Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-06-03:
La meg først få lov til å starte med å takke interpellanten, statsråden og journalistene i Adresseavisen – Mari K. By Rise og Lajla Ellingsen – for gripende god journalistikk, der de virkelig treffer spikeren på hodet når det gjelder et veldig alvorlig samfunnsproblem. 423 mennesker har siden 2010 tatt sitt eget liv. Flere tusen har forsøkt. 800 000 mennesker tar hvert år sitt eget liv i verden. I et meget godt teaterstykke, som heter To pingviner i Sahara, uttrykker en karikatur av Alf Prøysen et sitat og et retorisk spørsmål når han spør om de som tar sitt eget liv, gjør det i desperasjon etter å finne en metode for å overleve på. De som tar sitt eget liv er hovedsakelig fra 15 til 44 år. Ungdomsundersøkelsen i Trondheim viser at 10 pst. av alle ungdommer som er med i denne undersøkelsen, har forsøkt å ta sitt eget liv. Det forventes av oss som politikere at vi skal klare å svare på spørsmålene om hvorfor og hvordan dette kan skje. På en dag som denne går også tankene til alle de ansatte som opplever dette på kroppen, alle de som gjør sitt ytterste, som gjør sitt aller beste for å redde andre menneskers liv og gi dem muligheten til å starte på nytt. Bent Høie har som statsråd, og hadde som stortingsrepresentant, et godt engasjement. Jeg synes at vi skal følge statsrådens eksempel og gå litt lenger og gå forbi partilinjene. Jeg synes vi skal jobbe for at Stortinget skal være på sitt aller beste, legge de politiske skillelinjene til side og jobbe sammen for å finne løsninger. For meg som helt fersk stortingsrepresentant er det ubegripelig at vi ikke bygger et psykiatribygg fordi man krangler om et sykehus’ lokalisering i andre deler i landet – at et psykiatrisenter som skal forske på hvordan vi kan hjelpe enda flere, ikke blir bygd. La meg si det: Det er ikke bare statsrådens ansvar, Arbeiderpartiet har også sittet i regjering og ikke klart å finne en løsning. Jeg håper at vi framover kan få sånne saker i havn, at vi får levert med tanke på psykiatrisentre og får lagt byråkrati og særinteresser til side og virkelig satt det som er viktig først, nemlig å hjelpe hver enkelt. Dette er spesielt innrettet mot psykiatri og mot de aller tyngste pasientene, men det er et paradoks at halvparten av alle som tar sitt eget liv, er regnet som lettere psykisk syke. De har små depresjoner, eller såkalt lette depresjoner, det er de sykdommene og de selvmordene det er så vanskelig å forklare. Jeg tror at vi skal ha et sterkt fokus på å hjelpe hver enkelt og behandle dem, men jeg tror også vi skal ha fokus på hvilket samfunn vi har og hvilket samfunn vi ønsker, for vi kan ikke behandle sosiale problemer med reparasjon, de må behandles med sosiale tiltak. Å sørge for at alle blir sett allerede i barnehagen, at alle opplever mestring i skolen og at de lykkes med noe, tror jeg kan være med og forebygge mangt et selvbilde som oppleves som mislykket. Jeg er veldig glad for at statsråden går videre, at han ikke bare leser opp en tidligere handlingsplan som vedtatt, men sier at han er villig til å se på det som kommer fra Stortinget. Da viser statsråden nemlig at han legger til side de politiske skillelinjene og setter pasienten – menneskene dette gjelder – i sentrum. Til de pårørende og til alle som står fram i avisene, vil vi bare si: Tusen takk, det er utrolig tøft av dere, og det er utrolig rørende. Det er krevende på en sånn dag, men jeg håper vi her i Stortinget kan samle oss om å prøve å hjelpe enda flere enn vi har klart til nå.