Bent Høie (Høyre), 2012-03-29:
En undersøkelse fra 2006 viser at nordmenn i større grad enn andre europeere har kroniske smerter. Mens en av fem på kontinentet lider av kroniske smerter, er en av tre nordmenn rammet. Det betyr at så mange som en million nordmenn kan være rammet av kroniske smerter i ulik grad. Dette er en sammensatt gruppe av mennesker med ulike historier og ulike sykdomsbilder. Det er kreftpasienter, det kan være pasienter med muskel- og skjelettlidelser, og det er pasienter som har psykiske eller somatiske lidelser. Regjeringspartiene besluttet i forbindelse med statsbudsjettet for 2010 å avvikle ordningen med refusjon for poliklinisk fysioterapi. Høyre og de andre borgerlige partiene stemte mot dette, fordi vi fryktet et kutt i mange viktige tilbud, bl.a. til pasienter med kroniske smerter. Dessverre har vi fått rett i dette. Eksempelvis er et tilbud om behandling i varmtvannsbasseng redusert eller avviklet en rekke steder i landet. Dette rammer bl.a. pasienter med muskel- og skjelettlidelser som er helt avhengige av dette tilbudet for å fungere i hverdagen og på arbeid. Så det som skjer samtidig som regjeringen snakker om samhandling, er at samhandlingen om disse pasientene blir dårligere. Høyres leder, Erna Solberg, tok dette opp med helse- og omsorgsministeren i en egen interpellasjonsdebatt for to år siden og utfordret statsråden på å sikre finansiering og videreføring av disse viktige tilbudene. Statsråden lovte den gangen å vurdere spørsmålet på ny, men dette har dessverre ikke gitt noe resultat så langt. Dette er en behandling som er avgjørende for pasientenes helse og livskvalitet, og dermed for pasientenes mulighet til å mestre hverdag og jobb. Det tar også altfor lang tid før nye medikamenter og behandlingstilbud kommer pasientene til gode. Skal vi sikre alle likeverdige helsetjenester av god kvalitet, må en også sørge for rask og god tilgang til effektive og trygge behandlingstilbud. Med dagens system kan det ta flere år fra Legemiddelverket anbefaler refusjon for et medikament, til pasienten faktisk får dette til støtte i behandlingen. Dette skyldes at regjeringen ikke har prioritert å bevilge midler til disse nye behandlingstilbudene. Det fører til en større belastning for pasientene og større utgifter for helsetjenesten og for samfunnet. I slike tilfeller er det ikke spørsmål om å ha råd til å gi pasienten bedre behandling, men om å ha råd til å la være, og da tenker jeg på både menneskelige og økonomiske omkostninger. Høyre fremmet i fjor et forslag i Stortinget om raskere og bedre tilgang til legemidler. Vi foreslo bl.a. at alle legemidler som er anbefalt refusjon, skal omtales i statsbudsjettet. Det er helt riktig at det er Stortinget som skal prioritere mellom legemidler og andre helsetiltak, men da må også Stortinget vite grunnlaget for sine prioriteringer. Da må en også vite hvilke behandlingstilbud våre fagmyndigheter anbefaler å gi støtte til, og som eventuelt regjeringen velger ikke å prioritere. Dessverre har våre forslag om å få denne informasjonen i forbindelse med statsbudsjettet blitt stemt ned, men det er heldigvis bred enighet om dette blant våre samarbeidspartnere i opposisjonen. Når en ser på smertepasientenes situasjon, er det nettopp utfordringer knyttet til at dette er en sammensatt pasientgruppe. Det er en pasientgruppe som i mange sammenhenger lider i stillhet, og som ingen er talerør for. Det er også en pasientgruppe som det kreves ganske sammensatte og kompliserte tilbud til for at de faktisk skal få hjelp. Jeg er veldig glad for denne interpellasjonsdebatten. Jeg håper at den også kan føre til at smertepasientene får mer oppmerksomhet, og at en tar med deres hensyn når en utvikler helsepolitikken på alle de områdene der det faktisk er behov for å gjøre forbedringer for disse pasientene.