Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1998-12-07:
Den siste tiden har avslørt tydelig hva som er en oljenasjons store utfordring: Vi må lære å forholde oss til svært usikre og svingende oljepriser. Det er også slik at kampen om investeringene blir stadig tøffere. Norsk sokkel konkurrerer om investeringer med en rekke andre land. Politikerne har en stor og vanskelig oppgave med å styre den økonomiske politikken. De enkelte oljeselskapene må forberede seg på den stadig sterkere konkurransen. I denne situasjonen er det svært viktig at selskapene som opererer på norsk sokkel, opplever at de betingelsene som avgjøres i Norge, ikke skifter fra år til år, og gjerne flere ganger i året, i takt med politikernes behov for penger til å innfri feite valgløfter. Norge kan aldri konkurrere med enkelte andre land om lavere skatter og mulighet for rovdrift på arbeidsfolk og miljø. Men én ting må vi kunne tilby som et viktig konkurransefortrinn: Stabilitet og langsiktighet er kan hende det eneste fortrinn vi har på norsk sokkel. I denne sammenhengen er ikke minst den siste tidens usikkerhet omkring f.eks. økning av CO2 –avgiften viktig, en økning som i juni var så viktig for Regjeringen at den truet med å gå av om den ikke fikk flertall for den, mens det nå i høst var omvendt, nå ville Regjeringen godta kutt i CO2 –avgiften for å kunne vingle videre. Det har vært usikkerhet om selskapsskatt, og det har vært usikkerhet omkring nye rutiner for nye felt. Dette er ikke spesielt god politikk for stabilitet og langsiktighet. En annen side av virkeligheten med lave oljepriser er hvordan oljeselskapene forholder seg til dette. Fra den siden kan det vanskelig møtes med annet enn reduserte kostnader. NORSOK-prosessen viste oss at det var mulig å redusere kostnadene og ved det forlenge levetiden på feltene og levetiden for Norge som oljenasjon. Det er mye som tyder på at vi bør gå inn i en ny NORSOK-runde. Det er all grunn til å tro at oljeprisen forblir lav, og det er jo bare penger å tjene på å redusere kostnadene om prisen på olje skulle stige igjen. Det å kutte kostnader har én velkjent side. Det er som regel de ansatte som må blø. Hardere arbeidspress og tøffere arbeidsmiljø er en høy pris å betale for mange. Etter min oppfatning er det mulig å gjennomføre nødvendige prosesser uten at det går på helsen løs, men det krever ledelse. Myndighetene har etter min mening et spesielt ansvar for å ta initiativ til at selskaper som opererer på sokkelen, gjennomfører nødvendige tiltak på en forsvarlig måte. Vi har også en meget sterk leverandør- og utstyrsindustri som rammes av lave oljepriser og jakten på kostnader. Det er et viktig ansvar at også denne delen av Olje-Norge, som kanskje er det vi må satse på når det en gang tar slutt på olje og gass, kommer igjennom dette med hodet over vannet. Verdiskapingen i denne teknologiske og kunnskapsbaserte industrien vil bli et viktig fundament for industriproduksjon i framtidas Norge. Så noen ord til slutt om noe som andre fra Arbeiderpartiet har tatt opp før meg, men som ikke blir mindre viktig av den grunn: omstillinger i kraftsektoren. I en situasjon med stadig økende etterspørsel etter strøm produsert på rein vannkraft, og hvor vi hele tiden må importere kullkraft, må det være feil å foreslå tiltak som motvirker omorganisering og effektivisering i kraftsektoren. Å gjøre som Regjeringen vil, fjerne refusjonsordningen for dokumentavgift, er å sende et signal ut til denne bransjen – at vi ikke vil ha mer effektivitet og omstilling, at Regjeringen ikke vil ha en mer effektiv vannkraftproduksjon og -omsetning! Jeg ser i dagens aviser at tidligere nestleder for Senterpartiet, Kolbjørn Almlid, kaller nåværende linje i Senterpartiets politikk for «reaksjonær» og «bakstreversk». Jeg skal ikke gå så langt. Men å ville bremse omorganisering i en tid med så store omveltninger i dette markedet både i Norge og i Europa, med stadig større underskudd på strøm i Norge, hvor vi importerer mer og mer kullkraft, og å ville bremse effektiviseringen, det er iallfall ikke særlig framtidsrettet. Men det er vel kanskje heller ikke Senterpartiets rolle å være framtidsrettet.