Olemic Thommessen (Høyre), 2010-03-02:
Man vil se av sakens merknader at her er det stor enighet og bred konsensus rundt utviklingen videre for museene – tilsynelatende. For det mest interessante når det gjelder spørsmål knyttet til museer akkurat nå, er ikke det som står i meldingen, det er det som ikke står i meldingen. Mens Stortinget har vært invitert til å slite seg gjennom hundrevis av sider med politisk sett nokså ufarlig langhalm, har departementet «kokket» sammen en skikkelig oppskrift. De har de facto nedlagt ABM-utvikling ved å ta bibliotekdelen, eller B-en, ut og flytte den over til Nasjonalbiblioteket. Gjennom det, hvis man har forstått det riktig – det er ikke så godt å forstå så mye av det, for vi har fått lite å vite – har man altså gjort et skarpt brudd med det som har vært politikken innenfor museum, bibliotek og arkiv de siste ti årene. Det er et meget dramatisk grep som reiser store spørsmål det er all grunn til å diskutere både i denne sal og ellers – langt viktigere spørsmål enn noen jeg har sett i museumsmeldingen så langt. Hva er de egentlige, faglige vurderingene bak å gjøre dette bruddet? Det er jo slik at vi lever i en endringens tid, hvor man har ment at disse tre feltene har mye til felles og ville kunne utvikle prosjekter sammen fremover som ville styrke alle feltene, også museumsområdet – ikke minst museumsområdet, for så vidt som museene er de mest bærekraftige og sterkeste institusjonene i dette bildet. De vil mange steder være bærende. Jeg må også spørre hva som blir igjen av ABM-u når det blir en A og en M. Hva er Regjeringens tanker videre for museene? Tenker man et eget organ? Tenker man et eget organ sammen med arkivdelen? Det er spørsmål som jeg forventer vi skal få vite mer om her i dag. Ikke minst innenfor arkivområdet er det stor bekymring, for så vidt som man ser for seg at Arkivverket kanskje er det stedet hvor man havner. Ikke minst vil det i et maktkonsentrasjonsperspektiv være til ettertanke, og grunn til å se nærmere på. Vi mener det ville vært riktig å følge ABM-tanken videre, og bygge prosjekter videre. Jeg ser av Aftenposten – for det er jo der man må hente sin informasjon – at vi skal få et digitaliseringsråd som angivelig skal ivareta dette som skulle være felles i ABM-u. Det blir sikkert et fint råd, og vi gleder oss til å høre hva det skal gjøre, men jeg vil jo understreke at ABM-tanken har vært noe langt mer enn bare det som knytter seg til digitalisering. Her burde det vært iverksatt en bredde av prosjekter og piloter der vi kunne høstet erfaring og utviklet feltet. Det kunne dreie seg om konsolidering mellom arkiv og museumsinstitusjoner, felles lokalisering og drift av museer og bibliotek, kanskje fellesløsninger for konservering og lagring innenfor arkiv og museum, kanskje også bibliotek. Mulighetene er mange. Spørsmålet nå er: Hvem vil være motoren i slike prosjekter fremover? Hvem vil sitte på den tversgående kompetansen som faktisk skal bygge og stimulere til at slike prosjekter kommer til å se dagens lys? Kanskje er det departementets nye kulturvernavdeling? Det vil vi kanskje få vite og få høre litt mer om. Ikke minst er det å gjøre ende på ABM-u og flytte virksomhetene over til sentrale Oslo-baserte institusjoner et ganske maktkonsentrerende grep. Det er et tema jeg vil komme tilbake til. Men jeg mener jo at de betenkelighetene vi har sett fremført fra bibliotekfeltet og ikke minst fra folkebibliotekenes side i forhold til å overflytte biblioteksektoren til Nasjonalbiblioteket, nettopp handler om de perspektivene. Jeg ser frem til å høre statsrådens innlegg her i dag. Jeg forventer at hun har med seg svar på hva som skal skje med A-en og M-en. Jeg forventer at hun vil skissere opp den tenkningen som ligger til grunn for at ABM-u blir fjernet, og hva man tenker seg isteden. Jeg skulle også like å vite hvordan hun tenker seg at ansvarsforholdene skal ligge fremover i forhold til å utvikle dette feltet. Avslutningsvis vil jeg også si at Høyre støtter Venstres forslag, som er lagt frem som henholdsvis forslag nr. 3, 4 og 6.