Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-12:
Som presidenten er kjent med, er det ikke uvanlig at Fremskrittspartiets forslag opp gjennom historien er blitt møtt med til dels kraftig skepsis. Så går det noen år, og etter hvert adopteres hele eller deler av Fremskrittspartiet politiske standpunkt på en rekke områder. Slik sett kan en med en viss tyngde hevde at Fremskrittspartiets innflytelse i norsk politikk har styrket seg over tid og påvirket det norske samfunn sterkt. Det har alltid vært viktig for Fremskrittspartiet å ha en skole som tar elevene på alvor, en skole som faktisk bidrar til å ivareta interessene også til dem som benytter seg av den tjenesten som skoleeier tilbyr. Foreldremedvirkning er i denne sammenheng et veldig viktig element, og i dagens struktur er det også mulig å benytte seg av foreldrenes kompetanse innenfor både samarbeidsutvalg og i brukerstyrer. Det foreligger imidlertid én streng begrensning i opplæringsloven: Under ingen omstendighet kan foreldre alene eller foreldre sammen med elevrepresentantene ha flertall i brukerstyrene. Det er en kunstig og ulogisk begrensning i skoleeiers rett til å organisere styringen av egne skoler på den måten skoleeier selv mener er mest hensiktsmessig for å oppnå best mulig kvalitet ved skolene sine. Samtlige andre partier mener at skoleeierne – i de aller fleste tilfeller er det kommuner og fylkeskommuner – ikke evner å foreta riktige prioriteringer når det gjelder styringen av egne skoler på akkurat dette lille området. Selv partier som jeg anser som relativt gode venner av Fremskrittspartiet, mener at det innebærer altfor mye valgfrihet for skoleeier å bestemme sammensetningen av brukerstyrene selv. Det forundrer meg. I min utmerkede og fremadstormende hjemkommune Larvik ble det nemlig gjennomført et svært spennende forsøk, hvor tre skoler som selv ønsket det, skulle prøve brukerstyring med foreldreflertall. Ordningen ble gjennomført i ett skoleår, og det var en dundrende suksess. Samtlige av de involverte – lærere og rektorer inkludert – mente ordningen var god, og alle skolene ville fortsette med ordningen etter forsøksperiodens slutt. Den sittende røde regjering satte dessverre en aktiv stopper for dette gode grunnskoleutviklingsforsøket. En av foreldrene som ledet brukerstyret, sa i sin tid at forutsetningen for at ordningen var så vellykket, og at det var en stor suksess, selvfølgelig var at foreldrene engasjerte seg skikkelig, og at årsaken til dette skikkelige engasjementet var at de hadde faktisk og reell innflytelse. Den innflytelsen er det bare Fremskrittspartiet som mener foreldrene bør kunne få, dersom skoleeier ønsker det. Motforestillingene mot forslaget er mange. Svært få av dem har noe reelt innhold hvis en sammenligner med den evalueringsrapporten som Høgskolen i Vestfold gjennomførte etter forsøket. Jeg er skuffet over at Foreldreutvalget for grunnopplæringen har vendt forslaget en kald skulder. FUG burde også når det handler om å gi foreldrene reell innflytelse, stå på foreldrenes side. Det er ikke rart at foreldreengasjementet svikter når også FUG er imot at foreldrene skal få reell makt. Foreldrene er bare opptatt av egne barn, hevder enkelte. Det er feil. Får foreldrene makt, viser det seg at de er opptatt av å gjøre skolen best mulig for flest mulig. Men så lenge deres innflytelse er begrenset til å gjelde egne barn, kan en ikke vente et særlig bredere engasjement. Jeg tror også at kritikken av å gi en gruppe flertall i brukerstyrene er fullstendig feilslått. Det er ingen erfaringsbakgrunn for å hevde at foreldre i brukerstyret stemmer likt eller har like oppfatninger i alle saker. Snarere tvert imot vil foreldrene som ressurs kunne øse av egen kompetanse og lære av andres. På den måten får man et godt samspill mellom engasjerte foreldre og fagkompetansen som lærere og rektor representerer. Kort oppsummert: Fremskrittspartiet vil åpne for at foreldrene får den makt i skolen som skoleeier vil gi dem. Ingen andre partier har tillit til at kommunene og fylkeskommunene evner å løse den oppgaven på en god måte, og vil derfor opprettholde et forbud mot skikkelig foreldreinnflytelse. Men som jeg sa innledningsvis, Fremskrittspartiet er vant til å vise vei, også på skolepolitikkens område. Så om noen år tenker jeg vi har fått følge av det som utgjør flertallet av representantene i denne sal. Til slutt vil jeg ta opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.