Tina Bru (Høyre), 2014-12-05:
Arbeiderpartiet har brukt mye tid her i dag på å kritisere regjeringen for ikke å være fremoverlent nok i møte med den omstillingen som nå skjer innenfor olje- og gassnæringen. De etterlyser flere tiltak fra regjeringen, bl.a. ber de regjeringen påse at oljeselskapene tar i bruk ledig riggkapasitet til å plugge brønner offshore. Det henvises til et tall på 3 000 brønner, fra representanten Henriksen. Det er et tall fra Norsk olje og gass – et tall som sier noe om fremtidig behov for plugging. Statoil, f.eks., har ansvar for 1 200 brønner på norsk sokkel, det er bare 50 av disse som ikke er i drift i dag, og som vurderes plugget. Jeg er ikke uenig i at det er lurt å bruke ledig kapasitet til å utføre oppgaver som uansett må gjøres, men jeg stusser over at Arbeiderpartiet nå mener det er regjeringens ansvar å instruere de selskapene som opererer på norsk sokkel, i hvordan de skal prioritere sine ressurser og løse sine oppgaver. Én ting er å ha sterke meninger om hva Statoil skal gjøre. Statoil er jo delvis statlig eid, men å instruere Statoil i dette vil fortsatt være en svært dårlig eierskapspolitikk og en helt annen eierskapspolitikk enn det Arbeiderpartiet har stått for i alle sine år i regjering. Men det er ikke overraskende å høre dette fra Arbeiderpartiet. I det siste året har vi sett flere eksempler på hvordan Arbeiderpartiet, særlig i sitt forsøk på å bli oppfattet som et grønnere parti, slenger forutsigbare og stabile rammevilkår og egen tidligere politikk på skraphaugen. Først var det representanten Gahr Støres uttalelser i sommer om at to tredjedeler av fossile ressurser må forbli under sokkelen. Det ble heldigvis klargjort. Men usikkerheten var skapt, og det kom en rapport fra det internasjonale analysebyrået IHS som viste at det hadde blitt satt et obs-varsel på Norge internasjonalt med tanke på investeringsattraktivitet. Så hadde vi utspillet fra representanten Marthinsen om å slutte med økt utvinning, stikk i strid med den rød-grønne regjeringens oljemelding. Det forsøkte jeg tidligere i dag å få et svar på om er Arbeiderpartiets politikk. Svaret som kom, var både et ja- og et nei-svar. Arbeiderpartiet står fortsatt på sin politikk, men mener tydeligvis at den er litt problematisk. Hva de egentlig mener, er derfor usikkert. Så ble en blogg skrevet av Kjetil Lund, tidligere rådgiver for Jens Stoltenberg og tidligere statssekretær. Den ble hyppig delt og hyllet av mange ledende arbeiderpartipolitikere. Her ble det tatt til orde for flere brå endringer uten forvarsel, som f.eks. innstramming i friinntekten. Lund mente også at CO2-avgiften måtte opp. Representanten Gahr Støre uttalte om disse tankene at Lund tenkte mye riktig og godt. Jeg synes det er urovekkende at Arbeiderpartiet i sitt forsøk på å revitalisere sin klimapolitikk går på akkord med den store politiske enigheten vi har hatt i Norge om å sikre forutsigbare rammer for olje- og gassnæringen. Dette skaper betydelig usikkerhet for næringen, og jeg vil påstå at det er en større utfordring enn plugging av brønner. Når man etterlyser tiltak for å avhjelpe situasjonen i olje- og gassnæringen nå, er det verdt å merke seg det unisone budskapet fra næringen selv, som er forutsigbarhet.