Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-11-28:
Vi har i Norge gode velferdsordninger i forbindelse med sykdom og rehabilitering. Men vi har i disse ordningene også en del hull og mangler som vi må prøve å gjøre noe med, til brukernes og borgernes beste. Jeg oppfatter forslaget fra Gunn Olsen og Britt Hildeng som et forsøk på det. Det gjelder å kunne imøtekomme syke folk i en overgangssituasjon, slik at de slipper merbelastninger med det offentlige byråkratiet og ytterligere vanskeligheter med økonomien, som kan være vanskelig nok gjennom sykdom og bortfall av ordinær lønnsinntekt. Det er også meningsløst at slike saker skal belaste kapasiteten i helsevesen og trygdevesen, hvis det er slik at det kan ordnes på en mer fleksibel måte for alle parter. Spesielt er det denne ekstrabelastningen i tillegg til sykdomsproblemene vi prøver å imøtekomme her. Det er denne situasjonen som forslaget legger opp til å gjøre noe med. Vi ber om en mer fleksibel ordning for å skåne syke mennesker. Det er sagt at dette vil bli dyrt, dette er ikke konsekvens- eller provenyberegnet ordentlig. Det kan jeg være enig i, men det å få beregnet proveny i slike saker, er vel egentlig Regjeringens ansvar hvis vi ber om det. Det vi som står bak dette forslaget, Arbeiderpartiet og Senterpartiet, nå sier, er at Regjeringen skal få lov til å vurdere dette nærmere, beregne kostnader og komme fram med et godt regelverk for det, og at det gjøres til revidert nasjonalbudsjett. Jeg synes det blir spilt på en del følelser her som jeg ikke ønsker å spille på. Jeg tror vi alle har et helhjertet engasjement for å gjøre det beste for befolkningen vår, og da vil jeg ikke si at den ene er så mye bedre enn den andre. Men jeg tar innover meg erkjennelsen av at her er det noe som skaper store problemer for mennesker som har store nok problemer fra før. Og at man sier at man skal ha en ordning som er så smidig som mulig, uten store påkjenninger for den syke som er i en terminalfase, er ikke godt nok for meg. Jeg synes at da må vi prøve å finne en ordning som ikke i det hele tatt er en påkjenning og belastning. En liten replikk til representanten Ballo når han kritiserer oss som står bak forslaget, for at vi baserer det på skjønnsmessige vurderinger. Ja, vi gjør vel i en viss grad det, men trygde- og sosiallovgivningen vår er full av skjønnsbestemmelser. At disse skjønnsmessige avveiningene av og til må foretas på en fleksibel måte til folks beste, tror jeg er viktig, for vi klarer ikke å ri prinsipper og paragrafer slik at det blir rett for alle. Da må det være noe skjønn inne i bildet. Så sier Ballo at de vil bort fra skjønnsmessige vurderinger og over på et stramt og ordentlig system. Det kan være greit nok, men jeg minner bare om at vi senere i dag, i Odelstinget, har en sak hvor SV og representanten Ballo ser på det på en helt annen måte. I Innst. O. nr. 17 for 2002-2003 sier SV, Senterpartiet og Arbeiderpartiet: «Disse medlemmer kan se at en endring av regelverket vil medføre økt bruk av skjønn i praktiseringen av regelverket, men synes ikke dette er et tungtveiende argument mot en regelendring.» Det er nettopp dette vi legger til grunn når vi støtter Dokument nr. 8-forslaget fra Arbeiderpartiet.