Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-01-28:
Jeg vil gjerne starte med å takke representanten Sanner for at han tar opp en problemstilling som er veldig viktig, og som det er bred tverrpolitisk enighet om er viktig. Det er selvfølgelig fordi finansmarkedene har gjennomgått en betydelig utvikling de senere årene. Sentrale utviklingstrekk er stadig flere og mer komplekse finansielle instrumenter, antallet transaksjoner har økt betydelig, det er en betydelig internasjonalisering, og det er en økt utveksling av tjenester og kapital over landegrensene. Vi snakker altså om et marked som er mange ganger fordoblet både i antall og i kompleksitet. Jeg har tenkt å la den store debatten om kapitalismens fortreffelighet og markedsøkonomiens velsignelse ligge i denne omgang. Jeg er veldig glad for at representanten Sanner og jeg kan enes om at en utemmet rovdyrkapitalisme uansett ikke er ønskelig. Det finnes ikke markeder som regulerer seg selv, eller som er feilfrie, og det er behov for både lovverk og tilsyn for å få dette til å fungere. Hvis jeg skulle komme med en liten bemerkning, ville det være at den modellen de har i de landene som har den mest liberaliserte økonomien og legger størst vekt på markedet, ikke i utgangspunktet vil være å foretrekke av politiske hensyn. Tvert imot har den nordiske velferdsmodellen vist seg å være ikke bare en meget god velferdsmodell, men også en økonomisk veldig effektiv modell. Jeg er enig med interpellanten Sanner i at utviklingen på finansmarkedene stiller veldig store krav til myndighetene. Sanner nevnte særlig Konkurransetilsynet og Kredittilsynet, men jeg konsentrerer meg om Kredittilsynet, siden det er mitt ansvar. Tilsynets hovedmål er gjennom tilsyn med institusjoner og markeder å bidra både til finansiell stabilitet og velfungerende markeder. Bak dette ligger viktige samfunnsøkonomiske hensyn og ønsket om å beskytte forbrukere og investorer og samfunnsøkonomien mer generelt. Finansiell stabilitet og velfungerende markeder er nødvendig for økonomisk vekst og sysselsetting, som igjen er en forutsetning for høy velferd og gode levekår. Nettopp utviklingen i disse subprime-lånene i USA er et veldig godt eksempel på at med manglende tilsyn kan det utvikle seg markeder som ikke bare har betydning for kanskje halvannen million låntakere og deres familier, men som får et omfang som også betyr en betydelig ustabilitet i hele samfunnet. Forebygging av de finansielle stabilitetsproblemene gjennom overvåking og tilsyn med finansinstitusjoner er blitt vanskeligere og mer krevende. Finansmarkedene har økt vesentlig, som jeg var inne på. Vår regulering av finansinstitusjonene må derfor bygge på og bidra til en god avveining mellom konkurranse, soliditet og kundehensyn. Det forutsetter klare og gode lovregler og forskrifter. Videre er det sånn at avanserte modeller for risikostyring og kapitalplanlegging, komplekse finansielle produkter og teknikker for overføring av risiko gjør det mye mer krevende å vurdere kvaliteten på de interne kontrollene som institusjonene har, og om soliditeten er tilpasset den faktiske risikoen. Det er likevel ingen tvil om at tilsyn og kontroll på dette området er veldig viktig for Kredittilsynet. I tillegg har Kredittilsynet utviklet en makroøkonomisk overvåking med analyser og vurderinger av mulige stabilitetsproblemer i norsk finansnæring. Rapporten om «Tilstanden i finansmarkedet» for 2007 legges fram den 28. februar, og den vil bl.a. inneholde vurderinger av dette. Det er et nært samarbeid mellom Kredittilsynet og Norges Bank også om finansiell stabilitet, og det er trepartsmøter mellom Finansdepartementet, Norges Bank og Kredittilsynet om dette. Når det gjelder verdipapirmarkedet, vil jeg innledningsvis påpeke at Norge siden 1980-årene har hatt et lovverk for verdipapirmarkedet som i noen grad har vært strengere og har ligget i forkant av utviklingen ellers i Europa. Med gjennomføringen av de siste EØS-reglene og EU-direktivet er det europeiske regelverket ytterligere harmonisert når det gjelder å sikre gode spilleregler og investorbeskyttelse. Norge har de siste 10-15 årene også utviklet en god standard for håndhevelse av regelverket. I 2007 kom både ny verdipapirhandellov og ny børslov på plass. Den nye verdipapirhandelloven skal sikre en målrettet og effektiv regulering av handel i finansielle instrumenter. Viktig i denne sammenhengen er det å merke seg at investeringsrådgivning er blitt konsesjonspliktig virksomhet, noe som innebærer at investeringsrådgivere er underlagt et omfattende regelverk for hvordan investors interesser skal sikres i en rådgivningssituasjon. Disse lovreglene pålegger rådgiveren, eller vi kan si selgeren, for det er det man ofte står overfor, en «egnethetstest» ved finansiell rådgivning. Rådgiveren skal innhente opplysninger og vurdere om investeringen er i samsvar med kundens investeringsmål, om kunden er finansielt i stand til å håndtere risikoen, og at kunden har nødvendig erfaring og kunnskap til å forstå risikoen. Investeringsrådgivere er etter den nye loven under tilsyn av Kredittilsynet, som har effektive sanksjonsmuligheter dersom det avdekkes brudd på loven. Det har vært mange eksempler på enkeltpersoner som har gått inn på spareprodukter som de ikke har hatt oversikt over hva var. Senest på Lørdagsrevyen var det en sparer som het Jan Vågenes, som ikke hadde forstått hva slags betingelser han gikk inn på, og hadde tapt penger. Ut fra hvordan regelverket nå er å forstå, vil det være i strid med loven hvis en rådgiver gir en vanlig sparer som ikke har oversikt over konsekvensene av det man går inn på, råd om å gå inn på en sånn type kontrakt. Denne type produkter vil vi altså regne med at nesten blir borte fra markedet. I tilsynsarbeidet legges det stor vekt på å forebygge lovbrudd. Kontroll med foretakenes håndtering av kundenes interesser står veldig sentralt. Selv om verdipapirmarkedet er preget av ønsker om høy fortjeneste både for kunder og selgere, holder hovedtyngden av foretakene seg innenfor de rammene som følger av lover og regler. Det store antall foretak under tilsyn, og transaksjonsmengden, innebærer at Kredittilsynets atferdskontroll i stor grad må basere seg på stikkprøver. Det er ikke mulig å gjennomføre forhåndskontroll med konkrete produkter og transaksjoner, og slik forhåndskontroll vil for øvrig heller ikke være hensiktsmessig i en liberalisert og åpen økonomi. Ettersom Kredittilsynet først vil kunne undersøke konkrete transaksjoner etter at de er gjennomført, er den allmennpreventive virkning et sentralt moment i valg av reaksjon. En kontant og rask reaksjon er, etter både Finansdepartementets og Kredittilsynets erfaring, viktig for å markere hvilken standard som må forventes fra foretakene for å sikre framtidig tillit i markedet. I løpet av de siste ti årene har undersøkelser av atferden i verdipapirforetak avdekket en rekke lovbrudd som har medført reaksjoner fra Kredittilsynet. I de groveste tilfellene er det reagert med tilbakekallelse av konsesjon, i andre tilfeller pålegg om rettinger. Siden 1997 har Kredittilsynet trukket tilbake sju konsesjoner - seks ut fra egen inspeksjon - som følge av atferdsbrudd. De to siste er varselet om tilbakekall av tillatelsen til Terra Securities ASA i november 2007 og tilbakekallet av tillatelsen til Boston Asset Management ASA i 2001. Terra-saken ble innledet ved at Finansavisen 31. oktober 2007 hadde en omtale av Terra Securities’ rolle ved norske kommuners kjøp av amerikanske rentepapirer. Kredittilsynet startet umiddelbart undersøkelser. På tidspunktet for forhåndsvarselet var det tilstrekkelig faktisk og juridisk grunnlag for å fatte vedtak om tilbakekall av tillatelsene. Terra Securities fikk frist til å avgi uttale, men valgte selv å begjære oppbud, altså slo seg selv konkurs, den 28. november. Uansett omfanget av tilsyn fra Kredittilsynet vil det alltid være kjøperen, investoren eller spareren som til sjuende og sist må vurdere hvorvidt man skal kjøpe et verdipapir. Det vi kan stille opp med, er et godt lovverk, et tilsyn som har kompetanse og ressurser til å gjennomgå og føre tilsyn med lovverket, og opplyste kunder. Det som er utrolig viktig i den situasjonen vi står overfor videre, er å være oppmerksom på at lovverket på dette feltet er betydelig innstrammet i forhold til da Terra tilbød sine produkter til de kommunene som kjøpte dem. Det vil ikke ut fra det nye regelverket være i tråd med intensjonene i loven å selge denne typen spareprodukter til kommuner, med mindre de er meget avanserte og forstår hva de går inn i. Og det er en utfordring for oss å sørge for at Kredittilsynet har tilstrekkelige ressurser. Dette er jo en institusjon som er finansiert gjennom gebyrer, og vi følger nøye med på budsjettet for neste år for å sikre oss at ressurssituasjonen er tilstrekkelig. I tillegg er vi avhengig av at Økokrim har tilstrekkelige ressurser til å følge de sakene som er av særlig alvorlighetsgrad.