André Oktay Dahl (Høyre), 2007-03-05:
Med hensyn til de mørketallene vi ser, kan man vel si at ganske mye av det som er sagt her, og av en god del av de venner og venninner som jeg har hørt om som har blitt voldtatt, gjelder etnisk norske nordmenn. Jeg tror kanskje man skal gå litt nærmere inn i statistikken før man kommer med den typen uttalelser, selv om det også selvfølgelig er et flerkulturelt problem. Alt som har vært sagt i denne debatten, har vært fornuftig. Justisministerens advarsel om overfokusering på overfallsvoldtekter på bekostning av de såkalte nachspielvoldtektene er ekstremt viktig. Det bidrar til en ytterligere moralsk gradering, spesielt i forhold til kvinner. Overfallsvoldtekt er vold, mens de andre på en måte er noe man kunne gjort noe med selv. Det er faktisk utrolig viktig at alle som deltar i voldtektsdebatter, skiller mellom disse. Det er kanskje enda verre for den enkelte å bli utsatt for et overgrep av en man kjenner, hjemme i huset hvor man skulle følt tillit og følt seg trygg. Så sitter man der etterpå og føler at det var ens egen skyld. Man bruker kanskje 10–15 år på å skjønne at det ikke var det. Man skulle kanskje ikke vært med på det, men man skulle ikke blitt utsatt for overgrep. All skyld ligger hos overgriperen. Når det gjelder ordene «hore» og «ludder», som ble brukt her, gjelder vel det for så vidt ganske mange nordmenn også – jenter i både det ene og det andre miljøet. Interpellasjonsdebatter inneholder mye høyttenkning, og stort sett er vi veldig enige om det aller meste. Det er sagt veldig mye fornuftig her i dag, så jeg skal bryte idyllen litt, for vel så viktig som høyttenkningen er lavttenkningen, eller det det ikke sies noe om i det hele tatt. Det var spesielt å se forrige ukes debatt i media, hvor VG og Dagbladet kappløp om å få kommentarer fra kvinnelige stortingsrepresentanter om hvor redde de var, mens de mannlige representantene var totalt uinteressante. Men det er jo menn som kan få gjort noe med holdningene. Det er menn som skal ansvarliggjøres. Det er hovedsakelig menn som er overgriperne, og derfor må også de mennene som er engasjert i det i de ulike fraksjonene, lyttes til og brukes, for de kan kanskje være et forbilde for de mennene som tenker negativt om kvinner. Det som er verre, er det som ble nevnt i to bisetninger av representantene Breen og Ellingsen, om tausheten om hvordan man ser på dette i forhold til kjønnene. I begrepet «offer» ligger det implisitt ordet «kvinne». Det er maskulint å være overgriper, mens det er typisk feminint å være offer. Men de mennene som i løpet av de siste årene ble voldtatt av fem menn på én gang, følte kanskje at de ikke var menn nok til å ta fem. Det sier noe om at det faktisk er en enda større terskel for menn som blir utsatt for overfallsvoldtekt eller voldtekt av folk de kjenner, for det bryter med rolleforventningene til det å være mann. I denne debatten synes jeg det er mer enn spesielt at de kvinnene som er så engasjerte og har så mye kunnskap og engasjement i hva et overgrep er, ikke engang tar seg bryderiet med å nevne at dette også gjelder menn. Så kan man si at det er et mindre antall mennesker det handler om. Ja, greit nok. Så kommer det neste hovedargumentet som man pleier å bruke, om at det er så vanskelig å komme i kontakt med dem. Og så kommer det tredje: Dette må jo være noe som homorørsla kan ta seg av. Nei, det er ikke et spørsmål for homofile. Det er et spørsmål om heterofile og homofile menn som blir voldtatt og misbrukt av andre menn. Jeg registrerer at ikke én eneste kvinne, verken av kvinnelige journalister, kvinnelige representanter eller andre kvinner, bruker den tiden de har, til å inkludere den gruppen menn og gutter dette også gjelder, når de har taletid. Jeg synes det er en form for likestillingsdefinisjon, det defineres som kvinnekamp og egentlig en slags form for terrorbalanse mellom kjønnene. Da er det ikke likestilling, da er det et spørsmål om å opprettholde en debattform hvor menn ikke inkluderes verken som debattanter eller som ofre for noe som faktisk er like grusomt uansett hvilket kjønn det gjelder. Så skal vi prøve å lande litt her. Jeg synes det har vært en veldig god debatt, men jeg håper at justisministeren, som tidligere har vært veldig aktiv i å ta dette på alvor, inkluderer noen av de innspillene som enkelte enslige svaler har prøvd å komme med i denne og tidligere debatter. Ellers er det også en oppfordring til ikke bare å være redd for å gå på gaten som representant for regjeringspartiene, men også til å sørge for at man får på plass de nærmere 200 stillingene som Oslo-politiet mangler for å kunne være så synlige som de bør i Oslos gater. Jeg synes ellers det har vært en veldig god debatt. Jeg håper også vi får beholde en fokusering som handler om mer enn at voldtekt handler om overfallsvoldtekt. Det er vel så ille med de voldtektene som hovedsakelig skjer som nachspielvoldtekter og hjemme hos folk innen husets fire vegger, for det er antakeligvis noe av det verste et menneske kan oppleve, rett og slett fordi de ikke tør fortelle om det, fordi de føler at de er medansvarlige for den handlingen som har skjedd.