Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2009-05-26:
Min første erfaring med barnevernet var i 1988, i januar, da jeg som nyslått kommunestyrepolitiker skulle møte som vara i barnevernsnemnda – de gamle barnevernsnemndene. For en som hadde vokst opp i et rolig middelklassehjem uten de store problemer, var det en boble som sprakk. Jeg fant ut at det faktisk var barn som ikke hadde så gode foreldre som det jeg hadde opplevd både i min venneflokk og i mitt eget hjem. De småfeil og de krangler man hadde med sine egne foreldre, ble veldig små i forhold til de utfordringer som var. Man hadde jo selvfølgelig sett at det var enkelte barn på ungdomsskolen og på barneskolen som hadde foreldre med litt rusproblemer og slike ting, men at det kunne være så mange barn som faktisk hadde store utfordringer å slite med, store problemer i familiesituasjonen, det var en sterk opplevelse for en ung politiker på det tidspunkt. Jeg har selvfølgelig fulgt barnevernet både som kommunepolitiker og også etter at jeg kom inn på Stortinget i 1997, og spesielt etter at jeg kom inn i familiekomiteen i 2001. Fremskrittspartiet har jo i den tid bl.a. tatt til orde for i stor grad å følge de biologiske prinsippene, og dyttet på for å få barn til å ha kontakt med det biologiske opphavet, den biologiske familie, og at man ikke skulle være så rask med omsorgsovertakelse, men heller fokusere på hjelpetiltak og samarbeid med de enkelte foreldre. Vi har også vært sterkt kritiske til de kommuner og steder i landet hvor vi har sett at barnevernet har vært svært ivrige, med kjappe omsorgsovertakelser. Fremskrittspartiet har også vært en forsvarer av de private institusjonene, som vi mener kan levere god kvalitet til barnevernet. Fremskrittspartiet føler at det fortsatt er ting å gjøre når det gjelder barnevernet i Norge. Vi får nesten daglig henvendelser fra foreldre, besteforeldre osv., som er misfornøyd med det samarbeidet de har med barnevernet, og mener at de har blitt utsatt for urett. Så på dette området tror jeg det fortsatt er noe å gjøre, selv om det er blitt bedre. Jeg vil takke statsråden for redegjørelsen. Vi følte vel at man litt motvillig kom til Stortinget. Vi hadde hatt mange spørsmål oppe i spørretimen, vi hadde hatt mange store saker i media, og det tok en smule tid, men når statsråden da etter hvert kom, var det en grundig redegjørelse som ble gitt. Dog er det slik at det var en del områder hvor vi ikke delte statsrådens syn. Ett av punktene, som jeg synes var oppsiktsvekkende, og det vil sikkert også bli kommentert fra de tidligere Bondevik-partier, var at når det gjaldt de enorme overskridelser som har vært i barnevernet i de foregående år, hadde man ikke akkurat noen dyptgående analyse av det, annet enn at det var fordi Bondevik-partiene hadde budsjettert feil, og at man nå håpet at man skulle få utviklingen under kontroll. Det blir for meg litt vel lettkjøpt, når man faktisk har sittet med ansvaret på dette området i snart fire år. Ellers er det åpenbart at vi i Fremskrittspartiet og statsråden fortsatt oppfatter to forskjellige virkeligheter når det gjelder barnevernet. Vår virkelighet består av at det er overdosedødsfall, det er ungdom uten tilsyn, ungdom som debuterer med dop mens de er under offentlig omsorg, det er drap på institusjoner, ungdom som rømmer fra institusjoner uten at noen leter etter dem, ungdom og barn uten tilstrekkelig tilsyn på institusjoner og i fosterhjem, kommunalt barnevernsansatte som opplever at de ikke greier å følge opp barn og unge fordi de har for dårlige arbeidsbetingelser, og barn som også blir altfor lenge i hjemmet etter at omsorgsvedtak er gjort. Det er i hvert fall den virkeligheten vi i Fremskrittspartiet oppfatter. Det er selvfølgelig en virkelighet preget av de oppslag som media har kommet med. Nå er det selvfølgelig mulig at media lyver i alle disse sakene, men jeg tror ikke det er tilfellet. Statsrådens virkelighet, ifølge denne redegjørelsen, er at alt er tatt hånd om, alt er under kontroll, og det er opprettet utvalg og satt i gang utredninger osv. Akkurat det siste er jo noe av statsrådens varemerke: Man er veldig flink til å opprette utvalg og starte utredninger og vurderinger, men når det gjelder handling, er det bekymringsverdig. Bare for å ta en liten digresjon: Vi hadde jo nylig en debatt her i Stortinget rundt statsrådens utspill om at hun ville hjem til innvandrerfedre og telle hvor mange bleier de skiftet, og hvor mange trilleturer de tok. Nå tror jeg det er en lite konstruktiv måte for å løse de enorme problemer som finnes når det gjelder barneomsorg i innvandrermiljøer. Jeg er langt mer bekymret for innvandrermenn som denger kona, som nekter datteren å gå ut osv., og som driver med kjønnslemlestelse av barna sine, enn jeg er for hvor mange bleier som faktisk skiftes. Helt avslutningsvis: Mitt råd til statsråden er: Det trengs handling! Vi i Fremskrittspartiet føler ikke at statsråden har hundre prosent kontroll på dette området. Vi går nå bl.a. inn i en krevende tid – sommeren – da det ofte kommer frem at det er flere barn som lever med omsorgssvikt og rus, og vi har ikke de plasser og de tiltak som er nødvendig for å avhjelpe denne situasjonen.