Bjørn Tore Godal (Arbeiderpartiet), 2001-02-27:
La meg først takke for debatten, selv om det vel kan bli noen replikker etter innlegget. Jeg syns debatten så langt har båret preg av gode og solide og positive tilbakemeldinger, som kommer godt med i Regjeringens og departementets videre arbeid med disse spørsmålene. Og det må ikke være noen tvil om – og jeg tror heller ikke noen er i tvil om det – at dette er et viktig nasjonalt og alliert anliggende som vi skal behandle med det største alvor. Jeg må, som en litt generell tilbakemelding til et par av innleggene, si at jeg aldri har hevdet at det ikke er helsefare forbundet med utarmet uran. Det er jo det som ligger til grunn for at vi nå går inn i en bredt anlagt offensiv både i Norge og i andre land for å kartlegge eventuelle sammenhenger mellom bruk av utarmet uran og helsefare, også for den meget bredt anlagte undersøkelse som er satt i gang i norsk sammenheng, der Kreftregisteret, Statens Strålevern, Statens institutt for folkehelse og Statens arbeidsmiljøinstitutt er involvert i arbeidet. Samtidig legger jeg vekt på, som jeg også var inne på i min opprinnelige redegjørelse, at når en setter i gang et så stort arbeid, bør en også ta utgangspunkt i at dette eventuelt kan være noe annet og noe mer enn bare utarmet uran. Vi vet jo at vi opererer i stridsmiljøer som består av utbombede fabrikker, kjemiske anlegg, gasser – alle mulige stoffer, som det ikke er gitt noen der og da å ha full oversikt over. Og jeg vil si som min høyst private oppfatning, i den grad det er tillatt i en slik forsamling, at jeg tipper at sjansene for å finne uhumskheter der er minst like store, for ikke å si større, enn knyttet til utarmet uran isolert sett. Men det gjenstår å se, og derfor har vi vært veldig opptatt av at undersøkelsen skal legges bredt an, at en får målt det opp mot en lang rekke variabler, når en først setter i gang en så bred helseundersøkelse som den som ble signalisert i min redegjørelse den 18. januar. Så til spørsmålet som representanten Kristin Halvorsen tok opp, utover dette med helsefare/ikke helsefare, som jeg nå har kommentert. Et midlertidig forbud er altså ikke et direkte sitat fra mitt innlegg. Jeg har sagt at så lenge saken er til undersøkelse og bred gjennomgang, er det naturlig for Norge å legge til grunn at en ikke skal betjene seg av våpen med utarmet uran, og vår holdning er NATO kjent med. Nå er det jo ingen slik aktuell konflikt som pågår, og det gjenstår å se hva som vil være holdningen til det i en slik situasjon. Men jeg gjentar: Norsk holdning er nå reflektert gjennom det jeg har sagt, og som er Regjeringens oppfatning, og så får vi eventuelt komme tilbake til det spørsmålet. Når det så gjelder hvor lenge dette vil være norsk holdning, tror jeg ikke det er mulig å avgi en datostemplet oppfatning her, fordi det ligger i sakens natur at vi legger stor vekt på de seriøse forskningsarbeidene som nå er i gang. Ikke minst vil vi legge veldig stor vekt på rapporten fra Verdens Helseorganisasjon og innholdet i den, se hva som står der og følge de råd og synspunkter basert på medisinske og andre skjønn som måtte være der, og det er ikke mulig for meg å forskottere behandlingen av det før vi kjenner innholdet. Representanten Rise etterlyste rapporten. Jeg sa i mitt innlegg i dag ganske kort at den foreligger om noen dager. Det er blitt sagt at den skal foreligge i løpet av februar, og det håper jeg da betyr at den foreligger innen utgangen av denne måneden. Men det er altså ikke vi som sitter på pressemeldingene og på utslippsdatoene i Verdens Helseorganisasjon, selv om kanskje noen er av den oppfatning. Men vi vil, som sagt, legge stor vekt på rapporten, for den er jo ment å være en sammenfattende gjennomgang av alt tilgjengelig materiale, og sånn sett tror jeg de fleste NATO-land og andre legger stor vekt på utsagnskraften i nettopp rapporten fra Verdens Helseorganisasjon. Representanten Rise var både fornøyd og ikke helt fornøyd med redegjørelsen, og da er vel snittet ikke så verst. Og jeg kan leve med det. Det var iallfall ikke min hensikt å bagatellisere disse spørsmålene. Det er klart at vi ikke på noe tidspunkt har hatt det som utgangspunkt. Tvert imot, vi har satt i gang de aksjoner, de undersøkelser og de tiltak som jeg har redegjort for i både min redegjørelse den 18. januar og min tilleggsredegjørelse i dag. Og vi gjør jo ikke dette for moro skyld, vi gjør det fordi vi ikke ønsker å bagatellisere saken, men behandle den med stort alvor. Representanten Dørum holdt et innlegg som jeg i det store og hele satte meget stor pris på, også invitten til å komme tilbake til et teknisk spørsmål: Hva er alternativer til denne type tungmetaller? Jeg er redd for at det kanskje lett kan være andre typer tungmetaller som ikke uten videre guteres og godkjennes i utgangspunktet, men jeg skal love å komme med en tilbakemelding på det i en litt annen sammenheng, fordi min kompetanse på det området nok overstiges av kompetanse andre steder både i Forsvarets overkommando og eventuelt i departementet. Jeg tror at jeg da har svart på de innfallsvinkelene som har vært. Jeg kan føye til for sikkerhets skyld at vi anser oss ikke ferdig med denne problemstillingen i og med at denne diskusjonen er ført for tom presselosje. Tvert imot, det står på dagsordenen framover i Forsvarsdepartementet og i Regjeringen, og vi er selvsagt åpne for å komme tilbake med dette i egnet form til Stortinget. Jeg er helt sikker på at stortingsrepresentantene også vil bruke de anledninger som er, til å ta opp de anliggender de måtte ha på hjertet framover i oppfølgingen av hele denne viktige saken.