trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Eli Sollied Øveraas (Senterpartiet), 2002-04-09:
NRK er vår viktigaste kulturinstitusjon. Stortinget som eigar har eit stort ansvar for at vårt høge ambisjonsnivå for NRK kan nåast. Då er sjølvsagt dei økonomiske ressursane og finansieringa av drifta til NRK og investeringsmoglegheitene dei største utfordringane. Ein auke av lisensen utover det som vert gjort kvart år under budsjetthandsaminga, er ikkje vegen å gå. Eg trur heller ikkje det vil bli akseptert av lisensbetalarane. NRK som den viktigaste kulturberaren og den institusjonen som skal vareta pliktene som allmennkringkastar, må sikrast eit auka inntektsnivå som vil vere stabilt over tid. Det vil gi høve til å planleggje både drift og investeringar på ein forsvarleg måte i åra framover. Dette var årsaka til at Senterpartiet foreslo å gi NRK fritak for moms under budsjetthandsaminga i haust. Då forslaget ikkje låg an til å få fleirtal, vart det trekt, då Stortingets forretningsorden ikkje hadde gitt høve til å fremje dette på nytt før hausten 2002 om det hadde blitt nedstemt. Momsfritak for NRK ville ha betra NRK sin økonomiske situasjon med nærare 200 mill. kr. Samstundes ville det ha skapt likskap mellom NRK og NRKs norske konkurrentar. Men handsaminga av Dokument nr. 8-forslaget syner at det er brei politisk vilje til å styrkje den økonomiske stillinga til NRK. Det er positivt, og det understrekar at NRK har ein sterk posisjon. Primært ønskjer Senterpartiet at det vert innarbeidd ei refusjonsordning for moms for NRKs verksemd som i dag ikkje er omfatta av merverdiavgiftssystemet, eller at NRK vert innlemma i momssystemet på ein måte som gir same verknaden for økonomien til NRK. Dette hadde som sagt gitt ei økonomisk styrking på nærare 200 mill. kr. Dette får ikkje fleirtal, derfor vil Senterpartiet subsidiært støtte forslaget frå Høgre, Kristeleg Folkeparti, Venstre og Kystpartiet. Eg vil gjerne understreke at det er positivt at faktisk heile Stortinget gjennom voteringa vil styrkje NRK sin økonomi. Det understrekar NRKs rolle som reklamefri lisensfinansiert allmennkringkaster, og det gir håp om at NRK også i framtida vil vere ein kvalitetsleverandør, at utbygging og oppretthalding av distriktskontora vil kunne bestå, at ein kulturinstitusjon som Kringkastingsorkesteret vil kunne bestå, og at utbygginga av det digitale bakkenettet kan kome i gang. Dette vil også sikre nærast alle full tilgang til NRK2, noko som er viktig for Senterpartiet. Som sagt: Senterpartiet vil subsidiært støtte innstillinga, og vi ser fram til kva Regjeringa vil leggje fram i samband med statsbudsjettet.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-04-09:
Som tidligere sagt, er det mye bra i denne meldingen. Men det er én ting som er skuffende i innstillingen, og det er at regjeringspartiene ikke ser nødvendigheten av at dataprogram kjøpt av staten, foreligger på begge målformer – og det med en statsråd som er nynorskbruker! I meldingen fra Regjeringen blir det framhevet hvor viktig det er for nynorskbrukere, både i skolen, i offentlig forvaltning, i arbeidslivet ellers og i privat sammenheng, å ha tilgang til dataprogram på sin egen målform. Dette blir altså bare fine ord. Spesielt barn og ungdom med nynorsk som hovedmål vil møte store hinder. Stoltenbergregjeringen satte i gang et arbeid for å få spesielt dataprogram til skoleverket på begge målformer, men nå ser det altså ut som om Bondevik II-regjeringen har lagt denne saken død. Er det så vanskelig å følge opp det den forrige regjeringen hadde påbegynt? Og hva har en kulturminister med nynorsk som hovedmål tenkt å gjøre for at vanlige dataprogram, innkjøpt av staten, blir tilgjengelig på begge målformer før den varslede kulturmeldingen er behandlet?
Olemic Thommessen (Høyre), 2002-04-09:
Representanten Torbjørn Hansen har på en utmerket måte redegjort for hva som er Høyres syn i denne saken. Men som et supplement til dette har jeg lyst til å understreke et viktig kulturpolitisk perspektiv som gjør seg gjeldende, og som kanskje ikke har vært så fokusert, nemlig NRKs rolle i utviklingen av et nasjonalt film- og TV-miljø. Den teknologiske utviklingen vi står overfor, kommer til å stille oss overfor store kulturpolitiske utfordringer i forhold til det behovet vi har for å ha en stor produksjon av billedbasert mediemateriell, kort sagt det vi snakker om som går på innhold på nett. Det miljøet som vi i fremtiden vil trenge innenfor dette området, vil springe ut av det miljøet som vi i dag har innenfor film og TV, og det vil være utrolig viktig at vi i fremtiden greier å styrke produksjonsmiljøet, som er veldig lite i Norge. I fremtiden kommer vi til å måtte ha et stort volum og en høy kvalitet dersom vi kulturpolitisk skal være på banen, vi skal altså ha en sfære innenfor internettet som er norskprodusert, en sfære som norske konsumenter vil føle seg hjemme i. Dette er et argument NRK selv har trukket fram ved en del anledninger, og det er klart at en gigant som NRK vil kunne være en spennende motor i det nasjonale bildet når det gjelder utviklingen av disse fagmiljøene. Jeg vil gjerne benytte denne anledningen til å understreke viktigheten av det, fordi jeg tror vi kommer tilbake til det også ved senere anledninger. Jeg vil også benytte anledningen til å si at hvis vi nå kommer fram til gode ordninger der prisbarrieren bygges ned, ja, så vil vi følge NRK fremover og se til at de virkelig benytter de mulighetene som her gis, og at NRK er seg sitt ansvar bevisst som den desidert største og tyngste motoren i utviklingen av dette fagområdet.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
Eg kan lova representanten Pedersen at den saka ikkje blir liggjande død. Det er klart at dette er noko som vi vil gripa fatt i. Kanskje kan vi klara å koma fram til eit resultat før kulturmeldinga blir lagd fram, men det kan eg ikkje lova i dag. Det er ein del ting som må greiast ut før vi kan seia at staten skal krevja alle dataprogram på begge målformer. Ein ting er at dette kan bli nærast gratis for staten som krev det, men det er ein del andre som då må betala rekninga. Difor er det viktig for oss at vi har alle desse ulike detaljane på plass før vi går klart ut og seier kva vi skal gjera. Det er likevel opplagt at det å få datavare på nynorsk og bokmål tilgjengeleg for alle er noko som vi kjem til å jobba vidare med. Saka er ikkje lagd død. Anten kjem det ei løysing i kulturmeldinga, eller så kjem løysinga før.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
Fyrst dette med statlege arbeidsplassar. For min og Kulturdepartementets del vil det med nynorskkommunar vera eitt av dei momenta vi tek med oss når vi skal vurdera kor dei statlege arbeidsplassane som skal flyttast ut, eventuelt skal plasserast. Det er sjølvsagt ein god del andre argument som kjem inn i den diskusjonen. Dersom ein ser på det som er gjort hittil, er Leikanger, som vi har valt, eit eksempel på at òg argumentet med nynorskkommune ligg til grunn for mi vurdering for å støtta Leikanger. Eg kjem til å ha det argumentet med meg i vurderingane med omsyn til dei plassane som det er snakk om å flytta ut til. Det vil ikkje bety at alle statlege arbeidsplassar blir flytta til nynorskkommunar heretter, men det vil bety at det er ein del av vurderinga og ein del av kriteria som eg frå Kulturdepartementet si side vil leggja vekt på. Så var det helseføretaka. Der har eg ein dialog med Helsedepartementet. Helseføretaka vil vera regionale statsorgan etter mållova, og dermed blir det litt opp til helseføretaka sjølve kva mål dei vel. Det er naturleg at helseføretak vest vel nynorsk, medan ein del av dei andre vel bokmål, og kanskje er det òg snakk om å ha ei nøytral målform. Då vil ein kunna bruka mållova slik som ho er i dag, i forhold til desse helseføretaka. Der er vi i ein dialog med Helsedepartementet, og vi skal sjølvsagt vera med og påverka, slik at mållova blir halden i hevd, òg i forhold til helseføretaka. Så er det riktig som representanten seier, at eg er meir positiv til å bruka gulrot enn pisk. Å seia kva eg vil gjera om tre år dersom vi ikkje får til det vi ønskjer, synest eg er utruleg defensivt. Det vil eg heller vurdera framover. Eg vil følgja utviklinga, og så vil eg sjå kva som trengst å gjerast. Eit alternativ kan vera, slik som eit mindretal peikar på, å bruka lova. Det vil sjølvsagt bli vurdert i så måte, men eg vil ikkje i dag peika på kva eg skal gjera dersom vi ikkje når målet. Det vil eg venta med til vi ser kva resultat vi oppnår ved å bruka gulrot, slik som vi har tenkt å gjera, og slik det òg er gjort greie for i meldinga.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
Ja, eg har følgt opp innstillinga frå Stortinget. Sjølvsagt hadde eg ein dialog med regjeringspartia i forhold til deira forståing av merknadene og vedtaket som vart lagt til grunn, i det som eg sende ut på høyring, og som eg har følgt opp. Så har eg skjønt at det ikkje har vore nok for fleirtalet – SV, Framstegspartiet og Arbeidarpartiet. Difor må eg følgja det opp på nytt.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
Når Norsk Artistforbund no er etablert, er det klart at det er heilt naturleg at dei òg blir tatt omsyn til når det gjeld kven som skal sitja i styret.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
Ja, sjølvsagt skal vi sørgja for at styret får størst mogleg breidd – det skulle berre mangla. Det som forundrar meg i denne diskusjonen, er: Kvifor i all verda har ikkje Trond Giske sørgt for at tidlegare arbeidarpartistatsrådar har valt personar frå desse organisasjonane til å sitja i dette utvalet? Om det har vore så gale, kan ein berre tenkja seg kor mange år Arbeidarpartiet har hatt regjeringsmakta og faktisk har handplukka personane i desse styra i alle desse åra. Det har aldri vore noko engasjement frå Trond Giske i denne saka i åra som har gått. Men no plutseleg engasjerer han seg. Det forundrar meg faktisk ganske kraftig. Eg kan lova at vi skal skapa breidd. Eg kan sjølvsagt ikkje i dag seia kven eg skal plukka ut. Eg har ikkje eingong oversikt over dei namna som til i dag er komne inn. Men dei som har hatt hand om dette arbeidet før, har i veldig mange år representert Arbeidarpartiet. Om Trond Giske er misnøgd med det som har skjedd historisk, synest eg han skal ta eit oppgjer i eigne rekkjer.
Valgerd Svarstad Haugland (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
Eg vil understreka at når det gjeld mi tolking av ordet «vesentleg» og korleis ein skulle følgje opp vedtaket i fleirtallsinnstillinga, har eg òg for så vidt sett på kva Arbeidarpartiet har meint om denne saka tidlegare. Eg har sjølvsagt òg hatt samtalar med regjeringspartia her på Stortinget. Det er det eine. Det andre er at eg tvilar absolutt ikkje på Giske sitt engasjement for både den eine og den andre musikkgruppa. Men eg konstaterer at engasjementet ikkje har ført til at desse gruppene er blitt representerte i styret tidlegare. Det er det som undrar meg, og det er det som eg er så frimodig å peika på her frå talarstolen, når denne saka no har fått dei dimensjonane som ho absolutt ikkje fortener å få.
Sigvald Oppebøen Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-04-09:
Eg vil starte med å gje Regjeringa ros for ei god og grundig stortingsmelding om målbruk i offentleg teneste. Som leiar av Løvebakken Mållag er eg òg glad for at det står eit breitt fleirtal bak hovudlinjene i norsk språkpolitikk. Samtidig viser meldinga at det er eit stykke att før staten når sine eigne målsetjingar om bruk av nynorsk, og at norsk språk i det heile står overfor store utfordringar i åra som kjem. Framtida for nynorsk som mindretalsmål og for bokmål og nynorsk som bruksspråk i framtida krev at me er i stand til å skape ein meir offensiv og handlingsretta språkpolitikk enn i dag. Mest utsett er det nynorske språket, og det ville vere ein tragedie for heile nasjonen om den nynorske skriftkulturen vart svekt. Nynorsk språk har hatt ein avgjerande innverknad på forminga av heile språkarven og språksituasjonen vår. Den rike nynorske litteraturen me alle kan gle oss over, er heilt avhengig av at nynorsk samtidig blir sikra gode vilkår som bruksspråk og kvardagsspråk. Framtida til alle språk, også nynorsk, vil meir og meir bli avgjord av om dei får fotfeste i den digitale verda. Regjeringa peikar sjølv på dette i meldinga, men har ikkje ei meir offensiv målsetjing enn å kome attende til saka i kulturmeldinga neste år. Det har nå gått ti år, som er lang tid på IT-feltet, og Arbeidarpartiet meiner det nå er på høg tid å få litt framdrift i saka om å utvikle nynorskversjonar av dataprogram. Eg vil minne om at det nå er eit komplett og fullverdig nynorsk alternativ for Linux til dei mest brukte programma til Microsoft, som så langt berre finst i bokmålversjon. Ei anna sak som har gått att gjennom fleire målbruksmeldingar og innstillingar, er forholdet mellom mållova og fristilte statsføretak. Eg er bekymra for ei utvikling der mållova får mindre og mindre å seie fordi tidlegare statsetatar blir organiserte som eigne rettssubjekt på utsida av mållova. Eg vil understreke kor viktig det er at Regjeringa snarast råd kjem attende til Stortinget med ei avklaring om verkeområdet for mållova. Eg er glad for at statsråden, som også er medlem av Løvebakken Mållag, har gjeve uttrykk for at ho meiner mållova bør gjelde for Posten og NSB, som nå skal gjerast om til aksjeselskap. Eg ventar at dette synspunktet òg vil vere gjeldande når Regjeringa legg desse omdanningssakene fram for Stortinget.
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
Presset på norsk språk og kultur i kjølvannet av globalisering og teknologisk utvikling er stort. For Kristelig Folkeparti er det et språkpolitisk mål å hindre en utvikling som i verste fall ender opp med bare ett skriftmål her i landet. Vi ønsker et kulturelt mangfold, også språklig. Jeg mener vi i dag er kommet dit at bokmål og nynorsk oppfattes av de fleste som integrerte deler i en nasjonal felleskultur. For at et språk ikke skal dø ut, må det brukes. Nynorsk er særlig utsatt, rett og slett fordi det er den minst utbredte målformen av nynorsk og bokmål. Dette var noe av grunnen til at Kristelig Folkeparti under behandlingen av statsbudsjettet for 2001 tok initiativ til å gi et starttilskudd til etableringen av en nynorsk barnebokklubb. Vi i Kristelig Folkeparti ser på dette som et viktig kulturelt tiltak, fordi det mange steder i landet er vanskelig å få tak i nynorske barnebøker i bokhandelen. Forslaget til Kristelig Folkeparti fikk flertall, og det er jeg glad for. Et levende språk er avhengig av at barn og unge får et naturlig og fortrolig forhold til språket sitt helt fra starten av, og at de bruker det. Oppstarten av Nynorsk Barnebokklubb er ett eksempel på positive virkemidler som kan brukes for å styrke en sårbar målform. Det finnes mange andre tiltak som også er viktige. La meg kort skissere hva jeg mener vi spesielt må legge vekt på i tiden fremover. For det første mener jeg det er av avgjørende betydning at det generelt legges vekt på positive virkemidler når norsk språk skal styrkes. Her bør vi bygge på føre var-prinsippet i stedet for et litt mer defensivt språkvern. For det andre er og blir mållova et avgjørende virkemiddel for å realisere det overordnede språkpolitiske målet om å styrke norsk språk som et levende bruksspråk i alle deler av samfunnslivet. Hvis vi også i framtiden vil ha to likeverdige målformer, må også nynorsk bli brukt i et slikt omfang at språket er godt synlig i det offentlige rommet. Og om vi liker det eller ikke: Det viser seg at det har vært en markert økning i nynorskbruken i de periodene og på de områdene der tilsynsarbeidet i forhold til mållova har vært mest aktivt. Men selv om tilsynsarbeidet har vist gode, konkrete resultater, er det nok aller viktigst at det innarbeides gode og stabile rutiner, slik at hvert statsorgan, og særlig de enkelte fagdepartementene, oppfyller sine språklige plikter uten kontroll utenfra. I den anledning er det positivt at det ble flertall for Kulturdepartementets strategi og planer om å etablere en språkkonsulenttjeneste. Bruk av begge målformer, også innen data, er viktig for Kristelig Folkeparti. Dette vil vi, som statsråden sa, komme tilbake til. Vi har ikke lukket igjen døren. Vi vet at det er viktig at også den nye teknologien bruker begge målformer. Bruk av begge målformer vil i Kristelig Folkeparti alltid være aktiv, i og med at vi både har en partileder og en parlamentarisk leder som vokter sin målform meget godt.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
Jeg hadde ikke tenkt å gjøre så veldig mye mer ut av denne saken. Jeg skal heller ikke gå inn i denne duellen mellom statsråden og representanten Giske. Men representanten Giske sa noe som jeg ikke synes kan stå helt uimotsagt, og det var at det som har skjedd gjennom oppfølgingen av budsjettvedtaket, er et brudd med budsjettavtalen. Det kan jeg ikke innestå for. Det har vært en diskusjon om hva som skal ligge i begrepet «vesentlig». Statsråden har gitt uttrykk for hva hun mener om det og hvordan hun har forstått dette begrepet. Dette ble ikke utdypet nærmere i budsjettforhandlingene eller samtalene vi hadde, annet enn muntlig. Og det som foregår i muntlig kommunikasjon, er ikke så lett å etterrøkje i ettertid. Jeg husker at dette var berørt, og personlig må jeg bare gi uttrykk for at jeg ikke hadde noen sterk mening om hvorvidt det skulle være tre eller fire utøverrepresentanter. Jeg ser på det som et rent pragmatisk spørsmål. At dette også ble luftet, kan jeg bekrefte, men det var slett ikke klarlagt hva det konkret skulle innebære. Og det var nettopp fordi loven sier at dette er statsrådens og departementets ansvar. Det er loven som regulerer dette, og ikke en budsjettavtale i Stortinget. Det ønsket vi å respektere, og derfor ble det ikke sagt noe mer. Derfor er det langt over streken av representanten Giske å hevde at dette var brudd på budsjettavtalen. Så til representanten Lund Bergo, som spør hvorfor ikke regjeringspartiene kan støtte det som vel særskilt gjelder ledd 2 i dette forslaget. Jeg skal medgi overfor representanten Lund Bergo at slik som det nå fremstår, er ikke dette noe stort problem. Vi ser verken ledd 1 eller ledd 2 som et alvorlig prinsipielt problem. For oss er det naturlig å la departementet fortsatt, slik loven sier, ha fullmakt til å regulere dette og bestemme hvor mange som skal sitte i styret og fra hvilke organisasjoner man skal innhente forslag til medlemmer. Og med det som har skjedd nå, er jeg ganske viss på at både statsråden og departementet holder hodet kaldt og vet hvor de skal henvende seg. Jeg synes ikke det er nødvendig at vi skal bidra med å diktere departementet i denne saken.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
Det overrasker meg litt at det er representanten Woldseth fra Fremskrittspartiet som prøver å klare opp i hva som skjedde mellom regjeringspartiene og Arbeiderpartiet i samtaler hvor vedkommende representant overhodet ikke var til stede. Jeg sa heller ikke at jeg ikke husket. Jeg husker det veldig godt. Jeg sa også at for meg var det for så vidt greit med fire representanter, jeg vedstår meg det – tre eller fire. Men for oss er det viktig å presisere at det er departementet og statsråden som vurderer det. Det kan ha vært meningsforskjeller om hva som var hensiktsmessig, og – og det står jeg fast ved, det har ikke med det å huske eller ikke å gjøre – det ble ikke presisert eller utdypet på noen måte at det skulle være fire representanter. Hadde det vært det, hadde vi skrevet det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-04-09:
Det må være noe galt i statsrådens innlegg. Hun sier at hun sendte ut forskriftene på høring, og at det ikke kom innvendinger mot antallet. Jo, det gjorde det. Innvendingene kom faktisk fra denne salen her, som er hennes arbeidsgiver i politiske spørsmål og overordnede organ. I budsjettdebatten 14. desember sa Karin S. Woldseth fra Framskrittspartiet: «Mitt spørsmål til statsråden blir derfor: Vil statsråden sørge for at komiteens flertallsmerknad blir etterfulgt, og at Norsk Artistforbund får innstillingsrett?» Så sier statsråden: «Svaret på spørsmålet blir sjølvsagt ja.» Men i hennes handlinger ble svaret: sjølsagt nei. I mitt innlegg i den samme debatten sier jeg følgende: «Mitt siste poeng er Fond for utøvende kunstnere. Der er det sendt ut en høringsuttalelse fra departementet som dreier seg om å utvide utøverrepresentasjonen med én representant. Det synes vi er for svakt. Derfor har vi fått en merknad hvor vi sier at det må «utvides vesentlig». Jeg er glad for at statsråden har tatt seg ad notam at organisasjonene skal ha innstillingsrett.» Det var kanskje litt uklokt sagt av meg den gangen, men vi forventer altså at resultatet blir en vesentlig utvidelse. Vi har ikke ønsket å gå inn i en konkret instruksjon, men vi regner med at statsråden tar de signalene. Statsråden hadde så ordet senere i debatten uten at hun tok noe forbehold om det som ble sagt, verken i merknadene eller i innlegget. Spørsmålet mitt er: Kan vi ta statsrådens ord for god fisk nå? Vi kunne tydeligvis ikke gjøre det i budsjettdebatten 14. desember.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-04-09:
Et av poengene i mitt første innlegg var at gjennom behandlingen av saken har vi sett at det er ganske mye mistenksomhet og misforståelser mellom ulike kunstnermiljøer. Det må være vår oppgave å bidra til at den mistenksomheten og frykten bygges ned. Det vil styrke et samlet kulturliv. En måte vi kan oppnå det på, er å få de ulike partene til å møtes, til å diskutere, til å bli kjent med hverandre, til å se at det ikke ligger skjulte motiver og skjulte agendaer bak de ulike organisasjonenes standpunkter, men at de faktisk har som felles mål å styrke det samlede kulturlivet i Norge. På den ene siden har vi kunstnere som er redd for fondet, fordi man frykter at en nedbygging av fondet vil ta fra dem deres levebrød. De er nemlig helt avhengig av fondet, og de frykter at hvis det blir flere å dele på, blir det mindre penger til dem. På den andre siden har vi grupper av kunstnere som også er legitime søkere til fondet, men som føler at de til enhver tid har vært ekskludert fra å sitte i fondets styre, og har ikke følt seg som legitime aktører. Jeg mener det vil være vesentlig å sørge for at de ulike partene møtes i styret for fondet, at de ulike standpunktene kan møtes, og at man kan finne ut at man faktisk har felles interesser. Det betyr f.eks. at også populærartistene må få en plass i slike organer. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil hun nå når hun skal oppnevne et styre etter Stortingets retningslinjer, sørge for at det får størst mulig bredde, slik at vi kan nå det målet?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-04-09:
President, til replikk.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2002-04-09:
Det er ikke så vesentlig hvordan man får ordet, bare man får sagt det man har på hjertet. Det er helt åpenbart uriktig når statsråden sier at Arbeiderpartiet ikke har hatt et engasjement i denne saken tidligere. Tvert imot har det vært Arbeiderpartiet som har vært en pådriver for at utøverne skal ha bedre representasjon, skal bli tatt med på råd, og at også grupper som tradisjonelt ikke har hatt den plassen i vår kulturpolitikk, nemlig populærartistene, rockemusikere og andre, skal få en slik plass. Det er jo vi som har stått på for den saken hele tiden. Når det gjelder mitt personlige engasjement – bare for å oppklare det også – var jeg faktisk settestatsråd i spørsmålet om Fond for utøvende kunstnere og innføringen av kompensasjonsrettigheter for artistene. Jeg hadde møter og samråd med de ulike organisasjonene, også populærartistene, og kom fram til et resultat som faktisk skapte samling blant de ulike organisasjonene, og sørget for at alle var godt fornøyd med resultatet, i motsetning til hva tilfellet har vært ved behandlingen av denne saken hos kulturministeren.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2002-04-09:
Representanten Lånke sier at med dette Dokument nr. 8-forslaget skyter vi spurv med kanoner. Men for Fremskrittspartiet handler dette om en enstemmig komite som har lagt noen føringer som statsråden burde ha etterkommet. Om saken er stor eller liten, er i alle fall for Fremskrittspartiet underordnet. Det er unektelig forunderlig at et enstemmig vedtak under budsjettbehandlingen i desember 2001 nå ikke lenger er enstemmig. Regjeringspartiene er ikke lenger enige med seg selv om hvorvidt det er viktig for relevante organisasjoner å ha innstillingsrett til styret for Fond for utøvende kunstnere. Fremskrittspartiet ville i sine særmerknader i forbindelse med budsjettbehandlingen gå mye lenger i å demokratisere Fond for utøvende kunstnere, men dette stod vi alene om. Vi sluttet oss til den subsidiære løsningen, som gav en enstemmig merknad fra komiteen om utvidelse av styret og innstillingsrett. Da jeg så under budsjettbehandlingen i Stortinget stilte statsråden spørsmål om det var hennes intensjon å følge opp denne merknaden fra en enstemmig komite, var hennes svar at det var det, men hun likte det ikke. Dette svaret blir svært tydelig når vi ser at nettopp denne merknaden er blitt fullstendig oversett i det videre arbeidet. Og da er det på sin plass at vi presiserer hva vi mener, gjennom dette Dokument nr. 8-forslaget. Det flertallet i komiteen ønsker, er jo rett og slett at de relevante organisasjonene skal få innstille på den mann eller kvinne som organisasjonen selv mener er den best egnede til å sitte i styret for Fond for utøvende kunstnere. Så blir det opp til statsråden å sette sammen et styre som har den nødvendige bredde til å gi et representativt bilde av de utøvende kunstnerne. At dette skal skape så mye støy som det har gjort hittil, begriper jeg ikke. Det handler jo ikke om annet enn et godt og demokratisk organisasjonsprinsipp og om å få størst mulig bredde på Fond for utøvende kunstnere. At man fra organisasjoner som allerede er representert i styret for fondet, skal høre at man ikke ønsker innstillingsrett, er jo mildt sagt ganske oppsiktsvekkende. Hadde dette vært ved forhandlingsbordet når det gjaldt den samme organisasjonens lønnsforhandlinger, tror jeg kanskje pipa hadde fått en annen lyd. Det kan nærmest virke som om man er redd for å slippe andre til. Dersom det forslaget som ligger i Dokument nr. 8-forslaget, blir vedtatt, forventer vi nå at det følges opp etter de intensjonene som er lagt, og at vi slipper en ytterligere runde i denne saken.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2002-04-09:
Vi hører at statsråden hevder at organisasjonene har hatt innstillingsrett, og at de har kunnet komme med sine kandidater. Men det er ikke alle organisasjoner som har fått denne henvendelsen og spørsmål om kandidat til styret for Fond for utøvende kunstnere. Mener statsråden at ikke alle organisasjoner, som f.eks. Norsk Artistforbund, er relevante til å sitte i styret for Fond for utøvende kunstnere? Eller er det en forglemmelse at disse organisasjonene ikke har fått den henvendelsen som de organisasjonene som statsråden mener er relevante for å sitte i styret, har fått?
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2002-04-09:
Det er utrolig interessant å høre fra representanten Lånke at man ikke kan stole på hva folk sier, men at man altså faktisk må ha ting skriftlig for at det skal være en avtale. Og at representanten Lånke ikke husker en budsjettavtale som de inngikk med Arbeiderpartiet, er også ganske påfallende når dette er bakgrunnen for en enstemmig merknad i komiteen. I utgangspunktet var det Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet som hadde en merknad, så ble den omskrevet og tilpasset, og det ble en enstemmig komitemerknad. Da synes jeg det er utrolig påfallende at representanten Lånke ikke kan huske det. Når det gjelder hva som er vesentlig og ikke: Det ble presisert flere ganger i debatten hva som var vesentlig, og hva som lå til grunn for dette. Da synes jeg det er rart at man skal inn og tolke på denne måten som statsråden gjør.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
Finanskomiteen har behandlet Dokument nr. 8:34, forslag om å gi Norsk rikskringkasting fritak for merverdiavgift. Bakgrunnen for forslaget er at NRK i dag er unntatt fra den generelle merverdiavgiftsplikten som omfatter kringkastingsbedrifter. Det betyr at NRKs konkurrenter er underlagt det generelle merverdiavgiftsregelverket, og dermed har fradragsrett for inngående avgift. Merverdiavgift på innkjøpte programmer innebærer at det for NRK er en vesentlig forskjell mellom egenproduksjon og innkjøp av programmer. En nullsats eller en ordning som virker i samme retning som en nullsats dersom lisensinntektene og andre vilkår opprettholdes, vil forbedre NRKs økonomi. Dokument nr. 8:34 foreslår å gi NRK en nullsats. Vi har i behandlingen av Dokument nr. 8-forslaget også vurdert andre endringer i merverdiavgiftsreglene som vil øke NRKs mulighet for å konkurranseutsette deler av virksomheten, og som kan styrke programvareproduksjon utenfor NRK. Det har vært avholdt to åpne høringer i saken. Videre har en sett på ulike ordninger knyttet til allmennkringkastingskanaler i flere europeiske land. Regjeringspartiene mener det er viktig å styrke NRK som en ikke-kommersiell allmennkringkaster, med god kvalitet og et bredt tilbud av program til hele folket. NRK må gis et økt inntektsnivå som er stabilt over tid. For regjeringspartiene har det vært tre viktige forhold i denne saken: For det første er det NRKs mulighet til kjøp av eksterntproduserte filmer eller programmer. Vi mener at det er ønskelig å ta vekk prisbarrieren mellom egenproduksjon og innkjøpte programmer.Videre er det ønskelig at NRK skal kunne rasjonalisere og effektivisere egen drift gjennom konkurranseutsetting. For at dette skal være lønnsomt, må momsbarrieren fjernes.Til sist vises det til kulturstatsrådens redegjørelse den 28. februar om å bedre NRKs økonomiske situasjon, der hun sa: «Det er ein klar vilje i Regjeringa til å gi NRK stabile og gode økonomiske rammevilkår. Slik eg ser det, har vi tre alternativ: å auka inntektene til NRK direkte gjennom ei heving av kringkastingsavgifta, å redusera kostnadene til NRK gjennom endringar i avgiftssystemet, eller å gi ekstraordinære løyvingar til NRK over statsbudsjettet.» Regjeringspartiene mener det er positivt at NRKs økonomiske situasjon kan styrkes samtidig som en fjerner den prisbarrieren mellom egenproduksjon og innkjøpte programmer som i dag er til stede. Slik kan en styrke den uavhengige produksjonen av norske programmer. Vi mener at det er mest hensiktsmessig at dette skjer enten gjennom en refusjonsordning for merverdiavgift på f.eks. programproduksjon, eller ved en innlemmelse av NRK i merverdiavgiftssystemet. Konklusjonen vår er kort sagt at vi går inn for en endring som tar bort prisbarrieren og åpner muligheten for en styrking av NRKs økonomi. Jeg vil til sist vise til innstillingen, der vi går inn for: «Stortinget ber Regjeringen senest i forslag til budsjett for 2003, innarbeide en ordning som vil fjerne prisbarrieren mellom egenproduksjon og eksternproduksjon, enten ved en refusjonsordning eller ved å innføre NRK i merverdiavgiftssystemet.»
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2002-04-09:
For Kristelig Folkeparti har det alltid vært viktig å jevne ut forskjeller mellom distriktene og mer sentrale strøk, dette bl.a. fordi vi har et land med vanskelig geografi og lange avstander. Et ønske i så måte har vært å jevne ut drivstoffprisene. Det er fortsatt Kristelig Folkepartis ønske at en kan finne tiltak som kan medvirke til nettopp dette. Når vi ikke stemmer for forslaget om et selvfinansierende fraktutjevningsfond, er det ikke fordi vi er imot intensjonen i forslaget, men fordi vi ikke kan se at akkurat dette er en god løsning for å nå målet om likere drivstoffpris mellom distriktene og sentrale strøk. Det er i hovedsak tre grunner til dette. For det første er konsekvensen av dette forslaget at forbrukerne må betale prisen. Forbrukerne må betale en ekstra avgift for å få billigere bensin. Vi er redd for at dette ikke bare høres ulogisk ut, men at vinninga for mange faktisk vil gå opp i spinninga. Dette henger også sammen med mitt andre punkt. Det er jo slik at i en slik ordning som er skissert i dette forslaget, vil oljeselskapene sitte med kontrollen over innkreving og administrasjonen av fraktutjevningsfondet, og ikke staten. Da er vi redd for at egeninteressen til oljeselskapene kan være mer styrende for hva som skjer, enn forbrukerinteressene. For det tredje har vi hatt en liknende ordning fram til 1. januar 2002 som har gitt oss viktig informasjon om hvordan en slik ordning vil påvirke prisdanningen. Denne ordningen har dessverre ikke vært noen garantist for utjevning av drivstoffpris mellom distriktene og sentrale strøk. Dette viser bl.a. en rapport fra Konkurransetilsynet av 28. november 2001. Rapporten viser at den viktigste faktoren for lav drivstoffpris har vært konkurranse mellom oljeselskapene, og en slik ordning som er foreslått, vil muligens svekke den konkurransen. Det er i den sammenhengen verdt å merke seg at denne rapporten viser at prisdifferansen har vært sterkere innen regioner enn mellom regioner. Disse tre punktene gjør at Kristelig Folkeparti ikke kan gå inn for et selvfinansierende fraktutjevningsfond. Hva vil vi så gjøre? Det er to forhold i merknadene til dette dokumentet som sier noe om det. Det ene er at vi tror en bedre tilrettelegging for at flere billigkjeder kan etablere seg ute i distriktene, kan være én vei å gå. Da vil vi få en skjerpet konkurranse også der. Det andre er at finansministeren vil gå i dialog med oljeselskapene for å finne nye måter å jevne ut drivstoffprisene på. Vi tror at det i en slik dialog vil komme fram nye ideer til hvordan man kan få lavere drivstoffpris i distriktene. Kristelig Folkeparti holder fast på sitt mål om likere drivstoffpris mellom distriktene og sentrale strøk, men vi kan ikke se at dette er måten å nå målet på. Derfor kan vi heller ikke støtte dette forslaget om et selvfinansierende fraktutjevningsfond.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2002-04-09:
Statsråden sa i sitt innlegg at hun mente representanten Djupedal overdrev skepsisen som lå i brevvekslingen med komiteen når det gjaldt Regjeringens vilje til å bidra til at dette forslaget kunne vedtas. Jeg synes det lå en betydelig skepsis, særlig i brevvekslingen knyttet til EUs regelverk, og det har ikke vært berørt noe særlig her i dag. Og i og med at kulturministeren i sin redegjørelse sa at Regjeringen vurderte fire alternativer, lisensøkning, null moms for NRK, full moms og en ordning med momsrefusjon, går jeg ut fra at den problemstillingen er såpass avklart at det ikke blir noe problem i oppfølgingen av det vedtaket som gjøres senere i dag. Når statsråden i replikkordskiftet her også peker på at moms på lisens er et av alternativene man vil vurdere, tror jeg ikke det blir enkelt å få Arbeiderpartiets støtte til et slikt vedtak, som vil innebære et betydelig hopp i lisensen, og som også vil frata mulighetene for en nødvendig prisjustering framover, som også vil være nødvendig hvis den styrkingen vi nå gir NRKs økonomi, skal vare lenger enn til neste jul. Hvis man kommer tilbake med en momsrefusjon, håper jeg Regjeringen også husker på at den har laget en politikk for et enklere Norge, slik at refusjonen er rimelig enkel å praktisere, i tillegg til at den altså skal gi NRK et løft som er et bidrag til å bringe NRK over i en ny teknologi og et driftsgrunnlag som er holdbart i forhold til forpliktelsene.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-09:
Jeg tar ordet for andre gang fordi jeg registrerer at statsråden er i salen, men at hun ikke har tatt ordet i denne debatten. Og når man hører på to av innleggene fra regjeringsfraksjonen, så er de substansielt forskjellige i innhold. Kristelig Folkepartis representant som er saksordfører, vektlegger det positive, mulighetene for NRK som ligger i dette, mens Høyres representanter nærmest bagatelliserer dette og later som om det ikke vil ha økonomisk betydning for NRK, nærmest at dette er en ordning av liten betydning som Regjeringen gis en fullmakt til å skusle bort på en eller annen måte. Man har altså i det forslaget til vedtak som vil bli vedtatt senere i dag, åpnet for to muligheter. I forslaget til vedtak heter det at man skal «innarbeide en ordning som vil fjerne prisbarrieren mellom egenproduksjon og eksternproduksjon, enten ved en refusjonsordning eller ved å innføre NRK i merverdiavgiftssystemet». Begge disse to mulighetene er selvfølgelig til stede etter dette vedtaket. Samtidig hadde det vært mer enn interessant for Stortinget å få vite hva Regjeringen faktisk tenker, og hva statsråden tenker om dette, særlig på bakgrunn av at innleggene fra regjeringspartiene her i salen har vært svært forskjellige i innhold. Det hadde også vært interessant å få en vurdering av dette nettopp fordi regjeringspartiene i Stortinget er av en helt annen oppfatning enn Regjeringen. Regjeringen har altså gjennom hele denne prosessen i finanskomiteen prøvd å gjøre alt mulig for at Stortinget ikke skal gjøre de vedtak Stortinget nå heldigvis faktisk gjør, og derfor hadde det også vært interessant om statsråden kunne gi sitt besyv med i saken fra denne talerstolen.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2002-04-09:
La meg først få korrigere statsråden på følgende: Etter at SV hadde lagt fram sitt forslag i Stortinget, bad kulturstatsråden om å få komme til Stortinget med en redegjørelse om NRK. Det satte vi pris på. Men det var altså etter at vårt forslag lå til behandling i Stortinget, og det var der disse signalene om styrking av NRKs økonomi kom. Jeg synes det statsråden har holdt på med, er en bortforklaring av det som står i vedtaket. Man prøver her å si at man på en måte står helt fritt, at man har valgfrihet med hensyn til hvordan dette vedtaket skal forstås, og det gjør meg meget urolig. Det Fremskrittspartiet her tar opp i en replikk, er altså nedstemt. Fremskrittspartiets forslag får ikke annet enn Fremskrittspartiets støtte. Det betyr at et tilsvarende kutt i lisensen ikke har Stortingets tilslutning. Det håper jeg statsråden merker seg. Så står det altså i det som regjeringspartiene selv fremmer, at man vil «fjerne prisbarrieren mellom egenproduksjon og eksternproduksjon, enten ved en refusjonsordning» – en refusjonsordning vil altså bety 24 pst. kutt, hvis man skal fjerne prisbarrieren mellom egenproduksjon og eksternproduksjon; det betyr at prisbarrieren pr. i dag er momsen, som pr. dato er 24 pst. – «eller ved å innføre NRK i merverdiavgiftssystemet». Hvis man innfører NRK i merverdiavgiftssystemet, betyr det at NRK som institusjon får 24 pst. fratrekk av inngående moms. Så er det selvfølgelig et spørsmål om man kan legge moms på lisensen. Det vil være mulig når man fører NRK inn i momssystemet. Det å momsbelegge lisensen er slik man har det i Finland. YLE har 8 pst. moms, men fullt fradrag. Jeg vil advare statsråden mot å legge moms på lisensen. Lisensen er avhengig av alminnelig tilslutning og bør ikke være urovekkende høy. Men jeg må allikevel få lov til å utfordre statsråden på nytt. Denne bagatelliseringen og bortforklaringen av at Regjeringen i prinsippet står fritt, nærmest til ikke å styrke NRKs økonomi, etter det som senere i dag vil bli vedtatt, må jeg sterkt advare statsråden mot å forfølge.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2002-04-09:
NRK er i dag unntatt fra den generelle merverdiavgiftsplikten som omfatter kringkastingsbedrifter. Det betyr at de ikke beregner avgift på sitt salg, i dette tilfellet kringkastingsavgiften, men også at de ikke får trukket fra inngående avgift. Alle NRKs konkurrenter er unntatt fra avgiftsplikt på produksjoner og redaksjonelt innhold, men får samtidig full fradragsrett på inngående avgift. Stortingets begrunnelse for å holde NRK utenfor merverdiavgiftssystemet var at man ikke ville avgiftsbelegge kringkastingsavgiften. Dette er Fremskrittspartiet enig i. Men konsekvensen blir at en stor del av NRKs støttetjenester, produksjonsapparat og programproduksjon i praksis skjermes fra ekstern konkurranse, fordi eksterne kjøp innebærer et påslag på 24 pst. NRK ikke får fradrag for. Dette vanskeliggjør et helt nødvendig rasjonaliseringsarbeid og gjør konkurranseutsetting av støttetjenester og programproduksjon ulønnsomt. Det er det samme problemet både kommuner og fylkeskommuner står overfor i forhold til å konkurranseutsette deler av virksomheten sin, og det er et stort problem i offentlig virksomhet generelt. Fremskrittspartiet mener at dette er uheldig, både for NRK selv, som har en anstrengt økonomi og selv ønsker en rasjonalisering av driften, og ikke minst for seerne, som finansierer NRKs drift. Forslaget om å ta NRK inn i merverdiavgiftssystemet med nullsats for kringkastingsavgiften vil gjøre at NRK kan kjøpe tjenester eksternt uten en momsbarriere. Men det vil samtidig tilføre NRK betydelige midler. Vi mener at NRK bør være i stand til å løse sine oppgaver innen de nåværende økonomiske rammer om det gis muligheter til å effektivisere og rasjonalisere driften gjennom konkurranseutsetting. Påstanden om at Fremskrittspartiet ikke vil at NRK skal kunne styrke sin økonomi, er altså ikke riktig. Fremskrittspartiet har et annet utgangspunkt og mener at NRK gjennom nødvendig omorganisering og effektivisering, som de nettopp gis mulighet til gjennom å fjerne momsbarrieren, vil kunne gjøre nettopp det. Fremskrittspartiet ønsker altså å innlemme NRK i merverdiavgiftssystemet med nullsats for lisensinntektene, men vi mener at en slik subsidiering gjennom merverdiavgiftssystemet ikke skal tilfalle NRK og derved redusere behovet for omstilling og rasjonalisering, men at pengene skal komme lisensbetalerne til gode gjennom en tilsvarende reduksjon av lisensavgiften på anslagsvis 100 kr i året. Jeg vil ta opp forslaget fra Fremskrittspartiet som er gjengitt i innstillingen. Skulle dette forslaget mot all formodning falle, vil Fremskrittspartiet gi subsidiær støtte til forslaget fra Høyre, Kristelig Folkeparti, Venstre og Kystpartiet.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2002-04-09:
Fremskrittspartiet mener at drivstoffprisene i Norge er et problem både for enkeltpersoner og for bedrifter. De relativt små forskjellene i pris i ulike deler av landet må være av marginal betydning i forhold til det generelt høye prisnivået på drivstoff skapt av skyhøye statlige avgifter. Det må være relativt uinteressant for folk i Hammerfest om drivstoffprisen i Oslo er 50 øre lavere enn i Hammerfest. Det som har betydning, er naturligvis hva folk i Hammerfest må betale når de skal fylle tanken. Når de statlige avgiftene utgjør ca. 70 pst. av pumpeprisen, burde det ikke være vanskelig å se hva som må til for å gjøre noe med problemet. Fremskrittspartiet har i mange år foreslått en ordning med fleksible drivstoffavgifter som blir redusert når oljeprisen øker, og omvendt, slik at vi kunne hatt stabile drivstoffpriser, og ikke slik som nå med store variasjoner over kort tid, og sluppet det kanskje mest paradoksale, nemlig at når statens inntekter fra petroleumsvirksomheten øker på grunn av økte oljepriser, øker samtidig avgiftsinntektene, og brukerne blir rammet dobbelt. Det foreligger også en rapport fra Konkurransetilsynet som viser at en fraktutjevningsordning ikke er et egnet virkemiddel for å få like drivstoffpriser over hele landet, idet prisforskjellene fylkene imellom er forholdsvis beskjedne, mens forskjellene innad i fylkene ofte er betydelig større. Det viktigste for å utjevne eventuelle prisforskjeller er konkurranse fra automatstasjoner, prisbevissthet og mobilitet hos kundene. En selvfinansierende drivstoffutjevningsordning vil også gi merkostnader for enkelte forbrukere som ikke står i forhold til virkningen av forslaget. Etter Fremskrittspartiets syn er det altså ikke de relativt små prisforskjellene mellom ulike deler av landet som er problemet, men det faktum at Norge, som har store transportavstander, og som samtidig er en av verdens største oljeeksportører, har drivstoffavgifter helt i verdenstoppen. Det virker også ganske underlig, i hvert fall sett fra mitt ståsted, at nettopp de partiene som i denne innstillingen er mest bekymret for de forholdsvis små forskjellene i drivstoffprisene, vanligvis ikke viser noen interesse for å senke avgiftene, noe som vil komme alle forbrukerne til gode, også de som bor i distriktene.
Per Erik Monsen (Fremskrittspartiet), 2002-04-09:
Utgangspunktet må være at i Norge er det fornuftig å ha et godt utbygd havnesystem slik at mest mulig av varetransporten kan gå sjøveien, både fordi det er rimelig og miljømessig fornuftig, og fordi vi i deler av landet har et veinett som er dårlig i stand til å ta den stadig økende varetransporten. Da trenger vi et godt nett av moderne havner langs hele kysten. I Norge er disse havene stort sett kommunale og en del av den offentlige infrastruktur. Når kommunale trafikkhavner i hovedsak anses å drive virksomhet utenfor merverdiavgiftsområdet, betyr det at de driver delt virksomhet i forhold til merverdiavgiftsloven, altså at de har omsetning både innenfor og utenfor området. Regelverket innebærer at de bare har fradragsrett for inngående merverdiavgift for den del av virksomheten som er avgiftspliktig. Omsetning utenfor avgiftsområdet skal det ikke beregnes utgående avgift av, og anskaffelse til bruk for slik omsetning gir da heller ikke rett til fradrag for inngående avgift. Siden store deler av den virksomheten havnevesenet står for, blir beregnet som omsetning utenfor avgiftsområdet, blir de avskåret fra fradrag for inngående merverdiavgift for store deler av sin virksomhet. Dette vil naturligvis påvirke størrelsen på havneavgiftene som transportørene må betale, uten at transportørene får dette spesifisert og kan trekke det fra som inngående merverdiavgift. Det blir derfor betalt merverdiavgift av merverdiavgift. Det er slik at forslagsstiller har pekt på et reelt problem, og et alvorlig problem for dem det gjelder, men slik Fremskrittspartiet ser det, er løsningen ikke god nok. Sjøtransporten får en ekstra kostnad i forhold til andre typer transport – en ikke ubetydelig konkurranseulempe. Dette kan løses på en enkel måte ved at havnevirksomhet tas inn i merverdiavgiftsloven, slik Fremskrittspartiet foreslår. Jeg vil ta opp forslaget fra Fremskrittspartiet, som er gjengitt i innstillingen.
Erna Solberg (Høyre), 2002-04-09:
Ja, Regjeringen har et avklart forhold til at undertegnede i statsråd er utnevnt som settestatsråd for alle forhold som dreier seg om NRK/TV 2-spørsmål i årene fremover så lenge denne regjeringen sitter eller ikke velger å oppnevne en annen settestatsråd, eller finansministeren skulle få et annet privatliv enn det han har i dag – som har vært bakgrunnen for det. Problemet med habilitetsspørsmål er jo at folks situasjon kan endre seg. Det betyr at det nok kan dukke opp nye habilitetsspørsmål for enkelte statsråder, litt avhengig av f.eks. jobbskifter knyttet til den man måtte være gift med, samboer med eller leve i partnerskap med. Sånn er livet. Verden forandrer seg, utenfor dette huset særlig – kanskje mer enn her inne. Jeg kan ikke love at vi ikke skal komme opp i et grenseland hvor vi ikke har tenkt igjennom alle habilitetsspørsmålene, men vi jobber intenst med å sørge for at vi ikke kommer i slike situasjoner. Så til spørsmålet om å redusere momsen. Hvis man velger et system hvor vi f.eks. innfører full fradragsrett i momssystemet, vil det selvfølgelig være en aktuell bit, for vi har sagt at vi vil vurdere hvor stor en eventuell styrking i NRKs økonomi skal være. Hvis vi skulle velge en modell hvor det blir en fullstendig innføring i momssystemet av NRK, vil det selvfølgelig ikke bare være å legge på 24 pst. moms på toppen og utvide den. Det er ett av de temaene vi vurderer, for vi vurderer både økonomien og systemet på ulike områder. Men det er jo noen av modellene som gjør dette til et ikke aktuelt spørsmål. Hvis man f.eks. velger en kompensasjonsmodell, vil man kunne dimensjonere kompensasjonsspørsmålet i forhold til hvor mye man ønsker å styrke NRKs økonomi. Jeg tror det er viktig å si at det er to temaer. Det er full valgfrihet når det gjelder hvor sterkt man vil gå inn på begge temaene hvis man går inn på en kompensasjonsordning. Det eneste man må sørge for, er at den er nøytral.