Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2014-12-01:
Norge står overfor en mer krevende økonomisk, sosial og politisk situasjon, ikke minst som følge av utviklinga i Den europeiske union. Den europeiske union er basert på en økonomisk union, ikke en politisk union. Den er basert på en euro uten et finansdepartement. En euro uten et finansdepartement er noe som Finansdepartementets embetsverk sterkt frarådet da den debatten var på sitt sterkeste i Norge og Utenriksdepartementets medarbeidere gikk kraftfullt ut i sin bejubling av Den europeiske union. Det ble imidlertid en euro uten et finansdepartement. Over tid kan ikke det være holdbart. Den europeiske union beveger seg mer og mer inn i et skårfeste, og det er en kritisk situasjon: Hva blir den sosiale og politiske uroen som følge av dette? Norge er et økonomisk annerledesland, som, sett fra FN, f.eks., nærmest er uvirkelig. Det er liten grunn til å tro at det økonomiske annerledeslandet kan videreføres på det nivået som det er på i dag. Det kreves derfor et svært sterkt politisk lederskap for at vi skal takle de brottsjøer som kommer, slik at vi kan sikre ikke minst de svakeste gruppene i Norge. Norge står overfor flere krevende utfordringer samtidig. Vi står overfor en utfordring knyttet til Den europeiske unions krise, økonomisk, sosialt og politisk. Vi står overfor de menneskeskapte klimaendringene, som må føre til store omprioriteringer i vårt næringsliv. Vi står overfor en fallende oljepris, som vil ramme Norges eksportinntekter sterkt. Og vi står overfor en brutalisering av norsk arbeidsliv, som gjør at stadig flere fagfolk føler seg utrygge. Statsministerens viktigste poeng var ikke den reduksjonen i formuesskatten som regjeringa virkelig har prioritert, men utsagnet om å styrke de grønne, kunnskapsbaserte næringer. Jeg skal følge opp litt om de grønne, kunnskapsbaserte næringer. Det er et faktum at det er bedre vitenskapelig dokumentert at klimaendringene er menneskeskapte enn at sigarettrøyking er helsefarlig. Innholdet i de menneskeskapte klimaendringene er bruk av fossilt, svart karbon, og det er vår bruk av landarealene, som reduserer karbonmengden i og på arealene. Det betyr at Norge, som verdens rikeste land av noe størrelse, må gjøre det lønnsomt for næringslivet å redusere bruken av svart karbon og øke bruken av grønt karbon, altså fotosyntesekarbon, i hav og på land. I dag er lønnsomheten i næringer som produserer og foredler grønt karbon, historisk lav, relativt sett. Det er altfor lite framme i den norske debatten at det som er framtida, har en historisk relativt lav økonomi, mens det som er historia, fortsatt har en høy økonomi. Dette må ved nærmere ettertanke være et paradoks for flere enn Senterpartiet. Det handler i stor grad om økt lønnsomhet for de fornybare næringer. Ungdom må tjene gode penger på sin innsats i de fornybare næringene. Det å forstå biologien og foredling av biologiske produkter som kan erstatte svart karbon, olje og gass, krever allsidig og stor kunnskap, både i økologi og i ny teknologi. Når vi skal utvikle nye økonomiske virkemidler, må vi først stille spørsmålet: Hva vil vi med Norge? Så må vi gjøre noe som er kraftfullt, slik som det ble gjort med skipsfarten. Vi må gjøre noe som er kraftfullt, og vi må korrigere markedskreftene, slik at det blir lønnsomhet i framtidsnæringene. Det krever korrigering av markedskreftene. Daværende stortingsrepresentant Solberg var i debatten for flere år sida enig i det prinsippet at en kunne bruke CO2-avgiften til å avgiftsbelegge det en skulle ha mindre av, og subsidiere det en skulle ha mer av, slik at en dermed korrigerte det. Det er helt sentralt å få en slik debatt om næringsliv og lønnsomhet dersom vi skal ta klimautfordringene på alvor. Til slutt: Det som skjer i norsk arbeidsliv i dag, er en radikal endring vekk fra norske lønns- og arbeidsvilkår for de mange fagarbeidere. Vi må få kontroll med arbeidsinnvandringa – alt annet blir teori – hvis vi skal sikre norske lønns- og arbeidsvilkår. Dette er to av de sentrale spørsmålene knyttet til klima og arbeidslivet. Det er viktig at vi har et politisk lederskap som tør å ta djerve grep.