trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Aud Gaundal (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Sosialistisk Venstreparti, representert ved representanten Inge Ryan, og Arbeiderpartiet har mye til felles i akkurat det å skape arbeidsplasser, og også at det skal være folk i distriktene. Vi vil ha arbeidsplasser, og vi vil ha aktivitet i hele landet. Da er det spørsmål om virkemidler, slik at vi kan nå de målene. Både Arbeiderpartiet og SV har hatt en aktiv politikk når det gjelder å stimulere bedriftene, slik at de etablerer seg. Arbeiderpartiet var imot det forliket som SV inngikk med Regjeringa, slik at SND Invest ble privatisert. Vi stemte imidlertid for det som i ettertid ble hetende Ryan-fondet. Det er midler som skal brukes i distriktene. Nå hevdes det at midlene har blitt papirpenger, fordi private investorer ikke vil bidra med sin del, og fordi bankene er tilbakeholdne. Mener representanten Ryan at premissene for fondene må endres, eller tror han det vil bli positivt etter som tida går?
Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2004-10-04:
I et øyeblikk av voldsom ærlighet og klarsyn uttalte representanten Inge Ryan på årsmøtet i Sosialistisk Venstreparti, Rogaland, den 14. februar i år følgende: «SV har vært et konservativt parti som er mot og mot og mot. Det går ikke an å si: Vi skal i regjering og dette er vi imot. Vi var imot farge-TV og nærradio. Hvis vi hadde eksistert den gangen hjulet ble oppfunnet, hadde vi sikkert stemt mot det også.» SV er et av de partiene som strør om seg med flest milliarder kroner til gode formål, og i likhet med farge-TV, nærradio og hjulet er SV imot f.eks. skattelettelser for at bedrifter skal kunne skape arbeidsplasser og verdier. I budsjettet for 2003 foreslo de faktisk en økning på 7 milliarder kr i skatter og avgifter for bedrifter. Da er mitt spørsmål: Hvorfor melder SV seg ut av debatten om å skape de verdiene som betaler velferden?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Representanten Inge Ryan var i sitt hovedinnlegg opptatt av arbeidsplassene. Den eneste noenlunde trygghet for arbeidsplassene er at bedriftene går med godt overskudd. Men SVs næringspolitikk virker ikke slik i enhver henseende. Når vi ser på skipsfarten nå – vi behandlet skipsfartsmeldingen i vår – taper vi tusenvis av arbeidsplasser. Rederiene flagger ut. Til og med Fjord Line i nord har nå varslet at de skal flagge ut. Norge er blitt redusert fra tredje til femte plass når det gjelder skipsfartsnasjoner. Snart går også Hongkong forbi. Skipsfartsmiljøene er i ferd med å forvitre. Det er 70 000 arbeidsplasser på land, og hva er SVs svar? Ønsker de å forandre sin politikk fra i vår for å sikre den maritime klyngen og gi verdiskaping og arbeidsplasser, noe SV sier de er for?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-10-04:
Offentlig sektor er og skal fortsatt være en viktig del av det samlede arbeidstilbudet i Norge, men offentlig sektor kan ikke alene være løsningen på de utfordringene vi har på arbeidsmarkedet. Det er viktig å styrke kommuneøkonomien. Det har denne regjeringen bidratt til i dette året, også i forlik med representanten Oppebøen Hansens parti. Det vil vi også gjøre framover. Det som er sentralt nå, er at vi ser en god vekst i sysselsettingen selv om nivået på arbeidsledigheten foreløpig er redusert for lite. De prognosene som Statistisk sentralbyrå har lagt fram når det gjelder utviklingen samlet sett på arbeidsmarkedet, viser at Regjeringens politikk gir vesentlige bidrag til økt sysselsetting og redusert ledighet. Det er særdeles viktig at vi nå klarer å fortsette den utviklingen, og ikke forskusler de gode rammebetingelsene som vi nå gjennom flere år har klart å skape for konkurranseutsatt virksomhet i dette landet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-10-04:
La meg først si at jeg tar imot invitten til dialog om utformingen av den framtidige arbeids- og velferdsforvaltningen som er kommet både fra Arbeiderpartiets side og fra Fremskrittspartiets side her i denne debatten. Når det gjelder bestrebelsen for et inkluderende arbeidsliv, er vi helt avhengige av et godt samspill med partene i arbeidslivet. Bestrebelsene har tre grunnpilarer. Det er kampen for å få ned sykefraværet – vi er på langt nær i havn eller i rute i forhold til de bestrebelsene, og derfor må det arbeidet forsterkes, ikke minst må arbeidsgiverne ta en større del av ansvaret i kampen mot det uholdbare langtidsfraværet, som går opp. Når det gjelder å inkludere flere yrkeshemmede i arbeidslivet, går utviklingen i positiv retning. Det har aldri vært flere funksjonshemmede i arbeidslivet enn det er nå. Når det gjelder inkludering av eldre arbeidstakere, har vi fortsatt et godt stykke vei igjen, men det er undersøkelser som tyder på at eldre arbeidstakere har blitt mer attraktive på arbeidsmarkedet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2004-10-04:
Sykefraværet i offentlig sektor er en stor utfordring, men det er altfor enkelt, som representanten Molvik her antyder, å si at bare man øker de offentlige budsjettene, går sykefraværet ned. Det er bare å gå litt tilbake i historien og se hvordan sykefraværet har utviklet seg i perioder hvor vi har økt de offentlige budsjettene, noe vi for øvrig også har gjort i ganske stor utstrekning når det gjelder kommunebudsjettene for inneværende år. Jeg tror at en er nødt til å sette søkelyset på arbeidsgiverens ansvar på den enkelte arbeidsplass når det gjelder å få ned sykefraværet. Der er det stor forskjell mellom kommunene. Det er forskjell på kommunene som arbeidsgivere når det gjelder hvordan man følger opp dette arbeidet. Det er kommuner som passivt forholder seg til dette og nærmest budsjetterer med sykepengene fra trygdekontoret som noe som skal redde kommuneregnskapet til slutt. Og så er det kommuner som går aktivt inn med tiltak i samarbeid med arbeidslivssentrene, slik de skal gjøre i henhold til IA-avtalen. Vi må sørge for at de gode kommunene blir flere, slik at de kan lære av hverandre.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Statistisk sentralbyrå har utarbeidd samanhengande tal for sysselsetjinga i ulike bransjar sidan 1970. I 2003 fall for første gong på 33 år sysselsetjinga i offentleg sektor. SSB meiner at hovudforlaringa på dette er den dårlege kommuneøkonomien. Ordføraren i Hjartdal kommune i mitt eige fylke sa til Dagsavisen før helga: «Vi hadde en runde for to år siden da vi måtte nedbemanne med ti årsverk. Nå må vi i gang igjen.» Av statistikkane til Aetat kan me lese resultatet av denne politikken. Det er innanfor kjerneområda i velferdsproduksjonen me no ser at arbeidsløysa aukar kraftig. Aetat skriv i ei pressemelding den 30. september i år: «Stram kommuneøkonomi bidrar til at ledigheten fortsetter å øke innen helse, pleie og omsorgsarbeid.» Korleis ser arbeids- og sosialministeren på denne utviklinga? Meiner arbeids- og sosialministeren at det er eit problem at arbeidsløysa aukar innanfor desse områda? Kva vil han konkret gjere med det?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Arbeidarpartiet og Senterpartiet står saman om mange av dei politiske hovudretningane i denne valperioden. Me står saman om å styrkje fellesskapsløysingane, me står saman om å styrkje kommuneøkonomien, me står saman om kampen for å få ned den store arbeidsløysa, og ikkje minst står me saman om kampen mot fattigdomen, for å nemne enkelte hovudområde. Får få dagar sidan utgav Aetat sin månadsrapport om utviklinga på arbeidsmarknaden. Konklusjonen er eintydig, at ein stram kommuneøkonomi medverkar til at arbeidsløysa held fram med å auke kraftig innanfor helse, pleie og omsorg. Når det gjeld å styrkje kommuneøkonomien, reknar eg med grei støtte frå Senterpartiet, men Senterpartiet er ikkje like spenstig som Arbeidarpartiet når det gjeld å styrkje arbeidsmarknadstiltaka. All forsking viser at arbeidsmarknadstiltak er nyttige og verkar godt. Kan me vente støtte frå Senterpartiet i arbeidet med å styrkje nivået på tiltakssida for å demme opp for arbeidsløyse og passivitet?
Sigbjørn Molvik (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
I trontalen sier Regjeringen at det viktigste grunnlaget for verdiskaping er høy deltakelse i arbeidslivet. Det sies videre at en vil slippe flere til i arbeidslivet, få ned sykefraværet og forsterke arbeidet med å legge til rette for et mer inkluderende arbeidsliv. Dette er målsettinger som SV deler. Norske kommuner er landets kanskje største arbeidsplass og arbeidsgiver. Meldingene derfra om dagen er særs bekymringsfulle. NRK Østfold sier 1. september at i alle de store kommunene i Østfold går sykefraværet opp. Det er nå på over 11 pst. Fra Telemark og andre deler av landet meldes det nesten daglig om ansettelsesstopp og nedbemanning i norske kommuner på grunn av mangel på penger. Jeg er enig med statsråden i at offentlig sektor alene ikke kan løse problemene med høy ledighet og høyt sykefravær. Tror statsråden i det hele tatt det er mulig å nå disse målene uten å gi norske kommuner et kraftig og langvarig økonomisk løft?
Siri A. Meling (Høyre), 2004-10-04:
Høyre er opptatt av sammenhengen mellom verdiskaping og velferd. Vi tror faktisk at det er det partiet som har den beste politikken for verdiskaping som også vil ha den beste velferdspolitikken. Verdiene må tjenes før de kan fordeles. Representanten Frøiland var inne på trusselbildet, at 80 000 arbeidsplasser kan flagges ut i løpet av de neste fem årene, som MMI-undersøkelsen som ble offentliggjort i går, viste. Men ser representanten Frøiland noe som kan virke bedre i forhold til de rammevilkår som næringslivet arbeider under, enn et skatte- og avgiftsnivå som er på linje med landene omkring oss, og en offentlig sektor som styres slik at det ikke fører til et lønnspress, rentehopp og en høy kronekurs? Ser representanten Frøiland andre tiltak som kan virke bedre enn de tiltakene som denne regjeringen har stått for, og som gir resultater både i forhold til produksjonsvekst og økning i sysselsetting?
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-10-04:
Det må vel komma av ei lita mistyding at Arbeidarpartiet nærast framstiller det som om dei har drege Senterpartiet etter seg når det gjeld å styrkja kommuneøkonomien. Eg må seia at eg er veldig glad for at Arbeidarpartiet har skjerpa profilen der, noko vi i Senterpartiet har gjort over lengre tid. Eg er òg veldig glad for at både Arbeidarpartiet, SV og Senterpartiet har funne saman i forslaget om ein opptrappingsplan som skal gå over fleire år, for å retta opp den økonomiske ubalansen som vi no ser. Så er det rett, som Oppebøen Hansen her framstiller det, at Arbeidarpartiet etter vårt syn har vore overraskande einsidig i høve til sine tiltak for å sikra fleire eit arbeid, ved å kjøre einsidig på Aetat. For Senterpartiet er det viktig med eit breitt sett av verkemiddel, å stimulera dei små og mellomstore bedriftene, å styrkja samferdsel, og mange andre tiltak, inklusiv arbeidsmarknadstiltak for å sikra fleire arbeid.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-10-04:
Eg sluttar ikkje å forundra meg over representantar, kanskje særleg frå den yngre garde, som er så opptekne av kva som skjedde i 1998 og 1999, både når det gjaldt kommuneøkonomien og andre oppgåver. Lat meg minna om at det i dag er barn i dette landet som treng ein langt betre skule, det er mange unge som treng eit breiare tilbod innan vidaregåande skule, og det er mange eldre som treng ei betre omsorg. Det er faktisk noko som har med samsvar mellom oppgåver og midlar å gjera. Kommunane har fått auka oppgåver og treng difor meir midlar, og det vil Senterpartiet kjempa for i framtida. Så representerer noverande regjering eit heilt anna forhold mellom offentleg og privat sektor. For Senterpartiet er det viktig å styrkja fellesskapen. Vi ser no følgjene av alle desse milliardane i skattelette som Høgre ikkje nøler med å gå inn for, og som medfører eit samfunn med større forskjellar og med mindre solidaritet. Eit slikt samfunn vil ikkje Senterpartiet gå for.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2004-10-04:
Senterpartiet meiner faktisk at det er viktig med internasjonale avtalar så vel innan handel som på andre område. Men vi trur ikkje vi er åleine om å meina at EØS-avtalen har blitt langt meir omfattande og har lagt langt fleire bindingar på Noreg enn slik det vart framstilt den gongen EØS-avtalen vart vedteken. Vi har m.a. orientert oss om dei avtalane som Sveits har. Vi ser at det er mogleg med andre avtalar som alternativ. Så må eg undra meg over Framstegspartiet, som her framstiller det som uforsvarleg å gi meir pengar til kommunane. Ligg det ikkje eit forslag her om 2,5 milliardar kr ekstra til kommunane allereie i år, eit forslag som Senterpartiet tidlegare har teke til orde for? Her er det noko som ikkje stemmer. Vi var glade for at Framstegspartiet fremma dette forslaget i dag.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2004-10-04:
La meg først si at jeg registrerer representanten Magnhild Meltveit Kleppas utfall mot kommuneøkonomien og hennes elendighetsbeskrivelse av hva som er tilfelle nå. Hvis man husker tilbake til 1998 og 1999, var det en kommunalminister fra Senterpartiet og en negativ realvekst i kommuneøkonomien, som eneste gang siden 1995. Nok om det. Senterpartiet synes å kunne løse alt med mer penger. Mer penger synes å være mantraet til Senterpartiet når det gjelder hva som skal løses, og hva som er galt. Men Senterpartiet kjenner konsekvensen av økt offentlig pengebruk og overdreven offentlig pengebruk. Vi ser at inflasjonen gikk i været da Senterpartiet satt i regjering sist, og det var en bitter erfaring for mange, spesielt for mennesker med lån. Hvor stor ønsker Senterpartiet at regningen skal være for alle dem som har lån i dag? Har Senterpartiet lært, eller ønsker de skatteskjerpelser?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2004-10-04:
Representanten Magnhild Meltveit Kleppa fra Senterpartiet nevnte at hun ville ha en betydelig styrket kommuneøkonomi, og det er jo ikke nye ord fra den kanten. Fremskrittspartiet mener at et sterkt norsk næringsliv og konkurransedyktige arbeidsplasser er en av de viktigste forutsetningene for en bedre finansiering av kommunesektoren og velferden i Norge. I så måte er de fleste enige om at EØS-avtalen er en svært viktig forutsetning for å sikre de nødvendige rammevilkårene for norsk arbeidsliv og for å opprettholde en høy grad av verdiskaping i Norge. Senterpartiet har tidligere foreslått å si opp EØS-avtalen, noe som vil svekke grunnlaget for arbeidsplasser, verdiskaping, og dermed også mulighetene for mer penger til kommunesektoren. For Senterpartiet kan da umulig mene at verdiskapingen svekkes ved at man får mer penger. Så hvordan henger det sammen at Senterpartiet vil gi mange milliarder ekstra til offentlig og kommunal virksomhet samtidig som man dramatisk vil svekke grunnlaget for arbeidsplasser og verdiskaping i privat sektor gjennom at Norge sier opp EØS-avtalen?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Representanten Sandberg er ofte ein person av dei store ord. I sak etter sak har han her i salen retta hard kritikk mot Regjeringa fordi ho satsar altfor lite på velferd rundt om i kommunane våre, og han har vore hardtslåande i kritikken mot forslag frå Regjeringa med urimelege fordelingsverknader, fordi forskjellane blir større mellom folk og velferda for dårleg. Dette skjedde under behandling av saker i fjor, og det har skjedd under behandling av saker i år. Ved voteringar har Framstegspartiet t.d. støtta Regjeringa sitt opplegg for kommuneøkonomien neste år og opplegget for selskapsskatten. Dette er store og viktige saker, som har mykje å seie for velferdstilbodet rundt om i landet vårt. Vi ser altså at det er forskjell på liv og lære i Framstegspartiet. Kan vi rekne med ein ny kurs frå representanten Sandberg og Framstegspartiet, der ein vil sikre pengar nok til velferd for barn, unge og eldre?
Inge Lønning (Høyre), 2004-10-04:
Det er prisverdig at noen i Stortinget er opptatt av en god integreringspolitikk. Fremskrittspartiets eneste konkrete bidrag foreløpig i denne debatten er det forslaget som ble fremsatt av Carl I. Hagen tidlig i formiddag, som ber Regjeringen innføre såkalte lukkede asylmottak, respektive lukkede mottak. Det er jo i seg selv en litt paradoksal språkbruk med «lukkede mottak» – det må jo bli litt vanskelig å komme inn, vil jeg tro. Men bortsett fra akkurat det kunstige i språkbruken, sies det ikke et eneste ord om hvordan man forestiller seg at disse institusjonene skal se ut. Jeg vil anta at poenget er at de skal ha samme funksjon som fengselsvesenet, og at man forestiller seg at det skal driftes omtrent på samme måte som fengselsvesenet. Men det er jo rimelig overbelastet fra før av, så det vil være interessant å høre hvordan Fremskrittspartiet konkret forestiller seg dette.
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2004-10-04:
Etter å ha hørt på representanten Sandberg er jeg sjeleglad for at Fremskrittspartiet ikke sitter i Regjeringen, og jeg håper at den situasjonen aldri endrer seg. Det jeg hadde tenkt å si, er følgende: Norge er dessverre igjen truet av det som ser ut til å være en Al Qaida-topp. Trusselen er utstedt i islams navn og begrunnes med den aggresjonen USA har vist og stadig viser i Irak, og trusselen mot Iran og Syria. Norge anses dessverre for å være en del av denne aggresjonen. I tillegg kan man si at dette kan ha sammenheng med vestlige lands unnfallenhet overfor brutalitet fra Israel mot det palestinske folk. I denne situasjonen trenger den norske nasjonen å stå samlet. SV er sikker på at norske muslimer vil vise at de har urokkelig lojalitet til Norge og vil avvise enhver invitt til å skade landet deres. Mitt spørsmål til Fremskrittspartiet er: Er Fremskrittspartiet enig i at tiden er inne for at partiet slutter sin hakking på enkeltgrupper som muslimer, og heller jobber for at nasjonen står samlet for å forsvare landet i denne vanskelige tiden?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2004-11-09:
På vegne av meg selv vil jeg framsette et forslag om elektronisk betaling av bompenger.
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2004-11-09:
Økningen i våpeneksport måles av SV stort sett i kroner og øre. Det er en kjent sak at moderne våpenteknologi blir dyrere og dyrere, selv om kanskje ikke mengden øker så mye. Nå er det jo også en kjent sak at SV gjerne vil ut av NATO, men å frata NATO ammunisjon til å bruke i sine våpen, tror jeg ikke fører fram. Svaret er at det er dyrere teknologi, og det blir dyrere og flere konflikter.
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2004-11-09:
Representanten Marit Nybakk tok i sitt innlegg opp utlån av våpen til NATO-land. Jeg vil da stille meg spørsmålet: Skal NATO-fly som brukes i konfliktområder og har norske deler, settes på bakken? Skal deler av ammunisjon som framstilles i Norge til bruk i NATO-alliansen, forbys dersom den brukes i et konfliktområde der Norge i utgangspunket ikke er enig i at man deltar? Så til forslaget. Min mening er at vi ikke trenger enda et kontrollorgan i tillegg til dem vi har. Det vil bare føre til mer byråkrati og mindre handleevne. Jeg synes heller at vi bør bruke dem vi har, og heller effektivisere dem bedre.
Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2004-11-09:
Representanten Bjørn Jacobsen tok i sitt innlegg opp Norges holdning til ikke å låne ut eller selge våpen til land i konflikt eller krig. Her er det store tolkingsmuligheter. Og etter mitt syn må man bruke en stor grad av skjønn. Eller mener SV at et land som blir overfalt og kommer i krig, ikke skal få hjelp av en forsvarsallianse hvis det ber om det? Mener man bare at «skitt au, de får greie seg», selv om det strider mot alle menneskerettigheter å unnlate å hjelpe?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
Eg synest det er svært gledeleg at saksordføraren frå Framstegspartiet signaliserer at ein vil ha meir openheit og meir innsyn i kva som foregår i våpenhandelen. Saksordføraren sa i innlegget sitt at Noreg har ein relativt beskjeden eksport. No viser tala at vi har hatt ein auke dei siste tre åra på ca. 30 pst. pr. år. Eksporten låg altså i år 2000 på 1,3 milliardar kr, og for 2003 har vi vel tal oppimot nesten 3 milliardar kr i eksportverdi. Kva trur saksordføraren er hovudårsaka til denne enorme auken i våpeneksporten frå Noreg?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
Eg er veldig glad for at leiaren i forsvarskomiteen sa rett ut at det skal brukast skjønn, det skal også vere unntak. Tyrkia var jo det i NATO-saka. Det øvste prinsippet vårt er, som også leiaren i forsvarskomiteen sa, at vi ikkje skal eksportere der det er krig eller konflikt. Men så kjem unntak, så kjem situasjonsbestemte ting inn. Men det forslaget SV har lagt fram, som gjeld ein situasjon der både stortingsfleirtalet og folkefleirtalet er imot ein slik krig, er ikkje det også ein situasjon der ein burde ha brukt skjønn? Og dersom leiaren i forsvarskomiteen er einig i det, vil ikkje det også gje Arbeidarpartiet ei moglegheit for å støtte det forslaget, at dersom det er situasjonsbestemt, skal det også kunne brukast skjønn?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
Noreg er verdas største våpeneksportør pr. capita. I total mengd ligg vi ca. på 11. plass på statistikken over kven som eksporterer mest våpen. Noregs forsvarsindustri går med enorme overskott. Vi har 30 pst. årleg auke i forsvarsindustrien. Eg ser ikkje forslag nr. 2, frå SV, som nokon trussel mot Noregs forsvarsindustri. Det er heller ein garanti for at denne industrien er ein del av ein seriøs industri – som vi skal føre etterkontroll med. Kvar blir dei av til slutt, desse våpna? Og ikkje minst: Viss det oppstår konfliktar som både folket, storting og regjering er imot, så skal vi ikkje delta der med norske våpen.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
Eg vil minne representanten Stensaker om at det faktisk er folkerettsstridige krigar som er omtalt i forslaget. Det er jo det vi vil garantere oss mot frå SV si side, at Noreg ikkje skal delta i krigar som er i strid med folkeretten. Så føyer vi sjølvsagt også til at viss regjering, storting og folkefleirtalet i Noreg er imot ein krig, skal vi ha den moglegheita å vere imot krigen ikkje berre i ånda, men òg i praksis, ved at vi ikkje skal eksportere våpen til denne krigen.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
Dei problema som er knytte til eksportregelverket, er jo at det er vanskeleg å avgrense sal når vi kjem i situasjonar der vi eigentleg ikkje vil selje, og det er vanskeleg å få nok innsyn og nok politisk kontroll med den eksporten som går føre seg. Så set då representanten Hernæs dette opp mot dei behova som industrien måtte ha. Eg skjønner sjølvsagt også at industrien har behov. Dersom ein sel, skal ein også kunne selje reservedelar. Så eg skjønner det absolutt heilt klart. Det er ikkje vanskeleg å skjønne dei behova som ligg i industrien sin sfære. Men meiner verkeleg Bjørn Hernæs at vi skal setje folkeretten, vi skal setje regjering, vi skal setje storting, vi skal setje folket, til sides? Dersom folket verkeleg meiner at vi ikkje skal deltake i denne krigen, skal dette bli sett til sides til fordel for dei som tener pengar på våpeneksporten? Vi snakkar om ein eksport, ein industri som omset for tusen milliardar dollar i året, mens vi bruker 50 milliardar på bistand. Meiner han verkeleg at dette skal setje til sides folkefleirtalet?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
Utanriksministeren har fullstendig rett når han i sitt innlegg seier at dette ikkje er eit sluttbrukarspørsmål, det er ikkje eit spørsmål om sluttbrukarerklæring. Det er heller ikkje eit spørsmål om ATT, altså ein internasjonal konvensjon for å regulere våpenhandel. Vi går ikkje så langt. Men det er eit forslag der ein legg opp til å bruke skjønn, sia vi ikkje har komme dit vi skal vere med sluttbrukarerklæring og med internasjonale avtalar på det området. Men det er ikkje noko nytt. Noreg har jo vore eit fotnoteland, som vi kallar det. Det var vi under utanriksminister Frydenlund. Danmark har også ein lang tradisjon for å seie frå internt i NATO. Vitsen med å vere med i ein allianse må jo vere at ein også skal kunne sende signal inn om at det er ting ein kan vere med på, og det er ting ein ikkje kan vere med på. Derfor meiner eg at å kunne seie frå om sine posisjonar, spesielt når det gjeld folkerett, ikkje vil vere stadig å stikke kilar inn i samarbeidet. «Skjønn» og «situasjonsbestemt» har vore sentralt her i dag. Men om Regjeringa hadde brukt det skjønnet at ein hadde komme til Stortinget sist mars, hadde SV kanskje sloppe å leggje inn dette forslaget i det heile. Kan utanriksministeren seie noko om korleis han har tenkt å handtere desse sakene i framtida, sia han ikkje går for desse forslaga?
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
Som jeg sa i mitt innlegg, er det helt nødvendig for utenriksministeren å ha den muligheten at han kan gå til Stortinget eller til den utvidede utenrikskomite og legge fram saker som han mener det kan være aktuelt å drøfte med opposisjonen. Personlig mener jeg at saken om utlån av våpen til USA burde vært lagt fram i dertil egnede fora og drøftet med opposisjonen. Da kan det hende at den saken hadde fått et annet utfall. Arbeiderpartiet har ikke tatt stilling til hvordan dette utvalget skal se ut, eller hvordan det skal være sammensatt, men vi snakker om et kontrollorgan – det er helt riktig som representanten Lilletun sier – fordi vi ikke kan gripe inn i den demokratiske prosessen som av og til må skje mellom utenriksministeren og Stortinget eller i Stortinget som sådant. Men vi mener det er viktig å ha et slikt kontrollorgan, og at det også vil styrke åpenhet om eksport og utlån av våpen. Det vil styrke den demokratiske kontrollen, og det vil sannsynligvis også føre til at man fra en hvilken som helst regjerings side skjerper seg i slike saker og er spesielt varsom.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
Til det siste spørsmålet vil jeg vise til svaret mitt til representanten Lilletun. Jeg mener at jeg klargjorde ganske klart hvorfor Arbeiderpartiet mener at vi bør opprette et slikt organ, og hvorfor vi ber Regjeringen utrede ulike modeller og komme tilbake til Stortinget med det. Når det gjelder det første spørsmålet til representanten, er det jo slik at dette må vurderes i hvert enkelt tilfelle. Innen NATO har vi ikke restriksjoner når det gjelder utlån av våpenteknologi eller forsvarsmateriell, heller ikke når det gjelder eksport. Faktisk er utlånsvirksomheten mellom de ulike NATO-landene svært omfattende, og den kommer til å bli større på grunn av vedtaket om Prague Capability Commitment på NATO-møtet i november 2002, men det kan jo være enkelte tilfeller hvor det absolutt er nødvendig at utenriksministeren utøver det skjønn at han eller hun konsulterer Stortingets organer, og at man kanskje bør være varsom med utlån.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
Slik forslag nr. 2, fra SV, er utformet, ville vi faktisk ha måttet melde oss ut av NATO, slik jeg leser forslaget. Vi mener at dagens regelverk skal opprettholdes, at det i utgangspunktet ikke er restriksjoner på utlån eller salg av forsvarsmateriell innen de enkelte NATO-land. Men igjen vil jeg vise til det jeg har sagt tidligere, at det går faktisk an både å bruke skjønn og å bruke vettet i enkelttilfeller, og konsultere de dertil egnede organer i Stortinget.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
Arbeiderpartiet har ingen intensjoner om eller forslag om å endre på det regelverket som vi har i dag, der det i utgangspunktet ikke er restriksjoner på utlån eller eksport mellom de ulike land i alliansen. Det er imidlertid noe annet enn det som representanten Bjørklund tok opp avslutningsvis i replikken sin, om det ikke går an å bruke skjønn i enkeltsaker. Det er helt åpenbart at det kan være tilfeller hvor det er vanskelig å levere fra seg forsvarsmateriell til en alliert. Jeg vil bl.a. vise til den diskusjonen som var om Tyrkia for noen år siden.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
Jeg tror først og fremst det er viktig at vi har en veldig stor grad av åpenhet omkring våpeneksport og våpenutlån, dog innenfor de rammer som eksisterer når det gjelder at ting er gradert, og at vi skal være varsomme i den forbindelse. Vi ber altså om å få utredet «om det bør opprettes et politisk sammensatt rådgivende utvalg som kan føre kontroll med våpeneksporten». Vi tror alle vil tjene på det. Når det gjelder debatten for to uker siden, kan det også hende at bare det at man har et slikt organ, fører til at det blir flere konsultasjoner fra regjeringen, som naturligvis har ansvaret etter det regelverket som Stortinget har sluttet seg til, slik at det kan bli mer dialog mellom regjeringen og utenriksministeren på den ene siden og Stortingets organer på den andre siden.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
Vi hadde en runde for fjorten dager siden her i salen, først under en NATO-debatt og deretter i spontanspørretimen, om både eksport av og utlån av forsvarsmateriell. I spontanspørretimen den 27. oktober gikk statsministeren svært langt i å si at han ville se på dette med et mulig kontrollorgan på nytt, og at han ville se på en større grad av åpenhet omkring dette med eksport og utlån av våpen. Det ligger i dag et forslag på bordet som lyder som følger: «Stortinget ber Regjeringen om å utrede om det bør opprettes et politisk sammensatt rådgivende utvalg som kan føre kontroll med våpeneksporten, slik man har i Sverige(Exportkontrollrådet) (Exportkontrollrådet) Jeg vil spørre om Høyre kan tenke seg å støtte et slikt forslag, som nå ligger på bordet.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
Først vil jeg be representanten Rise om å lese forslag nr. 1. Det er et forslag fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti, og det er nøyaktig det samme forslaget som i fjor. Debatten om utlån av forsvarsmateriell til USA i forbindelse med Irak-krigen aktualiserte etter Arbeiderpartiets oppfatning først og fremst behovet for større åpenhet og større kontroll. Som jeg sa i en tidligere svarreplikk, tror jeg at et slikt kontrollorgan også vil føre til mer dialog mellom storting og regjering om slike saker. Det betyr ikke at vi mener at vi skal forhåndskontrollere alt som skjer av utlån og eksport av våpen fra Norge. Det er i henhold til regelverket Regjeringens ansvar. Men det kan være enkelte tilfeller som er vanskelige, og slike situasjoner kan vi av og til komme opp i(presidenten klubber) (presidenten klubber) Stoltenberg sa den 27. oktober at Arbeiderpartiet, sammen med SV og Senterpartiet, i fjor fremmet forslag om å utrede opprettelsen av et rådgivende utvalg for kontroll med våpeneksport(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber igjen)
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
Jeg skal ikke dvele ved representanten Rises ulike krumspring og endrede holdninger til utenrikspolitiske spørsmål gjennom de siste årene. La meg bare få presisere at Arbeiderpartiet ber om å få utredet et kontrollorgan når det gjelder våpeneksport, på linje med det man har i Sverige. Det må ikke forhindre at utenriksministeren har den friheten at han av og til kan komme til Stortingets dertil egnede organer og konsultere opposisjonen om vanskelige spørsmål knyttet til utlån eller eksport av våpen. Jeg forstår nå at representanten Rise er åpen, på linje med sin statsminister, for et slikt utvalg. Jeg vil spørre om Kristelig Folkeparti nå vil – som de visstnok også gjorde for noen år siden – stemme for forslag nr. 1.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
I likhet med det svaret som jeg fikk fra representanten Lilletun, oppfatter jeg også utenriksministeren som ganske positiv til å være med og vurdere om det skal opprettes et kontrollorgan. Det er jo slik at ulike områder innen sikkerhetspolitikken av og til krever særskilte ordninger. Vi har den utvidede utenrikskomite, som jeg sa i mitt innlegg. Vi har også en spesiell ordning i forbindelse med de hemmelige tjenestene. Der er det et spesielt kontrollorgan, hvor intensjonen nettopp er å sikre at regelverket følges i enda større grad, at det utøves nødvendig og godt skjønn, og at det som skjer, har den nødvendige forankring i den lovgivende forsamling. Jeg vil spørre om ikke utenriksministeren mener at dette er viktig også når det gjelder eksport av våpen. Selv om vi har klare bestemmelser om ikke å eksportere til land i krig, men med unntak for allierte, kan det være hensiktsmessig å ha et kontrollorgan som også bidrar til å skjerpe de beslutningene som tas i regjeringen når det gjelder lisensiering av eksport.
Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
Selv om det er litt ulike signaler fra regjeringspartiene her når det gjelder entusiasme for innholdet i forslag nr. 1, fra Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet, skal jeg på vegne av de tre partiene be om at dette forslaget oversendes Regjeringen uten realitetsvotering, og forutsetter da at dette blir utredet av Regjeringen.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2004-11-09:
Fyrst vil eg gje mi tilslutning til hovuddelen av representanten Nybakk sitt innlegg når det gjeld begge sakene. Eg synest det var ein ryddig gjennomgang av Noregs ståstad. Men eg må seie at eg er noko forundra over at forslag nr. 1 kjem no og ikkje i komiteinnstillinga og på bakgrunn av ei breiare behandling. Kristeleg Folkeparti vil ikkje for sin del seie at dette ikkje kan vere ein interessant modell, men vi meiner dette treng ei anna type behandling enn å verte fremma i salen. Men sidan eg går ut frå at forslaget kjem på grunn av den eine aktuelle saka som vi har diskutert nokre gonger før, vil eg gjerne få stadfesta frå representanten Nybakk at eit slikt utval ikkje ville ha endra noko i forhold til den saka som da var aktuell, nemleg våpenutlånet til USA. Dette er snakk i etterkant og ville i det heile teke ikkje ha påverka det. Eg vil gjerne at det skal bli klargjort i debatten.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2004-11-09:
Eg konstaterer, og det med glede, at representanten Nybakk klart stadfesta i sitt svar til underteikna på min fyrste replikk at eit utval som nemnt ikkje ville ha endra noko på situasjonen rundt utlånet til USA i den saka som tidlegare har vore diskutert. Men så begynte representanten Nybakk å skissere korleis ein tenkjer seg dette organet samansett. Det som står i forslaget, er at ein ber Regjeringa «utrede om det bør opprettes» eit slikt utval. Eg går ut frå at ein har meint ordlyden her, og at ein difor ikkje har konkludert frå Arbeidarpartiets side. Her ber ein faktisk om at det vert utgreidd. Det høyrer òg med til historia – interessant nok – at Sverige, som har eit slikt utval, og som ikkje er medlem av NATO, vedtok etter at USA hadde vedteke å gå til krig i Irak, å halde fram med å eksportere til USA.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
SVs forslag, nr. 2, lyder: «Stortinget ber Regjeringen om å gjøre det klart overfor Norges allierte i NATO at Norge ikke vil føle seg forpliktet til å låne ut eller selge militært utstyr til allierte som deltar i en krig som stortingsflertallet ikke støtter og/eller som stortingsflertallet mener ikke har tilstrekkelig forankring i Folkeretten.» Mener representanten Nybakk at det ikke finnes situasjoner der Stortinget, slik som etter dette forslaget, kan avgrense salg eller utlån av våpen til allierte? Eller bør dette ansvaret utelukkende ligge i regjeringen, som en mulighet til å utøve et skjønn ut fra det gjeldende, etablerte regelverk?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
I Nationen den 4. februar i år uttalte statsminister Kjell Magne Bondevik om Mk 211, Multipurpose, fra Nammo: «Vi vil finne ut mer om dette og ta kontakt med amerikanerne. Disse våpnene er ikke ment brukt mot personell. Hvis de er brukt på denne måten, er det ikke i overensstemmelse med den norske meningen av det.» Spørsmålet er: Tok statsministeren feil da han sa dette?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
Jeg vil gjerne referere et sitat. I spørretimen den 27. oktober uttrykker statsministeren vilje til dialog med Stortinget, og svarer på Stoltenbergs spørsmål: «Jeg drøfter gjerne med Stortinget ordninger for innsyn fra Stortingets side i slike spørsmål, hvis Stortinget ønsker det.» Hva mener representanten Hernæs om ønsket fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV knyttet til et eksportkontrollutvalg for større åpenhet?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
Representanten Nybakk vil nok klargjøre spørsmålet på nytt. Regjeringen har i denne saken knyttet til utlån av laser målbelysningsutstyr prøvd å late som om debatten om utlån av våpen og våpeneksportutvalg er fjorten dager gammel, men forslaget om våpeneksportutvalg er jo ikke av ny dato. Det har vært fremmet før og nedstemt før. Men jeg vil tilbake til 19. mars i fjor, der Klassekampen skriver: «Lars Rise, Kristelig Folkepartis utenrikspolitiske talsmann, slutter seg til SVs Kjetil Bjørklund i synspunktet på våpeneksport til USA. Han går inn for våpenboikott av land som går til krig i strid med folkeretten.» Når inntok representanten Rise sitt nye standpunkt? Det er for øvrig ikke det første. Kristelig Folkeparti stod i 1996 sammen med SV om å fremme forslag om bl.a. innføring av sluttbrukererklæringer, med reeksportklausul til alle som skulle kjøpe militært materiell fra Norge. Jeg vil gjerne be om en kommentar på det.
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
Jeg synes å registrere at representanten Rise viser en viss interesse for dette eksportutvalget, og det er hyggelig. Men tilbake til det forrige spørsmålet. Jeg har ikke på dette halvannet år sett noe dementi i norsk presse fra representanten Rise knyttet til spørsmålet om forbud mot eksport av våpen til land som er i krig. Jeg bare lurer på: Hvordan går det an å misforstå et slikt spørsmål om et eksportforbud knyttet til allierte som er i krig i strid med folkeretten?
Kjetil Bjørklund (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-09:
Arbeiderpartiet er opptatt av sysselsetting i norsk forsvarsindustri – og det er viktig. Arbeiderpartiet har vist seg villig til å bygge missiltorpedobåter som forsvarssjefen ikke ville ha, for å gi norsk industri arbeidsplasser. Også her er man opptatt av arbeidsplasser – denne gang på Raufoss. Raufoss har som kjent utviklet seg fra en ammunisjonsfabrikk med et par tusen ansatte for ikke så mange år siden til en industripark med om lag 3 200 ansatte fordelt på et trettitalls i all hovedsak sivile bedrifter. Det er et særdeles aktivt innovasjonsmiljø på Raufoss, og ammunisjonsfabrikken sysselsetter i dag om lag 500 ansatte. Norsk industriproduksjon, også av forsvarsmateriell, skal holde seg innenfor gjeldende internasjonal rett. Det gjør Nammo. Men er det en svekkelse for arbeidsplassene i et industrikonsern at man gjør nye, uavhengige tester for å være enda sikrere på slike spørsmål? Mange ville jo hevde at det var betryggende, såframt det da ikke kom fram at produktet var i strid med gjeldende internasjonale regler eller kan bli brukt i strid med slike regler.
Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 2004-11-09:
Jeg har et spørsmål til forslag nr. 2. Det står at «Norge ikke vil føle seg forpliktet til å låne ut eller selge militært utstyr til allierte som deltar i en krig som stortingsflertallet ikke støtter». Det vil i praksis si at en vil stoppe all forsvarsindustri i Norge. Det er vel ingen som tør ta sjansen på å kjøpe utstyr fra Norge når en ikke er sikker på å få reservedeler eller komponenter. Det er derfor interessant å lese i retningslinjene for krigsmaterielleksporten i Sverige. Der står det følgende: «Länder som köper försvarsmateriel från Sverige skall även i en framtid kunna känna sig säkra på att eventuella kompletteringar i form av ytterligare materielsystem, reservdelar, komponenter eller ammunition skall kunna levereras utan inskränkningar.» Ser Jacobsen Sveriges praktiske tilnærming hvis en vil ha en forsvarsindustri?
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-11-09:
Det er kanskje unødvendig å forsikre om det, men eksportlisenser for våpen tilligger Utenriksdepartementet, så man kan jo spørre hvorfor folk fra forsvarskomiteen blander seg inn i debatten. Jeg gjør det ut fra den klare meldingen fra et stort, stort flertall her i huset at eksport av norsk forsvarsmateriell samler bred støtte. Da har jeg lyst til, innenfor de rammene, å snakke litt om den betydning som norsk forsvarsindustri har, ikke bare for forsvaret av landet vårt, men også for alminnelig utvikling av industrikompetanse i Norge. Vi hadde i går åpen høring om forsvarets del av statsbudsjettet med bl.a. norske forsvarsleverandører, og deres fremstilling av situasjonen for industrien står i skarp kontrast til det vi hørte nå, om en industri som blir påstått å ha eventyrlig fortjeneste og nærmest fulle ordrebøker. Det var det stikk motsatte signalet vi fikk fra norsk forsvarsindustri. Jeg synes rett og slett at man bare må merke seg, på Kongsberg, på Raufoss, i Mandal eller i Narvik, f.eks., den holdningen som SV legger til grunn, og, heldigvis, at de står alene med den holdningen overfor norsk forsvarsindustri i Stortinget. Den påstand at deres forslag ville trygge norsk forsvarsindustri, er en form for dobbeltkommunikasjon som jeg tror forsvarsindustrien selv vil kunne avvise ganske så bestemt. Jeg har lyst til å henvise til det Marit Nybakk, forsvarskomiteens leder, sa, at SVs forslag i realiteten betyr en utmeldelse av NATO. Så da kan vi vel også si at de signalene som er kommet litt her og litt der i den senere tiden, om at SV kan leve med et NATO-medlemskap, i hvert fall ikke kommuniseres i dagens debatt. Det er viktig å sikre norske hjørnesteinsbedrifter for produksjon av forsvarsmateriell. De fleste land bruker nettopp den høyteknologiske forsvarsindustrien som et middel til å utvikle generell industrikompetanse også på sivil sektor, eller kanskje særlig på sivil sektor. Vi har et internasjonalt samarbeid om forsvarsmateriell og teknologi med NATO og EU. Vi har også et nordisk forsvarsmateriellsamarbeid, med Sverige, Finland og Danmark, og Nordsjø-samarbeidet, hvor Tyskland, Nederland og Storbritannia er med sammen med Danmark. Dette er fastlagt på et felt og i et omfang som gjør at vi er trygge på at vi opererer innenfor det lovverket som gjelder. Helt til slutt vil jeg bare nevne at representanten Bjørn Jacobsen unnlot å svare på replikken fra Gunnar Halvorsen, hvor Gunnar Halvorsen henviste til den holdningen som Sverige har til slike ting. Jeg synes, hvis han skal ha ordet flere ganger, at han kunne klargjøre om SV støtter de svenske retningslinjene, som altså garanterer mottakerlandene etterleveranser hvis det skulle bli nødvendig. Hvis ikke, er det, som Gunnar Halvorsen sa, rett og slett kroken på døra for norsk forsvarsindustri.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-11-09:
Jeg har ikke behov for å si noe særlig mer enn det Jon Lilletun sa i en tilsvarende replikkordveksling i dette ordskiftet. Arbeiderpartiets forslag går rett og slett ut på å utrede om det bør opprettes et politisk sammensatt rådgivende utvalg. Lilletun spurte helt konkret om det var Arbeiderpartiets mening med forslaget. Det fikk han ikke noe svar på. Og det blir da samtidig mitt svar.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-11-09:
Statsministeren tar vanligvis ikke feil. Jeg har ikke konkret sett gjengitt den avisartikkelen som Bjørklund refererte til, men jeg går ut fra at det er helt i overensstemmelse med det som statsministeren sa i debatten i Stortinget i forhold til sammenblanding av roller mellom regjering og storting. Hvis Regjeringen har behov for et råd, kan den selvsagt benytte den utvidede utenrikskomiteen, og han lovet at han gjerne ville vurdere andre former, som Arbeiderpartiet har anmodet om. Jeg synes det er veldig konkret og klart det som statsministeren har sagt i denne sammenhengen.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-11-09:
Det var vel kanskje ikke så dumt allikevel at jeg helt innledningsvis i mitt innlegg henviste til at det er Utenriksdepartementet som utsteder lisenser for eksport av våpen, og at det brede, brede flertallet på Stortinget – alle unntatt SV – gir forsikringer om, og selvfølgelig støtter, det regimet vi har for denne type salg. Å ta den bredden på det – hvis man skal bruke det ordet – som Bjørn Jacobsen her gjør, er jo helt meningsløst. Vi driver ikke eksport av våpen innenfor de rammene som Bjørn Jacobsen trekker opp. Det er noe som foregår i hans egen forestillingsverden.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2004-11-09:
Det er hyggelig at SV også er opptatt av Arbeiderpartiets forslag – selv om de selv er med på det. Men det står altså i forslaget at det bes om å utrede om det bør opprettes et slikt organ. Slik som denne debatten har falt, går jeg ut fra at det vil bli klargjort i løpet av debatten hva Arbeiderpartiet vil gjøre med forslaget, om de har fått signaler fra regjeringspartiene som gjør at de synes at dette forslaget kan få en annen form enn å komme opp til avstemning i Stortinget.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2004-11-09:
Jeg oppfattet faktisk ikke det spørsmålet som representanten stilte – var det et spørsmål som ble stilt helt til slutt i replikken? Representanten Nybakk var i ferd med å bli klubbet ned her, så jeg hørte ikke hva hun spurte om på slutten av innlegget. Jeg vet ikke om det går an å be om å få spørsmålet en gang til. Ellers var det hovedsakelig jeg som stilte spørsmål til Nybakk, slik at da hun hadde ordet, var hele replikken et svar til meg. Jeg ventet spent på spørsmålet, men jeg fikk det ikke med meg da det kom. Så jeg vet ikke om det går an å få det en gang til.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2004-11-09:
Jeg har nå snakket litt med representanten Nybakk. Jeg svarte jo egentlig på spørsmålet i innlegget mitt, for jeg sa at vi er åpne for et slikt utvalg. Så vi er helt enig i det som statsminister Kjell Magne Bondevik sa i spontanspørretimen. Men jeg savnet vel en utdypning av det som jeg spurte om, nemlig: Hvordan kan representanten Nybakk si at utenriksministeren må komme til Stortinget og få hjelp av et slikt rådgivende utvalg til å utøve skjønn i forbindelse med utlån av våpen? Dette var høyst uklart og helt i strid med det som Stoltenberg sa. Til representanten Bjørklund: Oppslaget i Klassekampen er jo for lengst oppklart mellom oss to. Jeg har forklart deg at Klassekampen mottok en korreksjon fra meg. De har fullstendig feiltolket mine uttalelser. Dette er oppklart for lenge siden. Jeg berørte i mitt intervju ikke i det hele tatt det som skjer mellom NATO-land.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2004-11-09:
Jeg satt ikke på Stortinget den gangen Kristelig Folkeparti stemte for et lignende forslag, som jeg forstår også inneholdt krav om sluttbrukerattest. Men dette ble jo også tatt opp med statsminister Bondevik i spontanspørretimen. Han understreket vel da at det foregår en læring med tiden, og særlig ved å komme inn i regjeringskontorene og behandle slike saker. Han sa jo rett ut at dette var noe som han ikke ville gå inn for i dag. Han regnet med at SV kanskje også vil måtte justere en god del av sin politikk og sine forslag den dagen de kommer inn i regjering. Det har jo blitt tydelig allerede. Når SV nå sier at de ikke lenger vil kreve at Norge skal ut av NATO, er det jo i praksis det de foreslår i forslaget som ligger på bordet her i dag. Så jeg synes nok det er litt merkelig.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2004-11-09:
Det er helt i orden for meg at vi også kan ta en grundig oppklaring av dette i salen og repetere det vi har gjort tidligere på tomannshånd. Jeg skrev en helt klar korreksjon til Klassekampen på det intervjuet som stod på trykk for halvannet år siden. Den korreksjonen kom ikke på trykk. Men hvis Bjørklund er i tvil om hva jeg mener, kan han gjerne få lov til å være med meg ned på kontoret og se den korreksjonen som ble sendt til Klassekampen, og som ikke kom på trykk. Da burde han ikke være i tvil lenger. Jeg trodde faktisk, ved vår oppklarende samtale tidligere, at du da virket beroliget og fornøyd med svaret. Men det er jo hyggelig å kunne repetere det her i salen. Og du er hjertelig velkommen ned på mitt kontor etterpå.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2004-11-09:
Kristin Halvorsen beskriver moralske dilemmaer her på en spesiell måte. Det jeg sa i mitt innlegg tidligere, var at jeg har svart Klassekampen. Det er et standpunkt – det som står i det innlegget, er det representanten Rise står for i den debatten, og også det som jeg har hevdet tidligere i denne debatten. Når det gjelder det en regjering skal gjøre i forbindelse med utlån av utstyr til andre NATO-land, er det slik at Norge har forpliktet seg som NATO-medlem til å låne ut utstyr. Det er noe som SV også vil være nødt til å bøye seg for i regjeringskontorene.