Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-12-09:
Man kan velge å betrakte budsjettinnstillingen i lys av de få millionene som skiller partiene på enkeltposter, eller man kan gå bak tallene for å se hvilke prinsipper som ligger til grunn for partienes prioriteringer. Jeg vil trekke frem tre bærende elementer i Høyres miljøpolitikk, som også ligger til grunn for våre prioriteringer i denne budsjettinnstillingen. For det første legger Høyre til grunn at vi må få «mest mulig miljø for hver krone». Det må prege både vår nasjonale miljøpolitikk og vår holdning til internasjonalt miljøarbeid. Nasjonalt er Høyre opptatt av å flytte penger fra miljøbyråkratiet og til aktive tiltak. Samtidig er Høyre opptatt av at pengene også nasjonalt skal settes inn der de gir størst effekt. Innenfor den ramme som er vedtatt for Miljøverndepartementets budsjett, har Høyre foreslått å vri midler fra miljøbyråkrati til miljøinnsats. Høyre foreslår bl.a. en klar økning i bevilgningene til kalking av vassdrag. Det er et konkret tiltak som gir stor effekt. Vi frykter at Regjeringens forslag kan føre til en reell nedgang i kalkingen dersom midler på denne post også skal brukes til å bekjempe lakseparasitten Gyrodactylus salaris. Vi anbefaler derfor at det settes av en egen sum til å bekjempe denne parasitten. Videre foreslår Høyre å bevilge 10 mill. kr til PCB-opprydding. PCB-forurensning utgjør et av de største miljøproblemene nasjonalt og lokalt. Store mengder PCB er allerede sluppet ut i naturen, og mange produkter som fortsatt er i bruk, inneholder PCB. Det er grunn til å undres hvorfor sentrumsregjeringen er så passiv i forhold til disse problemene. Det er ikke bare frekt, men det grenser til det patetiske når statssekretæren – fra Venstre – i Miljøverndepartementet gir Stortinget skylden for manglende offensiv miljøpolitikk. Det er grunn til å spørre hvor det er blitt av Venstres miljøprofil. Har den forsvunnet i byråkratiet, eller har partiet rett og slett glemt den igjen på partikontoret? All ære til Norges Naturvernforbund for det arbeidet de har gjort for å avdekke omfanget av PCB-forurensning. Nå er tiden inne for handling, og da etterlyser Høyre en offensiv miljøvernminister. På dette punktet er det ingen grunn til å skylde på Stortinget. Videre anbefaler Høyre, ut fra målet om å prioritere tiltak der de har størst effekt, at en vesentlig andel av enøkmidlene over Energidepartementets budsjett går til introduksjon av naturgass. Jeg er glad for at det flertallet som har åpnet for bygging av gasskraftverk i Norge – Høyre, Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet – ber om at en større del av forskningsmidlene går til prosjekter som har som formål å bringe frem ny renseteknologi. På samme måte som Høyre fokuserer på miljøeffektive løsninger nasjonalt, er vi opptatt av kostnadseffektiv miljøpolitikk internasjonalt. Jeg viser i den sammenheng til at Høyre over Utenriksdepartementets budsjett har foreslått å bruke 200 mill. kr ekstra til miljøtiltak og atomsikkerhetsarbeid i Nordvest-Russland. Det er et paradoks at flere av Stortingets partier slåss om å blåse opp bevilgningene til norske vindmøller og andre enøktiltak, mens det blir helt stille når Høyre foreslår å gjøre noe med den tikkende miljøbomben på den andre siden av grensen i nord. Jeg vil spørre miljøvernministeren om hun i løpet av debatten kan si noe om status for arbeidet nettopp i forhold til atomsikkerhet og miljøproblemene på Nordkalotten, og hvilke nye offensive initiativ som nå er på trappene fra Regjeringens side. Det andre bærende elementet i Høyres miljøpolitikk er fokusering på konfliktdempende tiltak. I mange sammenhenger kan det være en konflikt mellom private interesser eller næringsinteresser, og samfunnsinteressene. Da er Høyre opptatt av å få til et bedre samarbeid mellom offentlig og privat sektor. Jeg vil trekke frem to forhold. Det første gjelder kulturminnevern. Gjennom generasjoner har familier, lag og foreninger tatt vare på kulturarven vår. Da er det sterkt beklagelig at mange opplever staten mer som en motspiller enn som en medspiller i dette arbeidet. Dette kommer vi tilbake til når Stortinget skal behandle kulturminneloven. Men jeg vil vise til at Høyre er opptatt av at de plikter staten pålegger private, må balanseres med rettigheter. Derfor foreslår Høyre å øke støtten til kulturminnevern over Riksantikvarens budsjett. Det er vel typisk at sentrum og Arbeiderpartiet begrunner sine påplussinger til Riksantikvaren med at kulturminneloven vil «auka arbeidsbøra på fylkeskommunane som regional forvaltar». Det er med andre ord en bekymring for det byråkratiske element, og ikke en håndsrekning til familier, lag og foreninger som tar vare på vår kulturarv, som ligger til grunn for Arbeiderpartiets og sentrumspartienes prioriteringer. Arbeiderpartiet hadde nå muligheten til virkelig å få gjort noe på kulturminnevernsiden. Man kunne gått sammen med Høyre i behandlingen av kulturminneloven, man kunne satt hardt mot hardt i behandlingen av budsjettet, men man valgte å la det være. Det andre forholdet jeg vil nevne, er at Høyre foreslår å øke bevilgningene til sikring av friluftsarealer. Jeg er meget overrasket over at sentrumsregjeringen foreslår å kutte i bevilgningen til sikring av friluftsområder. Det er særlig overraskende med tanke på det sterke søkelyset som har vært på behovet for å sikre områder i strandsonen. Sikring av friluftsområder er et effektivt virkemiddel for å sikre allmennheten adgang til naturområder, samtidig som virkemidlet er konfliktdempende. Det er sterkt beklagelig at sentrum og Arbeiderpartiet nå trapper ned et konfliktdempende tiltak, samtidig som partiene bevilger 2,8 mill. kr til advokatbistand til kommunal sikring av allemannsretten. Jeg skulle like å vite hvor mange advokattimer man får for 2,8 mill. kr! Dette er allikevel et linjeskifte som går fra samarbeidslinjen og til et konfliktøkende tiltak, hvor man ønsker at dette skal havne i rettssalen. Hvor er det blitt av borgerligheten i sentrumspartiene? Det tredje elementet i Høyres miljøpolitikk er målet om å finne virkemidler som kan stimulere den økende miljøbevisstheten som eksisterer både blant folk og i næringslivet. Mens mange bedrifter før så på miljøpålegg som et problem og en utgift, er det nå stadig flere som ser på miljøvennlighet som et konkurransefortrinn i fremtiden. Dette tidsskillet må også få konsekvenser for virkemiddelbruken. Vi trenger mindre pisk og flere positive virkemidler. I den sammenhengen er Høyre opptatt av å øke forskningsinnsatsen. Mens sentrumspartiene og Arbeiderpartiet kutter 15 mill. kr til energiforskningen, øker Høyre bevilgningen med 30 mill. kr. Jeg registrerer at Arbeiderpartiets Jens Stoltenberg gjemmer seg bak forliket med sentrumspartiene. Jeg føler meg sikker på at dersom jeg hadde spurt statsråd Marit Arnstad, ville hun sendt det videre til Arbeiderpartiet og sagt at det var forliket med Arbeiderpartiet som førte til kuttet. Vi står imidlertid igjen med en situasjon hvor man øker tilskuddet på enøksiden med nesten 100 mill. kr, samtidig som man kutter ganske kraftig i forskningsinnsatsen. Vi trenger å øke forskningsinnsatsen dersom vi virkelig skal få til noe på enøksiden i fremtiden. Høyre er også opptatt av Lokal Agenda 21. Formålet med LA 21 er å fremme en bærekraftig utvikling gjennom å stimulere lokalt samarbeid og lokale prosesser hvor frivillige, næringsliv og kommunen deltar. Da burde også de statlige midlene gå til å stimulere de frivillige organisasjonene. Høyre går også i år imot å bruke statlige midler til å finansiere LA 21-koordinatorer i fylkene, administrativt knyttet til Kommunenes Sentralforbund. Det vil etter vår oppfatning øke byråkratiet og kommunalisere LA 21-arbeidet og redusere tilskuddsmulighetene til frivillige organisasjoner. I fjor var det et flertall i komiteen som advarte mot en byråkratisering av LA 21-arbeidet. Det er ingenting som skulle tilsi at dette flertallet skulle skifte mening. Tvert imot har flere frivillige organisasjoner bekreftet flertallets bekymring gjennom de høringsrundene vi har hatt i år. Vi må bare konstatere at Arbeiderpartiet nå har skiftet mening og i år bidrar til å bygge opp miljøbyråkratiet på bekostning av arbeidet i de frivillige organisasjonene. Jeg har i dette innlegget lagt hovedvekten på miljøpolitikken. Det skyldes flere forhold, bl.a. at Stortinget i løpet av vinteren vil komme kraftfullt tilbake til energispørsmålene, både i forbindelse med energimeldingen og ikke minst i forbindelse med petroleumsmeldingen. Jeg vil allikevel uttrykke tilfredshet med at Regjeringen denne gangen ikke har gjentatt forslagene om forverringer i rammebetingelsene for petroleumsvirksomheten, men snarere har tatt et skritt i riktig retning ved å foreslå reduksjoner i CO2-avgiften. Jeg registrerte at representanten Lars Rise viste til at Regjeringen hadde satt hardt mot hardt i et miljøtiltak for å få økt CO2-avtiften. Man kan da undres på hva slags miljøtiltak det er fra Regjeringen når man selv faktisk foreslår å redusere CO2-avgiften. Nå er jeg uenig i at den skyhøye CO2-avgiften på sokkelen er et miljøtiltak, men jeg registrerer at representanten Rise mener at Regjeringen har redusert sine ambisjoner på det området. Til slutt vil jeg ta opp de forslagene Høyre fremsetter i innstillingen.