Ove Trellevik (Høyre), 2017-06-08:
Havbruksnæringa er ei av dei viktigaste eksportnæringane me har her i landet. Vekstraten i verdiskapinga i havbruksnæringa har dei siste tiåra vore svært, svært sterk – både relativt i forhold til den nasjonale økonomien og til industrien elles. Det er ingen tvil om at havbruksnæringa er viktig for den nasjonale norske økonomien. I tillegg bidreg ho til viktig aktivitet og sysselsetjing i kommunar langs kysten vår. Me treng fleire arbeidsplassar, ikkje færre. All næringsaktivitet har negative sider, også havbruksnæringa. Me har utfordringar knytte til rømming, lakselus og fiskehelse. Utfordringar vil me alltid ha i biologisk produksjon. Me har det i landbrukssektoren også, men ingen andre matproduserande sektorar er så gjennomregulerte og følgde opp av offentlege myndigheiter som akkurat havbruksnæringa. Havbruksnæringa har som matprodusent ei viktig rolle i global målestokk. Helsemyndigheitene verda over, inklusive Verdens helseorganisasjon, anbefaler auka inntak av sjømat for å betra folkehelsa. Det langsiktige vekstpotensialet i næringa avheng i stor grad av evnene næringa, forskinga og myndigheitene har til å løyse miljøutfordringane på kort sikt knytte til rømt oppdrettsfisk og lakselus – men på lengre sikt også utfordringane knytte til areal og mangel på fôr. Tida er definitivt ikkje inne for å auka avgifta per kilo fisk i ei næring som framleis har ei rekkje utfordringar å løyse. Å innføre ein skatt ny no – som ikkje i det heile er med på å løyse nokon av utfordringane me har på miljøsida – er feil veg å gå. Stoltenberg II-regjeringa greidde ut arealavgift i 2008 og konkluderte med at ei særskilt avgift for havbruksnæringa ikkje ville løysa interessekonfliktene i kystsona. Avgifta som i dag er foreslått, vil kanskje berre forsterka desse konfliktane. Kommunane får økonomiske incentiv til å forfordele areal til havbruksnæringa i staden for andre verdiar for arealbehov som ikkje gjev økonomisk avkasting. Me ønskjer ikkje ei slik utvikling, at det er berre økonomi som tel når kommunane skal setja av areal. Dette vert også feil bruk av skatte- og avgiftssystemet. Vert denne skatten som er føreslått i denne saka, vedteken i dag, er det den tredje skatten eller avgifta som oppdrettarane må betala, ingen av dei gir incentiv til å redusera dei miljøutfordringane Stortinget har peikt på i Innst. 361 S for 2014–2015, som me avgav i arbeidet med havbruksmeldinga. Det totale skatte- og avgiftssystemet for havbruksnæringa bør etter mi meining vurderast som heilheit. Det er godt mogleg at dei samla skattane og avgiftene for næringa på dagens nivå kan fordelast til kommunane på en betre og meir føreseieleg måte enn kva dagens havbruksfond og eksportavgift gjer. Men å endra før me har fått det nyleg vedtekne havbruksfondet i full drift, vert feil. Det må verka ei tid, for deretter å verta evaluert. Næringa har utfordringar med å få til vekst innanfor dei miljøkrava som Stortinget har sett, og det føregår ei storstilt satsing på forsking og utvikling, der regjeringa bidreg med utviklingskonsesjonar. Norsk Industri har omtalt ordninga som den beste industripolitiske satsinga på fleire tiår. Manglande inntekt til havbruksfondet kjem av lågare vekst i næringa enn mange av oss hadde forventa. Svaret på det kan umogleg vera å innføra ein ny skatt. Det næringa treng, er vekst. Næringa treng altså ikkje nye skattar. Veksten kjem når næringa tilfredsstiller miljøkrav og me får på plass det nye, vedtekne trafikklyssystemet til hausten. Eg vil på det sterkaste tilrå at me forkastar dette forslaget og tek oss tid til å evaluera både hvbruksfondet og dei teknologiske framstega me ser i samband med utviklingskonsesjonane. Eg legg fram følgjande forslag: «Stortinget ber regjeringen foreta en helhetlig gjennomgang av konsesjonsavgift, teknologisk utvikling og evaluering av ordningen med utviklingskonsesjoner i Havbruksnæringen. Havbruksfondet skal også evalueres, med sikte på å vurdere i hvilken grad næringens samlede skatter og avgifter gir incentiver til at havbruksnæringen vokser og miljøutfordringer løses samt bidrar til at kommunene får sin del av verdiskapingen. Målet er å sikre størst mulig vekst og bærekraft, samt forutsigbare inntekter til kommunene via Havbruksfondet.»