trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2002-12-10:
Eg lurer på om eg høyrde feil, eller om statsråden faktisk sa at han tolka debatten i Odelstinget i går slik at det er meininga at Regjeringa skal kome tilbake med struktursaka i revidert. Då trur eg han har tolka komiteen kraftig feil. Eg håpar berre at statsråden kan begynne med å bekrefte at eg høyrde feil, forhåpentlegvis. Av ulike oppslag i media skjønar eg at statsråden har vore på ei rekkje møte i heimfylket sitt den siste veka der utsegner av ulike slag har falle. Eg forstår det slik at statsråden i førre veke bl.a. var på eit arrangement som heiter Fisk 2002 i Tromsø. Der vart han ikkje uventa konfrontert med budsjettforliket mellom Regjeringa og Framstegspartiet som førte til at Finko vart ståande utan noka form for statlege pengar for 2003. Som svar på kritikken skal statsråden ha uttalt noko slikt som at 200 mill. kr av skattebetalarane sine pengar no var nok. Så ser eg også i Aftenposten at Høgre og Framstegspartiet i komiteen har vore villige til å finne desse pengane, men at statsråden har sagt nei. Korfor er statsråden så oppsett på å kutte alle løyvingar til Finko? Ville det ikkje i det minste ha vore meir ansvarleg å finne dei pengane som Finko treng til avvikling, dersom det er avvikling ein vil? Er det meininga at ein skal påleggje næringa å bruke dei pengane som ein har forhandla med Regjeringa om, og blitt einige om skal brukast til andre formål, til å avvikle Finko? Det synest eg er fullstendig uansvarleg. Lat meg så også seie nokre ord om industrien. Eg las ein kronikk i dagens Nordlys som statsråden har skrive, der overskrifta er:«Det er viktig med en industripolitisk tilnærming til fiskeriene». Så var det ikkje så veldig mykje meir. Kva er innhaldet? Er det dette stramme budsjettet, i hovudsak for offentleg sektor, som er industripolitisk tilnærming til fiskeria? Eg er veldig bekymra for situasjonen i industrien totalt og for fiskeriindustrien spesielt. Eg skulle ønskje at statsråden og Regjeringa hadde nokre tiltak å vise til, ikkje berre floskelen om eit stramt budsjett, som i hovudsak er stramt for offentleg sektor. Lat meg for ein gongs skuld få rose statsråden for satsinga på kystkultur.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2002-12-10:
Framstegspartiet har interessante synspunkt på mange område, men når det gjeld landbruket, er eg svært bekymra. Eg føler at Framstegspartiet har ei konsekvent negativ fokusering på kva landbruket står for, kva moglegheiter der er, og prøver på fleire måtar å svekkja landbruket som næring. Heldigvis har landbruket enno ei solid støtte i befolkninga. Det er rundt 70 pst. som seier at det støttenivået me har i dag, vil me gjerne behalda, for det gjev trygg mat og tilstrekkeleg med mat. For Kristeleg Folkeparti er det avgjerande viktig å ha eit skikkeleg og robust landbruk i Noreg. Og eg vil seia at det er vel få næringar, om nokon, som har effektivisert i det tempoet som landbruket har gjort i dei siste generasjonane. Det er berre utruleg alt som er oppnådd, og samtidig er ein på verdstoppen når det gjeld kvalitet og matvaretryggleik. Så opplever me å sjå i ei av hovudstadsavisene, VG, at trass i at me har verdas beste mat og verdas beste næringsmiddelindustri, så er det nokre butikkar som kjem ut i problem, og med ein gong er Framstegspartiet på pletten og seier: Reis til Sverige. I staden for å ramma to–tre butikkar som har gjort noko som kanskje er litt på kanten, så rammar ein ikkje berre dei to–tre einingane, men ein tek med seg heile landbruket, heile næringsmiddelindustrien og seier: Ikkje stol på dei, reis til Sverige. Ein overser dei problema som er i nabolandet når det gjeld desse matvarene, og tryggleiken som dei måtte ha. Men det blir ein enkel resept. Det blir for enkelt, det blir for utruleg, og eg er redd at Framstegspartiet bør ta ein meir detaljert diskusjon om sitt forhold til landbruk. Den nedbygginga me har hatt i Noreg, har gått fort, etter mi vurdering nærast uforsvarleg fort, og me treng ikkje katalysera ei slik rivande utvikling som me er inne i no, som vil skapa eit landbruk, eit robust landbruk, som me kan leva med i framtida. Eg ber her om Framstegspartiet si forståing.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2002-12-10:
Når det gjeld reiseliv, er det jo gjort ei påplussing i løpet av budsjettprosessen. Det er òg lagt opp til eit omfattande samarbeid med reiselivsaktørar, slik at næringa i større grad kan bli gjord ansvarleg for investeringane til dei marknadsføringstiltaka som skal fronta Noreg i utlandet, òg på den interne marknaden. Eg trur det er ei rett utvikling der staten bidreg med ein del midlar. På grunn av stramheit i budsjettet er dette ein av dei postane som ein har valt å kutta i. Det er klart at når ein skulle leggja fram eit stramt budsjett, ville det svi enkelte plassar. Alle målsetjingane kan ikkje bli oppnådde – så ærleg skal ein vera at ein seier det. Når det gjeld skog, føler eg at den omlegginga som skjer, er interessant og på mange måtar rett. Den er meir miljøvenleg, i og med at det blir mindre bygging av skogsbilvegar i eit sårbart terreng. I tillegg får ein no ei vesentleg forbetra skogavgiftsordning, då skattefordelinga blir utvida frå 35 pst. til 60 pst. Skogeigaren får då i større grad ansvaret for planting og skjøtsel av eigen skog, med gunstige skatteordningar. Det er faktisk mange innan skogbruket som har bede om ei slik omlegging. For å sikra at dette blir ei gunstig utvikling, ber me om at departementet følgjer med i utviklinga og ser om avhogde skogsareal blir planta. Me har òg opna for moglegheita for at partane i jordbruksoppgjeret kan omdisponera nokre av dei midlane som tradisjonelt går til skogbruk. Dei ville elles bli brukte til skogsbilvegtilskot, som i jordbruksavtalen i år utgjorde rundt 148 mill. kr. Så det skulle vera nok pengar til å supplera denne nye, gode ordninga med ei meir treffsikker ordning om aktørane ikkje føler at denne nye skatteordninga på alle måtar dekkjer skogbruket sitt behov.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2002-12-10:
Eg set pris på den samanlikninga som representanten Hedstrøm trekkjer mellom to næringar, reiseliv og landbruk. Eg vil fyrst seia – ikkje fullt så sterkt som det høyrest ut – at utan eit effektivt veldrive norsk landbruk vil det vera vanskeleg å driva med reiseliv i Noreg. Landbruket er vel den enkeltfaktoren i Noreg som har mest å seia for pleiing av kulturlandskapet og forskjønning av landet. Det er nærmast ein føresetnad for utstrekt turisme. Derfor er det så viktig å ha landbruk. Eg tok ein tur med hurtigruta for eit par år sidan. Eg hadde ein amerikansk slektning med, som då me reiste hundrevis av kilometer nordover og såg fin busetjing og infrastruktur, sa det var heilt utruleg. Det er ein verdi som det er vanskeleg å setja nok pris på, som me i dagleglivet tek som sjølvsagt, men som ikkje er det. Derfor er eg så glad for at det er brei støtte for å halda ved lag ein subsidie til landbruket som ikkje får ein ukontrollert sprekk. USA prøvde seg t.d. med drastiske nedskjeringar i landbrukssubsidiane, men har no ført inn fleire hundre milliardar kr – sjølv om dei har billige immigrantar som arbeider til svært låge lønningar og driv gardar på mange titusen mål – det er noko som aldri kan gå i Noreg. Eg føler at reiselivet skal ha gode vilkår for å visa fram eit utmerkt land, men at næringa sjølv i større grad må vera med og bera kostnadene ved å marknadsføra eit produkt som er solid og godt, og som vil ha ei sterk utvikling. For Noreg er jo eit av dei finaste landa som nokon kan finna. Det er iallfall dei tilbakemeldingane me får, og det er det undersøkingar viser. Men i dette må me ikkje gje slepp på eit jordbruk som kan halda landet i hevd.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2002-12-10:
Svaret ein gjev i budsjettet på den utfordringa som representanten Arnstad viste merksemd – det set eg pris på – ligg bl.a. i Verdiskapingsprogrammet, der poenget er å auka verdien av avverka skog, slik at det kan gje inspirasjon til å få ei større avverking, og få meir verdi ut av tømmerstokken, slik at det blir større incitament for den enkelte skogbrukar til å bruka av dei store ressursane, som i dag i for liten grad blir avverka. Elles er skogplantinga etter den skogbruksmeldinga som Arnstad nemnde, overfylt. Dei areala som var føresett skulle tilplantast, er tilplanta. Utfordringa no blir i det store og heile å få tilplanta dei avhogde skogsareala igjen. Derfor tok me i innstillinga her i dag med eit par merknader, der me ber departementet sjekka og følgja med på om det faktisk skjer, og at ein, dersom det ikkje skjer, diskuterer i samband med jordbruksoppgjeret om noko meir av midlane no kan gå til skogkultur og brukast til dette formålet for å oppnå ei reell replanting av avverka flate. Dette er eit relativt stort problem. Noreg har store ressursar. Derfor bør det vera ein større offensiv på skogavverkinga. Me medverkar også til at det skal skje gjennom biobrensel, som òg blir eit satsingsområde. Det er rett å satsa på fornybar energi, slik at ein kan utnytta skogverket òg til eit slikt positivt formål. Eg håper at det opplegget som ligg i statsbudsjettet, som me vedtek i kveld, kan medverka til at skogen får ein ny renessanse, får ein auka verdi, og at skogeigarane aukar fokuseringa, slik at skogen kjem til den nytta som var førsetnaden i skogmeldinga.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2002-12-10:
Representanten Ryan var glad fordi vi har klart å bevare nokre butikkar ute på øyane, som han sa. Men mitt spørsmål blir: Kva skal han med butikkar ute på øyane når det ikkje er folk, når SV sin politikk vil føre til at det ikkje blir så mange menneske igjen ute på øyane? I budsjettinnstillinga har ikkje SV ei krone til sjøfolka, noko som gjer at den norske sjømannsstanden, som no tel om lag 20 000 mann, forsvinn. Og dei bur jo ute på øyane, desse 20 000 sjøfolka. Men ikkje berre det: Desse 20 000 sjøfolka og dei reiarlaga dei jobbar i, genererer også ein god del andre arbeidsplassar innafor skipsverftsindustrien, innafor all marin næring. Det vil bli 20 000 sjøfolk som forsvinn, som ikkje fiskeria kan konkurrere om å få tak i. Det vil igjen føre til at vi får mindre rekruttering også i fiskerinæringa, både på sjøsida og landsida. Vi risikerer faktisk kanskje å miste ein plass mellom 70 000 og 100 000 arbeidsplassar. Og då hjelper det så lite å ha ein butikk som er open frå 10 til 12, med ein tilsett, i halv stilling, utan matvarer i hyllene. Mitt spørsmål blir: Ser ikkje SV og representanten Ryan verdien av norske sjøfolk? Og kva slags tilbod har SV til den norske sjømannen?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2002-12-10:
Representanten Arnstad snakka om å ha gode næringspolitiske strategiar. Så les vi i innstillinga: «Det er også nødvendig med målrettede tiltak over et bredt spekter for å bedre konkurransesituasjonen …» Det kan for så vidt vere greit. Men så kjem det: «Skal vi lykkes i å nå disse målsetningene, forutsetter det økt satsing på fiskeri- og havbruksnæringen over Fiskeridepartementets budsjett ...» Skal vi no gjere denne næringa, som vi har klart å få subsidiefri dei siste 10–15 åra, om til ei subsidienæring igjen? Er det einaste verkemiddelet Senterpartiet har, å gi auka subsidiar, for dermed å mislykkast? Vi har jo ei næring som har så store subsidiar at ein knapt nok klarar å seie tala, nemleg landbruket. Det er vel ikkje blitt nokon suksess, slik sett – det er iallfall ikkje blitt konkurransedyktig. Skal vi kanskje også skjerme denne næringa med importforbod osv.? Eg lurer litt på korleis dette no går – er det slik å forstå at vi skal få ei ny subsidienæring? Så har eg også lyst til å stille representanten eit spørsmål når det gjeld forholdet kyst–hav. Eg har oppfatta det slik at representanten Arnstad er blitt Kystfiskarlaget sin politiske talsmann. I alle tilfelle er senterpartifolk i Møre og Romsdal fortvila over Senterpartiets fiskeripolitikk, der ein no prioriterer kyst framfor hav, ifølgje både Hanken og ein del andre – til og med Hanken vart utfordra i Aalesunds Rederiforening med omsyn til å fortelje kva Senterpartiet står for, og han gjekk ikkje på talarstolen og tok utfordringa. Men kvar står Senterpartiet? Bør havfiskeflåten gå i bøyene, eller har den ei framtid i senterpartiland – sjølv om ikkje det er så stort?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2002-12-10:
Først litt om forsking og torsk. Statsråden nemnde dette med forsking og auka forsking på torsk, og han nemnde Tromsø. Det som forundrar meg litt, er at kompetansen innan forsking og oppdrett av torsk faktisk ikkje ligg i Tromsø, men han ligg i Møre og Romsdal, i Aquaforsk-miljøet. Eg synest det er ei litt stemoderleg behandling av Aquaforsk i forhold til ein del andre forskingsmiljø i Noreg når det gjeld oppdrett. Eg ber statsråden om å ta ein prat med sin kollega i Landbruksdepartementet, kanskje også med forskingsministeren, slik at dei i samarbeid kan sjå på om det ikkje er mogleg å køyre vidare dette med Aquaforsk og den kompetansen som ligg der, slik at ein ikkje riv ned dette miljøet. Det trur eg er viktig. Eg kan ikkje dy meg – eg må tilbake til sjøpattedyra. Statsråden nemnde ikkje noko om dei i sitt innlegg, men eg er oppteken av at vi må leggje nokre strategiar når det gjeld selfangst og kvalfangst, og ikkje minst eksport av kvalprodukt. Det gjeld å byggje opp nye miljø, byggje opp ei ny næring eller rehabilitere næringa som såleis, slik at vi kan hauste frå denne ressursen. Vi må avgrense bestanden, og talet på dyr må ned, slik at vi då også bevarer dei andre fiskeartane som er så viktige for folk flest, ikkje berre i Noreg, men faktisk i heile verda.
Michael Momyr (Høyre), 2002-12-10:
Det er interessant å høre innlegget til representanten Inge Ryan der han utelukkende snakker om hvem det skulle vært mer overføringer til. Han nevner overhodet ikke det som var vårt viktigste utgangspunkt da vi arbeidet med budsjettet, nemlig å få til et stramt budsjett. Det var det næringslivet – også næringslivet i distriktet, som Ryan er veldig opptatt av – satte som prioritet nummer én. Etter at rammene for budsjettet nå er vedtatt, får vi unisont positive tilbakemeldinger fra næringslivet, fra næringslivets organisasjoner og endog også fra Fellesforbundet: At vi klarte å få igjennom et stramt budsjett, var prioritet nummer én. I sitt alternative budsjett viser SV sitt sanne ansikt. Der er det, så vidt jeg har sett, en skatteøkning på 7–8 milliarder kr for næringslivet. Ryan snakker varmt over overføringer. Han snakker om jordbruk. Innser ikke representanten Ryan at en viktig del av ryggraden i Distrikts-Norge også er bedrifter som er konkurranseutsatt? Erkjenner ikke Ryan at den sterke kronekursen som har ført til at det bedriftene i 1999 fikk 100 kr for, får de bare 85 kr for i dag? Innser ikke Ryan at det er et problem? Jeg spør: Når vil SV bli like opptatt av å snakke om at verdier skal skapes, som de er av å snakke om at de skal brukes?
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2002-12-10:
Regjeringen Bondevik I la fram flere stortingsmeldinger, og blant disse har jeg lyst til å nevne St.meld. nr. 15 for 1999-2000, Lønnsomme og konkurransedyktige reiselivsnæringer og St.meld. nr. 17 fra 1998-1999, Skogmeldingen. Reiselivsnæringen ved Norges Turistråd fulgte opp reiselivsmeldingen med opptrappingsplan for satsing på merkevarebygging av Norge som reisemål i 2000–2006. I statsbudsjettet for 2001 la en inn 7,5 mill. kr ekstra til denne satsingen. Turistrådet omdisponerte noen av sine midler, og bransjen selv la inn 29 mill. kr, slik at den totalt hadde 50 mill. kr til disposisjon. Så kom kuttene. Det første Bondevik II-regjeringen gjorde, var å kutte på tilskudd til reiselivet. I fjor ble dette rettet opp av regjeringspartiene sammen med Fremskrittspartiet, og i budsjettet for dette året har de kuttet 16 mill. kr til merkevarebygging og til reiseliv. Skogmeldingen er et annet område som det er interessant å se på. Omleggingen av skogpolitikken har nå skjedd ved denne Regjeringen, og det er fristende å spørre representanten fra Kristelig Folkeparti om han kjenner seg igjen i forhold til de meldingene som regjeringen Bondevik I la fram, og om han er fornøyd med den oppfølging som regjeringen Bondevik II har gjort når det gjelder de to meldingene. Eller er det sånn at disse meldingene er lagt i skuffen og glemt for evig og alltid?
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2002-12-10:
Jeg registrerer først at jeg ikke fikk svar på spørsmålet mitt, men det kan vel hende det var fordi statsråden ikke var til stede i salen da jeg stilte det. Når det gjelder Arbeiderpartiets næringspolitikk, etterspørres ikke den av noen, sa statsråden. Det kommer vel an på hvor man er og hvem man lytter til. Det er i hvert fall min erfaring etter å ha reist litt rundt. Regjeringen skriver i proposisjonen: «I en krevende budsjettsituasjon har regjeringen valgt å prioritere de generelle rammebetingelsene for næringslivet, og å redusere den næringsspesifikke støtten.» I finanstalen 3. oktober fulgte statsråd Per-Kristian Foss opp med følgende: «I lys av den krevende budsjettsituasjonen vil Regjeringen prioritere næringslivets generelle rammebetingelser og redusere den næringsspesifikke støtten. Refusjonsordningen for sjøfolk og nettolønnsordningen for ansatte på fergerederier i utenriksfart foreslås derfor fjernet.» Statsminister Kjell Magne Bondevik sa i finansdebatten: «Når det gjelder de maritime næringer, har selvsagt Regjeringen intet mål om å avvikle dem – tvert om. Norge har så stolte tradisjoner på dette området og har også så gode forutsetninger for å drive maritime næringer at det er vårt ønske at de fortsatt skal kunne drives med konkurransevilkår som er mest mulig lik de vi konkurrerer med. Nå er det ikke slik at det finnes noen felles regler i EU på dette området. EU har åpnet for gjeninnføring av verftsstøtte og andre ordninger innenfor dette området, men EU har ikke vedtatt en felles politikk som går på tvers av alle land i EU. Vi fant det derfor riktig i budsjettavtalen med Fremskrittspartiet å endre opplegget noe på disse områdene.» Med Regjeringens prinsipielle kursskifte skulle en tro at de er glade for bortfallet av verftsstøtten. Verftsstøtten ble som følge av EUs regelverk og EØS-avtalen avviklet fra 1. januar 2001. Men EU har igjen innført en begrenset støtteordning for å beskytte europeisk skipsbyggingsindustri mot det som kommisjonen mener er ulovlig koreansk støtte. Og overraskende nok: Alt tyder på at næringsministeren nå har gitt etter, og at Regjeringen nå vil følge opp verftsstøtten, på tross av at en ifølge EU bryter statsstøttereglene. Da kan en spørre seg hvorfor Regjeringen ikke også kan gjøre det når det gjelder maritim næring og norske sjømenn.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-10:
La meg først få lov til å gi litt honnør til det siste replikksvaret fra representanten Gjedrem, som jeg synes var bra. Jeg synes også det er viktig å understreke den sterke sammenhengen mellom et aktivt landbruk og reiselivet. Det ville ikke ha vært mye trivelig å se på innover de norske fjordene om det ikke fantes et aktivt landbruk som ble drevet av folk, og som utgjorde et godt kulturlandskap. Nå er det tre år siden den tidligere landbruksminister Kåre Gjønnes la fram skogmeldingen. Skogmeldingen var ment å være et langsiktig rammevilkår for norsk skognæring, som er en langsiktig næring. Jeg synes det er synd å se at man etter tre år setter strek over den meldingen, som man klarte å oppnå et bredt flertall for i Stortinget. Det er ingen tvil om at problemet innenfor skogbruket er at man har historisk lave tømmerpriser. Reduksjonen i statstilskuddet har også bidratt til mindre avvirkning og mindre kultivering. Det forslaget Regjeringen kommer med i dag til omfordeling, vil ha en kraftig geografisk slagside i forhold til Trøndelag, Vestlandet og Nord-Norge, som har små arealer og vanskelig terreng. De kommer dårlig ut i forhold til den nye ordningen. Hvis vi skal ha en framtidsrettet skogpolitikk, må vi også sikre langsiktighet. Da må også samfunnet bidra, ikke minst i forhold til planting og kultivering. Derfor ble jeg overrasket da representanten Gjedrem omtalte den omleggingen som nå foregår, som er en ren endring av skogavgiftsordningen, som jo utgjør en brøkdel av bevilgningen til skogkultur, som mer robust enn tidligere. Men jeg skjønner at det er alvorlig ment fra Regjeringens side. Senterpartiet prøvde til og med å omfordele penger innenfor rammen for å kunne klare å få til litt til skogkultur, som vi var sterkt oppfordret til å gjøre også av Skogeierforbundet og skogeierne, men klarte det ikke. Mitt spørsmål til Gjedrem er: Når Kristelig Folkeparti først skulle fravike sin egen tidligere skogpolitikk, kunne de ikke i det minste ha sørget for at man fikk en 100 pst. overavskrivning på den nye ordningen, slik at det ble litt robusthet over det?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-10:
Først tror jeg det er på tide at vi gir Fremskrittspartiet litt honnør for at de faktisk rettet opp noen av de groveste mistakene som Regjeringen gjorde i budsjettforslaget sitt, og som det nesten ser ut som at Regjeringen nå egentlig ikke vil stå ved lenger. Det var faktisk ikke Regjeringen som rettet opp avskrivingsreglene, det var ikke Regjeringen som rettet opp permitteringsreglene, og heller ikke forholdene for sjøfolk. Det var Fremskrittspartiet som tvang dem til det. Og det er jo bra. Det er jeg enig i, der er Senterpartiet på linje med Fremskrittspartiet. Når det er sagt, må jeg si, som jeg prøvde å si i innlegget mitt, at lavere rente er viktig. Det å redusere kronekursen er viktig. Men det er ikke tilstrekkelig for å drive en god næringspolitikk i dette landet. Man må også drive en målrettet og langsiktig næringspolitikk i forhold til de bransjene der man ser at man kan bli god, og de arbeidsplassene i distriktene som man mener det er viktigst å bevare. Da må man ha et oppegående SND som kan bidra med kapital til dem som ønsker å starte nye bedrifter, og til dem som har virksomhet som skal utvides. Da må man ha en reiselivssatsing som i det minste er på linje med det man tidligere har lovt. Da bør man ha en satsing på bredbånd og infrastruktur knyttet til den nye teknologien, men Regjeringen slår foreløpig bare ut med hendene og sier at de ikke vil ha det. Da må man også være villig til å satse på kompetanseoppbygging, ikke minst innenfor marin sektor og fiskerinæringen. Problemet er at det blir ikke god næringspolitikk ved å gjenta mantraet «lavere rente» hvis man ikke samtidig har en næringspolitisk strategi. Det er mitt ankepunkt i forhold til Regjeringen. Ellers er det ingen grunn til å tro at Senterpartiets budsjettforslag ville ha ført til økt rente eller en sterkere kronekurs enn det vi har i dag. Tvert imot, Senterpartiets forslag om å justere mandatet for Norges Bank hva angår kronekursen, som vi la fram tidligere i høst, der vi bad om at de tar mer hensyn til stabiliteten i kronekursen, som de faktisk har som en del av sitt mandat, ville ha ført til at man kunne ha fått en redusert kronekurs i forhold til i dag.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-10:
Jeg synes det er hyggelig at representanten Solholm siterer fra Senterpartiets merknader i innstillingen. Det burde han gjøre mer av, og også lese dem grundig, og det skjønner jeg at han har gjort. Det er riktig at vi ønsker en målrettet satsing innenfor næringspolitikken. På noen områder synes jeg også det er interessante forbindelseslinjer mellom Senterpartiet og Fremskrittspartiet når det gjelder dette. Det gjelder bl.a. spørsmålet om kapitaltilgang til industrien, der vi har stått sammen om å foreslå penger til såkornfond. Dessverre kunne ikke Fremskrittspartiet på grunn av budsjettforliket være med på det forslaget i år, men vi har i utgangspunktet en felles holdning til det. Det gjelder også spørsmålet om å redusere skatten for dem som er aktive eiere, i form av å fjerne formuesskatt på næringsformue og fjerne arveavgift knyttet til private bedrifter, som gjør det lettere å få et generasjonsskifte. Det er den typen målrettet næringspolitisk satsing som jeg tenker på i forbindelse med Senterpartiets budsjettforslag, og som vi faktisk har stått til dels sammen med Fremskrittspartiet om. Når det gjelder spørsmålet om fiskerinæringen og det representanten Solholm peker på i forhold til Senterpartiets merknader, er merknadene ikke knyttet til at man igjen skal ha en fiskeriavtale der en har en stor grad av subsidiering. Men for det første er det en del velferdsmessige ordninger, pensjonsmessige ordninger, sosiale ordninger, som også fiskerne bør få ta del i, og som absolutt bør gå over en fiskeriavtale. Dessuten er det innenfor utvikling av marine næringer et stort behov for forsknings- og utviklingsarbeid, og det er et beklagelig faktum at denne regjeringen har redusert bevilgningene til den satsingen betraktelig i forhold til det som var tilfellet i 2001. Det synes Senterpartiet er synd, for vi mener at det må forskes mer på oppdrett av ulike arter. Nå er en kommet ganske langt på torsk, men en har også muligheten på andre arter. Det må forskes mer på produktutvikling og markedsutvikling knyttet til fiskerinæringen. Jeg synes også at vi i stedet for det pingpongspillet som vi av og til driver om markedsadgang for fiskerinæringen, bør ha en praktisk og realitetsorientert diskusjon om hvordan en skal få solgt mest mulig norsk fisk på det internasjonale markedet.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-10:
Ja, det er riktig at jeg tilhører et parti med et betydelig antall matprodusenter, og det er jeg stolt over. Det er folk som gjør et ærlig dagsverk, men som blir nødt til å høre på altfor mye uthengning både om sitt eget arbeid og sin egen inntekt av enkelte partier i denne sal. Jeg hørte på Fremskrittspartiets talsmann tidligere i dag, og jeg tenkte med gru at med hans oppskrift blir det ikke 3 000 bønder som forsvinner over ett år, men det blir 30 000. Det er også arbeidsplasser rundt omkring i norske distrikter som da forsvinner. Det en kan komme til å sitte igjen med, er noen få storgårder noen steder i landet, som har innleid arbeidskraft fra Øst-Europa. Den type gårdsbruk vil ikke jeg ha i Norge – det er et klart og tydelig budskap. Jeg opplever det ikke slik at Senterpartiet er stivnet fast i tradisjoner i forhold til landbruket. Senterpartiet har stilt seg bak de målsettingene om en økning av den økologiske produksjonen som resten av Stortinget har gjort, og som også SV står bak. Jeg føler at den merknaden SV har om å intensivere det arbeidet i dagens budsjettinnstilling, er litt å slå inn åpne dører, for alle har vi jo som et mål at 10 pst. av produksjonen bør bli økologisk, og jeg tror at en er innstilt på å gjøre det som er mulig både for å få opp etterspørselen i et marked og samtidig også bedre tilbudet av enkelte produkter når det gjelder økologisk mat. Så den merknaden til SV ble vi ikke med på, fordi vi synes det er å slå inn åpne dører. Når det gjelder dyrevelferdsmeldingen, ser jeg fram til både den meldingen som kommer, og den diskusjonen vi skal ha i Stortinget, og jeg er sjølsagt åpen i forhold til de forslag som måtte komme både fra Regjeringen og fra Stortingets side i så måte.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-10:
Jeg syntes jeg hørte næringsministeren si at usikkerheten omkring budsjettet i høst var et av de forhold som har virket negativt inn på næringspolitikken. Da har jeg lyst til å minne om at det er en mindretallsregjerings ansvar å få vedtatt et budsjett i Stortinget. Det er ikke opposisjonens ansvar å få vedtatt et budsjett. Det ville ha vært en helt ny parlamentarisk praksis. Så dersom statsråden mener at det er en usikkerhet som har virket negativt, er det i tilfelle et ansvar som Regjeringen er nødt til å ta på seg. Jeg vil stille et par spørsmål. Det ene er: Det gjentas flere ganger i innlegget til næringsministeren at Regjeringen «fant ikke rom for» i dette budsjettet – fant ikke økonomisk rom for. Men ser ikke statsråden at det at man ikke kan finne «rom for», kan bety at man faktisk vraker det langsiktige og den stabiliteten som næringslivet trenger, til fordel for en mer kortsiktig budsjettpolitikk? Jeg tenker da på rammevilkårene for sjøfolkene og på kuttet på reiselivsnæringen, der man har en vedtatt strategi, og på forholdet til SND. Det andre jeg vil spørre om: Høyre er jo opptatt av at man skal bruke skattelette til å stimulere næringslivet. Hvorfor er det så umulig å gå inn for skattelette i form av redusert skatt på næringsformue eller redusert skatt på arveavgift knyttet til næringsformue? Hvorfor må skatteletten strøs utover toppskatten, som bare bidrar til å øke det private forbruket? Hvorfor er det ikke mulig å rette Høyres skattelette inn mot helt konkrete ting som er til fordel for private eiere i næringslivet og for næringslivets direkte vilkår?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-10:
Det er ikke vanskelig å slutte seg til beskrivelsen av at det har vært dårlig lønnsomhet i skogbruket de siste årene, at en har fått lite igjen for det en avvirker. Det er heller ikke vanskelig å slutte seg til en beskrivelse om at det må til en del nytenkning. Men jeg synes bare det er rart at en skal starte nytenkningen med å fjerne så mange millioner kroner fra budsjettet. For uansett hvorledes landbruksministeren velger å snu og vende på det, er det slik at det faktisk er langt mindre bevilgninger samlet sett til skogkultur enn det har vært tidligere. En kan ikke bruke hele LUF-potten som et argument og si at det er skogkultur. Den er ikke økt med en eneste krone fra i fjor. Det en øker i forhold til verdiskapingsprogrammet, er 19 mill. kr. Det en får i redusert proveny på grunn av skogavgift, er 9 mill. kr. Men det en tar vekk i bevilgning, er 63 mill. kr. Det betyr en redusert satsing på en næring som trenger økt satsing. Det er det som bekymrer næringen sjøl, og som jeg har stor forståelse for. Det er litt vanskelig med regjeringspartienes talsmenn: På den ene siden står landbruksministeren nå opp og forsvarer at dette er en gedigen omlegging og nytenkning, mens en annen representant fra regjeringspartiene sier at vi må se på om det er skadevirkninger som på en måte skal gjenopprettes i jordbruksavtalen. Det er en dobbeltkommunikasjon. Hvis det er slik at en ønsker seg et robust skogbruk, er det en dårlig strategi å begynne med en betydelig reduksjon av midlene til skogkultiveringen, og det har en geografisk slagside. Men jeg er ikke imot en skogavgiftsordning. Jeg synes det er bra. Hvis det er slik at landbruksministeren her vil ha nytenkning, hvorfor kan han ikke da like gjerne øke skogavgiftsordningen slik at det gis 100 pst. fradrag med en gang? Så får vi virkelig fart i en næring som trenger ny lønnsomhet, og som trenger ny optimisme og framtidstro. Og hvorfor var det nødvendig å fjerne den avtrappingen som relativt sett gir en større skattelette eller fradragsrett for dem som er størst?
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-10:
Jeg blir jo litt overrasket over svarene når det gjelder Finko, for jeg er ikke sikker på om regjeringspartiene har bestemt seg helt for om det er slik at 200 mill. kr fra staten er nok – og det er det, og det var planlagt og tenkt slik – eller om det er slik, som det står i merknadene fra flertallet, at man her skal prøve å reparere på skadevirkningene gjennom fiskeriavtalen. En av versjonene må man iallfall bestemme seg for. Det som var faktum i høst, var jo at Regjeringen opprettholdt bevilgningene til Finko, riktignok redusert, men de opprettholdt dem med 5 mill. kr. Etter en budsjettbehandling i Stortinget stryker man hele bevilgningen. Men i ettertid å framstille det som om det er en planlagt prosess fra Regjeringens side, synes jeg er litt drøyt. Det virker rett og slett som om dette har druknet i en forhandlingsprosess. Hvis det var snakk om en styrt avvikling, burde det i prosessen ha vært et helt annet tidsperspektiv og en helt annen dialog med dem som er berørt, enn det man har opplevd her – det kom jo som julekvelden på kjerringa for mange av dem som er opptatt av dette. Jeg har et spørsmål angående en sak som nå er svært omdiskutert i fiskerinæringen, og det gjelder opprykk fra gruppe 2 til gruppe 1, en prosess som nå pågår i Fiskeridepartementet. Jeg erkjenner at det er Fiskeridepartementets ansvar å gjennomføre den prosessen, men på bakgrunn av at det har kommet såpass mange reaksjoner – det er så mange enkelttilfeller knyttet til dette som tyder på at her må det ha vært en viss uryddighet – vil jeg spørre statsråden om hvordan den prosessen vil bli håndtert framover, og når en kan forvente at det er klart for tildeling av kvoter.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2002-12-10:
Jeg tar bare ordet for å be om at forslag nr. 24 blir gjort om til et oversendelsesforslag, i håp om at landbruksministeren med den vekt han nå legger på skogavgiftsordningen, også etter hvert vil øke prosentandelen for avskrivning.
Silja Ekeland Bjørkly (Høyre), 2002-12-10:
Senterpartiet sier de er opptatt av distriktene og distriktspolitikk. I den sammenheng er det viktig at man sørger for å ha gode distriktsarbeidsplasser, som er stabile og trygge. Næringslivet gav før budsjettet ble lagt frem, Regjeringen et råd om hvordan vi kunne bidra til å trygge arbeidsplassene, nemlig: Sørg for en økonomisk politikk som får renten og kronekursen ned. Etter budsjettavtalen med Fremskrittspartiet uttalte NHO: Dette er et godt budsjett for næringslivet, som er blitt enda bedre. Prosessindustriens Landsforening uttalte: Budsjettavtalen er svært positiv for industribedriftene i distriktene. Teknologibedriftenes Landsforening sa: Vi er svært godt fornøyd med budsjettforliket. Senterpartiet fremstår i dag med en økonomisk politikk som er en ganske annen enn den Regjeringen står for, med bl.a. økte skatter og avgifter. Dessuten ønsker Senterpartiet å bruke mer av oljepengene. Hvordan kan representanten Arnstad og Senterpartiet stå for en politikk som vil føre til økt rente og kronekurs, når et samlet næringsliv, ikke minst i distriktene, mener det stikk motsatte?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-12-10:
Det var to ting representanten var inne på. Det ene var verftsstøtten, og det andre var knyttet til nettolønnsordningen. Beskrivelsen av hva vi skal gjøre på verftsstøtteområdet, er relativt korrekt gjengitt. Men spørsmålet var hvorfor vi ikke ville innføre ordninger for den norske sjømann tilsvarende det man har gjort i EU. Jeg har ikke klart for meg hvilken beveggrunn Arbeiderpartiet har for ikke å gjøre det – ikke minst etter den våren og sommeren man har hatt – for jeg kan ikke finne i budsjettforslaget til Arbeiderpartiet at Arbeiderpartiet har gjort dette. Man fikk det klare inntrykket da man så Stoltenberg med denne livbøyen foran seg, at Arbeiderpartiet hadde til hensikt å innføre nettolønnsordningen. Det kan jeg ikke se at man har valgt å gjøre. Og begrunnelsen for at vi ikke hadde det med i budsjettforslaget, er akkurat det som finansministeren har sagt tidligere i Stortinget, og som vi for så vidt alle har sagt er årsaken: Vi fant ikke rom for, innenfor det budsjettet som vi laget, å prioritere en innføring av nettolønnsordningen. Jeg vil også ha sagt at når vi har gjort den avtalen vi har gjort med Fremskrittspartiet, betyr det at vi viderefører dette. Før eller siden bør det være en diskusjon om det. Hvis man ikke har en ordning som er generell, som gjelder hele flåten, så bør man kanskje også for fremtiden innenfor de begrensede midler man har, diskutere hvilke prioriteringer man gjør. Vi har jo gjort det før. Jeg synes det er ganske viktig at de midlene vi bruker på dette, bruker vi relativt treffsikkert. Men årsaken til at Regjeringen ikke hadde det med i sitt budsjettforslag, er nøyaktig den samme som årsaken til at arbeiderpartiregjeringer i tidligere år ikke har hatt det, herunder den regjering som komitelederen har deltatt i.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-12-10:
Næringsdepartementet har gitt fullmakt til fullt utsalg i Arcus, Olivin, SND Invest og Moxi, og alle disse bedriftene har vi til vurdering knyttet til salg. De fullmaktene har vi hatt relativt lenge. For Moxis del har vi jo solgt ut halvdelen. Det er en opsjon som går ut om ikke veldig lenge, knyttet til Moxi. I de andre selskapene har vi også kontinuerlig i realiteten prosesser knyttet til salg. Det som er definitivt, er at vi selger ikke bedrifter som vi mener har en verdi på det dobbelte av det markedet f.eks. vil være villig til å gi. Så kan man si: Vel, da er ikke verdien større enn det markedet vil gi. Men da er det for en del av disse bedriftenes vedkommende slik at vi vurderer mulig oppside. Vi har ingen bråhast med noen av disse salgene. Men i det øyeblikket vi ser at den reelle verdien er mulig å ta ut der vi har fått fullmakt, blir det salg. Når det gjelder SND Invest, kan jeg si at der har vi en helt konkret prosess på gang knyttet til utsalg av SND Invest. Jeg har også sett i media at noen har hatt antakelser om verdien av SND Invest. Man vet jo aldri hvorfor slike ting kommer i media, man skal ikke se bort fra at mulige kjøpere vil ha interesse av å prøve å skru verdien ned gjennom å sørge for at det kommer i media. Det er mange med mikrofonstativ som springer ut og inn av dette hus, og som er glad i å skrive. Det tror jeg kanskje også vil være tilfellet her. Men jeg har ikke til hensikt å selge SND Invest for noe i nærheten av det beløpet som var omtalt i media, som så vidt jeg husker, var 400 mill. kr. Det er likviditet i dette selskapet som antakeligvis er det dobbelte av det beløpet, og verdien vil nok være ganske annerledes. Men finner jeg en kjøper, så vil også selskapet bli solgt.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-12-10:
Representanten Ryan hadde tre spørsmål. Det ene gjaldt Sør-Varanger og omstilling. Som representanten sa, skjer det mye positivt i Sør-Varanger. Det er jo nesten litt komisk å si at etter at staten sluttet med næringsvirksomhet i Sør-Varanger, har jo alt gått så meget bedre der oppe. Men så vidt jeg husker, er det ca. 4,5 milliarder kr som var investert i forkant i dette området. Det er laget en omstillingspakke for Sør-Varanger, og Regjeringen har i den avtalen som vi har gjort med Fremskrittspartiet, redusert neste års overføring til Sør-Varanger. Det er et ensidig grep fra Regjeringens side. Spørsmål 2 var om distriktsfond og næringssvake områder. Jeg er veldig glad for at SV og representanten Ryan i forbindelse med etablering av et mulig distriktsfond har vært opptatt av at man skal satse på lønnsomme bedrifter i distriktene og for så vidt i næringssvake områder. Det er ingen tvil om at vi i en del områder i landet har behov for virkemidler. Derfor bruker vi betydelige midler over Næringsdepartementets budsjett, for så vidt, men ikke minst over Kommunal- og regionaldepartementets budsjett. Dette fondet er tenkt å skulle anvendes til ytterligere å styrke dette. Representanten refererte også til utsagnet fra representanten Kristiansen om at dette meget gode budsjettet var blitt enda bedre etter at det var blitt forhandlet med Fremskrittspartiet. Vel, det er jo for så vidt bare å regne, så ser man at den budsjettavtalen som ble gjort med Fremskrittspartiet, styrket en del av de punktene som gikk på Næringsdepartementets og næringslivets områder. Jeg oppfattet at det først og fremst var det representanten Kristiansen uttalte seg om, og det må en bare erkjenne – og for den saks skyld gi ros til Fremskrittspartiet for.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-12-10:
Jeg erkjenner fullt ut at det er Regjeringens og regjeringspartienes ansvar å skaffe et budsjett. Men det ville etter mitt skjønn være for ensidig å si at det utelukkende er regjeringspartienes, og for den saks skyld Regjeringens ansvar og arbeid å skaffe landet et budsjett. Til syvende og sist må det et flertall i nasjonalforsamlingen til for å gjøre dette. Når jeg sa dette som går på usikkerhet generelt i høst, er det knyttet til det faktum at det er en mindretallsregjering; usikkerhet knyttet til om man får et budsjett, er i seg selv i hvert fall ikke et gode i det totale bildet. Derom kan det ikke være noen tvil. Representanten Arnstad sa at det var sagt opp til flere ganger at man «fant ikke rom for». Jeg erkjenner fullt ut at det er flere områder i budsjettet hvor man isolert sett kunne ha ønsket andre tall. Men i forhold til en overordnet målsetting om å ha en totalitet som henger sammen, fikk man ikke plass til det. Da var det igjen dette med sjøfolk og liksom mangel på stabilitet på det området som var brukt som eksempel. Og hvorfor hadde man kuttet det? Det er vel av akkurat samme grunn, antakeligvis, som den regjeringen Arnstad selv var medlem av, hadde. Når det gjelder skattelette knyttet mot spesifikke, f.eks. private eiere – det er snakk om arbeidende kapital, det er snakk om arveavgift, osv. – er det vel slik at vi i budsjettet delvis og i den avtalen vi har gjort med Fremskrittspartiet, har kommet et visst stykke på vei. Denne regjeringen har imidlertid en ambisjon om ytterligere 12 milliarder kr i skatte- og avgiftslette i denne stortingsperioden. Og det er ingen tvil om at skatt på eierskap vil være et vesentlig element etter at Skauge-utvalget har avgitt sin innstilling. Det vil være med i neste års vurdering.
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2002-12-10:
Vi kommer sikkert til å fortsette i både måneder og år og snakke om forskjellene mellom regjeringspartienes og Arbeiderpartiets holdning når det gjelder refusjonsordningene. Den vesentlige forskjellen, slik jeg kan se det, er – det skal innrømmes – posisjonene man har hatt i opposisjon og i posisjon. Det gjelder for så vidt for begge parter. Så i den grad en skal sette sluttresultatet, tror jeg at jeg vil sette 0-0 på det. Når det gjelder det andre spørsmålet som Akselsen tar opp – som etter mitt skjønn er langt mer matnyttig – knyttet til industriarbeidsplasser, knyttet til prosessindustrien og for den saks skyld industri i sin alminnelighet, er det ingen tvil om at industriarbeidsplassene er et meget viktig element og faktisk et grunnlag for mye av distriktsbosettingen i dette landet. Og jeg tør ikke engang tenke tanken på en situasjon der vi liksom skulle sitte stille og se på at norsk konkurranseutsatt næringsliv totalt sett skulle forsvinne. Når det gjelder prosessindustrien spesielt, har representanten Akselsen selvfølgelig helt rett i at vi antakeligvis har verdens mest miljøvennlige produksjon av metaller. Få bruker færre kilowattimer på å produsere en kilo metall enn det vi gjør. Og vi har noen utfordringer på dette området som er helt grunnleggende hva gjelder rammevilkår. Nå skal jeg ikke ta mantraet knyttet til rente, knyttet til kronekurs osv., men elavgift er et stikkord i så måte. Og Akselsen nevnte i sitt tidligere innlegg at det var en fare for at en måtte innføre elavgift også på prosessindustrien, med de konsekvensene det har. Det er helt definitivt at det vil ha konsekvenser. Men det er jo et alternativ til det å innføre det for alle; det er å fjerne det for alle – for bare å nevne ett – som for min del fremstår som mer nærliggende for å redde norsk industri.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-12-10:
Stortinget vil i kveld vedta et budsjett som bl.a. innebærer at staten for første gang på ca. hundre år ikke skal bidra til skogreising, som jeg sa i innlegget mitt. Reaksjonene på dette har vært svært sterke rundt om i landet, noe jeg godt forstår når vi vet hvilken verdiskaping skogen har gitt i alle år. I tillegg har den betydd mye for sysselsettingen, og den har vært et supplement til eksisterende gårdsdrift. Norges Skogeierforbund sier at kun et fåtall virkelig store skogeiere på Østlandet vil komme greit ut av dette, og at for skogeiere på Vestlandet, i Midt-Norge og i Nord-Norge vil dette budsjettet fra regjeringspartiene og Fremskrittspartiet ramme hardt. Skogeierforbundet sier at dette ikke er et godt budsjett for næringen. Jeg har registrert at landbruksministeren har tatt til orde for at de øvrige ordningene for skogbruket er så gode at kuttene ikke betyr noe i denne sammenheng. Statsråden har vel også uttalt at problemet er bare at man ikke har forstått hva det går ut på. Har Skogeierforbundet og alle andre misforstått situasjonen for skogbruket, eller er dette budsjettet et budsjett for sentralisering? Ønsker Regjeringen at man skal sentralisere skogaktiviteten til østlandsområdet? Er det dette som er de «små skritt» som representanten Ivar Kristiansen var inne på i sitt innlegg tidligere i dag? Betyr ikke det som ble sagt i skogmeldingen, St.meld. nr. 17 for 1998-1999, noe for landbruksminister Sponheim i dag? Han var jo med i regjeringen den gangen også.
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-12-10:
Det er nylig delt ut nye konsesjoner for oppdrett, men det går trått med å få svar på om de som har fått disse konsesjonene, kan benytte seg av dem. I Nord-Norge er det bare én av 22 som har fått konsesjon, som har innbetalt avgiften til nå. Grunnen til denne situasjonen er rett og slett mangel på kapital. Da ordningen med slik betaling for konsesjoner ble vedtatt, hadde vi en helt annen situasjon på kysten. Fiskeri- og havbruksnæringen var da i en langt bedre situasjon. Vi vet at i år har den ene fiskeribedriften etter den andre gått over ende, og det ser ganske dystert ut langs kysten vår. I kjølvannet av dette burde det være i alles interesse å finne løsninger, slik at de tildelte konsesjonene kan komme i drift og skape ny aktivitet og tro for bedrifter og for folk langs kysten. Jeg har merket meg at SND, bankene og oppdretterne selv har bedt om noe mer tid for å få vurdert økonomien i dette nøye for deretter å kunne svare på om de kan betale denne avgiften. Hva vil fiskeriministeren gjøre for å bidra til at konsesjonene kan bli der de er tildelt, slik at de kan være med på å skape positiv virksomhet i de områdene som så sårt trenger denne aktiviteten for igjen å få en tro på framtiden? Er det realistisk å tro at de beløp som det er budsjettert med i inntekt av disse konsesjonene, vil komme inn?
Bendiks H. Arnesen (Arbeiderpartiet), 2002-12-10:
Jeg vil litt tilbake til disse oppdrettskonsesjonene. Nå er jeg av den oppfatning at det nok var en annen situasjon for dem som planla og søkte om disse konsesjonene den gangen de søkte, ellers hadde ikke disse søkt om konsesjon. Jeg tror ikke at de hadde noen slags skjult agenda da de søkte. Jeg tror det rett og slett er den situasjonen som i ettertid har oppstått, som har gjort at vi er der vi er i dag. Det er ikke snakk om de store regelendringene her, det er vel ikke det det blir bedt om, men om smidighet slik at de som har fått disse konsesjonene, skal få ta dem i bruk – f.eks. betalingsutsettelse eller betaling over noe tid. Jeg har også registrert at noen teller på knappene om de skal betale nå og ta imot konsesjon, fordi det kan komme endringer neste år som gjør at det kanskje blir andre forhold. Kan vi risikere at denne situasjonen demper interessen for næringen, og at det er storkapitalen som i enda større grad skal overta slik virksomhet i kommunene? Og kan det gjøre at kommunene blir mindre og mindre interessert i slik virksomhet? Jeg spør igjen: Er det realistisk å få inn denne avgiften slik det er budsjettert, og vil situasjonen som har oppstått her, medføre forslag om endringer av regelverket ved framtidige utlysninger av oppdrettskonsesjoner?