Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2015-10-13:
Jeg har først lyst til å takke komiteen for den debatten vi har hatt så langt, men kanskje særlig for at komiteen og Stortinget har bidratt til å behandle denne proposisjonen så raskt som det Stortinget har gjort. Det er nå elleve dager siden Stortingets åpning, og vi får i dag flere viktige vedtak knyttet til håndteringen av den situasjonen vi nå står oppe i. Utfordringsbildet er godt kjent, og det er mange av talerne som har vært inne på det. Men jeg synes både statsministerens redegjørelse og kommentarene etter redegjørelsen legger en ganske viktig ramme for den diskusjonen som vi har hatt i dag. Det er nylig kommet nye såkalte BGU-tall, som er de tallene som vil bli lagt til grunn i de fremtidige budsjettdisponeringene, hvor det nå ligger an til at det kommer 23 000 asylsøkere til Norge i 2015 og ca. 33 000 i 2016. Men som vi vet, er dette tall som kan forandre seg raskt. Nå er det om lag 15 000 personer som har søkt asyl i Norge, og jeg kommer litt tilbake til utviklingen i forhold til det som var situasjonen tidligere. Bak disse tallene ligger det menneskeskjebner i veldig stor grad, menneskeskjebner som påvirker oss alle. Kanskje særlig derfor er det viktig å klare kombinasjonen med å holde hjertet varmt og hodet kaldt. Om lag halvparten av de personene som kommer inn over Schengen-grensene, kommer fra land hvor det er sannsynlig at de ikke innvilges asyl. Likevel er dette personer som belaster asylsystemene våre i Europa i stor grad. Det fører til at personer som trenger beskyttelse, rett og slett får et dårligere tilbud enn de egentlig burde hatt – hvis ikke personer som ikke trenger beskyttelse, hadde belastet de samme systemene. Derfor er det viktig at Norge over tid – særlig de siste to årene – har klart å holde et veldig hardt trykk og fokus på å ha en aktiv returpolitikk, for det bidrar til at vi i Norge ser en utvikling hvor det faktisk er færre personer uten sannsynlig rett til opphold som søker asyl. Det er en positiv utvikling på den måten at vi bruker mindre ressurser på de personene som ikke trenger beskyttelse, og da får frigjort kapasitet til å hjelpe dem som trenger det. Jeg har registrert at enkelte talere også har vært inne på det, og det omtales også i innstillingen, at regjeringen burde ha reagert raskere enn den gjorde. Men i 2014 hadde vi en nedgang på om lag 4 pst i antall asylsøkere til Norge i forhold til 2013, og første halvår i 2015 fortsatte den utviklingen, bare med en ytterligere forsterket trend. Så det var en ganske stor nedgang i antall asylsøkere til Norge. Det førte til at UDI og andre jobbet i henhold til de analysene som da forelå, og bygget ned en del av den mottakskapasiteten som vi på det tidspunktet hadde. Samtidig så vi at over sommeren – særlig i august og september – startet en unormal vekst i antall asylankomster til Norge, og da handlet også det offentlige systemet, med regjeringen i spissen, meget raskt. Det ble gjennomført raske koordineringsmøter, det ble gjennomført tiltak for at vi skulle håndtere den situasjonen som åpenbart ikke var en normalsituasjon, og UDI, PU, DSB, kommunene, Helsedepartementet, Justis- og beredskapsdepartementet, Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet og frivillige har gjort en formidabel innsats for at vi skulle kunne klare å håndtere den situasjonen vi har stått i. Jeg synes det er veldig bra at komiteen også anerkjenner den innsatsen som alle disse aktørene har gjort. Proposisjonen er en helhetlig tilnærming til de utfordringene som forelå på det tidspunktet proposisjonen ble fremmet i statsråd. Så vet alle – og det fremkom også under høringen – at de anslagene som forelå på det tidspunktet, nå er annerledes. Sånn sett kan man si at ankomsttallene er utdatert i den proposisjonen som foreligger. Men det betyr ikke det samme som at alle tallstørrelsene er utdatert, fordi disse pengene skal brukes innenfor 2015-budsjettet, og det fremkom også i høringen at det er forskjell på hvor mye penger som må til over tid, og de pengene som faktisk kan brukes i inneværende års budsjett. Men jeg må si at jeg er veldig fornøyd med de tilleggsvedtakene som vil bli fattet for å sikre at vi får enda bedre økonomiske rammevilkår for å håndtere den vanskelige situasjonen som vi rent faktisk står i. Til slutt har jeg også lyst til å presisere at dette er en utfordring som ikke Norge alene står i. Det er en utfordring vi står sammen med store deler av Europa om, og det er nødvendig at vi også tenker europeiske løsninger for å få kontroll over Schengens yttergrenser, som også er norske yttergrenser.