trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 2000-06-09:
Arbeiderpartiet er glad for at Kristelig Folkeparti står sammen med oss i langt de fleste spørsmålene i denne barnehagemeldingen – i grunnen gjelder det det meste som ikke på en eller annen måte handler om kontantstøtte. Vi er særlig glad for at sentrum støtter en opptrappingsplan til 50 pst. statsstøtte innen år 2005. I tillegg er Kristelig Folkeparti sammen med Senterpartiet og SV om å påpeke at kommuneøkonomien må styrkes hvis kommunene skal ha en reell mulighet til utbygging i den takt det er nødvendig. Men betyr dette at Kristelig Folkeparti har informasjon som viser at det bare er kommunenes evne til å bygge ut barnehager som mangler der tilbudet er dårlig utbygd, eller kan det ha noe med prioritering å gjøre? Dersom det kun har med økonomisk evne å gjøre, vil dette fanges opp av de ulike kriteriene for overføringer til kommunene. Men dersom det handler om manglende vilje til å prioritere, vil en konsekvens av merknadene til Kristelig Folkeparti være at de som ikke har prioritert barnehageutbygging, blir belønnet med større statlige rammeoverføringer. Eller tar jeg feil?
Liv Marit Moland (Arbeiderpartiet), 2000-06-09:
Arbeiderpartiet har fire hovedmål med barnehagemeldingen og satsingen på barnehagene. Ett av dem er at det også skal være et tilbud til barn med spesielle behov. Barnehagen er særlig viktig for disse barna. Valgmuligheten for foreldre er ikke reell før alle foreldre som ønsker barnehageplass, får tilbud om det på lik linje med at de som ønsker å være hjemme, får kontantstøtte. Arbeiderpartiets utgangspunkt er at barnehage er det beste tilbudet til barna når foreldrene er i arbeid eller under utdanning. Redusert foreldrebetaling, graderte satser etter inntekt og søskenmoderasjon er viktig for at tilbudet skal bli tilgjengelig for flere. Jeg vil konsentrere mitt innlegg om noen grupper som kanskje trenger et barnehagetilbud mer enn andre barn. Det er barn med spesielle behov, f.eks. barn med minoritetsbakgrunn. En plass i barnehage sammen med norske barn gjør at de lettere lærer seg norsk og integreres. Det vil også ha betydning for foreldrenes integrering, spesielt for mødrene, da de treffer norske foreldre i barnehagen. Prosjektet med gratis korttidsplass i barnehage i bydel Gamle Oslo er så langt vellykket. Skolene merker positive forskjeller på barn med innvandrerbakgrunn som har deltatt i dette tilbudet, sammenliknet med barn som ikke har hatt et slikt tilbud. Andre barn med spesielle behov kan være barn med et spesielt handikap eller multihandikappede barn. Disse barna trenger en spesiell og individuell oppfølging i en barnehage – et godt tilrettelagt tilbud. Disse barna trenger også integrering, og foreldrene trenger avlastning i en strevsom hverdag. Barnehagen er et viktig lærested for funksjonshemmede. Noen barn trenger spesielle hjelpetiltak fordi foreldrene av ulike årsaker ikke mestrer foreldrerollen, bl.a. på grunn av rusproblemer. For disse barna kan en barnehageplass bety mye. Noen foreldre velger bort barnehageplassen for de barna som kanskje trenger den mest, til fordel for en kontant utbetaling. Arbeiderpartiet advarte mot dette. Vi vil styrke innsatsen for barn i en vanskelig livssituasjon. Samarbeidet mellom barnevern og barnehage må styrkes for disse barna. Barnehagen kan tidlig avdekke problemer i en familie og slik bli et viktig hjelpetiltak. I forbindelse med en evaluering av kontantstøtt- en bør en fokusere på om barnehagen fortsatt når disse barna.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
Representanten fra Kristelig Folkeparti lovpriser barnehagene og det arbeidet som barnehagene gjør. Der er vi alle enige, de gjør en veldig god jobb for barn. Det vi kanskje er litt uenig i, er hvem som egentlig skal bestemme hva som er det beste for våre barn – om det er myndighetene, eller om det er foreldrene. Fremskrittspartiet har den største tillit til at det er foreldrene som vet best. Så litt til det konkrete spørsmålet som representanten også var inne på i forbindelse med det forrige spørsmålet, om å styrke kommuneøkonomien i forhold til barnehageutbygging. Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV påpeker i en fellesmerknad at det skal være en reell mulighet til utbygging i den takt som er nødvendig. Jeg la merke til at representanten fra den tidligere sentrumsregjeringen sa at vi skulle slette kommunegjelden med et visst antall milliarder. Vil representanten fra Kristelig Folkeparti konkretisere hva som skal til for å ha en god nok økonomi til den utbygging som er nødvendig?
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2000-06-09:
Hvis jeg ikke husker helt feil, var Arbeiderpartiet en tid tilbake svært opptatt av de private barnehagenes plikt til å ta på seg samme oppgaver som de kommunale. Jeg vil gjerne bli korrigert hvis jeg nå tar feil, men det er blitt sagt i denne salen flere ganger. Det forundrer meg da at Arbeiderpartiet, som har vært såpass kritisk til det som har med private initiativ og private etableringer å gjøre, ikke vil kreve en samarbeidsavtale nå og lovfeste den. Det forundrer meg virkelig, for vi ser at det er de private barnehagene som har stått for den sterkeste veksten, og det er jo veldig bra, men det er i og for seg et nederlag for det offentlige. Så synes jeg nok også at vi bør kreve at det er visse betingelser som må være oppfylt for at de skal få kommunal støtte. Den største overraskelsen da jeg leste innstillingen, var at Arbeiderpartiet ikke var med på det som sentrumspartiene foreslo i forbindelse med meldingen. Så finner jeg ingen steder noen bekreftelse på eller sikring for at Arbeiderpartiet og Høyre, flertallet, vil legge inn mer midler for å få til denne opptrappingen som vi er enige om er viktig. Det er det vi har påpekt i den merknaden om dette som jeg nevnte i stad. Når jeg blir spurt om de kommunene som ikke har gjort jobben sin, skal få mer betalt eller få noe gratis, synes jeg det er en bakvendt framstilling. Vi i Senterpartiet har svært stor tillit til de lokale folkevalgte, men vi ser hver dag hvordan de sliter for å få endene til å møtes, og situasjonen har vært at de i noen tilfeller har måttet la de private barnehagene bygge ut tilbudene istedenfor de kommunale.
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2000-06-09:
Senterpartiet er glad for den engasjerte statsrådens positive syn på barnehagemeldingen og innstillingen, og det understreker at det er stor enighet om denne politikken, bortsett fra – som jeg nevnte i stad – Fremskrittspartiet, som har sin egen politikk på dette området. Men jeg tror jeg må, før jeg stiller det egentlige spørsmålet, si ørlite grann: Jeg lurer på om statsråden kan ha misforstått det som sentrumspartiene hadde lagt inn i sin melding, for det ble sagt av statsråden at vi hadde lagt inn 500 mill. kr i frie inntekter i tillegg. Ja, det har vi gjort i den totaloversikten som står i meldingen på 1,2 milliarder kr. For å oppnå den fordelingen som vi hadde, sa vi at det skulle gå 400 mill. kr til økning av statstilskuddet for å oppfylle andelen på 40 pst., 300 mill. kr for å sette kommunene i stand til å dekke sin andel på 30 pst. og så 500 mill. kr i frie inntekter så kommunene kunne dekke sin andel på 30 pst. i en fullt utbygd sektor. Det er grunnlaget. At det ble noe endret, og at de nå har gått opp til 50 pst., vil si at det må økes ytterligere for å oppnå de målene som nå er satt. Men så vil jeg igjen spørre statsråden om dette med at Arbeiderpartiet ikke vil være med på å lovfeste at det skal være samarbeidsavtale med private barnehager. Jeg hørte at statsråden i stad sa at hun ikke syntes dette var nødvendig. Da spør jeg: Hvorfor er ikke det nødvendig – for å sikre like god kvalitet og for at de tar like stort ansvar uansett om det er private eller kommunale barnehager? Dette er jeg forundret over, og jeg vil gjerne ha en grundigere redegjørelse av statsråden. Så vil jeg også høre hvordan statsråden ser på at flertallet nå har bedt om en nærmere utredning fra departementet før en slutter seg til målet om at de statlige overføringene skal gå over til rammefinansiering. Vi har faktisk så stor tro på lokale tillitsvalgte politikere rundt omkring at vi mener de bør ha den muligheten til å se på sin kommunes totale behov uten at det skal være styrt fra staten når behovsdekningen er innfridd.
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2000-06-09:
Da fraksjonslederen for Senterpartiet i denne komiteen ikke er til stede i dag, må jeg bare beklage at det ikke har vært god nok koordinering mellom sentrumspartiene. For meg kom dette litt fort, og dermed stemte jeg imot. Det gjorde antakelig også en del av de andre i gruppen. Men hvis det er slik å forstå at dette er i forhold til en tidligere inngått avtale, vil vi stemme for. Men jeg kan heller ikke forstå hvorfor dette var fremmet som et forslag nå, hvis det allerede var inngått en avtale. Derfor var jeg veldig usikker og valgte å stemme imot. Det blir da opp til presidenten om hun tillater noen ny avstemming eller ikke. Men dette er forklaringen på at jeg ikke stemte annerledes enn jeg gjorde.
Marit Tingelstad (Senterpartiet), 2000-06-09:
Ja, det er det mest korrekte – hvis vi kan få lov til det?
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2000-06-09:
Vi går inn for en generell styrking av kommuneøkonomien, fordi vi vil at kommunene skal kunne ivareta sine oppgaver på en skikkelig måte. Nå må vi jo sammen reflektere over hva det er som gjør at foreldrebetalinga er blitt så høy som den har blitt i kommunene, og over hva det er som gjør at kommunene har overlatt veldig mye av utbygginga til private interesseorganisasjoner, foreldre eller hva det nå måtte være. Det er klart at det er ulik prioritering i de forskjellige kommunene, men generelt sett er det barn og unge som nedprioriteres i veldig mange kommuner. Staten er rik. Den private sektor er rik. Det er der man har hatt den største veksten de siste åra. Det er store forskjeller mellom offentlig sektor og privat sektor i forhold til hvem det er som har nytt godt av rikdommen som vi har her i landet. Derfor er vi opptatt av at kommunene må settes skikkelig i stand til å ivareta sine oppgaver, det gjelder både lønn til dem som skal jobbe der, foreldrebetalinga og kvalitet i det tilbudet som gis. Så vil jeg understreke at vi i tillegg vil at det skal være en individuell rett, slik at de som har behov for barnehageplass, skal ha en reell rett til å få en barnehageplass.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2000-06-09:
Jeg ble veldig glad for å få dette spørsmålet, for å kunne få avlivet myten om at vi skal gå inn for A4-skolen eller A4-barnehagen. I likhet med i debatten rundt skolene vil vi framheve betydningen av at vi har en variasjon av måter å drive både skoler og barnehager på, at vi har en variasjon av måter å tilnærme oss ungene på, som er til ungers beste. Derfor har vi f.eks. i forbindelse med budsjettet vært opptatt av å gi tilskudd til naturbarnehager og barnehager ellers som drives på forskjellige måter, og derfor vil jeg her og nå avlive myten om at vi går inn for en A4-tenkning når det gjelder barnehager – tvert imot. Representanten Stolt-Nielsen sa at jeg ikke hadde nevnt de private barnehagene. Det er mulig at jeg sa for lite om dem, men jeg sa jo at vi var opptatt av å sikre de barnehagene som nå er i gang, en skikkelig drift. For også vi er bekymret over at så mange private barnehager er i ferd med å gå konkurs, og derfor er vi opptatt av at kommunene skal kunne gi et skikkelige tilskudd til disse barnehagene. Men vi er nå opptatt av at utbyggingen først og fremst skal kunne drives i offentlig regi, med andre ord at kommunene skal kunne ta på seg den oppgaven som de var tiltenkt, og at dette er en offentlig oppgave på lik linje med skole og utdanning. Vi deler faktisk førskolelærernes syn på at barnehagene er en del av utdanningssystemet, men at de ikke skal være «skolete». Der skal det være muligheter for unger til å utvikle seg i leik og moro sammen med andre unger, og, som sagt, på mange forskjellige måter – mangfoldig og med stor variasjon.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2000-06-09:
Først vil jeg takke statsråden for et engasjement i forhold til barnehager og for understrekingen av at barnehager er bra for alle barn, at det er på den arenaen barn får sosial kompetanse, og at det derfor er viktig for alle barn at de får det tilbudet. Men jeg vil utfordre statsråden på barnehageretten. Vi ser det slik at det å lovfeste en utbyggingsplikt, er et stykke på veg, men en barnehagerett, slik som de har i Sverige, vil altså ikke statsråden være med på nå. Jeg har lest at hun sier at den er vanskelig å praktisere. Nå er det vel ikke noe vanskeligere å praktisere en barnehagerett enn en skolerett, en rett til videregående utdanning, så jeg vil gjerne at statsråden skal konkretisere dette. Så kommer jeg over til personalet, for statsråden understreket så sterkt at personalet er en viktig ressurs, at vi må gjøre alt vi kan for å holde på personalet, og at det heller er et rekrutteringsspørsmål, et stabiliseringsspørsmål, vi har enn et utdanningsspørsmål. Det er jo slik at førskolelærerne, som skal være bærebjelken her, har en kjempedårlig lønn – og i dag er de i streik for bedre lønn. Ser statsråden med hensyn til en slik rekrutteringstankegang at vi også må sette inn tiltak for at førskolelærerne skal få bedre lønn? Så blir jeg litt bekymret når jeg hører at Arbeiderpartiet så sterkt understreker at private og offentlige barnehager skal være sidestilt. Det er jo flere måter å se det på. Men med så sterkt innslag av private barnehager som vi har i dag, er ikke Arbeiderpartiet enig med SV i at det nå først og fremst er en offentlig oppgave å sørge for at flere barnehager blir bygd, dvs. at kommunene skal ha den jobben?
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-06-09:
Nå er det vel slik at statsråden skal være forsiktig med å vise til forskning hvis en ikke kan vise til konkrete forskere og forskningsprosjekt, og det kan jeg ikke. Men jeg har i ulike sammenhenger lest at forskning viser at nettopp de barna som har fått mulighet til å gå i barnehage, får en god ballast i forhold til den virkeligheten de møter når de begynner på skolen. Og jeg er nesten overbevist om, også fra egne erfaringer, at barnehage er positivt og bra for barns læring. Når det gjelder de psykiatriske problemene vi ser i dag blant barn, vil jeg på det sterkeste ta avstand fra at vi som foreldre som sender barna våre i barnehagen, skal ha dårlig samvittighet for de problemene som vi kan se på ulike samfunnsområder. Det er ingen tvil om at det er ting i vårt samfunn som er komplisert og vanskelig, og det er også ting som vi som politikere ikke har mulighet til å vedta oss ut av. Det er en del av folks virkelighet og skjebner som det er vanskelig å gripe inn i. Derfor synes jeg det er spesielt viktig at vi får gode offentlige tilbud som gir alle barn, uavhengig av sosial status eller inntekt til foreldrene, muligheten til å få et mest mulig likt grunnlag. Jeg vil på det sterkeste ta avstand fra det. Jeg synes på et vis det blir veldig uheldig å spille på den dårlige samvittigheten som vi som mødre skal ha fordi vi ønsker å delta i yrkeslivet. Vi vet, og det er helt redelig, at Fremskrittspartiet står for en helt annen familiepolitikk. Det fikk vi også veldig grundig dokumentert i stad. Jeg venter bare på at Fremskrittspartiet nå i sine alternative budsjett skal legge inn lønnskompensasjon for alle mødre som faktisk vil være hjemme, for det vil jo Fremskrittspartiets familiepolitikk i realiteten innebære. Jeg tar også til etterretning, og det synes jeg er helt redelig, at Fremskrittspartiet ikke ønsker en offensiv barnehagesektor i framtiden.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-06-09:
Jeg føler ikke at jeg møter meg selv i døra i dag. Jeg er heller stolt over at Arbeiderpartiet i opposisjon og posisjon har hatt en offensiv tilnærming til barnehagesektoren, så jeg føler at jeg har rimelig god samvittighet på det feltet. Det er helt riktig at Arbeiderpartiet hadde en del kritiske kommentarer til meldingen da den ble lagt fram. Det er ingen tvil om at den behandlingen som Stortinget nå har gitt meldingen, er meget offensiv, og går langt lenger enn det Bondevik-regjeringen la opp til, som nå selv Kristelig Folkeparti er med på. Det er det ingen tvil om. Når det gjelder spørsmålet om individuell rett, har jeg aldri tatt til orde for det. Det jeg har tatt til orde for, og som Arbeiderpartiet har vedtatt, er en generell rett på linje med det som skolefritidsordningen er, og det er noe helt annet enn en individuell rett. Så det har ikke representanten Molvær Grimstad dekning for å si. Når det gjelder forventninger, tror jeg nok at hele denne salen vil komme til å bli møtt med forventninger i tiden som kommer. Nå er det jo gledelig at Kristelig Folkeparti og sentrum går med på å øke bevilgningen opp til 50 pst. Men det sentrum samtidig gjør, og som slås fast i innstillingen, er at de gir tilskudd til kommunene på 500 mill. kr i rammeoverføringer. Det sentrumspartiene gjør i innstillingen, er i realiteten å legge inn 500 mill. kr mer, så jeg tror nok jeg trygt kan stille spørsmålet tilbake til representanten. Når det gjelder forventninger til framtidige budsjett, så får alle et ansvar, og det blir en forpliktelse som vi alle må ta med oss i det arbeidet som vi nå går inn i.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-06-09:
Jeg er glad for at Arbeiderpartiet og Regjeringen får uttelling for den offensive holdningen vi har hatt til private barnehager, og jeg synes det er helt riktig at vi også har løsninger for dem. Vi vet at de private barnehagene står for så mye som 40 pst. av det totale tilbudet her i landet, og det skulle bare mangle at vi ikke også finner løsninger for den ekstremt vanskelige situasjonen som mange av disse barnehagene etter hvert har kommet i. Når det gjelder framtidig finansieringsordning og hva som er det beste for de private barnehagene, må jeg si at jeg ser i hvert fall at virkemiddelet i dag er å øke det statlige tilskuddet, og det er ingen tvil om at det vil være et viktig virkemiddel for å opprettholde en stabil drift både i privat og offentlig sektor. Samtidig vil det være med og bidra til at vi får en utbygd barnehagesektor. Når det gjelder hva som skal være framtidens ordning – jeg vet jo at Høyre er opptatt av stykkprisfinansieringsordningen, som representanten kom grundig inn på i sitt innlegg tidligere i dag – vil jeg selvfølgelig utrede også det på en grundig måte. Arbeiderpartiets holdning til dette i framtiden vil være at vi fordomsfritt vil se på og utrede alle muligheter, slik at vi får et system som er mest mulig målrettet. Men jeg ser i dag en god del negative sider ved det. Jeg er redd for at det vil gjøre en del barnehager sårbare ved at en ikke får nok forutsigbarhet i driftsformen. Når det så gjelder dette med gratis kjernetid, er det ingen tvil om – som saksordføreren var inne på i dag – at Arbeiderpartiet har hatt dette i sine program i lang, lang tid. Jeg mener det er riktig at vi som politikere, om en blir statsråd eller om en er på Stortinget, må få ha visjoner og meninger om hvordan den framtidige politikken skal være på ulike områder. Og det er ingen tvil om – bare for å sluttføre det – at på sikt ønsker Arbeiderpartiet at vi skal få en eller annen form for gratis kjernetid i barnehagene.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-06-09:
Til det siste spørsmålet fra representanten sier Arbeiderpartiet i innstillingen at vi mener at det er riktig at Stortinget får tilbake en rapportering og en egen sak om hvordan utviklingen på denne sektoren har vært før vi går inn på innlemmingen i rammeoverføringen til kommunene. Og jeg må si at jeg føler ikke at det er noen særlig motsetning mellom det representanten sier, og det som er min oppfatning om kommunenes håndtering og troen på den. Men det er samtidig slik at vi ser at situasjonen i hvert fall så langt har vært at kommunene har prioritert barnehager svært ulikt. Men det at vi nå legger opp til et løp der vi får på plass ulike virkemidler som gjør at vi får en fullt utbygd sektor på plass i løpet av få år, håper vi gjør at også kommunene lettere kan bli satt i stand til å gi et tilbud om få år. Og jeg mener det er riktig at Stortinget får dette til vurdering og kommer tilbake igjen til det, men vi er helt enig i hovedprinsippet om at det skal gå inn i rammeoverføringen. Så til dette med kvalitet. Representanten var opptatt av kvalitetsbiten og hvorfor vi ikke ville ha en lovfesting i forhold til hva de private barnehagene skulle omfattes av. Det som var holdningen i meldingen fra sentrumsregjeringen, var jo at en ikke ønsket å konkretisere og gi klarere retningslinjer for hvilke spesielle, eksplisitte krav de private barnehagene skulle bli omfattet av, men at det nettopp var kommunene som skulle få i oppgave å utarbeide og håndheve dette på en god måte. Jeg tror, som saksordføreren sa i sitt innlegg, at det på dette feltet ikke er nødvendig å komme med en lov, men at kommunene nettopp gjennom et frivillig samarbeid med private barnehager vil komme til en god løsning, slik at vi kan få en god kvalitet på barnehagene i framtiden – også de private.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-06-09:
Jeg må si at jeg er meget komfortabel med at vi har et privat initiativ på denne sektoren, og jeg synes at det har fungert tilfredsstillende. Vi må nok bare erkjenne at vi ikke hadde kunnet gi det tilbudet som mange barn i dag opplever, hvis det ikke hadde vært foreldre som hadde tatt initiativ til å gi sine barn et barnehagetilbud. Jeg tror faktisk det er flere partier som bør ta litt selvkritikk der. Når en snakker om private barnehager, vet vi at det stort sett er ideelle organisasjoner, det er foreldre, som har gått sammen for å kunne gi et tilbud til sine barn. Så jeg mener at dette er helt uproblematisk, og synes også at det er helt greit at vi i framtiden fortsetter på den måten som vi har gjort fram til nå. Men derfor er det riktig og viktig at vi får til en lik behandling mellom private og kommunale barnehager, slik at vi klarer å finne løsninger på den vanskelige situasjonen som svært mange private barnehager befinner seg i. Når det gjelder de ansatte og hvordan vi skal holde på førskolelærerne og få rekruttering i framtiden, er det ingen tvil om at lønn er et viktig virkemiddel. Samtidig ber jeg om respekt for at Regjeringen ikke kan gripe inn – det bør vel heller ikke Stortinget gjøre – og begynne å vedta lønn til enkelte yrkesgrupper. Selv om vi kanskje begynner å se tendenser til at noen har lyst til det i den politiske debatten, mener jeg at det er noe som partene i arbeidslivet skal forholde seg til. Når det gjelder spørsmålet om lovfesting, synes jeg det har kommet rimelig klart til uttrykk. Vi ønsker ikke en individuell rett, men vi ønsker en generell lovfesting som vil komme til å forplikte kommunene på en helt annen måte. Jeg tror det kan være et godt virkemiddel for å gi et tilbud til alle barn.
Karita Bekkemellem (Arbeiderpartiet), 2000-06-09:
Jeg vil gjerne komme med et par korte kommentarer til svaret til representanten May-Helen Molvær Grimstad. Det er ingen tvil om at hennes innlegg var veldig kritisk i forhold til Arbeiderpartiets og Høyres flertall når det gjelder mangelen på å sette kommunene i stand til å øke 30 pst.-andelen. Og når vi hørte på innlegget til representanten May-Helen Molvær Grimstad, var det ingen tvil om at sentrumspartiene ønsker å stå på meldingen, og at de vil sette kommunene i stand til – gjennom mer rammeoverføringer – å kunne følge opp 30 pst.-andelen. Det hørte vi veldig tydelig i sted. Da må jeg stille spørsmålet tilbake om hvordan Kristelig Folkeparti og sentrumspartiene har tenkt. Hvor store beløp har de tenkt å legge inn for å gi en full kompensasjon for den intensjonen om 30 pst. kommunal andel? Når det så gjelder dette med en individuell lovfesting, har Stortinget nå hørt representanten Molvær Grimstad lese opp hva som lå på nettsidene til Arbeiderpartiet, og har på den måten selv fått høre at representanten ikke har grunnlag for å hevde at undertegnede har tatt til orde for en individuell lovfesting.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2000-06-09:
Jeg tror faktisk årsaken var at presidenten forsøkte å avbryte stemmeforklaringen til representanten Molvær Grimstad. Stemmeforklaringen gikk ut på – og det har skjedd etter at debatten var avsluttet – at det har kommet nye opplysninger. Hun viste spesielt til en avtale som også omfattet andre partier. Hun var overhodet ikke utenfor stemmeforklaringsprinsipper som er forutsetningen for å stemme. Derfor er det helt naturlig at Venstre og Senterpartiet ikke fikk anledning til å være klar over dette, fordi de ikke fikk den stemmeforklaringen. Grunnen til at vi har stemmeforklaringer, er at Stortingets vedtak skal være i samsvar med Stortingets oppfatning.
Erik Dalheim (Arbeiderpartiet), 2000-02-24:
Med henvisning til debatten i Odelstinget om denne saken vil jeg på vegne av Arbeiderpartiet fremme følgende forslag: «Odelstingets vedtak bifalles ikke. Lagtingets anmerkning: § 305 andre ledd antas å burde utgå.»
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2000-02-24:
Fremskrittspartiet er kjent for å ha et sterkt syn når det gjelder eiendomsretten, og med denne loven, som går på å legge forholdene til rette når man skal utbygge vindkraft, åpner man for ekspropriasjon, som vi i Fremskrittspartiet ikke er glad for. Vi syns at det må gå an på normal måte å komme fram til en avtale med eventuelle grunneiere om de områdene det er snakk om. Så på denne bakgrunn ser jeg meg nødt til å ta opp vårt forslag her i Lagtinget. Forslaget lyder: «Odelstingets vedtak bifalles ikke. Lagtingets anmerkning: Det henstilles til Odelstinget å henlegge lovforslaget.» Grunnen til dette er at vi òg mener at det i dag går an å bruke gjeldende lovhjemler på dette område på en fornuftig måte. En trenger ikke lage en helt ny lovbestemmelse som spesialiserer seg på det som går på vindkraft.
Tom Thoresen (Arbeiderpartiet), 2000-02-02:
Jeg foreslår Asmund Kristoffersen.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2000-02-02:
Eg vil gjerne stilla eit spørsmål til finansminister Restad. Ved handsaminga av kredittmeldinga var det eit fleirtal som sa at staten no må samla sine eigarinteresser i ei eining, slik at den nasjonale eigarskapen kan sikrast. Denne eininga må få vilkår til å vidareutvikla seg i Noreg og i Norden. Fleirtalet sa òg at eit eventuelt sal av aksjar i Kreditkassen ikkje kan gjennomførast før ein har sett korleis den norske løysinga vert. Fleirtalet sa òg veldig klart frå at Regjeringa måtte gje prioritet til dette arbeidet. To månader har gått sidan vedtaket vart gjort. Det er for lang tid – det går for tregt. Bankinvesteringsfondet har sendt ut ei pressemelding om at fondet ikkje har planar om å selja aksjar i Kreditkassen, og at det heller ikkje er aktuelt å akseptera tilbodet frå MeritaNordbanken. Dette kan vel vera uttrykk for at Bankinvesteringsfondet nærmar seg ein konklusjon på dette arbeidet. Og spørsmålet mitt gjeld framdrifta: Er finansministeren kjend med dei førebelse vurderingane som er komne til uttrykk i pressa og frå Bankinvesteringsfondet?
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2000-02-02:
Eg synest det er litt passivt når ein går ut frå at dei ikkje brukar unødig tid, og at det er i godt gjenge. No må Stortinget få visse for at her skal det gå rimeleg fort. Og vi treng ikkje bruka så veldig mykje tid på dette. Mykje av arbeidet trur eg er gjort i dei ulike institusjonane. Sjølvsagt er det ingen som har noko imot at Bankinvesteringsfondet skal få gjera ein god jobb, men det må ikkje gå så lang tid at ein stiller spørsmål om kva staten eigentleg vil, og om ein sit og trenerer ting – for her er det ein aksjemarknad som skal fungera og ein børs som skal fungera, så her bør ein ikkje bruka noko særleg lengre tid. Mitt tilleggsspørsmål går på den pressemeldinga som vart send ut frå Bankinvesteringsfondet: Meiner finansministeren at det er heldig at fondet uttalar seg om eit enkelt bod mens denne utgreiinga føregår? For å seia det mildt skapar det noko uvisse det som skjer, når ein held på med ei utgreiing.
Ranveig Frøiland (Arbeiderpartiet), 2000-02-02:
Kva som er normalt i dag, er ikkje så lett å seia. Arbeidsmarknaden i dag er slik at du må reisa rundt i dette landet for å gjera jobben din – så det kan jo vera litt ulikt. Eg har i grunnen ikkje noko spørsmål, eg vil berre slå fast at når statsråden seier at dette er urimeleg, spørsmålsstillaren har påpeikt det og Høgre òg har påpeikt det, så skulle det vera veldig greitt å seia til folk at dette skal vi ikkje berre sjå på, dette ryddar vi opp i. Det vert svært mykje uro og uvisse rundt alt dette med pendling dersom ein skal senda ei ny forskrift ut på høyring. Så eg berre slår fast at den saka no har funne si løysing, og at statsråden ryddar opp i dette tilhøvet med ein gong.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Ranveig Frøiland peker på at det i innstillingen til kredittmeldingen ble forutsatt at Regjeringen gir prioritet til den utredningen som Bankinvesteringsfondet var forutsatt å foreta når det gjelder å komme fram til en best mulig løsning på strukturen på finansmarkedet. Regjeringen har gitt dette prioritet, og allerede dagen etter eller kanskje to dager etter at debatten var avsluttet her i Stortinget, sendte departementet et brev til Bankinvesteringsfondet med et utredningsoppdrag. Der ble det ikke lagt noen andre føringer enn det som lå i innstillingen, som det da for øvrig ble vist til i brevet til Bankinvesteringsfondet. I tråd med det som foregikk i Stortinget, ble det heller ikke gitt noen bestemt tidsfrist for når utredningen skulle være ferdig. Imidlertid har jeg forutsatt – og har vel også gitt uttrykk for det offentlig – at man ikke bruker unødig tid på utredningen, for det er nødvendig at man så snart som forsvarlig kan få en klarhet i strukturen på det norske finansmarkedet. På den annen side er det slik at her er det store verdier som står på spill både for staten og for private, så det er nødvendig at man får en grundig utredning og vurdering. Jeg er blitt litt orientert om framdriften. Det er selvfølgelig ikke slik at vi daglig står i kontakt med og blir oppdatert om det som foregår i Bankinvesteringsfondet, men det ble avholdt et møte i Finansdepartementet i forrige uke, den 27. januar, hvor vi fikk en oppdatering av framdriften i saken. Jeg kan ikke gå i detaljer inn på det, men mitt inntrykk er at saken er i god gjenge. Man har gjort et effektivt arbeid så langt, og man går videre med sikte på å få framlagt en vurdering og anbefaling for Regjeringen innen rimelig tid, uten at det var sagt noe helt presist om nøyaktig når denne vurderingen kunne legges på bordet.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
La meg gjenta – så det ikke er noe tvil om det – at jeg er enig i at det er uheldig hvis det brukes unødig tid på å avklare strukturen på det norske finansmarkedet, og derfor legger jeg også til grunn at det ikke brukes unødig tid. På den annen side, når det er så store verdier på spill, må man ikke forhaste seg unødig så man fatter feil beslutninger. Det har jo forekommet kritikk for at det har vært utført for dårlig forarbeid i mange andre saker opp gjennom årene, så det bør vi ikke risikere å oppleve i denne saken. Men jeg forutsetter, og har heller ikke noen grunn til å tvile på, at Bankinvesteringsfondet vil sørge for at denne saken får den framdrift som den behøver. Når det så gjelder spørsmålet om hvorvidt det var rimelig at det ble sendt ut en pressemelding om at Bankinvesteringsfondet ikke ville godta MeritaNordbankens bud, går jeg ut fra at det hadde sammenheng med at budet jo var forlenget noen ganger, og at man da ville gi beskjed om at det budet ikke ville bli akseptert innen fristen gikk ut den 31. januar. Det er for øvrig også i tråd med det stortingsflertallet har sagt i innstillingen til kredittmeldingen, at det ikke er aktuelt å selge aksjer i Kreditkassen nå mens utredningen pågår.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
For å ta det siste først: Jeg hadde ikke personlig samtaler, det var mitt embetsverk som hadde samtaler med styrelederen og direktøren i Bankinvesteringsfondet, men ut fra de tilbakemeldinger jeg har fått, har jeg som sagt ikke grunn til å tvile på at saken behandles så raskt som mulig. Jeg har ingen frykt for at det skal ta så lang tid at ikke saken kan være avgjort før sommeren, men mer presist hvor tidlig i vårsesjonen man kan få dette, kan jeg nok ikke si ut fra de tilbakemeldinger jeg har fått. Så jeg synes nok ikke at det er grunnlag for å bli så skeptisk ut fra det som er sendt ut fra Bankinvesteringsfondet. Jeg går ut fra at de har gjort det vi i hvert fall for vår del har antatt, at de utreder forskjellige mulige løsninger og ikke konsentrerer seg bare om én mulig løsning. Det er jo slik at stortingsflertallet også la til grunn at man skulle utrede forskjellige muligheter, både når det gjaldt oppkjøp, fusjoner osv. Men så var det eksplisitt sagt, antakelig fordi kredittmeldingen utelukket sammenslåing av de to bankene, DnB og Kreditkassen, at heller ikke det skulle utelukkes i utredningsfasen.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Når jeg har pekt på at det er behov for tid – for tredje gang – er det på grunn av at det er ganske store verdier som står på spill, ikke bare for staten, men også for de private eierne. Jeg tror det også vil være i de privates interesse at dette ikke foregår helt forhastet. Jeg vil ikke peke på eller vise til hva som har skjedd på børsen i denne utredningsperioden. Det kan skje ting på børsen, selvfølgelig også omkring fristen hvis man skulle sette en helt eksakt frist. Det blir spekulasjoner, så det synes jeg ikke det er noen grunn til å gå inn på. Vi oppfatter at vårt oppdrag er å skaffe en løsning som er til beste ikke bare for staten, men også for det norske samfunnet, herunder også for de private aksjonærene. Jeg tror ikke det her er motstridende interesser mellom staten og de private eierne.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
I den tiden jeg har sittet i finansministerstolen, mener jeg vi ikke har brukt unødig tid på de konsesjonssaker vi har hatt til behandling. Vi har hatt noen til behandling, og noen av dem har vi faktisk fått ros for er blitt behandlet eksemplarisk raskt, andre har nødvendigvis tatt noe mer tid. Men det er ikke mitt inntrykk at man bruker unødig tid. Det som Per-Kristian Foss nå hevder, at det er for mange politiske aspekter inne i disse behandlingene, har jeg litt vanskelig for å skjønne. Det vi legger til grunn for vår del når vi behandler slike konsesjonssøknader, er først og fremst å sørge for å tilse at soliditet og konkurranse ivaretas. Det mener jeg er gjort i de saker vi har hatt til behandling, i hvert fall i min tid i finansministerstolen.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Jeg må bare ta det som et synspunkt, det som Per-Kristian Foss nå refererer som en oppfatning i det såkalte markedet. Jeg skal selvfølgelig vurdere om det er et behov for å sette frister. Det må jo bli andre som får fristene. Vi har jo også noen som utreder sakene før oss, Kredittilsynet først og fremst. Og vi kan selvfølgelig vurdere om det er behov for å sette frister. Jeg har ikke i disse sakene vi har hatt til behandling, følt at Kredittilsynet har brukt unødig tid. De skal jo også kontakte andre, bl.a. Norges Bank. Jeg føler vel at det gjøres med det tempoet som normalt bør kunne kreves. Men hvis vi får inntrykk av at det ikke skjer så raskt som ønskelig, kan vi vurdere om det bør settes frister for behandlingen.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Det er ikke til å nekte at det har vært en del oppmerksomhet omkring dieselavgiften på nyåret. Her er situasjonen at det har vært bred politisk enighet om at avgiftene på drivstoff burde dekke samfunnets kostnader ved veitrafikken. Det er kanskje slik at Fremskrittspartiet ikke har vært enig i det, men det har i hvert fall vært et utgangspunkt for et stort flertall. Det er også slik at Grønn skattekommisjon i sin tid påpekte at det var betydelige forskjeller på avgiften på bensin og avgiften på diesel, og sa at det egentlig ikke er noen grunn til å ha denne forskjellsbehandlingen, for samfunnets kostnader er ikke mindre ved bruk av diesel enn de er ved bruk av bensin. Det har vært en slags rettesnor for Regjeringen når vi har vurdert de avgiftsøkninger vi har foreslått. Som kjent ble det foreslått bare prisjustering på bensinavgiften i fjor høst, men en viss økning i dieselavgiftene – 21 øre i den ordinære dieselavgiften, og så ble det lagt inn en ny avgift, som vi kanskje kan kalle en svovelavgift, på 25 øre, som et incentiv til å kunne få lavsvovelholdig diesel, såkalt miljødiesel, på det norske marked så snart som mulig, og slik at vi ikke måtte vente til dette ble tvunget fram av et EU-regelverk i 2005. Det er riktignok noe uenighet om hvorvidt de avgiftene som ligger der i dag, er de riktige, eller om de er for høye eller for lave i forhold til forutsetningen om at de skal dekke samfunnets kostnader. Det vil nå med det aller, aller første bli tilgjengelig en rapport fra TØI som gir noe svar på det. Jeg har hatt anledning til å kikke litt på tallene, og hovedkonklusjonen er vel at det varierer mellom forskjellige biltyper og er avhengig av hvor bilene brukes. Men summen av det er i hvert fall at avgiftene totalt sett fortsatt ikke er slik at de dekker samfunnets totale kostnader ved veitrafikken.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Siv Jensen fastslår nå med bred penn at avgiftene er for høye i forhold til å skulle dekke samfunnets kostnader. Det syns jeg er en dristig påstand før hun i hvert fall har hatt anledning til å se den rapporten som kommer fra TØI om noen dager. Det behøver ikke å gå lang tid før man får sett den rapporten, så jeg vil anbefale at den leses først, før man har bastante oppfatninger om det spørsmålet. Så er det riktig at vi her kan komme i en konflikt mellom hensynet til distrikter og til transportnæringen og for så vidt resten av næringslivet og hensynet til å ha et avgiftsnivå som dekker samfunnsmessige kostnader. Det er temaer som vi nå vil ta opp. Som kjent hadde vi et møte med flere organisasjoner i disse næringene – Lastebileierforbundet m.fl. – sist fredag, og vi har avtalt et nytt møte om ca. 14 dager fra sist fredag av. Der vil vi diskutere næringens totale rammevilkår, uten at jeg nå vil forskuttere hva resultatet skal bli. Men næringen har tatt imot med glede denne utstrakte hånden, og vil bidra til at vi i hvert fall får en god dialog nå framover mot revidert nasjonalbudsjett, som jeg regner med er det tidspunktet hvor man bør presentere synspunkter for Stortinget.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Dette incentivet på 25 øre som en svovelavgift, som ble foreslått av Regjeringen og vedtatt av Stortinget, kom etter anbefaling fra næringen selv – hvis man ønsket å få miljødieselen tilgjengelig tidligere. Det var lagt til grunn at dette incentivet ville være tilstrekkelig til at man i løpet av inneværende år ville ha miljødieselen tilgjengelig på hele markedet. Så har det vært litt fram og tilbake – dessverre også i brev fra Petroleumsinstituttet, som vi forholder oss til – når det gjelder spørsmålet om dette vil oppfylles eller ei, og mange har allerede konkludert med at vedtaket er fattet på sviktende grunnlag. De siste opplysninger vi har, etter et møte med Petroleumsinstituttet torsdag i forrige uke, er at det går faktisk raskere enn også Regjeringen la til grunn når det gjelder å tilføre miljødiesel til det norske markedet. I dag kjøres det ut praktisk talt bare miljødiesel på det norske markedet, fordi dette incentivet på 25 øre er tilstrekkelig og kanskje litt i overkant av hva som var nødvendig for å kunne få denne miljødieselen tilgjengelig. Så med hensyn til tilgjengeligheten bør det i hvert fall gå bra, men det er avhengig av prisutviklingen for miljødiesel i det internasjonale markedet.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Som jeg sa i mitt første svar, er det ikke tvil om at vi her kan komme i en konflikt mellom hensynet til bl.a. distrikter og transportnæringen og hensynet til at avgiftene på veitrafikk skal dekke samfunnets kostnader. Jeg vil også anbefale Kenneth Svendsen å lese den TØI-rapporten som vi får om noen få dager, hvor altså hovedkonklusjonen er at når det gjelder tungtrafikken, og særlig tungtrafikken i byer og bynære områder, er det langt igjen til avgiftene dekker de samfunnsmessige kostnader slik de er definert i rapporten. Jeg vil ikke forskuttere hva resultatet av den dialogen vi nå har fått i gang med næringen, vil bli, men vi tar selvfølgelig næringen på alvor, og så får vi se om det er mulig å komme fram til en løsning som både ivaretar miljøet og ivaretar næringslivets behov.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
I den grad det foregår sommel i mitt departement, vil jeg selvfølgelig ta tak i det, for det er jo ikke akseptabelt. Men jeg vil ikke underskrive på at det er årsaken til at det ennå ikke har skjedd noen ting. Det er dessverre en tid siden sist jeg oppdaterte meg på hvordan denne saken nå står i vårt departement, men jeg vet at vi i fjor høst da vi drev og jobbet med denne saken, så at det var problemer med avgrensninger – hvilken avgrensning det egentlig var man snakket om. Der var det veldig stort spenn mellom den snevreste definisjonen for en avgrensning og den mest romslige definisjonen for avgrensning. Men jeg kan love å ta spørsmålet opp så snart jeg er tilbake i departementet i dag, og oppdatere meg på hvordan saken ligger.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Ja, jeg gjør det. Jeg kan ikke si noe annet enn det jeg sa i stad – jeg er dessverre ikke oppdatert i øyeblikket på hvorfor det ikke er skjedd noe med den saken. Men jeg skal love allerede i dag, når jeg kommer tilbake til departementet om en times tid, å ta saken opp.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Det er riktig at det faktisk i mange år har vært en god del uro omkring både pendleres status og hvilke utgifter de skal få godtgjort, når de anses som pendlere, hvor de anses bosatt osv. Det har vært en serie med problematiske spørsmål. Vi har tatt tak i saken og driver nå og utreder en del. En del er allerede sendt på høring, og noe er faktisk også avklart. Blant annet når det gjelder spørsmålet om hva som anses som arbeidsreiser, og hva som er yrkesreiser, ble det for noen dager siden, den 18. januar, fastsatt en ny forskriftsbestemmelse som så langt som mulig burde rydde opp i disse spørsmålene. Jeg ser imidlertid i avisene at det visstnok fortsatt er gjenstående problemer, særlig for dem som har to faste arbeidssteder. Da kan det bli store utgifter som, hvis arbeidsgiveren dekker disse, vil kunne bli ansett som skattepliktig inntekt for arbeidstakeren. Men dette skal vi også ta tak i og rydde videre opp i.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
I den nye forskriften som jeg nevnte, og som Nordtun nå viser til, er hovedregelen at reise mellom bolig og fast arbeidssted og reise mellom faste arbeidssteder, er arbeidsreiser, som da skal dekkes av arbeidstakeren selv, og i den grad arbeidsgiveren dekker dette, blir det ansett som skattepliktig inntekt for skattyteren. Det normale er jo at man skal ha ett fast arbeidssted. Derfor vil reise fra bopel til ikke fast arbeidssted eller fra fast arbeidssted til et ikke fast arbeidssted være en yrkesreise som skal dekkes av arbeidsgiveren. Vi må ta tak i spørsmålet om man kan ha to faste arbeidssteder, f.eks. ett i Oslo og ett i Bergen, som jeg tror har vært et eksempel. Det virker jo umiddelbart relativt urimelig hvis en arbeidstaker skal bli nødt til å dekke slike utgifter for egen regning, men det er, som sagt, noe vi må vurdere nærmere og finne en løsning på.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Jeg er helt enig med Erna Solberg i at det eksempelet hun nå viste til, er et urimelig utslag av den forskriften som er fastsatt. Det har selvfølgelig ikke vært meningen at det skulle bli slik. Det normale og hovedregelen må selvfølgelig være at man har ett fast arbeidssted, og at andre arbeidssteder ikke blir ansett som fast arbeidssted. I så fall vil man jo da få dekket dette av arbeidsgiveren uten noen skatteproblemer for skattyteren – når man reiser enten fra bopel til det ikke faste arbeidsstedet eller fra det faste arbeidsstedet til det ikke faste arbeidsstedet. Så dette tar vi tak i. Jeg vil ikke konkludere med hva løsningen er, men jeg mener bestemt at det ikke er nødvendig å trekke forskriften tilbake. Dette kan nok justeres på plass slik at man ikke får de urimelige utslagene som det her er vist til.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Jeg kan være enig med spørreren i at det er vanskelig å si hva som er normalt i vår tidsalder, men det normale bør jo likevel være at man har ett fast arbeidssted, og så får resten av arbeidsstedene bli ansett som ikke fast arbeidssted. I så fall er ikke dette lenger noe problem. Men vi må altså finne en måte å definere dette på. For det kan ikke utelukkes at man har to faste arbeidssteder, men det bør ikke være det normale og det man skal ta utgangspunkt i.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Jeg er enig med Laila Kaland i at mange kommuner er vanskeligstilte. De har åpenbart fått flere oppgaver enn man har tilført midler til, og det er noe Regjeringen i høyeste grad vil være oppmerksom på når vi skal lage kommuneopplegget for neste år, og når vi skal legge fram budsjettet til høsten. Jeg kan selvfølgelig ikke si noe om hva det vil inneholde, men Regjeringen er fullt oppmerksom på situasjonen. Men den koblingen som Laila Kaland gjør mellom avvikling av selskapsskatten og vanskelig kommuneøkonomi, er altså, som jeg forsøkte å gjøre rede for i mitt hovedsvar, ikke riktig. Der er det foretatt en kompensasjon som man mente var riktig da man gjorde selskapsskatten om til en full statlig skatt. Jeg har her en oversikt over hvordan skatteinntektene har vært i de forskjellige kommuner, også i Møre og Romsdal. Av den ser jeg at når det gjelder den kommunen som Laila Kaland nå nevnte, hennes egen kommune Sykkylven, er det riktig at den i 1999 har kommet ut med minus i forhold til skatteinntektene i 1998. Så det er forståelig at det kan være økonomiske problemer der.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-02-02:
Det er riktig, som Laila Kaland nå påpekte, at de aller fleste av kommunene i Møre og Romsdal er såkalte minsteinntektskommuner. Av mitt første svar fremgikk det jo at av de 38 kommunene i vårt hjemfylke, er det kun to som ikke er minsteinntektskommuner. Det betyr da at de 36 kommunene vil få en utvikling nær landsgjennomsnittet – i og med at det blir en årlig utjevning av skatteinntektene ut fra skatteinngangen. Det vil bli en utjevning i forhold til utviklingen på landsbasis, med utgangspunkt i et nivå på 110 pst. og en utjevningsgrad på 90 pst. Så er det selvsagt slik at når statsministeren uttaler seg, er det ikke hvem som helst i Regjeringen, for å si det på den måten, som uttaler seg. Han har gitt signaler om at vi er oppmerksom på at det er kommuner som har problemer, og at vi må få gjort noe med det. Det lå også i mitt forrige svar, at Regjeringen er oppmerksom på utfordringene kommunene står overfor, og at vi vil ta det med oss under utarbeidelsen av kommuneøkonomiproposisjonen til våren, og når vi legger fram budsjettet til høsten.