trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-11-22:
Eg synest forslaget som kom frå Akershus fylkeskommune, er spennande. For det fyrste er det ei viktig nyvinning at me no planlegg veg og jernbane samla. Det har ein ikkje greidd korkje i Østfold eller i Vestfold, og det er på tide at me kjem dit at me ser dei ulike transportformene i større grad i samanheng. Det er sjølvsagt det vidare planarbeidet som vil avklare finansieringa av «Park and Ride». Eg vil arbeide for at me skal finne gode løysingar for det i samarbeid mellom Statens vegvesen sitt planarbeid og Jernbaneverket sine planar. Så me er ikkje komne dit enno at eg kan gje eit endeleg svar, men me arbeider for å finne gode løysingar for det. Det skal då inngå i eit system som vert utarbeidd samtidig med at me byggjer desse prosjekta.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-11-22:
Me har no ein prosess som eg ikkje skal forskotere i dag. Den prosessen går no fyrst og fremst i regi av Miljøverndepartementet. Når den prosessen er avklart, og dei lokale prosessane er avklarte, skal me ta stilling til korleis me skal gå vidare med saka. Eg har ikkje moglegheit i dag til å seie kva som vil verte den endelege avgjerda her, for dette er ei sak som framleis er i prosess.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-11-22:
Når det gjeld den prosjektstyringa som er, vil eg ta avstand frå at me har dårleg prosjektstyring i Statens vegvesen. Me har ein dyktig etat. Me har hatt ein situasjon frå mai til no som det var veldig vanskelig for etaten å føresjå. Det gjeld ikkje berre veg- og jernbaneetatane. Alle dei som arbeider med annan type byggjeverksemd, i både offentleg og privat verksemd, har merka det. Når det gjeld den trinnvise utbygginga, står det i proposisjonen at me ynskjer å få til ei kontinuerleg utbygging. Me har framleis ikkje lagt det til sides. Det er framleis målsetjinga. Får me det til, får me ikkje nokon kostnadsauke. Kostnadsauken kjem dersom ein må rigge ned prosjektorganisasjonen og starte opp ein ny prosjektorganisasjon. Eg håpar at me skal unngå det i samband med dette prosjektet, og arbeider framleis med det målet i sikte.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2007-11-22:
Som eg har sagt ei rekkje gonger i denne sal, er det dei lokale instansane som fremjar desse bompengeprosjekta. Denne saka har umåteleg stor oppslutning lokalt. Eg har hatt førespurnader frå næringsliv, industriforeining, ordførar – i fleire omgangar ein særs ivrig ordførar – og andre instansar i kommunen som har ynskt dette velkommen. Det er kanskje det viktigaste kriteriet for om bompengeprosjekt skal gjennomførast, meir enn både kostnaden på bompengeprosjektet og andre kriterium. Så er det klart at nytteprinsippet står sentralt. Som det òg står i proposisjonen: Sjølv om teljinga viser 50 pst., er dette lokal trafikk, og ein legg til grunn at ein større del av bilane og brukarane enn dei 50 pst. vil ha nytte av denne vegstrekninga.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2007-11-22:
La meg først få takke statsråden for en offensiv holdning i denne viktige saken. Det er på tide at vi får denne saken opp, og at vi starter utbyggingen av en veistrekning hvor det har vært et betydelig antall dødsulykker de siste årene. Den siste dødsulykken var 22. oktober i år. Det er en svært høy statistikk. Trafikken på denne strekningen er jo dobbelt så høy i forhold til det som kvalifiserer for en firefelts vei. Det er høy trafikk. Så er det noen som sier vi isteden bør bygge ut kollektivtrafikken for å redusere presset mot veiene. Det er viktig for store deler av dette området. Det har vært betydelige forbedringer av kollektivtrafikken, fra Eidsvoll via Gardermoen til Oslo, de siste årene, men dette er ikke nok for å rette opp i den enorme trafikkveksten som vi har sett på denne strekningen. Vi må nå i gang med veibygging for å få sikrere veier og skape mer trygghet. Så er det jo et spørsmål om trasévalg i områdene ved Mjøsa. Det er store naturområder som lokalbefolkningen ønsker å verne, og det engasjementet er viktig. Jeg ser fram til at vi får en god diskusjon om trasévalget i områdene rundt Mjøsa i tiden som kommer. I dag vil jeg takke statsråden for at vi nå endelig kommer i gang med utbyggingen av den sørligste delen av denne veistrekningen.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2007-11-22:
Som Akershus-representant er jeg svært glad for at vi nå får et utbyggingsvedtak for strekningen Gardermoen–Dal. Som det har vært sagt før, gjør ulykkestallene på denne veien det helt nødvendig å komme i gang med utbygging. Overgangen mellom firefelts motorvei og tofelts vei uten midtdeler har skapt forhold vi ikke kan leve med. Derfor vil jeg gi Samferdselsdepartementet honnør for den måten de har invitert Stortinget til å løse saken på. Nå kan utbyggingen komme i gang, og aktørene får nødvendig tid til å finne fram til akseptable løsninger for utbyggingen langs Mjøsa. Jeg er overrasket over at løsningene med åpne traseer for firefelts vei og to jernbanespor i Mjøsas strandsone ikke har skapt større motforestillinger hos Statens vegvesen, i Jernbaneverket eller hos statlige myndigheter for øvrig. Stortinget skal ved andre anledninger drøfte om vi har et godt nok fungerende lovverk for å forhindre bygging i strandsonen. Vi vet alle at strandsonen langs innsjøer har et annet vern enn strandsonen mot fjord og hav. Likevel: Mjøsas strandsone er et kulturlandskap av stor nasjonal betydning. Derfor ikke bare forstår jeg, men har også sympati for kommunenes kamp for løsninger som verner strandsonen på en bedre måte enn hva utbyggingsmyndighetene har lagt opp til så langt. Det er heller ikke vanskelig å dele bekymringene over kostnadsveksten for prosjektene som flere tunnelløsninger vil representere, men jeg vil vise til at her har i hvert fall bompengeselskapet, ved eierne, Akershus og Hedmark, kommet med innspill som gir muligheter for å vurdere løsninger som er mer skånsomme. Jeg ser at flertallet vurderer statlig reguleringsplan dersom det anses påkrevd for å sikre kontinuerlig utbygging. Jeg håper ikke det blir påkrevd å bruke statlig reguleringsplan, selv om også jeg deler ønsket om en kontinuerlig utbygging. For selvsagt påhviler det Eidsvoll og Stange et ansvar for å få til akseptable løsninger, men ansvaret er ikke mindre hos Statens vegvesen og hos Jernbaneverket. Hensynet til Mjøsas strandsone krever varsomhet i inngrepene vi utsetter det rike kulturlandskapet for.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-22:
Man vet ennå ikke hvor kostbart hele E6-prosjektet mellom Gardermoen og Kolomoen vil bli. Det avhenger bl.a. av om politikerne godtar at veien bygges i strandsonen til Mjøsa, mellom Minnesund og Stange, slik Statens vegvesen og Jernbaneverket vil, eller om den legges i en lang tunnel, eller oppe i åsen, slik lokalbefolkningen ønsker det. Men traseen oppe i åsen er ennå ikke utredet. Jeg håper imidlertid ikke at vi kommer i en situasjon som gjør at vi må utsette hele E6-prosjektet og sette det på venteliste, som har vært nevnt her før i dag. En ny firefeltsvei fra Gardermoen til Kolomoen og videre nordover er svært viktig av mange grunner. Ved innføring av bomavgift ser Fremskrittspartiet faren for at man vil få en lekkasje til andre veier for å slippe denne avgiften. Prinsipielt er det vedtatt at det ikke skal være bomavgift på parallellveier til nye E6, men jeg ser helt klart faren for trafikklekkasjer og mer biltrafikk på parallellveiene. Dette kan bli et stort problem, og det bekymrer også lokalbefolkningen. E6-utbyggingen handler ikke først og fremst om økonomi, men om menneskelige omkostninger. Ulykkestallene på E6 nord for Gardermoen er så høye at enhver utsettelse er en unødvendig gambling med menneskeliv. Hvert eneste år med forsinkelser fører til at nye liv går tapt. Det hviler med andre ord et betydelig ansvar på sentrale og lokale politikere for å komme fram til en enighet som ikke forsinker prosjektet ytterligere. Ny E6 med fire kjørefelt og midtdeler fra Jessheim og nordover til Gudbrandsdalen er det eneste som kan hindre flere tragiske dødsulykker. Budskapet aktualiseres dessverre igjen og igjen. I 2003 omkom fire mennesker i en møteulykke ved Brumunddal. For halvannet år siden uttalte tidligere vegsjef Stein Fyksen at alle dødsulykkene på E6 fra Jessheim og nordover var en nasjonal katastrofe. Når ti mennesker mister livet i samme ulykke, blir det definert som en nasjonal katastrofe, men paradoksalt nok løfter vi knapt øyenbrynene når ti liv går tapt på samme veistrekning i løpet av et år. Fyksen sa også at om dette hadde vært en jernbanestrekning, ville den ha blitt stengt for lenge siden.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2007-11-22:
Som innbygger på Romerike, og med hytte i Gudbrandsdalen, bruker jeg denne strekningen relativt ofte. Og jeg vet hvor lite som skal til før det går galt her. Man skal ikke være mye ukonsentrert før den store ulykken skjer. Dette har vært nevnt av flere, og det er åpenbart for alle som har kjørt denne strekningen. Derfor er det bra at man kommer i gang. De som har kjørt her i det siste, ser også at man har kommet godt i gang med å rydde skog langs hele strekningen. Det som er beklagelig, og dette følger opp den politikken denne Regjeringen har når det gjelder samferdsel, er finansieringen. Vi ser i denne saken at statlige midler kun vil utgjøre 32 pst. Det vi som innbyggere på Romerike nå opplever, er at vi i løpet av kort tid kommer til å være murt inne av en bomring, en bommur. Vi har altså den nye bomstasjonen som vil komme på strekningen fra Gardermoen og oppover E6, vi har bompenger på rv. 35 fra Gardermoen til Lunner, vi har rv. 2 Kongsvingerveien, som akkurat har åpnet, og vi har bomringen rundt Oslo, som kommer til å være der i uoverskuelig framtid. Dette er en uansvarlig politikk overfor skattebetalerne på Romerike – i verdens rikeste land – og det kan ikke fortsette. I tillegg har vi forslaget til Oslopakke 3, som Regjeringen forhåpentligvis kommer med, hvor staten kun skal bidra med peanøtter i forhold til totalkostnadene og totalbehovet. Når det gjelder strekningen fra Gardermoen og oppover, skal det være antennepunkter der. Innbyggere i Eidsvoll kommune må antakeligvis gjennom flere antennepunkter i egen kommune. Dette er uansvarlig. Jeg har så langt i denne debatten hørt flere talsmenn fra regjeringspartiene skryte av Regjeringen i denne saken. Det er ganske spesielt. Man bør her takke kommunene – og bilistene, for så vidt – for å ha bidratt til fortgang i denne saken, og bilistene for å være med og finansiere hele prosjektet. Dagfinn Sundsbø og Borghild Tenden har ivrig stemt for bompenger i de årene de har vært medlem av fylkestinget i Akershus. Dersom man skal ha en statlig regulering, er man nødt til å ta med de innspill som kommunene Eidsvoll og Stange har kommet med, slik at kommunene også kan få gjennomslag for en del av sine synspunkter når det gjelder bevaring av strandsonen langs Mjøsa.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2007-11-22:
Bare noen korte bemerkninger fra en som bruker denne veien forholdsvis ofte, og som dessuten er fra et av fylkene som veien berører. For meg og svært mange er dette en gledens dag når det gjelder selve utbyggingen. Det er en veistrekning med stor trafikk – mye av trafikken består av lastebiler, en blanding av norske og utenlandske vogntog. Dette tilsier at veistrekningen ofte er utsatt for ulykker, og skadene er relativt ofte av alvorlig karakter. Når man har en årsdøgntrafikk på godt over 20 000 kjøretøy, må veien være av en tilsvarende karakter for å møte denne utfordringen. Det har det manglet mye på på enkelte strekninger. Derfor er det svært positivt det som nå skal skje. På sikt vil også veien bli en miljøgevinst, da det i dag ofte blir køer når trafikken er som størst, med de ekstra miljøbelastninger dette gir. Enkelte trafikanter blir også noe stresset og tar sjanser, som igjen i noen tilfeller fører til ulykker. Når det gjelder finansieringen, har tidligere fremskrittspartirepresentanter tatt for seg den. Jeg må si at å legge stor del av kostnadene over på bilistene, er feil. Det riktige må være at staten tar den hele og fulle finansieringen. Dette har Norge råd til. Ellers har jeg tidligere tatt opp nettopp E6 i Stortingets spørretime flere ganger, som f.eks. 15. februar 2006, nettopp på grunnlag av alle de ulykker som har vært på denne veien. For eksempel i Hamar Arbeiderblad av 25. januar 2006 kunne vi lese om nok en alvorlig dødsulykke. Og i VG av 7. februar 2006 kunne vi lese at «12 liv kunne vært spart» ved en utbygging. I tillegg ville vi spart ca. 1 milliard kr – alt dette i henhold til beregning fra Maskinentreprenørenes Forbund. Mange av ulykkene ville vært unngått ved bl.a. midtdeler, da mange ulykker skyldes at kjøretøy kommer over i feil kjørebane. Mellom 1989 og 2005 ble 18 drept, 40 alvorlig skadd og 137 lettere skadd bare mellom Minnesund og Dal. Dette tilsier at en utbygging er på sin plass – bare synd at den kommer så sent, og at det ikke blir en større utbygging mens vi er i gang.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
På vegne av representantene Per Sandberg, Jon Jæger Gåsvatn, Anders Anundsen, Arne Sortevik og meg selv har jeg gleden av å framsette forslag om innføring av setebeltepåbud i buss og sikker og forsvarlig skolebusstransport.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Fleirtalet i Stortinget, regjeringspartia, er opptekne av at vi skal ha ei demokratisk ordning. Høyringane i både finanskomiteen og dei andre komiteane i samband med behandlinga av budsjettet, er ei viktig, demokratisk handling. Vi lyttar til dei innspela som kjem – sjølvsagt gjer vi det – men det er altså slik at når folket vårt har bestemt at dei tre regjeringspartia skal danne regjering, må vi òg ha moglegheit til å bruke det fleirtalet vi har fått. Og representantane frå regjeringspartia har hatt eit godt, konstruktivt samvirke med Regjeringa i arbeidet med heile budsjettprosessen og har fremma synspunkta våre i høve til det. Så vil eg peike på at vi har gjort endringar i samband med budsjettbehandlinga. Vi har plussa på budsjettet med 100 mill. kr til å styrkje tiltak mot fattigdom, til å styrkje miljøprofilen og til å satse meir innanfor universitets- og høgskulesektoren. Så Ulf Leirstein si bekymring for høyringsinstituttet er heilt grunnlaus.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Eg meiner nok at spørsmålet frå representanten Skovholt Gitmark i beste fall er misvisande. Den regjeringa som vi har no, brukar dei store pengane på dei store oppgåvene. Det har statsministeren sagt, og eg vil seie: Statsministeren har til fulle sine ord i behald. Vi har satsa tungt desse to åra, og vi har òg foreslått i budsjettet for 2008 å styrkje velferda i kommunane våre. Vi hadde ei sveltefôring av kommunane i førre periode. No har vi fått ein auke inkludert i det budsjettforslaget vi legg fram, på 20,8 milliardar kr for kommunesektoren. Det trur eg skulle fortelje alt. Vi satsar òg tungt på eit anna viktig velferdstiltak, nemleg utbygging av barnehagane, så vi er svært godt i rute. Vi har svært gode resultat å vise til. Det er faktisk vi i regjeringspartia stolte over.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Å arbeide for å redusere fattigdomen er ei stor og krevjande oppgåve. Regjeringspartia erkjenner det, og vi er ikkje komne i mål. Men vi er godt i gang. Eg vil minne representanten Syversen om at den regjeringa som sit no, har foreslått, og får no vedteke, å auke løyvingane for å kjempe mot fattigdomen med 1,6 milliardar kr meir enn Bondevik-II-regjeringa gjorde i perioden 2001–2005. Vi har i alle fall oppnådd langt meir enn dei, men oppgåvene er store og formidable. Eg vil òg minne om at vi har ei offensiv satsing når det gjeld å kjempe for betre vilkår for dei fattige i andre land. Vi aukar u-landsbudsjettet til 0,98 pst. av brutto nasjonalinntekta. Det har aldri vore så høgt før. Det skulle vere eit forslag som ligg Kristeleg Folkeparti sitt hjarte nær, vil eg tru.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Eg vedkjenner meg at satsinga på høgre utdanning og forsking er eit viktig felt for regjeringspartia òg i tida som kjem. Vi har krevjande utfordringar. Vi har ikkje kome i mål. Eg vil minne om at når det gjeld universitets- og høgskulesektoren og forskingsfeltet, aukar vi løyvinga til forsking med 1,2 milliardar kr neste år. Det er ein realvekst på 3 pst. Det er òg foreslått å auke kapitalen i Fondet for forskning og nyskaping med 6 milliardar kr, til 66 milliardar kr. Eg viser òg til at vi foreslår 350 nye stipendiatstillingar frå hausten 2008. På tre år er auken i forskingsløyvinga blitt like stor som under heile den perioden Bondevik II-regjeringa styrte. Dersom representanten Dørum er sterkt misfornøgd no, fortel vel det mykje om korleis han vurderer innsatsen til den regjeringa han sjølv var med i i perioden 2001–2005, som gjorde ein klart dårlegare innsats.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Det går eit grunnleggjande skilje i norsk finanspolitikk, mellom Framstegspartiet på den eine sida og regjeringspartia – og òg dei tidlegare regjeringspartia, heldt eg på å seie – på den andre. Vi meiner det er uansvarleg av Framstegspartiet å bruke så mykje av petroleumsinntektene våre som det dei vil gjere, fordi det vil setje kronekursen over styr og føre til auka rente i landet vårt. Vi har lagt fram forslag – både i budsjettet for 2008 og tidlegare – som er innanfor ansvarlege økonomiske rammer. Det er òg den disposisjonen som vi har foreslått når det gjeld oppkjøp av staten sine interesser i statlege selskap. Så det er ingen grunn til ei slik uro som representanten Tybring-Gjedde her prøver å gi uttrykk for.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Framstegspartiet opnar no for regjeringssamarbeid med Høgre. Til no har det vore eit stort sprik mellom Høgre og Framstegspartiet i den økonomiske politikken. For 2008 vil Framstegspartiet f.eks. auke bruken av oljepengar med 15 milliardar kr. Høgre slår fast at dei vil ha ein stram økonomisk politikk òg i framtida. I debattar den seinare tida har Høgre avvist Framstegspartiet sitt krav om å bruke langt meir oljepengar. Omsynet til renter og kronekurs har vore viktige grunngjevingar. Framstegspartiet og representanten Leirstein har fleire gonger hevda at det er styrkeforholdet etter valet i 2009 som skal vere avgjerande for kva slags kurs ei eventuell ny regjering skal velje. Eg tillèt meg då å spørje representanten Leirstein om han kan klårgjere kva slags økonomisk politikk ei eventuell regjering av Framstegspartiet og Høgre skal føre.
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Høgre prøver å gi inntrykk av at det er eit ansvarleg politisk parti, eit parti som folk skal kunne stole på. I sitt alternative budsjett vil Høgre redusere ulike ordningar innanfor landbruket med 1,9 milliardar kr neste år. Det utgjer eit kutt på 16 pst., og det fører til ein reduksjon på 33 000 kr pr. årsverk i jordbruket i 2008. Forslaget må innebere at t.d. jordbruksavtala for 2008, som allereie er inngått, må setjast til side. Eg vil derfor spørje representanten Sanner: Synest Høgre det er god og forsvarleg praksis å seie opp ei avtale midt i ein avtaleperiode utan forvarsel av noko slag? Og: Er Høgre sitt forslag ei gladmelding til distrikta våre?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2007-11-27:
Venstre går imot den overgangsordninga som Regjeringa har foreslått for reiarnæringa. Venstre vil at ein skal greie ut saka meir, og at nytt forslag skal fremmast til våren i revidert nasjonalbudsjett. Det høgst spesielle er at Venstre først vil stemme imot forslaget. Likevel vil partiet bruke det aller meste av inndekkinga – til saman 1,2 milliardar kr – i sitt alternative budsjett. I denne saka er det snakk om etterskotspliktige skattytarar. Vedtak bør derfor gjerast i år, ikkje neste år, dersom det skal ha bokført effekt i 2008. Representanten Sponheim er ein svært erfaren politikar, som skal ha stor systeminnsikt. Eg vil derfor spørje: Korleis kan Venstre forklare den logikken som ligg bak handlemåten partiet har valt i denne saka?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Det er mange ting man kunne grepet tak i, men jeg er for så vidt glad for at lederen av finanskomiteen bruker så mye av sin taletid på å snakke om Fremskrittspartiet. Men selvfølgeig, når en arbeiderpartimann snakker om Fremskrittspartiets politikk, er det nødt til å gå galt. Så til det jeg vil spørre om. Vi har vært gjennom en ganske omfattende prosess i finanskomiteen når vi har behandlet statsbudsjettet, og lederen av komiteen har sågar på en meget god måte ledet komiteen gjennom arbeidet. Vi har hatt flere dager med høringer, og mange høringsinstanser har kommet til Stortinget og gitt viktige innspill til finanskomiteen på en rekke viktige samfunnsområder. Problemet, som jeg ser det, er at flertallet som har lagt fram innstillingen, stort sett velger å neglisjere alt som har kommet fram i disse høringene, og som organisasjoner, frivillige organisasjoner og andre aktører har vært opptatt av. Ser da lederen av finanskomiteen noe som helst behov for å ha denne typen høringer i forbindelse med en budsjettbehandling, når de som har flertall, stort sett totalt neglisjerer å høre på det som faktisk kommer fram?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Fremskrittspartiet viser gjennom sitt alternative statsbudsjett hvilken politikk vi ønsker å føre, hvis velgerne gir oss mandat til det. Det er selvfølgelig valget i 2009 som er avgjørende for hvilket styrkeforhold partiene faktisk skal ha i eventuelle regjeringsforhandlinger, slik det også var for de partiene som i dag sitter med regjeringsmakt. Fremskrittspartiet fører ikke en urealistisk og uansvarlig økonomisk politikk – tvert imot. Faktisk har bl.a. Statistisk sentralbyrå regnet på Fremskrittspartiets økonomiske opplegg og sagt klart ifra at vårt opplegg, slik vi innretter den økonomiske politikken, ville gitt mindre inflasjon og mindre press på renten – det motsatte av det representanten Sandal påstår. Vi vil komme tilbake til konstruktive regjeringsforhandlinger med andre partier hvis velgerne gir oss tilslutning for det i 2009.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Representanten Chaudhry tar nå utgangspunkt i at norsk bistandspolitikk faktisk funker og gir disse menneskene i bl.a. Afrika, som han nevner, større håp om et nytt liv. Vi så på nyhetene senest i går at en rapport fra NORAD viser at man faktisk ikke har klart å nå alle de målsettingene man setter for norsk bistandspolitikk. Derfor er jeg stolt av at Fremskrittspartiet er et parti som kommer med en alternativ bistandspolitikk, hvor vi bl.a. fremmer forslag om å be Regjeringen se på muligheten for å innføre et fond hvor vi kan støtte næringsvirksomhet i disse landene. Det er utrolig viktig for disse landene og for de menneskene som bor i utviklingsland, at hvis man skal lykkes, må vi få opp næringsliv, vi må få opp troen på privat eiendomsrett, og vi må få på plass lov og orden. Det kan vi gjøre med andre typer forslag som Fremskrittspartiet har fremmet, enn med den type forslag som representanten Chaudhry og andre har sverget til nå i mange tiår, og som faktisk dessverre viser seg ikke å lykkes.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Jeg konstaterer at representanten Dåvøy automatisk sammenligner det å redusere norske skyhøye alkoholavgifter med at det vil få en masse negative følger. Det er faktisk slik i dag at vi bl.a. har en grensehandel som er på rundt 10 milliarder kr, hvor en rekke mennesker som bor nær grensen, faktisk drar over og handler den typen varer som representanten Dåvøy sikter til. Det betyr at vi eksporterer mange arbeidsplasser ut av Norge. La meg også minne om at det faktisk er en lovlig vare vi snakker om. Det er ingen automatikk i at man vil bruke mer av den varen ved at vi reduserer avgiftene her i Norge, men kanskje noe av den grensehandelsproblematikken vi ser, vil stoppe opp. Kanskje vi kunne få stoppet noe av den enorme smuglingen og den ulovlige importen som er av denne typen produkter inn til Norge, hvis vi fikk redusert norske alkoholavgifter. Vi kunne også da ha sikret norske arbeidsplasser.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Vi har ikke med Greenspan på våre møter i stortingsgruppen når vi lager vårt alternative statsbudsjett, så la meg i hvert fall avklare den myten. Fremskrittspartiet legger opp til en økonomisk politikk hvor vi bl.a. tar i bruk noe av den oljerikdommen vi har i dag, til å satse på investeringer som er fornuftige i dag og for framtiden. I forrige stortingsperiode var faktisk Senterpartiet med på den linjen i finanskomiteen, men har valgt å bytte side nå, når man fikk regjeringsmakt og ikke lenger deler sin egen økonomiske politikk, slik man gjorde for bare få år siden. Vi i Fremskrittspartiet er trygge på at vårt økonomiske opplegg vil bidra til å holde arbeidsledigheten lav, å sørge for å få et mer produktivt næringsliv, å få flere til å investere i norsk næringsliv, å sikre norske arbeidsplasser og å sørge for at vi holder skattene og avgiftene lave, slik at folk flest kan beholde mer av egen inntekt og leve av egen inntekt, noe som gir menneskeverd, og som er positivt for økonomien.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Fremskrittspartiet har absolutt en jernbanepolitikk. I motsetning til dagens flertall, som fra år til år lar Jernbaneverket og andre aktører sitte og vente og se på statsbudsjettet med hensyn til om man faktisk får penger til investeringer, ønsker Fremskrittspartiet et fond, hvor vi øremerker en del av avkastningen hvert år, slik at man får forutsigbarhet i hva som faktisk vil kunne bli bevilget til henholdsvis vei, til kollektivtrafikk, til jernbane og til bredbåndssatsing. Det vil gi forutsigbarhet gjennom styringsdokumentet Nasjonal transportplan, slik at man visste at pengene faktisk kom, framfor slik som det er i dag, at man fra år til år er avhengig av å se om stortingsflertallet hoster opp de pengene som trengs. Fremskrittspartiet har gjennom sitt alternative statsbudsjett øremerket penger til jernbaneutbygging, sørget for at vi satser på jernbane der hvor folk bor, der hvor det er mange pendlere, sørget for at de får et godt og sikkert tilbud. Vi mener at vårt opplegg ville gitt mye mer forutsigbarhet enn dagens opplegg. Og jeg har registrert at bl.a. samferdselsministeren har vært ute og sagt at kanskje man skulle se på muligheten for å bruke oljepenger osv. til den type investeringer. Vårt poeng er: La oss se på oljefondet, ta deler av det og putte det i et investeringsfond, så har vi øremerket klare midler til jernbane, til samferdsel for øvrig og til bredbåndsutbygging.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Det er selvfølgelig slik at i et statsbudsjett hvor man bruker over 770 milliarder kr, brukes mye av disse pengene fornuftig. På en rekke områder er man selvfølgelig enig, men så er det en del områder hvor Fremskrittspartiet er uenig i de prioriteringene som Regjeringen gjør. En av de tingene jeg har lyst til å komme inn på, er de avgiftene som Regjeringen velger å øke. Statsråden var inne på noe av dette på slutten av sitt innlegg. Når man øker skattene, kan man kanskje si at det er noe mer rettferdig, for man betaler skatt ut fra hvor mye man tjener, eller hvor mye penger man har. Når man øker avgifter, rammer det ganske blindt. Hvis man har lite, tjener lite, vil en økning, f.eks. av dieselavgiften, ramme hardere enn det vil gjøre for en som tjener mye og har mye penger. Derfor stusser jeg noe over at Regjeringen velger de avgiftsskjerpelsene som man har lagt opp til de to siste årene. Ser ikke statsråden det som problematisk at man nettopp ved avgiftsøkninger kanskje rammer ekstra hardt de som har minst fra før?
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
La meg først få si at det er ganske gledelig å høre en engasjert representant som Inge Ryan holde sitt innlegg, selv om jeg er uenig i mange av de punktene han trekker fram. Men jeg vil gjerne komme med ett punkt som Inge Ryan ikke nevnte, og det er dokumentavgiften. Før stortingsvalget i 2005 var SV faktisk opptatt av å få redusert og få gjort noe med dokumentavgiften. Spesielt for mange førstegangsetablerere oppleves denne avgiften ganske urimelig. Vi vet at mange førstegangsetablerere har problemer med å komme inn på boligmarkedet, og å få fjernet den type dokumentavgift kunne vært en god håndsrekning. Hvorfor har SV gått bort fra sine tidligere valgløfter? Ser Inge Ryan, som parlamentarisk leder i SV, noen mulighet for at dette er noe man faktisk har tenkt å gjøre noe med i inneværende stortingsperiode?
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2007-11-27:
Norge går godt. Vår politiske hovedutfordring er, som representanten Sandal sa, å få de gode tidene til å vedvare. Likevel er dette en regjering for de tapte muligheter. Regjeringen gikk på et hvileskjær innen forskning og høyere utdanning, og man sitter tydeligvis fast på skjæret ennå. Dagens regjering bruker 132 milliarder kr mer enn man gjorde i 2005. Likevel klarer man bare å presentere en økning på 2 milliarder kr til vei. På vårt viktigste politiske område, nemlig miljø, er det Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti som presser Regjeringen til handling og også til økt satsing. Hvorfor bruker ikke denne regjeringen de store pengene på de store oppgavene, slik statsministeren har sagt og lovt flere ganger?
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-11-27:
Finanskomiteens leder var inne på høstjakt. Han syntes det som hadde skjedd i den forbindelse fra opposisjonens side, var litt stusslig, skjønner jeg. Det kan vel ha noe å gjøre med at etter vår mening er ikke sesongen helt der foreløpig. Vi har ikke hatt noen sesongjakt midt i denne valgperioden. Men om to år kan det hende vi kan ta opp spørsmålet til nærmere vurdering. Sandal var inne på at det ikke minst i gode tider er viktig å gjøre de riktige prioriteringene. Han kom inn på sunn økonomi som et viktig element i det. Samtidig ser vi at etter at Regjeringen la fram sitt budsjett, kom det stadig kritikk, også fra egne rekker, om at kampen mot fattigdom var nedprioritert. Flertallet legger inn 100 mill. kr. Det er stort sett til tiltak som kan sies å styrke kampen mot fattigdom. Jeg vil spørre finanskomiteens leder om ikke dette er en erkjennelse av at den kampen mot fattigdom som Regjeringen hittil har prestert, ikke har vært god nok.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-11-27:
Når det gjelder skattepolitikken, vil jeg si følgende: Det vi trenger, er en skattepolitikk som bygger opp under at vi har en velferd også i framtiden. Det tror jeg også Arbeiderpartiet egentlig er enig i. Derfor er det vel også slik at mange av de skattelettelsene som forrige regjering bidrog til, står ved lag fortsatt, antakelig fordi de var ganske vel fundert. Ikke minst gjelder det å sørge for at vi har et næringsliv som fungerer, som gjør at vi får større skatteinntekter ved å føre en skattepolitikk som underbygger verdiskapingen. Jeg er ikke så opptatt av satsene som Klungland er. Jeg er opptatt av at vi har et skattesystem som bidrar i fellesskapet, som gjør at vi har et sunt næringsliv, og som også gir en god fordeling, slik at fellesskapsfølelsen, som vi trenger i det norske samfunnet, også kan være der i årene framover. Hvis Klungland er med på det, er vi i tilfelle på samme lag.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-11-27:
Det som er tilfellet i vårt alternative budsjett, er at vi bruker mer på arbeidsmarkedstiltak enn det Regjeringen gjør. Vi vektlegger det noe annerledes, ikke minst fordi vi har vært på høringer og faktisk hørt hvordan det er der ute i virkeligheten: Det som nå trengs, er å sørge for arbeidsmarkedstiltak som er mer tilpasset dem som har et langvarig bistandsbehov. Dermed har vi en annen innretning enn det Regjeringen har. Vi styrker dem som trenger langvarig bistand på arbeidsmarkedet, og så går vi litt ned på de ordinære arbeidsmarkedstiltakene. I dagens situasjon tror jeg det er en riktig prioritering.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-11-27:
Det var vel en historiebeskrivning som må være tatt ut av Senterpartiets debattopplegg og ikke Kristelig Folkepartis, så her tror jeg at jeg må korrigere visse ting. For det første: Da Bondevik II-regjeringen overtok etter Stoltenberg-regjeringen pekte dessverre pilene i norsk økonomi nedover. Det var helt nødvendig å stramme til og sørge for at vi fikk et næringsliv som fungerte, slik at vi på sikt kunne styrke økonomien. Det betydde at alle måtte bidra, også kommunene. Så ble det vekst i kommunesektoren utover i perioden. Men fra Kristelig Folkepartis side har vi sagt at i en situasjon hvor det ble strammet til i kommunene, var det nok slik at det ble vel hardt for enkelte. Det betyr at når vi nå har nytt godt av den økonomiske veksten som kom mot slutten av Bondevik II-regjeringens periode, og som nåværende regjering virkelig nyter godt av, er det rom for å satse på kommunene. Representanten Slagsvold Vedum er vel kanskje også enig i at den forventningen som nåværende regjering har skapt i kommunene, er i ferd med å bli et problem for den sittende regjering.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-11-27:
Når det gjelder bevilgningene til Statsbygg er det der ofte snakk om større prosjekter, som man med fordel kanskje kan dempe noe nå i en opphetet økonomisk situasjon. Når det gjelder bevilgningene knyttet til låneordningen for kommunene som kan brukes til oppgradering av skoler og kirker, snakker vi her om mindre beløp, som det lokale næringsliv ofte kan sørge for. Jeg tror det er en bedre prioritering enn det Regjeringen har foreslått, i den økonomiske situasjonen vi er i.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-11-27:
Det var spennende å høre Kristin Halvorsen som politisk hovedkommentator se ned på allmennheten, hvordan det stod til her i Stortinget. Og når det gjelder skjæring med arbeidslivets parter, tror jeg vi virkelig har lyttet til en ekspert. For det er ikke mer enn vel ett år siden det var full skjæring mellom Regjeringen og arbeidslivets parter – så det skal nok opposisjonen lære av. Jeg hadde mest lyst til å utfordre finansministeren på de store linjene, som hun selv sa hun var opptatt av. Jeg bet meg merke i at finansministeren sa at hun ikke hadde trodd at forslaget til skatter og avgifter i grønn retning kom til å være så lite kontroversielt – og så sa hun at der ligger det en utfordring for Regjeringen. For meg indikerer det at Regjeringen har gjort for lite. Man har utfordret for lite. Er det kanskje det finansministeren skulle ønske man hadde gjort mer av i dette budsjettet, i lys av de klimapolitiske utfordringene vi har?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2007-11-27:
Like årvisst som det er finansdebatt, finner det sted en replikkveksling mellom partiet Venstre og representanten Sandal. Det handler om det grunnleggende, nemlig at kunnskap er makt, forskning er avgjørende for framtiden, forskning er avgjørende for å løse klimakrisen, og forskning er avgjørende for det levende og det ufødte næringsliv. Hver gang har disse samtalene noe felles over seg, nemlig denne forståelsen som jeg nå presenterte. I fjorårets utgave, mellom representanten Sponheim og representanten Sandal, var representanten Sponheim opptatt av kuttene til universiteter og høgskoler. I sitt svar sier representanten Sandal: «Eg vil vere klar på det, men eg trur ikkje det blir nokon varig tilstand at det skal vere slik» – nemlig at det har vært et kutt. Vel, ved årets budsjett ble kuttet videreført. Nå ser vi at man kutter 200 mill. kr på Universitetet i Oslo. Det rammer undervisningen. Vi ser det samme skje i Bergen. Er det slik at representanten Sandal, nå som vi nærmer oss juletider og planlegger nye budsjett, kan være tydeligere i løftene om at det vi nå ser ved universiteter og høyskoler, skal vi oppleve for siste gang?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
På Arbeiderpartiets hjemmeside uttaler representanten Sandal at Fremskrittspartiet bruker penger partiet ikke har, fordi vi bruker 15 milliarder kr mer enn Regjeringen. Sandal har tidligere sagt at Fremskrittspartiets pengebruk vil føre til inflasjon, høyere kronekurs og sorg og elendighet for norsk industri. Det gjentok han for så vidt også i dag. Han sa at dersom Regjeringen hadde kunnet, ville den ha brukt mer penger. I Ot.prp. nr. 79 for 2006-2007, som er til behandling i finanskomiteen, foreslår Regjeringen å øke statens eierandel i StatoilHydro fra 62,5 pst. til 67 pst. Det betyr at Regjeringen må kjøpe 143 millioner aksjer i StatoilHydro. Det koster anslagsvis 25 milliarder kr. Det viser seg at Regjeringen faktisk kan bruke mer penger når noe er viktig nok, som f.eks. aksjer i StatoilHydro. Hva kommer det av at staten uten problemer kan pumpe 25 milliarder kr inn i norsk innenlandsøkonomi ved å kjøpe i markedet, uten at det får noen negative konsekvenser, mens de 15 milliarder kr Fremskrittspartiet vil bruke, vil gi svært katastrofale følger for norsk innenlandsøkonomi?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Man blir litt andektig når man lytter til Lundteigens innlegg fra talerstolen. Der blandes en romantisert etterkrigshistorie, planøkonomi og global utvikling om hverandre. Jeg skal komme tilbake til det jordnære. I år 2000 var det anslagsvis 70 000 bønder i Norge. I 2005 var det tallet redusert til 48 000. I dag er tallet enda lavere. Dette har Senterpartiet klart helt uten hjelp fra Fremskrittspartiet. Beregninger viser at antall byråkrater for å administrere disse litt under 48 000 bøndene er 5 000, dvs. at det er ca. en administrator pr. niende bonde. Dette tallet har ikke blitt redusert, selv om antall bønder har blitt redusert med 30 pst. de siste syv årene. Mener Senterpartiet at norsk landbruk er hensiktsmessig organisert? Mener Senterpartiet at norsk bondestand trenger 5 000 byråkrater for å administrere sin virksomhet? Og er det noe som passer i en globalisert verden, som Lundteigen er så opptatt av?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2007-11-27:
Jeg vil gjenta mitt spørsmål til representanten Sandal tidligere i dag som jeg ikke fikk svar på. Akselsen påstår at Fremskrittspartiets pengebruk fører til inflasjon, høyere kronekurs og sorg og elendighet for norsk industri, fordi vi bruker 15 milliarder kr mer enn det Regjeringen gjør. Det må han gjerne mene, selv om Statistisk sentralbyrå mener det motsatte. Det fremgår av Ot.prp. nr. 79 for 2006–2007 at Regjeringen planlegger å kjøpe 143 millioner aksjer i StatoilHydro for å komme opp på en eierandel på 67 pst. Det tilsvarer 25 milliarder kr, som Regjeringen skal pumpe ut i norsk økonomi. Det viser seg altså at når Regjeringen ikke trenger å gå via statsbudsjettet, kan man bruke mer penger – når formålet er viktig. Jeg registrerer at det formålet å kjøpe aksjer i StatoilHydro er så viktig for Regjeringen at de kan gå utenom handlingsregelen og utenom statsbudsjettet, slik at de ikke utgiftsfører dette kjøpet. Hva kommer det av at Regjeringen kan pumpe nye 25 milliarder kr inn i norsk økonomi uten at det får noen konsekvenser for økonomien, mens når Fremskrittspartiet bruker 15 milliarder kr primært på skattelette til dem som har lavere og midlere inntekter, får dette katastrofale konsekvenser for norsk økonomi?
Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2007-11-27:
I sitt arbeidsprogram skriver Fremskrittspartiet at partiet ikke vil ha flere enn 1 000 mennesker fra den tredje verden, inkludert kvoteflyktninger og deres familier. En kan si mye om den politiske eller den moralske siden av denne typen politikk, men den skal jeg la ligge. I denne anledning er jeg mer opptatt av en annen ting, og det er at Fremskrittspartiet kutter 2,5 milliarder kr til Afrika i sitt bistandsbudsjett. Da er mitt spørsmål til Fremskrittspartiet: Ser Fremskrittspartiet motsetninger i sin politikk, når de på den ene siden kutter i det som kan gi mennesker i Afrika velferd og fred, og som dermed minsker presset på Europas grenser, og på den andre siden har et ønske om å få færrest mulig mennesker nettopp fra Afrika til Europa – og til Norge?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2007-11-27:
Fremskrittspartiet vil i sitt alternative budsjett senke avgiftene på alkohol – dette i kontrast til våre naboland. Den borgerlige regjeringen i Finland øker avgiftene med 10–15 pst. neste år, og den borgerlige regjeringen i Sverige velger å øke alkoholavgiftene neste år av hensyn til folkehelsen og produktiviteten i arbeidslivet. Ut fra SIRUS-rapport nr. 1 i 2001 kan vi stipulere konsekvensene av en prisnedgang i Norge tilsvarende dagens svenske alkoholpriser. Konsekvensene kan bli en økning i det totale antallet dødsfall på omkring 605 pr. år, hvorav 225 vil være dødsulykker og 60 vil være selvmord, i tillegg til en økning i kriminaliteten på 700 flere voldsdommer. Representanten viste til utsatte grupper i sitt innlegg og sa at velferdssamfunnet skal ta vare på alle. Kan Fremskrittspartiet forsvare at et kutt i avgifter er viktigere enn hensynet til folks helse, at barn og unge blir utsatt for vold, og å bekjempe kriminalitet?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2007-11-27:
Norges Diabetesforbund har lenge arbeidet for å gjeninnføre det generelle sjablonfradraget for personer med diabetes. Endringene som ble gjort i 2004, var den gang basert på innspill og brev fra Helse- og omsorgsdepartementet til Finansdepartementet, der det ble fastslått at personer med diabetes ikke hadde spesielle merutgifter til f.eks. kosthold. Nå har Helse- og omsorgsdepartementet på bestilling mottatt en ny faglig vurdering datert den 6. november 2007 – det er ikke mange dagene siden – og denne utredningen fastslår at personer med diabetes faktisk har merutgifter, bl.a. til kosthold. Jeg vil også vise til at en enstemmig finanskomite i forbindelse med revidert uttrykte uro over forskjellsbehandlingen i Skatteetaten for mennesker med diabetes. Mitt spørsmål er følgende: Med denne nye faglige vurderingen, vil statsråden, ut fra sitt helsepolitiske ståsted, mene at det kan være grunnlag for en gjeninnføring av sjablonfradraget, og kanskje ta en prat med finansministeren om det?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-11-27:
Istedenfor å spørre om Fremskrittspartiets øremerking og private løsninger for helse og omsorg går mitt spørsmål på Fremskrittspartiets helhetlige økonomiske politikk. USAs tidligere sentralbanksjef Alan Greenspan har vært i Oslo og snakket om boliglånskrisen i USA: Dette var en ulykke som bare ventet på å skje. Hadde det ikke vært boliglånene, så hadde det vært noe annet som hadde utløst den, sa Greenspan om finanskrisen som nå rir verdens banker og fire nordnorske kommuner, ifølge referatet i E24. Greenspan brukte betegnelsen «eufori», velvære gjennom stimulerende stoffer, om det som har skjedd. Euforien i den menneskelige natur bygger seg opp og er selvforsterkende. Det danner seg priser og forventninger som er helt uten forankring i de underliggende realiteter. Karusellen drives stadig fortere rundt, men det er ikke noe nirvana der ute. Markedene snur, det skjer brått. Euforien avløses av frykt. Vi har liten mulighet til å ta boblene på vei opp. De sprekker ikke før spekulasjonene gir seg, sa Greenspan. Denne beskrivelsen er i sterk kontrast til norsk tradisjon. Hvor står Fremskrittspartiet nå – i vår blandingsøkonomiske tradisjon eller hos Greenspan?
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-11-27:
Som jeg sa i innlegget mitt, er mange velgere i de rød-grønne partiene utålmodige etter å sikre større satsing på fellesskapstanken – ikke minst på å krympe landet, sikre at framkommeligheten blir god. Vi ser at for de mennesker som bor i områder hvor man er avhengig av moderne kommunikasjon, er dette standpunkt som gjelder uavhengig av hvilket parti man stemmer på. Det er mange i SV som mener akkurat det samme som Liv Signe Navarsete ut fra den hverdagen de står oppe i. Den prioriteringa som Regjeringa har gjort, er at man greier å oppfylle Nasjonal transportplans forutsetninger. Statsråden satser mer på framkommelighet og opprusting av veier – rett og slett å fylle asfalt i hullene i veien. Det er ingen hemmelighet at vi i Senterpartiet er utålmodige etter å gå videre her. Vi er langt fra i mål i forhold til det som Regjeringas støttespillere forventer av oss i de kommende budsjetter.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-11-27:
Det hadde nok vært en fordel om også partiet Høyre i større grad hadde konsentrert seg om internasjonale konjunkturer og internasjonale forhold. Med vår åpne økonomi er hva som skjer internasjonalt, av større betydning enn de fleste er klar over. Derfor synes jeg det er noe uklokt å antyde nedsettende at det å ha et internasjonalt blikk, ikke er sentralt i den situasjonen vi står oppe i. Men så tilbake til det hjemlige. I Senterpartiets rekker synes man ikke det er noe godt forslag å øke beskatningen av småkraftverk. Det har kommet tydelig til kjenne i de uttalelser som er kommet fra våre folk. Den helhetsløsning som så Regjeringa har valgt, er en løsning som har ført til veldig sterke faglige innspill fra både småkraftselskapene og Energibedriftenes landsforening. Det er noe Senterpartiet vil jobbe videre med fram mot revidert nasjonalbudsjett.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-11-27:
Vi er glad for å få en viss kreditt, i hvert fall i forhold til sjølstendig næringsdrivende kvinner. Vi tar med oss den. Når det gjelder arveavgift og bolig som arvelater har bebodd, og bedrifter som arvinger overtar, er dette et svært viktig tema for Senterpartiet. Vi er nødt til å følge med i tida i forhold til det som kreves. Senterpartiet er ikke fremmed for å tenke i retning av betinget arveavgiftsfritak når arvinger overtar hus eller eiendom for å drive videre. Det er en fritakstenkning med betingelser som ligger Senterpartiets hjerte nær.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-11-27:
Det er et helt korrekt sitat. De høringer som er gjennomført, har regjeringspartiene i større grad enn tidligere tatt hensyn til, både i form av merknader og i form av holdninger som avspeiles i salen her i dag, til kommende budsjetter. I tillegg er det en endring som er av større prinsipiell enn økonomisk karakter, nemlig at budsjettet er endret med 100 mill. kr i forhold til temaer som opposisjonen og høringspartene har lagt vesentlig vekt på. Kraftverksbeskatningen og det som er saken der, har jeg grundig redegjort for. Det kommer en ny runde om rammebetingelsene for miljøvennlig kraftproduksjon fra vannfall og annen energi fra fornybare kilder i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Jeg vil oppfordre alle til å engasjere seg for å realisere Regjeringas målsetting om 30 TWh i økt produksjon fram mot 2016. Det er et svært ambisjonsrikt mål, som det må større fart på for å realisere.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-11-27:
Jeg takker for attesten for romantikk og internasjonale forhold. Når det gjelder bønder, som er litt mer jordnært, og som jeg har en viss forutsetning for å snakke om, og tilsyn i så henseende, kan jeg forsikre representanten Tybring-Gjedde om at det snart går over alle grenser i forhold til hvilke tilsyn og hvilke krav som stilles til dem som står for matproduksjonen i Norge. Det kan ikke være noen tvil om at Senterpartiet står for en linje der man skal kontrollere i stort, ikke detaljstyre i smått. Det gir muligheter for at vi kan forenkle kraftig en god del ting. I denne sal og i andre saler er det dessverre i stor grad for stor trygghet for at det er kjekt å ha. Det er moralen i en rekke saker. Det er kjekt å ha litt ekstra. Det er noen som skal betale, og det er noen som skal leve med det. Det er et stort problem for oss som i praksis arbeider i norsk jordbruk.
Borghild Tenden (Venstre), 2007-11-27:
Nestlederen i Fremskrittspartiet, Per Sandberg, skriver i Aftenposten den 15. november at det er galskap å satse på høyhastighetstog i Norge, fordi han er bekymret for at dette vil gå ut over det eksisterende togtilbudet. Han skriver at Norge trenger høyere fart på eksisterende jernbane. Samtidig kutter Fremskrittspartiet i budsjettet – på drift og vedlikehold, på investeringer og på persontransport med tog. Og som vi har hørt her i dag, bevilger Fremskrittspartiet fra et fond som jeg ikke kan se har gitt noen særlig avkastning så langt. Har Fremskrittspartiet en jernbanepolitikk, og i så fall: hva slags?