Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-06:
Jeg skal begynne innlegget fra SV med å snakke om mat. For er det noe samtlige nordmenn er i berøring med hver eneste dag, så er det mat. Folk vil ha god mat, men folk vil ikke minst etter hvert ha trygg mat, man vil være sikker på at det man spiser, er bra for helsa. Mange av oss har lurt på hvorfor det er så mye kreft i samfunnet. Når man sitter ved en sykehusseng med en 25-åring som har fått kreft, lurer man på hvorfor. Og man blir igjen og igjen påmint om at vi stadig får sykdommer som får veldig alvorlig utfall. Mange av oss har også tenkt: Er det noe med maten, er det noe med miljøet vårt, er det noe med det vi putter i oss, som gjør at vi får slike sykdommer? Jeg tror de fleste familier blir berørt av den type problemstillinger. Derfor må vi hele tida intensivere arbeidet med å få så trygg mat som overhodet mulig. Det å få 100 pst. økologisk landbruk er ikke mulig. Men det er mulig å få et økologisert landbruk der sprøytemidler og kunstige tilsettingsstoffer er fjernet. Det er også mulig å få mer økologisk landbruk enn vi har i dag. I dag produserer vi ca. 2 pst. økologisk. Målsettinga for Norge er å komme opp på 10 pst., men da må vi være villig til å sette inn virkemidler, slik at det kan skje. Vi er en sinke på dette området i forhold til noen av våre naboland. Det med trygg mat er viktig. Men skal vi ha trygg mat, må noen lage den maten. Mitt parti er veldig opptatt av hvordan vi skal få ungdommer i dag til å overta gårdsbrukene. Vi vet at mange av de ungdommene som er odelsjenter eller odelsgutter, er betenkt på å ta over gårdsbrukene. Hvorfor skjer det? Det skjer for det første fordi man ser at man har en relativt lav inntekt på veldig mange bruk. Man må jobbe veldig mye for å tjene 200 000 kr. En annen viktig grunn er at bondeyrket etter hvert har blitt en av de mest ensomme jobbene vi har i samfunnet. Man går alene i fjøset om morgenen, man er alene i lag med buskapen, og når man kommer inn, har resten av familien reist på skole og arbeid. Så er man på traktoren alene, og så er man igjen alene i fjøset om kvelden. Mange opplever jobben som gårdbruker som en veldig ensom jobb. En tredje grunn som jeg vil framheve, er dette med lite ferie og fritid. Det er lite ferie og fritid i forhold til mange andre yrkesgrupper, når man opplever at man helg etter helg må opp klokka sju og jobbe, mens andre grupper kan ta seg fri. Jeg tror at hvis vi skal få ungdom til å overta mye av gårdsbrukene som vi har rundt omkring i landet, så må det settes i gang et betydelig arbeid med rekruttering. Og det er ikke nok at man sier det med fagre ord i Stortinget, det må avsettes midler. Derfor ønsker SV at vi i årene framover skal bruke betydelige midler for å motivere til rekruttering i landbruket. Et tredje område vi syns er viktig innenfor matsida, er dette med dyrevelferd. Det har skjedd en del innen dyrevelferd. Det er godt å kjøre gjennom Trøndelag når en ser at kyrne er ute om sommeren. Jeg syns det er godt å se kyrne ute igjen. Det er ikke så veldig mange år siden kyrne skulle stå inne hele året. Men vi har langt igjen å gå. Hvorfor skal kyrne ligge på harde betonggolv? Hvorfor kan ikke kyrne få lov å ligge på matter, slik at de har det bedre i fjøset enn det de har i dag? Og hvorfor skal det ikke være mulig for kyrne å få en tur ut om vinteren for å få lufte seg, slik at de har det bedre? Det her var bare eksempler. Jeg kunne godt nevnt en masse eksempler på at vi har et langt løp å gå i forhold til dyrevelferd. Og derfor imøteser SV den stortingsmeldingen som vi skal få i løpet av vinteren, da vi skal diskutere denne saken nærmere. Nok om mat. Da jeg leste forslaget fra Regjeringa, skrev jeg følgende i notatboka mi: Norsk distriktspolitikk er død. Ja, jeg mener det. Vi har hatt en aktiv distriktspolitikk i Norge i mange år. Vi har hatt Distriktenes utbyggingsfond, som bygde opp dette landet etter krigen. Etter min mening ble det gjort en glimrende jobb i mange år. Så fikk man en omorganisering til SND, og vi fikk en betydelig nedoverbakke. SND var i startfasen et stort tilbakeskritt i forhold til distriktene og satsing på næringsutvikling i distriktene. I løpet av få år har SND rettet opp noe. De har fått jobbet med distriktsdivisjonen og etablert en del kontorer rundt omkring i landet, som gjør at folk ikke bare får penger, men betydelig veiledning og råd når de skal etablere eller utvikle bedriften sin. Vi opplever nå at dette rives ned. I de budsjettrammene som nå legges, ligger det an til at SND faktisk må bygge ned den distriktsstrukturen som er bygd opp i de siste årene. I tillegg er det langt færre midler som man kan gi ut til bedrifter som skal starte opp. Som tidligere ordfører vet jeg hvor viktig det er når en skal ha i gang næringsutvikling i en kommune, at man har et virkemiddelapparat som også har noen penger å dele ut. Det er ikke slik på landsbygda at bankene står i kø for å hjelpe en som skal dra i gang sin første bedrift, med et par hundre tusen. Det er ikke slik. Man er avhengig av å ha med noen som faktisk tør sette inn risikokapital til dem som skal starte opp en bedrift for første gang, eller som skal utvide bedriften sin. Jeg er veldig bekymret for det vi nå ser. Skattelette, blir det sagt, skal hjelpe dem. Det er ikke skattelette en som skal starte opp bedrift for første gang, trenger, for han har ikke noen inntekt, han har ikke noe å betale skatt av. Det er en helt annen problematikk vi snakker om. Jeg bruker to–tre dager i måneden til å reise rundt til næringslivet i mitt eget fylke, og da er det folk – helt fra Fremskrittspartiet til SV – innenfor næringslivet som er bestyrtet over at man nå skal redusere denne ordninga, som egentlig er for dårlig fra før, men som nå blir enda dårligere. Og jeg må si at jeg er overrasket over at man strammer inn på dette tidspunktet, et tidspunkt der næringslivet faktisk er i motbakke. Vi ser at lakseinntektene er på vei ned, vi ser at IT-næringa sliter, og på en del andre områder også har man motbakke. Hjemme i Namsskogan, der jeg kommer fra, bruker vi å tenne opp i ovnen når det blir kaldt. Regjeringa setter døra på vidt gap når det blir kaldt, og slipper inn enda mer kaldluft. Det er en merkelig måte å oppføre seg på, men det er kanskje andre skikker i byen enn på landsbygda. Vi har en grein av SND som heter SND Invest. Den har fungert en del år. Vi vet at SND Invest har investert i en rekke bedrifter rundt omkring i Norge. Men ifølge den siste statistikken fra SND Invest, som jeg har her – den er brutt ned på fylker – har SND investert i 55 bedrifter i Oslo og Akershus. Hvor mange har de da investert i i distriktsfylket Nord-Trøndelag? Jo, i én bedrift. Og i distriktsfylket Aust-Agder? To bedrifter. SND Invest har blitt et organ som etter SVs vurdering bruker å sprøyte inn for mye midler i sentrale strøk, som er med på å forsterke sentraliseringa. Er det områder i landet der man har brukbar tilgang på kapital, er det nettopp i sentrale strøk. Det er ikke der man skal sprøyte inn mer kapital. Man må sprøyte inn kapitalen der mangelen på kapital er størst, dersom man virkelig mener noe med at man ønsker å stoppe sentraliseringa i det norske samfunnet. Derfor sier SV i en merknad som vi er alene om, at vi ønsker å begynne å selge ut statens aksjer i SND Invest i de sentrale strøk, og de pengene som vi får inn for det, skal vi bruke til et helt nytt distriktsfond i næringsfattige områder i Norge. Det er praktisk distriktspolitikk der vi får ned temperaturen litt i sentrale strøk, og så flytter vi midlene og får opp aktiviteten i utkantene. Det gjør vi fordi SV ikke bare sier at vi vil ha en aktiv distriktspolitikk, men vi gjør noe med det. Tida går fra meg, ser jeg, så jeg må være kort om statlig eierskap til slutt. Vi er veldig forundret over at Regjeringa ønsker å selge ut statlig eiendom. I en situasjon der Norge har altfor mye penger fra før, syns vi at det blir merkelig at vi skal skaffe oss enda mer penger – og enda mer problemer med de pengene som vi skaffer oss.