Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2000-10-10:
Å forsterke velferdsordningene er et kontinuerlig, hardt arbeid. Hele befolkningen skal ta del i velferdsutviklingen, og det kan bare skje hvis de som har mest, også bidrar. Derfor er skatteopplegget så viktig. Vi vil ha en rettferdig fordeling av helsetjenestene, vi vil ha mer helse for pengene, og vi vil ha mer innflytelse til pasientene. For å sikre folk helsetjenester etter behov må det offentlige styre tildelingen og hvor i landet nødvendige tilbud skal etableres. Å ha styring med tjenestene omfatter også å kunne styre hvem som får tilgang til kompetent personell. Økt satsing på barnehageutbygging er en nødvendig forutsetning for å sikre personelltilgangen. Hvordan kan det bli tjenester til dem som trenger behandling og pleie, uten foreldre i arbeid? Uten gode skolefritidsordninger kan vi f.eks ikke utnytte sykehusutstyret på en god måte. Når vi skal utforme helse- og omsorgstjenester for en ny tid, må vi ikke være redd for å forandre og forbedre der det trengs. Fastlegereformen er nå i havn. For pasientene gir det trygghet at legen kjenner sine pasienter godt. Med den fastlegeavtalen som partene kom fram til, har jeg tro på at vi på litt sikt også sikrer bedre legedekning i små kommuner. De fire nye helselovene trer i kraft fra nyttår, og alle får nå fritt sykehusvalg. Vi må sikre at mulighetene nyttes ved bedre informasjon og oversikt over tilgjengelig kapasitet. Sykehusene må organiseres bedre. De drives ikke like godt overalt. Mer penger er nødvendig, men ikke nok. Når utstyrsmidler har bred politisk støtte, vil neste skritt være mer handlefrihet og bedre prioritering innen sykehussektoren. En rasjonell oppgaveløsning er nødvendig, og foretaksmodellen må prøves ut. Det enkelte sykehus skal få en selvstendig stilling der intern tjenesteproduksjon og kunnskapsutvikling til beste for pasienten må stå i fokus. Fylkeskommunene og de regionale helseutvalgene har kommet et godt stykke i arbeidet med å sikre en rasjonell oppgavefordeling mellom sykehusene innen sine geografiske ansvarsområder. Dette arbeidet må nå forsterkes. Handlingsplan for eldreomsorgen styrkes mer enn lovet. Antall plasser utvides med ytterligere 5 000. Investeringstakten kan økes i 2002, og kommunene sikres tid til ferdigstilling. Oppfølgingen sikrer ikke bare en utvikling for å holde tritt med økningen i antall eldre, men også en bedret kvalitet i omsorgen. Den viktige psykiatrireformen følges opp med særskilt styrking på driftssiden. Verdensdagen for psykisk helse markeres i dag over hele landet. Gjennomføring av kommunenes og fylkenes planer er godt i gang. Men oppgavene er svært store, så selv ved planperiodens slutt i 2006 tror jeg vi vil stå overfor utfordringer innenfor det psykisk helsevern. Nasjonal kreftplan videreføres og videreutbygges. Velferdssamfunnet blir ikke ferdigstilt en gang for alle, men må stadig vernes og bedres skritt for skritt. Det er ambisiøst å følge opp så omfattende handlingsplaner på så store oppgaveområder samtidig. Regjeringen må ta og tar de nødvendige grep i denne storstilte offentlige satsing for å sikre videreutvikling av et av verdens beste velferdssamfunn. Å kunne bo trygt til priser en har råd til, er god velferdspolitikk. Den prekære situasjonen på boligmarkedet, særlig i de store byene, fordrer tiltak raskt. For de mange som har problemer med å komme inn i det vanlige boligmarkedet, er det viktig at Husbankens rammer utvides med 2 milliarder kr. Men aller viktigst for de fleste er at statsbudsjettets utjamningslinje skal hindre en renteoppgang. Arbeiderpartiet og sentrum var i innstillingen til utjamningsmeldinga enige om at forskjellene har blitt for store i Norge, og at de nå må utjevnes. Vi var også enige om at skatt er et egnet virkemiddel i fordelingspolitikken. Trontalens sterke signaler om rettferdig fordeling bør derfor være et svært godt utgangspunkt for et samarbeid mellom Arbeiderpartiet og sentrum for å rette opp sosiale skjevheter som har oppstått i Norge.