Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2013-03-21:
Man kan ha minst to ulike innganger til integreringsdebatten. Man kan først og fremst se problemer, se trusler mot norsk kultur, trusler mot den norske velferdsstaten, eller man kan anerkjenne at det er utfordringer, for det er det, men allikevel ha som bunnplanke at innvandring til Norge ikke bare er bra, men faktisk har vært en forutsetning for sysselsettingsvekst og sterke tall for norsk økonomi de siste årene. Når jeg tar ordet i denne debatten, er det fordi vi akkurat nå har en annen viktig melding liggende til behandling i Stortinget, nemlig perspektivmeldingen. Dette henger nøye sammen – veldig nøye sammen. Perspektivmeldingen handler om hvordan vi skal klare å møte de utfordringene vi har – ikke primært i de første årene som ligger foran oss, men i tiårene som kommer – med å opprettholde produktivitet, opprettholde sysselsettingsvekst og finansiering av velferdsstaten. I det bildet er det viktig å ha med seg at siden EU ble utvidet i 2004, har arbeidsinnvandringen til Norge økt kraftig. Omtrent 60 pst. av økningen i antall sysselsatte som vi har hatt siden da, har vært innvandrere, og det tilskuddet til arbeidsstyrken har bidratt til å forlenge den veldig sterke oppgangskonjunkturen som norsk økonomi har hatt. Så det at mennesker kommer til Norge for å jobbe, er ikke et problem. Arbeidskraften de tilfører, er en ressurs, og fordi vi har hatt en arbeidslivspolitikk gjennom mange år hvor vi har oppnådd at andelen som er i jobb, kanskje er den høyeste i verden, og spesielt kvinneandelen, er det begrenset tilgang på ny arbeidskraft innenfor våre egne landegrenser. Vi er derfor avhengige av folk utenfra for å dekke behovet for arbeidskraft og for å sikre fortsatt økt verdiskaping i Norge. Så til den øvelsen som enkelte har en sterk hang til, nemlig å regne på hvem av oss som lønner seg – i det lange løp er det de færreste av oss. Men jeg mener at i det regnestykket er det verdt å ta med seg at sysselsatte innvandrere gir skatteinntekter til Norge på opp mot 30 mrd. kr årlig. Mange av dem kommer ferdig utdannet til Norge. Det sparer oss for store utgifter, og de mottar omtrent 3,8 pst. av trygdeoverføringene fra folketrygden. Så disse bidrar i sterk grad til norsk økonomi, og det har allerede vært referert til flere ganger her at andelen som tar lengre høyere utdanning, faktisk er høyere i innvandrerbefolkningen enn blant den øvrige befolkningen. Men ja, det er utfordringer, som jeg sa innledningsvis. Selv om sysselsettingen blant innvandrere er høyere i Norge enn den er i veldig mange andre land, ligger den betydelig under gjennomsnittet for befolkningen ellers, og bak de store samletallene skjuler det seg veldig store forskjeller mellom grupper av innvandrere. Det henger sammen med utdanningsnivå, arbeidserfaring, hvor man kommer fra, og årsak til at man innvandret. Det gjør at vi må ha et tungt fokus på arbeidsrettede tiltak, hvordan vi skal sysselsette flere. Det er nøkkelen til gode liv for dem som kommer hit, men også for robustheten i norsk økonomi. Alle har sikkert hørt utsagnet om at de norske kvinnene er verdt mer enn oljen. Sånn er det faktisk hvis man begynner å regne i kroner og øre, og fortsatt er det utrolig nok sånn at vi har debatt i Norge i 2013 om kvinners arbeidsinnsats på et sånt nivå at en minister kan få beskyldninger haglende mot seg for å slå fast noe så åpenbart som at det lønner seg at kvinner jobber. Men uansett er det ingen tvil om at kvinners inntreden har vært den viktigste enkeltårsaken til den sterke veksten norsk økonomi har hatt de siste ti årene. Potensialet i kvinners yrkesdeltakelse er i stor grad tatt ut, og jeg er enig med dem som sier at det å lykkes med integrering, det å lykkes med sysselsetting av dem som innvandrer hit, er nøkkelen til å holde produktivitet og vekst oppe i årene som kommer. Det kommer til å bli flere innvandrere, andelen kommer antakelig til å øke. Hvor godt vi lykkes med å integrere innvandrere i arbeidslivet og tette det sysselsettingsgapet som vi ser av statistikkene i dag, vil derfor få stor betydning ikke bare for enkeltpersonene, men for Norge som helhet. Det som gjør meg veldig optimistisk hvis vi lykkes med dette, hvis vi tar ut det potensialet som ligger i alle de menneskene som er her, og som ønsker å bidra, er at vi langt på vei har tatt inn det finansieringsgapet som vi har i offentlige finanser fram mot 2060, som perspektivmeldingen sier veldig mye om. Derfor er jeg glad for at denne meldingen legger så stor vekt på arbeid, på sysselsetting og på tiltak for å få folk i aktivitet. Det er et helt riktig fokus og et helt nødvendig fokus både for enkeltpersoner og for norsk økonomi.