Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-01-22:
Vurdering er vanskelig. Det er bra at Gundersen tar opp temaet, slik at det kan belyses fra flere kanter. Debatten viser også etter hvert en stor bredde. Eriksen løfter i debatten inn f.eks. holdninger – karakteren mot karakterene. Jeg skal ikke dra den videre, men jeg tenker at det ikke behøver å være noen motsetning i det. Jeg er for øvrig ikke enig med interpellanten når det står i interpellasjonen at karakterer er sentrale for å kunne gi tilpassa opplæring. Det blir en altfor smal tilbakemelding. Men at elevene må få konkrete tilbakemeldinger om hva de mestrer, og om hva som skal til for at de skal bli bedre, er det ikke vanskelig å være enig med Gundersen i. Og det gjøres jo også, absolutt, for det finnes et sett regler for hvordan elever skal vurderes. I forskriftene til opplæringsloven er det flere A4-sider som omhandler vurdering, både med og uten karakterer. Jeg skal ikke lese opp alt, men jeg skal sitere lite grann fra dem. De nye trådte i kraft så seint som i august 2007. Under «Undervegsvurdering og sluttvurdering» står det helt tydelig: «Elevane skal ha undervegsvurdering og sluttvurdering. Undervegsvurderinga skal ein gi løpande i opplæringa som rettleiing til eleven. Ho skal hjelpe til å fremje læring, utvikle kompetansen til eleven og gi grunnlag for tilpassa opplæring. Undervegsvurdering kan ein gi både med og utan karakter.» Det er egentlig veldig godt skrevet, men det er vel bruken det skorter på, foreløpig. Det står også i disse forskriftene at det skal dokumenteres at vurdering er gitt. Det tenker jeg er ganske viktig. Dessuten skal det være dialog om utviklinga. Det blir også en form for undervegsvurdering. Læreren skal ha tett dialog med eleven om utviklinga av skolegangen. Tallkarakterer vil aldri være nok. Veiledning, samtale i fortrolighet mellom lærer og elev, blir veldig viktig, og jeg tenker at det kan utvikle eleven i riktig retning. Jeg trur at det er av veldig stor betydning. I tillegg til dette kan det jo også nevnes at Utdanningsdirektoratet nå har forslag til nye forskrifter ute på høring, sånn at det vil være en utvikling i dette som er tydelig. I St.meld. nr. 16 for 2006–2007 ble det pekt på at individvurderinga ikke var god nok. Departementet pekte på fire punkter som de ikke var fornøyd med. Det var for det første regelverket. Det var også slik at både lærerutdanninga og skolen manglet kompetanse. Det var svak vurderingskultur i skolen, og det var forska for lite på individvurdering i Norge. Som statsråden nevnte, er det nå satt i gang et arbeid på disse områdene. Det arbeides altså med utfordringene på vurderingsfeltet. Det bør også understrekes at det gjøres et bra vurderingsarbeid på norske skoler, men forskjellene er for store. Jeg pleier å nevne St.meld. nr. 31 for 2007–2008 så ofte jeg kan. Der pekes det bl.a. på et varig system for videreutdanning av lærere. Det får vi fra høsten av. Her vil sjølsagt elevvurdering være en viktig del, for vurdering er jo en stor del av lærerens arbeid. Dessuten kommer det, som alle veit, en stortingsmelding om ny lærerutdanning. I siste del av interpellasjonen nevner Gundersen snille og strenge skoler når det gjelder karaktergiving. Jeg trur nesten at dette kan trekkes ned til den enkelte lærer, for vi kjenner vel alle begrepet «snille» eller «strenge» lærere. Det går ikke bare på disiplin, det kan også gå på karakterer, og her det en utfordring. En kommer ikke vekk fra at det utøves noe skjønn ved karaktergiving. De fleste lærere som f.eks. har retta de samme stilene, vil ha opplevd å være litt uenige om hva som var riktig karakter. Jeg trur neppe vi unngår det. Én ville gitt Mg/G – den gangen det var bokstavkarakterer – en annen ville gitt G/Mg. Det er ikke så nøye, trur jeg, men det totale bildet må være riktig. Det blir derfor viktig at det er ulike typer vurderinger som blir gjort. Elevvurderinga må være brei, ulike forhold må vektes, og det må være et system som er forståelig, og som oppfattes rettferdig. Jeg skal avslutte som jeg begynte: Vurdering er vanskelig, men med mer forskning, god opplæring, klare kriterier og tydelig bevisstgjøring vil skolen lykkes. Det er helt nødvendig.