Jon Jæger Gåsvatn (Fremskrittspartiet), 2010-04-19:
Det er menneskelig å feile, og i helsevesenet er den menneskelige innsatsfaktoren en av de viktigste ressursene. Derfor må vi få en kultur hvor det er aksept for at avvikshåndteringen er et ledd i kvalitetsforbedringen i en lærende organisasjon, og det må bli slutt på at de ansatte ikke tør å melde fra om avvik av frykt for sanksjoner. Det må også bli slutt på at ansatte ikke melder fra om avvik fordi det blir sett på som et merarbeid som det ikke kommer noe ut av. Altfor mange avviksmeldinger stopper hos mellomledere og ledere som frykter for sine overordnede. Den sosialistiske tilnærmingen til avvikshåndtering slik vi f.eks. ser i skolen, skremmer meg. Vi har hatt mange debatter om nasjonale prøver og håndtering av resultatene. I min egen kommune har elevene jevnt over skåret dårlig på disse prøvene, og i forrige uke kunne lokalavisen meddele at utviklingen for noen av skolene var alarmerende og urovekkende. Men skattebetalerne, altså foreldrene, og elevene fikk ikke vite hvilke skoler det gjaldt. Faren for at noen ville lage en slags rankingliste, var hovedargumentet mot offentliggjøring. Jeg kan ikke se på dette som annet enn overbeskytting av ansatte og ledelse. Brukerne kan absolutt ikke være tjent med en slik tilnærming fordi det oppstår både mistenkeliggjøring og spekulasjoner. Jeg tror at offentliggjøring og åpenhet ville ha ført til et langt bedre trykk i den omstillings- og læringsprosessen som må til for å kunne levere tjenester av bedre kvalitet, slik vi også ønsker oss i helsevesenet. Jeg har ved selvsyn sett hva offentliggjøring av årlige bruker- og pårørendeundersøkelser kan ha av positive innvirkninger på en organisasjon. En sunn konkurranse fører til positivitet og serviceinnstilling. Økt arbeidsglede er også noe av det jeg har observert. Sykehuset Østfold har arbeidet målbevisst med sitt kvalitetssystem. Offentliggjøring av uønskede hendelser og rapportering av avvik har vært en viktig del av dette arbeidet. Jeg må si jeg har følt med sykehusledelsen og de ansatte når jeg har sett hvordan pressen har tilnærmet seg dette. En periode virket det som om en av Akersgatas største aviser hadde en journalist i Thailand, og som hadde gjort det til sin livsoppgave å gå gjennom sykehusets offentlige elektroniske postlister, for så å smøre den ene skandalepregede artikkelen etter den andre med krigsoverskrifter på avisens sider, og det fikk bli en del av avisens føljetong av såkalte avsløringer. Jeg skal være den første til å si at vi trenger en kritisk presse, men hvem er det som egentlig skal være kritisk til pressen? Hvis pressens tilnærming til avvikshåndtering skal preges av tabloide skandaleoppslag, så vil vi ikke kunne få den nødvendige åpenhet rundt det som skal være en kontinuerlig prosess i kvalitetsforbedringen til det beste for pasientene. Jeg savner også en langt mer åpenhet fra legestanden og en langt mer bevisst holdning til begrepet faglig forsvarlighet fra både leger og sykepleiere. Jeg håper at vi kan få på plass et slikt system, og jeg ser fram til den videre debatt innenfor dette området. Jeg vil til slutt takke interpellanten for å ha satt dette viktige området på dagsordenen.