Henning Warloe (Høyre), 2010-05-03:
Den norske vitensentersatsingen er noe så spesielt som en enestående suksess. Siden starten i 2003 har vi nå åtte regionale vitensentre, som dekker alle landsdeler med unntak av Sørlandet. La meg føye til at akkurat det siste ønsker Høyre – i motsetning til Regjeringen, tydeligvis – å gjøre noe med. Sentrene er kommet til på grunnlag av solide lokale initiativ og planer og kan vise til imponerende resultater. Bare de to siste årene har besøkstallet økt med henholdsvis 24 og 13 pst., og i fjor ble syv vitensentre besøkt av nesten 600 000 mennesker. Det er en tredobling på seks år. Til vitensentrene strømmer det nå barnehagebarn, skoleelever, studenter, foreldre og besteforeldre – kanskje oldeforeldre også – som alle har gleden av å oppleve undring og spenning, få ny kunnskap om teknologi og naturvitenskap – og ha det moro, på toppen av det hele. Vitensentrene er rett og slett et kinderegg innen formidling av realfagskunnskap, nemlig tre ting på én gang. Jeg tror vitensentrenes publikumssuksess har mye å gjøre med at de framstår som spennende og nettopp publikumsvennlige, og klarer å formidle kunnskap på en fengende måte. Akkurat her har nok den mer tradisjonelle museumssektoren en del å lære – selv om mye har skjedd på formidlingsfronten også her de siste årene. Sannsynligvis har vitensentrene vært en inspirasjon til å legge om formidlingen på mange museer. Både vitensentre og museer har en felles utfordring i å gjøre ofte kompleks kunnskap om til lett tilgjengelig forståelse, tilpasset både gammel og ung. Men vitensentrenes betydning går også utover dette. Det er opplest og vedtatt – og det siste har vel Stortinget stått for – at vi må styrke interessen for realfag blant unge, fordi denne har vært synkende over flere år, og fordi Norge vil trenge mange flere ingeniører og andre med realfagsutdanning i framtiden. Regjeringen har lansert sin egen strategi, «Realfag for framtida», forankret i St.meld. nr. 44 for 2008–2009, Utdanningslinja, som ble behandlet her i Stortinget for en drøy måned siden. I denne strategien er pussig nok vitensentrene viet liten plass – bare en kvart side av 42 sider. Men det som står der er likevel viktig – nemlig at av alle studenter som startet på realfagsutdanning i 2008, oppga hele 20 pst. vitensentrene som en kilde til motivasjon og inspirasjon til å velge realfag. Ja, ifølge studentene var vitensentrene viktigere enn både rådgivere og reklamekampanjer til sammen. Som departementet selv skriver: «Dette viser at det er oppnådd gode resultater for relativt beskjedne midler i vitensentersatsingen.» Da er vi inne på det kanskje viktigste å diskutere angående vitensentrene – og utgangspunktet for min interpellasjon – nemlig økonomi og finansiering. Når departementet, sannsynligvis med statsrådens velsignelse, selv bruker uttrykket «beskjedne midler», er jeg enig i det. I 2009 hadde de daværende syv regionale vitensentrene inntekter på ca. 100 mill. kr. Av dette kom 20 pst. fra statens vitensenterprogram. Publikum bidro med 33 pst., private sponsorer med 9 pst. og kommuner og fylkeskommuner med resten – hele 37 pst. I forhold til vedtatt strategi skulle forholdet mellom statlig og kommunal finansiering vært nøyaktig motsatt. I motsetning til hva mange tror, er det altså staten som er junior i dette spleiselaget, og den eneste aktøren som ikke bidrar som forutsatt i vedtatt strategi. I forbindelse med årets tildeling av 22 mill. kr uttaler da også styret i Vitensenterprogrammet, som er underlagt Forskningsrådet, at «årets tildelinger ikke er tilstrekkelige sett i forhold til vitensentrenes aktivitetstilbud og planer». Styret skriver også i sin årsrapport for 2009 følgende: «Siste 5-års periode er det investert rundt 500 mio. kr. i nye vitensenterbygg, utstillinger og øvrig innhold. Omtrent halvparten av denne investeringen kommer fra næringslivet og andre private bidragsytere. Mye er tilsynelatende oppnådd med et relativt beskjedent statlig driftstilskudd. Men sakens kjerne er at de private investeringene er gjort i tillit til at driften dekkes av det offentlige. Et utilstrekkelig statlig driftstilskudd vil på sikt undergrave det gode samarbeidet mellom offentlig og privat finansiering som vitensentrene har klart å bygge opp. Strategidokumentet påpeker at det er en betydelig risiko for at den gode utviklingen av vitensenterbransjen i Norge vil snu i negativ retning dersom ikke de statlige driftsbevilgningene økes til det nivå strategien anbefaler.» Da vil jeg legge til: Det innebærer altså om lag en dobling av dagens tilskudd. Styret skriver videre: «Etter flere års drift er det også et voksende behov for vedlikehold, oppdatering og nyutvikling. For institusjoner under stort press, både økonomisk og faglig, er det en fare at ledelsens fokus flyttes fra kvalitet til kvantitet, der antall besøk prioriteres foran utvikling av kvalitative publikumstilbud. Det er derfor viktig at driftstilskuddet til vitensentrene gir rom til å drive et kontinuerlig utviklingsarbeid i kvalitativ retning.» Så langt styret i Vitensenterprogrammet. En internasjonal ekspertgruppe som evaluerte den norske vitensentersatingen i fjor, konkluderte også med at statstilskuddene burde dobles. Jeg mener at disse signalene kommer fra kompetent hold og må tas på største alvor av alle som interesserer seg for vitensentrene, ikkje minst her i Stortinget. Det viktigste spørsmålet er likevel hva kunnskapsministeren tenker om situasjonen, og om hun tar disse tilbakemeldingene på alvor. Jeg vet at departementet i 2010 skal foreta en vurdering av styrings- og finansieringsmodellene for vitensentrene. Det blir derfor svært interessant å høre statsrådens vurderinger her i dag.