trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2002-12-04:
Jeg tror de som best kan gi svar på det spørsmålet representanten stiller, er utviklingslandene selv – deres ledere og deres grasrot. Er det noe utviklingslandene selv melder til meg som utviklingsminister, er det at de opplever at stengslene for utviklingslandene på det internasjonale markedet er så høye at det er blodig urettferdig. Aggresjonsnivået er meget høyt på dette området, mye høyere enn på en rekke andre felt. Det kommer til å bli en utfordring, både for regjering og storting i de kommende WTO-forhandlingene. Det er ingen tvil om at det er to vareslag de aller fleste utviklingsland kan produsere. Det er tekstiler, og det er landbruksvarer. Hvor har tollmurene vært høyest internasjonalt? Jo, det er på to områder, på tekstiler og landbruksvarer. Altså på de områdene utviklingslandene kan produsere og eksportere, har vi stengt dem ute. Nå har Regjeringen gjort noe med det. Per 1. juli har Regjeringen, til og med med Senterpartiets støtte, fjernet all toll og alle kvoter på varer fra de minst utviklede land.(Presidenten klubber.) Det er et stort gjennomslag, som også betyr at vi ligger i front internasjonalt, og det har utviklingslandene lagt merke til. (Presidenten klubber.)
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2002-12-04:
Med det vedtaket regjering og storting har gjort i forbindelse med å fjerne toll og kvoter for de minst utviklede land, har vi altså lagt oss i front internasjonalt, sammen med noen andre land. Det som vi også har åpnet for i de internasjonale WTO-forhandlingene er en mulig binding av dette MUL-vedtaket, slik at det ikke kan forandres med vær og vind, forutsatt at andre land er med på å gjøre det samme. Når det så gjelder andre utviklingsland, altså mellominntektsland, har vi også i Sem-erklæringen og i WTO-forhandlingene sagt at vi også er åpne for å øke markedsadgangen for disse. Det ligger til grunn også for WTO-forhandlingene. Det er Stortinget som gjennom behandling av WTO-redegjørelsen har gitt Regjeringen dens forhandlingsmandat, og det er den vi følger. Til det mandatet hører også at vi skal ha et landbruk i dette landet, og at det ikke skal være en friest mulig handel med landbruksvarer, som fremskrittspartirepresentanten her skisserer, men at vi skal arbeide for økt markedsadgang i tråd med det utviklingslandene selv ønsker, og ut fra hensynet til utviklingslandene. Det kan representanten stole på at Regjeringen vil, i tråd også med Stortingets forhandlingsmandat.
Ågot Valle (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-04:
Til det siste er det å si at de organisasjonene som utviklingsministeren – som det faktisk går gjetord rundt omkring i hele verden om er veldig dyktig – er helt avhengig av å ha med på laget, de organisasjonene føler at de ikke kan spille den rollen, at de holdes utenfor prosessen. Men la nå det gå. I dag kommer det melding om at 38 millioner afrikanere trues av en sultkatastrofe som er uten sidestykke i moderne historie. Petersen sier at det er dypere og strukturelle årsaker til matvarekrisen, deriblant de politiske valg som gjøres. Nødhjelp må følges av tiltak som tar tak i de underliggende årsakene, sier han. Der er vi faktisk ved GATS- og WTO-forhandlingene, for det er et faktum at Norge sitter på de rikes side, at dette er en avtale som vil gi mer makt til de rike og vil øke sulten(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2002-12-04:
WTO-forhandlingene handler jo om langt mer enn GATS. I de pågående forhandlingene er også handelen med landbruksprodukter, og dermed handelen med mat, et av hovedtemaene. Jeg har forstått at utviklingsministeren er en av dem som mener at handelen med mat bør liberaliseres. I et utviklingsperspektiv er dette, etter Senterpartiets oppfatning, en kortslutning. Frihandelen med mat fungerer ikke så lenge verden er så urettferdig at norsk oppdrettslaks og norske griser faktisk kan betale mer for maten enn det barna i Bangladesh kan. Produksjon av matvarer for verdensmarkedet vil også føre til at produksjonen legges om fra små enheter til store enheter. Småbønder jages fra jorda og blir landarbeidere. Overskuddet samles på få hender, og vi vet at de fleste av disse landene ikke har fordelingsmekanismer. Spørsmålet mitt til statsråden er dermed om jeg greier å overbevise utviklingsministeren om at det fra et utviklingsperspektiv er dårlig politikk å liberalisere handelen med mat.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2002-12-04:
Jeg må si jeg var meget takknemlig for det svaret statsråden nå gav til representanten Haga, og vil følge opp med å spørre om det nå vil være Regjeringens linje fremover. Vil man ta u-landene på alvor når det gjelder deres ønske og krav om å få liberalisert handelen med landbruksvarer? Vil Regjeringens posisjon i de forhandlingene om landbruk som nå foregår i WTO-sammenheng, være en friest mulig handel og en mest mulig rettferdig handel for landbruksvarer, slik u-landene ønsker, og ikke slik som man til tider kan oppleve at f.eks. Landbruksdepartementet legger til grunn, at formålet nettopp er å opprettholde støtten og proteksjonismen i norsk landbrukspolitikk?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-12-04:
Eg har eit spørsmål til kommunal- og regionalministeren. Vi får dagleg eksempel på korleis den dårlege kommuneøkonomien rammar enkeltmenneske. Kommunar blir tvinga til å seie opp heimehjelparar, aktivitørar og skuleassistentar. Kommunale tilbod blir fjerna. Det gjeld for born som treng oppfølging, men som ikkje får det, fordi skuleassistenten blir borte. Det gjeld eldre som har slite eit langt liv. Dei får ikkje lenger sjå heimehjelpa, tilbodet blir tatt frå dei. I går las vi i Dagbladet om den psykisk utviklingshemma Ola Kleiven. Skaun kommune manglar pengar. Derfor må dagsenteret leggjast ned. Ola Kleiven blir overlaten til dei pensjonerte foreldra sine. Spørsmålet mitt til statsråd Solberg blir derfor: Korleis kan Regjeringa forsvare at dei som har størst behov for hjelp, blir hardast ramma rundt om i kommunane?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2002-12-04:
Regjeringa fører ein politikk som rammar urettferdig. Eldre og uføre får dyrare medisin, kommunane er i pengeknipe. Spesielt eldre blir ramma. Ei fersk undersøking viser nemleg at det må skjerast ned på tilbod i kommunane over heile landet vårt. I Ullensaker blir aktivitetstilbodet for eldre redusert, i Ringerike, Larvik og Kragerø blir sjukeheimsplassar fjerna. Mange eldre blir utrygge for omsorgstilbodet. I september i år svara kommunal- og regionalministeren følgjande på spørsmålet om det var meir å skjere ned i kommunane: «Jeg er uenig i at det ikke er mer å hente. Det fins ikke en eneste kommune i dette landet hvor det ikke kan kuttes mer.» Meiner statsråd Solberg framleis at det er meir å hente i kommunane? Og på kva område skal det i tilfelle kuttast i åra framover?
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Situasjonen i norsk kommuneøkonomi er vanskelig. Men det finnes også eksempler på kommuner som klarer omstillingen, lavinntektskommuner som har vært mindre ekspansive enn andre kommuner, som har klart å opprettholde et godt servicetilbud, og som har satt i verk store omorganiserings- og omstillingstiltak for å få det til. Det er faktisk også viktig å snakke om de lyspunktene, slik at det ikke gis et bilde av at alt er helsvart i kommunesektoren. Det er ingen tvil om at dårligere kommuneøkonomi i enkelte kommuner vil ramme brukere av viktige tjenester. Men jeg har lyst til å understreke at det ikke bare gjelder det opplegget som Regjeringen har lagt opp til, for det er ikke slik at det ikke ville blitt innstramminger i kommuneøkonomien med det opplegget Arbeiderpartiet har lagt opp til, men det snakkes som om det ikke ville ha vært slik. Det er faktisk slik at det kommunesektoren sier den mangler, er 6 milliarder kr. Arbeiderpartiet leverer omtrent halvparten av det. Derfor er det faktisk slik at vi skal være litt ydmyke overfor det faktum at den typen eksempler ville vi hatt i mange kommuner også med det opplegget som Arbeiderpartiet har lagt frem. Jeg håper at vi får fart på det virkelig langsiktige moderniseringsarbeidet, hvor det er mye å hente i form av å gi bedre kvalitet på tjenestene gjennom tettere interkommunalt samarbeid og flere kommunesammenslåinger, for vi ser at det er ressurser her som kan brukes på en bedre måte, til å styrke tjenester i stedet for administrasjon. Jeg håper at Stortinget også nå ser at tiden er moden for at vi i alle politiske partier bidrar til lokale prosesser som gjør at man fjerner grenser som i dag er til hinder for å bruke ressursene godt nok. Det er en av måtene å komme videre på, og å få til en bedre og sunnere kommuneøkonomi på.
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Jeg mener at det ikke er én kommune i Norge som fullt ut er effektiv, moderne og omstilt, slik de kan bli hvis de nå er flinke til å se på alle mulighetene for å bruke alle ressursene bedre. Det er mange kommuner som har gjort mye, som jeg sa i mitt forrige svar, men det er faktisk også mange kommuner som har gjort veldig lite omstillingsarbeid, fordi de bl.a. har gått på blinde kutt i form av – la oss si – 2 pst. kutt over linjen, eller 5 pst. kutt over linjen, istedenfor å gå inn og foreta prioriterte valg, sørge for å gå inn i gode prosesser på interkommunalt samarbeid og sørge for å slanke organisasjonsapparatet sitt. Jeg mener fortsatt at det er ingen kommuner i dag som er den perfekte kommunen i det moderne og omstilte samfunnet. Samtidig underslår jeg ikke at det er noen endringer for øyeblikket som berører offentlige tjenester. Men jeg skjønner ikke at representanten Reidar Sandal kan stå oppreist med sitt kommuneopplegg og late som om det bare skyldes Regjeringens opplegg. Det tror jeg Arbeiderpartiet selv må se at de også har ansvar for.
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Regjeringen har lagt opp til en kommuneøkonomi og et budsjett som skal ta hensyn til at offentlig sektor er så stor at en del av finanspolitikken må være stram for å berge konkurranseutsatt næringslivs konkurransemuligheter i årene fremover. Man er faktisk nødt til å stramme inn på en del av de offentlige tjenestene. Det var grunnlaget for budsjettet, og det har vi fått tilslutning til i Stortinget. Det er faktisk slik at mange lokalsamfunn i grisgrendte strøk i Norge ville fått enda større problemer med SVs politikk. Da ville resultatet vært at man hadde lagt ned bedrifter i de samme områdene. Det dreier seg altså om å se sammenhengen mellom hva vi har råd til – og hvor raskt vi har råd til det – å opprettholde av offentlige utgifter, og bærekraften i resten av økonomien. Så har jeg lyst til å si at skolen kommer til å bli bedre hvert eneste år med denne regjeringen. Statsråd Kristin Clemet har lagt frem flere viktige reformforslag, og ikke minst er det ett viktig reformforslag(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Jeg tror ikke at gjeldssanering er en god tanke. Jeg tror det er viktigere, hvis man først skal bruke mer penger, å gi disse som frie inntekter til alle kommuner, uavhengig av om de har høy gjeld eller ikke høy gjeld. Høy gjeld kan være basert på veldig mange forskjellige lokale vedtak, ikke bare på vedtatte statlige reformer. Det er også en del kommuner som har brukt av egne inntekter til å dekke deler av egenandelen i forhold til statlige reformer, f.eks. når det gjelder eldreomsorgsutbyggingen, slik at denne derfor ikke har blitt utkrystallisert i gjeld. De har altså prioritert den i forhold til andre oppgaver. Hvis man hadde gått inn på en gjeldssanering i forhold til kommunesektoren, tror jeg det ville ha vært urettferdig overfor dem som styrer godt, og overfor dem som har brukt andre typer inntekter og omsatt dem i investeringer. Da synes jeg faktisk at å bruke det vanlige inntektssystemet og øke de frie inntektene til kommunen til å betjene gjelden med, ville vært bedre.
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Jeg synes Finland er et godt eksempel på et land som har klart å få mer ut av ressursene de setter inn i skolen, enn det Norge har gjort. Finland bruker mindre penger pr. elev enn det vi gjør. De skårer internasjonalt høyere i de faglige sammenhengene enn det Norge gjør, på nesten alle områder. De er altså teknologisk mer innovative enn det norske samfunnet. Ja, jeg tror vi har mye å lære av Finland, og jeg vet at statsråd Kristin Clemet jobber mye med spørsmålet: Hva får Finland til? Av våre naboland er faktisk Finland det landet som ligger nærmest til å jobbe etter Høyres skolepolitikk. De er også opptatt av å kunne bruke ressursene på en bedre måte i skolehverdagen. Hvis Senterpartiet kunne ha vært enig i at vi skulle strebe etter den finske modellen, de finske tankene og de finske resultatene, og også satse sterkt på å nå bedre internasjonale faglige resultater, hadde vi kommet bedre ut av det. Jeg skjønner at det er vanskelig og utrygt for mange foreldre i dagens situasjon, ikke minst når det gjelder spørsmål knyttet til skolenedlegging og knyttet til usikkerhet lokalt, til muligheter for at noen av de støttefunksjonene som er, blir vekke. Den frustrasjonen som mange foreldre opplever, skal ingen kimse av. Men samtidig betyr ikke det at det ikke skal foregå et utviklingsarbeid i skolen. Jeg synes en av de interessante tingene som statsråd Kristin Clemet nå har foreslått, og som er på høring, nemlig større kommunal handlefrihet i forhold til klassedelingstall og i forhold til at rektor ikke trenger å være på hver enkelt skole, er blant det som faktisk ville kunne bidra til at vi brukte ressursene bedre. Og som en utfordring til Senterpartiet: Er Senterpartiet med på å deregulere norsk skole ved å gi større lokal frihet, som også vil være med på å gjøre ressursbruken i de bundne delene i forhold til skolehverdagen mindre(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Jeg har i alle mine svar sagt at jeg skjønner at situasjonen i kommuneøkonomien er vanskelig. Og jeg synes denne diskusjonen som utbrer seg om hvem som er bekymret eller ikke bekymret i norsk politikk, blir litt søkt. Vi er alle opptatt av at vi skal ha et godt velferdstilbud, men noen av oss er også opptatt av at det må henge sammen med en økonomisk basis for velferdstilbudet også i fremtiden. Det gjør at vi må se sammenhenger i vårt samfunn, bl.a. sammenhengen mellom hva vi bruker i offentlig sektor, i forhold til hva vi har råd til når vi også vil ha et konkurransedyktig norsk næringsliv og arbeidsplasser i Distrikts-Norge, som jeg faktisk trodde var en av de sakene som Senterpartiet var mest opptatt av. Da må de se sammenhengene også i sin egen bit. Det er faktisk et problem med en del av kuttene i kommunesektoren at man gjør dem raskt uten å ha tenkt igjennom dem, og uten å ha gått inn i de store omstillingsprosjektene. Jeg har lært mye av mange kommunepolitikere og mange som jobber med omstilling i kommunesektoren. Noe av det viktigste jeg har lært, er at der man har gode resultater i omstillingsarbeidet(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) beslutningsprosesser om ressursbruk. (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Det kan høres ut som om 60 årsverk er mye å kutte i Skien kommune. Fjell kommune utenfor Bergen, som er en arbeiderpartiledet kommune som har gjort et veldig bra omstillingsarbeid, kuttet over 30 årsverk i løpet av 2000, altså under arbeiderpartiregjeringen, på grunn av endringer i inntektssystemet. De gjorde det uten å gjøre større drastiske endringer i forhold til tjenestetilbudet for brukerne, nettopp fordi de hadde en styring med langsiktige prosesser for hvordan de brukte ressursene. Det er i en rekke kommuner faktisk mulig å gjøre endringer som ikke nødvendigvis berører tjenestetilbudet, hvis vi fokuserer på å omstille og bruke bl.a. ressursene våre knyttet til administrasjon bedre, lage flatere strukturer og få bedre styring. I noen kommuner har de gått langt og har fremdeles problemer med det. Jeg synes det er rart at Arbeiderpartiet sier at vi med et forlik med dem kunne fått 3 milliarder kr mer til kommunesektoren. Arbeiderpartiet sa nei til å forhandle videre med regjeringspartiene.(Presidenten klubber.) De var ferdig, de stilte krav som det ikke var mulig å møte.(Presidenten klubber igjen, hardere.) Sorry. Toget gikk. (Presidenten klubber.) (Presidenten klubber igjen, hardere.)
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Jeg vet at det er mange smertefulle situasjoner knyttet til nedleggelser av grendeskoler rundt omkring. Alle skolenedleggelser medfører forandring. Noen ganger er det også slik at det medfører et bedre skoletilbud i ettertid. Og det viser seg at når man har vært gjennom en slik forandring, leges sårene. Noen steder er avstandene så store at det er vanskelig å gjøre endringer. Andre steder er det etter min mening faktisk fullt mulig at man kan gjøre det. Sem-erklæringen er helt klar på én ting: Veksten i offentlig sektor skal være lavere enn veksten i bruttonasjonalproduktet. Hvorfor er det slik? Jo, det er fordi det må til. Hvis vi ikke – i den situasjonen vi er i, med mangel på arbeidskraft i vårt samfunn – sørger for å bruke oljepengene på en slik måte, vil etterspørselen etter arbeidskraft tvinger lønningene i Norge så høyt opp at konkurranseutsatt næringsliv forsvinner. Det er av hensyn til helheten. Det er av hensyn til den norske vekstkraften i årene fremover at det er viktig å holde tilbake på veksten i offentlige utgifter.
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Når det gjelder norsk arbeidsmarked og behovene fremover, er det faktisk en underliggende mangel på arbeidskraft i Norge. Vi har mangel på arbeidskraft innenfor en rekke områder. Vi har også mangel på ufaglært arbeidskraft. For øyeblikket øker arbeidsledigheten, men den demografiske utviklingen viser at det vil bli mangel på arbeidskraft i årene fremover. Det gjelder altså i alle deler av vårt arbeidsliv. Vi jobber med spørsmål som er knyttet til regelverk for ytterligere liberalisering av arbeidsinnvandring. Ett av de områdene vi har liberalisert noe på i løpet av dette året, er i forhold til barentsavtalen, og utvidet bruk av russere i fiskeindustrien, som mange steder fortsatt bærer preg av at vi ikke får nordmenn eller norskbosatte til å jobbe. Det ville vært mangel på arbeidskraft hvis vi ikke hadde hatt denne type avtaler. Det er også flere andre områder hvor det er aktuelt med en slik områdevis utvidelse. For eksempel har landbruket behov for at vi definerer sesongarbeidskraften videre enn det den er i dag. Det jobber også Regjeringen med. Når det gjelder metode for å liberalisere i forhold til ufaglært arbeidskraft, er dette et spørsmål som Regjeringen ikke har konkludert noe på ennå. Men vi har hele tiden sagt at forutsetningen for at en ufaglært skal få arbeid i Norge, er at det først er søkt etter arbeidskraft i Norge og EØS-området. Det må være prøvd før en arbeidsgiver får tillatelse til å ansette en person fra et land utenfor EØS-området. Det betyr at i en situasjon hvor det er ledig kapasitet, altså hvor arbeidsmarkedet er mindre stramt i Norge, vil det automatisk medføre at det vil være vanskeligere for en arbeidsgiver å få ansatt en fra utenfor EØS-området, fordi det faktisk vil være ledige hender i Norge. Derfor er det behovet i arbeidsmarkedet som vil styre dette.
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Vi vurderer hvordan utvidelsen av EU vil virke inn på behovet for arbeidskraft. Det er et usikkerhetsmoment i forhold til hvor raskt tempoet i liberaliseringen av arbeidskraftinnvandringen bør være i Norge. For spesialist- og fagarbeiderinnvandringen har vi på enkelte områder liberalisert betydelig fra årsskiftet i år. Det viser seg at det er fra mange av søkerlandene til EU som vil bli medlemmer av EU i løpet av relativt kort tid, at det kommer flest spesialister og fagarbeidere til Norge. Samtidig synes jeg ikke at vi skal underslå denne langtidstrenden med mangel på arbeidskraft i Norge, for den henger altså sammen med mulighetene for å bruke mer penger i offentlig sektor til de områdene som mange av oss er så opptatt av at vi skal ha. Vi må huske at hvis ny arbeidskraft som ankommer Norge de neste årene – altså nytilgangen i arbeidsstyrken – skulle brukes i eldreomsorgen de neste 10–15 årene, ville vi ikke kunne forbedre kvaliteten, men bare ha samme tilbudet som vi har i dag.
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Regjeringen jobber intensivt med det spørsmålet. Det er bl.a. derfor vi har fremmet endringer i forhold til uføretrygdsystemet, med en tidsbegrenset uføretrygd hvor det har vært lagt vekt på arbeidslinjen. Det har jo vært kritisert av et flertall i Stortinget nettopp at vi skulle mobilisere folk til å komme mer ut i arbeid ved å sørge for at det ikke ble ulønnsomt – at det ikke ble laget så høye terskler – hvis man var litt ute i arbeid, å gå videre ut i arbeid. Jeg synes også at det kan være til ettertanke for dem som har vært sterkt kritiske til deler av opplegget med tidsbegrenset uføretrygd. Vi jobber med spørsmålet knyttet til samordning mellom arbeid, trygd og sosialtjenestene. Det ligger i budsjettopplegget under Arbeids- og administrasjonsdepartementet en satsing på mer individuell oppfølging av hver enkelt langtidsledig, nettopp for å motivere disse og kvalifisere dem inn i arbeidsstyrken for at de ikke skal støtes ut. Hvis man går systematisk gjennom både budsjettforslaget og lovforslagene i de reformene Regjeringen jobber med, vil man se at vi jobber med nettopp det spørsmålet.
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Jeg må få lov til å understreke at det er en feilsitering når Andersen sier at det står at vi skal ha 40 000 nye hvert eneste år, i det forslaget. Det står det altså ikke. Det det står, er at arbeidsundersøkelsen til Aetat viste en mangel på ledige jobber på 43 500 i år 2000. Vi har ikke sagt at det betyr 40 000 flere hvert år. Vi har fra Høyres side i det dokumentet ikke tallfestet hvor stort det tallet på noe tidspunkt skal være. For det, som jeg nettopp svarte Per Sandberg, som er et vesentlig kriterium, var også til stede i det forslaget vi fremmet, nemlig at man først skal søke etter arbeidskraft i EU/EØS-området, før man får lov til å ansette noen utenfor området. Derfor vil det være avhengig av de svingende behovene i norsk næringsliv hvor mange som vil komme hvert år. Det ville vært helt ulogisk at Høyre skulle ha tallfestet det i et sånt dokument, for det er ikke den måten vi tenker på. Vi tenker faktisk på å få ting som virker mer i forbindelse med markedet. Ja, vi kommer til å fremme forslag om ytterligere typer liberaliseringer – som jeg også svarte på Per Sandbergs hovedspørsmål.
Erna Solberg (Høyre), 2002-12-04:
Vi har foreslått i budsjettet ikke lenger å gi norskopplæring til asylsøkere i perioden før de har fått vedtak. Med en gang de har fått vedtak, vil de få intensiv norskopplæring for å bli forberedt på integrering, hvis de da skal til det norske samfunn. Det skyldes bl.a. at det er en mye mindre andel av dem som kommer som får et ja, enn det var tidligere. I vår var det altså 80 pst. negative vedtak. Nå ligger de positive vedtakene på mellom 26 og 28 pst. av de ankomsttallene. Det betyr at vi altså bruker mye ressurser på norskopplæring til personer som ikke skal integreres. Så har jeg lyst til å si at når det gjelder introduksjonsprogrammet, er det som ble sagt, ukorrekt. Regjeringen har sagt i Sem-erklæringen at vi skal innføre introduksjonsprogram, og vi har sagt det her i Stortinget. Spørsmålet var om vi skulle gjøre dette eksperimentet, altså utrede: Skal vi ha tillit til at kommunene kan bruke loven på frivillig basis, eller skal vi gjøre det obligatorisk? Denne Regjeringen er ofte litt mer liberal i forhold til tanken om at kommunene faktisk tenker klokt de også og ville gjort det samme. Vi hadde gitt dem et lovverktøy.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-04:
Det er ikke bare gamle og syke som må tåle spareøksen til Regjeringen og Fremskrittspartiet. Det må mange barn og unge også. Et av de hovedtemaene som vi har vært opptatt av i SV, er skolen. Nå blir den dårligere landet rundt. Høyres oppskrift på en bedre skole har vært mindre penger. Det skjer i mange kommuner nå. Og hva skjer da? Jo, da blir mange grendeskoler lagt ned. 40 pst. av de norske skolene er grendeskoler og fådelte skoler. Det hadde vært interessant å få høre fra Regjeringen snart om hva slags plan Regjeringen har med dette, for det virker som om man nå skal bruke kommuneøkonomien til å tvinge fram en storstilt nedlegging av norske grendeskoler, der unger skal tvinges til å kjøre milevidt hver eneste dag. Engerdal kommune i Hedmark er et eksempel på dette. Kommuneøkonomien der tvinger dem nå til å legge ned(presidenten klubber) to barneskoler, slik at unger i fem-seksårsalderen får opptil fire mil skolevei. (presidenten klubber)
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-04:
Jeg er enig med statsråden i at det går an å prioritere mer i kommunene. Når Arbeiderpartiet skal sitte og prioritere i kommunene, velger de å kutte i eldreomsorgen, og det er selvfølgelig beklagelig. Men det er et annet område jeg gjerne kunne tenke meg å utfordre statsråden på. Nå er det slik at storting og regjering gjennom en årrekke har vedtatt statlige reformer. Vi har pålagt oppgaver, og vi skal vel ikke være helt tilbakeholdne med å si at kanskje har noen av de reformene ikke blitt fullfinansiert fra statens side. Det har da ført til at kommunene har bygd seg opp stor gjeld, noe som er en stor belastning for kommuneøkonomien. Kunne statsråden tenke seg å se på muligheten for en viss form for gjeldssanering der det kan dokumenteres at statlige reformer har påført kommunene ekstrautgifter i form av lån og gjeldsbelastninger?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-04:
Jeg har et spørsmål til kommunalministeren. Jeg vil gjerne følge opp i forhold til avslutningen på forrige spørsmål. Arbeidsledigheten øker. Prognosene fra enkelte er at arbeidsledigheten vil øke dramatisk. Bedrifter legges ned, bedrifter flagges ut. Dette er, som også statsråden peker på, på grunn av et høyt kostnadsnivå i Norge – dårlige rammevilkår for næringslivet, pluss at vi har et skatte- og avgiftsnivå som gjør at arbeidstakere er nødt til å ha høye lønninger for å greie sine kostnader i forhold til hus og heim. Nå er det foreslått innstramminger i budsjettet for neste år som sannsynligvis vil føre til større aktivitet for å skaffe seg jobb. Men hva skjer når Regjeringen i tillegg har en politikk som skal føre til større arbeidsinnvandring av ufaglært arbeidskraft fra land utenfor Schengen-området?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-12-04:
Jeg registrerer at statsråden nå toner ned Regjeringens behov når det gjelder ufaglært arbeidsinnvandring fra land utenfor EU. Jeg synes det er et paradoks at Regjeringen fortsatt skal gå i den retning, når vi vet at arbeidsledigheten blant innvandrere i Norge øker med 20 pst. i året, innenfor enkelte grupper er det 60–70 pst. arbeidsledighet. Arbeidsledigheten passerer kanskje 100 000 før vi vet ordet av det. EU skal utvides med en rekke land fra 2005, og da får vi fri flyt av arbeidskraft fra både Litauen, Estland, Latvia og Polen – og kanskje Romania og Bulgaria kommer i tillegg. Ser statsråden fortsatt behov for arbeidsinnvandring fra land utenfor disse områdene? Det synes jeg er et stort paradoks. Det må være mulig å starte en omskolering av de menneskene som går ut i arbeidsledighet, slik at de kan ta de jobbene som statsråden peker på at det er mangel på arbeidskraft til, i stedet for å skape større konkurranse og større arbeidsledighet i Norge ved å åpne for enda mer arbeidsinnvandring.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-04:
Eg skal få stilla eit spørsmål til kommunal- og regionalministeren: Forskjellen mellom norsk og finsk skule er påfallande. I Finland står studentane i kø for å bli lærarar. Finske elevar les mest og best i verda. Finland legg vekt på reine og fine skulebygg, klasserom med høg standard, gode, skikkelege omgjevnader og støttefunksjonar i form av helsesyster og støttepersonell. Dei har svært få private skular. Senterpartiet meiner Noreg skulle ha alle høve til å satsa på ein god og felles skule, og at det òg er den beste investeringa vi kan gjera i framtida. Vi ser med veldig sterk uro på den utryggleiken som Regjeringa no sår. Ser kommunalministeren dei tusenvis av foreldre som er urolege fordi dei mister støttefunksjonane til ungane sine? Ser ho at mange no kjenner seg tvinga til å jobba for private alternativ fordi ungane no har eit val(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-04:
Ja, til større lokal handlefridom, men ikkje utan at det følgjer pengar med til dei oppgåvene som både storting og regjering ventar at kommunane skal løysa. Eg synest det er ein hån mot alle dei som no sit og kuttar i skulebudsjetta over heile landet, at statsråden står her i dag og klandrar kommunane for å føreta blinde kutt. Hovudforskjellen mellom norsk og finsk skule går jo på at Finland berre har nokre få private skular. Dei satsar på den offentlege skulen. På spørsmål om kva dei vil satsa på vidare, er svara faktisk mindre klassar og større lærartettleik. Den norske regjeringa går no motsett veg. Sist statsministeren var i spontanspørjetimen bruka han heile spontanspørjetimen på å streka under at han var uroa i høve til situasjonen i kommunane. Eg registrerer at kommunalministeren i dag slett ikkje er uroa, men trur ho er på rett veg når kommunane manglar 6 milliardar kr for å kunna oppfylla sine oppgåver.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2002-12-04:
Det er noko openbert sjølvmotseiande på dette feltet i Regjeringa sin politikk. Statsråden står no her og seier at det vert brukt for mykje arbeidskraft i offentleg sektor. Regjeringa bruker millionbeløp for å engasjera helsepersonell frå andre land til stillingar i Noreg, samtidig som det går fleire tusen hjelpepleiarar og sjukepleiarar som med noko stimulering kunne hatt arbeid innan den sektoren. Her er funksjonshemma, her er eldre som vert støytte for tidleg ut – og det er ei stor aukande arbeidsløyse blant innvandrarar i Noreg. Mitt spørsmål er: Ser ikkje statsråden at det er ein samanheng her, og at ho bør engasjera seg endå meir for å utnytta den ledige kapasiteten som vi i dag har på dette feltet?
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-12-04:
Statsråden sa tidlegare at det er nødvendig med ei innstramming i offentleg sektor for å berge den konkurranseutsette industrien. Med andre ord: me snakkar om arbeidsplassar. Ja, det er viktig, og med den budsjettavtala som regjeringspartia inngjekk no i haust, fekk kommunesektoren 1 milliard kr meir. Ei avtale med Arbeidarpartiet ville ha gjeve 3 milliardar kr meir. Eg konstaterer no at regjeringspartia faktisk var veldig glade for denne budsjettavtala som styrkte kommunesektoren med 1 milliard kr. Det er ei lita handsrekking til kommunesektoren. Syner ikkje dette at Regjeringa og statsråden bomma kraftig då dei la fram sitt forslag til statsbudsjett no i haust? Me registrerer no at det er ein massiv protest rundt om i kommunesektoren knytt til både utdanning og velferd. I Skien t.d. skal 60 årsverk kuttast neste år. Forliket med Framstegspartiet ber ikkje bod om betre tider. Skulen får færre lærarar, men(presidenten klubbar) fleire elevar, og grendeskular blir lagde ned. (presidenten klubbar)
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-04:
I kommunalministerens budsjett står det svart på hvitt at i årene som kommer, skal veksten i privat sektor være større en veksten i offentlig sektor. Hvis man leser i nasjonalbudsjettet, står det svart på hvitt at i løpet av de neste fem årene skal det være slik at alle oljepengene vi tar inn i økonomien, skal gå til skattelette. De skal ikke gå til en velferdsøkning i offentlig sektor i det hele tatt. Vi skal altså bli rikere og rikere, og forskjellene mellom det velferdsnivået jeg og statsråden kommer til å ha, og det velferdsnivået som kommer til å være i kommunene og i offentlig sektor, kommer til å bli større og større. En av måtene som ministeren anbefaler å effektivisere offentlig sektor på, er å kutte i forhold til grendeskoler, ved å sentralisere skoler. Da blir spørsmålet mitt: Tror statsråden at foreldre rundt omkring i landet kommer til å oppleve det som et bedre skoletilbud når de ikke lenger har en skole?
Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2002-12-04:
Jeg synes ikke statsråden svarer klart nok og godt nok på dette spørsmålet om behovet for økt arbeidsinnvandring til Norge i en tid da vi altså har økende ledighet i landet. Og jeg vil få minne statsråd Solberg om hva som stod i det forslaget om økt arbeidsinnvandring som hun selv fremmet for to år siden i Stortinget. Jeg skal sitere fra det: «Høyre mener at det er behov for en omlegging av arbeidsinnvandringen med en generell liberalisering og forenkling.» Fremskrittspartiet er selvsagt sterkt uenig i dette synet. I samme forslaget fra Høyre står det også at Norge må importere 40 000 arbeidsinnvandrere hvert år de neste ti årene for å dekke behovet for mer arbeidskraft. Hvor har man dette fra? Virkeligheten er da heller at vi har nærmere 40 000 nye ledige i stedet i år. Tidene har forandret seg på dette området. Og la meg få spørre statsråd Erna Solberg om hun ville ha fremmet dette forslaget i dag, og om hun har planer om å fremme forslag om økt arbeidsinnvandring på ny i nær framtid. Eller er det slik at Erna Solberg angrer på at hun noen gang fremmet dette forslaget?
Signe Øye (Arbeiderpartiet), 2002-12-04:
Det går ikke an at statsråden står her og sier at vi mangler ufaglært arbeidskraft i Norge. Vi har 100 000 ledige. Vi har 100 000 uføre, mange av dem ønsker å komme i jobb, og vi har 100 000 deltidsansatte som ønsker større stillinger. La oss ta fatt i de gruppene og se hvor mye arbeidskraft man får ut av det. Det tror jeg vil være ganske mye. Og når det gjelder ufaglært arbeidskraft utenfor EØS-området: vi har en ledighet blant innvandrere i dag som er 10 pst. Hva er Regjeringens svar? Jo, mindre norskopplæring. Statsråden ble påtvunget å innføre et introduksjonsprogram her i Stortinget i vår. Nå har det blitt det eneste saliggjørende for å løse alle problemer i forhold til å integrere innvandrere. Det er bra, for det vet vi er et program som virker, og som forhåpentlig også får ned den høye ledigheten blant innvandrere. Arbeiderpartiet har lagt inn mange flere arbeidsmarkedstiltak i budsjettet for neste år, fordi vi vet at det også virker i forhold til denne gruppen. Men hva har statsråden tenkt å gjøre?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2002-04-24:
På vegne av stortingsrepresentant Harald T. Nesvik og meg selv har jeg to forslag å legge frem for Stortinget. Det er forslag om å be Regjeringen foreta en endring i forskrift om lisens til medisinske studenter og til helsepersonell over 75 år slik at eldre leger som kan utføre sitt yrke på en forsvarlig måte, innvilges lisens uavhengig av det omfang eller den art deres virksomhet skal ha. Og det er forslag om å be Regjeringen legge godkjenningsmyndigheten for bemanningsplaner ved landets sykehjem til Helsedirektoratet, slik at pleietrengende sykehjemsbeboere sikres et faglig forsvarlig nivå på bemanningen.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-24:
På vegne av Lena Jensen, Inge Ryan og meg selv vil jeg fremsette et forslag om at det innføres maksimalgrense for reisetida fra heimen til skolen.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2002-04-24:
På vegne av stortingsrepresentantene Ulf Erik Knudsen, Jan Arild Ellingsen og meg selv vil jeg fremme forslag om krav om særskilt politiattest for alle som i sitt virke arbeider med mindreårige.
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-24:
På vegne av Lena Jensen, Inga Marte Thorkildsen og meg selv vil jeg fremme følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen fremme forslag om at staten ved Barne og familiedepartementet skal overta hele ansvaret for finansieringen av krisesentrene, og at staten tilrettelegger for tilskudd gjennom husbanken til bygging av nye sentre. Dette fordi dagens finansiering av krisesenter er lite forutsigbar for driften, og fordi det er behov for nyetablering og rehabilitering av senter med dårlig standard.»
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-24:
«Det har på fire uker vært tre tragiske drap i Moss. Tre unge mennesker er drept. Fellestrekket ved disse drapene er at de som utførte drapene, har dommer for vold og trusler. Faren til den ene tiltalte på 19 år har også bedt om hjelp fra barnevernet. Det er en voldsutvikling i de ulike ungdomsmiljøene som har ulike årsaker. Vi må tenke nytt. Vil statsråden ta initiativ til å nedsette en tverrdepartemental gruppe som har ansvar for å koordinere tiltak for barn og unge?»
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-24:
Jeg takker for svaret. Jeg er helt enig med ministeren i at det er gjort mye godt arbeid, og at man jobber med dette på flere plan. Men vi mislykkes. Hele uken har det stått ulike artikler om hvordan man kommer til kort mange steder på grunn av dårlig kommuneøkonomi, og i dagens aviser står det: «538 barn tatt av barnevernet. Aldri før har barnevernet overtatt omsorgen for så mange barn som de gjorde i fjor.» Og videre: «Narkomane og psykisk syke foreldre går igjen i mange av sakene. Samlede tall fra 2001 viser at fylkesnemndene her i landet hadde nesten 230 flere barnevernssaker i fjor enn året før.» Hva vil ministeren gjøre for å rette opp den dårlige fylkeskommunale økonomien og den dårlige kommuneøkonomien som vi har, sånn at vi kan gjennomføre disse tiltakene vi snakker om?
May Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-24:
Jeg takker igjen for svaret. I Barne- og familiedepartementets innstilling til budsjettet i fjor la man stor vekt på dette med å jobbe tverrfaglig i ulike sektorer. Men vi vedtok også nedskjæringer på tiltak for barn og unge. Vi ser også at det i dag står at en frykter rasering av arbeid mot vold. Det er et meget vellykket prosjekt på Hersleb skole som nå står i fare for å bli nedlagt. Det ligger også et forslag inne fra meg om en behandlingsgaranti for barn og unge under 18 år på rusbehandling og psykiatribehandling. For det som er realiteten rundt omkring, er jo at man faktisk står 1 ½ år i kø for å få psykiatrisk behandling for barn og unge, og det er flere fylker som ikke har et behandlingstilbud for rusmisbrukere under 18 år. Og dette handler svært mye om penger. Er Regjeringa på en måte innstilt på å lage en tiltakspakke for barn og unge hvor man jobber på tvers av departementer for å finne ut hva som virker, og hva vi kan sette inn midler på?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-04-24:
På vegne av meg selv vil jeg foreslå at Evjemoen leir snarest mulig overføres til Evje og Hornnes kommune med et vedlikeholdsfond.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-04-24:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren. SND har fått utarbeidet en rapport om framtidig satsing i marin sektor hvor en del av konklusjonen ikke uventet er at kystbyene vil komme til å ha vekst i folketallet, og at mange av småkommunene vil komme til å være tapere i framtidens befolkningsutvikling. Konklusjonen på denne rapporten som skal legge grunnlaget for SNDs valg av investeringsstrategi, er at kravet til store langsiktige investeringer og arbeidskraft med høy kompetanse vil plukke ut kystbyene som vinnere, og samtidig gjøre mange utkantkommuner til tapere. Mitt spørsmål til fiskeriministeren er: Vil fiskeriministeren tillate SND å bruke virkemiddelordningene for å forsterke sentraliseringen og dermed la dette bli en selvoppfyllende profeti, eller vil fiskeriministeren legge til rette for at man skal sette inn mottiltak for å styrke bosettingen og næringsutviklingen i de kommunene og de områdene som rapporten utpeker som tapere?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-04-24:
Det er bra at Regjeringen har tenkt å målrette virkemiddelapparatet bedre, men man kan gjøre det på to måter. Man kan gjøre det som rapporten konkluderer med, konsentrere innsatsen om vekstområdene, eller man kan gjøre det motsatte, konsentrere innsatsen om de områdene som har tilbakegang i folketallet, og som dermed trenger ekstra drahjelp. Kanskje er det nok å minne om et lokalsamfunn som Lovund i Nordland for å vise et eksempel på et lokalsamfunn som har opplevd en eventyrlig vekst nettopp på grunn av oppdrettsnæringen, og som på mange måter er beviset på at det faktisk er mulig å motvirke den ensidige sentraliseringen som vi ser. Det må være mulig for fiskeriministeren på et prinsipielt grunnlag å svare på spørsmålet: Vil han innrette virkemiddelapparatet slik at det vil motvirke sentraliseringen, eller slik at det vil forsterke sentraliseringen?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-04-24:
«I et oppslag i Fiskeribladet den 9. april framgår det at en fisker i gruppe II som har mistet båten sin i forlis, ikke gis anledning til å leie annen båt for å kunne delta i fisket. Vil statsråden ta initiativ til endringer i dagens praksis slik at fiskere som blir rammet av slike uhell, ikke blir fratatt sine muligheter til å delta i fisket?»
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-04-24:
Dette synes jeg var et særdeles godt svar fra fiskeriministerens side – hvis konklusjonen også blir at det åpnes for at det blir gitt adgang til å bruke leiefartøy i gruppe II. Jeg er enig med fiskeriministeren i at denne adgangen skal praktiseres restriktivt, at den bør gjelde dem som i hovedsak har helårig inntekt fra fiskeri i gruppe II, slik at man ikke opplever en uthuling av ordningen som i praksis betyr omsettelige kvoter, eller at kvoter havner på andre fartøyer. Men jeg er særdeles godt fornøyd med at fiskeriministeren har tatt tak i dette. Jeg håper det skal være mulig å finne fram til et regelverk som gjør at man ikke tar levebrødet fra de få som det tross alt dreier seg om, som kommer ut i slike uheldige omstendigheter som det vi her snakker om.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2002-04-24:
Jeg vil bare til slutt tilføye at jeg ikke ble mindre tilfreds med svaret etter de siste opplysningene som nå kom.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-24:
Eg har eit spørsmål til fiskeriministeren. Dagbladet melde måndag at svenske Coop og ICA ville slutte å kjøpe norsk torsk fordi arten er trua av overfiske. Aftenposten og VG har begge på leiarplass denne veka uttrykt bekymring for den norske forvaltninga av torsken. Statsråden sjølv har i brev til meg sagt at bestanden av torsk ikkje er noka hyggeleg nyheit. Men det er på tide å kome over frå å gi uttrykk for bekymring til faktisk å handle. Kvoten for norsk arktisk torsk har dei siste åra vore dobbelt så høg som forskarane har tilrådd. Vi peikar på at mangel på openskap i forhandlingane kan vere ei av årsakene til det, fordi offentlegheita ikkje får moglegheit til å leggje press på forhandlarane. Eg har tidlegare utfordra statsråden på kva slags reformer han er villig til å setje i gang i forhold til forhandlingane, og eg vil gjerne spørje statsråden ein gong til: Er det aktuelt for statsråden å ta Stortinget med på råd i samband med forhandlingane i den norsk-russiske fiskerikommisjonen?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-24:
Eg høyrer at statsråden følgjer opp det han sa til Nordlys i førre veka: «Jeg lover ingenting og det akter jeg å holde.» Svaret var i same kategori som det. Ein kan ikkje ro seg unna problemet når det gjeld det Havforskingsinstituttet seier, at torsken i Barentshavet er utafor trygge biologiske rammer. Når ein då ser at marknaden reagerer på at vi forvaltar torsken vår utafor trygge biologiske rammer, så er vi nøydde til å ta det på alvor. I USA seier den største importkjeda av norsk sjømat at Noreg har to fortrinn. Det eine er kvalitet, og det andre er ryktet om at vi ikkje driv industrifiske og overfiske. Men det ryktet står for tur til å ryke. Dei importerer sjømat for over 28 milliardar kr. Marknaden reagerer på korleis vi forvaltar torsken, og eg synest då det er beklageleg at statsråden avviser alle forslag til korleis ein kan gjennomføre reformer som kan få torsken innafor trygge rammer. Eg ønskjer å utfordre statsråden på følgjande: Han avviser ikkje at Kystfiskarlaget skal få ta del i den norsk-russiske forhandlingsdelegasjonen. Vil han gå inn for det her og no?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-24:
Ein skulle kanskje ha avslutta mens leiken var god etter innlegget til Hill-Marta Solberg. Men det gjeld spørsmålet som Karl Eirik Schjøtt-Pedersen stilte. Fiskeriministeren seier til Fiskeribladet 19. april i forhold til desse trailerane som det gjekk rykte om vart sende tilbake frå Portugal med ròten fisk, at han legg heile skylda på næringa, at alt er næringa sitt ansvar. Eg er ueinig i dette. Eg meiner at dei reguleringane som styresmaktene har i forhold til fiskeria, også bidreg til dårleg kvalitet. Den kraftige overreguleringa som ein har f.eks. på gruppe II, bidreg til kappfiske, som fører til at ein får meir fisk på land enn det ein klarer å ta imot. Dette er ikkje bra for kvaliteten. Vi har fått ganske skremmande rapportar frå Finnmark om korleis fiskarane behandlar fisken, fordi dei er så redde for at dei ikkje skal klare å ta opp kvoten sin. Mange fiskarar har ikkje klart å ta opp kvoten sin i år. Mange fiskarar, spesielt i gruppe II, blir stoppa frå å fiske resten av året og har ikkje meir å leve av resten av året. Eg lurer på om statsråden innser at også styresmaktene sine reguleringar har konsekvensar for kvaliteten på fisken som blir bringa på land.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-04-24:
Jeg registrerer de aksjoner og de forslag som er kommet fra svensk hold, fra forbrukerhold og fra miljøorganisasjoner. Dette er knyttet til et minstemål på 40 cm. Da vil jeg minne om at minstemålet for torsk i Barentshavet er faktisk 47 cm, så her har vi altså en forvaltning som ivaretar minstemålbestemmelser på en helt annen måte enn det som praktiseres i Østersjøen. I så måte er det ingen grunn til å frykte at dette skal gå ut over torsk fanget i Barentshavet. Når det så gjelder dette med bestand og eventuelt truet art, vil jeg vise til at vi på 1990-tallet har gjenoppbygd torskeressursen i Barentshavet, som på slutten av 1980-tallet og på begynnelsen av 1990-tallet så absolutt var truet. Det er også slik at vi forvalter denne ressursen sammen med russerne, og i de forhandlinger som ble gjennomført i høst, ble det nedsatt en norsk-russisk ekspertgruppe som skal fremme forslag om eventuelle endringer i forvaltningen og i kvotefastsettelsen. Det er også slik at man foretar nå kontinuerlig bestandsanslag, og i juni får vi nye anslag som skal danne grunnlaget for den ressursforvaltning og det kvoteuttak som skal bestemmes i de norsk-russiske forhandlinger til høsten. Det er for tidlig å si hvordan dette vil slå ut. Vi må ha den nødvendige faglige og vitenskapelige bakgrunnen for det. For øvrig lytter jeg selvfølgelig til det Stortinget måtte ha å si når det gjelder forhandlingene. Men jeg ser ikke at det er grunnlag for å endre den praksis man har hatt i forhold til fastsettelse av de årlige kvotene, så vi følger det opplegget som har vært i mange år.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-04-24:
Når det gjelder sammensetningen av den gruppen som skal delta i forhandlingene med russerne, så vel som Reguleringsrådets sammensetning, skal jeg vurdere dette når tiden er moden for det. Det er ikke grunnlag for å ta den beslutningen nå. Når det så gjelder beskrivelsen av bestandssituasjonen i Barentshavet, er ikke den riktig, verken i forhold til det som oppleves fra fiskernes side eller fra forskernes side. Men toktene for i år er ikke avsluttet, så la oss få det vitenskapelige grunnlaget før vi trekker konklusjoner. Dernest: Reaksjonene fra forbrukerhold i Sverige når det gjelder torsken, er først og fremst knyttet til Østersjøen, og jeg minner om at her snakker man altså om et minstemål på torsk som ligger langt under det minstemålet vi har fra norsk side. Det illustrerer at vi har en helt annen forvaltning av fiskeressursene når det gjelder størrelsen på fangst, enn man har i Østersjøen, så den beskrivelsen som her gis, stemmer ikke med realiteten.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2002-04-24:
Jeg holder fast ved at når det gjelder å ha åpenhet om forhandlingsposisjoner, er det et dårlig utgangspunkt når vi skal forhandle om felles ressurser mellom Norge og Russland. Jeg ser ikke at det gagner verken ressursforvaltningen eller norske interesser at vi skulle ha en åpen debatt om forhandlingsposisjoner, som da ville være godt kjent for forhandlingsmotparten. Når det gjelder delegasjonens sammensetning av frivillige organisasjoner, har jeg i møte med Kystfiskarlaget sist uke gitt uttrykk for at når jeg for første gang skal sette sammen forhandlingsdelegasjonen, er jeg åpen for å vurdere alt på nytt, i den forstand at det ikke er tatt noen beslutning om at ikke frivillige organisasjoner i økende omfang skal kunne være med i delegasjonen. Det har jeg ikke vurdert, og der har jeg heller ikke tatt noen beslutning. Men det skal gjøres, og så får vi se hva beslutningen blir.