Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-17:
De forslagene vi behandler i dag, burde det egentlig vært helt unødvendig å fremme, for dersom regjeringens partier på Stortinget hadde evnet å forholde seg til Grunnloven og lytte til de råd en får fra andre enn en selv, ville Stortinget unngått den fornedrende dom som er felt over det forsøket regjeringen gjorde på å overkjøre Grunnloven og tappe Opplysningsvesenets fond. Dette er andre gang denne regjeringen felles i et viktig grunnlovsspørsmål, og det er åpenbart at regjeringens troverdighet i slike spørsmål har fått seg en alvorlig grunnlovsknekk – kanskje mer alvorlig enn noen regjering i moderne tid. Saken har hatt et langt spekter av behandlinger i Stortinget, alt fra interpellasjoner til initiativ fra kontroll- og konstitusjonskomiteen om å rådspørre Høyesterett etter Grunnloven § 83. Statsråd Trond Giske holdt seg for ørene og kunne fortelle at Lovavdelingen hadde talt, så da fikk anerkjente juridiske professorer og advokatfirmaer mene hva de ville. Det manglet ikke på advarsler. Nær sagt alle juridiske miljøer i dette land som uttalte seg i saken, unntatt Justisdepartementets egen lovavdeling, sa at lovvedtaket var i strid med Grunnloven § 106. Høyesterettsdommen er et klart tegn på at Høyesterett tar Grunnloven på alvor, og det er prinsipielt veldig viktig at Høyesterett ikke tillater at et simpelt flertall overkjører grunnlovsbestemmelser som det kreves to tredjedels flertall for å endre. Høyesteretts dom er for så vidt et foreløpig punktum for saken. Det som nå gjenstår, og som dette forslaget dreier seg om, er å rydde opp i regjeringens fadese. Jeg hadde gleden av å være ordfører for lovsaken. Opposisjonen påpekte i svært utdypende merknader hvor galt dette ville gå. En samlet opposisjon mente at lovendringen ville stride mot Grunnloven. Opposisjonen gav regjeringspartiene mulighet etter mulighet til å moderere sitt utgangspunkt. Likevel stod statsråd Giske og raljerte over mindretallets juridiske kompetanse. Det var Lovavdelingens konklusjon som måtte legges til grunn. Statsråden sa bl.a.: «Jeg lurer på hvem som har en mest politisk føring i sin grunnlovstolkning av Fremskrittspartiet og Justisdepartementets lovavdeling.» En kan vel nesten si at Høyesterett har konkludert også på det punkt. Når det gjelder selve forslaget fra en samlet opposisjon, er det egentlig unødvendig å endre loven, fordi bestemmelsen er satt ut av kraft av Høyesterett. Men det er viktig å ha et lovverk som gir uttrykk for det som er den faktiske rettstilstanden. Derfor er det viktig å rette opp denne feilen i lov om Opplysningsvesenets fond. Det er faktisk grunn til å være forundret over at regjeringen selv ikke har tatt et initiativ allerede. Det er også verdt å merke seg at regjeringen har vært stille når det gjelder fremdriften på oppryddingsarbeidet etter denne regjeringsfadesen. Det er grunn til å tro at den nå står overfor en del utfordringer i så henseende. Men det må være klart at staten etter Høyesteretts dom er forpliktet til å sikre at Opplysningsvesenets fond står i samme stilling for fremtiden som det gjorde før det ulovlige vedtaket ble fattet av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet. Det er også verdt å undre seg over den svært svake fremdriften fra regjeringens side. Det kan ikke aksepteres at regjeringen forholder seg til dette på en måte som gjør at Opplysningsvesenets fond eller andre må saksøke staten på nytt for å få sin legitime erstatning. Jeg kunne tenke meg å høre – i statsrådens innlegg senere i dag – om statsråden vurderer det som klokt av hennes forgjenger å tvinge gjennom salg av tomter festet fra Opplysningsvesenets fond til tross for den pågående rettslige prosessen. Jeg ber statsråden kommentere i sitt innlegg om hun – i etterpåklokskapens lys – burde ha lyttet til Fremskrittspartiets forslag om å trekke anken etter dommen i Oslo tingrett, hvor staten gikk på et drepende nederlag. Nå vet en jo at statens tap i Høyesterett – om mulig – er enda mer drepende. Har statsråden vært en klok statsråd i disse spørsmålene, etter egen oppfatning? Tidvis kan det være greit med noen selverkjennelser fra denne talerstolen. Med det vil jeg ta opp forslaget i saken.