Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2008-02-28:
La meg aller først få rette en takk til saksordfører for den rosen han gav Fremskrittspartiet for det forslaget vi har fremmet. Jeg vil også rette en takk til saksordføreren for et godt samarbeid om saksgangen og fremdriften, og det at vi fikk til en åpen høring om de temaene som reises i representantforslaget. Så til den konkrete saken vi nå behandler. Fremskrittspartiet har ved fremleggelse av dette representantforslaget hatt et klart ønske om å fokusere på noen store utfordringer vi har i vårt velferdssamfunn. Representantforslaget tar utgangspunkt i to hovedtemaer. Det ene er om «bedring av skattyters stilling i tvistesaker», og det andre er om «bedring av situasjonen for mennesker med gjeldsproblemer». Dette er to viktige utfordringer, som for mange ofte er to sider av samme sak. La meg si med én gang: Jeg hevder ikke at vi med dette representantforslaget løser alle problemstillingene knyttet til disse viktige temaene. Men Fremskrittspartiet har fremmet en rekke konkrete forslag som langt på vei vil kunne rette opp en del av de skjevheter mange opplever med dagens system og dagens regler. Dette synet støttes også av høringsinstansene. I Finanskomiteens åpne høring den 5. februar fikk komiteen klart belyst flere av problemstillingene. Jeg konstaterer at en rekke av Fremskrittspartiets forslag fikk tilslutning fra de høringsinstansene som var til stede på høringen. Mange har arbeidet med disse temaene lenge. Gjeldsoffer-Alliansen har viet mange års innsats til dette feltet, og Fremskrittspartiet har valgt å følge opp forslag fra organisasjonen. Det er forslag som vil bedre livskvaliteten og hverdagen for mange tusen mennesker, ofte uten at dette vil påføre staten store økonomiske utgifter. Tvert imot. Det å gi mennesker en mulighet til å komme på fote igjen vil kunne bidra til at mange kommer ut av dagens håpløse situasjon og igjen kan komme i lønnet arbeid, få økt livskvalitet og muligheten til å gjøre opp for seg. På mange måter er det nettopp det denne saken handler om, nemlig å ta folk på alvor og å gi folk en sjanse til å komme ut av et gjeldsmareritt. Vi leser stort sett daglig om mennesker som er i en vanskelig situasjon på grunn av gjeldsproblemer, og vi hører stadig om mennesker som opplever skatteetaten som alt annet enn serviceinnstilt. De opplever at de slåss mot byråkratiet, en kamp som ofte den enkelte taper på grunn av mangel på ressurser, og de opplever at det er nytteløst. Jeg er glad for at en samlet komite er enig i at dette er et område som krever Stortinget og Regjeringens oppmerksomhet. Men jeg skal ikke legget skjul på at jeg er skuffet over at ingen andre partier ønsker å slutte seg til noen av Fremskrittspartiets forslag. Det er jo nettopp gjennom konkrete vedtak og oppfølging av vedtak at man virkelig kan vise at man tar dette temaet på alvor. Våre forslag er i stor grad utredningsforslag, oppdrag gitt til Regjeringen om å arbeide videre med saken. Derfor er det min klare oppfatning at flere av forslagene burde fått tilslutning fra andre partier, men jeg tar til etterretning at så ikke skjer. La meg så komme inn på noen av våre forslag. Jeg kommer ikke til å kommentere alle forslagene. Representantforslagene vi har fremmet, er på tolv sider. Alle forslagene omtales relativt inngående, men noen har jeg lyst til å ta opp her. Fremskrittspartiet fremmer en rekke forslag knyttet til ligningsmyndighetenes saksbehandlingsrutiner. Mange gir i dag opp å ta opp en sak mot ligningsmyndighetene på grunn av ressurser. Dette betyr at de som har bra økonomi, har mulighet til å fremme sin sak, mens mange med små økonomiske midler føler seg helt rettsløse i møte med myndighetene. Dette er en problemstilling som i hvert fall jeg har fått en rekke henvendelser om. Jeg registrerer også gjennom media at en god del mennesker ikke har mulighet til å slåss mot dette byråkratiet for å fremme sin sak, og at de føler seg urettferdig, dårlig og feil behandlet av likningsmyndighetene. Det bør være en utfordring. Det bør åpenbart også være en problemstilling som engasjerer flere politikere. Fremskrittspartiet ønsker derfor at Regjeringen ser på dette og vurderer om bevisbyrden i skjønnsligningssaker i større grad skal legges på likningskontorene samt at man gir skattyter mulighet til å få fradrag for utgifter i forbindelse med tvistesaker, herunder også forslag om å la reglene om fri rettshjelp gjelde i slike saker. Jeg er glad for å registrere at vi til det sistnevnte får støtte fra de øvrige opposisjonspartiene, i hvert fall i merknads form. Fremskrittspartiet mener også at det er avgjørende viktig at man gjennomgår det offentliges rutiner og opptreden som kreditor, med sikte på å skape bedre, ensartede og mer humane rutiner. Mange opplever nemlig det offentlige som en tøff kreditor, i mange tilfeller kanskje som den tøffeste, til tross for at det offentlige allikevel kan bli sittende igjen med regningen hvis vedkommende ikke kommer seg videre etter et slikt møte med det offentlige som kreditorinstans. Konkrete forslag vi fremsetter knyttet til dette, er bl.a. at vi ønsker at Regjeringen gjennomgår de tilfeller der det offentlige har forrang som kreditor eller pantehaver og vurderer hensiktsmessigheten. Vi ønsker også at man vurderer en lovendring som gir det offentlige lavest prioritet ved konkurser. Videre fremmer vi en rekke forslag knyttet til inkassovirksomheten i Norge, herunder også når det offentlige opptrer som innkrever. Fremskrittspartiet ønsker at man skal vurdere å slå sammen de ulike trekkinstanser i gjeldsforhold til én trekkinstans, opprette én veiledende felles sats for livsopphold, utredning om hvordan markedet for inkassovirksomhet virker i Norge i forhold til i andre land samt fremme forslag til tiltak som kan bidra til reduksjon av inkassosalærene. Fremskrittspartiet er opptatt av at mennesker som stiller seg i økonomisk gjeld, skal gjøre opp for seg. Samtidig er det viktig at man har gode systemer, slik at oppgjøret kan skje så smidig som mulig, til minst mulig skade for alle parter. Det vil samfunnet som helhet absolutt være tjent med. Spesielt sett i lys av debatten de siste årene om bekjempelse av fattigdom er Fremskrittspartiets forslag viktige. En gjennomføring av disse forslagene ville ha bidratt til at folk med gjeldsproblemer kunne fått en mulighet til å komme seg videre. Det burde være noe vi alle sluttet oss til. Jeg har registrert og selvfølgelig lest det svarbrevet vi har fått fra finansministeren. Jeg er glad for at hun på noen områder absolutt har fokusert på dette. Det skal jeg være ærlig og innrømme, men samtidig savner jeg en framdrift. Vi har fremmet en rekke forslag i dette representantforslaget som jeg - når de nå dessverre ikke blir vedtatt - likevel håper at man jobber videre med. Jeg har registrert det som flertallet har lagt inn av merknader i saken, og slik jeg leser dem, føler jeg at de på mange måter er - kall det gjerne - en marsjordre til Regjeringen om videre arbeid. Regjeringen har selv sagt at de ønsker en videre fokusering på dette. Det er jeg glad for. Jeg håper som sagt at det kan bli fortgang i disse sakene, for de enkeltmennesker som er i denne situasjonen og opplever hverdagen som utrolig tøff, kan ikke vente år etter år. Det er mange tragedier bak de tallene som vi ofte får presentert knyttet til denne type saker. Jeg håper i hvert fall at vi med dette forslaget, med Regjeringens svar til Stortinget og flertallets merknader i saken kan få en videre og raskere framdrift når det gjelder disse spørsmålene. Avslutningsvis tar jeg opp de forslag som Fremskrittspartiet har framsatt i innstillingen fra komiteen.