Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2007-11-06:
La meg aller først si at dette er en av de viktigste interpellasjonene vi kan ha på justisfeltet denne høsten. Jeg syns interpellanten tar et prisverdig initiativ. Jeg mener at dette feltet i mye større grad enn tidligere for det første fordrer et annerledes perspektiv på hvordan vi ser kriminaliteten i samfunnet – som også interpellanten var inne på – i forhold til sammenhenger. Produksjon av heroin i Afghanistan møter vi igjen på gatene her i Oslo – som ett eksempel. Det andre som gjør at interpellasjonen er særs viktig, er at vi trenger økt politisk fokus på de internasjonale virkemidlene vi har med hensyn til kriminalitetsbekjempelse. Og til slutt: Vi trenger økt legitimitet i forhold til de tiltak som bygges opp rundt internasjonal kriminalitetssatsing. Derfor er jeg glad for det interpellanten sier om det å samle politisk flertall, slik at det ikke går partipolitikk i så viktig politiarbeid, så viktig justisarbeid, som dette faktisk er. Den alvorlige, grenseoverskridende kriminaliteten innebærer en betydelig utfordring for oss – både for rettshåndhevende myndigheter og når det gjelder det mer politiære, etterforskningsmessige. Slik kriminalitet påfører enkeltmennesker og samfunnet store tap. Den kan være egnet til å undergrave trygghet og stabilitet i hverdagen, og den er avansert og profesjonalisert i en slik grad at det kan være ytterst komplisert å avdekke den. Dette innebærer at man hele tiden må videreutvikle effektive mottiltak. Den pedofilisaken som interpellanten nå viser til, er et veldig godt eksempel på hvor internasjonalisert denne type aktivitet er blitt, og hvordan det vanskeliggjør etterforskning. Men det er også et veldig godt eksempel på hva internasjonalt samarbeid faktisk betyr. Det er også et eksempel på at vi i Norge evner å kunne delta på denne arenaen, og også evner å kunne iretteføre disse sakene. Når det gjelder den saken, håper jeg virkelig at det samarbeidet vil bære frukter. Nasjonalt har vi utviklet et lovverk som i dag er godt tilpasset etterforskning og iretteføring av saker om organisert og internasjonal kriminalitet. Regjeringa er opptatt av at straffesakskjeden samlet sett får den kompetanse og de ressurser som er nødvendige for å kunne prioritere slike saker. Ikke minst er det den senere tid gjort mye for at politiet skal ha en organisasjon som på en profesjonell måte er i stand til å oppklare denne type kriminalitet. Resultatene har da også vist seg gjennom flere vellykkede saker av forholdsvis stort omfang hvor det er avsagt fellende dommer. Den organiserte kriminaliteten er som kjent grenseoverskridende. For at markedet og derved profitten skal bli stor nok, er det for mange kriminelle nødvendig å operere internasjonalt. I dag er det lettere enn noen gang. Vi lever i utpreget grad i en grenseløs verden med både teknologi og teknikk som gjør forflytning ganske så enkelt. Mottrekket her er utvilsomt et intensivert internasjonalt samarbeid på bred front. Jeg har valgt å sette arbeidet for å styrke Norges rolle i det internasjonale politisamarbeidet som en av mine viktigste prioriteringer i departementet. Jeg mener det må gjenspeiles i hvordan vi faktisk organiserer forvaltningen, bl.a. i Justisdepartementet. Det er gitt føringer om at norske politimyndigheter skal engasjere seg i internasjonalt samarbeid der hvor de beste resultatene kan oppnås. Det må satses på å arbeide i de sentrale multilaterale organene, hvor alle de viktige aktørene møtes for å utforme felles regelverk og strategier, som jeg skal komme tilbake til. Men som også representanten Ellingsen peker på, er det viktig å finne løsninger bilateralt, i samarbeid med andre land. Blant de flernasjonale arenaene er Europa, og dermed EU, viktig. Jeg har sjøl engasjert meg i et aktivt samarbeid med EU på justisområdet. Som formann i Fellesorganet på ministernivå i fjor fikk jeg anledning til å lede de politiske diskusjonene mellom EU-landenes justisministere og andre innen Schengen om utformingen av nye regler for Schengen-samarbeidet. Dette samarbeidet gir oss etter min mening en unik plass i et omfattende internasjonalt arbeid for å redusere utbredelsen av grenseoverskridende kriminalitet. Schengen-reglene gir oss bl.a. muligheter for effektiv utveksling av informasjon og raskere samarbeid om rettslig bistand i straffesaker. Dette samarbeidet og det at vi hadde denne rollen i fjor, bidrog også til at vi kom nærmere inn på de europeiske statene. Blant annet valgte visepresidenten i EU-kommisjonen å bruke tre dager i Norge sammen med undertegnede, for nettopp å diskutere felles utfordringer. Besøket av Franco Frattini tror jeg må sies å være veldig verdifullt for justissamarbeidet. Regjeringa har valgt å legge stor vekt på aktivt å utnytte øvrige formelle samarbeidsavtaler vi har med EU på justisområdet. Ikke minst gjelder dette det avtalefestede samarbeidet vi har med Europol og Eurojust, som vi bl.a. ser frukter av i disse dager. Her ligger det store muligheter for å forebygge og oppklare den organiserte og internasjonale kriminaliteten i vårt nærområde. La meg i den forbindelse legge til at Regjeringa går inn for å forhandle en avtale med EU om tilslutning for Norge til EUs regelverk når det gjelder forbedret utveksling av helt vesentlig informasjon i moderne politisamarbeid. Det dreier seg om den såkalte Prüm-traktaten, som nå delvis er trukket inn i EU-samarbeidet, og hvor enkelte bestemmelser om politi- og strafferettssamarbeid er implementert i EUs regelverk. En tilknytning her vil sette oss i stand til å dele informasjon fra viktige politiregistre med EU-landenes politimyndigheter, bl.a. DNA. Det er en revolusjon etterforskningsmessig hvis vi får tilgang til de andre EU-landenes DNA-registre. Det er veldig viktig, som interpellanten også var inne på, at Norge ikke blir en øy hvor kriminelle kan unndra seg nettopp denne muligheten til å bli sjekket opp mot registeret. Dette vil bli et ytterligere virkemiddel av stor viktighet for Norge for å løse internasjonale kriminalsaker, og det er derfor jeg har satt mye inn på å ha kontakt, bl.a. bilateralt, med en rekke justisministere i EU-samarbeidet, for å få aksept for at Norge får en slik tilslutningsavtale. Det samme gjelder EUs avtale om soningsoverføring – nå rekker jeg ikke å komme inn på alt – det er også særs viktig. Hvis Norge blir stående utenfor når det gjelder muligheten til å søke i DNA-register og i fingeravtrykkregister, og det dermed også er mulig å bli unndratt risikoen for å måtte bli sendt tilbake til hjemlandet for soning, vil Norge kunne være et fristende sted for mange å søke tilflukt i for å begå kriminelle handlinger. Det at vi ønsker soningsoverføringsavtaler med andre land bilateralt, men særlig multilateralt gjennom Europarådet og EU, er nettopp fordi vi ser at det forhindrer ytterligere ny kriminalitet i Norge, bl.a. gjennom bedre rehabilitering og det forhold at man faktisk ikke får anledning til å organisere ny kriminalitet mens man soner her i landet. Det har også en viss betydning for belastningen på fengslene her i Norge. Så må jeg også nevne at de nordiske land har lange tradisjoner for politisamarbeid. Vi har godt harmoniserte lovverk og gode rutiner for både rettslig og operativt samarbeid i enkeltsaker. Blant annet samarbeider vi om utsendelse av sambandsmenn. Jeg har lyst til å nevne her at under det nordiske justisministermøtet sommeren 2006 ble det fra min side tatt initiativ til å forsterke det påtalemessige samarbeidet mellom de nordiske land, bl.a. i de vanskelige sakene, enten det er folkerettslovbrudd, menneskehandel eller annen type organisert kriminalitet. Det er nedsatt en arbeidsgruppe som nå ser på dette spørsmålet, og som skal avgi rapport i løpet av vinteren 2008, ledet av statsadvokat Pål Lønseth fra Norge. Vi i Justisdepartementet i Norge ivaretar sekretariatsfunksjonen. Dette er også viktig arbeid. Jeg har invitert de nordiske justisministrene til Norge den 4. desember, bl.a. til Kripos, hvor vi har mulighet for tettere å diskutere dette samarbeidet. Jeg vil også peke på samarbeidet mellom flere justisetater i Østersjøområdet, og kommer gjerne videre inn på det. Interpellanten nevnte vårt samarbeid i Interpol. Jeg er helt enig i hans beskrivelse av hva Interpol faktisk er. Det er det ikke uenighet om. Vi har to politirepresentanter i Interpols hovedkvarter i Lyon. Jeg har vært der sjøl. Regjeringa mener vi må styrke vår deltakelse i dette verdensomspennende arbeidet. Det er bakgrunnen for at vi når det gjelder bl.a. Interpols billeddatabase over seksuelt misbrukte barn, overgrepsbilder, har valgt å styrke særskilt Interpol de to neste årene med 2,4 mill. kr, slik at man bl.a. kan komme bedre opp å gå i å kartlegge bilder og videoer som viser grove overgrep mot barn. Vi har vært en pådriver for å videreutvikle den databasen og den type etterforskning, som er et Interpol-samarbeid mellom G8-landene. Denne nye basen gir de enkelte lands etterforskere direkte tilgang til Interpols eksisterende database for misbrukte barn. Databasen inneholder en halv million bilder av nær 20 000 ofre. På denne måten kan politiet enklere jobbe parallelt med å ta overgripere samtidig som man kan identifisere ofre for overgrep og hindre distribusjon av bilder og videoer. Nå går tida ut, men jeg vil peke på at det arbeidet som også interpellanten peker på, det å plassere ut politisambandsmenn og polititjenestemenn fra Styrkebrønnen, som vi kaller det, er særs viktig for oss. Det å kunne bidra til at land bygger opp et rettsvesen innenfor rettssikkerhetens rammer, er særs viktig. Den innsats som gjøres bl.a. i Kabul, for å trekke fram det, er jo framtida for et fredelig Afghanistan. I så måte er jeg veldig enig med interpellanten i at dette er bistand som virkelig nytter.