Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-04-27:
Jeg kan love både statsråden og representanten Haugen at Fremskrittspartiet kommer til å fremme enda flere interpellasjoner og enda flere spørsmål om norsk landbruk framover, og det kommer vi til å gjøre for å bedre bøndenes situasjon. Det er meningen med dette. Optimisme er et ord som betyr mye, enten det brukes i private forhold eller det brukes i forbindelse med noe innenfor næring, som f.eks. landbruk – og da norsk landbruk i dette tilfellet. Optimisme betyr noe positivt, at man har tro på det man gjør og produserer. Optimisme gir lyst til å satse videre, utvikle, investere og gjør ikke minst at man er stolt av sitt yrke. Blant norske bønder, i hvert fall svært mange av dem jeg har jevnlig kontakt med, eller som en eller annen gang tar kontakt, er ikke alle like positive. Det er mange grunner til det, men et byråkratisk regelverk, og at man ikke selv får disponere sin egen gård, går ofte igjen. Tvilen på om man har lyst til å fortsette som bonde, går igjen hos mange. Ca. halvparten av landets ordførere har undertegnet opprop som krever at den rød-grønne regjeringen tar et krafttak nå. I den rød-grønne regjeringen sitter Senterpartiet, og statsråden kommer også fra Senterpartiet. Tallenes tale er også helt tydelig. I 2000 var det 64 774 bønder, i 2009 var det 46 513. De siste fire år med en rød-grønn regjering har det blitt 4 419 færre gårdsbruk. I samme periode har det blitt 141 000 dekar mindre dyrket areal. Det står også ca. 35 000 tomme gårdsbruk. Det meste av jorda drives, men husene står tomme, og bygninger forfaller. Vedlikeholdsetterslepet øker fra dag til dag. Samtidig vet man at ca. 400 000 nordmenn ønsker å kjøpe et gårdsbruk, men ikke får anledning til det, bl.a. på grunn av et byråkrati hvor det sies at kjøpesummen skal godkjennes av myndighetene. Gårdens pris skal være avhengig av gårdens avkastning – dette selv om kjøper og selger har blitt enige om en pris, og uavhengig av om den nye kjøperen har en kanskje bedre måte enn tidligere eier å øke inntektene på gården på. På grunn av dette står altså så mange som 35 000 gårder tomme. Det er synd, og det er en tap-tap-situasjon for alle, også for myndighetene. For Fremskrittspartiet er det ikke merkelig at innbyggertallet i enkelte distrikter hele tiden blir lavere, samt at de som bor der, blir eldre og eldre. Fremskrittspartiet har en annerledes landbrukspolitikk, en landbrukspolitikk som er basert på den utviklingen som skjer ute i samfunnet. Fremskrittspartiet ønsker færrest mulig reguleringer og bestemmelser. Uansett tidligere regjeringer, både borgerlige og sosialistiske, har vi hatt en negativ trend i sysselsetting, antall gårdsbruk etc. i Norge. Det må bety at skal norsk landbruk overleve, må man tenke mer i Fremskrittspartiets retning. Fremskrittspartiet er i ferd med å sette ned et landbrukspolitisk utvalg som har som mål å bidra til at norsk landbruk også om noen år er oppegående. En god landbrukspolitikk er også god distriktspolitikk. Dagens og morgendagens bønder er forskjellige fra gårsdagens bønder. Man vil ha mer fritid, bedre økonomi og en forutsigbarhet, og ikke minst en frihet til når man selv ønsker det, å produsere det man ønsker. Man ønsker frihet til f.eks. å leie bort eller selge deler av eiendommen, lage en campingplass eller drive med turisme ved siden av. Mulighetene er mange på flere av våre ofte praktfulle gårder. Derfor må vi gi driftige, nytenkende bønder mulighet til å drive. Med Fremskrittspartiet vil mulighetene være der.