trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-16:
Som saksordføreren sa, har Joly vært veldig kritisk i Kommunal Rapport – det som kom ut i dag – til dette med forsvarlig varsling. Hun går så langt at hun faktisk «oppfordrer kommunene til å ta loven som en minstestandard, og legge til rette for varsling selv». Det er, slik jeg ser det, svært betenkelig, for det er faktisk slik at det veldig ofte er kommunene som setter i gang straffetiltak mot ansatte når de varsler om uregelmessigheter, kanskje spesielt innenfor eldreomsorgen. Er det ikke et problem for regjeringspartiene når en personlighet som Joly går ut og advarer så kraftig mot dette?
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-16:
Først vil jeg si at jeg la merke til at representanten Henriksen i svar på en replikk i stad gjorde et poeng av at han kom fra en arbeidsplass der han hadde vært tillitsmann og organisasjonsmann, og at han selv hadde jobbet på gulvet og dermed var rette person til å kunne svare på dette – bl.a. det som ble sagt i Aftenposten. Jeg føler at selv om representanten Henriksen har bakgrunn som tillitsvalgt og har arbeidet på gulvet, har denne representanten gjort akkurat det samme, og har samme utgangspunkt som representanten Henriksen til å kunne behandle dette og stå på varslernes side. Jeg forstår ikke at han bruker den uttalelsen som han gjorde i Aftenposten – at han gav det svaret.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-16:
Det er et poeng det som representanten Andersen har gått igjennom nå, hun har jo nevnt en del objektive kriterier. Å varsle i skadehensikt, f.eks., er et objektiv kriterium. Hvis meningen er å skade bedriften, eller det f.eks. er en hevnakt overfor bedriften, er det et objektivt kriterium. Jeg føler at representanten Andersen har gått igjennom objektive kriterier – helt klare kriterier – for hvordan man kan nevne dette.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-16:
Det er også et men i dette. Det er klart at det bør varsles internt først, for det er mye på en arbeidsplass som det kan ordnes opp i internt uten at man går videre med det. Men samtidig er det ofte en sjef som står for det som har skjedd. Vannverket på Romerike var noe av det som det var vanskelig å varsle om internt først. Det var naturlig å gå videre med det. Men jeg ser ingen konflikt i at man først varsler internt, før man går ut. Det vil, som også er tatt opp i vårt forslag, kunne være naturlige grunner for å gå utenom den interne varslingen først.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-16:
Dem ønsker vi selvfølgelig å beskytte. Det kommer også fram i den lovformuleringen som vi foreslår når det gjelder varsling internt. Det ligger jo i seg selv en beskyttelse i det. Det som er viktig, er jo at når det skjer uregelmessigheter i en bedrift som f.eks. ledelsen ikke er klar over, skjer varslingen den veien. Da er det ikke grunnlag for å utvide loven for å gi en ekstra varsling om det.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-16:
Karin Andersen har gjort et poeng av at dette er noe nytt, og hevder at dette er en kraftig styrkelse av rettsvernet for varslere. Men på side 50 i Ot.prp. nr. 84 for 2005-2006 står det: «Forsvarlighetskravet er en videreføring av den ulovfestede lojalitetsplikten i forhold til varslingssituasjonen.» Så har Andersen fra talerstolen i dag sagt at man har, som er korrekt, lagt inn en merknad der man sier noe om dette. Da er mitt spørsmål: Er den merknaden en bortforklaring av det faktiske forhold, at det ikke er noen forandring, eller er man direkte uenig med statsråd Hanssen?
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-16:
Jeg skjønner godt at saksordføreren trår vannet som best han kan, og padler i høyt tempo. Problemet er bare at når avstanden til hva man sa og gjorde for meget kort tid siden, nemlig for litt over et år siden, blir så stor i denne saken, blir det ganske påfallende. Saksordføreren gjør nå et betydelig forsøk på å forsvare ordet «forsvarlig», og hvorfor det plutselig har kommet inn i saken. Da viser jeg til merknadene fra flertallet, for de føler seg tydeligvis ikke helt trygge på at dette begrepet «forsvarlig» er så veldig bra som de nå later som. I merknadene står det: «Flertallet støtter Regjeringens forslag om at det lovfestes et krav om at arbeidstakers framgangsmåte ved varsling skal være forsvarlig,» – og så står det videre – «men vil samtidig understreke at en lovfesting av begrepet(…) (…) Så kommer det en lang tirade med ulike forbehold knyttet til «forsvarlig». Man er åpenbart ikke så trygg på dette begrepet som man later som, men må utdype det og bortforklare og forklare hva man egentlig mener.
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-16:
Om jeg skal få si min hjertens mening, må jeg si at det innlegget vi nettopp hørte, var et usedvanlig selsomt innlegg. Representanten brukte 90 pst. av tiden til å snakke om alt annet enn sin egen politikk, bare om andres. Det er sikkert det tryggeste, gitt utgangspunktet, nemlig et helt utilstrekkelig forslag som han selv står bak. Jeg har lyst til å konfrontere representanten Henriksen med en uttalelse han kom med til Aftenposten for ikke lenge siden, den 27. oktober, hvor han hevder at «vi har en mye bedre og sterkere varslerparagraf». Så spør Aftenposten: «Så opposisjonen, Transparency, Redaktørforeningen og arbeidsrettsprofessor Henning Jakhelln er helt på jordet?». «Ja, de er på jordet», sier Per Rune Henriksen. Er dette en uttalelse som Henriksen er spesielt stolt av, eller ser han nå i ettertid at dette kanskje var en litt i overkant bråkjekk uttalelse?
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-16:
Det er et veldig enkelt spørsmål å svare på. Hvis representanten Henriksen hadde lest det vi skrev, hadde han allerede sett svaret på sitt eget spørsmål. Men det har han åpenbart ikke gjort, så da får jeg gi ham litt leseveiledning i teksten i etterkant. Vi skriver på side 12 i innstillingen: «Disse medlemmer mener denne lovformulering fremstår som langt mer presis, samtidig som den slår fast at en arbeidstaker selvsagt ikke skal kunne misbruke varslingsadgangen i den hensikt å skade arbeidsgiver.» Og så kommer det: «At arbeidsgivers interesser(goodwill, renommé og økonomi) kan bli skadet av en lovlig varsling om for eksempel korrupsjon, er en annen sak.» (goodwill, renommé og økonomi) Dette er våre merknader. Det er en ganske tydelig beskjed og svaret på representantens spørsmål. Men da er det veldig fristende å spørre om man med det lovalternativet som representanten Henriksen står for, sier at man fritt kan varsle også i skadehensikt, om det faktisk er det man gjør uansett, og om det var bare det som var hensikten?
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-16:
Jeg tror faktisk ikke det. Og det fikk vi rimelig tydelig beskjed om gjennom den åpne høringen vi hadde. De som har landets fremste kompetanse på området, var meget tydelige på at den lovformuleringen vi foreslår, og hvor man har opplysninger om noen få, helt konkrete forhold som da setter en begrensning, gir de ansatte størst trygghet for varslingen. Problemet med flertallets lovalternativ er jo bruken av ordet «forsvarlig». Vi kan ikke på noen måte se at det er noen forskjell i forhold til det tidligere begrepet «lojalitet», «lojal måte». Dette er en sekkepost hvor ingenting nevnes, men hvor man i etterkant må forklare hva som var «forsvarlig». Hvem skal i tilfelle gjøre det? Det skaper en betydelig usikkerhet, og alle som er engasjert i denne debatten på varslernes side, sier at vårt lovalternativ gir denne tryggheten, mens Regjeringens og flertallets alternativ skaper utrygghet, usikkerhet og uklarhet.
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-16:
Nei. Her legger vi til grunn hva Regjeringen selv skriver, og som jeg i behandlingen av denne saken så langt har oppfattet at regjeringspartiene her i Stortinget er enig i. Regjeringen skriver i proposisjonen: «Forsvarlighetskravet er en videreføring av den ulovfestede lojalitetsplikten i forhold til varslingssituasjonen.» Dette er Regjeringens og Bjarne Håkon Hanssens egen formulering når det gjelder videreføring av gjeldende rett. Så forsøker dere gjennom denne debatten, medieartikler og det ene med det andre å fremstille det som om dere nå har et voldsomt forsvar av ytringsfriheten for de ansatte og varslervernet. Nei, det er ikke snakk om det. Dette er et gedigent skuespill, hvor dere ikke tar skrittet i riktig retning, men tar skritt i motsatt retning av det dere stod for i fjor. Det beklager jeg, og derfor er jeg skuffet over denne behandlingen. Denne saken er så viktig at den definitivt hadde fortjent en bedre skjebne.
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-16:
Jo, dem bryr vi oss om! Men som politikere er det jo vår oppgave å avveie ulike interesser mot hverandre, og vurdere de ulike partenes oppfatninger i vanskelige saker. Det har vi gjort i denne saken, og da har vi landet på å legge frem det lovalternativet som de som har følt dette på kroppen, de som har hatt landets beste kompetanse på området gjennom mange år, har tatt til orde for. De er meget tydelige når de karakteriserer Regjeringens eget forslag. Jeg siterer professor Jan Fritjof Bernt, som mener at «vurderingstemaene i lovteksten samlet fremtrer som svært arbeidsgivervennlige og at de reiser flere spørsmål enn de løser». Videre: «Forslaget kan øke de ansattes frykt for å gå ut med kritiske ytringer.» Tilsvarende har vi uttalelser fra professor Jakhelln og fra Transparency International, så vi føler oss på meget trygg grunn med hensyn til at dette burde ha blitt resultatet. Vi er skuffet over at Regjeringen, og nå stortingsflertallet, lander på et altfor dårlig varslervern, som egentlig ikke er noe annet enn å lovfeste gjeldende rett. Det er et ordentlig politisk mageplask i forhold til hva man har lovt tidligere.
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-16:
Jeg tror egentlig ikke at jeg og representanten Karin Andersen er veldig uenige i substans i dette spørsmålet. Derfor skuffer det meg spesielt at nettopp Karin Andersen, slik jeg leser situasjonen, har latt seg overkjøre til nå å lande på et lovalternativ og et lovvedtak som står så langt fra det hun selv og hennes parti gikk inn for for bare ett år siden. Det var for øvrig flere som stod for dette, ikke bare Karin Andersen. Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet skrev følgende: «Departementets bebudede utredningsarbeid om nærmere regler for ansattes ytringsfrihet og lojalitetspliktens grenser bør resultere i at norsk lovgivning minst får det samme ytringsfrihetsvernet som gjelder for arbeidstakere i Sverige.» Hva i all verden er det som har skjedd siden juni i fjor som har gjort at man nå har slått fullstendig politisk kontra? Transparency International sier i sin høringsuttalelse at regjeringspartiene ikke kan tillate seg å vedta bestemmelser som sterkt avviker fra det de foreslo da de var i opposisjon. Hva har skjedd, Karin Andersen?
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-16:
Det er interessant å merke seg at et av regjeringspartiene, ved komitelederen, Karin Andersen, åpner for en evaluering av den loven som blir vedtatt i dag, allerede før den er vedtatt. Det er ikke akkurat noen god attest til Bjarne Håkon Hanssen og hans departements lovarbeid og forslag. Statsråden går langt på vei i retning av å innrømme svakheter ved sitt eget forslag, at det har blitt bedre gjennom behandlingen i Stortinget. Det er vi glad for. Men det er ikke på langt nær godt nok. Dobbeltkommunikasjon er et mye brukt virkemiddel i politikken, og kanskje spesielt fra den rød-grønne regjeringens side. Man protesterer for verden, men følger med på ferden. Det ser vi også i denne saken. På den ene side later man i mediebildet som om man har kommet til Stortinget med et forslag som innebærer en betydelig styrking av rettsvernet for varslere, samtidig som statsråden skriver på side 50 i proposisjonen: «Forsvarlighetskravet er en videreføring av den ulovfestede lojalitetsplikten i forhold til varslingssituasjonen.» Ser ikke statsråden at dette er dobbeltkommunikasjon?
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-16:
Jeg føler at dette på mange måter har blitt en god debatt, ikke fordi sluttresultatet når vi voterer oss igjennom saken senere, nødvendigvis blir akkurat slik som jeg og Høyre og opposisjonen hadde ønsket og håpet, men fordi debatten har gitt et veldig tydelig signal om at det er et felles politisk ønske om å styrke rettsvernet for varslere. Så raus skal jeg være – jeg skal ikke legge skjul på det. Nettopp derfor synes jeg også det er synd at ikke lovvedtaket kunne blitt klarere og mer presist. Men derom er vi da uenige. Det får så være. Det vi vet, er at når rettsapparatet i ettertid skal forholde seg til en vedtatt lov, er det ulike rettskilder. Det er lovens forarbeider gjennom det som står vurdert og analysert for og imot ulike temaer i odelstingsproposisjonen. Det er komiteens merknader skriftlig i innstillingen. Og det er også debatten i salen. Så den debatten vi har hatt her i dag, er også en rettskilde for rettsapparatet når man skal forvalte denne loven i praksis. Derfor tror jeg det er viktig at det ble en bred debatt, og gjerne en debatt med temperatur, slik som vi faktisk har fått. Det tror jeg ikke skader saken i det hele tatt. Men en av de viktigste rettskildene er faktisk selve proposisjonen som ligger til grunn for behandlingen. Det hersker det ikke tvil om. Det er nettopp derfor jeg synes det er så beklagelig og så synd at Regjeringen skriver i sin egen proposisjon at forsvarlighetskravet er en videreføring av den ulovfestede lojalitetsplikten. Det skriver Regjeringen, og det kan man ikke prate seg bort fra. Det beklager jeg. I tillegg har enkelte i debatten forsøkt å skape litt uklarhet knyttet til «varsling til tilsynsmyndigheter», og om ikke mindretallets forslag åpner for det. Selvfølgelig gjør det det. Det er så opplagt at det burde nesten være unødvendig å bruke tid på det, men mer for ordens skyld: Når vi sier at man skal ha rett til å varsle offentligheten, legger ikke vi i det at offentligheten er synonymt med eller er lik Akersgata, VG, Dagbladet osv. Offentligheten er i denne sammenheng også offentlige tilsynsmyndigheter. Det blir opp til varslerens egen vurdering ut fra sin situasjon og hva han sitter på, og hvilken arbeidssituasjon han er i, om han skal gå til tilsynsmyndighetene eller til offentligheten i mer populær forstand, gjennom avisene, radio eller TV. Uansett er «offentligheten» å ha krav på det samme vern. Jeg synes hele lovbehandlingen finner sted i et klima og en atmosfære som understreker alvoret. Det har i den senere tid vært betydelige avsløringer knyttet til vannverkskandaler, Undervisningsbygg i Oslo osv., som understreker alvoret i situasjonen. Derfor er jeg glad for at denne debatten er kommet nå. Jeg er også glad for at statsråden har gitt en bitte liten åpning for at man når man kommer litt av sted, kan komme til å revurdere og evaluere deler av loven.
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-11-16:
Jeg la merke til at representanten Sundsbø henviste til Eva Joly, som vel må regnes som en av verdens fremste representanter og jurister i nettopp jakten på korrupsjon, og at hun har sagt at det ikke blir noe klarere om en bruker ordet «forsvarlig» istedenfor «lojal». En professor i arbeidsrett har også understreket det. Da lurer jeg på: Hva slags juridisk kompetanse støtter representanten fra Senterpartiet seg til i denne sammenhengen?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-11-16:
Jeg la merke til at representanten Henriksen i sitt innlegg understreket at hvorfor en ansatt varsler, har ingen betydning, det må en se bort fra. Har ikke representanten tro på at en varsler for å få en bedre situasjon, for å lære av feil og for å forebygge, samt at en får en bedre arbeidsplass? Er ikke det hele hensikten med at en varsler?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2006-11-16:
I et intervju med bladet LO- Aktuelt som ble gitt før komiteen hadde avgitt innstilling i dagens sak, uttaler representanten Per Rune Henriksen at opposisjonen gjennom sitt alternative forslag faktisk innsnevrer ansattes mulighet til å varsle om kritikkverdige forhold. Lovforslaget som i dag fremmes av en samlet opposisjon, er bl.a. anbefalt av Transparency International, professor i arbeidsrett Henning Jakhelln og Redaktørforeningen. Anbefalingene er gitt fordi dette forslaget etter deres kvalifiserte mening gir varslerne et styrket vern sammenlignet med Regjeringens forslag. Ikke engang departementet har imøtegått dette. Er statsråden enig i representanten Henriksens karakteristikk av opposisjonens forslag? Og ville terskelen for varsling blitt lavere med vårt forslag?
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-16:
Jeg hører at noen trår vannet her. Jeg klarer med min beste vilje ikke helt å forstå det som blir påpekt, at dette blir innrammet ved uttrykket «forsvarlig». I en merknad uttrykker flertallet: «Flertallet vil minne om at vurderingen av forsvarlighet skjer i ettertid, mens varsleren må ta risikoen i nåtid.» Ser ikke representanten Sundsbø at denne innrammingen ikke vil skape trygghet for varsleren? En gjør akkurat det motsatte, en skaper en utrygghet ved at det er uklarhet. Vi – mindretallet – har fremmet noe som er langt tydeligere og med en klarere innramming. For den innrammingen som representanten Sundsbø viser til, er ikke til stede i forsvarlighetskriteriene som han legger opp til her.
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-16:
Jeg har med meg et sitat fra professor Henning Jakhelln: «Det er min bestemte oppfatning at forsvarlighetskravet er så vagt og upresist at det i praksis meget lett vil medføre at det ikke vil bli varslet om kritikkverdige forhold i virkeligheten.» Ser ikke representanten Henriksen at dette er med på å skape uklarhet, at det han da kaller en oppramsing, men som i realiteten er en innramming fra mindretallet, vil gi det motsatte av det han hevder her – det vil gi en større grad av presisjon, og da vil en få det ønskede resultat med hensyn til varsling? Jeg tror nemlig at professor Henning Jakhelln har helt rett i at dette, som er flertallets merknad i denne saken, vil skape mindre forutsigbarhet,.
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-16:
Dette blir jo runde på runde om forsvarlighetsbegrepet, og det er klart at her kommer vi på nytt inn på det. Det jeg stusset litt på i Karin Andersens innlegg her og det som står i merknaden, er at man er veldig tydelig angående varsling i forhold til offentlighet. Det ligger jo ikke inne – slik jeg kan se, og heller ikke har hørt – i forhold til forsvarlighetskriteriet og hvordan varsling skal gjøres. Her er mye trukket opp for hvordan man skal gjøre det internt, men ikke i forhold til offentligheten. Her er det en uklar og upresis merknad, etter min mening.
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-16:
Dette har vi nå vært innom en del ganger, dette forsvarlighetskriteriet. Jeg vil prøve en litt annen innfallsvinkel for å svare skikkelig på dette. Vi mener fra mindretallets side at vi, med det som blir kalt oppramsing fra opposisjonen, er konkrete og presise. I tillegg vil jeg si at jeg er bekymret og redd for at det i større grad – hvis en bruker forsvarlighetskriteriet, som med stor sannsynlighet blir vedtatt i dag – fokuseres på om forhold det er varslet om, er kritikkverdige eller ikke, og at det da vil dreie oppmerksomheten bort fra det som er intensjonen ved varsling. Det tror jeg vil være et langt steg tilbake.
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-16:
Her gjør representanten så godt han kan for om mulig å gjøre forvirringen komplett i forhold til sitt eget forslag. Vi fra mindretallet er tydelige når det gjelder det som foreligger her, noe som gjør at det ikke blir slike misforståelser som det dessverre Sundsbø uavbrutt kommer tilbake til, fører til. Nytt fjerde ledd til § 2-4, som er vårt forslag, er tydelig og vil gjøre rammene tydeligere også for varsler.
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-16:
Jeg tror statsråden har rett i at vi alle ønsker bortimot det samme her, vi har bare forskjellig innramming i forhold til varsling, og mindretallet, med støtte i Jakhellns skrifter, mener at vi har rett. Opposisjonen har en annen vurdering, selv om jeg tror at vi i substans ønsker bortimot det samme. Men jeg har lyst til å dreie spørsmålet mot følgende: Dette er vanskelige temaer og saker. Vil flertallet her se dette i et lengre perspektiv og eventuelt justere hvis man ser at det ikke treffer? Jeg kunne tenkt meg å høre statsrådens tanker om det, hvordan evalueringen vil bli foretatt framover.
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-16:
Det er en enstemmig tilråding fra komiteen, men jeg vil dog bemerke en del momenter. Medlemmene fra Fremskrittspartiet, Høyre og Venstre viser til behandlingen av Dokument nr. 8:27 for 2005-2006, hvor det ble fremmet forslag om fjerning av delingsforbudet i jordloven. Det vises til at delingsforbudet i jordloven § 12 innebærer en innskrenkning i grunneiers rett til å disponere over egen eiendom og legger unødvendige hindringer for eierens muligheter til å utvide eller etablere alternativ næringsutvikling på landbrukseiendom. En vil videre påpeke at endringene i jordloven må legge til rette for en utvikling mot robuste eiendommer som grunnlag for en mer effektiv landbruks- og tjenesteproduksjon. En bør videre legge til rette for at de som har inntekt fra annen virksomhet enn tradisjonelt landbruk, skal kunne få eie et småbruk eller få bo på større tomter ute i distriktene. En oppheving av delingsforbudet kan ligge til rette for endringer i eier- og bruksstruktur som i større grad enn i dag vil være i samsvar med en framtidsrettet landbrukspolitikk som fører til forenklinger og forbedringer av eiendomsretten for norske bønder og styrker kapitaltilgangen, ikke minst, til andre investeringer på eiendommene. Hva er da bygdenes fortrinn? Jo, det er plass, det er mulighet til å lage attraktive eiendommer der vi kan bo, leve og virke til en overkommelig pris. Arealressursene bør derfor disponeres på en måte som gir tjenlig og variert bruksstruktur ut fra samfunnsutviklingen i området, med hovedvekt på hensyn til bosetting, arbeid og driftsmessig gode løsninger. For bønder som vil satse på en annen virksomhet, ville oppheving av delingsforbud gitt anledning til å kunne realisere kapitalverdier, som igjen kunne ha gitt grunnlag for økt satsing på næringsutvikling på gårdsbrukene. For dem som ønsker å bosette seg i distriktene, kunne en lagt til rette for akkurat dette. Undersøkelser viser at interessen for kjøp av småbruk er stor. En slik endring ville ha bundet langt færre kommunale ressurser ved behandling av dispensasjonssøknad, og bygdene kunne ha tiltrukket seg andre folk, som kunne ha sett mulighetene i forhold til dette. Mange bygder sliter med fraflytting, og disse grepene kunne ha vært med på å motvirke det. Jeg vil ellers si at det er positivt at ekspropriasjonshjemlene i jordloven foreslås opphevet. Dette vil være med på å styrke den private eiendomsretten. Til slutt vil jeg bemerke at det blir litt spesielt for min del hele tiden å høre på denne konserveringspolitikken fra Senterpartiets representanter. Jeg regner med at dette på mange måter også ligger der når vi senere skal høre på ministeren. Det er en konservering av det lite framtidsrettede. En kunne hatt muligheten i forhold til å ha sett på slikt som delingslov, og sett på mulighetene for å få flere til å flytte til landsbygda. Men dessverre ønsker ikke flertallet det.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Dette var svar på et spørsmål som jeg fikk fra en journalist, og som jeg står fullt og helt inne for. Jeg er ikke så vant til å uttrykke meg i parlamentariske ordelag, og min respekt for autoriteter har gjennom hele mitt liv dessverre vært veldig underutviklet, så det jeg gjør, er å se på de forslagene som ligger til grunn, og hvordan de vil fungere. Ut fra min erfaring med arbeidsmiljøloven er jeg helt overbevist om at det forslaget vi legger til grunn, vil gi varslerne et effektivt vern og en beskyttelse, mens det forslaget som blir markedsført som et bedre vern om arbeidstakerne, vil gi et dårlig vern av varslerne. Derfor bruker jeg en betegnelse om dette forslaget som i min språkbruk faller meg naturlig, og som jeg står inne for.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Det er sikkert hensikten i veldig mange tilfeller, i de aller fleste vil jeg tro. Men det er veldig viktig å se for seg at varsling om kritikkverdige forhold i en bedrift utmerket godt kan skje i en opphetet situasjon hvor det er konflikter mellom arbeidsgiver og arbeidstaker. Derfor er det etter min mening av vesentlig betydning at man ikke legger inn en begrensning som går på hvilke beveggrunner varsleren har for å gjøre det han eller hun gjør.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Det vi også vet om situasjoner hvor det varsles, er at det veldig ofte er komplekse situasjoner, hvor det er veldig vanskelig for oss å legge inn presise begrensninger i varslervern. Jeg vil si at det å legge inn den begrensningen som ligger i at man skal varsle på en forsvarlig måte, er en mild begrensning som avspeiler den politiske viljen som ligger bak forslaget, og den er etter min mening godt forståelig. Ut fra den erfaring jeg har med å lese lovtekster, står den seg godt, mens det forslaget som kommer fra mindretallet, er innskrenkende. Jeg velger å tro at det er utilsiktet innskrenkende, men det er etter min oppfatning mye mer innskrenkende enn det vårt forslag er.
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Det er mye man kunne tatt fatt i i dette innlegget. Først en kommentar: Jeg er veldig glad for at det åpenbart er et sterkt ønske om å verne varslerne. Det synet deler vi. Jeg vil gjerne spørre representanten om internvarsling. Hvorfor skal det eksplisitt være et vern av ytringer som er offentlige, mens den interne varslingen ikke blir beskyttet i Fremskrittspartiets forslag?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Det er i og for seg hyggelig å få bekreftet at representanten Svendsen også er en bror i ånden, i den forstand at han har en fortid på gulvet og evnen til å vurdere paragrafer og lover ut fra det. Det er trygt og godt for demokratiet. Jeg fikk ikke svar på det spørsmålet som jeg stilte representanten Svendsen i min forrige replikk. Hvorfor ønsker ikke Fremskrittspartiet å beskytte varslere som varsler internt, i loven?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Jeg deler representanten Engesets ønske om at det skal varsles. Jeg deler også det synspunktet at manglende varsling i bedriftene i mange tilfeller faktisk vil sette virksomheten i fare. Det jeg gjerne vil spørre om, gjelder de begrensningene på varsling som Engeset og hans parti støtter i denne saken, at varsling ikke skal skje i «skadehensikt». Vil det si at dersom jeg ved å varsle om korrupsjon ønsker å ramme min arbeidsgiver, er det uinteressant for representanten Engeset? Og vil jeg da ikke bli beskyttet av varslervernet?
Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Representanten Engeset valgte å svare meg med et spørsmål på min forrige replikk, og derfor tar jeg ordet igjen. Mener undertegnede at det er helt greit at noen varsler i skades hensikt? Ja, det mener jeg er greitt, og jeg kan selv vurdere selve varslingen. Men jeg ønsker å bli varslet dersom det er kritikkverdige forhold, ulovlige forhold eller forhold som noen ønsker å varsle om, og så får beveggrunnen varslerne har for å gjøre det, være deres egen sak. Så over til det som synes å være en fra representanten Engesets side nesegrus beundring for noen av dem som ytret seg i høringene om forslagene, og man opphøyer disse til å være eksperter på temaet. Bryr ikke Engeset seg i det hele tatt om at partene i arbeidslivet – som er de som skal håndtere disse reglene – er enig i Regjeringens forslag?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-16:
Jeg er også glad for at Fremskrittspartiet ønsker å bedre varslervernet. Når representanten Svendsen sier at det skal være objektive vurderinger som skal legges til grunn når man skal vurdere en sak, blir det vanskelig når man leser mindretallets tekst. I mindretallets tekst står det begreper som f.eks. «skadehensikt». Ja, hvordan er det objektivt vurdert? Det er begreper som «urettmessig», hvordan er det objektivt vurdert? «Bedriftshemmeligheter» og «vesentlig konkurransemessig betydning», hvordan er det objektivt vurdert? I tillegg til det er det ikke personlige etiske overbevisninger, men noe som man sier er allmenne etiske standarder, som skal legges til grunn. Det er da begrepet «objektivitet» i denne saken blir forferdelig vanskelig å forstå, og etter vårt syn er mye mer uklart for den enkelte som skal vurdere det, enn de begrepene flertallet har. Hvordan vil Svendsen definere «objektivitet» i forhold til disse begrepene?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-16:
Jeg tror representanten Engeset er inne på noe av kjernen når han sier: Hvordan virker loven for en som sitter og teller på knappene for å se om han eller hun tør å varsle eller ikke? Det er der det er vanskelig å følge representanten Engesets vurdering av de to lovtekstene, særlig når man kommer til den innrammingen som mindretallet har laget, nemlig at det ikke er «egen personlige politiske eller etiske overbevisning» som skal ligge til grunn. Når det skal gjelde vurderingen av f.eks. vesentlige konkurransemessige hensyn i en bedrift, kan jo det være en etisk strikk som bedrifter har, og som enkeltpersoner har. Ser ikke representanten Engeset at dette blir vurderinger og avveininger som det blir nesten umulig for den enkelte arbeidstaker å gjøre, og som derfor vil sette arbeidstakeren i en enda vanskeligere situasjon enn ved vurderingen av hvorvidt en varsling er gjort forsvarlig eller ikke?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-16:
Representanten Engeset gjør seg skyldig i den misforståelse at den lovparagrafen som vi nå legger fram forslag om i dag, og fortolkningen av den, er synonym med den lovparagrafen hans egen regjering la fram forslag om i forrige periode. Det er altså ikke riktig. Det stemmer ikke på vesentlige punkter, fordi begrepet «lojalitet» er fjernet, og fortolkningen av forsvarlighetsbegrepet er rammet inn i forhold til samfunnsinteressene, helse, miljø og sikkerhet på en helt annen måte. Det ivaretar samfunnsinteressene og varslerens interesser framfor de interne interessene, som det forslaget som den forrige regjeringen la fram, gjorde. Så er det riktig at vi ikke har greid å følge opp dette med varslervernet i forhold til den svenske lovgivningen. Det har vist seg å ikke være mulig, for den svenske og den norske lovgivningen er forskjellig, og det er et skille når det gjelder vern, mellom offentlig og privat ansatte. Det skillet har vi ikke ønsket å opprette. Men det er feil når representanten påstår at dette har vært en kuvending fra vår side. Det er nok heller representantens parti som har gjort en kuvending.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-16:
Det som flertallet i komiteen har gjort, er at vi har klargjort hvordan begrepet «forsvarlig» skal forstås. Det er en nyanseforskjell mellom proposisjonens tekst og innstillingen, for i innstillingen sier vi at verken flertallet eller mindretallet følger opp begrepet «lojal måte», slik som ved tidligere forslag. Presisering av arbeidstakers lojalitetsplikt ville i så fall i denne sammenhengen skapt en innskrenking av varslerretten. Det er vi uenig i, og derfor er det en nyanse her. Komiteen har satt opp kriterier for hvordan begrepet «forsvarlig» skal forstås, og det er i den konteksten denne loven skal anvendes.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-16:
Jeg tror det også beror på en fortolkning av flertallets forslag som ikke stemmer. Det er overhodet ikke noe forbud i flertallets forslag mot offentlig varsling, men man stiller opp noen krav til hvordan forsvarlig varsling skal foregå. Noe av det som jeg tror kanskje vil bli aller viktigst i det vi gjør nå ved oppfølgingen av loven, blir kravet til bedrifter og virksomheter om å lage rutiner for hvordan varsling skal foregå, slik at det blir tydelig for alle, både for arbeidstaker og for arbeidsgiver, at det er et ønske om varsling og hvordan man gjør det. Jeg tror det vil bety vesentlig mye mer at man får på plass slike rutiner, enn det deler av denne spissformulerte diskusjonen som opposisjonen og posisjonen har seg imellom i dag, betyr. Det tror jeg vil føre til at varslingssituasjonen i praksis vil bli bedre.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-16:
Det er jo der vurderingene våre skiller lag. Jeg har prøvd å forklare representanter for opposisjonen i dag at med min aller beste vilje er jeg ikke i stand til å forstå de begrepene som opposisjonen stiller opp i sine betingelser for når man skal varsle, nemlig at det ikke skal skje i skadehensikt, at man «ikke urettmessig» – hva nå det måtte bety – røper bedriftshemmeligheter eller forretningsforhold av vesentlig konkurransemessig betydning der egne etiske standarder ikke skal spille noen rolle, men derimot noen allmenne etiske standarder. Det er det jeg faktisk tror i praksis vil gjøre situasjonen usikrere for den enkelte varsler. Så skjønner jeg at opposisjonen har et annet syn på det og vurderer det annerledes enn jeg gjør. Jeg har også sagt at verken opposisjonen eller vi skal være så skråsikre på at den ene eller den andre teksten her vil beskytte enhver varsler i enhver situasjon. Da er jeg opptatt av at vi skal evaluere denne loven når vi ser hvordan den virker, for jeg er opptatt av at alle nå ønsker å styrke varslervernet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-16:
Det blir en diskusjon om begreper i denne debatten. Jeg har behov for å stille representanten Skjelstad et spørsmål. Når flertallet nå rammer inn sin forsvarlighetsvurdering med begreper som hensynet til miljø, helse og sikkerhet i virksomheten, hensynet til brukere/mottakere av virksomhetens tjenester og til samfunnets interesser, som skal være styrende for om varsling er forsvarlig eller ikke, og opposisjonen rammer inn sine hensyn med bare bedriftsinteresser, med begreper som f.eks. bedriftshemmeligheter, som jo er en tolkningsstrikk som kan være vanskelig å forholde seg til, hvordan er det da mulig å oppfatte at mindretallets forslag er mer generelt og varslervennlig enn flertallets? Etter vår oppfatning er mindretallets forslag langt mer et vern av bedriftsinteressene enn av de samfunnsmessige hensyn, som flertallet legger til grunn for sin forståelse.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-16:
Jeg er enig i at debatten har klargjort at det er stor enstemmighet om synspunktet på økt vern for varslere, og det er bra. Men det kommer innvendinger mot et lovforslag som ikke er fremmet. Jeg kjenner igjen noen av motargumentene. De har vært framført mot det høringsutkastet som var lagt fram, som ikke er likt det som ligger på bordet. Derfor blir denne debatten litt pussig. Når representanten Lysklætt fra Venstre sier at dagens lovforslag vil innskrenke varslingsretten, tar hun positivt feil. Det er urett å hevde et slikt synspunkt. Når det gjelder forholdet til Sverige, er det slik at i Sverige har de offentlig ansatte et helt uinnskrenket vern for sine ytringer, men ikke de som jobber i privat virksomhet. I Norge har vi nå hatt et ønske om å ha et likt varslervern for alle ansatte og ikke gjøre forskjell på offentlig og privat ansatte. Når hun også sier at hun snakker på vegne av alle arbeidstakere, blir det litt drøyt, siden alle arbeidstakerorganisasjonene i høringene støttet Regjeringens lovtekst framfor opposisjonens lovtekst, nettopp fordi en i opposisjonens lovtekst framstiller så mange vanskelige vurderingstemaer som det er verre for en varsler å ta stilling til i en akuttsituasjon en står oppe i. Det synes jeg er en litt underlig vurdering. Jeg skal innrømme at jeg synes det er litt rart å stå her, for i forrige periode jobbet jeg også med disse temaene, og fremmet en del forslag til lovtekster der jeg må innrømme at jeg hadde et veldig nært samarbeid med professor Jakhelln. Det hadde jeg fordi jeg har respekt for professor Jakhelln, og fordi jeg vet at han kan svært mye på disse områdene. Men da var det ikke de samme tonene fra f.eks. Høyre, Kristelig Folkeparti, Fremskrittspartiet eller Venstre. Da var det ikke noen spesielt viktig rettskilde å ta stilling til. Så jeg ser at det er flere her som har inntatt en annen posisjon nå, og det jeg kanskje synes skjemmer debatten litt, er at man legger noen undertoner i det, som om de som fremmer Regjeringens og flertallets forslag i dag, ikke ønsker å styrke varslervernet. Det er ikke riktig. Vi ønsker det, og vi gjør det.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-11-16:
Når jeg hører Karin Andersens innlegg og replikkordvekslingen, er det tydelig at representanten og SV leter febrilsk etter en utgang for å komme seg bort fra det faktum at man hadde en helt annen forståelse og et helt annet utgangspunkt for loven for bare ett år siden. Det er liten tvil om at de rød-grønne i 2005 gikk inn for en mer liberal lov. Samtidig sier Andersen i sitt innlegg at den nye loven, med den nye lovteksten, vil beskytte varslerne sterkere. Samtidig snakker man i replikkordvekslingen med Skjelstad om at det vil bli et tydeligere skille og en tydeliggjøring både fra arbeidstaker og arbeidsgiver når det gjelder å foreta varsling. Da blir mitt spørsmål: Hvordan kan representanten mene at det blir tydeligere med en formulering som skaper større lovfortolkninger?
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-11-16:
Jeg har lyst til å ta utgangspunkt i det statsråden avsluttet med. Det er som han sier: Både Eva Joly og professor Jakhelln har etter mitt skjønn vært tydelig kritiske til den nye lovformuleringen. Det påpekes riktignok, som også statsråden var inne på, at terskelen for å varsle er for høy i dag. Det interessante, som vi også har hørt i replikkordvekslingen i dag, er litt brumming fra en av regjeringspartienes egne representanter, som sier at den type synspunkter som bl.a. Jakhelln har, skal man ikke legge så stor vekt på. Jeg skal ikke gjenta ordet han brukte i Aftenposten. Mitt spørsmål til statsråden blir: Kan statsråden presisere – ved å gi eksempler – hvordan han definerer begrepet «forsvarlig varsling»?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Det jeg synes er viktig, er, som jeg også sa i mitt innlegg, at nå skal denne loven anvendes med utgangspunkt i proposisjonen, innstillingen fra komiteen og denne debatten. Det er det som står om de ulike områdene i både proposisjonen og i innstillingen og det som blir sagt i debatten, som skal danne det helhetlige grunnlaget for hvordan loven skal anvendes. I proposisjonen har man en god drøfting rundt begrepet «forsvarlighet», og i innstillingen har flertallet i tillegg presisert viktige punkt rundt begrepet «forsvarlighet», noe som etter min mening gir et godt grunnlag for å føre loven ut i virkelighetens verden. Det som er helt åpenbart, og som har kommet veldig tydelig fram i debatten i dag, er at vi alle, både flertall og mindretall, er opptatt av å ha en lav terskel. Vi ønsker i liten grad å begrense adgangen til varsling. Så bruker vi ulike ord på det, men formålet er at vi i sum ønsker å styrke varslerens stilling.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Jeg føler ut fra denne debatten at de fleste i denne salen har ønsket å bidra til at denne loven skal greie seg bra ute i virkelighetens verden, enten man tilhører mindretallet eller flertallet. Jeg tror representanten Engeset ikke føyer seg inn i den rekken, men mer har ønsket å forvirre enn å bidra til en klargjøring. Det er ganske oppsiktsvekkende, synes jeg, at representanten Engeset greier å tolke hvordan denne loven vil virke for varslerne og deres stilling, bare ut fra spørsmålet om hvordan man skal begrense adgangen til varsling. Varslernes stilling ute i samfunnet handler ikke minst om hvordan man skal skjerme varsleren dersom varslingen skjer, hva slags bevisbyrde arbeidsgiver skal ha hvis man prøver å forfølge varsleren, hva slags erstatningsansvar man har, og hvilke krav til bevis som skal ligge til grunn. Det er summen av dette som gjør at både flertallets og mindretallets forslag vil føre til at varslerne i dag får styrket sin posisjon.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Jeg mener som sagt at denne debatten har vært god, men den er veldig preget av ønsket om å karakterisere hverandres forslag. Jeg mener det er ganske fine, vanskelige vurderinger vi står overfor. Min vurdering, vurderingen til juridiske folk i departementet som har jobbet med disse spørsmålene i mange år, og vurderingen til mange andre juridiske miljøer som har jobbet med arbeidsmiljø og varslingsproblematikk i mange år, tilsier at flertallets forslag er den beste formuleringen for å styrke varslernes stilling. Så må vi ha respekt for at andre vurderer det annerledes. Dette er jo ikke noen fasit. Det er ikke rett, galt, feil eller korrekt, det er en vurdering. Og min vurdering er at hvis jeg som ansatt i en norsk bedrift skulle ha vurdert forståelsen av alle begrensningene som ligger i mindretallets forslag, ville det vært en vanskeligere vurdering enn å vurdere hvorvidt det jeg nå tenkte å gjøre, var forsvarlig eller ikke.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Vi har ingen planer om et fastlagt system for evaluering av de bestemmelsene som vi vil få vedtatt i dag. Men jeg vil si det sånn at det ligger en sterk holdning i hele salen her knyttet til at vi ønsker å styrke varslernes stilling. Nå får vi på plass et lovverk som etter min mening danner et grunnlag for det. Så får vi observere det lovverket der ute i virkelighetens verden – her i salen har arbeidsmiljøloven liten betydning, vi er ikke veldig omfattet av den, noen av oss – og følge med på hva som skjer. Hvis det er sånn at vi opplever at lovverket, mot formodning, ikke virker i tråd med hensikten, kan vi ikke ha noen prestisje knyttet til lovverket – vi må ha prestisjen knyttet til varslernes posisjon. Jeg vil selvfølgelig, hvis noe sånt skulle observeres, med en gang komme tilbake til Odelstinget med forslag til tilstramming.
Helge Solum-Larsen (Venstre), 2006-11-16:
Etter å ha hørt på debatten blir hovedspørsmålet, slik jeg vurderer det, om arbeidstakeren har rett til å varsle offentligheten, eller om varslingsplikten er et internt anliggende. Venstre er tilfreds med at det nå lovreguleres at ansatte har rett til å varsle om kritikkverdige forhold i virksomheten. Det er imidlertid beklagelig at flertallsinnstillingen ikke går langt nok. I mindretallets innstilling slås det fast at man har rett til å varsle offentligheten. Mindretallet er presise i sine unntak, mens regjeringspartiene opererer med det mange ganger gjentatte, veldig vanskelig definerbare, begrepet «forsvarlig». Varslingen skal være «forsvarlig». Man kan stille mange spørsmål omkring innholdet i akkurat det. Hva er «forsvarlig»? Advokat Erlend Grimstad har uttrykt det veldig godt. Han sier: «Det som er forsvarlig varsling sett med samfunnets øyne, er ikke nødvendigvis forsvarlig sett fra bedriftens synspunkt.» Grimstad uttrykker på denne måten en frykt for at dette ikke vil ha en positiv effekt med hensyn til å få flere til å varsle. Det er underlig at regjeringspartiene må oppfattes å ha snudd rett rundt. I den flertallsinnstillingen som ble gitt av Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet i juni i fjor, ble det klart bedt om et lovverk som var i samsvar med det man har fått til i Sverige. Nå sier de samme partiene at det er greit å stryke ordet «offentlig» fra loven, og de skriver faktisk i tillegg: «Flertallet vil minne om at vurderingen av forsvarlighet skjer i ettertid, mens varsleren må ta risikoen i nåtid.» Dette kan oppfattes som en advarsel om konsekvenser. For Venstre er ytringsfriheten helt grunnleggende. Venstre ivrer for mer offentlighet i alle sammenhenger og står på soleklare rettigheter også for varslerne. Det forsvarlige i denne sammenheng vil i hvert fall være å sikre varslere rettigheter som gjør at de settes i stand til å avdekke ulovligheter og uetiske forhold og faktisk har vår støtte. Jeg vet at mange kommuner nå må gjennomgå sine rutiner med tanke på det som skjer av korrupsjon og annet, og jeg vil på vegne av Venstre anbefale våre egne kommunestyrerepresentanter og fylkesrepresentanter å vektlegge de råd som er gitt av fagekspertise på dette området, i like stor grad som det flertallet gjør, for her er det faktisk mulighet til å være mer offensiv.
Helge Solum-Larsen (Venstre), 2006-11-16:
Det er ingen tvil om at varslervernet styrkes gjennom behandlingen av denne saken. Det er allikevel grunn til å rette noen kritiske spørsmål rundt elementer i dette. Jeg tror at det denne salen må være mest overtydelig på, er den politiske viljen som signaliseres i forhold til at vi ønsker at folk skal stå fram, vi ønsker at ting skal på bordet, og vi vil ha orden i forhold til både korrupsjonskultur og annen uetisk aktivitet i bedrifter, men også i offentlig sektor. Jeg stilte som hovedspørsmål i mitt opprinnelige innlegg: Er dette noe vi ønsker skal tas ut i offentligheten, eller ønsker vi at varslingen skal skje hovedsakelig internt i organisasjonen/bedriften? Jeg er helt klart av den mening at man må kunne varsle offentligheten. Det begrunner jeg ut fra – og det er det jeg synes det er negativt at det ikke gis klare signaler på – at i en kommune som f.eks. har korrupsjonskultur, vil det også være kameraderi, og da er ikke tilsynsmyndigheter alene heller antakelig et godt nok sted å ta opp den typen saker. Man må faktisk ha støtte fra landets parlamentariske forsamling på at man faktisk kan gå ut i offentligheten. Det er det som er mitt hovedanliggende i forhold til å stille spørsmålet om hvorfor ordet er tatt ut. Det bidrar til å gjøre ting uklart.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2006-11-16:
Bare noen få oppklaringer: Siste taler, Helge Solum Larsen, stilte spørsmål – eller reiste tvil – om flertallets forslag gav rett til å varsle offentlig. Da skjønner ikke jeg helt hvordan representanten Solum Larsen har valgt å lese innstillingen. Det er ingenting i innstillingen som sier noe annet enn at en helt klart har rett til å varsle offentlig. Når en også prøver å så tvil om flertallsforslaget ved å vektlegge det som står i innstillingen – at vurdering av forsvarlighet må skje i ettertid – og når det leses og oppfattes som en kraftig advarsel, da lurer jeg på hvordan mindretallets forslag skal oppfattes i forhold til tidsrekkefølgen. For hvordan skal en før varsling har skjedd, kunne vurdere om den ikke foretatte varsling har skjedd «i skadehensikt», «ikke urettmessig», osv., osv.? Den type vurderinger vil jo alltid måtte skje i ettertid, etter at varslingen har skjedd, ikke før varsling har skjedd, så der skjønner jeg rett og slett ikke spørsmålet og tvilen rundt flertallets forslag. Det jeg egentlig bad om ordet for, var en liten oppklaring i forhold det som representantene Åse Gunhild Woie Duesund og André N. Skjelstad var inne på når det gjaldt anonyme varslere. Anonyme varslere er beskyttet etter flertallets forslag, og jeg vil bare legge til, i tillegg til Dagfinn Sundsbøs presisering, at den som varsler til tilsynsmyndigheter eller andre offentlige myndigheter, selvsagt har krav på å forbli anonym hvis en ønsker det. For all annen varsling må en lese § 2-4 og § 2-5 i sammenheng. Det er ingen forbud i § 2-4 om at varsler kan være anonym. Det er opp til varsler selv. Hvis varsler velger å være anonym, må en forutsette at varsler har en god grunn til å velge det. Når en leser det i sammenheng med forslaget til § 2-5, Vern mot gjengjeldelse ved varsling, hvor det står at gjengjeldelse mot arbeidstaker som varsler i samsvar med § 2-4, er forbudt, vil det også framgå at den som i henhold til § 2-4 har valgt å være anonym, er beskyttet av bestemmelsen i § 2-5 mot en arbeidsgiver som eventuelt skulle begynne å iverksette granskinger for å finne ut hvem den anonyme er.