Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2011-12-08:
I år er det 182 år siden en av Norges store matematikere, Niels Henrik Abel, døde. Hans matematiske livsverk kunne blitt enda større om ikke Abel hadde dødd som 27-åring. Likevel er det et faktum at dagens kompliserte, høyteknologiske samfunn knapt hadde vært mulig uten hans matematiske forskning. Lite visste Abel på starten av 1800-tallet hvilken sentral rolle hans matematiske arbeid skulle spille i utviklingen av datamaskiner og mobiltelefoner 150 år senere. Slik er grunnforskningens natur, at vi ofte ikke ser hvordan forskningen umiddelbart kan komme til anvendelse. Men det må likevel aldri bli et argument mot slik forskning, for det er nettopp dette som trigger andre forskere til å drive forskningen videre fremover til nye gjennombrudd. Om Abels forskning skal en fransk matematiker ha sagt at den har gitt matematikere verden over mer enn nok arbeid i 500 år fremover. Det er i dette perspektivet vi må forstå hvor banebrytende Abels arbeid med 5.-gradslikninger og det såkalte addisjonsteorem var. Historien om Abel er en viktig påminnelse om betydningen av å satse på forskning og langsiktighet i forskning. Forskning kan gi svar på kjente problemstillinger i dag og ruste oss til å kunne takle ennå ukjente utfordringer i en fjern fremtid. Høyre er svært tilfreds med at de fire opposisjonspartiene har samlet seg om en felles forskningsoffensiv. Det foreslåtte nye forskningsfondet ville gitt økt langsiktighet og gitt et forskningsløft for Norge. For Høyre er også videreføring og forbedring av gaveforsterkningsordningen og SkatteFUNN viktige brikker for å stimulere private bidrag til forskning. Norge har forskningsmiljøer i den internasjonale forskningsfronten, eksempelvis innenfor kreftmedisin, bioteknologi og havbruk. Dette er miljøer som må dyrkes videre. For Høyre er det viktigere enn noensinne at kunnskapsnasjonen Norge, i økonomisk urolige tider, evner å satse på kunnskap og sikre næringslivets konkurransekraft som basis for velferd for nye generasjoner. Regjeringens manglende prioritering av kunnskap og forskning er lite klok. Den rød-grønne regjeringen vil huskes for hvileskjær som metode, og som regjeringen som avviklet Forskningsfondet. Uten tanke på konsekvensene fjernet regjeringen gaveforsterkningsordningen, som har tilført norsk forskning betydelige private midler i en spleis med staten. Givere og mottakere beskriver gaveforsterkningsordningen som en suksess. Faktum er at uten disse bidragene hadde det blitt vesentlig mindre kreftforskning og færre gaveprofessorater ved universitetene. Det taper pasientene på, og det taper studentene på, når ordningen forsvinner. Helt til det siste har Høyre trodd at regjeringen ville snu, og erkjenne at beslutningen om å fjerne gaveforsterkningen er tatt på sviktende grunnlag. Men faktum er at ordningen er historie fra nyttår. Effekten på Norge av den økonomiske uroen i Europa kan vel best beskrives som en ligning med mange ukjente. Denne uvissheten gjør det enda viktigere å føre en ansvarlig økonomisk politikk for å trygge norske arbeidsplasser. Å ha ambisjoner for fremtiden er ikke å snakke ned nåtiden. For kunnskapsnasjonen Norge er menneskene landets viktigste ressurs. Da er kvalitet i skole og utdanning avgjørende for å gi elever og studenter den kunnskapsmessige ballast som kreves for å mestre senere utdanning og arbeid. Høyre skal være gjenkjennelig. Derfor har vi i vårt alternative statsbudsjett for 2012 foreslått økte basisbevilgninger til offentlige og private høyskoler, flere stipendiater og post doc.-stillinger, og vi utvider programmet for basiskompetanse i arbeidslivet for at flere bedrifter kan tilby sine ansatte med svak basiskompetanse, opplæring som gjør at de kan stå lenger og bevare tilknytningen til arbeidslivet. Lærlingtilskuddet foreslås økt, vi prioriterer nye timer på barnetrinnet, og vi ønsker å målrette leksehjelpen til ungdomstrinnet. Sist, men ikke minst: Høyre foreslår i 2012 en radikal opptrapping av statens midler til etter- og videreutdanning for lærere. Staten skal heretter ta en enda større del av regningen. Slik skal de kommunale midlene rekke til kompetanseheving for enda flere lærere. Opposisjonen er også på dette punkt skjønt enig i at regjeringens opplegg for videreutdanning av lærere er for lite ambisiøst. Med regjeringens tempo på 1 700 lærere i året sier det seg selv at retten til videreutdanning nærmest blir en illusjon. Med Høyres opplegg mer enn dobles gjennomføringstakten, til 4 000 lærere i året. Dette er helt nødvendig om vi skal kunne dekke det økte kompetansebehovet knyttet til grunnleggende lese- og regneopplæring. Det er nødvendig med tidlig innsats for å øke mestring og motivasjon oppover i skolen og forebygge frafall. Og vi trenger flere lærere med større faglig fordypning på ungdomstrinnet, der mye av grunnlaget legges for å kunne lykkes i videregående opplæring. Kunnskapsministeren og regjeringen har fullstendig feil fokus når man foreslår å lovfeste en lærernorm som det forskningsmessig ikke er belegg for vil ha effekt. I sin omfattende studie på skoler og læringsresultater, Visible Learning, oppsummerer John Hattie at av de hundre klasseromsstudier og resultater som er gjort, er det ingen som viser en klar sammenheng mellom lærertetthet og hvor flinke elevene er. Derimot er forskerne helt enige om at det som har betydning, er kvaliteten på læreren. Derfor er det Høyres klare oppfatning at høye opptakskrav til lærerstudenter, en mer krevende lærerutdanning og systematisk etter- og videreutdanning er veien å gå for at norsk skole skal kunne løfte seg videre i takt med samfunnets og arbeidslivets behov. Vi har ingen tid å miste. SSB har spådd at Norge kan komme til å mangle så mange som 18 000 lærere innen 2020. Om vi ikke skal styre inn i alvorlig lærerkrise, haster det med å bygge høyere status for yrket og tiltrekke seg flere studenter. Det haster med å tenke nytt og finne andre måter å rekruttere inn til lærerutdanningen, inn til skolen, på. Høyre har foreslått en rekke tiltak for å gjøre utdanningen og yrket mer attraktivt: 5-årig masterutdanning, nye karriereveier, mer systematisk etter- og videreutdanning og omfattende seniortiltak. Frafallsproblemene i videregående opplæring er betydelige. I tillegg viser ny statistikk at én av fem dropper ut av høyere utdanning også etter Kvalitetsreformen. Det er nedslående. For samfunnet er dette alvorlig. Det betyr at vi kommer til å oppleve en enda større mangel på mange typer arbeidskraft, i hvert fall en forsinkelse med hensyn til når arbeidskraften blir disponibel. Gode lærere og veiledere på alle nivåer er viktig for å motivere elevene til å fullføre utdanningsløpet. Elever som ikke får hjelp tidlig i barne- og ungdomsskolen, er en utsatt gruppe i videregående opplæring. Høyre vil ha mer fleksible opplæringstilbud, som kan motvirke frafall. Høyre etterlyser en større offensiv fra regjeringen for å rekruttere enda flere lærebedrifter. Staten må vise vei og stille opp med et langt større antall læreplasser enn i dag og aktivt bidra til at elever som velger yrkesfag, får oppfylt sitt ønske om læreplass. Vi vet at flere læreplasser er et svært effektivt tiltak mot frafall. Språk er nøkkelen til bedre kulturforståelse og økt samhandling over landegrenser. Norges eksportavhengighet bør også være en påminnelse om hvor viktig det er å legge bedre til rette for elev- og studentutveksling. Norge har i 2011 undertegnet viktige avtaler om utdannings- og forskningssamarbeid med både USA og Russland. Det støtter Høyre. Høyre har derfor foreslått å styrke studiefinansieringen, slik at alle studenter, uavhengig av foreldrenes lommebok, fritt skal kunne velge hvor de vil studere, også i USA. Den norsk-russiske videregående skolen i Murmansk er et initiativ fra Troms fylkeskommune og viktig i et nordområdeperspektiv. Skolen er en suksess, men har levd et usikkert prosjektliv til nå. Høyre foreslår fra 2012 at skolen får en egen post i statsbudsjettet og 1 mill. kr i statsstøtte. I lys av den fremlagte nordområdemeldingen, der satsingen skal «tas på land», som det heter, vil jeg utfordre statsråden på hva hun tenker om fremtiden for nettopp denne skolen. Det kan ikke være tvil om at Niels Henrik Abel var en sjelden matematisk begavelse – et talent som heldigvis ble oppdaget til slutt og oppmuntret til å dyrke sin store interesse for matematikk. Det høster samfunnet fruktene av i dag. Norge har muligheter andre land i Europa kan misunne oss. Det er nå viktig at vi gjør de riktige prioriteringene. Derfor satser Høyre på skolen. Vi er opptatt av at vi også skal dyrke talentene og fostre nye vitenskapsmenn som kan bidra like positivt til verdiskaping og samfunnsutvikling som Niels Henrik Abel har gjort.