Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2014-12-12:
Med det framlagte budsjettet vi behandler her i dag, har justissektoren omsider fått den oppmerksomheten den fortjener. Regjeringen og regjeringspartiene, i samarbeid med Venstre og Kristelig Folkeparti, er godt i gang med å ta tryggheten tilbake, for vi styrker politiet, kriminalomsorgen og domstolene. På en rekke områder de siste årene har det hopet seg opp etterslep og køer, og ansatte innenfor sektoren har ikke følt at problemene de har hatt med manglende budsjettbevilgninger, har blitt tatt på alvor. Den gjennomsnittlige politijurist hadde ved regjeringsskiftet over 80 ubehandlede saker. Dette utgjorde en utfordring for rettssikkerheten og medførte en rekke følgeproblemer i straffesakskjeden. Det er bekymringsfullt at dette helt avgjørende leddet i straffesakskjeden har blitt neglisjert over lengre tid. Dette har ikke vært uten konsekvenser. Politijurister har sluttet som følge av en massiv arbeidsbelastning, og anmeldelser har blitt liggende i både måneder og år. Dette har ikke bare vært en stor og unødig belastning for ofrene, men det har også gitt strafferabatt for grov kriminalitet. Det er velkjent at domstolene idømmer mildere straffer der politiet har vært trege med etterforskningen. Jeg mener dette har vært et stort problem for rettsstaten. Det er ikke uten grunn at politijuristenes leder har omtalt dette budsjettet som tidenes justisbudsjett, og jeg er glad for at regjeringen foreslår å styrke påtalemyndigheten med hele 69 stillinger i budsjettet for kommende år. Dette vil være et særdeles viktig tiltak for både ofrene og helheten i straffesakskjeden. Politiet har generelt vært meget godt tilfreds med regjeringens historiske justisbudsjett. Dagbladet kunne den 8. oktober i år melde om hallelujastemning blant landets politimestre da justisministeren presenterte Høyre–Fremskrittsparti-regjeringens budsjettforslag. Og det er ikke uten grunn: 350 ferske politistillinger – i tillegg til det som ligger i bunnen – gjør at det endelig ansettes like mange som dem som går ut av Politihøgskolen. I tillegg bevilges det 150 mill. kr til forbedringer i politiet, 70 mill. kr til PST, 30 mill. kr til ID-utstyr og en rekke andre, viktige tiltak i dette justisbudsjettet. Politiet styrkes kraftig, og folk flest vil skritt for skritt merke at vi har fått en ny og handlekraftig regjering som prioriterer tryggheten i gatene. Et spesielt utfordrende område for politiet har vært de mellom 7 000 og kanskje så mange som 20 000 illegale innvandrerne som går fritt i Oslos gater. For å identifisere disse er det selvsagt viktig at regjeringen har bevilget 30 mill. kr til ID-utstyr, men minst like viktig er det at disse personene faktisk pågripes og sendes ut. Derfor er jeg glad for at regjeringen legger opp til å opprette hele 32 nye stillinger i operativ seksjon ved Utlendingsenheten i Oslo. Dette er politifolkene som avdekker, etterforsker og pågriper illegale innvandrere i hovedstaden, spesielt knyttet opp til det åpne narkotikamiljøet. Hele legitimiteten til innvandringspolitikken og asylinstituttet er knyttet opp mot at personer ikke kan unndra seg utsendelse, og det er viktig at Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har sørget for at kampen mot illegale innvandrere endelig tas på alvor. Utfordringene denne regjeringen overtok på justisområdet, er massive, i motsetning til hva dagens leder av justiskomiteen prøver å fortelle oss. Men den kanskje største unnlatelsessynden til den rød-grønne regjeringen er på kriminalomsorgsområdet. Vi overtok en stor kø. Det er derfor avgjørende at Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har tatt tak i disse problemene umiddelbart. For oss er det rett og slett uakseptabelt at personer politiet mener skal fengsles, slippes rett ut på gaten fordi det ikke finnes varetektsplasser. Allerede i inneværende år har vi klart å frigjøre 88 fengselsplasser, og vi fortsetter denne satsingen ved å bygge 41 nye plasser kommende år. Vi skal om få dager også legge fram en kriminalomsorgsmelding. Jeg registrerer for øvrig at Arbeiderpartiet i visse debatter har kalt byggingen av fengselsplasser umoderne, og at de kritiserer regjeringen for den helt nødvendige soningsavtalen som denne regjeringen ønsker å få på plass med Nederland. Fram til Arbeiderpartiet lanserer et troverdig alternativ til en løsning på kapasitetsproblemene i kriminalomsorgen, er det vanskelig å ta slik kritikk seriøst. Når en tredjedel av innsatte i norske fengsler er utenlandske kriminelle, blir det paradoksalt å kritisere regjeringen for at den ønsker at flere skal sone i utlandet. Avslutningsvis konstaterer jeg at det meste av regjeringens justisbudsjett blir enstemmig vedtatt i denne salen i dag, og det er tilnærmet ingen punkter som skaper støy fra opposisjonen.