Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2009-06-08:
Da vi fikk St.prp. nr. 36 for 2008–2009 om nye kampfly til Forsvaret, var det nok en del av oss som ble veldig forbauset – ikke over valg av flymerke eller kurs framover, men over størrelsen på, dvs. antall sider i denne proposisjonen: Tolv sider omhandlet det største og kanskje viktigste kjøpet i Forsvarets historie. Tolv sider er ikke mye når man skal sette seg inn i de ulike faktorene for å velge riktig. Det kan selvfølgelig sies at dette kun er for å gi klarsignal til en forhandlingsprosess videre. Men underveis, inntil proposisjonen ble offentliggjort, ble to andre flytyper valgt bort – selv om den ene kandidaten valgte det, frivillig. Den svenske ble med til slutt, men tapte luftslaget. Man kan stille seg mange spørsmål om hvorvidt det har foregått en prosess som ivaretok alle tilbyderne. Når det er sagt, tror jeg bestemt at vi har valgt riktig flytype, dvs. kampfly av typen JSF. Det må framtiden vise, selvfølgelig, men, som sagt, det henger mange spørsmål i luften. Man kan også lure på om norsk industri vil få gjenkjøpsavtaler som står i forhold til det svenskene kunne gi. Kvelden før St.prp. 36 ble offentliggjort, var jeg og en kollega på et møte på Hamar i regi av bl.a. NHO, hvor svenskene redegjorde for sine samarbeidsavtaler/gjenkjøpsavtaler. Dette gjaldt fylkene Hedmark og Oppland. Jeg må si at jeg ble imponert. Det samme hadde de gjort rundt om i resten av Norge. Nå skal man selvfølgelig ikke kjøpe kampfly for at man skal få gjenkjøpsavtaler, men det er ganske mange bedrifter rundt om i Norge som er skuffet over resultatet og over Regjeringens lovnader om nettopp gjenkjøp og nye, sikre arbeidsplasser. Det må være helt klart at våre nåværende kampfly og de kampfly Norge vil ha i framtiden, er til for å ivareta Norges sikkerhet, interesser og verdier på lik linje med det våre soldater – og materiell – i de andre våpengrenene har som oppgave. For å gjøre den jobben må Forsvarets organisasjon være i stand til å løse de oppgaver som Stortinget pålegger Forsvaret, dvs. at organisasjonen må dimensjoneres ut fra oppgave og pålegg, ikke motsatt. Derfor er det viktig at det må være samsvar mellom økonomi og oppgaver. Skal vårt flyvåpen være i stand til å løse Norges interesser både nasjonalt og internasjonalt, må vi være med på utviklingen. Det gagner Norge, men også freden ute i verden. Det kan se ut til at flere og flere av Norges forsvarsoppgaver blir utenfor Norges grenser, noe jeg for øvrig er noe skeptisk til, da jeg er redd for at det kan gå på bekostning av Norges interesser, bl.a. i nordområdene. Avslutningsvis noe om økonomi. Som tidligere nevnt i mitt innlegg, er dette for Norge en kjempeinvestering. Selve kjøpesummen er etter min oppfatning rimelig – 18 milliarder kr for 48 fly. Men dette er en estimert pris uten forankring i et reelt tilbud fra de amerikanske myndigheter og beregning av livsløpskostnader. Fremskrittspartiet finner det derfor interessant at de eksterne kvalitetssikrere har kommet fram til beløp som er av en helt annen størrelse. Eksterne kvalitetssikrere viser i sine dokumenter til at anskaffelsen av JSF har en forventet kostnad på ca. 50 milliarder kr, med et usikkerhetsspenn fra 40 milliarder kr til 60 milliarder kr. Fremskrittspartiet finner dette meget interessant, sett opp mot Regjeringens beregnede kostnad for JAS Gripen, som utgjør 24 milliarder kr. Vi i Fremskrittspartiet registrerer at Regjeringen og de eksterne kvalitetssikrere har vurdert de framlagte estimater fra JSF vedrørende pris- og kostnadsberegninger dit hen at de er solide nok til å være premissgivende for en konklusjon rundt de økonomiske sidene ved anskaffelse og drift av kampflyene. Vi undres derfor over at Regjeringen og de eksterne kvalitetssikrere kan mene at statsgaranterte tall vedrørende anskaffelse av JAS Gripen kan regnes som så usikre som det de framlegges som i denne saken. Vi mener Regjeringen i denne saken burde ha framlagt en oversikt over de parametre som ligger til grunn for de beregninger som er foretatt når det gjelder driftsutgifter og anskaffelseskostnader. Fremskrittspartiet finner det naturlig at Regjeringen skjematisk burde ha satt de to kandidatene opp mot hverandre, og derigjennom hadde de ulike differanser og begrunnelser for verdier framkommet.