trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-12-08:
Representanten Micaelsen innledet sitt innlegg med at det var stort avvik mellom det regjeringspartiene hadde lovet før valget, og det man leverte etterpå. Derfor vil jeg stille et par spørsmål til representanten Micaelsen. I forbindelse med at Micaelsens parti selv var i regjering, lovte man at det innen 2015 skulle komme 12 000 nye plasser i helse- og omsorgssektoren. Da man gikk av for litt over et år siden, var antallet nye arbeidsplasser ikke 12 000, men 567. Mitt første spørsmål til representanten Micaelsen er: Hvordan ser representanten på gjennomføringskraften på det valgløftet kontra andres valgløfter? Det er punkt 1. Punkt 2: Den rød-grønne regjeringen foreslo å fjerne særfradraget for dem med særlig høye sykdomsutgifter. Denne regjeringen gjeninnførte det. Hva er bakgrunnen for at han mente at det var en god idé å la de aller sykeste være dem som måtte bli ekstra rammet?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-12-08:
Jeg tror jeg bare fortsetter på representanten Otterstads innlegg, i og med at han la det igjen her, men han kan få det etterpå! Jeg er helt enig med representanten som nettopp var på talerstolen, som kunne forklare at Arbeiderpartiet var opptatt av resultater, for det viste man da man gikk til valg i perioden 2005–2013 og lovte velgerne 12 000 nye arbeidsplasser i omsorgssektoren. Det korrekte tallet var 567. Det ble resultatet: fra 12 000 til 567. Videre sier representanten at denne regjeringen gir færre penger til sykehusene. Nei, man gir over 2 mrd. kr ekstra til sykehusene, nettopp slik at man skal få pasientvekst. Også der har representanten Otterstad helt rett, for man var veldig god på resultat der òg. Da velgerne kastet de rød-grønne ut av regjeringskontorene, sto det altså ca. 270 000 mennesker og ventet i kø. Jeg tror ikke de 270 000 var veldig glad for den politikken som ble ført, og som åpenbart var svært resultatorientert. Problemet var bare at det ble feil resultat ut av det. Videre: I 2005, ved inngangen til de rød-grønnes regjeringsperiode, ønsket et enstemmig storting at bagatellgrensen knyttet til legemidler skulle økes. Og den skulle ikke bare økes, den skulle økes vesentlig. Så gikk det åtte år uten at noe skjedde. Så fikk vi en ny regjering, og nå blir denne grensen økt til 25 mill. kr, fra 5 mill. kr. Og det er kjempeflott at det er en enstemmig komité, en samlet komité, som mener at dette er på høy tid, som mener at dette er riktig, slik at folk får bedre og raskere tilgang til gode og innovative medisiner. Ja, resultatet teller, men – som sagt – av og til blir det resultatet man oppnår, feil. Norske pasienter måtte vente i åtte år før man fikk disse tingene på plass. Det er veldig mye som er bra i norsk helsevesen, men det er også mye i norsk helsevesen som man er nødt til å gripe fatt i. Vi er nødt til å sørge for, og det har denne regjeringen nå gjort, at den gylne regel blir gjeninnført innenfor helsevesenet: at veksten innenfor rus og psykiatri skal være større enn veksten innenfor somatikken, nettopp for å heve dem som har de største utfordringene, og som sitter nederst ved bordet. Ja, resultat er viktig. Derfor var det trist at det da denne regjeringen tok over, var over 4 000 mennesker som sto i kø og ventet på å komme inn til rusbehandling for å bli fullstendig rusfrie. Jeg er helt enig i at vi skal jobbe etter resultat. Men da må vi sørge for at vi fører en politikk som gjør det bedre, som sørger for at flere får behandling, at færre må stå i kø, at man kan få lov til å velge. Vi har den rette politikken for å komme videre med dette systemet.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-12-08:
Jeg følte behov for å ta ordet for å prøve å oppklare i hvert fall et par historiske misforståelser. Når man prøver å framstille det som at beslutningene og bevilgningene knyttet til St. Olavs Hospital skjedde i perioden 2005 og utover, har man dessverre ikke fulgt særlig godt med i timen. Jeg kom inn på Stortinget i 1997 og gikk direkte inn i sosialkomiteen, som hadde ansvaret for sykehusene. Det var i den perioden vi diskuterte St. Olavs Hospital. Det var i den perioden man satte i gang byggingen av St. Olavs Hospital. St. Olavs Hospital var et prosjekt som man arvet fra fylkeskommunene, så beslutningene var der allerede. Så fikk man penger på bordet, og det er rett og slett slik at det tar svært mange år å bygge et sykehus. Det er helt riktig at man fortsatte å bygge på St. Olavs Hospital i denne perioden, men beslutningen var tatt fryktelig lenge før 2005 og under en helt annen regjering. Det er viktig, når man skal bruke Stortingets talerstol, at man prøver å forholde seg til fakta. Det andre jeg ønsker å ta ordet til, er nettopp framtidens helsevesen. I forliket med Kristelig Folkeparti og Venstre har det også kommet inn noe helt annet viktig, nemlig at man ber om at det skal legges til rette for mer innovative innkjøp også i de regionale helseforetakene. I forlengelsen av det vi snakker om når det gjelder velferdsteknologi, har man fått lagt inn et eget forslag som handler om at man skal vurdere hvordan man kan bli flinkere til å gjøre innovative innkjøp i helsevesenet. De regionale og ordinære helseforetakene kjøper varer for svært mange milliarder kroner. Da er det viktig at de også er med og bidrar til forskning og utvikling, og at de også sørger for en knoppskyting utover det man klarer å forske seg fram til. Derfor er disse tingene viktig. Jeg vil gi stor honnør til Kristelig Folkeparti og Venstre for det vi klarte å få til i forliket. Videre vil jeg fra min side helt avslutningsvis – jeg håper i hvert fall at det blir avslutningsvis – si at jeg er enig med representanten Kjenseth når det gjelder innlegget som han hadde om å satse på Radiumhospitalet, om å satse på å få på plass et protonsenter i den forbindelse og sørge for at man får på plass et system der ikke gigantomanien skal ta overhånd, men at man rett og slett kan satse på de effektive, gode enhetene til glede for pasienten. Det tror jeg representanten er meget enig i.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-12-08:
Jeg skal fatte meg i korthet og avslutte med en kommentar til representanten Otterstad. Det som skjedde, var at man mistet kontrollen med en del av utbyggingen. Man var nødt til å sette ned foten for å få fortgang og framgang i prosjektet innenfor de rammer som var gitt. Hvis det var én ting som i begynnerfasen kjennetegnet byggingen av St. Olavs Hospital, var det nettopp de stadige overskridelser. Jeg tror første gang vi hadde dette til behandling her i Stortinget, skulle sykehuset koste under 5 mrd. kr. Jeg tror ikke at man trenger lang matematikkutdannelse for å skjønne at de tallene som man i dag opererer med knyttet til utbyggingen av St. Olavs Hospital, er av en helt annen størrelsesorden. Jeg tror det er viktig at vi leser hele historien, og ikke bare den historien noen har fortalt oss.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-12-08:
I utgangspunktet må jeg bare si at jeg er fullt ut enig med representanten Stensland, som på en fin måte redegjorde for det som er selve saken. Det dette dreier seg om, er sikkerhet for at de prøvene som blir tatt, er korrekte, og at informasjonen som blir gitt og analysen som vi foretar oss, skjer på en slik måte at det er hevet over enhver tvil at disse tingene er gjort på en skikkelig og god måte. Da kan det ikke være slik at vi her i dag lager en debatt av på hvilket sted dette skal skje. Det må skje, som også representanten Stensland var inne på, etter objektive kriterier, der man går inn og ser på hvilke analyser, hvilke muligheter har man, og at man ikke legger seg opp i om det er offentlig eller privat, for det er, for meg i hvert fall, revnende likegyldig, for å si det på godt sunnmørsk. Det er også interessant å merke seg Arbeiderpartiets engasjement også i denne saken. Mens man uttalte seg veldig bra og veldig positivt i 2012, kunne vi se at det under behandling av statsbudsjettet for 2013, fremkom at miljøet i Tromsø ikke skulle bygges opp som en produsent av analysetjenester – og det er jo litt interessant. Men jeg er glad for arbeidet som nå pågår, at vi kan få fortgang i denne saken, at vi kan være sikre på de resultatene som kommer, at de analysene som gjøres, er gjort på en skikkelig måte, og at man ikke må begynne å behandle disse manuelt fordi enkelte er veldig opphengt i et spesifikt sted.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-12-08:
Det er jo ikke helt riktig at vi ikke så at det var en nedbygging i rusarbeidet i kommunene. Det hadde vi fått veldig mange tydelige signaler på. Derfor var øremerking av disse midlene en helt tydelig prioritering fra vår regjering, og hvor vi nå også øker denne øremerkingen med 100 mill. kr til. Så er jeg glad for at vi i budsjettforliket legger inn så mye midler til helsestasjonstjeneste og skolehelsetjeneste, som jeg nevnte i mitt innlegg. 270 mill. kr i 2015 kan innebære 450 nye årsverk i kommunene, i tillegg til de 180 mill. kr som vi viderefører fra den rød-grønne innstillingen i fjor. Men vi ønsker ikke å binde midlene. Det er fordi kommunene har ulike mangler og ulike behov. Noen trenger helsesøster, som jeg nevnte, andre trenger jordmor, noen trenger flere psykologer i tjenesten. Så regjeringen vil selvsagt følge med på hvordan pengene blir brukt.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-12-08:
Blant regjeringens viktigste målsettinger er å sørge for prioritering av psykisk helse og rus. Det har vi gjort fra dag én. Vi gjeninnførte den gylne regel som sier at veksten i hvert helseforetak innenfor rus og psykisk helse hver for seg skal være større enn veksten i somatikken. Vi begynner å se resultater av dette. Når det gjelder dette som representanten Toppe spør om, er det noe vi får følge nøye med på, men det er også en helt klar intensjon fra vår regjering at mennesker med psykiske lidelser og rusutfordringer skal få sin behandling så nær der de bor som mulig. Derfor er det ikke en nedbygging i spesialisthelsetjenesten, men mange av disse pasientene får nå sin behandling i DPS-er som er nærmere der de bor, og som gjør at de kan få sin behandling som en naturlig del av sin hverdag, i jobb, i studier og i familien.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-12-08:
Den største utfordringen i dag – ikke bare i eldreomsorgen, for vi har veldig mange pleietrengende også under 67 år som trenger heldøgns behandling i kommunene – er nettopp mangel på nok plasser og mangel på kompetanse i kommunene. Det er den aller, aller største utfordringen vi har. Det innebærer også at svært mange som har krav på – som representanten Lysbakken sier – mer hjelp, får for lite hjelp. Det er derfor denne regjeringen er opptatt av å bygge ut kapasitet og bygge opp kompetanse, slik at kommunene kan møte de pasientene som har krav på denne behandlingen.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-12-08:
Representanten Bollestad og jeg, Kristelig Folkeparti og Høyre, deler engasjementet for omsorg for mennesker i livets sluttfase, og i budsjettforliket mellom Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti løftet man dette spesielt, med 12 mill. kr. Palliativ pleie, eller behandling når livet nærmer seg slutten, forbinder vi gjerne med omsorg for alvorlig syke barn, kreftpasienter og eldre, syke mennesker, men Kristelig Folkeparti har i dette budsjettet løftet palliativ pleie for svært syke ruspasienter. Hvorfor er dette spesielt viktig for Kristelig Folkeparti, denne pasientgruppen og dette arbeidet?
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-12-08:
I dette budsjettet ser vi at den ideologiske ryggraden til SV er i ferd med å komme på plass igjen, og ulikheter mellom de rød-grønne partiene blir mer synlige. Det kan se ut som om det har vært godt å komme ut av regjeringskontorene, og at man nå begynner å tenke nytt. Men på ett område må jeg si at SV-ideologien bekymrer meg. Jeg aksepterer at SV er imot EU, men at partiet vil nekte norske pasienter å få mulighet til sykehusbehandling i utlandet, mener jeg er ille. Noen små pasientgrupper i Norge opplever at deres tilbud ikke er godt nok. Det er kanskje bare ett fagmiljø i Norge, og de vil kunne dra veldig stor nytte av muligheten til å benytte utenlandske fagmiljøer for å bli friske. Dette handler om viktige pasientrettigheter for noen få, sårbare pasientgrupper, som har rett til behandling, og som vil få den til samme kostnad i utlandet som her hjemme. Kan representanten Lysbakken forklare meg hvorfor det er så viktig for SV å stikke kjepper i hjulene for disse pasientene?
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-12-08:
Etter å ha lyttet til debattinnleggene til representantene Otterstad og Knutsen kunne en jo få inntrykk av at den rød-grønne regjeringen bare kunne fortsette, og at vi ville antatt at eldreomsorgen skinte. Men jeg tror det glansbildet Otterstad prøvde å tegne, ikke er noe pasientene kjenner seg igjen i, pårørende kjenner seg igjen i, eller helsepersonell i omsorgstjenesten kjenner seg igjen i. Det er mye som fungerer bra – det var jeg inne på i mitt hovedinnlegg – men det er også svært mange rapporter som peker på store utfordringer i pleie- og omsorgssektoren i Norge. Det kan godt være at representantene fra Arbeiderpartiet ikke har lest disse rapportene. Det burde de gjøre. Det er rapporter som forteller om mangel på oppbygging av kompetanse og kunnskapsutvikling i omsorgssektoren og mangel på kapasitet. Derfor er det behov for et betydelig taktskifte. Vi er nødt til å ruste kommunehelsetjenesten til å bli faglig sterk og kompetent. Derfor sitter heller ikke denne regjeringen passivt og mottar tilsynsrapporter og meldinger, men iverksetter konkrete tiltak. Det handler om å løfte faglighet, og det handler om å løfte behovet for mer ledelse inn i omsorgssektoren. Vi har varslet i budsjettet at det kommer et nytt kompetanseløft for perioden 2016–2020, Kompetanseløftet 2020. Dette løftet skal bidra til å sikre at omsorgssektoren har tilstrekkelig og kompetent bemanning. De skal utvikle en faglig sterk omsorgstjeneste. Representanten Knutsen var inne på Den kulturelle spaserstokken. Det er jo helt riktig at regjeringen foreslo å omdisponere midlene på helsebudsjettet til Den kulturelle spaserstokken, til mer individrettet bruk av musikk som behandling, særlig overfor demenspasienter. Men i budsjettavtalen med Kristelig Folkeparti og Venstre ble midlene til Den kulturelle spaserstokken videreført over Kommunal- og moderniseringsdepartementets budsjett, men slik at kommunene kan søke fylkeskommunene om midler til tiltak. Det er jo slik det foregår i dag. Så vidt jeg vet, er ikke disse midlene øremerket i dag heller. Jeg bor i en kommune som ikke har søkt om tilskudd til Den kulturelle spaserstokken på to år. Men kommunene kan fortsatt søke om midler over KMDs budsjetter. Det som er verdt å merke seg, er at Arbeiderpartiet i sitt budsjett har kuttet 15,4 mill. kr i midler, som vår regjering ønsker å benytte til kompetanseutvikling på bruk av musikk i pleien av demenspasienter – som vil redusere behovet for beroligende medisiner, som vil øke livskvaliteten for den enkelte – hvor musikkterapeutene, som representanten Knutsen var inne på, kan være med og bygge kompetanse i omsorgssektoren på dette området.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-12-08:
Representanten Otterstad nevner Trondheim, og mener at andre kommuner bør se til Trondheim når det gjelder å bygge ut sykehjemsplasser. I sommer var jeg ved St. Olavs Hospital sammen med en medrepresentant. Der ble vi fortalt at kommunen ikke tok hjem nok av de utskrivningsklare, ikke ferdigbehandlede pasientene, altså disse pasientene som skal ut i kommunen, ifølge Samhandlingsreformen som ble innført i forrige periode. Det er en rekke artikler i Adresseavisen de siste ukene som peker på store utfordringer når det gjelder eldreomsorgen i Trondheim, så en viss ydmykhet fra representantens side kunne være på sin plass. Jeg vil f.eks. vise til Ullensaker kommune i Akershus, som ikke har noen eldre liggende på dobbeltrom, og som, etter det jeg har sett, leverer god eldreomsorg i en Fremskrittsparti–Høyre-styrt kommune.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2014-12-08:
Helse- og omsorgskomiteen har raskt behandlet regjeringens Prop. 16 L, om endringer i lov av 3. juni 1983 nr. 54 om tannhelsetjenesten, tannhelsetjenesteloven. Det er grunn til å berømme komiteen for smidig og effektivt arbeid, slik at denne lovendringen kan behandles inneværende år, og slik at loven kan få virkning fra 1. januar 2015. Forslagene i proposisjonen er ledd i oppfølgingen av en avgjørelse fra ESA, EFTAs overvåkingsorgan for EØS-avtalen. På bakgrunn av to klager har ESA i en avgjørelse av 12. mars 2014 slått fast at finansieringen av tannhelsetjenester som fylkeskommunen tilbyr voksne mot betaling, innebærer offentlig støtte som ikke er forenlig med EØS-avtalens regler om statsstøtte. Flertallet i komiteen, bestående av alle partier utenom Senterpartiet og SV, er enig med regjeringen i at forslagene til endringer bringer regelverket for det offentlige tannhelsetilbudet i bedre samsvar med EØS-avtalen, og at forslagene tydeliggjør fylkeskommunens ansvar for å sikre at tjenesteytingen er i tråd med statsstøttereglene. Komiteen er enstemmig når det gjelder endring av lovens § 2-2, mens komiteens tilråding til endringer av §§ 1-3 og 5-3 fremmes av Arbeiderpartiet, Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
På samme tid i fjor var Høyre raskt ute med å øremerke de kommunale rusmidlene. Det var en reinnføring uten at det var dokumentert at kommunene ikke brukte pengene til formålet. Når det gjelder skolehelse, var representanten Wilhelmsen Trøen inne på og beskrev veldig godt hvor viktig det er å prioritere forebyggende tiltak rettet inn mot barn og unge og psykisk helse, og at Sykepleierforbundet har gjort en undersøkelse som viser at kun 50 pst. av kommunene brukte midlene til det de skulle, og nå har gjort en ny undersøkelse som fortsatt viser at pengene ikke går til formålet. Spørsmålet mitt er: Hvorfor øremerking av rusmidler, men ikke øremerking av skolehelsemidlene inntil vi når det taket som vi alle sammen er enige om i denne salen?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-08:
Vi har kunnet lese i innstillingen at regjeringspartienes representanter viser til regjeringens utredning av lovfestet rett til heldøgns pleie og omsorg. Det er en utredning mange har stusset litt over, både fordi det er særs uklart hva slags modell man ser for seg, og fordi det er en tydelig lovfestet rett til heldøgns pleie og omsorg i dagens lovverk. SV har sammen med Arbeiderpartiet og Senterpartiet fremmet et forslag i innstillingen som regjeringspartiene har valgt å gå imot, et forslag der vi ber om å klargjøre overfor kommunene at det faktisk eksisterer en slik rett, slik at denne utredningen ikke skal skape forvirring rundt dette. Derfor vil jeg gjerne høre regjeringspartienes begrunnelse for at de oppmuntrer til utredning av en rett som finnes, og ikke vil være med på å klargjøre overfor kommunene at denne retten gjelder i dag.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-08:
Det er i dag – og det er SVs politikk at det skal være – en anledning til å kunne benytte seg av tjenester i utlandet når det trengs. Problemet med pasientrettighetsdirektivet sånn som det nå foreslås gjennomført av regjeringen, er både at den forhåndsgodkjenningsordningen som forrige regjering foreslo, som ville gitt bedre kontroll på denne prosessen, er avskaffet, og at vi har fått tydelig melding fra regjeringen om at ESA ser ut til å mislike måten det var planlagt utført på. For oss viser det at vi er på vei mot å få et helsemarked i Europa som gjør at vi frykter for både en storstilt utbygging av kommersielt helsevesen, manglende mulighet til å kontrollere hvor pengene skal gå i framtidens helsevesen, og en tenkning rundt helse som vare som vi tror vil gjøre at lommeboken får mer å si i framtiden og pasientenes behov mindre. I tillegg er jeg litt forbauset over at regjeringspartiene tar problemstillingen rundt antibiotikaresistens så lite på alvor i forbindelse med denne saken.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-08:
Jeg synes det er modig hver gang de borgerlige partiene snakker om dette med todeling, for det minner meg på hva de gjorde forrige gang høyresiden hadde makten. Da var det altså sånn at høyresiden innførte skattefradrag for private helseforsikringer, som vi avskaffet da vi kom til makten. Og så har man i ettertid latt som om man er veldig bekymret for at stadig flere har fått privat helseforsikring. Så vet vi at det er i veldig liten grad norske borgere selv som tegner privat forsikring, det er det arbeidsgiverne som gjør. Det tror jeg reflekterer at folk flest føler lite behov for det. Fritt behandlingsvalg skaper ikke økt kapasitet i det norske helsevesenet. Fritt behandlingsvalg innebærer en annen måte å prioritere mellom de ressursene vi allerede har, på. Da mener vi at det vil føre til en måte å prioritere på som stiller de pasientene som er lønnsomme i kommersielle klinikker, i en gunstig posisjon, og de som ikke er det, i en ugunstig posisjon, og det mener vi er en urettferdig og lite hensiktsmessig måte å prioritere helsekronene på.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-08:
Det rekker nok til mer enn tre minutter med fysisk aktivitet, men representanten har rett i at vi må dele pengene opp på en smart måte og begynne et sted. Det vi har foreslått i vårt budsjett, er å begynne i 5.–10. klasse i grunnskolen fra høsten av. Helårseffekten når man utvider dette til en halvtime i hele grunnskolen, vil selvfølgelig bli større. Representanten Kjenseth har også rett i at den viktigste begrensningen når det gjelder innføringen av heldagsskolen, ikke er penger, det er folk. Derfor kan dette tilbudet bare bygges opp i den takten vi får flere folk. Det vil innebære et behov for flere lærere, derfor foreslår vi en ressursnorm. Men det vil også innebære en mulighet til å få flere andre yrkesgrupper inn i skolen, og det mener vi er nødvendig. Men utvidingen av timer knyttet til både fysisk aktivitet og leksehjelp, som vi foreslår, skal være under veiledning av faglig kvalifisert personell.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-08:
Det hadde vært fristende å gå inn i en debatt om skogsbilveier, men jeg skal la det ligge foreløpig. Jeg vil gjerne spørre statsråden om rabattordningen knyttet til dobbeltrom. Vi har spurt departementet om det og fått beskjed om at kommunene, med denne ordningen, faktisk kan spare lite grann penger – ikke mye – men en ubetydelig sum penger i året på å investere i dobbeltrom framfor enkeltrom. Jeg tror ingen kommer til å gjøre det av den grunn, men jeg trodde jo at hensikten med rabattordningen var det motsatte, nemlig at det skulle bli mer attraktivt å velge enkeltromsløsninger for kommunene. Når vi i tillegg vet at bl.a. Pensjonistforbundet og mange eldre ser på denne ordningen som en form for legitimering fra regjeringens side av ufrivillig dobbeltrom, må vi vel kunne oppsummere med at den ordningen har vært en fiasko. Mitt spørsmål til helseministeren er om han vil avskaffe rabattordningen.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-08:
Svaret er private aktører, men hva er spørsmålet? Slik er det ofte å forholde seg til denne regjeringen. Vi ser også i denne saken at en er på utkikk etter og ser om en kan skape en eller annen form for nytt marked for private tjenester. Det er en ærlig sak å være overbevist, men det er klokt å sjekke hva man har i kjøkkenskapet, før man går ut for å kjøpe nye ingredienser. I denne saken mener jeg det er godt dokumentert gjennom prosessen at her finnes det et oppegående miljø med tilstrekkelig kompetanse. Det er gjort en grundig jobb for å kartlegge ulike alternativer, og det synes åpenbart at det vil være et trygt valg å gi denne typen kompetanseoppgaver til Rettsgenetisk senter i Tromsø. Det vil være klokt for å ta vare på et kompetansemiljø som det allerede er investert i. Denne saken retter oppmerksomheten mot et annet ganske systematisk trekk ved den blå regjeringen, og det er nedprioriteringen av Nord-Norge, som kommer tapende ut når Høyre og Fremskrittspartiet prioriterer i sak etter sak, på felt etter felt. Jeg er helt sikker på at det er noe folk både i Tromsø og i resten av Nord-Norge nå begynner å merke seg veldig, veldig godt. Argumentene er godt framført av representantene Toppe og Knutsen, og SV vil stemme for samtlige av de forslagene som er framsatt.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2014-12-08:
Uten å sette i gang en lang debatt vil jeg bare kort orientere på vegne av Senterpartiet og SV om vår stemmegiving og begrunnelsen for den. Senterpartiet og SV vil stemme mot noen av de nye forslagene, og det gjør vi av to grunner. Den ene er prinsipielt knyttet til hva vi mener det er riktig å akseptere at EØS-avtalen skal regulere. Den gangen Norge inngikk EØS-avtalen, var det ikke et aktuelt tema i den offentlige debatt at avtalen skulle gå så langt i å regulere offentlige velferdstjenester og helsetjenester som det vi nå ser at avtalen gjør. Våre to partier er sterkt bekymret for en utvikling der EØS-avtalen i større og større grad griper inn i det vi mener er rent politiske anliggender knyttet til utformingen av den norske velferdsstaten og de norske helsetjenestene. Den andre grunnen er en praktisk politisk prioritering. SV jobber for at vi etter hvert skal få en tannhelsereform som i større grad skal legge tannhelsetjenesten inn under den ordinære helsetjenesten, sørge for at det blir et egenandelstak på tannhelsetjenester, og at tannhelsetjenesten blir mer lik helsetjenesten for øvrig. En sånn reform vil forutsette prisregulering av tannhelsetjenester, og vi frykter at den anerkjennelsen som Stortinget nå gir av EØS-avtalens relevans på dette området, kan hindre viktige politiske forbedringer i vår egen tannhelsetjeneste i framtiden. Senterpartiet ønsker også at tannhelsetjenesten i større grad skal bli en integrert del av den offentlige helsetjenesten. Derfor kommer Senterpartiet og SV til å stemme mot de endringene som følger av ESAs avgjørelse. Det er altså ikke alt som ligger i dette forslaget. I praksis betyr det at gruppene til Senterpartiet og SV vil stemme for forslag til endringer i § 2-2 og mot endring av § 1-3 og mot ny § 5-3.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
Kloke ord på slutten der. Det tror jeg er noe vi alle må ta inn over oss. Du var inne på både forebygging og folkehelsearbeid, og det er jeg også opptatt av. Derfor har jeg lyst til å spørre om følgende: Vi så jo nå en utviding av taxfree-kvotene, hvor en kan bytte inn røykkvoten i enten mer øl eller vin, samtidig som vi ser at frukt og grønt tas bort fra skolen. Hvilke refleksjoner gjør du deg – og Kristelig Folkeparti – om akkurat denne kombinasjonen og denne folkehelsepolitikken?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
Denne debatten er blitt en øvelse i retorikk, særlig fra Høyres og Fremskrittspartiets side. Her gjentar en en del mantra om igjen og om igjen. Det minner meg litt om valgkampen. Da hadde Høyre vært i Sverige og lært av sitt svenske søsterparti, og vi fikk høre gang på gang på gang at nå var det «mennesker, ikke milliarder» som var Høyres politikk. Så vant de valget, og da kom fasiten: skattekutt for de rikeste, et budsjett for mennesker med milliarder. Dette er i samme gate. En skal ha pasientens helsetjeneste, pasientens helsevesen, og flytte makt fra systemet til pasienten. Alt dette er vi helt enig i. Men virkemidlet, det er altså fritt behandlingsvalg. Nå utdypet representanten Toppe dette på en glimrende måte i innlegget før meg, så jeg skal ikke gå i detaljer på det. Men mer marked – hvem tjener på det? Det blir ikke økt kapasitet, sannsynligvis, med mer marked. Det er grunn til å frykte det motsatte. Det er grunn til å frykte at dette ikke blir pasientens helsevesen, at det blir det stikk motsatte. Det blir kanskje det for noen pasienter, men hva med alle de andre? Hvem støtter dette? Det er et interessant spørsmål. Det gjør ikke Legeforeningen, ikke Norsk Sykepleierforbund, ikke Norsk Psykologforening, ikke Helsetilsynet, ikke Helsedirektoratet, ikke flere helseforetak og ikke sykehuset som f.eks. jeg tilhører, Sørlandet sykehus. Dette er snever, ideologisk tenkning på et av samfunnets viktigste områder. Det minner meg litt om Høyres tilnærming til formuesskatt. De aller fleste økonomer i dette landet sier at man ikke bør redusere formuesskatten, men likevel gjør altså Høyre det. Så det såkalte kunnskapsbaserte partiet Høyre, som sier de lytter til faglighet, gjør det stikk motsatte når det gjelder formuesskatten, og de gjør det stikk motsatte når det gjelder helsepolitikken og det veivalget en nå vurderer å ta.
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
Rettsgenetisk senter i Tromsø er akkreditert og klar til å gjøre DNA-analyser for bruk i straffesaker. Senteret har kompetente fagfolk, de skal utdanne rettsmedisinere og forskere på feltet. Et moderne laboratorium for DNA-analyse står klart og kan tas i bruk straks. Det vil bidra til å korte ned responstida og øke kapasiteten, slik at det kan tas flere prøver enn i dag. Under høringen i Stortinget understreket representanter for Rettsgenetisk senter at det praktiske analysearbeidet er avgjørende viktig også for senterets oppdrag med utdanning og forskning. Ut fra disse opplysningene – vil helseministeren sørge for at miljøet ved Rettsgenetisk senter prioriteres foran kommersielle aktører med hensyn til å foreta DNA-analyser?
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
Det er investert betydelig i miljøet i Tromsø. Det opereres med beløp på et par titalls millioner kroner, som er investert i miljøet for å bygge opp denne kompetansen. Synes statsråden at det er fornuftig bruk av midlene ikke å satse på å benytte seg av det miljøet og den kompetansen som er der?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-08:
Umiddelbart ser jeg ikke helt det. Der vi står i dag, er det faktisk en personvernutfordring som det er. Vi mangler IKT-systemer som gjør at ulike aktører i det offentlige kan snakke sammen. Vi er nødt til å få på plass det. Så vil det være sånn med en anbudsutsetting og eventuelle private aktører, som for øvrig benyttes også i dag, og mange utenlandske aktører, at det må kunne stilles krav om personvern. Så vi ser ikke på det som en veldig stor utfordring innenfor det feltet. Kapasiteten er viktig, og det miljøet som er i Tromsø i dag, er det også viktig å bygge videre på, at de kan få ta i bruk DNA-analyser for å styrke det faglige grunnlaget for det miljøet som er der. Vi ser ingen motsetning i det. Men vi ser at politiet får en viktigere og viktigere rolle i arbeidet med DNA-analyser i Norge. Så vi er nysgjerrige på å få tatt i bruk den økonomien som ligger i politiet, også til å styrke det miljøet.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-08:
Min bekymring var knyttet til at vi skal bygge opp et helsebyråkrati også hos Fylkesmannen, og jeg ser ikke at fylkesmennene i dag har en særlig kompetanse knyttet til velferdsteknologi. Jeg forstår at Høyres intensjon og regjeringas intensjon er at pengene skal komme ned til kommunene. Hvis Fylkesmannen er en effektiv kanal for det, er det helt greit. Vi har, som representanten sier, ikke foreslått å gjøre noen endringer på det. Vi har fått gjennomslag for et stort nasjonalt prosjekt innenfor velferdsteknologi. Da er det viktig for oss at vi sørger for at vi får kunnskap og lærdom som gjør at mange hundre små prosjekter rundt om i Kommune-Norge ikke gjør den samme feilen. At vi får kunnskap om implementering og tar i bruk teknologi som finnes, er veldig viktig. Når det nasjonale prosjektet kommer på plass, har vi ingen stor bekymring for at fylkesmennene ikke skal tildele riktig til lokale prosjekter i kommunene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-08:
For det første deler vel Venstre og Senterpartiet det syn at det er viktig å satse på folkehelseforebygging, bruke mer penger på det og sånn sett gi flere et bedre liv – jo før, jo heller. Når det gjelder vår prioritering, tror vi i motsetning til Senterpartiet at det er mulig å bruke ledig kapasitet blant ideelle og private aktører noe mer, og på den måten få en effektivisering av dagens offentlige sykehus, hvor vi opplever betydelige ventelister og store utfordringer med faktisk å finne fram og få en time. Jeg tror at systemet trenger en utfordring fra andre aktører for å vise at det er mulig å gjøre det på andre måter. Vi har skapt noen mastodonter som sliter med å ta i bruk ny teknologi, særlig IKT-teknologi, og da går det med for mye ressurser til byråkrati og administrasjon.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-08:
Aller først vil jeg rose SV for et budsjett som inneholder spennende anslag. Når det gjelder tidlig innsats og den innsatsen SV vil sette inn, deler Venstre mye av SVs syn. De kaller det heldagsskole. Når man skal ha penger til brødmat, til frukt og grønt og til fysisk aktivitet og deler det på tre, står man igjen med ca. 300 mill. kr til fysisk aktivitet. Det blir om lag tre minutter fysisk aktivitet i løpet av en skoledag for én elev. Det er ikke mye, og det sier noe om hvor mye penger som skal til. Men mitt spørsmål er nå – for vi har mange ufaglærte lærere i norsk skole, og vi sliter med å rekruttere til lærerutdanning – skal lærerne nå også bli helsearbeidere?
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-08:
Vi deler et engasjement for dem som sliter med psykiske helseutfordringer. I den forbindelse har jeg stilt statsråden et skriftlig spørsmål angående foreslåtte kutt i psykisk helse i Helse Førde. I svaret fra statsråden går det fram at det har vært en aktivitetsvekst i 2014 innenfor psykisk helse, knyttet til tilbudet både for barn og unge og for voksne. Men i regnskapstallene for 2014 går det fram at den økonomiske veksten innenfor somatikk er på 7 pst., og at den innenfor psykisk helse er på 1–1,5 pst. Spørsmålet er om statsråden er bekymret for disse underliggende vekstfaktorene knyttet til lønn, teknisk utstyr, bygg og alt som følger med somatikken, og for at kostnadene løper fra de psykisk syke pasientene.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-08:
Representanten Lundteigen tok opp temaet ledelse, og jeg er helt enig i at det er en debatt vi er nødt til å forsterke i norsk helsevesen, og særlig innenfor sykehussektoren. Men et lite tilbakeblikk på den rød-grønne utviklingen og styringen i åtte år: Europas største sykehus ble skapt på nesten 50 lokasjoner i Oslo. Det er krevende å være leder når man skal drifte nesten 50 arbeidsplasser fordelt over et ganske stort geografisk område. Hvilket grunnlag har Norge som et lite land for å ha Europas største sykehus? Hvilken ledelsesideologi var det? I tillegg har vi en betydelig fragmentering innen norsk helsevesen. På nasjonalt nivå, hvis en ser tilbake på den IKT-styringen som har vært, minner det tilforlatelig mer om en nasjonal idémyldring. Kontrollkomiteens høring og Riksrevisjonens gjennomgang av elektronisk meldingsutveksling viser hvilke utfordringer som i hvert fall har vært, og som sannsynligvis er der, i mangel av nasjonal ledelse. Oppdragsdokumentene som er utviklet, og tildelingsbrevene, har inneholdt svært mange mål og ønsker. Det er krevende å være leder med en sånn mengde av ønsker. Ringerike sykehus er et godt eksempel på lokal ledelse. Ja, kanskje må det flere politifolk til for at vi skal skaffe fram gode ledere i helsevesenet. Vi er nødt til å dyrke flere typer ledere. For Venstres del tror vi at det er mulig å dyrke fram et mangfold og også læring og erfaring gjennom å ha ulike aktører, og i hvert fall ikke skape flere nasjonale mastodonter som det er krevende å lede. Når det gjelder den nasjonale ledelsen, har i hvert fall den nye regjeringa pekt på nasjonal helse-IKT som ett virkemiddel for å gjennomføre i større grad og skape mer standardiserte løsninger. En annen versjon av det er Sykehusbygg, så de sykehusene som vi skal bygge i framtida, ikke sitter med prosjektorganisasjoner som aldri har bygd sykehus før, og gjentar og gjør feil. Det er behov for å standardisere i mye større grad en del funksjoner innenfor helsevesenet. Når det gjelder forskning, er jeg enig med representanten Helseth i at vi har noen utfordringer. Vi har noen utfordringer også med å finansiere medisinsk forskning i sykehusene. Når det gjelder Moser som et eksempel, må vi vel dessverre innrømme at medisinen ikke har vært den største bidragsyteren til den forskningen. Det er i hovedsak NTNUs naturvitenskapelige forskning og private midler som har bidratt til den forskningen. Så her har vi en strukturjobb å gjøre.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-08:
Det rettsgenetiske sakkyndigarbeidet må være av høy faglig kvalitet basert på robuste og uomtvistelige analyser. Jeg er derfor glad for at Norge har et sterkt rettsmedisinsk og rettsgenetisk fagmiljø ved Folkehelseinstituttet og Rettsgenetisk senter ved Universitetet i Tromsø. Norge trenger flere miljøer innenfor rettsgenetikken, og vi trenger også flere miljøer som utfører DNA-analyser. Det er sårbart at slike analyser bare gjennomføres ett sted, slik tilfellet er i dag i hovedsak. I Den rettsmedisinske kommisjonens rapport fra 2013 understrekes også viktigheten av at det i Norge finnes uavhengige, akkrediterte rettsgenetiske laboratorier med akademisk forankring som kan utføre DNA-analyser i straffesaker. DNA-reformen har medført en betraktelig økning i antall sporprøver fra politiet. Etter lang tid med lang saksbehandlingstid ser en i tredje kvartal i år en forbedring i saksbehandlingstida. Vi har det derfor per i dag ikke travelt. Det er nå vi har anledning til å gjøre en helhetlig vurdering av hvordan arbeidet med rettsgenetiske tjenester hensiktsmessig kan organiseres, både faglig, økonomisk og rent praktisk, før en fatter beslutninger om hvilke aktører som får anledning til å utføre analysene. Analyse av DNA innebærer håndtering av sensitiv og personlig informasjon om enkeltmennesker. Det er derfor viktig at rettssikkerheten og personvernet ivaretas. Før en åpner for flere leverandører av DNA-analyser i straffesaker, er Venstre opptatt av at det tilrettelegges for sikker kommunikasjon og forvaltning av informasjon. Vi mener derfor det er god grunn til å avvente Politidirektoratets nylige konseptutredning knyttet til dette og oppfølging av denne både i Justisdepartementet og Helse- og omsorgsdepartementet. For Venstre er det viktig at vi har gode offentlige fagmiljøer innen rettsgenetikk, og vi mener både Folkehelseinstituttet og Rettsgenetisk senter er viktige og nødvendige fagmiljøer på området. Vi mener imidlertid ikke at det er grunnlag for å avvise enhver supplering av tilbudet fra private aktører som har faglig kapasitet til å levere tjenester på området.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2014-12-08:
Bakgrunnen for denne debatten er ikke bare det rent faglige og akademiske, det er også en del etiske sider knyttet til den virksomheten som her foregår. Organiseringen av og tilhørigheten for Rettsmedisinsk institutt i Oslo har også vært en del av debatten og en del av grunnlaget for at en ønsket et – kall det – miljø nummer to. Det er ingenting i flertallets innstilling som slår beina under det. Det er viktig å skape et mangfold, og det er ingenting her som sier at Rettsgenetisk senter i Tromsø ikke også skal få drive med DNA-analyser. Dette er en debatt en må se over et litt lengre perspektiv. Jeg ser fortsatt store muligheter for denne virksomheten. Jeg synes det er bra at vi fordeler og har flere miljøer som utfordrer hverandre og også ivaretar de etiske utfordringene knyttet til et svært krevende og avansert fagområde, slik at det ikke skapes uheldige monopoler i denne virksomheten. Det styrker også muligheten for å ha private aktører. Det er også et felt hvor en har samarbeid – som statsråden var inne på – med andre land, som gjør noen av de aller mest avanserte undersøkelsene og bistår Kripos bl.a. med det. Så jeg tror at dette er en virksomhet som kommer til å øke i tida framover, med den digitale utviklingen vi ser, og at alle de norske miljøene har en tydelig mulighet for vekst.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
I 2013 ble det gjort et utredningsarbeid som konkluderte med at vi må ta i bruk den kapasiteten som finnes ved Rettsgenetisk senter i Tromsø, dersom vi skal nå målsettinga om flere og raskere DNA-analyser til bruk i strafferettspleien. Det er et eget representantforslag som skal debatteres seinere i dag, og i merknadene til helsebudsjettet tar Arbeiderpartiet til orde for at Rettsgenetisk senter nå skal være miljø nr. 2 i Norge for slike analyser. Så er det slik at Venstre tidligere åpent har støttet dette, men vil, etter det jeg forstår, stemme for regjeringas opplegg, som går ut på at man vil anbudsutsette slike oppdrag for å få inn flere private, kommersielle aktører. Venstre er veldig opptatt av personvern. Håndtering av menneskelig DNA krever høyeste grad av sikkerhet og kompetanse. Kan representanten Kjenseth se at regjeringas planer om å bringe flere kommersielle aktører inn i arbeidet med DNA-analyser har noen personvernmessige utfordringer?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
«Dagens Medisin» har i flere artikler skrevet om en meget spesiell sak, der en privat, kommersiell aktør kommer reisende nordover til Finnmark, behandler et antall psykisk syke pasienter til skyhøy timepris, med et usedvanlig intenst behandlingsopplegg og med manglende samhandling med det offentlige helsevesen i pasientens nærområde. Det er HELFO som har inngått og godkjent avtalen som ble gjort i 2012, i forbindelse med fristbrudd. Helseministeren har tidligere fått spørsmål i Stortinget om hva han vil gjøre i denne saka. Da har han kommet med følgende svar: Det er pasientene sjøl som bestemmer. Om kostnadsbildet sier han: Markedssituasjonen påvirker konkurransesituasjonen og dermed timeprisen. Mitt spørsmål, som jeg gjerne vil ha konkret svar på, er som følger: Er helseministeren fremdeles fornøyd med det som skjer i denne saka? Og dersom han er det, synes han saka i Finnmark tjener som et eksempel til etterfølgelse for regjeringas prestisjereform fritt behandlingsvalg?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
Da statsbudsjettet ble lagt fram tidligere i høst, hadde regjeringa fjernet bevilgninga til Den kulturelle spaserstokken, som i flere år har gitt flotte kunst- og kulturopplevelser til eldre mennesker over hele landet. Det var et løftebrudd av dimensjoner. Seinest i vår lovte helseministeren at en eventuell borgerlig regjering skulle ta denne ordninga videre – et løfte som best kan karakteriseres som skrift i sand når sjøen flør. Enda merkeligere er forklaringa som talspersoner for regjeringspartia vartet opp med, at man nå skal sluse mesteparten av de 30 mill. kr som lå i potten til Den kulturelle spaserstokken, inn på fylkesmennenes budsjetter. Det store spørsmålet er sjølsagt hva midlene hadde der å gjøre. Det oppklarte kulturministeren da hun i en tv-debatt kunne fortelle at pengene skulle gå til musikkterapi. Andre snakket om at nå skulle de ansatte i sykehjem og omsorgstjeneste lære seg å underholde de eldre. Mens jeg sitter med en beklemmende følelse av at det som er problematisk for de blå-blå, er at det var den rød-grønne regjeringa som etablerte denne fine og svært vellykkede ordninga. For hvordan skal man ellers tolke de ytterst pinlige forklaringene som har kommet om alternativ bruk av midlene til Den kulturelle spaserstokken. Ta nå kulturministerens forslag om musikkterapi. Det er jo en helseprofesjon som krever mastergrad, dvs. en femårig akademisk utdannelse. Det er per i dag ganske få musikkterapeuter her i landet. Skulle man løfte dette yrket – og det er det god grunn til – burde man styrke utdanninga samt øremerke midler til kommunene, slik at man kunne ansette musikkterapeuter. Retorikken om at de ansatte på sykehjem skal lære seg å synge for beboerne, kan med fordel dempes, før man bringer i fullstendig vanry det viktige arbeidet som foregår mange steder med å utvikle metoder for bruk av sang, billedkunst, film og poesi i omsorgen, f.eks. for demente. Skal man løfte dette arbeidet, bør man heller bevilge noen flere kroner til de 40 utviklingssentrene for sykehjem og hjemmetjenester som vi har i alle fylkene. Her fins allerede mange spennende kulturprosjekter som trenger penger til formidling bredt ut i kommunene. Og så et ord på tampen: Til alle som tror at Den kulturelle spaserstokken er reddet gjennom budsjettforhandlingene i høst, vil jeg bare si: Drøm søtt! Spaserstokkpengene er sluset inn i rammen til fylkene med ønske om god jul og godt nytt år. De er med andre ord ikke øremerket, noe som i Arbeiderpartiets alternative budsjett fremdeles er tilfellet. Og når vi vet hvordan fylkesbudsjettene ser ut, da skjønner alle at Den kulturelle spaserstokken ikke har nubbesjanse. Så derfor, til Kristelig Folkeparti og andre som har sett hvor viktig denne ordninga er for de mest sårbare av oss: Den kulturelle spaserstokken er knekt, ordninga er i realiteten avviklet, i alle fall på sikt. Trist, men dessverre sant.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
Jeg håper alle nå følger med på at spaserstokkpengene blir brukt slik som vi vil at de skal brukes. Jeg vil benytte anledninga til å ta opp tråden fra min replikk til statsråden om saka i Finnmark. Jeg synes det er merkelig og ikke til å tro at statsråden virkelig svarer som han gjør i denne saka. Jeg retter ingen beskyldninger mot helseministeren og heller ikke mot den forrige. Men når det skjer at HELFO inngår avtale med en privat, kommersiell aktør som framstår som fullstendig urimelig og ubegripelig, er det den sittende helseminister som må ta ansvar for å rydde opp. HELFO gjør en viktig jobb i norsk helsevesen, og jeg har ikke hørt at noen vil fjerne HELFO. Men hvis vi har mistanke om at praktisering av regelverk ikke er bra, eller regelverket bør endres, bør vi ta grep. Men helseministeren har så langt vendt blikket vekk for denne saka. Jeg synes ikke det lover godt dersom helseministeren skal være vaktbikkje for at det ikke skjer kommersielle eksesser i fritt behandlingsvalg, eller at det skal utvikle seg til et selgers marked.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2014-12-08:
Bare et spørsmål helt uavhengig av privat eller offentlig: Tatt i betraktning at dette er en veldig spisset kompetanse – vi skal utdanne folk som skal kunne gjøre rettsgenetiske tjenester på en trygg og sikker måte – hvor mange slike miljøer tenker helseministeren at vi egentlig trenger i landet? Eller vil han også gå til EØS-området for å få gjort disse tjenestene? Hva tenker ministeren om det?