Leif Frode Onarheim (Høyre), 2003-06-18:
Norge er en stor energinasjon. Vi har i et hundreårsperspektiv hatt store ressurser av den reneste fornybare energikilde, vannkraft. Utbygging av vannkraften har vært en vesentlig drivkraft i vår industrielle utvikling. I de siste tiårene har vi også blitt en stor olje- og gassnasjon. Naturen har vært god mot oss. Når vi i dette perspektiv møter politikere og næringslivsfolk fra andre land og forteller at vi sist vinter har hatt tilløp til strømmangel, og derav kraftige prishopp, ser de på oss med vantro. At et land med slike rike energiressurser kommer i nærheten av rasjonering av strøm, nekter de å tro! Hva sier dette oss? Jo, at vi ennå ikke har maktet å etablere en plattform for energinasjonen Norge, hvor vi ikke bare leverer olje og gass til Kontinentet, men også sørger for å ta energiressursene i bruk innenlands på en god og bærekraftig måte. Vi har også på energiområdet fulgt opp norsk tradisjon med å eksportere råvaren, med den følge at vi i stor utstrekning går glipp av den store verdiskaping som videreforedling gir på de fleste områder. Jeg er glad for at Regjeringen har tatt sikte på at vi skal gjøre noe med dette. Jeg tror de aller fleste i denne sal er enige i at det ikke er hensiktsmessig, og heller ikke i pakt med god generasjonstenkning, å bygge ut våre gjenværende urørte fossefall. Uenigheten mellom de politiske partier går mer på i hvilken grad oppgradering og utvidelse av allerede eksisterende kraftutbyggingsområder bør gjennomføres. Sauda er et slikt prosjekt. Området er allerede i stor grad utbygd, men det ligger likevel betydelige potensielle kraftmengder som kan hentes ut ved opprustning og en videre, relativ skånsom utbygging. Det kan sies mye om politiske prosesser i slike prosjekter, og det gjøres det også, men at utredningene er grundige, kan ingen trekke i tvil. Utbygger lanserer sine utbyggingsplaner hvor også hensyn til miljø og sannsynlighet for å få aksept, må være tungtveiende. Samfunnets viktigste faglige instans, NVE, vurderer søknaden ut fra de ulike sider og kommer med sin anbefaling, ofte redusert utbygging i forhold til ønsket fra utbygger. Departementet går videre grundig inn i søknaden og innstillingen, og har i dette tilfellet ytterligere halvert NVEs anbefaling. Og energi- og miljøkomiteen har drøftet og fundert på denne saken i lang tid, med ikke ubetydelig påvirkning utenfra både av utbyggingstilhengere og -motstandere. Når jeg blir spurt om hva jeg egentlig mener i dette vanskelige avveiningsspørsmål, så holder jeg fast på at «sannheten er ikke noe dårlig alternativ». Det er ingen grunn til å legge skjul på at Høyres fraksjon i komiteen synes det var grunnlag for en noe større utbygging i Sauda enn det departementet la opp til. Vi mente at med små miljøbelastninger kunne vi øke kraftmengden ikke ubetydelig. I energi- og industripolitikk tror jeg det er viktig, som i utenrikspolitikken, at det etableres så robuste flertall som mulig. Det var grunnen til at en samlet regjeringsfraksjon i komiteen tidlig besluttet å søke flertall sammen med Arbeiderpartiet. Men de øvrige regjeringspartier har et annet syn i slike spørsmål, og da det etter hvert ble klart at Regjeringen ville få subsidiær støtte til sitt forslag, var det ikke grunnlag for å forhandle. Det er det som kalles «magaplask» – jeg kan leve godt med det. Jeg har imidlertid lyst til å si at våre samtaler med Arbeiderpartiet var konstruktive og ble ført i en positiv tone. Det er gledelig at Regjeringens forslag i dag blir vedtatt her i Stortinget, et forslag som gir tett opp mot 500 GWh. Det kan hevdes at dette alene ikke bidrar så mye til å rette opp den underbalanse vi har i Norge mellom tilbud og etterspørsel. Likevel er det bra at det har blitt flertall for en miljømessig tilfredsstillende utbygging. Noen ville ha mindre, noen ville ha mer. Det er noe av politikkens natur at det må finnes kompromisser mellom ulike syn, og jeg nekter i og for seg bare å være postekspeditør for det som kommer. Jeg vil også gjerne vurdere det på eget grunnlag. Et markedsbasert system krever at økt etterspørsel kan balanseres med økt tilbud. Det nordiske marked har virket bra i den situasjonen vi har vært oppe i, selv om det er ønskelig at vi blir mindre avhengig av nedbør. Vi bør altså satse betydelig på andre energikilder, etablere bedre kabelforbindelse til Europa, samtidig som energisparing stimuleres. På ett punkt er jeg enig med SV i denne saken, og det er at innenfor byggebransjen er det mange muligheter, og dem bør vi etter hvert begynne å realisere. I de to Dokument nr. 8-forslagene som vi behandler samtidig med Sauda-utbyggingen, er forslagsstillerne opptatt av å sikre krafttilgang og å sikre økt vannkraftproduksjon. Jeg er enig i at vi må gjøre det enklere å bygge ut småkraftverk, oppruste gamle ineffektive kraftanlegg, etc. Men det viktigste er at vi sørger for større tilgang til annen energi, samtidig som vi fortsetter satsingen på en mer effektiv bruk av energien. Dette betyr bl.a. at vi bør ta naturgassen i bruk. Bygging av gasskraftverk der de kan bli mest lønnsomme, bør drøftes med utbyggere. Alle innspill som kan føre oss nærmere en løsning på CO2-problemene med gasskraft, bør stimuleres. Der bør vi kanskje være mer aktive. Vi har et enormt potensial for å bli en energistormakt. Men vi må ville det, og vi må sørge for gode rammebetingelser. Bedriftene må oppfordres til å satse. Det ligger store utfordringer foran oss om vi skal lykkes.