Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-04:
Jeg er meget glad for at Stortinget i dag kommer til å vedta en ny vergemålslov. Dette handler om kanskje de aller mest sårbare menneskene, og hvis man tidligere i dag har diskutert rettssikkerhet, er vi i høyeste grad i området rettssikkerhet også nå. Jeg er også glad for at man så bredt i Stortinget når det gjelder en så viktig sak, som kanskje ikke så ofte er ute i offentligheten, har klart å samle seg om de hovedløsningene som Regjeringa har foreslått. For det er en veldig omfattende og innholdsmessig viktig lovrevisjon. Den nye vergemålsloven er jo, for å fortsette der representanten Werp slapp, en 100-årsreform på personrettens område. Det er om lag 100 år siden sist området ble gjennomgående revidert. Mye har skjedd, for å si det pent, rundt menneskers livssituasjon på disse årene. Både menneskerettighetene og velferdssamfunnet er langt på vei utviklet i løpet av denne perioden. Alt dette gir behov for nye regler og ny tenking rundt vergemålet som rettslig institutt. Vergemålsloven berører oss alle. Den gjelder barn og foreldre, den gjelder de eldste eldre, den gjelder personer med ulike diagnoser eller funksjonshemninger som trenger bistand til å ivareta sine egne interesser på det økonomiske eller personlige området, og den gjelder alle dem som stiller opp og påtar seg verv som verge. Jeg har møtt mange verger, og jeg har også møtt mange gode kontaktpersoner, særlig på asylmottakene, og de fyller en funksjon langt utover det å ivareta rettigheter. Dette er altså en lov de fleste vil møte i perioder av livet, og det er viktig at loven gir gode løsninger og balanserte og hensiktsmessige regler. En viktig nyhet i den nye loven er at dagens tosporede system med umyndiggjøring og hjelpevergemål opphører. Lovforslaget går ut på at dette skal erstattes av et individtilpasset vergemål. Respekt for hvert enkelt individ bør være en av grunnsteinene i det norske samfunnet, og det skal da sjølsagt også gjelde dem som kommer under vergemål – ja særlig dem. I et individtilpasset vergemål skal den enkeltes behov klargjøres, og vergemålet skal tilpasses behovet. De fleste vergemål for voksne vil baseres på samtykke fra den det gjelder, men det åpnes også for at det kan besluttes vergemål i strid med den enkeltes vilje. Vi ser at ikke alle evner å opptre i samsvar med sine egne interesser, og da må samfunnet ha mulighet til å treffe beslutninger på vegne av den enkelte for å sikre personens egne rettigheter der dette er nødvendig. En slik delvis fratakelse av rettslig handleevne krever nøye vurdering og domstolsbehandling. I dag har man valget mellom full umyndiggjøring og et helt frivillig hjelpevergemål. Det ene vil ofte være for vidtrekkende, det andre vil ikke gi tilstrekkelig hjelp. Adgangen til en delvis og individtilpasset fratakelse av den rettslige handleevnen kan være nøkkelen til å løse mange fastlåste situasjoner. Jeg har merket meg at komiteen i innstillingen har lagt særlig vekt på barnas stilling. Dagens mindreårige utsettes for betydelig kommersielt press, det er jeg enig i. Dette presset kommer bl.a. via bruk av mobiltelefon og Internett. Jeg vil allikevel understreke – og det syns jeg er viktig nå, siden mange har reist spørsmålet også i debatten – at det gjelder det samme vernet for den mindreårige når avtaler inngås via Internett og mobiltelefon, som når avtalen inngås på mer tradisjonelt vis. Det er de samme reglene som gjelder. Barn skal ikke kunne pådra seg gjeld av noe slag, og barn skal bare råde over de midlene de har tjent ved eget arbeid eller virksomhet eller midler som er stilt til deres disposisjon. Det kan virke som om noen nettoperatører har betraktet nettet som et lovløst område. Det er det ikke. Norske barn skal ha den samme tryggheten uansett om de bruker nettet, mobiltelefonen eller om de handler over disk. Disse prinsipper gjelder allerede i dag, men virkeligheten har vist oss at det har vært behov for å understreke og presisere reglene, og kanskje også ha mer fokus på hvordan disse reglene faktisk håndheves. Siden det er reist spørsmål om det, finner jeg grunn til å presisere det nå. Den nye vergemålsloven vil også innebære en omorganisering av dagens kommunale overformynderier. Brorparten av dagens overformyndere er ikke ansatt. Oppgaven utføres som et verv. Mange overformyndere har på mer eller mindre ulønnet basis utført en fantastisk innsats gjennom mange år. Vi har imidlertid sett at det er stadig mer krevende å løse en så vidt omfattende og komplisert oppgave på denne måten. Å legge oppgaven som vergemålsmyndighet til fylkesmannen tror jeg vil bli en god løsning. Fylkesmannen har god kontakt med kommunene, faglig bredde og dybde og er dyktig når det gjelder veiledning og opplæring. Det er imidlertid lagt opp til at oppgaven kan løses mer desentralisert innenfor fylket når særlige grunner taler for det, og det ligger uansett til grunn en forutsetning om samarbeid og kommunikasjon.