Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2021-02-04:
Jeg er enig i alt det representanten Vågslid nettopp sa i sitt gode innlegg, og om intensjonene våre. Vi står sammen i merknadene om dette hun tok opp, som angår bl.a. kapasiteten når det gjelder påtale, etterforskning, avhørsledelse osv. Det er noen viktige ting som tas opp i forslaget, og også i merknadene, i SVs begrunnelse for forslaget. Jeg tenker særlig på tallene for variasjonen i oppklaringsprosent i forskjellige politidistrikter. Oppklaringsprosenten, ifølge de tallene som står i innstillingen, varierer mellom den laveste, 16,5 pst., i Sør-Øst politidistrikt, og de høyeste, 45 pst. og 50 pst., i henholdsvis Finnmark og Troms. Det står at Oslo ligger omtrent midt på treet, på 28,6 pst. Der vil jeg tilføye at Oslo i gjennomsnitt, så vidt jeg vet, har en oppklaringsprosent på 35 pst., noe som er lavere enn i landet ellers. Så de ligger i forhold til sitt gjennomsnitt ellers ikke så mye lavere. Men skjebnene i de familiene – de barna som f.eks. har anmeldt en sak, som har vært i avhør, og der en sak er i gang, og som da går i den konflikten og den krisen med hensyn til familien sin og foreldrene sine – er jo forferdelig å tenke på. Enhver sak som ikke blir oppklart, er svært alvorlig. Jeg må bare si at i en del av sakene jeg kjenner til når det gjelder unge som har blitt veldig utagerende og havnet i veldig vanskelige miljøer, til dels ungdomskriminelle miljøer, og fått en løpebane der det har vært vanskelig å stoppe utviklingen deres, vært alvorlig vold i hjemmet, vold i nære relasjoner, så er noe av bakgrunnen for at de har fått den vanskelige utviklingen, det dårligere forholdet til hjem og foreldre og autoriteter osv. Dette er alvorlig. Jeg har hatt mye kontakt med de miljøene som jobber med dem, bl.a. på Stovner politistasjon, som har drevet med å utvikle disse metodene, SARA og PATRIKARK, her i Norge. Det er ingen tvil om at der er det avsatt store ressurser, og at det er mange som jobber med det. Det er høyt prioritert, og de har også bistått og kurset de andre politidistriktene i å utvikle disse metodene. Det er sånne miljøer i alle politidistrikter, som det framgår av statsrådens svar og av innstillingen. Det de særlig har kurset dem i, som de sier til meg at det særlig er manglende kompetanse om rundt i de andre politidistriktene, og som de til dels også sliter med selv, er forståelse og innsikt når det gjelder vold i nære relasjoner som har med negativ sosial kontroll, æresvold og sånne spørsmål å gjøre, fordi det da er enda vanskeligere å bevisføre og trenge igjennom de hindringene som er, for å oppklare en sak. Jeg har fulgt noen av disse sakene helt fram til retterføringen i Oslo tingrett, og jeg må si at det er veldig krevende å se hva som skjer. Barn som da kommer i en situasjon der de er blitt avhørt, og som anmelder og vitner mot egen familie, havner ofte i en krise. Hvis det går et år eller to, altså lang tid, før saken kommer opp, har jeg sett hvor vondt de har det, og at de står og endrer forklaring, trekker forklaringen sin og sier noe annet. Vi må bare være klar over at når politiet jobber med dette, også når de har dyktige folk som forstår miljøene og forstår hva det handler om, så er det vanskelige saker. Vi må passe på ikke å tro at oppklaringsprosent og pådømmelsesprosent og sånt bare henger sammen med prioritering. Noen av de politifolkene som jobber med disse sakene, kjenner jeg godt og har hatt kontakt med i mange år. De er veldig engasjert og jobber veldig hardt og i årevis med bare en enkeltsak. Jeg kan nevne en sak fra 2002, der familievolden hadde pågått helt siden da, som de har jobbet med i flere år, og som gikk for retten i fjor, og de så hvordan forklaringen ble forandret idet man skulle inn i retten. Vi må være klar over det, og det må prioriteres veldig høyt. Det er vondt å se hvor vanskelig det er, og det er ikke alltid slik at oppklaringsprosent bare henger sammen med prioritering. Men vi må holde fast ved forståelsen av hvor viktig disse sakene er, noe jeg opplever at alle statsråder som jeg har vært borti siden Knut Storberget, har gitt veldig sterke signaler om. Vi gjør det også her i dag fra Stortinget i form av hvordan innstillingen uttrykker dette, og i det som sies her i debatten. Men den viktigste prioriteringen for oss nå, er det som det står på, nemlig ressurser til etterforskning og påtale, at det ikke stopper opp med det, slik Lene Vågslid begrunnet.