trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tonje Brenna (Arbeiderpartiet), 2022-03-10:
Jeg er enig med representanten i at laget rundt eleven kan bestå av mange ulike yrkesgrupper – det bør det også gjøre. Miljøterapeuter er en av dem. I tillegg er jeg opptatt av at PP-tjenesten får både de ressursene og den oppmerksomheten som PP-tjenesten trenger. Vi ser på ulike tiltak for å sørge for at laget rundt eleven styrkes. Det handler om at kommunene skal ha rammer til å ansette flere lærere, flere miljøarbeidere, flere terapeuter av ulike slag og å styrke PP-tjenesten. Men det handler også om å komme litt dypere ned i hva som er den beste oppskriften på dette laget rundt eleven, for vi vet at det både kan være tilløp til profesjonskamp mellom de ulike profesjonene som jobber rundt barn og unge, og vi vet også at alle mener godt, men at vi må få en måte å jobbe på som gjør at de ulike yrkesgruppenes innsats kan styrke hverandre, slik at hver enkelt elev får det vedkommende har rett på. Dette er et arbeid vi holder på med, og jeg ser fram til å diskutere det videre med Stortinget.
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-10:
Vi er svært glad for at statsråden tok den nødvendige beslutningen og avlyste eksamen for denne våren. Vi vet, som også flere har vært inne på i innlegg og replikker, at konsekvensen av disse pandemiårene kommer til å hefte ved norske elever, lærere og andre ansatte i skolen framover, og vi er glad for at statsråden har satt i gang prosesser for å finne ut hvilke hull som skal tettes. Et hull jeg tror statsråden er enig med oss i SV om at vi allerede er veldig klar over og ser, er bemanningssituasjonen i skolene og ikke minst i barnehagene. Vi har sett og ser fortsatt, med et veldig høyt sykefravær, hvor kritisk lav bemanningen er. Derfor har SV pekt på rekrutteringstiltak for pedagoger, men også det å rekruttere og ansette flere i det såkalte laget rundt eleven – støttepersonell, miljøterapeuter, barne- og ungdomsarbeidere osv. – som noe av det vi nå sannsynligvis bør sette i gang med for å ruste opp skolen. Er det noe statsråden vurderer?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2022-03-10:
Det er jeg veldig enig i – arbeidsro trengs nå. Man skal ikke kaste mange baller opp i luften, men man skal vel heller prøve å ha flere folk til å ta imot de ballene som nå er på vei ned. Det tror jeg trengs. Det tror jeg i hvert fall mange i skolen kjenner seg igjen i. Og det er sant som statsråden sier, at det er kommunenes ansvar å ansette lærere, men både SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet har tidligere stått sammen om å etterlyse bedre rekrutteringstiltak for pedagoger i både skole og barnehage, så det kunne være interessant å høre hva statsråden mener om det likevel. Statsråden nevnte også det med normer. Et konkret krav som er frontet bl.a. av Fellesorganisasjonen, er det å få på plass et krav om miljøterapeuter/miljøveiledere i skolen. Det er slikt som vi fra sentralt hold kan gi retningslinjer for – laget rundt eleven i skolen – som så løses lokalt ut fra de lokale behovene. Er det noe også regjeringen og statsråden vurderer?
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2022-03-10:
Takk til statsråden for gode svar. Jeg må si jeg er veldig glad for at helseministeren er så tydelig på at man vil revidere den norske strategien, og at man vil se til de tolv forslagene som ligger i hvitboken fra Nordisk råd, og vurdere dem i arbeidet. Selv om det kan være sider ved disse tolv konkrete tiltakene som en trenger å vurdere i en nasjonal strategi – men også i en større sammenheng – vil jo ikke det si at ikke enkelte av disse konkrete tiltakene kan være viktige for å styrke den nordiske samhandlingen om dette temaet. Det kan også være noe vi i Norge kan lære av. Vi samarbeider nesten ikke tettere med andre land enn vi gjør i Norden. Vi er tett sammenvevd. Vi har helsepersonell som jobber på tvers, og vi har en befolkning som i stor grad beveger seg på tvers av grensene – i hvert fall når vi ikke har en pandemi som stenger grensene mellom oss. Det er også sånn at de nordiske statsministerne har en veldig tydelig visjon om at vi skal være verdens mest bærekraftige og verdens best integrerte region. Det er viktig at det også gjennomsyrer alle de sektorene og områdene hvor vi har mye felles, hvor vi kan samarbeide godt, og hvor vi kan lære av hverandre og hverandres arbeid. Jeg vil videre følge opp dette området veldig tett, og jeg opplever at det er stor tverrpolitisk enighet om at dette er et arbeid vi må ta på alvor i Norge, i Norden og i verden. Det å ha en god nasjonal beredskap betyr ikke at vi ikke skal ha det samme sammen med dem som geografisk sett er nære oss.
Tone Wilhelmsen Trøen (Høyre), 2022-03-10:
Takk for en bredspektret politisk deltakelse i debatten, det synes jeg har vært utrolig fint å være med på. Jeg synes at de store nasjonale, nordiske og globale utfordringene med antibiotikaresistens har blitt veldig godt belyst i debatten, og det takker jeg for. Jeg synes det var litt interessant det representanten Vasvik sa om det vi bør være oppmerksomme på, nemlig om det er noen større tendens til utskriving av antibiotika ved bruk av digitale møter. Samtidig må jeg si at jeg tror vi alle på vegne av norske leger, norske tannleger og norske veterinærer skal være veldig stolte over den bevisstheten vi har i Norge på redusert bruk av antibiotika. Selv hadde jeg en helt forferdelig tannbetennelse for noen uker siden, og sånne små detaljer gjør at man tenker over hvor viktig den medisinen er. Som Sveinung Stensland veldig riktig var inne på i sitt innlegg, er det viktig for mye mer enn det vi kanskje tenker på som de normale infeksjonene vi får. Det er også veldig viktig for å kunne gjennomføre store, viktige operasjoner. Norge har også bidratt i arbeidet med utvikling av nye antibiotika. Flere har vært inne på utfordringene knyttet til at vi trenger å verne om de gamle antibiotikaene, men også verne om de smalspektrete antibiotikaene og produksjonen av dem. Det er utrolig viktig når færre land slutter å bruke smalspektret antibiotikum. Da blir forsyningskjeden veldig sårbar, og for Høyre i regjering har det vært viktig å sikre forsyningen, slik at den norske befolkningen har tilgang til disse helt sentrale medikamentene. Flere har også lagt vekt på at vi nasjonalt har god beredskap og er godt rustet. Det er godt å vite. Men at vi har kontroll nasjonalt og nordisk, er likevel ikke nok når vi vet at verden stadig blir mindre, og resistente bakterier har aldri hatt bedre vilkår for å flytte på seg enn de har nå. Nettopp derfor er det viktig at vi sammen fortsetter det viktige arbeidet som jeg føler at Norge har gjort de siste årene, knyttet til å kjempe denne kampen mot en antibiotikaresistens som virkelig kan være en av våre største utfordringer fremover. Vi vil følge nøye opp at den nye regjeringen også prioriterer dette høyt.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2022-03-10:
Jeg vil takke interpellanten for et engasjement som både jeg og regjeringen deler. Jeg tror det er det bidraget som Norge kan løfte internasjonalt som også kan være til nytte for andre. Våre nordiske land er alltid nære allierte når vi går lenger ut i verden og prøver å løfte initiativ. Jeg tror faktisk interpellanten og jeg var på en felles komitéreise for noen år siden hvor vi bl.a. fikk et møte med lord Jim'O Neill, som sto bak den for en del år tilbake ganske banebrytende rapporten «The Review on Antimicrobial Resistance», hvor økonomene endelig fikk regnet på hva dette har av potensielle kostnader for verdenssamfunnet. Hvis vi ser lite grann i bakspeilet, vet vi at i klimaarbeidet var det først da vi fikk opp og fikk kartlagt de økonomiske konsekvensene at vi også fikk forpliktende internasjonale avtaler på plass. Vi tror vi må gå den samme løypa. I Norge har vi Antibiotikasenteret i primærhelsetjenesten. Jeg har lyst til å løfte fram dem, fordi kommunehelsetjenesten er sentral her. De fokuserer spesielt på opplæring og informasjon til fastleger og andre i primærhelsetjenesten, hvor de også forsker på resistens. Vi har også Nasjonal kompetansetjeneste for antibiotikabruk i spesialisthelsetjenestenen, vi har FHI, vi har veldig mange som passer på at vi har en riktig og god utvikling i Norge, og vi har det også tverrsektorielt. Så gjelder det å ta med seg disse initiativene i de internasjonale prosessene som nå foregår. Det forhandles nå for fullt internasjonalt, både i WHO og i EU, for å følge opp internasjonale forpliktelser rundt pandemiberedskap. Da jobbes det også med forslag om mer bindende regelverk og traktater, som gir en annen forpliktelse mellom de deltakende landene. Det å jobbe inn i disse prosessene, også med problemstillingen om AMR, tror vi er riktig og en mer fruktbar vei enn kanskje å løfte de egne initiativene – nå når verden fokuserer veldig mye på pandemihåndtering og andre globale kriser, som det vi ser i Ukraina, og hvor denne helseresponsevnen blir veldig knyttet mot de pågående krisene. Men det å jobbe med forpliktende avtaler mellom land er også et viktig spor for å få til forpliktende avtaler om å bekjempe antibiotikaresistens, AMR.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2022-03-10:
Jeg synes interpellanten oppsummerte denne bredspektrede debatten veldig godt. Det var veldig mange partier som tok ordet, og det viser at det er et bredt og godt engasjement i denne sal overfor det som er vår største felles helsetrussel. Det er allerede et utstrakt samarbeid mellom de nordiske landene om mye, også antibiotikaresistens. Det er viktig når vi utarbeider felles posisjoner til internasjonale forhandlinger, og det er også viktig når vi ivaretar våre egne behov gjennom innkjøp av medisiner til egen befolkning og egne pasienter. Det skal vi fortsette å videreutvikle. Dette er et raskt voksende problem i verden, og det utgjør en alvorlig trussel mot vår globale helse. Når perspektivet er rettet mot de dagsaktuelle krisene, er det en vekker – som representanten Sveinung Stensland påpekte – at selv under pandemien er det flere som har dødd av antibiotikaresistens enn av korona. Vi må gjøre flere ting samtidig. Den internasjonale dagsordenen er sterk, fokuset på samarbeid er sterkt, og det er viktig at vi som regjering bruker disse kanalene og de prosessene som går, til også å løfte denne problemstillingen. For et par uker siden var jeg på et uformelt ministermøte blant EUs helseministre, hvor helsesamarbeid i EU og responsevne knyttet til helsekriser sto på dagsordenen, men hvor også antibiotikaresistens og AMR ble løftet fram av flere land, og det lover godt for fortsettelsen. Vi lever lenger, det er flere med kroniske sykdommer, flere med svekket immunforsvar, flere som gjennomgår operasjoner, og dermed flere som kan få infeksjoner som krever antibiotikabehandling. Dette må vi sikre fortsatte behandlingsmuligheter for, og derfor er det så viktig at vi holder trykket oppe. Når det er rørende enighet, må vi passe på at det ikke blir dødvann, og derfor må vi fortsette å utfordre hverandre.
Sara Hamre Sekkingstad (Senterpartiet), 2022-03-10:
Antibiotikaresistens er ein global trussel mot helse og velferd. Både for menneske og for dyr kan antibiotikaresistens føre til at sjølv enkle infeksjonar vert livstruande. Sjukdomar som for hundre år sidan kunne vere ein dødsdom, vert i dag lækte med ein pillekur. Dei fleste av oss er heldige som slepp at eit kutt eller eit sår utviklar seg til ein infeksjon og at vi får blodforgifting. Vi kan òg relativt raskt verte friske frå ein lungebetennelse. Ingen ønskjer seg vel tilbake til ei tid før antibiotika. Direktoratet for samfunnstryggleik og beredskap sin analyse av krisescenario frå 2019 viser at ved sida av pandemi og lækjemiddelmangel er sjukdomsutbrot med antibiotikaresistente bakteriar blant dei mest sannsynlege krisescenarioa som kan ramme Noreg. I Noreg har vi ein låg førekomst av antibiotikaresistente bakteriar og mikrobar hos både menneske og dyr. Ei restriktiv haldning til bruk og riktig bruk av antibiotika har vore viktig for å unngå resistens. Som fleire representantar har teke opp, ser vi at det vert gjort mykje godt arbeid i Noreg ved å bruke smalspektra antibiotika framfor breispektra. Å bruke antibiotika som er effektive mot den bakterien eller bakterietypen som har forårsaka ein infeksjon, i staden for antibiotika som verkar på mange typar bakteriar, er eit viktig verkemiddel for å hindre utvikling av resistens. I staden for å gje breispektra antibiotika kan vi gjennom undersøking i laboratorium finne ut akkurat kva bakterie som har ført til infeksjonen, og kva antibiotikum som vil vere effektivt. Ei utfordring vi i Senterpartiet er opptekne av, er utfordringa med at det ikkje er lønsamt for produsentane å lage ei rekkje smalspektra antibiotika fordi den store marknaden ikkje etterspør det. Det kan vere svært uheldige konsekvensar dersom det vert ei dreiing mot meir bruk av breispektra antibiotika, som igjen vil føre til auka resistens. Særleg har vi sett at dette går ut over tilgangen til smalspektra antibiotika for barn, og Senterpartiet har vore opptekne av at tilgangen til viktige medisinar ikkje kan verte overlaten til marknaden aleine. Eg vil likevel minne om at det framleis er fleire menneske i verda som døyr av mangel på antibiotika enn på grunn av antibiotikaresistente mikrobar. Det er òg eit viktig perspektiv å ha med seg i diskusjonen. Noreg har ein god nasjonal AMR-status hos både menneskje og dyr, men ein kombinasjon av auka forbruk og feilbruk av antibiotika, auka internasjonal handel, auka reiseverksemd og manglande utvikling av nye antibiotika kan medføre ei stadig raskare utvikling og spreiing av resistente bakteriar òg i Noreg. I tråd med føre var-prinsippet er det viktig å avgrense utviklinga og spreiinga av antibiotikaresistente bakteriar gjennom målretta tiltak mot det vi i dag veit driv denne utviklinga. Antibiotika er ein felles ressurs som må bevarast, forvaltast og utviklast i fellesskap. For Senterpartiet er det viktig å ha ein nasjonal og internasjonal innsats mot antibiotikaresistens. Eg er glad for at regjeringa seier at dei skal følgje opp dette.
Terje Hansen (Fremskrittspartiet), 2022-03-10:
Jeg vil starte med å berømme Høyre for å ta opp en svært viktig sak. Det er ingen tvil om at antibiotikaresistens er en stor utfordring som ikke bare Norge, men hele verden står overfor. Som interpellanten helt korrekt påpeker, anslår WHO at 700 000 mennesker dør hvert år av sykdommer som er motstandsdyktige mot antibiotika, og man regner med at ca. 10 pst. av disse er anslått å være i USA og Vesten. Tallene kan også være enda høyere. En fersk rapport fra tidsskriftet The Lancet, som det er referert til flere ganger, slår fast at så mange som 1,2 millioner mennesker døde som direkte følge av antibiotikaresistente infeksjoner i 2019. Tallet kan faktisk være så høyt som 4,9 millioner, mener forskerne bak rapporten. Dette er pandemiliknende tall som burde få alarmen til å kime. Heldigvis har vi i Norge tatt grep. I Norge har myndighetene tatt grep mot antibiotikaresistens, særlig gjennom smittevern og redusert og riktig bruk av antibiotika, men også ved vaksinasjonsprogrammer. Det gjør oss likevel ikke resistente mot denne problemstillingen. Vi må være klar over at selv om man andre steder i verden er mer utsatt, kan vi raskt få store problemer med resistente bakterier også i Norge. Vi skal takke vitenskapen for antibiotika. Uten denne medisinen ville sykdommer som nå framstår helt bagatellmessige, fortsatt vært livsfarlige. Det er få med normal helse som i dag bekymrer seg om de får halsbetennelse eller lungebetennelse. Slik var det ikke tidligere. Antibiotikaresistens gjør at sykdommer vi i dag ser på som småtterier, potensielt kan bli svært mye farligere. Det gjør at vi må handle før disse sykdommene igjen kan true oss. Jeg håper at vi i fellesskap kan bli enige om å finne fram til gode løsninger for antibiotikaresistens, for å unngå en stor, ny helsekrise. Det skylder vi dem som kommer etter oss.
Håkon Ohren (Arbeiderpartiet), 2022-03-10:
Antibiotikaresistens er, som representanten Trøen sier, et problem, også i Norge. Det er kanskje ikke størst her hos oss, men internasjonalt og i større grad i utviklingsland. Regjeringen har i Hurdalsplattformen sagt at dette har prioritet. Regjeringen skal derfor innføre strengere krav til merking av matvarer når det gjelder både opphavsland og produksjonsmetoder, f.eks. bruk av antibiotika, og – som statsråd Kjerkol var inne på – utvikle en ny strategi for å bekjempe antibiotikaresistens. Dette er viktig for å være føre var. På kort sikt er ikke dette et stort problem hos oss, men ut fra at antibiotikaresistens kan linkes til over en million dødsfall på verdensbasis hvert år, handler dette om solidaritet og internasjonalt samarbeid. Samarbeid i Norden vil da være fornuftig, i den grad det også handler om at vi skal ta en internasjonal lederrolle for dette overfor bl.a. Verdens helseorganisasjon. Det er i møte med utviklingsland hvor antibiotikabruken er høyere enn i vårt land, dette er et stort problem i dag og en utvikling som må bremses. Vi trenger kraftigere internasjonalt samarbeid for å håndtere smittsomme sykdommer generelt. Det er avgjørende at vi også utvikler, produserer og deler ut vaksiner. Det vil også være med på å bidra i et effektivt internasjonalt samarbeid for å stanse framveksten av antibiotikaresistente bakterier. Utvikling av næringsvirksomhet på feltet og en satsing på legemiddelindustrien her hos oss vil også kunne skape arbeidsplasser, og vi kan ha en hånd på rattet i fortsettelsen knyttet til å minske bruken av bredspektret antibiotika og øke bruken av spesialisert antibiotika. Her kan staten ha en sentral rolle. For Arbeiderpartiet er dette viktig. Når regjeringen tar tak i dette, er jeg trygg på at det representanten Trøen spør om i sin interpellasjon, er sentralt også i departementets vurderinger og forslag til en ny strategi for å hindre antibiotikaresistens i Norge og i Norden, og at vi derfor også kan ta lederskap på dette feltet internasjonalt.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-10:
Det gleder meg svært at veldig mange representanter har oppmerksomhet omkring det som er utenrikskomiteens ansvarsområde, og at det ikke er noen grenser for komiteenes ansvar. Så til innlegget: Jeg vil takke interpellanten Trøen for å løfte dette meget viktige spørsmålet. Antibiotikaresistens blir med rette omtalt som «den stille pandemien». Når vi ser tilbake på den medisinske revolusjonen, er effektiv antibiotika blant de viktigste nyvinningene, på linje med narkose. Når det utvikles resistens, mister vi et av de viktigste verktøyene vi har i medisinskrinet til moderne medisin. Kampen mot resistente mikrober er en global utfordring, og internasjonalt samarbeid er en forutsetning for å redusere resistens og antall dødsfall knyttet til antibiotikaresistens. Norge er sammen med Norden blant de landene som bør stå mest sentralt for å møte denne utfordringen. En felles nordisk handlingsplan burde være opplagt. Våre land har en sterkt utviklet medisinsk kompetanse, og vi er blant landene som har vært tidlig bevisst på denne problematikken. Det er også i Norden at unødig bruk av antibiotika er lavere enn mange steder i verden. Det ene spørsmålet jeg ønsker å løfte, er den globale dimensjonen ved antibiotikaresistens. Som med alle pandemier er den ikke bekjempet ett sted før den er bekjempet alle steder. Det bør derfor inngå i Norges utviklingspolitiske innsats. Dette er ikke bare enkelt siden det er strenge regelverk og kriterier for å få FN-godkjent norsk utviklingshjelp. Som mange sider ved klimaproblematikken er en del helserelaterte utfordringer, slik som pandemi og antibiotikaresistens, ikke enkelt å inkludere i norsk bistand. Det hadde vært en fordel om det fantes større fleksibilitet i systemet. Dette gjelder for såkalte globale fellesgoder. Det er ikke enkelt å endre et stort og multinasjonalt system, men det betyr ikke at det ikke er nødvendig å forsøke. Jeg avslutter mitt innlegg med en oppfordring om at regjeringen ser på muligheten for å delta i alle tilgjengelige arenaer for å møte problemet med antibiotikaresistens, ikke kun hos helseministeren, men hele regjeringen, fordi det berører flere departement. Det inkluderer muligheten for at deler av utviklingsbudsjettet kan gå bl.a. til dette formålet.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-10:
Utdanning er nøkkelen til selvrealisering. Det er også grunnlaget for et lands varige vekst, selvstendighet og framgang. Og når jeg ser tilbake på tiden vår i regjering under Erna Solberg, er det ett område jeg finner spesiell grunn til å være stolt av. Det er at vi prioriterte utdanning som utviklingspolitisk målsetting. Tidligere i uken markerte vi kvinnedagen. Det er en viktig påminnelse om at det er spesielt viktig for unge kvinner. Satsing på utdanning globalt er en investering i jenters framtid. Altfor mange steder i verden er den eneste framtiden jenter har foran seg, ufrihet og tvang. Gjennom utdannelse får de mulighet til et liv i frihet. Vi er også som land nødt til å følge denne målsettingen. Gjennom FNs bærekraftsmål nr. 4 har vi i Norge forpliktet oss til å arbeide for å sikre inkludering, rettferdighet, god utdanning og fremme mulighet for livslang læring for alle. Vi står overfor en verden som er i radikal og brå endring. Alles øyne er i dag rettet mot akutte behov i Ukraina og fordømmelse av den russiske invasjonen. Det må ikke gjøre oss blinde for de mange andre krisene vi står overfor, for kriser spiller sammen og forsterker hverandre. Det gjelder krig, matsikkerhet, helse og behovet for å investere i global utdanning. En av de uheldige virkningene av pandemien er at barns utdanning er rammet. Tall fra UNICEF gir et utvetydig bilde. I 2019 sto 258 millioner barn og unge uten skolegang. Rundt 617 millioner barn og unge oppnådde ikke grunnleggende ferdigheter i lesing og matematikk, og to tredjedeler av disse gikk på skole. Så kom covid-pandemien, og per januar i år var altså 616 millioner barn og unge rammet av at skoler var helt eller delvis stengt ned. Vi har tidligere reist spørsmål om regjeringens nedprioritering av utdanning i utviklingspolitikken, og da spesielt i tilknytning til bevilgningene til det globale partnerskapet for utdanning, GPE. Regjeringen har både gjennomført store kutt i inneværende års bevilgninger til GPE og avlyst Norges mangeårige forpliktelse, som hadde et samlet storting bak seg. Dette går ut over verdens skolebarn, men setter også Norges omdømme som en troverdig bistandspartner i et dårlig lys. La meg nevne en helt konkret og dagsaktuell side ved GPE. Ukraina er et av landene som GPE planlegger å starte opp i – et arbeid som startet før den pågående krisen og krigen nå. Den nåværende krisen vil gjøre det enda viktigere å ha støtte fra GPE i gjenoppbyggingen av utdanningssystemet, og GPE kan bli en svært viktig støttespiller i framtiden. Det har ikke blitt klart hvordan regjeringen akter å oppfylle Norges ansvar for global utdanning. Jeg håper statsråden i denne interpellasjonsdebatten kan gi bedre svar på hvordan Norge framover skal ivareta vårt ansvar for dette viktige utviklingsområdet.
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-10:
Takk til statsråden for svar. Jeg mener regjeringen ikke er tydelig nok på hvilken retning den ønsker at Norge skal gå i, i dette viktige spørsmålet. Det fremkommer ganske tydelig at utdanning taper under denne regjeringen, bl.a. på at klimafinansiering tredobles, og i Nationen av 4. mars kunne vi lese et helt spesifikt innlegg om at regjeringen øker bistanden til landbruk og tar dette fra utdanning. Klimakrisen fører til mange konsekvenser og truer også barns rett til å lære. Før pandemien ble det estimert at 75 millioner barn får utdanningen sin stoppet opp hvert år, bl.a. grunnet tørke og flom. Da er det synd at regjeringen setter dette opp mot hverandre. Det er en enorm mangel på finansiering. Rapporten som er kommet fra Redd Barna, viser at en fjerdedel av alle utdanningssystemene i verden er på randen av kollaps. Statsråden sier at de vil opprettholde et høyt utdanningsnivå på om lag 3,4 mrd. kr. Det er rett og slett vanskelig å se. Tildelingsbrevet fra Utenriksdepartementet til Norad innbefatter en tildeling på 2,2 mrd. kr. Hvor går de resterende 1,2 mrd. kr hen, og kan statsråden oppklare dette?
Ingjerd Schou (Høyre), 2022-03-10:
Jeg er ikke overrasket over at representanten Aukrust er glad for denne regjeringen, og jeg er også helt enig med representanten Aukrust i at denne type debatt bør vi ha mer av, men det hadde vært fint om vi holdt oss til temaet. Det kan vi jo prøve på framover. Så merker jeg meg at Arbeiderpartiet ikke er så opptatt av å holde verken de politiske eller moralske forpliktelsene. Jeg pleier ikke å dra fram det moralske aspektet, men det er også en moralsk forpliktelse til at noe vi faktisk har vært enstemmig enige om, ikke lenger er å finne i Arbeiderpartiet, og ei heller, for så vidt, i Senterpartiet. Når vi ser på hvilke områder regjeringen prioriterer, kan vi i hvert fall få følgende inntrykk, nemlig at utdanning er viktig, men viktigst i Norge – først oss selv og så oss selv. Det er klart, vi skal bygge et kunnskapssamfunn og sikre inkludering og etterutdanning fordi utenforskap skal motvirkes. Alt dette er vi enige om, men vi må også mene det samme når det gjelder andre land, ikke minst der nøden og behovet er størst. Inntrykket som sitter igjen, er at det er viktigere på Toten enn i Tanzania. Dette gjelder spesielt der Norge faktisk engasjerer seg i utviklingspolitikken, og det er her jeg ikke blir helt klok på hvilke prioriteringer regjeringen gjør. Ved flere anledninger har jeg konfrontert statsråden med dette spørsmålet og fått til svar at det er viktig at barn har mat i magen for å kunne lære. Det er klart det er viktig å ha mat i magen, men det er altså ingen motsetning mellom det og at man faktisk skal satse på utdanning. Med andre ord: Utdanning er da redusert til et ernæringspolitisk spørsmål. Det er i alle fall det man kan få inntrykk av. Jeg håper denne interpellasjonsdebatten har gitt statsråden et inntrykk av at på spørsmål om utdanning er ikke regjeringens svar fullt ut tilfredsstillende. Derfor håper jeg at det blir større initiativ på området, for det trengs, og at regjeringen vil samarbeide med Stortinget. Det har vi gjort før, og jeg ser at det ikke er den samme forpliktelsen lenger. Jeg håper at regjeringen vil samarbeide med Stortinget, men også med bistandsaktører, både i Norge og internasjonalt, nettopp for å sikre at Norge er en troverdig og politisk aktør i det som går på å fremme utdanning globalt. Vi har kommet forbi 8. mars, men hele tiden, hver dag, vil barn og unge, særlig jenter, være avhengig av denne utdanningen for å sikre en framtid som gir håp for den enkeltes liv.
Dorthea Elverum (Senterpartiet), 2022-03-10:
Norsk landbruk og norsk matproduksjon har en lang tradisjon. Denne tradisjonen har ført til at vi i dag har den sikreste maten i verden. Her har vi mangfold i størrelser på gårdsbruk, og vi har relativt små forhold, noe som har ført til at norsk mat er av god kvalitet og kan kalles en svært sikker mat. Norge ligger blant de laveste i verden når det kommer til milligram antibiotika per kilo biomasse, altså kjøtt, for å si det enkelt. Undersøkelser viser at Norge også ligger svært lavt når det kommer til funn av resistente bakterier i norsk mat og norsk husdyrhold. Tenk at vi i Norge har et system som i mange andre land er uvanlig. I Norge behandler vi individer, vi behandler ikke store masser. Dette skjer på grunn av at vi i Norge har relativt små produksjonsenheter, der matprodusentene lettere kan følge opp hvert enkelt dyr. Dette er et spesielt system sett i verdensperspektiv, men i Norge er det helt selvsagt. Det skal vi være stolte over, og vi skal være stolte over den norske bonden som arbeider hver dag for at antibiotikabruken kan holdes nede. Det er gledelig at Høyre er opptatt av antibiotikaresistens. Da burde de også være opptatt av et levende landbruk i hele landet. I Norge ønsker vi ikke å bruke mer antibiotika i matproduksjonen enn det som er absolutt nødvendig. Dyr behandles når de er syke, og ikke preventivt, som vi ser i mange andre land. Dette er positivt, sett i lys av antibiotikaresistens. Det norske landbruket bidrar hver dag til å sørge for at norske dyr og norske matprodusenter har en produksjon med lav bruk av antibiotika. Dette viser at problematikken rundt antibiotikaresistens har blitt tatt grep om, og at regjeringen tar problematikken seriøst. Det er avgjørende at vi arbeider for at antibiotika fortsatt skal være en medisin som brukes der det er behov, og det er viktig for god dyrehelse, antibiotikaresistens og menneskers helse. Det å fortsette å sikre små forhold i landbruket, der produsenter kan følge opp enkeltindivider og konkret behandle sykdom, er her avgjørende og derfor viktig for oss i Senterpartiet – som ett av flere tiltak for å bekjempe antibiotikaresistens. Derfor vil vi være med og sikre et godt og trygt landbruk i hele Norge.
Dorthea Elverum (Senterpartiet), 2022-03-10:
Som interpellanten viser til, er utdanning nøkkelen til en aktiv samfunnsdeltakelse og sosial utjevning. Utdanning er helt avgjørende for å kunne nå bærekraftsmål som fattigdomsbekjempelse, bedre helse, klima, anstendig arbeid og økonomisk vekst. I regjeringen er vi opptatt av at utviklingspolitikken skal bidra til samfunnsendring. For å klare dette må vi være mer strategiske i valg av satsingsområder og prioriteringer. Regjeringen har valgt å styrke prioriteringene av klimatilpassing, matsikkerhet og fornybar energi. Vår satsing på klima, mat og energi vil få ringvirkninger også innenfor utdanning, på både kort og lang sikt. Dette er viktige satsingsområder fordi vi vet at effekten av skolegang svekkes dersom skolebygg ødelegges av klimarelatert uvær, hvis barn ikke får gjennomført skolearbeidet om kvelden fordi de mangler strøm, eller hvis elevene mangler mat for å kunne tilegne seg kunnskap. I tillegg vil vi sørge for god og næringsrik mat på skolen, for vi vet at skolemat ikke bare bidrar til å øke læringspotensialet på skolen, men også sikrer at barna blir på skolen. Samtidig er utdanning et av de viktigste virkemidlene i utviklingspolitikken, og regjeringen vil prioritere feltet høyt. Regjeringens utdanningsstøtte skal fortsatt ligge på et høyt nivå, om lag 3,4 mrd. kr årlig, og vi viderefører med dette en dobling av den totale utdanningsbistanden fra 2013. Norge skal ha en ledende rolle på utdanningsfeltet framover, spesielt på områder som utdanning i kriser og konflikt og jenter og kvinners utdanning. Her skal vi bruke erfaringene fra oppbyggingen av vår egen velferdsstat og videreføre Norges pådriverrolle for nødvendige tjenester til alle, inkludert utdanning, med mål om å bekjempe ulikhet og fremme likestilling.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-10:
Det var en fin innledning. Gjennom mange år har bompenger utviklet seg fra å være en finansiering av veiprosjekter, finansiering av en tunnel eller en bro til å bli utvidet til en ordning som vi bruker bl.a. til investering i og drift av kollektivtrafikk, bygging av sykkel- og gangstier og mye, mye mer. Bruken av bompenger har altså endret seg fra å være en metode å finansiere veibygging på til å brukes for å oppnå andre effekter, som trafikkavvikling, redusert trafikk, annerledes kjøremønster, miljø- og klimahensyn. Jeg har ikke hatt som formål å løfte denne problemstillingen for å få en diskusjon om vi er for eller imot bompenger, men å løfte opp problemstillingen rundt effektene av de formålene som nå er blitt innført. Som et eksempel: Når prisene blir satt høyt, er det færre som bruker veiene og kjører der, og dermed faller finansieringen av bl.a. kollektivtrafikken bort. Når inntektene for å finansiere kollektivtrafikken faller, blir tilbudet fort dårligere, og så tvinges brukerne tilbake til bilen. Fra statlig side er elbilpolitikken blitt en vesentlig del av bompengepakkene. Innføring av tiltak for å øke salget av nullutslippskjøretøy og spesielt elbiler er blitt en stor suksess og har ført til et salg på over 400 000 elbiler, noe som tilsvarer 15 pst. av bilparken. Staten har årlig mange milliarder i lavere inntekter på grunn av forskjellige avgiftsfritak som gis ved bruk og kjøp av elbil. Redusert betaling i bompengeprosjekter er blant fordelene med å bruke elbil. Dette har virket. Vi ser mange eksempler på øysamfunn og pendlerstrekninger hvor elbilandelen fyker i taket, med den konsekvensen at inntektene faller dramatisk, og færre må betale mer. Hva gjør man når inntektene faller? Jo, da kan man sette opp prisene, med den virkningen at alt blir forsterket enda mer. Det er mange eksempler på hvordan dette slår ut. I bymiljøpakken på Nord-Jæren har elkjøretøyene ført til mindreinntekter på 170 mill. kr de siste to årene. Med en stadig økende elbilandel er allerede forutsetningen for 2022 på over 100 mill. kr, og den er stigende. Dette gir store utfordringer for finansieringen av pakken, og man tvinger fram at noen må gjøre et valg. Det er her jeg håper å få noen svar og avklaringer fra statsråden i dag. Et signal som statsråden kan gi, er f.eks. å være tydelig på at ambisjonsnivået i de forskjellige pakkene må senkes, en må fjerne prosjekter, en må gjerne redusere omfanget av prosjekter og bygge mindre, eller han kan sende et signal om at en må øke bompengene, sånn at gjerne enda flere kjøper elbil og inntektene minker enda mer, eller han kan fjerne elbilfordelene, noe jeg har forstått at regjeringen ikke ønsker, eller han kan kompensere manglende inntekter som oppstår på grunn av statlige pålegg, og som er en direkte konsekvens av ønsket statlig politikk.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-10:
Jeg vet ikke om jeg skal si at jeg er skuffet over svaret til statsråden, for det var vel et svar som for så vidt var forventet. Han kunne gjort det på veldig kort tid med bare å si at en kommer ikke til å gjøre noen verdens ting. Når en snakker om at det ikke er lagt føringer, er det fullstendig endrede vilkår fra den gang pakken ble vedtatt lokalt og vedtatt på Stortinget, og til de vilkårene som er i dag. Det er altså staten som ønsker å fremme en politikk som blir ført gjennom disse bompengepakkene, som ikke gjelder Nord-Jæren, det gjelder alle pakkene som er. Det gjelder også enkeltprosjekter. Vi har sett øysamfunn som innfører bompenger, og der elbilandelen fyker i taket og en må forlenge pakkene, eventuelt at andre må betale mer for det. Når en da gir endrede vilkår som fører til at vi får noen som betaler mindre, hadde jeg virkelig håpet på at staten iallfall hadde erkjent at dette var en problemstilling. En innfører en avhengighet av en trafikk som en ikke ønsker. Da får en noe som ikke fungerer, for da får en et tiltak som gjør at en begrenser trafikken. Begrensning av trafikken gjør at en får mindre inntekter, og deler av de inntektene går til å gjøre det som skal følges opp av bl.a. kollektivtrafikk, og så får en problemer med å finansiere kollektivtrafikken. Og til bærekraft, som mange kaller det i dag: Jeg vil påstå at vi har et bompengesystem i dag som ikke er bærekraftig. Jeg håper at vi kan få en god debatt, om statsråden står for den politikken som representantene fra regjeringspartiene har en mening om på Stortinget.
Terje Halleland (Fremskrittspartiet), 2022-03-10:
Jeg vil si meg veldig enig med representanten Stordalen i at jeg hadde fortjent et bedre svar. Jeg ba om et tydelig svar, og dessverre tror jeg at jeg fikk et tydelig svar, at en ikke har tenkt å gjøre så fryktelig mye med problemstillingen. Jeg er litt usikker på om en har den samme oppfattelsen av disse problemene i regjeringen, som en har på Stortinget, for det som representanten Nils Kristen Sandtrøen tok opp, var jo nettopp hele problemstillingen: Vi har et problem som vi ser forsterker seg for hver dag som går, for hvert år som går, og for hvert prosjekt vi vedtar. Derfor må vi ta grep. Når vi i dag ser at bilister går over fra bil og reiser kollektivt, for så å slutte med det og sette seg i elbilen, slik at biltrafikken øker igjen, er det jo et eller annet med systemet som er galt. Det håper jeg at statsråden også ser. Nils Kristen Sandtrøen var innom flere viktige ting fra den forrige regjeringens politikk, og som jeg håper at den nye regjeringen vil videreføre, som handler om å se på nye løsninger, bygge mer vei på en effektiv måte og få mer igjen for pengene. Den forrige regjeringen gjorde en god jobb på mange områder og klarte også å oppnå resultater av det. Jeg er motstander av bompenger. Jeg synes det er en feil måte å finansiere veiene våre og infrastruktur generelt på. En av grunnene til at jeg er motstander av det, er nettopp det vi er vitne til i dag, altså at det er prosjekter som skal finansieres av en trafikk som ikke er ønsket. Dette er en problemstilling som jeg håper at statsråden tar med seg. Jeg håper at han vil gå i dialog med de forskjellige lokale kreftene som står bak pakkene, for å finne ut hvordan en skal gjøre dette. Det har ikke manglet på valgkampløfter. Jeg tror det er mange ute i regionene som har forventninger om at det kommer løsninger fra en ny regjering som skaper forutsigbarhet, for problemet er at det er en stor usikkerhet der ute med tanke på hvordan en skal klare å gjennomføre planen – pakkene – som gjennom iherdig arbeid og mange kompromisser har blitt til. Nå ser en at det sprekker – en klarer ikke å finansiere det – og en får bråk og skaper usikkerhet ved at en nå sender et signal til lokalpolitikerne om å redusere prosjektene sine.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2022-03-10:
Bompenger har flere formål. Bompengene gir stabile inntekter som kan bidra til finansiering av viktige prosjekter og tiltak over hele landet. Bompenger sikrer realisering av både veier, bruer, tuneller og tiltak for kollektiv, sykkel og gange. Det er tiltak som kunne ha vært vanskelig å realisere uten bompenger. Bompenger i byområdene har både finansiering og trafikkregulerende elementer som formål og er et sentralt virkemiddel i bypolitikken. Byområder som inngår byvekstavtale, forplikter seg til å gjennomføre tiltak innenfor eget ansvarsområde som bygger opp under nullvekstmålet. I bypakker er det også åpnet for et mer fleksibelt takstsystem ved at takster kan variere etter tid på døgnet og differensieres etter miljøegenskaper ved kjøretøyet. Det er viktig for å nå nullvekstmålet for personbiltransporten, og det gir også mulighet til å styre trafikken, slik at kapasiteten i eksisterende anlegg utnyttes bedre. Dette kan bedre miljøet, utsette behov for nye prosjekter eller kapasitetsutvidelser, og det gir bedre ressursutnyttelse. Som representanten Halleland påpeker, har inntektene fra bilrelaterte avgifter blitt redusert de siste årene. Det skyldes bl.a. avgiftslettelse på nullutslippskjøretøy. Det samme skjer i mange bompengeprosjekter – det er altså stadig flere nullutslippskjøretøy som kjører gjennom bommene, og det kan da gi lavere inntekter. I byvekstavtalene og i bompengefinansierte bypakker legges, som nevnt, porteføljestyring til grunn. Dette er et viktig begrep, som jeg tror representanten og øvrige representanter kjenner godt til. Det betyr at hvis man får kostnadsøkninger eller inntektssvikt, skal det håndteres innenfor porteføljen. Dersom noe blir for dyrt eller bompengeinntektene blir lavere enn forutsatt, må det prioriteres annerledes. Man må da se på kostnadsreduserende tiltak eller kutte i porteføljen. Dette gir da incentiver til å finne gode løsninger som ikke er overdimensjonerte, og vi får mest mulig igjen for pengene som investeres. Hvis vi legger opp til at staten skal kompensere med økte statlige midler når inntektene blir lavere og/eller prosjektene blir dyrere enn hva man først trodde, gir ikke det gode incentiver til å finne kostnadsreduserende løsninger. Det er også åpnet opp for bruk av gjennomsnittstakst i bompengeprosjekter. Gjennomsnittstakst er et tiltak for å redusere usikkerheten knyttet til bompengeselskapets inntekter. Gjennomsnittstaksten i et bompengeprosjekt er den gjennomsnittlige inntekten per passering når det tas hensyn til rabatt, fritak og fordeling av kjøretøy som betaler ulike takster, herunder effekten av fritak og rabatter for nullutslippskjøretøy. Derfor kan taksten justeres underveis i innkrevingsperioden, slik at bompengeinntektene blir som forutsatt. Jeg har stor tro på at man i Nord-Jæren og i andre byer finner fram til løsninger innenfor avtalene som gjør at de klarer å gjennomføre prosjektene sine.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2022-03-10:
Jeg må iallfall minne representanten Halleland om at utgangspunktet for interpellasjonen var om jeg kom til å kompensere for manglende inntekter i bomringene. Det var utgangspunktet for interpellasjonen. Men utover det synes jeg vi har hatt en god debatt, hvor vi har fått opp mange ulike problemstillinger knyttet til den situasjonen vi er i nå. Men det er jo en litt annen debatt enn den som det ble invitert til initielt. Jeg registrerer at representanten ikke er fornøyd med svaret, men samtidig fikk jeg skryt fra hans partikollega, representanten Stordalen, for deler av svaret – han var helt enig med meg – så jeg blir litt forvirret, på et kanskje litt høyere plan, etter at vi har gjennomført debatten. Det er riktig, som det er sagt, at det er Stortinget som har lagt føringer for rabattordningene, men jeg har ikke en oppfatning av at det ikke også har vært godt forankret i byene og lokalt når disse ordningene for rabatter for elbiler i sin tid har blitt vedtatt. Det er viktig for meg også å pense innom det som flere har vært innom, nemlig at denne regjeringen har en annen politikk når det gjelder byvekst. Vi har sagt vi skal gå i retning av en innretning på 70/30 på de store prosjektene. Vi vil selvfølgelig komme tilbake til hvordan en slik innretning vil se ut, men når staten på et tidspunkt går inn med større beløp, vil det bety at lokale parter tar en mindre del av regningen. Det vil kunne bety at man fristiller bompenger, som man lokalt kan bruke på andre prosjekter i byvekstavtalen som bygger opp under nullvekstmålet. Så er det riktig, som representanten fra Høyre var innom, at det ble satt ned et ekspertutvalg under den foregående regjeringen som så på hvordan man kunne håndtere elbilfordelene i et langsiktig perspektiv. De påpekte, ganske riktig, at det ville bli fallende inntekter, og at det ville gi utfordringer. Men jeg har heller ikke registrert at den foregående regjeringen gjorde noe med dette, i form av konkrete endringsforslag. Det kan man ikke ha gjort, for da hadde vi ikke stått i denne diskusjonen her akkurat nå. Det som utvalget også pekte på, var det å gå inn i en diskusjon rundt hvordan vi innretter dette i et framtidsperspektiv, nemlig veiprising. Det synes jeg også er interessant. Og med referanse til det som representanten Nils Kristen Sandtrøen sa, har vi, når det gjelder det å se på virkemiddelbruk og trafikkstyring på en ny måte inn i framtiden, og se på hvordan vi skal gjenoppfriske kollektivtransporten etter pandemien, et tydelig mandat fra Stortinget om at vi skal jobbe med det. Da må vi være villige til å se på hele virkemiddelbruken, og det vil selvfølgelig regjeringen gjøre.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2022-03-10:
Interpellanten har rett i at de fleste politiske partier på Stortinget har hatt en aktiv elbilpolitikk for å redusere klimagassutslippene. Byvekstavtalene har vært viktige for å nå Stortingets nullvekstmål og er, som statsråden sier, en avtale mellom tre forvaltningsnivå, hvor en løser problemene sammen og prioriterer tiltak sammen. Fremskrittspartiet valgte heldigvis å videreføre den rød-grønne regjeringens bymiljøavtaler og utvidet antallet kommuner rundt de store byene som ble med i nye byvekstavtaler, da de overtok Samferdselsdepartementet i 2013. Vi opplever at flere kommuner ønsker seg byvekstavtaler, med bakgrunn i at staten bidrar til bl.a. økt kollektivtilbud i kommunene. Fremskrittspartiet har hatt samferdselsministeren i sju av de ni siste årene og har hatt og har tatt mulighetene til å påvirke politikken innenfor samferdselsområdet, også byvekstavtalene. Det er to hensikter med bompenger. Det ene er å delfinansiere viktige samferdselsprosjekter og forskuttere dem, slik at de kommer fortere i gang. Det andre er å begrense trafikken for å bedre framkommeligheten og redusere biltrafikken i befolkningstette områder, slik det er i byvekstavtalene. Det er et viktig tema interpellanten tar opp. Bompengeinntektene har gått ned og vil gå nedde neste årene, så vi er nødt til å ta noen valg framover. På et tidspunkt bør nok kanskje dagens fritak for elbil avvikles, og mange steder er det allerede innført halv takst på elbil. Da byvekstavtalene ble inngått, ønsket Arbeiderpartiet å bidra med inntil 70 pst. til store kollektivprosjekter, mens det under Fremskrittsparti-statsråden ble inntil 50 pst. Dette utgjorde faktisk 6 mrd. kr, som vi kunne hatt til gode kollektivprosjekter. Vi har også bedt om at det utredes nye digitale, teknologiske løsninger. Vi ønsker å løse samfunnets utfordringer og må finne noe som gjør dette rettferdig når vi skal utvikle byvekstavtalene i framtiden for å nå våre klimamål.
Erlend Svardal Bøe (Høyre), 2022-03-10:
Takk til interpellanten, som løfter en viktig debatt som handler om bærekraften i finansieringssystemet for byvekstavtalene. Det er viktig å ha med seg i denne debatten, som statsråden også var inne på, at en må også ta hensyn til lokale forhold. Det er også grunnen til at en lokalt kan velge om en skal ha 50 pst. eller 100 pst. fritak for bompenger for elbiler i bomringene i byvekstavtalene. I Tromsø, f.eks., har vi fattet et lokalt vedtak om at vi skal ha 50 pst. fritak og ikke 100 pst., som er det som ligger inne nå. Jeg tror også at dette er en viktig problemstilling å se på nå når en skal inngå nye byvekstavtaler. Byvekstavtalene var først for de fem største byområdene, men da Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre var i regjering, sørget vi for å utvide, slik at flere kommuner og regioner fikk muligheten til å få byvekstavtaler. En av dem er Tromsø. Solberg-regjeringen bidro også til at vi fikk en skikkelig satsing på belønningsordningen for kollektivtransport, som har bidratt til at Tromsø nå får 60–70 mill. kr i året for å satse på bedre bussavganger og billigere busspriser i vårt område. Jeg har lyst til å ta opp en ting til. Det handler om byvekstavtale for Tromsø, som jeg har tatt opp med statsråden tidligere. Tromsø er klar for forhandlinger om en byvekstavtale. Solberg-regjeringen satte i juni i fjor i gang et arbeid med å lage et mandat, som var et utkast til departementet, og som var klart i september, men fortsatt har en ikke fått satt i gang disse forhandlingene, til tross for at vi her snakker om Nord-Norges største by, som virkelig trenger å få løst en del trafikale utfordringer vi har i Tromsø og i Nord-Norge. Så det mandatet håper jeg en kommer i gang med, og at en setter i gang forhandlinger og ikke bidrar til å utsette dette lenger. For å bruke litt samferdselsterminologi: Få full fart på arbeidet med mandatet for forhandlingene om Tromsø, slik at en faktisk kommer i gang. Da kan jeg også minne posisjonen om en merknad da en behandlet bypakke for Tromsø i juni i fjor. Da sa bl.a. Arbeiderpartiet og Senterpartiet at man måtte sette i gang forhandlingene om en byvekstavtale for Tromsø umiddelbart, men fortsatt har en ikke satt i gang de forhandlingene. Så håper jeg også at statsråden ser på hvordan en eventuelt kan øke midlene til byvekstavtaler. I valgkampen var Senterpartiet ute og lovde 10 mrd. kr til Tromsø alene. 10 mrd. kr tilsvarer det en har lagt inn i NTP til alle de fem andre byområdene, som også ligger inne i dette. Men det var vel ikke uvanlig at Senterpartiet brukte valgkampen på å dele ut urealistiske løfter som de ikke klarer å holde. Sandra Borch, som er landbruksminister, og som var toppkandidat for Senterpartiet i valgkampen, kommenterte lovnaden om 10 mrd. kr og sa at dette skulle en diskutere i regjering. Det sa hun som statsråd for vel to uker siden. Så jeg er veldig spent på den diskusjonen som nå skal være i regjeringen. Skal Tromsø få de 10 mrd. kronene eller ikke, og hvor realistisk er det løftet fra Senterpartiet til Nord-Norges største by?