Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2000-11-27:
Siden innlegget til vår parlamentariske leder, Odd Roger Enoksen, tok for seg de store trekkene i budsjettet, vil jeg konsentrere mitt innlegg om utdanning. Et gammelt ordtak lyder slik: Det er dyrt å være fattig. Jeg har lyst til å skrive det om litt og si at det kan bli dyrt for Norge å være rik dersom vi ikke vet å bruke pengerikdommen på langsiktig investering som forskning og utdanning. For kunnskap er selve nøkkelen til å videreutvikle velferdssamfunnet, ikke minst i en tid da samfunnet blir mer mangfoldig og den enkeltes valgmuligheter er større enn noen gang. Det er ingen mening i at Norge skal ligge nederst på rankinglista for OECD-land hva gjelder forskningsinnsats. Jeg ble både overrasket og skuffet over at Regjeringen ikke hadde lagt inn mer midler på dette området, særlig etter de sterke føringene som Arbeiderpartiet gav da de var i opposisjon. Statsråd Giske mener at universitetene overdriver i sine uttalelser om det dårlige budsjettforslaget. Det er ikke sentrumspartiene enig i, og vi har heldigvis fått gjennomslag for en betydelig økning. 210 mill. kr mer til universitetene vil bety at studieplasskuttene ikke blir gjennomført, og at ressurser til grunnforskningen dermed bedres. Med alle de åpne studiene som fins ved universitetene, ville de forslåtte kuttene gitt svært uheldige konsekvenser. Forsknings- og utviklingstiltak i norsk næringsliv er for dårlig til å få til nødvendig nyskaping, og Norge ligger langt etter våre naboland. I budsjettavtalen vises det til Hervik-utvalgets innstilling, og Regjeringen foreslår en ny tilskuddsordning. Det synes vi i Senterpartiet er bra, og videre er det bra at Regjeringen skal komme tilbake i revidert nasjonalbudsjett med videre oppfølging for å bedre FoU-innsatsen. Budsjettforliket førte også til en økning for høgskolesektoren. Som vi vet, er høgskolene et svært viktig instrument i regionalpolitisk sammenheng. Studieplasskuttene ble ikke så dramatiske som Regjeringen ønsket, og omstillingsprosessene kan intensiveres. Alle tilgjengelige statistikker og prognoser sier at Norge får betydelig mangel på ingeniører, anslagsvis 10 000–15 000 i løpet av en åtte-tiårs periode. Tilgang på kvalifiserte ingeniører vil bli en kritisk faktor for framtidig verdiskaping i industri og næringsliv for øvrig, uttaler flere fagmiljøer. Det er etter mitt syn derfor kortsiktig å redusere studieplasser nå. Senterpartiet er godt tilfreds med at vi har fått gjennomslag for mer penger til forkurs for ingeniørstudiet. Folk med fagbrev eller videregående kurs fra videregående skole er potensielle søkere til disse kursene. Erfaringer viser at det er stor interesse og oversøkning til forkursene, og de aller fleste studenter går over på ulike ingeniørstudier. Skal Norge bli noe mer enn en råvarenasjon, må vi satse mer på teknologifag der realfagene er selve grunnplanken. Statsråd Giske vil ha en FRISK skole, og det kan Senterpartiet støtte ham i, men det betinger at skolen får de nødvendige rammebetingelsene. Dessverre skjer det i disse dager harde kutt på kommunebudsjettene som rammer nettopp skolen, og mange grendeskoler blir lagt ned utover det ganske land. Dette får dramatiske konsekvenser for både læringsmiljøet og bosettingen. Senterpartiet er glad for at det ble en ytterligere økning til kommunene på 1 250 mill. kr. Dette kan forhåpentligvis bidra til at vi får friske skoler i friske lokalsamfunn. Der er skolen det sentrale møtepunktet langt utover det å være opplæringsarena. Sentrumsregjeringen foreslo i fjor og fikk Stortingets tilslutning til en tiltakspakke med sikte på kvalitetsutvikling i grunnskolen, med særlig vekt på ungdomstrinnet. Denne skolepakken skal bl.a. gi kompetanseheving for lærere, alternativ timeressursfordeling og IKT-satsing. Det er gledelig at skolepakken videreføres i statsbudsjettet, og at den økes nå etter budsjettforliket med 25 mill. kr. Det er mange sammenfallende syn på kvalitetsutvikling for skolesektoren mellom sentrumspartiene og Arbeiderpartiet, men det er også klare forskjeller. Følgende sitat fra arbeiderpartifraksjonens særmerknad i innstillingen lyder: «Utlånsordningen» – av skolebøker – «bidrar også til å fremme pedagogisk nytenkning og kvalitetsutvikling i skolen, der elev og lærer samarbeider.» Dette er etter mitt syn en grov overdrivelse, for å si det forsiktig. Mine referanser fra videregående skoler har helt andre beskrivelser av utlånsordningen, men det lar jeg ligge i denne omgangen. For Senterpartiet betyr kvalitet i skolen et optimalt læringsmiljø der hver enkelt elev får tilpasset opplæring, og der lærelysten og kreativiteten stimuleres slik at den enkelte kan føle mestring, kort sagt at en lykkes. Det er et godt stykke igjen før dette målet er nådd, men vi må aldri fire på disse høye ambisjonene for våre kommende generasjoner.