trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2003-05-28:
Jeg skal være kort, men jeg har et veldig enkelt spørsmål til statsråden som jeg håper han kan svare på. Nå er det blitt slått fast ganske ettertrykkelig fra denne talerstolen at det Stortinget gjør i dag, og har gjort tidligere, er å fastsette minimumstilbudet som skal gis til landets pensjonister knyttet til etterslep og etterregulering. Det har vært kjent for Regjeringen lenge. Når statsministeren da går ut – etter at revidert budsjett er lagt fram – og gir uttrykk for at det må være en misforståelse at det er blitt skapt tvil om Regjeringens vilje og evne til å finansiere dette, og det nå er kommet et brev fra Finansdepartementet knyttet til dette, som jeg mener skaper enda mer uklarhet, synes jeg det er min plikt som leder av finanskomiteen å få en klarhet i dette. Vi sitter midt i behandlingen av revidert budsjett, og vi får et svar fra departementet som på ingen måte er klargjørende i forhold til hvorvidt minimumstilbudet er finansiert i revidert eller ikke. Og det må statsråden kunne svare på, uavhengig av hva slags forhandlinger han skal føre med partene nå. Er minimumstilbudet finansiert, eller er det ikke finansiert?
John I. Alvheim (Fremskrittspartiet), 2003-05-28:
Det er ikke bare en merkedag for pensjonistene, men også en dag da Fremskrittspartiet kan legge en ny kule i det politiske poengglasset. I alle år Fremskrittspartiet har vært representert i Stortinget, har partiet ved alle trygdeoppgjør fremmet forslag om at grunnbeløpet i folketrygden skulle reguleres minst på linje med lønnsutviklingen ellers, men har blitt nedstemt. Likebehandling av lønnsutviklingen for pensjonister og øvrige lønnsmottakere har noe med respekt for menneskeverdet til de eldre generasjoner å gjøre. To klare vedtak – ett om retningslinjer for regulering av G og et annet om utbetaling og etterslep – fra et flertall under behandlingen i statsbudsjettet, har denne Regjeringen neglisjert og ikke fulgt opp. Mest skuffet er jeg over Kristelig Folkeparti, som ynder å kalle seg et verdiparti. De har ikke villet komme pensjonistenes rettmessige krav i møte i det foreliggende reviderte nasjonalbudsjett. Statsminister Bondeviks uttalelse om at dette er en misforståelse, og at Regjeringen hadde dette i revidert, står ikke til troende. Finansministerens uttalelse om at pensjonistene også må vise moderasjon, er en ufyselig uttalelse fra en finansminister – som han burde beklage fra denne talerstol. Det er presset fra opposisjonens flertall og fra folkeopinionen som har ført til at Regjeringen snur på et vesentlig punkt i innstillingen. Jeg er glad for at Arbeiderpartiet denne gangen satte foten ned og ikke lot seg kjøpe av regjeringspartiene, som det ble gjort forsøk på, og som ville ha gitt pensjonistene langt dårligere oppgjør i år enn det som nå foreligger. Arbeids- og administrasjonsministerens manglende oppfølging av Stortingets to klare flertallsvedtak ville, etter mitt skjønn, under normale politiske omstendigheter her i huset fått konsekvenser. Retningslinjer for fremtidens trygdeoppgjør er nå på plass. Skuffende for mange pensjonister blir det likevel at flertallet ikke vil følge Fremskrittspartiet og Senterpartiet når det gjelder å tilbakebetale etterslepet i kroner og øre.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-28:
Det er med en viss forbauselse jeg hører hvordan statsråden håndterer disse spørsmål i stortingssalen. Dette dreier seg ikke om å avsløre noe som helst, det dreier seg om finansiering av en post som Regjeringens egne medlemmer har skapt inntrykk av er finansiert og som sådan ikke må finansieres i de forhandlinger som nå foregår i Stortinget. Det betyr altså at det er dekning i ymseposten, som det jo heter, for det som har skjedd – dekning for den første biten ved en etterregulering, som ikke vedkommer denne debatten, men også for det som ligger foran oss, nemlig det minimumstilbudet som stortingsflertallet nå pålegger Regjeringen å legge fram i trygdeoppgjøret. Dette dreier seg altså om finansiering av disse forhold etter vedtaket. Vi har full respekt for at Regjeringen skal gjennomføre forhandlinger med pensjonistorganisasjonene, så det er ikke det dette dreier seg om. Det dette dreier seg om, er om finansieringen av dette minimumstilbudet er til stede, eller om det betyr at Stortinget må finansiere det. I så fall har representanter for Regjeringen grovt feilinformert ikke bare offentligheten, men også Stortinget. Dette dreier seg tross alt om ganske mye penger. Men hvis jeg kan få tillate meg å stille spørsmålet på en litt annen måte, så kanskje statsråden kan tilnærme seg det på den måten. Betyr det at det ikke vil bli fremmet proposisjoner fra Regjeringen for å finansiere det trygdeoppgjøret som snart skal starte? Det betyr – for å formulere det motsatt – at statsråden overfor Stortinget i dag kan garantere for at det ikke vil bli fremmet ekstra proposisjoner for finansiering av det kommende trygdeoppgjøret.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-28:
Jeg vil i likhet med flere gi honnør til saksordføreren for en ryddig framstilling. Det er en framstilling som også SV i all hovedsak har stilt seg bak, selv om vi i utgangspunktet har litt forskjellig tilnærming til dette problemet. La meg knytte noen kommentarer til det, fordi det kan være nødvendig også for statsråden, som jo skal få dette til videre behandling. Etter SVs syn er det ikke behov for omfattende endringer i skattesystemet. Man tjener svært gode penger i Nordsjøen, særlig med de oljepriser som er nå om dagen, og det betyr at det skattesystemet vi har i oljesektoren, er et all right system. Man tjener gode penger, og staten tjener gode penger. Slik bør det da også være. Man skal likevel ikke være blind for at noen endringer kan være nødvendig, men vi ser altså ikke behov for omfattende endringer av skattesystemet. Det ble foretatt endringer for få år siden, til gunst for oljeselskapene, og de endringene som har kommet etterpå, har også vært til oljeselskapenes gunst. Den gangen oljeprisen lå på 9 dollar pr. fat, ble det foretatt omfattende endringer her i Stortinget som oljeselskapene har nytt godt av. Selv om oljeprisen bare var på 9 dollar pr. fat i ca. én måned, og så begynte å stige igjen, har endringene som ble resultatet av dette, vært der siden. Et av de store problemene for både oljeselskapene og det norske samfunn er at investeringsnivået i Nordsjøen varierer veldig – fra et toppnivå på nesten 80 milliarder kr til ned mot 50 milliarder kr. Nå ligger det vel et sted midt imellom. Det er klart at en så stor variasjon i investeringsnivået gjør at både leverandørindustri, samfunn og oljeselskap sliter. Det betyr at for samfunnet, for oljeselskapene og for verftene ville det være en stor fordel hvis man kunne klart å fase inn prosjekter mer forutsigbart og mer langsiktig for å få en jevnere investeringsstrøm. Det er et paradoks når man den ene dagen har 3 000 innleide arbeidere i tillegg til sin egen arbeidsstokk, som man f.eks. hadde på Aker Stord eller på Kværner Rosenberg, og dagen etter står helt uten arbeidsoppgaver overhodet. Det er klart at dette er en paradoksal situasjon og en forferdelig ulykkelig situasjon for dem som har sitt arbeid og levebrød i disse bedriftene. Dette er en hovedutfordring, ikke bare sett fra SVs ståsted. Jeg vil tro at flere vil være enig i at dette er en hovedutfordring. Vi har sympati for at man bør se om man kan klare å finne endringer – små felt og haleproduksjon. Det er klart det finnes mye olje og gass tilgjengelig, men av et slikt volum at de store oljeselskapene neppe ser det rentabelt å gå inn i det. Stortinget har jo allerede gjort vedtak om at man skal se på dette, og det er vi positive til – vi mener det er klokt. Jeg synes også det er riktig å se om skattesystemet kan stimulere til produksjon på disse små feltene, eller for den saks skyld på felt som skal stenges ned, der de store selskapene ikke lenger ser fortjenesten, men der kreative små selskap nok kan gjøre gode penger gjennom mange år. La disse korte kommentarene være SVs syn på dette. I all hovedsak gir vi altså tilslutning til saksordførerens framstilling.
Svein Flåtten (Høyre), 2003-05-28:
Jeg berømmet i mitt første innlegg Fremskrittspartiet for å ha bidratt til en enhetlig og felles innstilling. Men jeg tar ordet for å kommentere representanten Hagesæters utsagn om at han er usikker på vår forståelse av behovet. Det korresponderer litt med merknaden fra Fremskrittspartiet om «flertallets manglende vilje» til å slå fast behovet for en gjennomgang av petroleumsbeskatningen. Vi må være oppmerksom på, som jeg sa i mitt forrige innlegg, at den nettopp har vært gjennomgått, men vi peker også på at utredningen fra petroleumsindustrien kan danne et godt grunnlag for å se nærmere på dette. Det blir viktige innspill, men vi må ikke glemme at det er nettopp det det er – det er innspill fra en næring. Det må ikke frata Stortinget ansvaret for en helhetlig vurdering av skatteregimet. Skatt er tross alt bare ett av virkemidlene for å regulere aktiviteten på sokkelen, og det er mange andre forhold inne i bildet. Det er snakk om endring av metoder. Det kan være endring av aktørbildet, som kanskje er bedre tilpasset en senfase enn det man ser i enkelte deler av sokkelen nå, nye leteideer, ny teknologi. Det er også snakk om lønnskostnader og tariffsystemer, som i Nordsjøen er et svært fordyrende element. Det er det norske folk som er ressurseieren på norsk sokkel, og når man gjør endringer, tror jeg at rekkefølgen vil være viktig. Det ville være kjedelig hvis man skulle ha en overfokusering på skattetilpasninger, mens det var andre flaskehalser i f.eks. produksjon, tilpasning på marginale felt og såkalte halefelt som kanskje var det som skulle komme først. Derfor er det viktig å ha et helhetssyn, og derfor er det ikke manglende vilje flertallet utviser. Man gjør tvert imot en ansvarlig helhetsvurdering.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2003-05-28:
Jeg vil bare knytte et par ord til denne innstillingen. Jeg synes det er bra at Dokument nr. 8-forslaget ble fremmet. Saksordføreren har gjort en utmerket jobb for å samle komiteen om denne innstillingen, og brevet fra finansministeren viser også at man nå vil ta dette opp til drøfting. Arbeiderpartiet vil – sammen med de andre partiene – sørge for at dette kommer opp til drøfting til høsten. Det er på mange måter en veldig alvorlig – jeg vil ikke si en dramatisk – situasjon på norsk sokkel for tiden. Det er en dramatisk tilbakegang i sysselsettingen. I løpet av to–tre år har sysselsettingen sunket med nærmere 30 pst. Det er dramatisk for boreselskapene osv. Jeg vil si at den interessen som har vært vist, eller mangel på interesse, fra de ulike selskaper i den siste tildelingsrunden i Nordsjøen, også vitner om at vi må se på systemet. Jeg vil også vise til hva som skjedde på engelsk sektor, der de for noen år siden hadde en lignende situasjon, hvor aktiviteten gikk veldig ned og interessen nesten uteble. De var nødt til å foreta sterkere inngrep med hensyn til rammebetingelsene for å få rettet på det. Det er nettopp det flertallet skriver i innstillingen her i dag om haleproduksjon og utvinning av små og marginale felter. Jeg vil si at et nytt skattesystem bør være konstruert slik at selskapene får en større belønning ved å forlenge produksjonen fra eksisterende installasjoner koblet med sterkere incentiver for å unngå kostnadsoverskridelser. Under dagens system er hoveddelen av risikoen knyttet spesielt til kostnadsoverskridelser på statens hånd. – Og jeg vil ikke si mer om Snøhvit-debatten som vi har hatt! Incentivstrukturen i skattesystemet bør bidra til en rask økning i aktiviteten på norsk sokkel. Vi må ha det også i de rammebetingelsene vi må se på framover. Spesielt ser vi nå på infrastrukturen i de modne områdene i Nordsjøen og nordover. Barentshavet kommer med her, og også Norskehavet. – Så her er det fortsatt et stort potensial både i olje- og gassvirksomheten, men det er ganske alvorlig det vi nå ser, som jeg sa, både med hensyn til interessen og her sysselsettingen, som går dramatisk tilbake. Derfor er rammebetingelsene viktige, og jeg har påpekt noe som jeg mener vi bør ha med oss på den videre ferd, og jeg håper inderlig at vi får denne saken opp til en bredere diskusjon til høsten.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2003-05-28:
Dette er ei svært viktig sak i forhold til kor stor verdiskaping vi kan vente oss frå olje- og gassindustrien i framtida. Forskjellen mellom forvitringsbanen og den langsiktige utviklingsbanen fram mot år 2050 er anslått til meir enn 2 000 milliardar kr med dagens oljepris. Dersom det ikkje blir lagt til rette for auka norsk verdiskaping m.a. ved eit forbetra petroleumsskattesystem, er faren stor for at olje- og gassproduksjonen vil gå inn i forvitringsbanen. Ved dette scenarioet anslår bransjen at oljeproduksjonen på norsk sokkel fell ned mot nesten null allereie omkring år 2020. Dette viser klart at det hastar med å få til endringar i petroleumsskattesystemet som i større grad legg til rette for auka verdiskaping og utnytting av eksisterande oljefelt. Eksempel frå britisk sokkel viser at forbetringar i petroleumsskattesystemet gir auka aktivitet. Eksempel der viser også at den aktiviteten ikkje berre er bedriftsøkonomisk lønsam, den er også samfunnsøkonomisk lønsam. Framstegspartiet er ikkje alltid heilt overbevist om at dei andre partia har forståing for at det no hastar med skatteendringar for å stimulere til vidare verdiskaping på norsk kontinentalsokkel. Andre gonger derimot får vi inntrykk av at forståinga er på plass. Ifølgje Stavanger Aftenblad 20. mai har finansministeren forståing for at det hastar med å få gjort noko. Her står det: «Finansministeren er bekymret for utviklingen i oljevirksomheten og vil se om skattesystemet kan endres for å få mer fart i investeringene.» Vidare står det: «Utviklingen er mer bekymringsfull enn den bør være, sier finansminister Per-Kristian Foss til Aftenbladet etter en dag i møter med Oljedirektoratet, Statoil og Oljeindustriens Landsforening.» Og vidare: «Så du er åpen for endringer i skatten som kan gi ny virksomhet i gamle områder?– Jeg er åpen for alt, sier Foss. Men understreker at nye skatteregler må være «praktikable» og ikke kompliserte.» Dette er positive signal, og når vi også legg til grunn det finansministeren skriv i brev datert 26. mars 2003, der det står at han «på egnet måte» vil kome tilbake til Stortinget med ei vurdering av utgreiingane frå petroleumsindustrien, der både «Skatteprosjektet» og «Aktivitetsprosjektet» vil vere viktige innspel, er det to ting som absolutt gir grunn til optimisme. Vi oppfattar dette slik at finansministeren vil foreslå nye skattereglar for olje- og gassindustrien, som i langt større grad vil leggje til rette for auka verdiskaping på norsk sokkel. Vi føreset òg at ei slik vurdering blir førelagd Stortinget raskt. På denne måten kan vi få gjort ord om til handling. På bakgrunn av dette sluttar vi oss til komiteen si innstilling, at dokumentet blir å leggje ved protokollen.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2003-05-28:
Bare noen korte bemerkninger i sakens anledning. Dette er en sak som er blitt aktualisert gjennom en fortolkning fra Skattedirektoratet fra 1. juli 2002, hvor det ble gitt uttrykk for at merverdiavgiftslovgivningen må forstås slik at vederlag for utleie av tannlegeutstyr og pasientportefølje og goodwill som utveksles mellom tannleger i samme praksis, er merverdiavgiftspliktig. Helt siden 1970 har det vært merverdiavgift på leie av utstyr. Men myndighetene har valgt ikke å kreve inn slik avgift for leie mellom tannleger, fordi det ikke var samsvar mellom proveny og ressursene som måtte brukes for å administrere ordningen. Det er også avgiftsteknisk meget komplisert å skulle beregne avgift for hver enkelt av de delytelsene som foregår mellom tannlegene. Vi er derfor fornøyd med at det er enighet mellom komiteen og finansministeren om at det er lite formålstjenlig at små tannlegepraksiser, og for så vidt også noe større, må inn i avgiftssystemet fordi en helt marginal del av virksomheten er avgiftspliktig. Dette er ingen stor sak, men den er som mange andre små saker vi behandler, viktig for dem det gjelder. En opprydding i reglene i forbindelse med budsjettet for 2004 vil være til glede ikke bare for de berørte tannleger, men også for pasientene, som til sjuende og sist hadde måttet betale denne ekstra kostnaden. Til slutt vil jeg bare si at det er gledelig at alle partier har latt avgiftspolitiske kjepphester ligge og har hatt en pragmatisk holdning i denne saken, slik at vi nå kan få en fornuftig løsning. Det må jo være et minstekrav at en avgift, ikke minst en rent fiskal avgift, har et positivt proveny.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2003-05-22:
Jeg vil få lov til å fremme et forslag om at sjølstendig næringsdrivende gis rett til omsorgspenger ved barns sykdom.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2003-05-22:
Det å ha ein vel fungerande brannberedskap er avgjerande viktig med tanke på å få ned talet på brannar og brannskadar i Noreg. I den samanhengen spelar kommuneøkonomien ei viktig rolle. Ein stram kommuneøkonomi kan vere årsaka til at mange kommunar har for dårleg brannberedskap. Som i dei fleste andre kommunale etatar, er det nedskjeringar også innanfor brannvesenet. Og nedskjeringar går i dei fleste høva ut over beredskapen, òg innanfor det førebyggjande arbeidet. Me veit at mange kommunar i dag legg seg på eit minimumsnivå når det gjeld brannberedskap. Dersom målet skal vere å forbetre oss på internasjonale brannstatistikkar, er økonomien ein viktig faktor om ein skal intensivere arbeidet og auke beredskapen på dette området. Samfunnstryggleik har etter kvart blitt eit fokusert tema – og bra er det! Direktoratet for brann- og eltryggleik er eit viktig tilsyn i så måte. Eit godt tilsyn heng saman med god organisering og god kompetanse. Derfor blir det avgjerande viktig å fokusere på dette når statlege tilsynsoppgåver skal flytte ut av Oslo og organisatoriske endringar blir ein realitet. Haldningsskapande arbeid er òg viktig. Eg veit at ein held på med mange gode opplegg i skulen, både i grunnskulen og i vidaregåande skule, der siktemålet er å betre haldningane og åtferda til barn og ungdom med omsyn til brann og brannvern. Dette er gode undervisningsopplegg, som må vektleggjast sterkare. Elles er eg kjend med at departementet er i gang med mange tiltak og undersøkingar innanfor brann og brannberedskap. Når rapportane om desse ligg føre, er det viktig at det som kjem fram i rapportane, blir følgt opp av departementet med ein gong. Det er og må vere eit mål for alle at talet på brannar blir redusert, og at beredskapen blir skjerpa. Derfor er eg glad for at det store fleirtalet i komiteen står bak desse viktige målsetjingane.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-22:
Jeg vil først si at jeg er veldig glad for det arbeidet som er igangsatt rundt Røros. Det må selvfølgelig følges opp, fordi Norge har umistelige trehusmiljøer, som vi er nødt til å ta bedre vare på enn vi gjør i dag. Derfor ønsker vi en fortgang på det og har jobbet for det. Når statsråden viser til at vi på egen hånd, hver og en av oss, må være opptatt av brannsikkerhet, er det ingen som kan være uenig i det. Men hvordan skal vi greie det som enkeltpersoner? Jeg kan gi et eksempel fra mitt eget fylke: Det viste seg at i noen av hyttene i Trysil som var oppsatt av utenlandske entreprenører, hadde man satt peisen rett på treveggen, og brant ned gjorde de selvfølgelig. Hvordan i all verden skulle et menneske sjøl kunne finne ut av at det var slik bak peisen? Før måtte brannvesenet kontrollere at det branntekniske var i orden. Det er det slutt på. Og vårt spørsmål er: Er det lurt? Er det viktigere at man kan ta hytta i bruk tre uker før, enn at det ikke oppstår en veldig farlig situasjon? Det var nettopp dette som skjedde i Trondheim. Da vil jeg spørre statsråden: Når vil denne gjennomgangen komme? Og vil statsråden sette brannsikkerheten foran det at det skal ta noen uker til før en bygning skal kunne tas i bruk?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-05-22:
Til det siste statsråden nå sa, er det vel å si at Regjeringen også til enhver tid har en plikt til å vurdere om kommunesektoren har nok penger til å ivareta de viktige oppgavene, og det er Regjeringens plikt å ha på plass et lovverk og et regelverk rundt f.eks. brann, når det gjelder både kontroll og beredskap, som er slik at vi unngår det som unngås kan på dette området. Der er vi ikke i mål. Jeg synes statsråden unngikk å svare på det spørsmålet han fikk i stad: Hvis det dreier seg om et valg mellom temaet effektivitet ved at man må ta noe i bruk hurtigst mulig, og at man må ha en kyndig sjekk på at brannsikkerheten er i orden, hva velger statsråden? Hvis han leser det som Direktoratet for brann- og elsikkerhet sier om brannen i Trondheim, er det jo nettopp dette som var svikten. At det ikke gikk liv tapt, var et stort hell, fordi det skjedde på en tid av døgnet da det ikke var så mye folk der. Men det er meget alvorlig at det kan bli gjort så store branntekniske endringer i et hus at det kan bli helt katastrofalt, og at ingen har plikt til å få det kvalitetsmessig sjekket i forhold til brannsikkerhet.
Ivar Østberg (Kristelig Folkeparti), 2003-05-22:
Som presidenten meddelte ved møtets begynnelse, har jeg igjen tatt sete etter å ha vært på EFTA- og EU-parlamentarikermøte i Ålesund. Ålesund brant i 1904, og det var et aktuelt tema, i dag, nesten 100 år etter. Det brenner for mye i Norge. Det er for mange branner. Ethvert menneskeliv som går tapt, er ett liv for mye. For et par år siden hadde vi en tragisk institusjonsbrann i min egen hjemkommune, Harstad. Tap av verneverdige bygninger og bymiljøer er nevnt både i innstillingen og av talere tidligere i dag når det gjelder Trondheim. Forslagsstillerne ber om økt beredskap, og samtidig slår innstillingen fast at det som kanskje er det viktigste tiltaket, er økt forebyggende innsats. Det er ikke minst etterlevelse av det regelverket vi har. Når Kristelig Folkeparti ikke går inn for forslagene, er det fordi vi synes det er rimelig at det arbeid som pågår nå som oppfølging av de tidligere debatter vi har hatt, og de tidligere vedtak vi har gjort, er et viktig arbeid. Det er også nevnt tidligere i debatten at brannsikkerheten ved sykehus, helseinstitusjoner og hoteller gjennomgås. Brannsikkerheten ved omsorgsboliger gjennomgås nå, og det skal legges fram en rapport til sommeren. DBE gjennomgår forskriftsverket og ikke minst sin egen strategi for forebyggende arbeid. Det er viktig det som har skjedd i etterkant av brannen i Trondheim, nemlig bevilgninger slik at vi kan få utviklet kompetanse for å sikre tette trehusmiljøer. Vi har mange av dem i Norge, ikke bare på Røros, men også andre steder. Det er viktig at denne kompetansen utvikles, og at vi tar den i bruk. På det nåværende tidspunkt synes derfor Kristelig Folkeparti at det er rimelig å avvente de tingene som er igangsatt. Vi vil få rapporter til sommeren, og vi tilhører dem som gjerne vil ta diskusjonen her for å sikre at vi får satt i verk nok tiltak, og ikke minst sikre at vi alle etterlever det regelverk som finnes. Vi kan ikke bare satse på at dette skal skje ved kontroll. Den enkelte må også ta sitt ansvar for å få antall branner, tap av menneskeliv og tap av verneverdige verdier ned. Dette er en målsetting, en nullvisjon, som vi alle slutter opp om. Det gjør også Kristelig Folkeparti.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2003-05-22:
Eg registrerte at òg presidenten har engasjement i ei sak som denne. Eg er ikkje i tvil om kven som løyver nødvendige pengar til kommunane. Det er Stortinget. Men eg vil utfordra statsråden på om det ikkje då er Regjeringa sitt ansvar å syta for at det for Stortinget blir lagt eit så godt grunnlag som mogleg for dei løyvingane som blir gjorde. Eg vil knyta det til det behovet som er i mange kommunar for eit så operativt brannvesen som mogleg, òg når det gjeld kurs og opplæring, og det som han skriv til Senterpartiet: DBE har i løpet av hausten sett at enkelte kommunar har tilrådd store kutt i budsjettet for brannvesenet. Så langt er det relatert til dimensjoneringsforskrifter. Vil statsråden syta for at det engasjementet som er i Stortinget på dette feltet, òg kjem kommunalministeren for øyra?
Victor Norman (Høyre), 2003-05-22:
Jeg tror ikke det er vanskelig å finne mange eksempler av den typen representanten Andersen nevner, hvor en forhåndskontroll fra det offentliges side ville forebygd brann. Men det er heller ikke vanskelig å finne minst like mange eksempler på at brann ville ha oppstått hvis den enkelte stolte på at det offentlige hele tiden tok ansvaret, og at man selv ikke hadde ansvar. Dette er en fryktelig vanskelig avveining. Det er bred enighet i Stortinget om at vi må ha et godt brannforebyggende arbeid, som inkluderer ikke bare offentlige myndigheter, men huseiere, beboere og alle de håndverkere som på en eller annen måte er inne i forbindelse med både bygging og løpende vedlikehold av et hus. Som jeg sa i mitt innlegg, er dette en løpende, vanskelig avveining. Det er ikke slik at det finnes en enkel løsning som innebærer enten at man sier at alt ansvar påhviler den enkelte, eller at alt ansvar påhviler myndighetene. Denne avveiningen må foretas løpende, og det finnes ikke noe universalsvar.
Victor Norman (Høyre), 2003-05-22:
Jeg skal ikke engasjere meg i replikkordskiftet mellom representanten og presidenten! Når det gjelder spørsmålet til meg, har kommunalministeren og jeg mange gode samtaler om mange gode spørsmål, og jeg skal klart formidle de synspunkter som er kommet fra Stortinget. Men la meg samtidig presisere at hver gang regjering eller storting går inn for å øremerke bevilgninger til kommunene til spesielle formål, innebærer det samtidig at man ber kommunene om å prioritere ned noe annet. Jeg er dessverre redd for at en av grunnene til at mange kommuner har hatt problemer med å prioritere det brannforebyggende og beredskapsmessige arbeidet, er at det er så mange andre ting de av storting og regjering er blitt pålagt å prioritere isteden.
Victor Norman (Høyre), 2003-05-22:
Jeg tror representanten Karin Andersen her forsøker å skape en uenighet om noe det egentlig ikke er uenighet om. Det er klart at det er behov for offentlige kontroller, men samtidig er det bred faglig enighet om at et forebyggende arbeid når det gjelder både sikkerhet, helse og miljø, forutsetter at man i større grad får gode internkontrollsystemer hos dem som faktisk bygger hus eller monterer peiser osv., og at en mye større del av det offentlige kontroll- og tilsynsarbeidet må bestå i å påse at de som gjør jobben, har egne kontrollsystemer på plass. Dette er den veien som har gitt mye bedre resultater enn man hadde før på andre deler av området helse, miljø og sikkerhet, og det samme gjelder det brannforebyggende arbeid. Det er nettopp dette som er hovedlinjen i det brannforebyggende arbeidet i Norge, og som i Stortinget har fått bred oppslutning ved alle tidligere behandlinger.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
På vegne av representantene Kjetil Bjørklund, Lena Jensen, Karin Andersen og meg selv vil jeg fremme forslag om forbud mot bruk av røykgranater med hvitt fosfor på norske skytefelt.
Martin Engeset (Høyre), 2003-06-17:
Den årlige debatten her i Stortinget på bakgrunn av EOS-utvalgets innstilling gir oss en god mulighet til å debattere rammebetingelsene for hvordan de hemmelige tjenester skal arbeide. Ut fra de erfaringer vi har nå gjennom noen år med EOS-utvalget, tror jeg vi kan slå fast at vi i Norge etter hvert har funnet en ganske god modell for parlamentarisk kontroll med de hemmelige tjenester. Når det er sagt, tror jeg allikevel det er grunn til å understreke at vi gjennom den politiske behandlingen her i huset til enhver tid må vokte oss for å gå inn på vurderinger som gjør det vanskelig for de hemmelige tjenestene å gjøre den jobben som de skal og bør gjøre. Jeg synes saksordførerens vurderinger i forhold til viktigheten av de hemmelige tjenesters arbeid var gode og fornuftige. Jeg har lyst til å kommentere et par av sakene som tas opp i årsmeldingen fra EOS-utvalget, og som også er kommentert fra komiteens side. Den ene gjelder den såkalte ABCDE-konferansen i regi av Verdensbanken, og jeg vil også knytte noen ord til temaet påstander om overvåkning av samer på etnisk grunnlag. Til det første, i forhold til den såkalte ABCDE-konferansen: I forbindelse med at Norge skulle være vertskap for denne konferansen i Verdensbankens regi, var det grunn til å frykte, på bakgrunn av hva en hadde opplevd i nær fortid, eksempelvis i Göteborg, at det kunne bli tilløp til opptøyer, vold, hærverk mv. i tilknytning til denne konferansen her i Oslo. I overvåkingsinstruksen § 4 slås det fast at det skal føres kontroll med tilreisende utlendinger. Derfor sier vi i våre merknader sammen med Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti: «Dersom politiet blir oppmerksom på at personer som har deltatt i slik aktivitet i utlandet eller i Norge planlegger å gjennomføre slik aktivitet i Norge, er det politiets plikt å stanse disse fra å delta i slik aktivitet i Norge.» Vi er tilfreds med det arbeid som ble gjort, og kan vel se på det arbeidet som et godt arbeid av forebyggende karakter. Nå gikk det heldigvis ikke slik i tilknytning til den konferansen som det var grunn til å frykte, og det er det da grunn til å være tilfreds med. Ellers har det i nær fortid vært fremme, ikke minst i media, påstander om overvåkning av samer på etnisk grunnlag. EOS-utvalget har gått inn i et par saker i året som gikk, for å vurdere dette temaet, og har konkludert med at disse påstandene har man ikke funnet grunnlag for, i hvert fall ikke i nåtid. Jeg er veldig glad for at en enstemmig komite slutter seg til det og uttaler at man «tar til etterretning at EOS-utvalgets undersøkelser omkring spørsmålet om eventuell overvåking av samer på etnisk grunnlag, i nåtid ikke har gitt grunnlag for å hevde at det foretas registreringer på grunnlag av etnisk tilhørighet eller politisk ståsted». Det tror jeg kan være en grei konklusjon, og at vi gjennom det har fått sagt det som bør sies om det temaet.
Henrik Rød (Fremskrittspartiet), 2003-06-17:
Når det gjelder det generelle i denne saken, slutter jeg meg til saksordførers gode innlegg i sakens anledning. Det som jeg imidlertid vil komme litt tilbake til, er det som det kanskje har utviklet seg til å bli den største uenigheten om i denne saken, som representanten Ågot Valle nå var inne på, nemlig dette som angår ABCDE-konferansen som Verdensbanken avholdt i Oslo. Det er jo slik at SV har vært svært kritiske til at man har satt dette i fokus, og man uttaler også at det er hårreisende at det har utgått en anmodning om å innhente informasjon om dem som måtte antas å være med på dette. Jeg synes at slike uttalelser er merkelige. Hvis man går tilbake i historien, ser man at lignende demonstrasjoner mange steder i Europa har medført opptøyer og store uroligheter. Jeg tror at det nettopp er det som må være politiets oppgave, å sørge for å avverge den type arrangement og demonstrasjoner som medfører uroligheter, kriminalitet, vold og hærverk. Det er jo også miljøer i Norge som har god rutine og erfaring med denne type virksomhet. Man har pøbelen på Blitz og forskjellige andre miljøer som, når anledninger byr seg, er ute i gatene, demonstrerer, kaster steiner, osv. For ikke lang tid tilbake var de rett utenfor Stortinget. Jeg tror at vi i Stortinget ikke kan fortelle politiet at de ikke skal ha anledning til å innhente opplysninger og informasjon som er påkrevd for å avverge denne type ting. På det området ønsker i hvert fall Fremskrittspartiet å være helt krystallklart og gi politiet ros for at de gjør det som er nødvendig for å avverge slike ting.
Henrik Rød (Fremskrittspartiet), 2003-06-17:
Jeg registrerer representanten Hall Arnøys overraskelse over vårt standpunkt i denne saken. For Fremskrittspartiet er det helt klart mest avgjørende å forhindre at man skal få opptøyer, kriminalitet, vold og hærverk i forbindelse med den type demonstrasjoner som det her er snakk om. Det er ikke på tale å nekte demonstrasjoner og nekte mennesker å komme med sine meninger, men det er på tale å sørge for at det skjer i ordentlige former.
Siri Hall Arnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Siden representanten Rød tar opp historien i forhold til politisk overvåking, demonstrasjonsfrihet og opptøyer, er det fristende å minne representanten Rød om at politiet har to oppgaver. Politiet skal forhindre vold, opptøyer og ødeleggelser på eiendom og andre ting vi ikke vil ha noe av, men politiet skal faktisk også legge til rette for god demokratisk meningsutveksling, for ytringsfriheten. Vi er klar over at det at man har blitt overvåket for lovlig politisk virksomhet, har tidligere i vår historie ført til at folks lovlige ytringsfrihet har blitt begrenset, ikke ved at man har hindret dem, men ved at det har vært opplevd som en stor belasting å bli overvåket for lovlig politisk virksomhet. Jeg synes det er oppsiktsvekkende at når den sentrale enhet i PST selv sier at de har innhentet unødig mye informasjon, dreier Fremskrittspartiets historieforståelse seg kun om det som skjedde i Göteborg, og ikke om Lund-kommisjonen.
Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2003-06-17:
Det er ingen som helst tvil om at den landbrukspolitikken som føres i mange rike land, med bl.a. svære eksportsubsidier og derav følgende dumpingeksport, er svært skadelig for mange fattige land. Det er det bred enighet om i Stortinget, og ikke minst er det bred enighet om det faktum i utviklingslandene. Jeg har hatt gleden av å delta på en rekke konferanser hvor utviklingslandenes egne stemmer har blitt hørt. De er svært utålmodige i forhold til at det må skje noe med politikken i de rike landene, slik at de fattige landene får muligheter for å bygge opp sitt eget landbruk. Det er en viktig del av forhandlingene. Det kan være utfordrende for Norge. Men som jeg la vekt på, mener jeg at det særlig er eksportsubsidiene som er veldig uheldig.
Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2003-06-17:
Som jeg tok til orde for i mitt innlegg, kan det være et behov også for utviklingslandene for å ta i bruk skjerming i en fase hvor de bygger opp sin landbrukssektor. Men det som er hovedproblemet i dag, er at disse landene blir fullstendig utkonkurrert fordi rike land har støtte- og eksportsubsidier, slik at deres produksjon blir utkonkurrert. Når det gjelder den norske produksjonen, er den liten, og vi er små på det internasjonale eksportmarkedet Vi bidrar ikke i særlig stor grad til de store markedsforstyrrelsene. Men det er klart at utviklingslandene peker på at vi har skjerming og støtte som de synes er altfor høy, og som de ønsker å få gjort noe med. Mitt anliggende er at vi må arbeide for løsninger som på den ene siden ivaretar utviklingslandenes interesser, men som også gir oss tilstrekkelig grunnlag for å sikre norske bønder tilfredsstillende inntekter og muligheter til å opprettholde en produksjon over hele landet. Jeg tror begge deler er mulig.
Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2003-06-17:
Nå er det faktisk slik at det er Regjeringen som fører disse forhandlingene, og det innebærer også at de må ta stilling til de konkrete sakene som kommer opp. Men hvis jeg skal få lov til å si min personlige mening, har jeg vært kritisk til WTO på grunn av at en ikke har klart å ta nok hensyn til utviklingslandenes interesser over lang tid. Jeg håper derfor at vi kan få et slikt resultat denne gangen. Det forundrer meg veldig at ikke SV selv er mer opptatt av utviklingslandene, men har holdninger som tilsier at de vet bedre enn det store flertallet av utviklingsland som er med i disse forhandlingene.
Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 2003-06-17:
Representanten Jacobsen er en varm forsvarer av proteksjonisme, i hvert fall framstod det slik i hans innlegg. Det innlegget lignet veldig lite på de innlegg jeg har hørt fra svært mange representanter fra utviklingsland. Nå er det slik at en del av disse utviklingslandene tar til orde for at de trenger sikkerhetsklausuler ved en friere handel med matvarer. Men et stort flertall er svært opptatt av at de må få bedre adgang til de rike landenes markeder. Er det slik at SV mener at utviklingslandene ikke forstår sitt eget beste i den saken, og at SV forstår mye bedre hva utviklingslandene tjener på? Finnes det overhodet noe element i norsk landbrukspolitikk, slik SV ser det, som kan være uheldig for utviklingsland, eller tar utviklingslandene fullstendig feil på punkt etter punkt når de kritiserer sider ved vår landbrukspolitikk?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
By og land, hand i hand» har vore eit av etterkrigstidas viktigaste politiske slagord i Noreg. Rundt omkring i verda ser vi at nettopp fordi bøndene på landsbygda har det dårleg, flyttar dei inn til byane, med forslumming osv. Eg veit at representanten Øyangen, som tidlegare landbruksminister, har god innsikt i dette. Derfor har eg lyst til å stille ho eit spørsmål. Ein kar som heiter Stephen Byers skreiv i The Guardian 19. mai i år – han var òg forhandlingsleiar for Storbritannia i Seattle – at han tok feil, at frihandel ikkje gjev dei fattige det ein trudde frihandel kunne gje dei. Mitt spørsmål til representanten Øyangen er om ho ser dei enorme konsekvensane frihandel kan ha for bønder og småsamfunn verda rundt.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Bortfallet av eksportsubsidiar i rike land, som då skulle føre til at land i sør lettare skulle komme inn på vår marknad, har vore diskutert av fleire her. Og det er klart at frå SV si side er vi villige til å diskutere korleis innretninga på eksportrutinane skal vere. Men så til mitt spørsmål til representanten Vallersnes. Problemet i mange land i sør er at ein bruker den beste jorda til eksportlandbruk, sånn at dei faktisk i enkelte tilfelle opplever at deira eiga befolkning ikkje har det daglege brødet. Ser Vallersnes problemet her, at om marknaden skal ordne opp på den måten, fører det faktisk til svolt i enkelte land?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Eksportsubsidiar er resultat av overproduksjon internt i eit land. Så gir ein då subsidiar for å få produkta ut av marknaden, for at produksjonen i landet ikkje skal kollapse fullstendig. Dette med marknadsregulering er noko som norske bønder har vore veldig flinke til å ta seg av i Noreg. Norske bønder er flinke til å marknadsregulere. Det har eigentleg kosta oss lite. Men kva er då alternativet til eksportsubsidiar? Det er eit landbruk som er mindre industrialisert og mindre avhengig av frihandel og marknad. Er Framstegspartiet villig til å vere med på å leggje om landbruket, slik at det blir meir basert på å gje sysselsetjing i staden for overproduksjon?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Handel er positivt, handel gjev vekst – ingen tvil om det! Slik har det alltid vore. I tillegg gjev handel massevis av personleg utbytte, kulturutbytte osv. Men tar ein f.eks. eit felt der vi er store, der vi er gigantar, nemleg fisk, er det klart at eit av problema er marknadstilgangen. Men det største problemet innafor fiskeria no er kanskje overproduksjon. Dei er delvis subsidierte, også, men vi skal ikkje ta den lange historia. Den største utfordringa for norsk fiskeri og norsk fiskeindustri er faktisk å få til meir vidareforedling. Det er klart at Noreg skal vere leverandør av verdas beste mat frå dei store havområda våre, og det er klart at vi er heilt avhengige av at nokon vil kjøpe han, og vi skal kjøpe andre varer tilbake. Om eg har uttalt meg som om vi var imot handel, var det slett ikkje meininga. Men det er klart det skal vere handel som også er regulert. Vi kan ikkje la marknaden gjere det. Handel er altfor viktig til å bli overlaten til den frie marknaden.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Biff frå Botswana eller roser frå Kenya – eg kunne ha laga lista veldig lang – har eigentleg ingenting på den norske marknaden å gjere. Det store problemet er å få til handel mellom landa i sør, det er den handelen som vil utvikle seg såpass sakte og såpass forsiktig at det faktisk vil gje vekst i sør. Men eg tek absolutt til meg det Øyangen seier: Har vi i SV stelt oss på ein så høg pidestall at vi til og med veit betre enn utviklingslanda sjølve kva som er deira beste? Det er eg klar over er ei utfordring, men eg trur at på sikt vil u-landa vere tente med at vi i nord også held oppe ein landbruksproduksjon som er bygd på dei naturgjevne ressursane vi har, nettopp for å bevare samfunnet vårt, nettopp av omsyn til den multifunksjonelle delen av landbruket. Det er klart at etter kvart vil dei også få bygd det ut endå meir, og vil sjølvsagt, der det er naturleg, også kunne delta på verdsmarknaden med sine «cash crops», men det må vere på ein slik måte at inntektene faktisk går tilbake til folk som bur i landa. I mange tilfelle er det utanlandske selskap …
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Så streng presidenten er!
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Eg synest eg i mine vurderingar når det gjeld marknadsøkonomien, også har trekt fram ein god del gode, gamle konservative dydar som det absolutt er verdt å ta vare på, og som inneheld mykje anstendigheit. For det er eigentleg det det dreier seg om. Vi skal ikkje no lage ordningar som bind opp dei fattige landa år etter år. Så kvar har vi offensive interesser? Vi har det sjølvsagt når det gjeld møblar, fisk og aluminium – vi har det når det gjeld alle dei viktige eksportnæringane som vi har i Møre og Romsdal. Det er klart at vi også skal jobbe for dei, men det skal vere innafor rammer som gjer det mogleg for andre land også å komme seg opp. Eg må jo seie at vi har ikkje problem med marknadsadgangen t.d. i Møre og Romsdal. Problemet der er at vi har ei regjering som hittil ikkje har gjort noko verken med renta eller med kronekursen. Denne salen har rett og slett sendt den politiske moglegheita vi hadde for å styre renta, ned til Noregs Bank. Det har vore problemet for Møre og Romsdal.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Handel er for viktig til å bli overlaten til marknaden. Eg kunne sjølvsagt hive meg på med adjektiv, eg kunne sagt «den råe marknaden», «den fæle marknaden» eller «den frie marknaden». Men det er klart at marknaden skal regulerast. Det er jo derfor vi har WTO, og det er kanskje aller mest derfor vi har FN, som no forsøkjer via UNCTAD nettopp å få til ein meir rettferdig handel. Eg står her med eit brev som er eit inngrep i den frie handelen, eit inngrep i marknaden. Dette er eit brev frå dei fem mellomamerikanske presidentane. Eg kan forsikre utanriksministeren om at dei er konservative nok, dei er langt nok frå SV til at til og med han kan ta dei alvorleg. Dei ber USAs president om å få til enkle, greie forhandlingar om å auke kaffiprisane, auke råvareprisane. Vi har også i Noreg veldig stor interesse av at råoljeprisane skal opp, opp, opp. Det ville vi tene ein masse på, det ville syte for vår velstand i lang, lang tid, og det ville hjelpe på miljøet også i tillegg. Men gjer Noreg noko i desse forhandlingane, og gjer Regjeringa noko i forhold til å få opp råvareprisane, så vi kan få til ein rettferdig handel, og – i tillegg – til beste for miljøet?
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Jæren er vel det mest intensive landbruksområdet i Nord-Europa, der ein produserer mest dersom ein måler anten ut frå talet på dyr pr. areal eller ut frå nitrogenforbruk. Eg forstår at vi har eit intensivt jordbruk i Noreg, og vi har òg eit lågintensivt jordbruk. Vi skal ha begge delane. Men det vi kan gjere noko med i forhold til omlegging av norsk jordbruk, er å sjå på innsatsfaktorane. Eg skal ikkje bruke ordet «økologisk», men vi kan nærme oss det. Så eg vil spørje næringsministeren: Korleis går den type arbeid føre seg? Og så må vi sjå på det som er grunnlaget for eksportsubsidiane, for dersom vi har overproduksjon, er det det som er grunnlaget for alle eksportsubsidiane, det er derfor vi har dei. Kva gjer ein for å få til ei betre marknadsregulering? Og så må vi ein tur til Zambia. I samband med utgreiinga frå statsråden har vi fått inn melding frå Kirkens Nødhjelp og frå Naturvernforbundet. Kirkens Nødhjelp snakkar veldig mykje om dette med vatn. Men det er problematisk å ta vatn til grønsakproduksjon når det kanskje skulle ha vore brukt til drikkevatn i staden. Så det er ikkje fullt så enkelt som å sende grønsaker frå Afrika til Europa.
Bjørn Jacobsen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Det er ikkje tilfeldig at dei fleste leiarane – heldt eg på å seie – i landbruksorganisasjonane kjem nettopp frå Rogaland, for det er der det kan smelle i norsk landbruk. Dersom den samvirkeeinigheita som har vore i norsk landbruk nærmast i hundreår, smell, blir det alles kamp mot alle. Det vil vere eit stort tap for Noreg. Statsråd Sponheim nemnde noko veldig interessant, nemleg 2 000 produsentar som må vekk dersom vi kuttar i eksportsubsidiane, og dersom vi kuttar ut Jarlsbergosten. Då er spørsmålet: Kan statsråden vere med på å leggje opp til ein politikk der ein i staden for å kutte ut 2 000 produsentar reduserer produksjonen flatt, fordelt over alle mjølkeprodusentane? Ein kan kutte litt på kraftfõret, litt på kunstgjødsla og i tillegg på sprøytemiddel, så er ein der ein skal vere. Ein får i staden for overproduksjon ein sysselsetjingseffekt av det vi løyver her i Stortinget.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-06-17:
Representanten Øyangen viser til, som også utenriksministeren gjorde i sin redegjørelse, at det skal være en konflikt mellom det å opprettholde et solid norsk landbruk og det å føre en solidarisk politikk overfor utviklingslandene. Senterpartiet mener at dette er en feilslutning, at det er opplagt at dersom fattige land skal komme ut av fattigdommen, må en nettopp ha et system hvor en skjermer landbruket og lar land få ha muligheten til å produsere mat for egen befolkning. Jeg blir litt usikker på hva som er Arbeiderpartiets holdning i denne saken. Derfor vil jeg ganske enkelt spørre representanten Øyangen: Ser hun det slik at det å opprettholde et norsk landbruk slik vi kjenner det i dag, står i konflikt med det å føre en solidarisk politikk overfor utviklingslandene?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-06-17:
Landbruk er et av de vanskelige spørsmålene i disse forhandlingene. I Høyres program står det følgende: «Landbrukspolitikken må utformes slik at den samlede støtten til landbruket kan reduseres. For å sikre forbrukerne lavere matvarepriser mener Høyre at importvernet og markedsreguleringen bør nedtrappes.» Det er interessant i forhold til de forhandlingene som vi er inne i. Høyres programformulering utpeker i hvert fall en meget klar retning, uten å være klar på hvor langt man skal gå, og det er det jeg ønsker å uteske videre. I forhandlingene i WTO finnes det nemlig et spekter av holdninger til landbruket, fra de norske posisjonene via EUs posisjoner og til holdningene til de store landbrukseksporterende landene. Mitt spørsmål til representanten Vallersnes er da: Hvor på dette spekteret av synspunkter vil han plassere Høyres programformulering?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-06-17:
Fremskrittspartiet ønsker en friest mulig verdenshandel. Vi har sett at en friere verdenshandel riktignok har ført til at en god del mennesker har kommet ut av fattigdommen, men det er også et faktum at de fattigste er blitt fattigere i den rike delen av verden, og også at de fattigste i den fattige delen av verden er blitt fattigere. Men Fremskrittspartiet ønsker altså en friest mulig verdenshandel til tross for dette. Fremskrittspartiet er heller ingen forkjemper for bistand for å få land ut av fattigdommen. Mitt spørsmål blir da: Mener Fremskrittspartiet at det er helt kurant at verdens fattige blir fattigere, eller mener man faktisk til tross for alle de erfaringene man har, at en friest mulig verdenshandel er det som ville fått de fattigste ut av fattigdommen?
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-06-17:
Nei, Senterpartiet mener ikke på noen måte at spørsmål f.eks. knyttet til markedsadgang for fisk er uvesentlige for Norge. Det vi har påpekt, det er at vi tror at WTOs agenda pr. i dag er full, og de krevende prosessene som en skal igjennom, både når det gjelder GATS, og når det gjelder landbruk, er tilstrekkelige. Det fyller opp WTOs agenda. Og ikke minst i respekt for utviklingslandene, som vi vet har problemer med å henge med, bør denne prosessen gå meget skrittvis. Jeg syns nyansene i denne salen er svært små, når man slår utviklingsland i én sekkepost. Det er slik at hvis vi skal ha en fornuftig meningsutveksling om posisjonene innenfor de ulike grupperingene, må vi som et minimum evne å skille mellom de fattigste landene og mellominntektslandene.