trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Inge Lønning (Høyre), 2006-06-15:
Det skal bli meget kort. Jeg siterer fra Grunnloven § 22 om embetsmenn: « … de maa ei, uden efter Dom, afsættes, ei heller, mod deres Vilje, forflyttes.» Det betyr at hvis, som representanten Hagen sa, UDIs direktør hadde sittet i stillingen og hadde vært embetsmann som Fremskrittspartiet foreslår, ville han bare ha kunnet avsettes etter dom. Det pleier å ta ca. tre år gjennom alle rettsinstanser før en slik dom foreligger. Hvis han hadde sittet i stillingen og hatt den status som UDI-direktøren nå har, kunne man ha fjernet ham øyeblikkelig og uten at rettsapparatet hadde vært koblet inn i det hele tatt. Det betyr at Fremskrittspartiets forslag vil gi vedkommende person som i fremtiden blir sittende i denne stillingen, et rettsvern som går langt, langt, langt utover det rettsvern som vedkommende har i dag.
Inge Lønning (Høyre), 2006-06-15:
Det var ingen ting jeg er uenig i i den redegjørelsen som statsråden gav, men jeg har et spørsmål til statsråden, gitt at denne saken er veldig spesiell. Det er meget sjelden at to fagstatsråder ber om å få gi en redegjørelse samme dag i Stortinget, og på meget kort varsel. Det er også meget sjelden at man nedsetter denne type utenlandske ekspertutvalg for å vurdere – nær sagt – kvaliteten på de rutinene vi følger i Norge. Vi er enige om at saken er ekstraordinær, og at den påkaller ekstraordinær oppmerksomhet. Men mener ikke statsråden da at en logisk konsekvens av det er at de tiltak Regjeringen akter å iverksette på grunnlag av evalueringen, blir presentert i en samlet form for Stortinget? Det er jo det forslaget fra mindretallet tar sikte på. Vi har ikke sagt uttrykkelig en stortingsmelding, men en egen sak med en tiltaksplan, slik at Stortinget samlet kan ta standpunkt til dette.
Inge Lønning (Høyre), 2006-06-15:
Jeg har bare behov for å komme med et par presiseringer i forhold til ting som har vært sagt i debatten. Representanten Ludvigsen redegjorde for Venstres syn i innstillingen og understreket at Venstre hadde funnet grunn til å slutte seg til regjeringspartienes forslag om å vedlegge saken protokollen. Bare for at det ikke skal oppstå misforståelser: Jeg oppfatter ikke innstillingen slik at den legger opp til en alternativ votering mellom forslaget fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti og innstillingen, for når det er votert over forslaget vårt, vil vi rimeligvis gi vår tilslutning til at forslaget vedlegges protokollen. Jeg har også behov for en liten merknad til innlegget fra representanten Egeland fra SV. Han hadde en del alminnelige synspunkter på industrialisering av jordbruksproduksjonen og problemstillinger i forbindelse med frakt av mat. Man kan være enig eller uenig i dette, men jeg tror egentlig det treffer veldig dårlig som kommentar til denne saken. For det første er vel ikke norsk landbruksproduksjon spesielt industrialisert sammenlignet med det man finner i de fleste andre land i vår del verden. Og for det andre er det da bemerkelsesverdig at vi ikke har hatt matskandaler av dette omfang knyttet til importert mat, som jo dels er fraktet fra andre verdensdeler til Norge. Det er et betydelige kvanta av de kjøttprodukter som selges i Norge, som stammer fra henholdsvis Latin-Amerika og Afrika, og vi har ikke hatt denne type problemer knyttet til det. Så den forklaringen kan umulig holde stikk. Problemene må ligge andre steder. Så bare en siste merknad til behandlingsmåten. Jeg tolker statsråden slik at hun holder døren åpen for at Regjeringen kan finne det riktig å gjøre slik som forslaget fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti forutsetter, nemlig å komme med en samlet tiltaksplan til Stortinget, som Stortinget kan ta standpunkt til. Og jeg oppfatter også hennes svar dit at hun holder døren åpen for at det i den sammenheng også kan bli aktuelt å diskutere organiseringsspørsmålene når det gjelder mattrygghet. Da er vi relativt nær hverandre i sak, og det finner jeg meget tilfredsstillende.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
Jeg føler behov for å understreke tre ting som er underkommunisert i denne saken – ikke utelatt, men underkommunisert. For det første: Alle er enige om at utlendingsfeltet skal styres politisk. Fra 2001 og helt fram til september 2005 var styringsinstrumentene menneskerettigheter, lov, forskrift og praksis. Menneskerettighetene er menneskerettighetene. Lovene har vi her i salen bestemt. Forskriftene har departementet bestemt. Praksis var fram til 2005 fastsatt av UDI over tid, UDIs ledelse, men også forankret i den praksisen som hadde ligget helt fra den gangen Justisdepartementet var klagebehandler tidligere. Hvis det har hersket en praksis om at hvis du er i tvil, si ja, innvilg – jeg sier hvis, for det er ikke gransket av Graver og ikke bekreftet av tidligere UDI-direktører – er det riktig at det er, og her siterer jeg komiteen, «å trå inn på politikernes område». Med det gamle systemet var dette faktisk overlatt til UDI og dens ledelse dersom det ikke var gitt andre politiske signaler, enten gjennom lov eller forskrift. Det er litt viktig å ta med seg, for det regelverket, den praksisen man beveget seg etter i september og etter det, var forankret i tidligere praksis, med mindre det var fattet vedtak om ny. For det andre synes jeg det er viktig å understreke at dette rommet var ganske stort, og her siterer jeg Terje Sjeggestad: «De juridiske rammene angis av både menneskerettslige forpliktelser, lov, forskrift og etablert praksis. Men fortsatt er det til dels vidt skjønnsrom.» Dette skjønnsrommet var det faktisk bare to partier på Stortinget som ønsket å fylle, og foreslo at man skulle fylle, med konkrete forskrifter, og det var ikke Fremskrittspartiet. Hvis Fremskrittspartiet og representanten Carl I. Hagen er misfornøyd med, slik han gav uttrykk for, at dette var politikk som var overlatt til UDIs ledelse, er det slik som representanten Magnhild Meltveit Kleppa tidligere sa, at Fremskrittspartiet var klar over at det var et stort rom for politisk handling, men de stemte aldri for de forslagene som SV og Senterpartiet fremmet om å fylle dette politiske rommet. Hvis Fremskrittspartiet var misfornøyd med den praksisen som var fattet, har de seg selv å takke når de ikke har bedt om at denne praksisen ble fylt av andre. Det tredje er at det ikke er dokumentert overfor kontroll- og konstitusjonskomiteen at kurdere urettmessig har fått opphold etter UDIs instrukser. Lovavdelingen er klar på at alle elementene som UDI i sin praksisvurdering la vekt på, kunne tas hensyn til. Men vurderingen av § 8 annet ledd burde vært lagt fram for Bjarne Håkon Hanssen, Regjeringen og departementet. Det er de klokkeklare på, og det er komiteen og hele Stortinget enige om at burde vært gjort.
Heikki Eidsvoll Holmås (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
Jeg tok ordet for å si noe annet, men jeg vil gjerne først bare si til representanten Dagfinn Høybråten at jeg stiller meg litt undrende til det han sa om at det var SV som drog i gang en innvandringsdebatt her. Det var ikke hensikten. Men det er mange her som har tatt opp akkurat de problemstillingene knyttet opp mot de vurderingene som ligger rundt det som går på styringen av dette feltet i forhold til instruks og forskrift. Jeg vil gi ros til statsråden på to forskjellige punkter. Det er helt riktig, som han trekker fram, at det er mulig å styre utlendingsfeltet gjennom forskrift hvis man kjenner til praksisendringer. Det er bare det at det var veldig klart for alle oss som jobbet med dette fagfeltet i forrige runde, at grunnen til at man ønsket muligheten til å styre ikke gjennom forskrifter, men gjennom lovtolkninger – det kom klart fram i en av stortingsmeldingene som ble lagt fram om styringsforholdene på utlendingsfeltet – var et ønske om raskt å kunne gjøre tilstramminger. Det er klart at når det gjelder raskt å kunne gjøre tilstramminger, er ikke forskrifter egnet, fordi de vil være generelle og gjelde alle grupper: sterke menneskelige hensyn, kjønnsbasert forfølgelse og sterk tilknytning til riket, som noen forhold. Så vil jeg bare ta for meg representanten Carl I. Hagen. Det som er problemet, og det som er litt trøblete med debatten slik som den er blitt nå, en lovdebatt fram og tilbake, om det er riktig eller ikke riktig etter EØS-rett, er jo at man ikke går inn og ser på hva det er representanten Carl I. Hagen faktisk sier. Representanten sier at det kan stilles spørsmål ved lojaliteten til utenlandske statsborgere. Representanten Hagen sier ikke at han stiller spørsmål ved lojaliteten til utenlandske statsborgere, men han sier bare at det kan stilles spørsmål ved lojaliteten. Da er det åpenbare spørsmålet til Carl I. Hagen: Er det sånn at Carl I. Hagen mener at eksempelvis franskmenn, nederlendere, portugisere eller brasilianere er dårligere egnet til å forvalte et så globalt spørsmål som immigrasjonspolitikken til et land som Norge? Er det sånn at representanten Hagen mener at en flyktning som har kommet til Norge eksempelvis fra Chile eller Irak, et menneske som har flyktet fra en diktator som Carl I. Hagen mente at man skulle fjerne ved folkerettsstridig krig, er dårligere egnet til å vurdere hvem det er som faktisk har rett til å være flyktning etter internasjonale konvensjoner og får rett til å komme til Norge? Mener Carl I. Hagen det, vil jeg gjerne at han sier hvorfor, og begrunner hvorfor han mener akkurat det.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2006-06-15:
Jeg tar ordet for å understreke det som representanten Holmås nettopp sa, at hovedmodellen, fram til det ble gitt et nytt regime på styringsområdet, var at det innenfor loven og forskriftene var UDIs og UNEs oppdrag og ansvar å etablere praksis, det vil si å ta de skjønnsmessige avveiningene som i mange tilfeller kunne ha en politisk dimensjon. Praksis skulle konstituere praksis, og det var et politisk rom som forvaltningen var satt til å fylle. Det var kjent, og det var villet. SV har etterspurt og foreslått forskrifter nettopp for å klargjøre hva som skulle være denne politisk bestemte fortolkningen av bestemmelsene, og for å dekke eller innsnevre – for å si det sånn – skjønnsrommet i forvaltningen. De skulle altså ikke ta signaler, som noen sier, men skulle styre etter forskrift og lov. Da Stortinget i forrige periode gjorde endringer i styringsforholdene på utlendingsfeltet, forandret noen av disse styringsmekanismene seg, og det gav departementet hjemmel til å instruere UDI, også muntlig. SV advarte mot det, og jeg er glad for at flere i dag har sagt at man heretter må være mye mer nøye med at det er skriftlighet, for det er demokratiske betenkeligheter knyttet til muntlig instruksjon. Derfor er det gledelig. Jeg er i likhet med de andre her helt enig i hovedkonklusjonen på hovedspørsmålet i dag, nemlig at det skulle vært informert. For under begge regimene foreligger det rapporteringsplikt. Forvaltningen skal være lojal, og det betyr jo også at forvaltningen må gjøre det oppdraget som man har fått. Noen ganger betyr det faktisk også å forvalte et skjønn. Derfor ser jeg fram til at vi får en gjennomgang på dette området. SV ønsker klarere regler, men det kommer nok heller ikke til å løse alle de avveiningene som må tas. Til det er virkeligheten for vanskelig og komplisert. Så til slutt: Fremskrittspartiet benytter denne saken, som alle andre saker, til å spre gift og mistanker om at det bare er norsk statsborgerskap som garanterer habilitet og lojalitet. Jeg har aldri vært så enig med representanten Lønning i noen sak som jeg var i det innlegget han holdt i dag. Det er noe alvorlig i Fremskrittspartiets forslag, men det blir også noe komisk, for utlendingsforvaltningen behandler faktisk saker der det er norske statsborgeres interesser som ivaretas. Da er det vanskelig å se for seg, hvis det er en norsk statsborger som søker familiegjenforening med en ektefelle fra Thailand f.eks. Er det da samme grunn til å mistenke dette statsborgerskapet og ta mer hensyn til sine egne? Eller gjelder dette bare andre statsborgerskap enn norske?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2006-06-15:
President! Fra Kristelig Folkeparti har vi varslet at vi stemmer for forslag nr. 7.
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-06-15:
Venstre har ikkje medlem i kontrollkomiteen, og vi har såleis ikkje vore med og behandla Dooria-saka. Men vi vil likevel signalisere at vi støttar Framstegspartiet, Høgre og Kristeleg Folkeparti i framlegget om ein gjennomgang av regelverket for behandling av saker i Innovasjon Norge, med sikte på å sikre at systemet verkar slik det skal når det vert teke avgjerd om tilskot og lån. Det er litt merkeleg at styret ombestemte seg og gav tilskot til dørfabrikken Dooria utan at det låg føre nemnande nye opplysningar, og at det ikkje vart gjort marknadsundersøkingar i ei sak der Innovasjon Norge var i så sterk tvil som dei var i denne saka. Venstre meiner det er heilt naudsynt å satse på utvikling i Årdal, og vi støttar sjølvsagt at det vart avsett midlar til dette i Innovasjon Norge. Men vi er usamde i val av det prosjektet som skal skape nye arbeidsplassar i dette lokalsamfunnet, som har hatt ein einsidig industri – og såleis har vore svært sårbart. Satsing på dørfabrikken kan verte eit nytt nederlag for Årdal. Å satse på ei så moden næring med eit så lågt inntektspotensial, så sårbar for konkurranse og utan noko nytt og originalt i seg, er eit stort risikoprosjekt – i tillegg til at det kan skape problem for andre lokalsamfunn som får sterkare konkurranse enn dei allereie har i denne marknaden. Det er derfor synd at næringsministeren ikkje hadde med seg eit heilt nytt og spennande næringsprosjekt i lomma då han vitja Årdal, etter at regjeringspartia hadde gått høgt på bana om Årdal-samfunnet i valkampen. Problema med å skaffe ny næring i Årdal og i andre bygder som har vore i liknande situasjonar, viser kor viktig det er at Noreg satsar på forsking og utvikling for å skape nye og framtidsretta næringsplassar. Det vil vere synd om også Dooria-fabrikken, trass i store investeringar og tilskot frå staten, får problem i Årdal. Då har dei statlege ordningane berre vore med og kasta blår i augo på folk som bur og vil ha arbeidsplassen sin der. Eg trur Dooria-saka er ei sak som må tene som eksempel på at Innovasjon Norge og styresmaktene ikkje må gripe til uheldige naudløysingar. Vi må kome dit at vi heller legg eit grunnlag for at bedrifter som har berekraft og utvikling i seg, kan etablerast. Det har i heile industrihistoria i Noreg, som i andre land, vore slik at bedrifter har gått inn, og nye har vore starta opp. Venstre har ikkje tru på å drive med kunstig andedrag. Vi har meir tru på å bruke pengar på å gje liv til framtidsretta næring.
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-06-15:
Sauer er ålreite dyr», var eit munnhell som hang ved SV i mange år. Sjølv om representantane no viser til at dei vil ta parti for små bruk, er det ein realitet at Småbrukarlaget gjekk ut, og at det var Bondelaget som gjekk sigrande ut av desse forhandlingane. Er SV, som tidlegare har hevda at dei var forkjemparar for dei små og mellomstore bruka, for småbrukarane og for gardbrukarane i distrikta, komfortable med at dei har tapt i årets jordbruksforhandlingar, og at det er Bondelaget og dei større gardane som har fått fordelar?
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-06-15:
No forsvarer representanten samdrift og taket for det, og eg vil igjen inn på det som Petter Løvik var inne på. Etter årets jordbruksforhandlingar vart taket halde ved lag. Det er bønder som har søkt dispensasjon, og som har sagt at viss dei ikkje får til ei ordning, ser dei ikkje noka anna moglegheit enn å leggje ned. Og det er ikkje enkelte bønder, det er ganske mange bønder både i Ørskog kommune og i Ørsta kommune, berre det eg kjenner til, og det er fleire på andre plassar. Korleis kan det ha seg at desse ikkje skal få dispensasjon, men må gjere slik som det står i dagens Sunnmørsposten: No legg dei ned. Er det interessant for Senterpartiet og for landbruket at dei ikkje får til samdrift og får dispensasjon slik at dei kan ta seks eller sju inn i samdrifta, slik at dei kan halde fram med drifta si og berge dyr og kvote i bygdene? No forsvinn kvotane og dyra ut av bygda.
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-06-15:
Det vil eg gjerne utdjupe, for slik som jordbruksavtalen er i dag, inneheld han mykje anna enn det som går til inntekter for gardbrukaren. Ein del av dette vart jo overført til andre budsjett av den førre regjeringa. Eg trur vi må fullføre det. I jordbruksavtalen skal ein ha dei reine inntektene og prisen på varene, ikkje det som f.eks. har med bygdeutvikling å gjere. Venstre vil ha ein jordbruksavtale, jordbruksforhandlingar, men det andre vil vi ha over i folkevalde organ.
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-06-15:
Representanten kan ikkje ha følgt særleg godt med. Dersom han hadde følgt med på den jordbrukspolitikken som vart ført av den førre regjeringa, ville han ha oppdaga nettopp det som eg peikte på i det førre svaret mitt, at mykje vart overført utanom jordbruksforhandlingane til opne folkevalde organ. Det er ei modernisering. Det er også ei modernisering at ein har gjeve gardbrukarane eit anna inntektsgrunnlag ved f.eks. å leggje til rette for grøn omsorg, satsing på biobrensel og også rydding av kulturlandskapet.
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-06-15:
Som eg sa tidlegare, ønskjer vi å ta vekk frå jordbruksforhandlingane det som ikkje har direkte med bondens inntekter å gjere. Bygdeutviklingsmidlane var før, og er delvis også i dag, inne i jordbruksforhandlingane. Vi meiner at det høyrer til på andre budsjett, slik at det vert meir rom for andre til å samhandle om bygdeutviklingsmidlane. Det er også andre ting som ikkje har direkte innverknad på bondens inntekt og på prisen på matvarer, som vi meiner ikkje høyrer inn under jordbruksavtalen.
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-06-15:
Eg skal ta hintet og vere kort. Eg skal heller ikkje snakke om fiskeriavtala. Det er gledeleg dersom Framstegspartiet vil slutte seg til Venstres jordbrukspolitikk. Og det er gledeleg at det vert sitert frå merknadene til Venstre, og at Framstegspartiet kan slutte seg til dei merknadene. Eg vil òg håpe at representanten la merke til at midt i den merknaden som han las opp, står det at gardbrukaren har «eit spesielt forvaltaransvar». Det er altså bakgrunnen for at Venstre lenger ut i merknaden seier veldig tydeleg at vi difor meiner at gardbrukarane også må ha overføringar frå staten som dei spesielle forvaltarane dei er. Representanten Øyvind Korsberg viste til at sia krigen har alle regjeringar trekt på bøndene ei tvangstrøye, og at dette må dei frigjerast frå no – dei må få gjere slik som dei vil. Då lurer eg på: Har Framstegspartiet spurt bøndene om kva slags trøye dei vil ha på? Eller har dei tenkt å ta av tvangstrøya, som har vore ein omforeint landbrukspolitikk sia krigen, og dermed rasere heile landbruket – og deretter spørje kva bøndene vil?
Gunn Berit Gjerde (Venstre), 2006-06-15:
Som alle parti, unnateke Framstegspartiet, sluttar Venstre seg til reindriftsavtala 2006/2007 og dei andre sakene som er omtala i proposisjonen. Det var også ein grei gjennomgang her av saksordføraren. Det vert understreka i tilrådinga frå komiteen at den varsla nye reindriftslova vil verte eit viktig verkemiddel for å sikre reindrifta stabile rammevilkår. Dette håpar eg vert slik, men det er like viktig å få fastsett rammevilkår knytte til områdegrenser, beitetider og talet på rein, og at desse vert operative. Slik situasjonen no er, med dårleg kvalitet og dårleg avkastning for delar av næringa, må det innførast tvangstiltak for å få ned reintalet, slik den førre regjeringa varsla, dersom dette ikkje lukkast gjennom avtalar. Mykje tyder på at det må setjast inn drastiske tiltak. Førebelse tal viser til ein markant nedgang i slaktetalet frå 2004/2005 til 2005/2006. Eg vil difor utfordre statsråden på om dette vert følgt opp godt nok i det arbeidet som no vert gjort. Det førre stortinget var veldig tydeleg på at dette var ein ønskt og villa politikk, og det understrekar òg komiteen i si tilråding her i dag. Reindrifta er ei primærnæring som utnyttar marginale naturressursar på fjell og vidde. Reindrift er òg eit materielt grunnlag for samisk kultur. For Venstre er det viktig at ein sikrar areal til reindrift. Utbyggingar i område med reindrift må vere tilpassa og i samarbeid med reinnæringa. Det må òg vurderast i høve til andre planlagde inngrep i dei same områda. Den største utfordringa for ei berekraftig reindrift er å få til samsvar mellom talet på rein og beitegrunnlaget, slik at ein kan få store og friske dyr som sikrar store og friske kalvar og eit godt økonomisk grunnlag. Venstre vil peike på kor viktig det er å finne eit samarbeid med næringa som er grunna i respekt for kunnskapen reineigarane sjølve sit med, samstundes som vi ikkje kan halde fram med å sjå på ei forsterking av ubalansen mellom talet på rein og beitegrunnlaget. Dersom ikkje næringa sjølv tek ansvar for reduksjonen i reintalet, vil det vere naudsynt å vurdere kvoteavgrensingar for den enkelte reineigar. Venstre trur òg at kvinnene kan spele ei viktig rolle i reindrifta, som på alle andre plan, og vi vil derfor vere med og leggje til rette for at kvinnene vert meir sentrale aktørar i det reindriftspolitiske arbeidet enn det dei er i dag.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Jeg oppfatter innstillingen slik at komiteen støtter opp under omstillingsarbeidet i Årdal. Det er jeg glad for. Regjeringen har lenge vært opptatt av situasjonen i Årdal. Jeg har gjennom møter med berørte parter fått innblikk i arbeidet som gjøres av lokalsamfunnet, næringslivet, kommunen og Hydro for å skape nye arbeidsplasser i Årdal. Arbeiderpartiet har lang tradisjon for å mene at nasjonale myndigheter må ta ansvar når større omstillinger er nødvendig. Vi sørget derfor, sammen med de tre daværende regjeringspartiene, for en bevilgning på 100 mill. kr til omstillingen i Årdal og i Høyanger. Intensjonen med midlene var å sikre næringsvirksomhet og et bredere næringsgrunnlag. Stortinget forutsatte at Innovasjon Norge og SIVA skulle delta aktivt i omstillingsarbeidet. Det gjør de på en konstruktiv måte. Den klare arbeidsdelingen mellom myndighetene og Innovasjon Norge vil ligge til grunn også for det videre arbeidet. Departementet vil gi overordnede politiske føringer for hvordan Innovasjon Norge skal forvalte midlene Stortinget bevilger. Innovasjon Norge vil på bakgrunn av dette ta beslutninger om å gi støtte til enkeltbedrifter. Beslutningene vil være basert på uavhengige, faglige vurderinger. Styret i Innovasjon Norge sikrer at dette skjer. Departementets kontroll av Innovasjon Norge bør fortsatt skje gjennom krav til rapportering og jevnlige evalueringer av deler av virksomheten, og ikke overprøvinger i enkeltsaker. Det er nødvendig med klare bestemmelser på dette området. Komiteen har selv vært opptatt av nettopp dette skillet mellom departementet som politisk organ og Innovasjon Norge som behandler av enkeltsaker. Dette er de samme styringsprinsippene som ble foreslått av Bondevik-regjeringen i stortingsdokumentene som lå til grunn for etableringen av Innovasjon Norge, og som Stortinget sluttet seg til. I formålsparagrafen til Innovasjon Norge står det at selskapet skal fremme bedrifts- og samfunnsøkonomisk lønnsom næringsutvikling i hele landet. De skal altså satse på bedrifter som vil bidra til verdiskaping i lang tid framover. Det krever at man gjør seg opp en mening om framtidsutsiktene til bedriften og de markedene den opererer i. Jeg har forståelse for at denne type vurderinger kan være omdiskuterte. Det er en viktig debatt hvor omfattende støtte som bør gis, og hvorvidt dette kan gjøres uten at markedet påvirkes i uheldig retning. Statsstøtteregelverket gir ytre rammer til hjelp i denne debatten. I sin avslutningsmerknad uttaler mindretallet i komiteen på generelt grunnlag at de ikke er kritiske til støtten som er gitt til Årdal-samfunnet. Det er jeg glad for. Jeg tar det som et tegn på at det er bred politisk enighet om å arbeide for et mer variert næringsliv i Årdal. Det gir et godt grunnlag for et videre omstillingssamarbeid mellom kommunen, fylkeskommunen, næringslivet, Innovasjon Norge og SIVA.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Forenklingsarbeidet er viktig for at den enkelte bedrift skal kunne bruke mest mulig tid på produksjon og innovasjon, og minst mulig tid på administrasjon. For å få dette til trenger vi en systematisk oppfølging og en helhetlig tilnærming til de oppgavene vi skal løse. Her er jeg altså helt på linje med forslagsstillerne, og Regjeringens forenklingspolitikk er basert på dette som utgangspunkt. Regjeringen har som klart mål at Norge skal være internasjonalt ledende i arbeidet med elektroniske tjenester fra det offentlige. Min jobb er å arbeide for gode tjenester til næringslivet, både for dem som er vel etablert, og for dem som er i en oppstartsfase. Derfor arbeider Regjeringen langs tre hovedlinjer for å forenkle og legge til rette for størst mulig verdiskaping i næringslivet. Det gjør vi for det første gjennom å videreutvikle Altinn, for det andre gjennom kompetansesenteret Orakel, som bidrar til at lovforarbeidene inneholder gode utredninger av konsekvensene for næringslivet, og for det tredje gjennom en totalkartlegging av bedriftenes administrative kostnader ved å etterleve regelverket, slik at vi kan finne fram til treffsikre forenklingstiltak. Jeg er glad for at et samlet storting er enig i at forenklingsarbeid er viktig. Jeg er også glad for at komiteflertallet er enig med meg i at de fora som eksisterer, er tilstrekkelig for å ivareta dette viktige arbeidet på en god måte. I stedet for å opprette flere grupper, bør vi videreutvikle og styrke eksisterende strukturer og påse at de fungerer. Det rådgivende kontaktforumet for forenkling for næringslivet skal være Regjeringens forum for dialog med næringslivet i forenklingsarbeidet. Den 7. juni hadde jeg et møte i dette kontaktforumet. Her var vi enige om at dette er et viktig forum for å ivareta den nødvendige koordineringen i dette arbeidet. Vi drøftet oppgavene til forumet, og vi var enige om at strategiske spørsmål og prioriteringer skal være hovedfokus. Vi drøftet også mandatet for dette forumet, med det som utgangspunkt at vi skulle gjøre de nødvendige tilpasningene og endringene der det var nødvendig. Jeg vil følge opp dette arbeidet for å sikre at dette blir et nyttig forum, og at brukerne opplever å ha tilstrekkelige påvirkningsmuligheter. Forenklingsarbeidet skal framover brukes aktivt for å få økt verdiskapingen i bedriftene, og for å styrke norsk økonomi. For å få dette til, er vi helt avhengig av tett og god kontakt med brukerne. I arbeidet framover vil det derfor være helt nødvendig å ha god kontakt med NHO og det øvrige næringslivet, for å få et best mulig resultat.
Odd Eriksen (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
De tallene som brukes, er korrekte tall, det er dokumenterbare tall – det er tall fra Oppgaveregisteret som ingen har stilt spørsmål ved eller dokumentert er feil. At noen ikke opplever en forenkling, tror jeg er reelt for dem det gjelder. Det er et faktum at forenklingsarbeidet har bidratt til å redusere belastningen for bedriftene. Det skyldes i hovedsak overgangen til elektronisk behandling av skjemaer. Derfor er nok tallene fra Oppgaveregisteret riktige, men den opplevelsen som næringslivet har, er også riktig. Det som Regjeringen nå har grepet fatt i og vil sette i gang med, er å kartlegge tidsbruken og kostnadene i bedriftene ved etterlevelse av regelverk, noe som i hovedsak skal bidra til å forenkle arbeidet i bedriftene. Det arbeidet som har vært gjennomført, har nok i hovedsak bidratt til å gjøre ting enklere i det offentlige, men det kommer også næringslivet til gode fordi det reduserer kostnadene for næringslivet på lang sikt.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-06-15:
I valgkampen så vi sentrale representanter for dagens regjeringspartier som brukte sin mulighet i valgkampen til å snakke om et nytt kraftregime, om redning av arbeidsplasser både i Skien og i Årdal, om en aktiv eierskapspolitikk og bedrede avskrivningsregler, for å si noe. Dette var den aktive næringspolitikken – i valgkampen. Den aktive næringspolitikken har nå vist seg i praktiske resultater. Jeg vil samtidig si at det er ingen på Stortinget som bestrider at Årdal-samfunnet skal ha omstillingsstatus. Det er et samlet storting som også støtter opp om støtten som er gitt til Årdal. Når Hydro fjerner over 100 arbeidsplasser, er det nødvendig å gi omstilling, men spørsmålet som blir stående her, er: hvorfor dørfabrikk? Årdal har i dag svært liten ledighet, faktisk 1 pst., eller 34 personer. Når en går inn i saksgangen til Innovasjon Norge, som leder fram til at man finner ut at Doorias dørprosjekt er det rette, er det åpenbart feil og mangler. Innovasjon Norge søker informasjon fra bransjeforeningen for trearbeidende industri i april i år. Det var over to måneder etter at styret hadde gitt sitt ja for bl.a. statlige midler til ny dørfabrikk. Burde det ikke vært slik ved god forvaltningsskikk at når man har plikt til å gjennomføre en markedsanalyse, foretas også den markedsanalysen faktisk eksternt og blant de menneskene og organisasjonene som sitter med kunnskap om markedet, ikke kun de lokale? Jeg har selv – for redelighetens skyld – den største dørfabrikken, Nordic, i min egen valgkrets. Det er teknologisk absolutt den dørfabrikken som er lengst fremme. Den vant også anbudet på Ahus, Norges nye store sykehus. Dooria falt ut, og Nordic ble vurdert som best nettopp i teknologisk henseende, og ut fra at den er allerede den største dørfabrikken i Norge. Likevel hevdes det fra Innovasjon Norge at Dooria er eneste alternativet for framtiden. Man bestrider for så vidt ikke at Nordic er den dørfabrikken som er kommet lengst teknologisk. Jeg bestrider at skattebetalerpenger, betalt inn bl.a. i Lyngdal, skal gå med til å bygge opp konkurrerende virksomhet i Årdal, som på sikt vil kunne gå ut over lokale arbeidsplasser i Lyngdal. Det er en svært uheldig situasjon at Innovasjon Norge er med på å bygge opp alternativ industri som vi allerede har i dag, i et marked hvor konkurransen er hard.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2006-06-15:
Jeg vil også gjerne få knytte noen få kommentarer til denne rapporten fra Riksrevisjonen. Kristelig Folkeparti vil framholde at god kvalitet i helseforetakene er av stor betydning. Det vil bidra til en mer korrekt og pålitelig informasjon om resultatene av virksomheten. Det er også nødvendig for å sikre en best mulig ressursutnyttelse, og det vil være til hjelp for foretaksledelsen i styringen av foretakene. Bondevik II-regjeringen satte i 2003 i verk en nasjonal strategi for nettopp å forbedre kodekvaliteten. Sentrale elementer her er hyppigere kostnadsrevisjoner, fortsatt kartlegging av registreringsendring, standardiseringsarbeid i samarbeid med det kliniske miljø og mer aktiv bruk av Avregningsutvalget for å sikre at utbetalingene til de regionale helseforetakene blir mest mulig korrekte og rettferdige. Helseforetakene har de siste årene gjennomført tiltak for å forbedre kodekvaliteten. Derfor har vi i dag en mer fullstendig koding, både av diagnoser og av prosedyrer, men tilstanden er likevel ikke god nok. Det er bekymringsfullt at undersøkelsen fra Riksrevisjonen viser mangel på engasjement fra ledelsen i helseforetakene når det gjelder å få på plass sikrere systemer, og spesielt vil jeg framheve etterprøvbare mål og rapportering på kodekvaliteten. Et annet viktig moment jeg ønsker å framheve, er helseforetakenes ansvar for at systematisk opplæring gis til alle leger som skal bruke kodeverket. Den opplæringen må gis jevnlig både til nyansatte og til vikarer i den grad de skal bruke systemet. I et slikt opplæringsprogram er det også viktig å bruke erfaringer og kontroller som læringselementer for brukerne av kodesystemet, ikke minst fordi feilkodingsprosenten fortsatt er for høy. Til sist vil jeg si at det er positivt at Sosial- og helsedirektoratet har fått som oppdrag, og allerede er i gang med, et utviklingsarbeid med sikte på å etablere en nasjonal indikator på kodekvaliteten. Helt til sist vil jeg påpeke viktigheten av at man også i framtiden jevnlig fokuserer på bedring av kodekvaliteten. Dette er viktig uansett hvilken finansieringsform sykehusene har.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2006-06-15:
Å sjekke kodekvaliteten er viktig, fordi korrekt koding betyr at vi får korrekt medisinsk diagnose. Det er kanskje det aller viktigaste. Vidare, dersom vi har korrekt koding, får vi korrekt statistikk, som igjen gir grunnlag for forsking, viktig medisinsk forsking. Korrekt koding gir også god styringsinformasjon som ikkje minst er nyttig og viktig for å få ei tilfredsstillande økonomistyring av spesialisthelsetenesta. Det har vore snakka litt om årsaka til den dårlege kodekvaliteten. Det har også vore peika på enkelte ting. Eg skal ikkje seie så mykje om det, men eg er heilt sikker på at manglande kunnskap, manglande kompetanse og manglande opplæring har betydning. Men det er eitt moment som kanskje er endå viktigare, og det er ikkje minst haldninga til dei som jobbar i sjukehusa og har ansvaret for dette, altså haldninga til koding og ressursbruken i forhold til koding. Det er klart at det er ein balansegang her, mellom ressursar brukte til arbeid med koding og direkte pasientbehandling. Som det står i dokumentet, er det ca. 510 ulike DRG-ar. Vi veit at det er masse bi-diagnosar og mange prosedyrar. Slikt kan kombinerast, og då blir det eit ganske svært arbeid, med veldig mange kombinasjonar. I klartekst betyr det at det ikkje er lett å kode alt 100 pst. rett – eg trur ikkje det er oppnåeleg. Men sjølvsagt må ambisjonen vere at vi må få ei betydeleg betring i kodekvaliteten – mykje betre enn han som er i dag.
Gunvald Ludvigsen (Venstre), 2006-06-15:
Det er svært viktig at folk er trygge på at maten dei får servert, er så fri som mogleg for helseskadelege bakteriar. Vårens svært uheldige tilfelle av skadelege E. coli-bakteriar, som ramma både barn og vaksne, viste at det ikkje var god nok praksis gjennom alle produksjonsledd for m.a. levering, mottak og handtering av skitne dyr, og gjennom prosessen med behandlinga av slakta dyr. Det er også uakseptabelt at produkt som ein veit kan vere smitta av E. coli-bakteriar, likevel ved ein feil blir sende ut i marknaden. Mange karakteriserte med rette Regjeringa si handtering og informasjonsstyring av saka som uklar og kaotisk. Venstre meiner likevel at dagens regelverk og forskrifter er nokså tilfredsstillande. Det er praktiseringa av lovverket og forskriftene som ikkje er god nok. Venstre er uroleg for ein allereie gjennomregulert bransje kor ytterlegare forskrifter og lover berre vil bli oversett og ikkje følgde opp. Det er ikkje tillate å levere skitne dyr til slakteria i dag, men E. coli-saka har vist at praksisen ikkje har vore god nok. Det er svært trist at så mange måtte bli sjuke før denne problematikken blei teken skikkeleg på alvor. Venstre har tru på at heile bransjen gjennom alle ledd, også kontrollmyndigheitene, no følgjer opp gjeldande lover og forskrifter, slik at ein tragedie som denne ikkje skjer igjen. Venstre er oppteke av at forbrukarane skal vere trygge på at maten som blir eten, er tilfredsstillande og fri for bakteriar. Ei gledeleg utvikling i kjølvatnet av desse sakene har vore undersøkingar som tyder på at folk flest også er blitt meir opptekne av kjøkkenhygiene og tilstrekkeleg varmebehandling, noko som er ein svært viktig faktor for å få i seg trygg mat. Ei styrking av dette informasjonsfeltet vil vere eit viktig ledd for å sikre folk rein og trygg mat. Betre sporing av mat har vore nemnt før i dag. Betre sporing av mat er, så vidt eg forstår, eit politisk satsingsområde, og det er gledeleg at Regjeringa tek dette på alvor. Venstre trur at ein føresetnad for at dette skal fungere etter føremålet, er at forbrukarane kan forstå systemet. Då er det viktig, etter Venstre si meining, at systemet ikkje blir for komplisert. Det må vere såpass kurant og enkelt at ein vanleg forbrukar vil kunne dra nytte av informasjonen. Heilt til slutt skal eg kome litt inn på det som representanten Inge Lønning riktig påpeika, at usemja mellom partia i komiteen og i salen ikkje er veldig stor. Det er nokre nyansar. Det som Venstre har sagt, og som også går fram av merknaden, er at vi har valt å støtte regjeringspartia si innstilling her, som går på at dokumentet skal leggjast ved protokollen. Men Venstre legg sjølvsagt til grunn at Regjeringa følgjer opp saka i etterkant av evalueringsutvalet sitt arbeid, når det ligg på bordet. Det reknar vi heilt sikkert med.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Kodekvaliteten ved sjukehus har etter innføring av innsatsstyrt finansiering i 1997 blitt betydelig bedre, men rapporten om Riksrevisjonens undersøkelse av kodekvaliteten i helseforetakene viser at det fremdeles er et stort potensial for forbedring, slik flere talere har påpekt her i dag. Korrekte medisinske registreringer i sjukehusenes pasientadministrative system er viktig når disse registreringene skal brukes i forskning, i statistikk og som styringsinformasjon, og dermed som grunnlag for finansiering fra staten til regionale helseforetak og innad i de regionale helseforetakene. Jeg vil for ordens skyld understreke at feil koder ikke skal påvirke behandlingen av den enkelte pasient, og at selve finansieringssystemet er innrettet slik at endret koding ikke skal ha konsekvenser for samlede utbetalinger fra staten til de regionale helseforetakene. Men det kan ikke utelukkes at enkelte sjukehus kan få kortvarig økonomisk gevinst ved å endre kodinga. Myndighetene arbeider med flere tiltak for å sikre god kodekvalitet i norske sjukehus. Det er bl.a. etablert en nasjonal strategi for å forbedre kvaliteten. En viktig del av denne strategien er samarbeidet mellom SINTEF Helse og Legeforeningen, som har som mål å skape felles forståelse og faglig enighet om hvordan regelverket skal tolkes. I rapporten fra Riksrevisjonen framgår det at dette arbeidet bidrar til å skape en større forståelse. Riksrevisjonen ber departementet vurdere om det bør etableres en nasjonal indikator for å kunne måle og følge utviklinga i kodekvalitet. Jeg synes det er et interessant forslag, og har derfor bedt – som flere talere allerede har sagt – Sosial- og helsedirektoratet sette i gang et arbeid for å utvikle indikatorer som kan gi en balansert og dekkende beskrivelse av kodekvaliteten. Jeg mener at Riksrevisjonens grundige undersøkelse av kodekvaliteten i helseforetakene er et veldig nyttig bidrag i arbeidet med å forbedre kvaliteten på den medisinske kodinga. Riksrevisjonens rapport er derfor sendt til Sosial- og helsedirektoratet og til de regionale helseforetakene, og vil selvfølgelig inngå som en del av grunnlaget for det videre kodekvalitetsarbeidet. Jeg er særdeles opptatt av å oppnå god kodekvalitet i helseforetakene. Jeg vil at dette skal skje innenfor en ramme der legenes hovedoppgave skal være å bruke tid på pasientbehandling og ikke på administrativ koding.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Jeg er helt enig i første del av Lønnings replikk. Jeg vil igjen understreke at dette var en helt ekstraordinær og dessverre altfor tragisk sak, ved at det også endte med et dødsfall. Vi må gjøre alt som står i vår makt for å forhindre at det skjer igjen i framtida. Derfor har Regjeringa selvfølgelig en veldig åpen holdning til resultatene av gjennomgangen som dette utvalget nå skal foreta av alt som skjedde i den prosessen. Regjeringa vil, når det er gjort, konkludere på om vi skal ha en egen stortingsmelding, om vi kommer tilbake til Stortinget gjennom budsjettproposisjonen eller på andre måter. Men det som er helt klart, er at Stortinget selvfølgelig skal bli orientert og involvert. Det kan også være at det kommer forslag om konkrete endringer. Det er da en selvfølge at Stortinget skal være med på det, og til slutt sikkert også å beslutte en del ting, avhengig av hva vi kommer til å foreslå – uansett i hvilken form det blir.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Ja, jeg kan gjerne bekrefte at Regjeringa ikke utelukker at resultatet kan bli en stortingsmelding, men vi sier at vi gjerne vil se hva utvalget kommer med av konklusjoner og anbefalinger før vi konkluderer med i hvilken form vi vil komme tilbake til Stortinget med dette. Jeg er helt enig med representanten Sørfonn. Jeg oppfatter at det er et bredt flertall for at vi må gjøre alt vi kan for å hindre lignende tragiske tilfeller i framtida. Derfor akter Regjeringa å være på offensiven og ikke på defensiven.
Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2006-06-15:
Regjeringa føler ikke at dagens organisering er problematisk. Vi har hele veien sagt at vi er åpne for synspunkter på det, men akkurat hvordan Regjeringa velger å organisere sitt arbeid, mener jeg er Regjeringas indre anliggende. Jeg har ikke noe ønske om å undervurdere Stortinget på noen som helst måte. Selvsagt har jeg ikke det. Selvfølgelig skal Stortinget få lov til å være meget delaktig i det som måtte komme av endringer. Det jeg sier, er: Regjeringa har ikke konkludert med i hvilken form den kommer tilbake til Stortinget. Men at Stortinget i høyeste grad skal få være med på å bestemme hva som skal skje videre, er helt åpenbart.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Jeg synes at statsråden kunne svart mye mer forpliktende i forhold til at Regjeringen vil drøfte disse problemstillingene med Stortinget. Jeg tror Regjeringen og statsråden undervurderer hva Stortinget kan bidra med i denne saken. I mitt innlegg tok jeg opp spørsmålet om hvem som har fagansvaret for Mattilsynet, og at delingen i denne saken mellom Helsedepartementet og Landbruksdepartementet kan være uheldig, skape vanskelige ansvarsforhold og virke utydelig utad. Det kan også utad være spørsmål om hvem som har det reelle ansvaret. Det kan være vanskelig for både oss her på huset og folk utenfor å se hvem som har det reelle ansvaret. Spørsmålet er om statsråden ser at det å samle dette ansvaret i ett departement kan gjøre ansvarsforholdene klarere.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
I innstillingen fra komiteen sier flertallet i en merknad: «For å gi bøndene en inntektsutvikling på line med andre grupper, er det viktig å nytte ut dei ressursane garden har.» Det er ingen tvil om at det norske landbruket er den mest gjennomregulerte næringen som fins her i landet, antakeligvis den mest gjennomregulerte landbruksnæringen i hele verden. Er det staten eller er det den enkelte gårdbruker som vet hvilke ressurser den enkelte gård har? Og tror saksordføreren at å oppheve reguleringer og gi bonden næringsfrihet tilbake, slik som alle andre næringsdrivende har, vil kunne bidra til å gi den enkelte bonden en inntektsutvikling utenfor offentlige budsjetter, slik at bonden også da kan stå på egne ben?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Det er helt riktig observert av representanten at Fremskrittspartiet på dette området står for en annen politikk enn mange av de andre partiene. Det gjør Fremskrittspartiet også på mange andre samfunnsområder. Det har noe med det å gjøre at Fremskrittspartiet er et offensivt parti, det er et parti som tenker nytt, det er et parti som tør å ta de utfordringer som vi opplever i samfunnet. Jeg synes det er ganske freidig av en representant fra Arbeiderpartiet som har sittet med styringen over landbrukspolitikken i hele etterkrigstiden, å beskylde Fremskrittspartiet for avfolkning av norske distrikter, når man ser hva som har vært situasjonen. I denne perioden har det vært en stor fraflytting fra distriktene inn til sentrale strøk, og man kan i dag høre mye klagesang fra det man kan kalle distrikter. Man bør gjøre opp eget bo før man skyter på Fremskrittspartiet.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Jeg synes det er et merkelig spørsmål fra en representant fra partiet Høyre. Fremskrittspartiet er et parti som generelt er positivt til høringsordninger. Men jeg skulle like å vite hvilke andre næringer Høyre har en konsultasjonsordning med før næringenes rammevilkår fastsettes. Fremskrittspartiet vil ha en nær og tett dialog med samtlige næringer i dette landet. Vi fører en tett dialog og tar opp de utfordringer og problemstillinger som disse næringene står overfor. Det vil være naturlig at man også fra landbruket kommer inn til Stortinget under en høring når statsbudsjettet skal fastsettes, slik at Stortinget kan få innspill om hvilke utfordringer landbruksnæringen har, i tråd med det også andre næringer har – f.eks. industrien – hvor det i dag ikke er noen konsultasjonsordning. Jeg vil anta at Høyre heller ikke vil ha den typen konsultasjonsordning i forhold til den type næring.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Representanten vet at vi ikke lever i noen ideell verden. Jeg vil anta at SV heller ikke får gjennomslag for alle sine programposter i det samarbeidet som de er i nå. I forrige periode forhandlet vi om budsjettet med de daværende regjeringspartiene. Vi fikk gjennomslag for veldig mye fremskrittspartipolitikk i de fire årene – og vi måtte gi oss på andre områder. Landbrukspolitikken var et av de områdene vi ikke fikk stort gjennomslag på, selv om det da var en mer positiv utvikling i landbrukspolitikken enn det vi kommer til å se i de neste fire årene. Våre budsjetter og merknader er skrevet ut fra at Fremskrittspartiet har flertall i Stortinget. Jeg vil anta at det også gjelder for SV – at man i et samarbeid ikke kan anta at man får gjennomslag for alle sine programformuleringer.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Jeg la merke til at representanten i sitt innlegg sa at man skulle satse på små og mellomstore bruk. Det kunne være interessant å spørre representanten om SV har merket seg at Småbrukarlaget har brutt disse forhandlingene, og hva SV vil gjøre med det for å komme Småbrukarlaget i møte i senere forhandlinger. Så kan det være på sin plass å stille spørsmål om hva SV synes om å bruke skatt som virkemiddel mot næringer. SV er jo et parti som ikke akkurat ønsker å stå for skattelette. Hvordan ser SV på at denne skatteletten ikke kommer unge bønder som investerer i eiendommene sine, og små bønder som sliter med å få opp inntekten, til gode?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Jeg stilte saksordføreren et spørsmål om en merknad i innstillingen som jeg ikke fikk noe særlig godt svar på. Det gjelder dette at man skal utnytte alle de ressursene som gården har. Senterpartiet er et parti der eiendomsretten – tradisjonelt i hvert fall – har stått veldig sterkt, og utnyttelse av ressursene på gården henger veldig nøye sammen med eiendomsretten. Beklageligvis er det slik at mange offentlige reguleringer begrenser den eiendomsretten som den enkelte bruker har, og som gjør at han ikke kan utnytte det ressursgrunnlaget gården har. Det kan være at han ønsker å fradele noen tomter til hytter for å få inn kapital til gårdsdriften, eller det kan være at han ønsker å utnytte andre ressurser som offentlige reguleringer legger begrensning på. Er det slik å forstå at Senterpartiet er for en begrenset eiendomsrett når de ikke ønsker å oppheve disse reguleringene?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2006-06-15:
Sånn jeg ser det, har denne statsråden lagt lista veldig høyt for sin gjerning i Landbruksdepartementet. Han har sagt at ethvert bruk som blir nedlagt, er et nederlag for ham personlig. Og da er spørsmålet, fordi antall bruk vil fortsette å gå ned: Hvor går grensen, hvor mange bruk kan statsråden akseptere blir nedlagt, før han tar sin hatt og går – og reiser hjem til Telemark?