Ola T. Heggem (Senterpartiet), 2003-02-13:
Representanten Inger Enger har vært saksordfører når det gjelder forslaget om å endre forurensningslovens avfallsdefinisjoner og å gi næringslivet større frihet til selv å avgjøre hvordan de vil håndtere avfallet sitt. Forslaget til endring av forurensningslovens avfallsdefinisjoner har to hovedmålsettinger. For det første er det ønskelig å gi næringslivet større handlefrihet og ansvar til å velge avfallshåndtering innenfor de gjeldende miljøpolitiske rammebetingelsene, slik at de blir oppmuntret til å finne kostnadseffektive løsninger. For det andre er endringen ment å gjøre grensen mellom de ulike avfallstypene klarere. Siden Inger Enger ikke er medlem av Odelstinget, vil jeg framføre Senterpartiets synspunkter på vegne av henne. Sluttbehandling av avfall ved deponering og forbrenning medfører utslipp til jord, luft og vann og er kilde til både lokale og globale miljøproblemer. Det er derfor viktig å iverksette tiltak som reduserer mengden avfall som går til sluttbehandling, jf. den nasjonale målsettingen om at mengden avfall til sluttbehandling innen 2010 skal være om lag 25 pst. av generert avfallsmengde. Forslaget til lovendring innebærer nye begreper og en ny grensedragning mellom avfallstypene ved å erstatte begrepene «forbruks- og produksjonsavfall» med «husholdnings- og næringsavfall». Husholdningsavfall vil være alt avfall fra husholdningene, mens næringsavfall vil være alt avfall som oppstår der det blir drevet virksomhet. Høringsinstansene har vært gjennomgående positive til den nye grensedragningen. Det er imidlertid pekt på faren for økt forsøpling, behovet for økt kontroll med besitter av næringsavfall, faren for svekket beredskap for renovasjon, konsekvenser for avfallsgebyret, forholdet til helselovgivningen og behovet for overgangsordninger. Det må tas hensyn til disse forholdene ved gjennomføring av endringen. For å kunne prøve ut hvordan endringene virker, har vi lagt inn et forslag om å evaluere lovendringen etter to år. Dette forslaget har vi et håp om kan få flertall her i dag. Senterpartiet vil understreke at endringene i forurensningsloven må gjennomføres på en slik måte at målene om økt kildesortering og gjenvinning blir oppfylt. Endringene må heller ikke føre til at nye miljøproblemer oppstår, og det må bli en samfunnsmessig gevinst. Gjennom behandlingen av forslaget er det avdekket at det er en reell fare for at den foreslåtte endringen av avfallsdefinisjonene kan føre til økte kostnader for husholdningene gjennom økte avfallsgebyrer. Dette forholdet ble også tatt opp under Stortingets behandling av St.meld. nr. 24 for 2000-2001. Departementet foreslår en overgangsordning på to år for å gi kommunene mulighet til å tilpasse sin virksomhet til den nye situasjonen på avfallsfeltet, slik at det ikke blir uforholdsmessig høye drifts- og kapitalkostnader som skal dekkes gjennom avfallsgebyrer fra husholdningene. Senterpartiet mener det er særlig grunn til å være opptatt av situasjonen i de minste kommunene og der det er spredt bosetting. Her vil det bli kostbart og lite samfunnsøkonomisk dersom flere renovatører skal operere side om side. Hvis ikke samdriftsfordelene blir utnyttet, risikerer særlig husholdninger i slike områder å få økte avfallsgebyrer. Gjennom utforming av forskrifter må det legges opp til et fleksibelt system der det kan lages tilpassede lokale eller regionale løsninger. Mange kommuner har investert betydelig innenfor avfallshåndteringsområdet. Mange kommuner sitter også med ansvar for gamle deponier. Dette gir høye faste kostnader. Vi er bekymret for at disse kostnadene i noen kommuner kan komme til å måtte dekkes inn gjennom en betydelig redusert avfallsmengde. Det vil være riktig at næringslivet fortsatt må være med og betale for disse kostnadene, og også for en beredskapsordning på avfallsområdet. Det er fare for økt transport ved at private operatører velger å frakte avfall over større avstander for å få rimeligere sluttbehandling. Økt transport er ikke er ønskelig av hensyn til lokalmiljø, trafikksikkerhet og klimautslipp. Det må påses at gevinstene ved økt gjenvinning av avfall ikke spises opp ved at det blir mer transport. Det må legges opp til løsninger som ikke bare er til fordel for næringslivet, men som også er samfunnsmessig og miljømessig optimale. Senterpartiet mener at den foreslåtte overgangsordningen på to år før loven trer i kraft, må gjelde fra det tidspunktet lovendringen blir vedtatt. Det må videre gis mulighet for kommunene til å pålegge avfallsbesittere å levere våtorganisk avfall til særskilte mottak dersom det er nødvendig ut fra lokale forhold. Med dette tar jeg opp Senterpartiets forslag i innstillingen og forslag nr. 4, som er omdelt i salen.