Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2017-12-19:
Det at verden endrer seg, er ikke noe nytt, men vi lever i en tid hvor endringene går i et raskere tempo enn tidligere, og det er store samfunnsutfordringer som bare blir tydeligere for hver dag som går. Det dreier seg om økonomisk globalisering, utfordringen med internasjonal konkurranse, automatisering, digitalisering, integrasjon av nye mennesker som kommer til landet vårt, raskere endringstakt, tegn til økende utenforskap og dermed også økende forskjeller, og ikke minst det grunnleggende spørsmålet om hvordan vi skal sikre bærekraftig velferd. For alle disse spørsmålene er skole, utdanning, forskning og kunnskap helt avgjørende. Hvis man er opptatt av å utjevne sosiale forskjeller i Norge, må man innse at den beste måten å gjøre noe med de sosiale forskjellene på er gjennom barnehage, skole og høyere utdanning. Dårlig integrering, dårlige kunnskaper, eller kunnskapsskiller mellom folk som har forskjellig opphav – forskjellen på en norsk gutt med røtter i Porsgrunn og en norsk gutt med røtter i Mogadishu – fortsetter gjennom barnehagen og fortsetter fra første skoledag og utover. Derfor har det vært så viktig av regjeringen å satse på en trygg oppvekst og tidlig innsats. Men det jeg skal snakke om i dag, er ikke bare hva vi har gjort. Jeg skal også snakke om hva jeg mener er viktig å gjøre fremover. I barnehagen har vi brukt store penger både på flere ansatte og på høyere kvalitet og videreutdanning, men vi må innse at det fortsatt er for store kvalitetsforskjeller mellom barnehagene. Det betyr mest for de barna som har minst. Vi har gjennom dette budsjettet startet en opptrapping for tidlig innsats, og regjeringer skal ikke måles på det de gjør i ett enkelt budsjett, men på hva man får til i løpet av en fireårsperiode. Vi har startet med en ekstra satsing på lærerspesialister tidligere, masterutdanningen for lærere vil gi muligheter for fordypning og forsterket tidlig innsats, vi har ønsket å ruste opp kommunene, og vi lovregulerer forholdet og overgangen mellom barnehage og skole. Det skal vi fortsette med, men det er også viktig at vi tar tak i stadig nye utfordringer i skolen. For eksempel ser vi at selv om norske elevers leseferdigheter går opp – de blir bedre til å lese, og forskjellene mellom majoritets- og minoritetsnordmenn går ned, og det er utrolig viktig – viser kjønnsforskjellene tegn til å øke. Og det er viktig at vi har en forsterket satsing på digitalisering og digital kunnskap, ikke gjennom bare å putte inn digitale duppeditter i skolehverdagen, men gjennom å ruste både elever og skoler til å vite hvordan man skal bruke verktøyene, og også når de ikke burde brukes. Vi i regjeringen har også tenkt å fortsette kampen mot tidstyver i skolen, og vi har tenkt å fortsette med både å satse på psykisk helse og å ta alvorlig den problemstillingen at vi står overfor det som kanskje er et stort samfunnsproblem, nemlig at vi lever i et samfunn som på mange måter er så kortsiktig og på mange måter også materialistisk, så fokusert på utseende og på det ytre, som krever så mye av mange barn og unge at de opplever økende stress. Det må også skolen forholde seg til. Når det gjelder yrkesfag og fag, har vi hvert eneste år satset på et yrkesfagløft, gjennom lærlingtilskudd, gjennom yrkesfaglærerstrategi. I år satser vi mer på en rekke mindre programmer, f.eks. for at yrkesfaglærere skal få påfyll, men også på høyere yrkesfaglig utdanning gjennom fagskolene. Men vi må fortsette, for selv om flere får lærlingplass med denne regjeringen, er det allikevel ikke mange nok som får det. I universitets- og høyskolepolitikken har vi gått fra et rød-grønt hvileskjær til en systematisk satsing både på innholdet, på kvaliteten og på studentboliger og studiefinansiering. Men fortsatt møter mange studenter kvalitet på høyere utdanning som ikke er bra nok. Jeg mener at vi som et land som har ambisjoner om å være i verdensfronten, også må satse mer på fremragende fagmiljøer og talenter. Innenfor forskningen har denne regjeringen stått for et forskningsløft, med god hjelp fra Venstre og Kristelig Folkeparti i Stortinget. Det vi må gjøre nå for å komme videre, for å nå målet vårt ikke bare om 1 pst. – som denne regjeringen tok frem igjen fra skuffen hvor de rød-grønne hadde lagt den – men om 3 pst. av vårt samlede BNP til forskning og utvikling, er å utløse mer forskning hos private. Og sist, men ikke minst, trenger vi en kompetansereform. Vi trenger en reform for livslang læring. Der har også regjeringen satt i gang, som med styrking av programmer som Kompetansepluss, og som i dette budsjettet med satsing på digital karriereveiledning. Det er ikke ett tiltak alene som kommer til å gi oss kompetansereformen, men en serie av tiltak som vi systematisk prioriterer gjennom flere år. Noen fra opposisjonen har sagt at i løpet av regjeringens periode er det opposisjonen som har drevet frem kunnskapspolitikken.(Presidenten klubbar.) Det har jeg sett lite til. (Presidenten klubbar.)