ingen ytterligere merknader. Det er også sendt spørsmål til statsråden for Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet angående den alternative prosedyren i forsyningsforskriftens kapittel 14, som olje- og gassindustrien er underlagt, da det kunne synes som om denne ikke var behandlet i proposisjonen. I svar av 19. januar 2012 sier statsråden: «De nye håndhevelsesreglene innføres ikke for den alternative prosedyren i forsyningsforskriftens kapittel 14, som olje- og gassindustrien er underlagt.» Komiteen har i sine merknader til Prop. 44 S for 2011–2012 vist til sine merknader og forslag i Prop. 12 L for 2011–2012, og dermed blir denne mest omtalt. Det har blitt en delt komité, hvor regjeringspartiene støtter saken, og hvor opposisjonen, ved Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti, har sine egne merknader og forslag. Det er spesielt KOFAs videre rolle som utgjør forskjellene. Jeg vil samtidig fremme forslagene fra mindretallet, slik at dette ikke blir glemt. KOFA, som er klagenemnda for offentlige anskaffelser, behandler en rekke klager om brudd på regelverket for offentlige anskaffelser. Over tid har KOFA behandlet over 2 000 klagesaker og har bygd opp tillit og kompetanse. Den offentlige sektor tildeler årlig kontrakter for opp mot 400 mrd. kr. Anskaffelsesregelverket har som formål å sikre effektiv ressursbruk samt bidra til at tilliten til at anskaffelsene skjer på en samfunnstjenlig måte. Derfor vil mitt videre innlegg mest omtale Fremskrittspartiets og resten av opposisjonens merknader. Erfaring viser at det er behov for effektiv håndhevelse av brudd på regelverket. Det skjer ved at feil påpekes overfor oppdragsgiver under selve anskaffelsesprosessen, ved klage til Klagenemnda for offentlige anskaffelser, eller ved å bringe en tvist inn for domstolen. Effektiv håndhevelse forutsetter at leverandørene har enkel tilgang til disse instansene. Fremskrittspartiet er skeptisk til denne omorganiseringen, og frykter for det første for at overføring av håndhevelsen av anskaffelsesregelverket fra KOFA til domstolene vil være med på å svekke den ensartede tolking og håndhevelse av anskaffelsesregelverket KOFA har ivaretatt siden anskaffelsesregelverket trådte i kraft. Overføring av håndhevelsen av regelverket til domstolene kan i ytterste konsekvens gi seg utslag i regionale forskjeller i tolking og praktisering. For det andre frykter Fremskrittspartiet at det å overføre håndhevelsen av anskaffelsesregelverket til domstolene vil være med på å heve terskelen for å klage inn saker innenfor anskaffelsesfeltet. Dette vil i stor grad kunne ramme rettssikkerheten for små og mellomstore lokale næringsaktører som ikke har den samme tilgangen på juridiske og økonomiske ressurser som store nasjonale og internasjonale foretak, samt at de gjerne bærer en større økonomisk belastning, da de i enkelte tilfeller muligens er helt avhengige av offentlige kontrakter for å kunne overleve, da disse kontraktene utgjør en majoritetsandel av kundeporteføljen til den enkelte. Fremskrittspartiet mener også at den individuelle begrunnelsesplikten må opprettholdes og støtter ikke regjeringens forslag om å innføre en mindre omfattende begrunnelsesplikt som kun skal opplyse navnet på den valgte leverandør, og samtidig gi en redegjørelse for det valgte tilbudets egenskaper. Dagens praksis gir leverandørene en god mulighet til en individuell begrunnelse samt åpenhet og gjennomsiktighet.