Signe Øye (Arbeiderpartiet), 1999-03-11:
Odelstinget behandler i dag Ot.prp. nr. 20 og Innst. O. nr. 47, som gjelder endringer i kommuneloven. Det gjelder endringer i likestillingsreglene for sammensetning av folkevalgte organer. Det gjelder endringer i permisjonsreglene for folkevalgte. Det gjelder endringer i reglene om parlamentarisk styringsform. Og det gjelder også et avsnitt om taushetsplikten for folkevalgte skulle endres eller utvides. For å ta det siste først, har kommuneloven i dag ingen særregler om taushetsplikt. Regler om taushetsplikt for folkevalgte finnes imidlertid i forvaltningsloven. Et forslag om å gi enkelte særregler om taushetsplikt for medlemmer av folkevalgte organer, koplet opp mot kommunelovens regler om møteoffentlighet, har vært ute til høring og er drøftet i proposisjonen. Regjeringen konkluderer med at det ikke bør fremmes et slikt lovforslag nå. Det er komiteen enig i. Høringsrunden har imidlertid avdekket at det er mye usikkerhet rundt om i kommunene når det gjelder hvilke regler om taushetsplikt som skal gjelde for de folkevalgte. Det er ikke bra, og skaper nok mye bryderi. Komiteen ber derfor statsråden om at det umiddelbart utarbeides nytt lettfattelig veiledningsmateriale om taushetsplikt for folkevalgte, som sendes ut til kommunene. Dette burde være på plass til de nyvalgte kommunestyrene starter opp i oktober. Komiteen mener det er viktig at Stortinget ikke pålegger mer taushetsplikt enn det som er strengt nødvendig. Skal vi få til en fornying av lokaldemokratiet, er åpenhet og innsyn viktig. Innbyggerne må få kjennskap til sakene før vedtak er fattet, ellers vil reell innflytelse og påvirkning ikke være til stede. Derfor fremmes det ikke forslag til nye og utvidede regler om taushetsplikt nå. Det foreslås endringer i likestillingsreglene for sammensetning av folkevalgte organer. Et flertall bestående av Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV støtter Regjeringens forslag, og mener at kommunelovens regler om kjønnsrepresentasjon skal gå foran eventuelle vedtak om gjennomgående representasjon. Unntak fra dette gis kun ved valg til formannskap og fylkesutvalg og der komiteene ikke har vedtaksrett, men kun innstiller til et høyere organ. Etter å ha sett den nye Høyre-listen til kommunevalget i min kommune, er det kanskje ikke rart at Høyre går imot et slikt forslag, for på den listen var det 17 menn og 2 kvinner. Fremskrittspartiet har også generelt få kvinner på sine lister, og vil heller ikke støtte flertallsinnstillingen. Alle unntatt Fremskrittspartiet er enig i at bestemmelsene om kjønnsrepresentasjon også skal gjelde kommunale foretak. Da blir det litt rart og lite konsekvent, mener jeg, at det bare er Arbeiderpartiet og SV som går inn for at de samme reglene også må gjelde for interkommunale selskaper. Vi ber derfor om at Regjeringen kommer tilbake til denne saken i en egnet form senere. Ved en inkurie er det en feil i innstillingen. Det er ikke riktig slik det står i en flertallsmerknad midt på side 10 i innstillingen, at Arbeiderpartiet støtter Regjeringen på dette punktet. Merknaden blir da ikke en flertallsmerknad, men en mindretallsmerknad, og jeg ber om at det blir rettet opp. Når det gjelder endringer i permisjonsreglene for folkevalgte, støtter alle Regjeringens forslag om at folkevalgte i kommuner og fylkeskommuner skal ha rett til permisjon i inntil fire år for å ivareta heltids- eller deltidsverv som folkevalgte, og at det ikke er noen grense nedad for hvor lite deltidsvervet er. Det er viktig at disse reglene tolkes som minstestandarder, og der hovedavtaler og lignende gir bedre betingelser, må dette fortsatt gjelde. Endringer når det gjelder parlamentarisk styringsform, er vel det punktet som har skapt mest debatt, og det er kanskje ikke så rart. For selv om en enstemmig komite uttaler at de ønsker å gi kommunene størst mulig frihet til å organisere seg slik de selv ønsker, vil ikke regjeringspartiene og SV være med på å gi kommunene den frihet de trenger for å innføre en parlamentarisk styringsform. I dag er det slik at det må 2/3 flertall til for å kunne vedta at kommunen skal gå over til en parlamentarisk styringsform, men at det kun er behov for vanlig flertall for å gå tilbake til formannskapsmodellen igjen. Dette mener et flertall bestående av Høyre, Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet ikke er riktig. Det må være det samme flertallet som bestemmer om man går fra den ene styringsformen til den andre. Begge deler er vesentlige endringer. Derfor kreves saken behandlet både i det avgående kommunestyret og i det nye, altså over to valgperioder. Dette skal ikke kunne avgjøres med et benkeforslag i kommunestyret. Men fra det til å gå så langt som sentrumspartiene og SV gjør, å la småpartiene, eller 1/3 av representantene i kommunene, stenge for et stort flertall som ønsker å endre styringsformen til parlamentarisme, er ikke å gi kommunene størst mulig frihet til å organisere seg slik de selv ønsker. Det er flere store bykommuner og fylkeskommuner som vil bli meget glad for det vedtaket som blir fattet her i dag, for skulle mindretallet fått flertall for sitt forslag, ville f.eks. Bergen eller Tromsø eller Nordland fylkeskommune sannsynligvis ikke fått 2/3 flertall når de til høsten i de nye kommunestyrene skal behandle saken om endring av styringsformen til parlamentarisme for andre gang. Dette er ikke en grunnlovsendring og kan ikke sammenlignes med det, slik noen hevder. Dette er kun en endring i kommuneloven. Og jeg vil spørre: Hvor i kommuneloven finner vi at det kreves 2/3 flertall ved en avstemming ellers? Det er jo også slik at de kommunene som har innsett at de ikke har kunnet få 2/3 flertall og dermed kunnet gjennomføre en parlamentarisk styringsform, har organisert seg med mange rare løsninger og med like mange heldagspolitikere – hvis det er det som er problemet for mindretallet. Arbeiderpartiet har tillit til at politikerne i kommunene og fylkeskommunene selv tar ansvaret for organiseringen av kommunen på beste måte og vil legge til rette for det. Det er de som har ansvaret for økonomien i kommunene, inklusiv hvor mange heldagspolitikere det er rom for, som må ta en slik avgjørelse. Kommunenes Sentralforbund er også enig i at vanlig flertall er tilstrekkelig og riktig. Kommunene og ikke minst fylkeskommunene sliter med valgdeltakelsen. Under behandlingen av kommuneloven i 1992 gav Stortinget sin tilslutning til at kommunene i størst mulig grad skulle ha frihet til å organisere seg både politisk og administrativt som de selv ønsker. Det er dette flertallet følger opp. Vi tror at dette vil være et viktig bidrag til å øke interessen og engasjementet i det politiske arbeidet lokalt. Det politiske ansvaret må synliggjøres mer. Det vil en slik styringsform medvirke til. Kommunal- og regionalministeren har i brev til komiteen skrevet at hun tar sikte på å iverksette lovendringene fra 1. juli i år – forutsatt at Stortinget behandler lovproposisjonen i vår. Det gjør vi. Dermed regner jeg med som helt sikkert at også statsråden følger opp sitt brev, slik at de kommunene og fylkeskommunene som allerede har behandlet overgang til parlamentarisme innen utgangen av 1998, kan fatte det endelige vedtaket når nytt kommunestyre/fylkesting trer sammen til høsten. Jeg ber om at statsråden bekrefter dette. Så til den andre saken, et Dokument nr. 8-forslag fra stortingsrepresentantene Torbjørn Andersen, Harald T. Nesvik og Lodve Solholm fra Fremskrittspartiet, som mener at det er behov for en klargjøring, eller presisering, av delegasjonsreglene i § 10 nr. 2 i kommuneloven, og har fremmet et privat forslag til endring, som vi behandler her i dag. Endringsforslaget går ut på at dersom kommunestyret/fylkestinget har delegert avgjørelsesmyndighet til et utvalg, er kommunestyret/fylkestinget det eneste overordnede organ til utvalget, såfremt ikke annet blir bestemt i delegasjonsreglement eller vedtak i forbindelse med delegasjonsfullmakten. Forslagsstillerne mener at i enkelte kommuner griper formannskapet ofte inn og omgjør vedtak i saker fattet i utvalg som er delegert myndighet til å fatte slikt vedtak. Forslagsstillerne påstår at formannskapsmedlemmene ikke følger opp den nye kommuneloven og fortsatt lever i sin «gamle rolle » der så å si alt skulle innom formannskapet før saken kom til behandling i kommunestyret. Forslagsstillerne mener dette er i strid med intensjonene i den nye kommuneloven. Hele komiteen er enig med forslagsstillerne i at dersom et utvalg har fått delegert avgjørelsesmyndighet i saker fra kommunestyret/fylkestinget, kan ikke formannskapet gripe inn og overprøve vedtaket fordi de er uenig i utvalgets avgjørelse. Komiteen mener også at intensjonene i den nye kommuneloven er at formannskapet/fylkesutvalget ikke skal være noen «overkomite » i forhold til andre faste utvalg eller andre organ opprettet av kommunestyret/fylkestinget, men har samme formelle status og har innstillingsmyndighet til kommunestyret og kan avgjøre saker de er delegert myndighet til. Hele komiteen mener også at loven er meget klar på dette punktet og at formannskapet/fylkesutvalget ikke kan omgjøre lovlig fattede vedtak. Så langt er komiteen helt enig, og også Kommunal- og regionaldepartementet. Departementet påpeker også at dersom kommunestyret/fylkestinget ønsker å la formannskapet/fylkesutvalget ha en overordnet rolle i forhold til andre utvalg, f.eks. ut fra ønsket om en best mulig samordning av økonomisaker, er det mulighet for det. Men da må det klart komme fram i delegasjonsvedtaket. Komiteen er enig i at kommunene må ha frihet til å organisere seg slik de selv ønsker, og at dette vil være forskjellig fra kommune til kommune. Så til det vi er uenige om. Komiteen, alle med unntak av Fremskrittspartiet, mener at det ikke er nødvendig å endre lovteksten. Flertallet mener at loven er tilstrekkelig klar og dekkende formulert. Flertallet har heller ikke kunnet dokumentere at dette er et problem i kommunene. Flertallet vil likevel be departementet om ved en passende anledning i et informasjonsskriv til kommunene å presisere lovteksten i § 10 nr. 2 i kommuneloven. Vi står overfor et nytt valg og får nye folkevalgte inn i styrer og råd til høsten. Jeg regner med at statsråden følger opp anmodningen om et informasjonsskriv med det første.