trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-11-14:
Endringene, som innebærer vesentlige forbedringer i pleiepengeordningen, trådte i kraft 1. oktober 2017. Foreldre til alvorlig syke barn har det krevende på alle måter, og jeg forstår at de er bekymret både for barnets helse og for familiens situasjon. Det er beklagelig om noen allerede nå, når ordningen kun har vart i ett år, bekymrer seg for hvordan de skal klare seg når tidskontoen er brukt opp. I forbindelse med behandlingen av pleiepengeordningen og budsjettet i fjor ble det fattet flere anmodningsvedtak. Anmodningsvedtakene er fulgt opp og beskrevet i Prop. 12 L for 2018–2019, som ble lagt fram på fredag og oversendt Stortinget i går. I proposisjonen har regjeringen også presentert et forslag til lovtekst for hvordan tidsbegrensningen kan oppheves. Regjeringen har følgelig gitt Stortinget nødvendig lovteknisk bistand til å kunne gjøre det. Grunnen til at regjeringen ikke har fremmet dette som et lovforslag nå, er at regjeringen mener det er nødvendig å utrede både innretning og konsekvenser av så omfattende lovendringer før man eventuelt vedtar dem, slik at en utvidet ordning blir god og ivaretar flere behov. Pleiepenger er – og har alltid vært – en midlertidig inntektserstatning for yrkesaktive som må være borte fra arbeidet for å pleie syke barn. Dette er også den ordningen som krever minst opptjening, som er fire ukers opptjeningstid for 1 300 dager inntektssikring, og for enkelte grupper ubegrenset. Den endringen Stortinget skisserer, vil innebære at ordningen går fra å være en midlertidig inntektserstatningsordning til å bli en langtidsytelse. Dette er en helt annen ordning enn det som har vært utredet tidligere. Tidskontoen gir rett til å være borte fra jobb i 1 300 dager, dvs. fem år, dersom man tar ut pleiepenger sammenhengende. Siden alle startet på ny konto 1. oktober 2017, er det derfor fortsatt lenge til den er brukt opp. Vi har derfor tid til å utrede saken ordentlig fram mot 2022. Det er også viktig å understreke at det finnes en rekke andre ordninger som er ment å hjelpe foreldre med syke barn. Økonomisk hjelp gis gjennom hjelpestønad, omsorgspenger og kommunal omsorgsstønad. De kommunale helse- og omsorgstjenestene kan gi barnet assistanse og pleie og foreldrene avlastning. Tjenestene betyr mye for foreldrenes mulighet til å ha kontakt med arbeidslivet, for familiens sosiale behov og for å ivareta eventuelle søskens behov.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-11-14:
Det er nettopp en slik utredning regjeringen ønsker å foreta. Det er det vi sier at vi ønsker å gjøre, men Stortinget har åpenbart ikke tid til å vente på det. Vi har i den proposisjonen vi la fram, gitt Stortinget lovteknisk bistand til å kunne vedta en slik opphevelse av tidsbegrensningen. Regjeringen fremmer det ikke selv fordi vi mener vi bør utrede de ulike konsekvensene av det når vi har tid til å utrede konsekvensene av det. Det er ingen som mister pleiepenger i morgen. Det er ingen som mister pleiepenger til neste år. De som tar ut 100 pst. pleiepenger, vil ikke miste pleiepengene etter fem år. Det betyr at vi har god tid til å gjøre denne utredningen. Det er i tillegg en rekke unntak i pleiepengeordningen som beskytter mange av de barna som jeg tror Karin Andersen også er opptatt av. Stortinget står fritt til å vedta den lovteksten vi har presentert i proposisjonen, men regjeringen anbefaler at vi tar oss tid til å utrede konsekvensene av det.
Anniken Hauglie (Høyre), 2018-11-14:
Det virker som om representanten Andersen nekter å forholde seg til at ingen mister pleiepengene de neste fem årene hvis man tar ut 100 pst. Det er ingen grunn til å være redd for at pleiepengene skal opphøre nå, for det gjør de ikke. Det er fem år man vil få pleiepenger. Det er viktig å huske på at de endringene vi har gjort i pleiepengeordningen, har vært en betydelig forbedring sammenlignet med den ordningen som Karin Andersen selv aldri tok seg bryet med å forbedre. Vi har nå innlemmet varig syke barn i ordningen. Det var de ikke tidligere. Vi har nå hevet aldersgrensen til 18 år. Slik var det ikke tidligere. Vi har nå latt begge foreldrene få muligheten til å ta ut pleiepenger samtidig. Det var det ikke mulighet til tidligere. Vi har også gjort det mulig for foreldre med et lavere pleiebehov enn 5 pst. å kunne ta ut pleiepenger. Det var det heller ikke tidligere. I tillegg er det unntaksbestemmelser for dem som har alvorlig sykdom som ikke er varig, og også for psykisk utviklingshemmede med alvorlig sykdom. Ordningen er betydelig forbedret, og det er det viktig at også Stortinget kommuniserer utad.
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-11-14:
«Siden våren har ulv herjet i beiteprioriterte områder i Nord-Østerdal. Beitebrukere får ikke erstatning for sine økonomiske tap i en ekstraordinær situasjon på lik linje med erstatningene etter angrepene på Hadeland. På Hadeland tok én ulv 303 sau. I Nord-Østerdal er det funnet 350 sau, det er et anslått tap på 875 sau og ekstraordinært tilsyn overskrider antall timer på Hadeland. Hvorfor mener statsråden at angrepene i Nord-Østerdal ikke er ekstraordinære, når konsekvensene på alle måter er tilsvarende eller mer omfattende enn angrepene på Hadeland?»
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-11-14:
Jeg mener det er direkte misvisende å si at tapene er dekket gjennom den reviderte FKT-forskriften. Bøndene og beitebrukerne i Nord-Østerdal havnet i en akutt, ekstraordinær situasjon der de var nødt til å foreta seg noe. Noe annet ville vært uansvarlig. Det er fortsatt beløp som ikke er erstattet på grunn av tapt utmarkbeitetilskudd etter tidlig sanking. Beitelagene har tapt tilskudd, og de har også fått økte administrative kostnader. I tillegg er tusenvis av timer med ekstraordinært tilsyn og leting etter døde og skadde dyr ikke dekket, og heller ikke kjørekostnader i forbindelse med dette – kostnader som har vært helt nødvendige. Også bønder som ikke har mistet dyr, men som har vært på beitelag der de har måttet lete, er blitt påført kostnader. Dette er tap staten må dekke, og da vil jeg spørre: Mener statsråden at det er staten eller den enkelte beitebruker som er nærmest til å bære kostnadene for den rovdyrpolitikken som staten fører?
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-11-14:
Da det ble oppdaget ulv i det beiteprioriterte området – det er vesentlig at det er beiteprioritert – i april, ble det søkt om fellingstillatelse på ulven. Det var et tiltak man kunne ha gjort preventivt, men det ble avslått. Etter det er det blitt tatt nærmere 900 sau i området, noe som kunne ha vært avverget hvis den ulven hadde blitt tatt ut. Tiltakene som bøndene og beitebrukerne i området har gjennomført, er tiltak som har vært akutt nødvendige, og som man har vært nødt til å sette inn fordi man har dyr ute i fjellet, hvor det også er rovdyr som ikke er forenlige. Dette er en ekstraordinær situasjon helt på linje med det som skjedde på Hadeland. I svarbrevet fra departementet skrives det at det ikke er så ekstraordinært fordi man må forvente mer rovdyr i Nord-Østerdal enn på Hadeland, og da må jeg spørre: Mener statsråden at man i framtiden ikke skal ha et beiteprioritert område der det har vært så store angrep nå i sommer?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-11-14:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til justis-, beredskaps- og innvandringsministeren: «Senest natt til 8. november ble det meldt om bilbranner i Groruddalen. Det har i fjor og i år vært omtalt en rekke bilbranner både her og i områder som indre by øst og Oslo sør. En del tilfeller har trolig heller ikke vært nevnt i media. Det er ikke kjent at noen er fengslet og dømt for bilbrannene, trass i etterforskningsløftet i politiet. Har statsråden oversikt over antall bilbranner i Oslo og i landet i 2017 og hittil i 2018, og har han noen vurdering av hva som må gjøres for å oppklare dem?»
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-11-14:
Jeg takker for det generelle svaret fra statsråden. Jeg kjenner også de opplysningene som det ble referert til i statsbudsjettet. Men jeg mener det er viktig for oss som er ombud for befolkningen, også å kunne ta tak i problemstillinger som vi ser er viktige og har en særskilt interesse. Vi har sett jevnlige oppslag om bilbranner. Det kan benyttes til å skape skremsler og til å skape et bilde av at situasjonen er mer dramatisk enn den er, og det kan være motsatt – at det kan bli bagatellisert, og at man tar det for lite på alvor. Det er veldig viktig for befolkningen og for oss som skal ta tak i disse spørsmålene og drive forebyggende arbeid, å ha fakta å bygge på. Så jeg vil absolutt be statsråden om å følge opp spørsmål som har spesiell interesse, og at man kan få rapportering på dem, må jo være mulig.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2018-11-14:
Jeg takker for det svaret, som var mer til saken. Jeg mener at bilbranner har stor betydning i kriminalitetsbildet og for trygghetsfølelsen til folk selv om det ikke er personskader knyttet til dem. Det har stor preventiv betydning at noen av dem blir oppklart, og at noen blir tatt for det, for det vil være forebyggende opp mot dem som holder på med sånt, og befolkningen vil føle seg tryggere. Vi hadde f.eks. i sommer – jeg tror det var 21. juli – en alvorlig hendelse i et garasjeanlegg på Bjørndal, hvor det ifølge media var et titall biler som ble rammet av en bilbrann. Det ligger også boliger over garasjeanlegget, så beboerne der måtte evakueres. Jeg mener at disse tingene har et stort alvor ved seg. Etterforskningsløftet skulle jo innebære økt kvalitet og et samarbeid f.eks. mellom dem som driver brannetterforskning, og andre miljøer i Oslo-politiet som kanskje kan de aktuelle miljøene som holder på med dette, bedre.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-11-14:
Justis- og beredskapsdepartementet mottar tertialvise rapporter som omhandler kriminalitetsutviklingen og straffesaksbehandlingen, fra Politidirektoratet og Riksadvokaten. Rapporteringen gir et helhetsbilde av utviklingen. Departementet mottar derimot ikke informasjon om utviklingen i de enkelte lovbruddskategorier for de ulike politidistriktene. Det har ikke latt seg gjøre å innhente informasjon om antall bilbranner nasjonalt og i Oslo innenfor den korte tidsrammen som har vært til rådighet. For enkelte av forholdene det vises til i spørsmålet, er det kort tid siden hendelsen fant sted. Disse forholdene vil ikke være ferdig etterforsket. Når det gjelder spørsmålet om hva man må gjøre for å oppklare sakene, er det viktig å presisere at jeg som statsråd ikke kan gå inn og gi føringer for hvordan etterforskningen skal gjøres. Regjeringen og departementets oppgave er å gi politiet og påtalemyndighetene gode rammer for deres arbeid med å etterforske, påtalebehandle og iretteføre sakene. De nevnte bilbrannene bør ikke ses isolert, men i lys av utfordringer som ungdomskriminalitet og gjenger. I statsbudsjettet for 2019 foreslår regjeringen at det settes av 50 mill. kr til en særskilt pakke for å styrke innsatsen mot ungdomskriminalitet og gjenger. Midlene skal gå til tre hovedområder: styrke barnevernet med 10 mill. kr styrke konfliktrådenes arbeid, herunder alternative strafferettslige reaksjoner, ungdomsstraff og ungdomsoppfølging, med 16 mill. kr styrke politiet med 24 mill. kr, hvorav 16 mill. kr skal gå til innsats i Oslo-politiet og 8 mill. kr til å styrke innsatsen i særorganene Kripos og Økokrim I tillegg foreslår regjeringen i statsbudsjettet å videreføre den særskilte politisatsingen i Oslo sør med 30 mill. kr og i Oslo indre øst med 7 mill. kr. Midlene skal særlig knyttes til forebyggende innsats og til å forhindre rekruttering til kriminelle gjengmiljøer. Midlene ses i sammenheng med øvrige midler bevilget som en del av områdesatsingen i samarbeid mellom staten og Oslo kommune. Jeg mener regjeringen gjennom dette bidrar til å løfte innsatsen mot ungdomskriminalitet og gjenger. Dette er et område hvor jeg forventer å se resultater framover.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-11-14:
Jeg forstår godt ønsket om informasjon og økt kunnskap om det, og det deler jeg. Dette er mer et spørsmål om at innenfor en kort frist var det ikke mulig. Det er også sånn at når jeg som justisminister skal gi beskrivelser, stilles det krav til presisjonsnivå. Det betyr at når det har vært en bilbrann, er det ikke lett for meg å si hvem som har tent på bilen, før saken er etterforsket. Hvis ikke politiet har en veldig sikker formening om hvem det er, bør jeg heller ikke videreformidle den formeningen på noen måte. Vi ser dette generelt som en del av et problem som er knyttet til Oslo øst og sør. Det har jeg snakket med representanten Bøhler om mange ganger, og jeg setter pris på engasjementet. Både når det gjelder det å bevilge penger, det å se på lover og hjemler og det å få økt kunnskap om hva som egentlig skjer, deler jeg Bøhlers engasjement.
Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-11-14:
Jeg tar dette på største alvor. De bilbrannene vi har hatt i Oslo, eventuelt andre steder i landet, er svært alvorlige. Vi har erfaringer fra naboland med at dette har utviklet seg til å bli store problemer – de har blitt en del av et større, ganske uhyggelig bilde som har tegnet seg, og i våre naboland knytter man dem veldig sterkt til integreringsutfordringer. Vi har færre branner, og vi har dermed også litt spinklere grunnlag for å trekke konklusjoner av dem. Men jeg tror vi kan dele bekymringen, for er det en ting vi ikke ønsker, er det å få en situasjon som vi har i våre naboland, hvor bilbranner både utløser frykt, demonstrasjoner, motdemonstrasjoner og polarisering i et samfunn hvor det burde være helt unødvendig. Så vi vil følge det nøye, og vi vil også sette inn de tiltakene som er riktige for å unngå den typen situasjon som man har i nabolandene.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-11-14:
Det er tredje uke i løpet av en måned at representanten Lundteigen stiller spørsmål rundt dette temaet. Jeg merker meg at representanten viser overraskende stor interesse for klimaarbeidet i jordbruket. Jeg skal forsøke å svare klart og tydelig. Norsk jordbruk skal til enhver tid produsere det forbrukerne etterspør, og det som det er grunnlag for å produsere i Norge. Det er et mål at utslippene per produsert enhet er så lave som mulig, dvs. at utslippene per produsert kilo storfekjøtt, per kilo lammekjøtt, per liter melk, per produsert kilo hvete, per produsert tomat, per produsert agurk, osv. er så lave som mulig. Forskningen ved NMBU viser at når det skal produseres en gitt mengde melk og storfekjøtt, altså den mengden kjøtt og melk som forbrukerne etterspør, blir klimaavtrykket det samme uavhengig av hvilken kombinasjon av melkekyr og ammekyr som benyttes. Om det skjer med få melkekyr med høy ytelse og mange ammekyr, eller ved flere melkekyr med lavere ytelse og færre ammekyr, blir klimagassutslippene om lag de samme. Jeg vil igjen presisere at god agronomi er godt klimaarbeid i jordbruket, og at god dyrevelferd og høy kompetanse hos bonden også er nødvendig for å nå klimamålene for sektoren.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-11-14:
Jeg hadde kanskje håpet at representanten Lundteigen også ville være med og løfte blikket litt og faktisk se de utfordringene vi står oppe i. Det er endringer i klimaet. Jeg opplever at den skepsisen som representanten Lundteigen framfører her gjentatte ganger, ikke er den samme i bondeorganisasjonene eller hos bonden. De ser at man er nødt til å gjøre noe for å møte de endringene som kommer i klimaet, og de er interessert i å være med og bidra til å redusere klimagassutslippene fra landbruket. I de diskusjonene og forhandlingene som skal være framover, fram til den avtalen man skal forsøke å få på plass – og som jeg tror det er fullt mulig å få på plass – er organisasjonene opptatt av hvilke tiltak man skal sette i verk for å redusere utslippene. Derfor er jeg veldig glad for at organisasjonene og de fleste bøndene jeg møter, er opptatt av at vi skal se på dette, og at man i landbruket er enige om at de også må være med på å bidra til å redusere utslippet. Det er jeg veldig glad for.
Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2018-11-14:
Selvfølgelig følger man opp og tar med seg de faglige innspillene som kommer. I går var jeg i Vestfold og besøkte Greve Biogass, hvor man er opptatt av hvordan man skal møte dette. Der samler man inn matavfall fra hele Vestfold, og man samler inn husdyrgjødsel fra landbruket i Vestfold og bruker det. Blant annet er det nå laget en ny fabrikk, Grønt Skifte, som er etablert i forbindelse med og i nær tilknytning til Greve Biogass. Det er et industrielt pilotveksthus hvor grønn CO 2 , biogjødsel fra fabrikken, benyttes i produksjonen av bl.a. tomater og på den måten reduserer utslipp. Det er mulig å gjøre mye, og det skjer veldig mye. I stedet for å gjøre det representanten velger å gjøre – jeg synes det er viktig å se på og ta med seg de innspillene representanten er opptatt av – må en se hva som faktisk gjøres. Jeg synes det er spennende. Jeg vil si til representanten Lundteigen at han burde ta en tur ned dit og se hvordan man jobber for å redusere utslipp og produsere enda mer god, norsk mat.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-15:
På vegne av representantene Solfrid Lerbrekk, Karin Andersen og meg selv har jeg gleden av å sette fram et representantforslag om å innføre autorisasjonsordning for barnevernspedagoger og sosionomer.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-15:
I denne regjeringens serie med usosiale kutt kombinert med skattefest for den økonomiske eliten kommer avkorting av arbeidsavklaringspenger og dagpenger for fosterforeldre. Vi har kunnet lese historien til kreftsyke Ingvar, som mistet en stønad på over 20 000 kr i måneden fordi han er fosterfar. Derfor grep Stortinget inn og vedtok i to omganger at fosterforeldrene som rammes av dette, skal sikres en overgangsordning, slik at de ikke blir økonomisk straffet for å bli syke mens de er fosterforeldre – sist i desember i fjor, da Stortinget ba regjeringen innføre overgangsordningen fra og med 11. mai 2017. I dette reviderte budsjettet kan vi altså lese at regjeringen ikke følger opp vedtaket. Begrunnelsen er – hold dere fast – at de ikke finner dem som er blitt rammet. Venstre gikk hardt ut i saken da de var i opposisjon, men nå er det visst ikke så viktig lenger. Kan representanten med samvittigheten i behold godta at regjeringen ikke finner disse fosterforeldrene, eller skal vi hjelpe ham med å lete?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2018-06-15:
Små forskjeller mellom folk har vært noe av det beste med Norge. Det har skapt tillit mellom folk, et lim i samfunnet. Men dette er nå truet. Forskjellene i makt og rikdom øker betydelig. De 10 pst. rikeste av befolkningen eier nå over halvparten av all formue i landet. Samtidig har lønnen til folk flest stått stille for første gang på mange år. Regjeringen er tydeligvis ideologisk bestemt på å bidra til de økende forskjellene. Av de 22 mrd. kr de har kuttet skattene med, går altså 160 ganger mer til Norges aller rikeste enn til folk flest. Denne mørkeblå regjeringen arrangerer skattefest for den økonomiske eliten. En av de verste konsekvensene med den økende ulikheten og regjeringens usosiale fordelingspolitikk er at det blir stadig flere barn som vokser opp i fattige familier i dette landet, barn som ikke får deltatt på lik linje med de andre ungene, barn som gruer seg til sommerferien fordi de blir de eneste i gjengen som ikke har noe sted å reise til i sommer. Det er så grådig urettferdig at barn vokser opp med færre muligheter enn andre i dette landet fordi foreldrene deres har dårlig økonomi, samtidig som samfunnet bare blir rikere og rikere. Den økende velstanden går nemlig ikke til de mange, men til å bygge enda større formuer for noen få. Det er en utvikling vi kunne gjort noe med politisk. Vi kunne fordelt samfunnets rikdom på en mer rettferdig måte, men det ønsker ikke denne regjeringen å gjøre, og det blir veldig tydelig i dette reviderte budsjettet. I tiden mellom da statsbudsjettet for 2018 ble vedtatt, og det reviderte budsjettet ble lagt fram, har vi nemlig rundet 100 000 barn som vokser opp i fattige familier, 100 000 barn som ikke får like gode muligheter som de andre. Jeg mener dette er en nasjonal fordelingskrise, men hva velger regjeringen å gjøre med denne krisen? Ingenting! Det er ikke et eneste strakstiltak, ikke noen nye midler i dette budsjettet. Tvert imot, de lar denne viktige muligheten gå til spille når regjeringen foreslår å bruke 140 mill. kr mindre på barnetrygden i dette budsjettet, fordi det blir færre mottakere av barnetrygd enn antatt. Det er 140 mill. kr som regjeringen har valgt å la dekke inn for diverse usosiale kutt, i stedet for å bruke dem til å starte en historisk opptrapping av barnetrygden, slik SV har foreslått. Barnetrygden har stått stille siden 1996. Det gjør at den er en tredjedel mindre verdt i dag. Nå er tiden inne for en kraftig økning av barnetrygden og med det familienes økonomi, fordi det mest effektive tiltaket for å bekjempe barnefattigdom er ganske åpenbart å løfte foreldrenes økonomi.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2018-06-15:
Eg skal på vegner av stortingsrepresentantane Per Olaf Lundteigen, Willfred Nordlund, Siv Mossleth, Nils T. Bjørke og meg sjølv fremja eit representantforslag om å hindra sentralisering av kontorstrukturen i Helseøkonomiforvaltninga, Helfo, og eit representantforslag frå representantane Åslaug Sem-Jacobsen, Per Olaf Lundteigen og meg sjølv om å evaluera omorganiseringa av Arkivverket og sikra regionale arkivtenester.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-06-15:
Jeg vil på vegne av representanten Kjersti Toppe og meg selv legge fram forslag om helserisiko ved bustadbygging på gamle avfallsdeponi.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-06-15:
I revidert nasjonalbudsjett har det fra flertallet blitt lagt fram et forslag om en ny skatteordning for utenlandske arbeidstakere, der en kan velge å gå inn på en ordning med bruttobeskatning uten fradrag. Det er en valgfri ordning, der den enkelte utenlandske arbeidstaker kan velge det som gir lavest skatt for en selv – et privilegium som norske arbeidstakere ikke har. La oss tenke oss et eksempel fra en norsk byggeplass, der «Ola» og «Jarek» jobber. Begge har 550 000 kr i inntekt og standard fradrag. Ola blir sittende med den skatten han har i dag, mens Jarek får ca. 10 000 kr mindre i skatt. Hva er logikken i at en skal subsidiere utenlandske arbeidstakere på denne måten?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-06-15:
Det oppstår jo nye allianser i politikken fra tid til annen. En av de nye alliansene vi har sett de siste årene, er alliansen mellom Fremskrittspartiet og Venstre om at kraftige avgiftsøkninger er en god idé. Blant avgiftsøkningene som har vært størst, er avgiftsøkningene ved norske togstasjoner. Innføringen av parkeringsavgift er noe av det første som skjedde etter at Venstre kom inn i regjering, og det ble innført avgiftsparkering på både Fetsund, Årnes, Sonsveien og Lysaker i Akershus. På Lysaker, hvor det har vært gratis å parkere, koster det nå 100 kr å parkere. En har økt drivstoffavgiftene for folk som kjører bil inn mot Oslo, en har økt bompengene, og så kommer kanskje noen på at de skal parkere på togstasjonen for å ta toget i stedet, og så får en jammen innført avgift der også. Hva er bakgrunnen for at det er fornuftig, ut fra Venstres syn, å innføre parkeringsavgift for folk som pendler til byen?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-06-15:
I forliket, etter forslag fra regjeringspartiene, har en innført en ny skatteordning for utenlandske arbeidstakere, der en har mulighet til å velge en ordning med bruttobeskatning. Det er en valgfri ordning, så det er opp til den enkelte hvorvidt en vil benytte seg av den. Det er blitt beregnet fra regjeringens side at det kan innebære en skattesubsidiering for utenlandske arbeidstakere på 50 mill. kr. Det vil kunne føre til at norske arbeidstakere får et press på å skulle gå ned i lønn for å være konkurransedyktige sammenlignet med utenlandske arbeidstakere som har denne skattesubsidieringen. Ser representanten Ropstad de negative konsekvensene en slik ordning kan ha, og hva er bakgrunnen for at Kristelig Folkeparti støtter denne ordningen?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-06-15:
Her presenterer representanten Ropstad at en kan øke skattesatsen, sånn at folk ikke skal benytte seg av ordningen, tydeligvis. Men så sier han at en vil ha en forenkling. Det betyr vel at en vil at folk skal benytte seg av ordningen. Det hadde vært greit å bestemme seg for om en mener at det er en ordning en skal benytte seg av, eller ikke benytte seg av. Hvis ikke noen benytter seg av ordningen, blir det ikke noen forenkling, det blir bare mer byråkrati. Da er kjernen i spørsmålet: Hvorfor har en valgt dette som en valgfri ordning? Det er et privilegium, det er ikke noe som norske arbeidstakere kan velge – hva slags skatteordning som vil gi lavest skatt for en selv. Hvorfor har en valgt dette som en valgfri ordning for utenlandske arbeidstakere?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-06-15:
Det er lite elegant av representanten her når han gir andre ansvaret for kraftige avgiftsøkninger som han selv har vært med på, og bare skal sole seg i glansen av positive ting. Fremskrittspartiet har vist en iver etter å innføre nye avgifter og økte avgifter uten utredning og uten involvering av berørte parter. Det skjedde med plastposeavgiften – 900 mill. kr – det skjedde med flypassasjeravgiften på 1 mrd. kr, og det skjedde senest med avgiftene på sukker- og sjokoladevarer og ikke-alkoholholdige drikkevarer på til sammen 2 mrd. kr. Men når det da er behov for å redusere avgiftene igjen, er det plutselig slik at en skal skyve det ut i tid, og at en skal utrede. Hvorfor er det slik at nye avgiftsøkninger kan gjøres over natten, mens når det er snakk om å gjøre endringer som det er behov for, skal det skyves ut i tid fra Fremskrittspartiets side?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-06-15:
Disse økningene skjedde altså i budsjettet for inneværende år, med stemmene til Fremskrittspartiet, Venstre, Høyre og Kristelig Folkeparti. Regjeringen la fram et revidert nasjonalbudsjett uten at det ble lagt fram noe forslag til endringer i avgiftene. Derfor er det jo et spørsmål når det vil komme forslag om avgiftsreduksjoner, eller om det i det hele tatt vil komme avgiftsreduksjoner. Tilsvarende er det med 350-kronersgrensen. Den ble økt, uten involvering av bransjen, fra 200 til 350 kr, et problem for norsk næringsliv. Da var det ikke noen utfordring å gjøre det uten å involvere bransjen, men når noen av partiene i denne salen foreslår at en skal fjerne grensen, skyver en det igjen ut i tid og sier at da er det behov for utredning. Hvorfor er det slik fra Fremskrittspartiets side at alle tiltak som går i norsk næringsliv og norske arbeidsplassers disfavør, kan innføres umiddelbart, mens det som går i motsatt retning, skal skyves ut i tid?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-06-15:
Jeg stilte tidligere i dag et spørsmål til Venstres finanspolitiske talsperson som jeg ikke fikk svar på, så jeg prøver meg med Venstres parlamentariske leder: Venstre har jo vist en betydelig iver etter å øke avgifter i Norge, og en av de avgiftene som har økt mest, er parkeringsavgifter på norske togstasjoner. Veldig mange pendlere er avhengige av bil på hele eller deler av reisen. Når drivstoffavgiftene øker, bomavgiftene inn til byene øker og noen velger å parkere på stasjonen og ta toget inn til byen, innfører en parkeringsavgifter og øker parkeringsavgiftene. Siden 2013 har det vært en firedobling av parkeringsavgiftene totalt sett i Norge. Det blir innført parkeringsavgift stadig nye steder, bl.a. i Akershus fra 1. februar: Fetsund, Årnes, Sonsveien og Lysaker. Hvorfor er det fornuftig å innføre parkeringsavgift for dem som ønsker å ta toget og parkere bilen på togstasjonen?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2018-06-15:
Her har man altså økt drivstoffavgiftene og økt bomavgiftene for å kjøre eksempelvis fra Akershus og inn til Oslo. Når det da kan være et alternativ å sette fra seg bilen på en togstasjon for å ta toget inn istedenfor, ja, så innfører en parkeringsavgifter på togstasjonen. Mener representanten Breivik at det er fornuftig å innføre parkeringsavgifter og øke parkeringsavgiftene så mye som man gjør? Fra 2017 til 2018 er det beregnet at det har vært en økning på 70 pst. i parkeringsavgifter totalt sett.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-06-15:
Jeg vil på denne min siste dag på Stortinget for denne gang fremme et forslag på vegne av 400 millioner laks og meg selv om en ekte miljøreform i oppdrettsindustrien – mens jeg også takker for god dialog og samarbeid med alle partier de siste sju månedene, og med ønske om en strålende sommer. «I’ll be back!»(Munterhet i salen.) (Munterhet i salen.)
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-06-15:
Representanten nevner bare avgiftssiden av budsjettet og refererer ikke til fritakene. Det MDG står for, er et reelt grønt skatteskifte, hvor vi gir lavere skatter for dem som har lav inntekt, og kompenserer dette med høyere avgifter på ressursbruk og kapital. Vi vil også vri offentlige innkjøp i retning av de innkjøpene som er mest ressurseffektive, og som stimulerer en sirkulærøkonomi, og vi vil pålegge produsentansvar, slik at man får utnyttet ressursene på en veldig mye bedre måte ved at man må designe produktene på en slik måte at en tar dem tilbake igjen. I motsetning til hva representanten fra Høyre tror, er det slik at når man får bedret ressursproduktiviteten til næringslivet, går lønnsomheten opp. Så det bare å kaste opp et tall på 35 mrd., helt uavhengig, og så si at det er MDGs dårlige politikk, underminerer synet på hva et grønt skifte egentlig er.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-06-15:
Representanten trekker igjen fram tallet 38 mrd. Poenget er at i vårt statsbudsjett bruker vi mindre oljepenger enn det regjeringen legger opp til. Vi har inndekning til å bruke 5–8 mrd. mindre av statens penger på å drive offentlig virksomhet. Når det gjelder næringslivets skatter, er det langt fra de 38 milliardene representanten snakker om. Det er fordelt over hele samfunnet. Det vi legger opp til, er en reell implementering av det som Grønn skattekommisjon la opp til, altså et reelt grønt skatteskifte. Da kompenseres man i bedriftene, man får avgiftsfritak for alle de tingene som bruker mindre ressurser, og man får høyere avgifter på de produktene, tjenestene og varene som bruker mer ressurser. Det er det et grønt skatteskifte handler om. Vi premierer de selskapene som er energi- og ressurseffektive, og så skatter vi høyere dem som bruker mye. På den måten får vi akselerert omdanningen, innovasjonen og nye arbeidsplasser.
Per Espen Stoknes (Miljøpartiet De Grønne), 2018-06-15:
Det vil jeg.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-06-15:
For det første: Hvis man skal være i opposisjon, må man skru av autopiloten av og til. For det er altså slik at dette budsjettet tar ned oljepengebruken. Dette budsjettet er det strammeste budsjettet denne regjeringen har lagt frem. Og grunnen til det er at Norge går bra. Det er fordi flere kommer i jobb. Da viser vi også at vi har en regjering som holder igjen på pengebruken når det er nødvendig, og som kompenserer når det er nødvendig. Da vi hadde oljeprisfallet og den vanskelige situasjonen i Norge, sa Arbeiderpartiet hele tiden at det var altfor lite altfor sent. Det vi ser nå, er at det var helt perfekt på helt riktig tidspunkt på helt riktig nivå. Så det er all grunn til å glede seg over det. Og vi kan godt diskutere mitt oppslag i april, hvis det er det som er Arbeiderpartiets hovedargument mot revidert nasjonalbudsjett, men det jeg sa der, som Arbeiderpartiet også burde interessere seg for, er jo de langsiktige fremskrivningene av norsk økonomi, og hvordan vi skal håndtere også økende utgifter og en demografisituasjon som gjør at vi trenger å tenke nytt også i velferdsstaten. Den debatten har jeg ikke sett Arbeiderpartiet delta veldig aktivt i, og det er jo heller ikke noe nytt.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-06-15:
Jeg vil utfordre alle som hører denne debatten, på om de noensinne kan huske å ha sett en arbeiderpartipolitiker i en lokalavis eller i en riksavis eller på tv si at dette er for mye, vi må ta pengebruken ned, her brukes det for mye på offentlig velferd. Jeg har ikke hørt et eneste slikt angrep, men jeg har hørt Arbeiderpartiet gang på gang etterlyse enda litt mer på alt mulig rart. Og i dag legger dere frem et alternativt revidert nasjonalbudsjett hvor dere bruker mer penger, men penger dere på mandag selv sa at dere ikke har. Så dere beskylder oss for å bruke penger – men de pengene vi bruker, er de pengene vi har. Det er altså sånn at vi tar ned oljepengebruken fordi vi har en ansvarlig budsjettpolitikk. Det dere gjør, er å bruke mer penger enn oss på alt, love mer til alle, og et arbeiderparti som gir hundremillionersløfter, men redegjør med ti millioner i inndekning, utfordrer ikke denne regjeringen eller Høyre. Dere utfordrer hele den norske samfunnsmodellen fordi dere ikke dekker inn de utgiftene dere selv lover bort.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-06-15:
Som leder av finanskomiteen blir jeg faktisk ganske offensiv når jeg ser at man ikke dekker inn forslagene sine. Det som har vært mitt poeng, er – og det er to diskusjoner her: Det ene er om man skal ha 350-kronersgrensen; det kan vi diskutere etterpå. Men bare for å ta det først: Problemet er at opposisjonen dekker inn et tall som de selv nå sier at Finansdepartementet ikke kan redegjøre for. Problemet er at de bruker budsjettpenger de ikke har. Det er veldig alvorlig, og det bør bekymre hele finanskomiteen, ikke bare lederen av finanskomiteen. Så til forslaget om 350-kronersgrensen. I dag har det kommet en rapport som Posten selv har laget. De gikk også ut og sa at det er umulig å gjøre dette tiltaket så fort, det kommer til å bli kaos – sitat fra Posten selv. Og det de viser til og slår fast, er at tallene fra Virke, som opposisjonen også viser til i sine merknader – de vil særlig trekke frem Virkes tall, er basert på all netthandel, ikke bare varer under 350 kr. Så mitt poeng er at man må gjerne være for eller imot 350-kronersgrensen, men man kan ikke saldere med penger man ikke har, og det er det opposisjonen har gjort.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-06-15:
Jeg mener at norsk politikk de siste årene har vært gjennom en betydelig evolusjon, og det er at norsk venstreside nå er bekymret for skadevirkningene av for høye skatter og avgifter. Det er noe som vi har argumentert mot gang på gang. Det er verdt å minne om hva som var alternativet til det budsjettet vi vedtok i fjor. Det var et budsjett hvor Kristelig Folkeparti kunne gått til Arbeiderpartiet og innført moms på sukker, som hadde hatt akkurat den samme kostnadsøkningen, og økt skattene med et sted mellom 8 og 15 mrd. kr. Det vi fikk, var at vi innførte en sukkeravgift, unngikk momsøkningen, senket det samlede skatte- og avgiftsnivået og faset ut maskinskatten. Så hvis man er bekymret for skatte- og avgiftsnivået og hva det betyr for norsk næringsliv, og det tror jeg vi kan dele, representanten Slagsvold Vedum og jeg, da bør man jo stemme for regjeringens budsjetter, som senker skatte- og avgiftstrykket, ikke øker det – slik som representanten gjør i sine budsjetter, Arbeiderpartiet gjør, SV gjør, Rødt gjør og MDG også gjør.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-06-15:
Forskjellene i Norge er små, heldigvis, men hvis det er noe denne regjeringen og den forrige regjeringen har vært opptatt av – altså i forrige periode og denne – er det nettopp å sørge for at forskjellene ikke øker. Og hvordan gjør man det? Det er der vi er uenige, fordi dere er veldig opptatt av å bekjempe rikdom. Dere skal liksom ned på dem som lykkes, skaper arbeidsplasser, skaper verdier. Det vi har lansert, er en inkluderingsdugnad, for det er den reelle forskjellen mellom mennesker i Norge: De som står utenfor arbeidslivet, og de som er innenfor. Både arbeidslivet selv og vi som politikere må sørge for at flere av dem som står utenfor arbeidslivet, kommer inn i arbeidslivet. Det som er diskusjonen rundt Forskjells-Norge, handler i veldig stor grad om hvem vi ønsker å hjelpe. SV er mest opptatt av å stoppe dem som blir for rike. Jeg mener det er veldig viktig at vi har et omfordelende skattenivå, men vel så viktig er det at vi sørger for at de som står utenfor arbeidslivet, faktisk kommer inn.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-06-15:
Grunnen til at det blir litt vanskelig å svare på det, er at jeg tror vi er veldig uenige om hva økende forskjeller er. For eksempel er det slik at vi vet at forskjellene øker, eller at det blir flere fattige barn i Norge, når innvandringen øker. Da er spørsmålet hvordan man håndterer det. På den ene siden ønsker vi en streng og rettferdig innvandringspolitikk som gjør at vi ikke tar inn flere enn vi faktisk kan integrere. På den andre siden må vi ha en langt mer offensiv integreringspolitikk som også stiller krav til dem som skal bli integrert. Når vi har en inkluderingsdugnad, handler det om at både folk med nedsatt funksjonsevne og folk med hull i CV-en kommer inn i arbeidslivet. Det er langt viktigere å løfte dem på bunnen, de som står utenfor, enn hele tiden å bekjempe dem på toppen, som det går bra med. Derfor tror jeg vi er litt uenige om det. Men det kommer til og med nå en egen sak i Stortinget om forskjeller i Norge. Jeg tror det skal bli en ganske god politisk debatt mellom sidene i norsk politikk om hva forskjeller er, hva de store problemene er, og hvordan vi inkluderer. For denne regjeringen er det å løfte dem som er nederst, for SV ser det ut til å være å slå ned på dem som er øverst.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-06-15:
Jeg er riktignok Høyre-mann, men jeg ser ikke på barn først og fremst som en del av nasjonalregnskapet. Jeg er ikke født på Høyres Hus, selv om jeg har vært der ganske mye.(Munterhet i salen.) Det er slik at jeg deler bekymringen til representanten Ropstad. Barne- og likestillingsministeren hadde også en presentasjon i helgen som var, der hun løftet flere diskusjoner rundt det. Vi har gjort et arbeid i mitt parti, Høyre, når det gjelder hvordan vi kan sørge for at flere kvinner velger å få barn tidlig. (Munterhet i salen.) En av utfordringene er – og det er vanskelig å forklare, eller det er egentlig ikke så vanskelig å forklare – at mange som er studenter, velger ikke å få barn. Jeg tror det er mange i vår generasjon – og de som kommer etter oss – som tenker at først må man utdanne seg, så må man få jobb, og så skal man kanskje vurdere å få barn etter det. Så det å se på hvordan ordningene kan gjøre at f.eks. studenter velger å få barn mens de studerer – jeg tror at de som er småbarnsfamilier, ser at det egentlig er en ideell periode å få barn i – er en av de tingene som vi fra vårt parti har løftet. Men det er jeg helt sikker på at vi kommer til å forhandle og diskutere mer med Kristelig Folkeparti i årene som kommer.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-06-15:
Jeg har selv vært vikarstatsråd i Kunnskapsdepartementet, og da rakk jeg faktisk å bestille den rapporten. Så den rapporten som Jan Tore Sanner har fått, er det jeg som har bestilt. Jeg tror nok representanten Moxnes og jeg aldri kommer til å bli enige om synet på private barnehager. Grunnen til det er at vi er for at også private og ideelle skal kunne bidra inn i velferdssamfunnet vårt. Jeg tror ikke det er mulig å gjennomføre de velferdsløftene vi skal, uten å spille på hele samfunnet istedenfor halve. Det vedtaket vi fatter nå, sier at utfordringen med at vi innfører en barnehagenorm – gitt at vi fortsatt har et flertall på Stortinget som sier at private barnehager er en del av barnehagetilbudet vårt – er mange små, private barnehager som ligger i kommuner med lav bemanning. Utfordringen deres er at de får støtte to år etterpå. Det vi gjør nå, er å lage en tilskuddsordning, som Kristelig Folkeparti fortjenestefullt har kjempet inn, som gjør nettopp at også de private, små barnehagene – og de offentlige barnehagene – kan få økt bemanning fordi normen innføres, men at de får støtten senere.
Henrik Asheim (Høyre), 2018-06-15:
Vi kan ikke helt slippe denne inndekningen, for det er slik at representanten Aasrud i sitt innlegg også ramset opp alt hun skulle bruke penger på ved nettopp å gjøre den endringen. Det jeg tror er bekymringen med det, er at Arbeiderpartiet ikke tror på det selv, for på mandag uttalte en annen representant fra Arbeiderpartiet i denne salen dette fra talerstolen: «Vi støtter selvsagt også innstillingen om å be regjeringen utrede fjerning av avgiftsfritaket for varesendinger fra utlandet med en verdi på under 350 kr og komme tilbake til Stortinget senest i forbindelse med statsbudsjettet for 2019. Noe tidligere enn det er kanskje vanskelig å forestille seg.» Da er mitt spørsmål til representanten Aasrud: Hva er det som har forandret seg fra mandag til i dag, som gjør at man nå mener det er fullt mulig å gjennomføre det fra 1. august, når man på mandag trodde det ikke var mulig?
Henrik Asheim (Høyre), 2018-06-15:
Hvis dere foreslår noe som ikke har inndekning, og som Posten sier ikke er mulig å gjennomføre, er det alvorlig. For det betyr at Arbeiderpartiet finansierer løfter med penger de ikke har. Alle budsjetter vi gjør opp, gjøres opp med summen av skatte- og avgiftsinntekter og utgifter. Partier må da redegjøre for hvilke penger de tar inn, og hvilke penger de bruker ut. Det er helt riktig at denne regjeringen har økt avgiften på f.eks. å forurense, og så har man senket skatten på arbeid. Det er en bevisst politikk og en villet politikk. Men det man gjør her, er å innføre noe som selv Posten sier ikke er mulig å innføre. Da blir man bekymret, fordi Arbeiderpartiet da har et budsjett som ikke går opp. Det er bare å se til kollegaen i SV, som faktisk har laget et budsjett som går opp, fordi de er ærlige på hvilke skatteøkninger de også foreslår. Så mitt spørsmål er: Er dette et nytt spor fra Arbeiderpartiet, hvor man legger frem budsjetter som ikke går opp, eller mener dere det er helt rimelig å innføre denne avgiften fra 1. august, mot Postens egne anbefalinger?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2018-06-15:
«Intet nytt under solen» i retorikken frå representanten Asheim og høgrepartia. Det er den vanlege linja om overbodspolitikken. Problemet er at det slår tilbake på regjeringspartia sjølve. I eit oppslag i Aftenposten 7. april prøver representanten Asheim å gjenopplive den gamle konservative omsorga for milliardane. Han angrip sjukeløna, han vil ha meir eigenbetaling, han vil ha høgare bilavgifter – fordi reknestykket ikkje går opp, seier han. Men korleis synest eigentleg representanten at reknestykket går opp i dette reviderte budsjettet, utan eit spor av desse prioriteringane som han sjølv etterlyser?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2018-06-15:
Asheims ønske om ein sånn debatt står i veldig skarp kontrast til det som er fasiten etter snart fem år med denne regjeringa: Det er eit statsbudsjett som eser ut. Det er rekordhøg oljepengebruk for å glatte ut alle politiske konfliktar mellom samarbeidspartia. Det er ingen spor av det Asheim ønskjer seg og kritiserer andre for. Difor er det freistande å spørje om leiaren i finanskomiteen har så lite gjennomslag hos sine eigne dersom han verkeleg ønskjer å løfte ein sånn debatt, eller om det tvert imot er slik at Høgre bevisst driv med dobbeltkommunikasjon for å late som om dei prioriterer, når sanninga er at partiet er blitt ein meister i offentleg pengebruk.
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2018-06-15:
Det er ulike forklaringsmodellar i samfunnet på kva som skapar kriminalitet, og kva som verkar. Før valet i 2013 meinte Framstegspartiets førstekandidat i Hedmark at det var nynorsken som skapte kriminalitet. No er det sosionomane som gjer at kriminelle går fritt på gata, viss vi skal tru det regjeringspartiets innvandringspolitiske talsperson har sagt i Politisk kvarter denne veka. Då er mitt ganske enkle spørsmål til Høgres parlamentariske leiar: Er det difor det ikkje er meir å hente til politi og kriminalitetsførebygging i dette budsjettet – fordi Framstegspartiets kriminalitetsanalyse har fått fullt gjennomslag i regjeringa?
Fredric Holen Bjørdal (Arbeiderpartiet), 2018-06-15:
Representanten Helleland sa noko, som er heilt rett, i sitt innlegg, og det er at tala si tale er tydeleg. Viss ein ser på tala, ser ein heilt klart at det ikkje berre er politiet og kriminalomsorga som hadde trengt eit løft under denne regjeringa. Dette budsjettforliket er omtalt på Høgres nettsider som «enighet om et budsjett for flere jobber og et bærekraftig velferdssamfunn», men det er jo ikkje spor av verken omstilling eller berekraft i det reviderte budsjettet, og viktige oppgåver blir verande uløyste. Eitt eksempel: På regjeringa si vakt er talet på unge uføre nesten dobla. Kan representanten Helleland forklare Stortinget korleis reduksjon i arbeidsmarknadstiltak og underfinansiering av sjukehus skal bidra til å få fleire unge uføre inn igjen i arbeidslivet?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-06-15:
Det var jo voldsomt til hovering fra Høyres talsperson. Det lederen i finanskomiteen burde vite veldig godt, er at det har vært en eksplosiv vekst i netthandelen. 62 mrd. kr av netthandelen kommer fra utenlandske nettbutikker, og det er over 130 millioner transaksjoner, så det er en voldsom vekst. I stedet for å bekymre seg for at noen partier er imot 350-kronersgrensen, burde lederen i finanskomiteen bekymre seg for hvordan dette slår ut for norsk industri, for norsk verdiskaping. Finansdepartementet klarer ikke å gi et ordentlig svar på hvor stor kostnad denne 350-kronersgrensen faktisk har. Det er en uklok politikk, det er ikke gjennomtenkt, det var bare for å vise en eller annen form for populært tiltak. Kan Høyre forsvare den avgiftspolitikken at det skal være billigere å drive nettbutikk hvis man selger fra Sverige enn fra Norge? Er det klok langsiktig næringspolitikk når vi ser den veksten vi faktisk ser i norsk netthandel?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-06-15:
Asheim bør lese hele rapporten til Posten, og det har han sikkert også gjort, men han bare velger ut de sitatene han selv synes passer, for det som også står i den rapporten, er at netthandelen fra utenlandske nettbutikker kommer til å stupe hvis den grensen blir innført. Og målet til Senterpartiet er veldig klart, for vi ønsker å styrke den industrien i Norge og synes det er utrolig uklokt å innføre et system som gjør at hvis man starter en nettbutikk på svensk side, slipper man moms, slipper man avgift, men starter man på norsk side, blir man straffet. Det grepet, det at man økte avgiftene for norsk næringsmiddelindustri med over 80 pst. på sjokolade og sukker og med over 40 pst. på ikke-alkoholholdig drikkevare, er en kombinasjon som er direkte næringsfiendtlig. Kan en Høyre-representant forsvare avgiftshopp på over 80 pst., som kom i løpet av en måned? Er det klok næringspolitikk? Gir det verdiskaping eller det motsatte?
Trygve Slagsvold Vedum (Senterpartiet), 2018-06-15:
Er det noe vi er svært opptatt av, er det beredskapen i hele landet, med spesiell vekt på Nord-Norge, der har man store sikkerhetsmessige utfordringer. Derfor er denne replikken litt overraskende, for det eneste konkrete som kommer fra regjeringen i revidert nasjonalbudsjett, er en svekkelse av beredskapen. Det står rett ut og er befriende ærlig, at framover kan f.eks. ikke politiet lenger hvile seg på at man får bistand av Bell-helikoptrene. Det er et sitat man kan finne i revidert nasjonalbudsjett. Det er ingen styrking av beredskapen i Nord-Norge i budsjettet fra Fremskrittspartiet og Høyre, men det motsatte, og det er det vi mener er grunnleggende uklokt. Hvis en reiser til miljøet på Andøya nå, ser en det er en kjempekrise der, de klarer snart ikke lenger å løse oppgavene sine nettopp fordi det er så stort frafall av folk. Prosessen Høyre har satt i gang, gjør at nå er vi beredskapsmessig skikkelig dypt nede når det gjelder overvåkingsfly, og derfor kommer amerikanske fly inn istedenfor. Det er resultatene av Høyres politikk som nå skaper den beredskapsmessige krisen vi ser i viktige deler av Forsvaret i Nord-Norge.