trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Arbeidet med menneskerettigheter er dypt forankret i norsk utenrikspolitikk. Hovedsiktemålet med Regjeringens internasjonale menneskerettighetsarbeid er å sikre at menneskerettighetene etterleves i alle land. Dette gjelder også i forhold til situasjonen i Vietnam. Menneskerettighetssituasjonen i Vietnam er betydelig bedret i løpet av de siste 10-15 år, selv om mye gjenstår. Den alminnelige vietnameser har fått større frihet, og den raske økonomiske utviklingen i det siste tiår har medført at betydelig flere lever over fattigdomsgrensen. De politiske og sivile rettigheter i landet er forbedret, samtidig som vietnamesiske myndigheter viser større åpenhet når det gjelder vilje til å drøfte menneskerettigheter og demokrati. Det er imidlertid fortsatt begrensninger vedrørende ytringsfrihet, religionsfrihet og forsamlingsfrihet, samtidig som det forekommer diskriminering av etniske minoriteter. Fra norsk side arbeider vi aktivt for å bidra til fremme av religionsfrihet og demokrati i Vietnam. Vietnam har inntil nylig motsatt seg enhver diskusjon av menneskerettighetsspørsmål. Norge er foreløpig det eneste land Vietnam har vært villig til å gå inn i en menneskerettighetsdialog med. I vårt samarbeid med Vietnam støtter vi også prosjekter med en klar menneskerettighetsprofil. Vår ambassade i Hanoi har også jevnlig kontakt med de vietnamesiske myndigheter om disse spørsmål – inkludert spørsmål knyttet til fri religionsutøvelse. Jeg vil i denne sammenheng også nevne at Regjeringen har fulgt opp en invitasjon utstedt av tidligere statsminister Bondevik til den vietnamesiske statsminister i 1999, om et besøk av en vietnamesisk delegasjon til Norge for å studere det norske rettssystem. Besøket er nå planlagt i november i år. Vietnams grunnlov garanterer religionsfrihet, men myndighetene følger den organiserte religionsutøvelse i landet meget nøye. Spørsmålet om religionsfrihet har derfor en sentral plass både på den internasjonale dagsorden og i de bilaterale kontakter Norge har med Vietnam. Regjeringen ser med bekymring på at den katolske presten Ngyen Van Ly er arrestert, og at det strenge vaktholdet over buddhistmunken Thich Quang Do videreføres. Fra norsk side vil vi nå vurdere på hvilken måte vi best kan ta opp saken vedrørende Ngyen Van Ly og Thich Quang Do med vietnamesiske myndigheter. Vi vil også holde nær kontakt med andre land i den videre oppfølgingen av saken.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Som jeg sa, vil vi nå nøye vurdere hvordan vi kan følge opp denne saken. Det er lang tradisjon for å gjøre akkurat det som Lars Rise her spør om, nemlig å arbeide for at alle skal få en rettferdig oppfølging av sin sak under rettsstatlige prinsipper. Så det er klart at en av de sidene som vi nå må vurdere, er hvordan vi kan hjelpe til med å få det gjort. Men jeg kan ikke si noe mer nå om hvordan vi tenker å gå fram, for det er vi nødt til å vurdere nøye ut fra hva som tjener selve saken, dvs. disse to personene.
Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Vi gir fortsatt noe bistand til Vietnam, selv om det er svært lite nå. Vi har ingen tradisjon for å bruke bistand i sånne enkelttilfeller. Når det gjelder økonomisk virksomhet med Vietnam utover det som går på bistand, har det bestandig vært norsk politikk at vi ikke iverksetter ensidige boikottaksjoner mot land. Det ønsker vi skal være forankret i FN. Vi har bl.a. klaget på at USA altfor ofte og i for mange tilfeller har brukt slike ensidige boikottiltak, så det blir ikke aktuelt. Men jeg tror det viktigste nå er å se på hva vi kan gjøre innenfor den rammen av dialog som vi har med Vietnam, og så se resultatene av det før man eventuelt vurderer nye skritt.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-05-23:
Jeg har et spørsmål til vår ærede helseminister: «Det er bestemt at medisinsk sengepost, og dermed også kreftenheten, ved Sykehuset Østfold Sarpsborg, skal legges ned 15. juni. Overlegen ved kreftpoliklinikken frykter et dårligere tilbud, og at etablering av ny kreftenhet i Fredrikstad som planlegges klar 1. september, virker tidsmessig usikker. En ekspertgruppe motsatte seg avvikling før et like godt tilbud var etablert. Mener statsråden det er forsvarlig å avvikle kreftenheten i Sarpsborg før et likeverdig tilbud er etablert i Fredrikstad?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-05-23:
Jeg takker statsråden for hovedsvaret. Etter det jeg forstår, har han sin informasjon fra ledelsen ved Østfold Sentralsykehus – det gir altså ingen balansert fremstilling. Vi har mange interessegrupper, bl.a. de som ivaretar pasientene, og også ansatte, både ved Fredrikstad sykehus og ved Sarpsborg sykehus, som har et helt annet syn, uten at jeg skal gå 100 pst. god for hva som er de reelle forhold. Fra en eventuell nedleggelse av kreftavdelingen i Sarpsborg til en ny avdeling i beste fall står ferdig i Fredrikstad 1. september er det et gap på to og en halv måned. Svært få tror at man vil klare det på denne tiden, for det skal gjennomføres betydelige ombygningsprosesser, og det skal ansettes overleger og øvrige nøkkelpersoner – i beste ferietid. Apparatet for smertelindrende behandling og det totale omsorgsapparatet må også stå ferdig. Mener helseministeren at elleve uker, som en minimumstid frem til nyåpning i Fredrikstad, er en akseptabel sommerstengning for kreftpasientene?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-05-23:
Jeg takker statsråden for tilleggssvaret. Jeg er meget glad for at han vil følge dette opp og motta informasjon også fra andre som er involvert i sykehussituasjonen i Østfold og i kreftavdelingens videre skjebne. Denne avdelingen skulle egentlig vært klar i Fredrikstad i februar i inneværende år, men det skjer hele tiden forsinkelser. Vi vet at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, som utgjør et flertall i det norske storting, går inn for at staten skal overta sykehusene fra 1. januar neste år. Når vi får et statlig ansvar, regner jeg med at man også når det gjelder kreftomsorgen, vil legge opp til gode, kvalitative tilbud, som er mest mulig like over hele landet. Mener ikke statsråden det er uheldig at man foretar en så vesentlig strukturendring i Sykehuset Østfold, når man nå er nær en statlig overtakelse av våre fylkessykehus?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-05-23:
Jeg tillater meg å stille dette spørsmålet til sosialministeren: «Situasjonen for Conrad Svendsen Senter på Nordstrand i Oslo er av ledelsen beskrevet som dramatisk etter at betalingsansvaret er flyttet fra fylkeskommunene til kommunene fra 1. januar 2001. Mange kommuner aksepterer ikke noe ansvar for klienter som opprinnelig kommer fra kommunen, under henvisning til at vedkommende ikke har bodd der på svært mange år. Vil statsråden ta initiativ til å finne en løsning omgående på et akutt problem?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2001-05-23:
Jeg vil gi statsråden ros for det som er utøvd av praktisk, politisk håndverk. Da jeg i sin tid tok opp saken, var det fordi jeg i tidligere deler av mitt liv har vært borti den typen – skal vi kalle det – mulig svarteperspill mellom forvaltningsnivåer. Jeg har bl.a. en ganske tøff erfaring i forbindelse med gamle krigsseilere, der det var mye jobb med å få brakt inn den type fornuft som sosialministeren nå har beskrevet for Conrad Svendsen Senter. Og jeg synes at alt som er beskrevet, er gjort på en slik måte at jeg skjønner at det nå er grunn til å ha tillit til at dette blir håndtert på en skikkelig måte. Det er jeg glad for. Jeg takker for et fyllestgjørende svar.
Guri Ingebrigtsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
I St.meld. nr. 21 for 1998-99, Ansvar og meistring, ble kommunenes ansvar for grunnleggende pleie-, omsorgs- og rehabiliteringstjenester understreket, og generelt ble det lagt opp til at spesialsykehjemmene skulle avvikles. Stortinget sluttet seg til dette, men pekte på at det fortsatt er behov for det spesielle døvespråkmiljøet ved Conrad Svendsen Senter, og understreket behovet for en avklaring vedrørende den videre drift av senteret. I samråd med Conrad Svendsen Senter ble det meste av driften ved senteret fra 1. januar 2001 definert som omsorgsboliger og sykehjem. Tilbudet ble etter dette delt i tre: 1. spesialisert fagavdeling2. behandling på 2. linjenivå3. omsorgsboliger og sykehjem Omleggingen innebærer at hoveddelen av utgiftene det offentlige skal finansiere, knytter seg til tjenester som kommunene har ansvar for. Kommunene har med dette fått et betalingsansvar for de fleste av brukerne ved Conrad Svendsen Senter. Det meste av dette ansvaret har tidligere ligget hos fylkeskommunene. Brukerne ved senteret består i hovedsak av døve som også har andre funksjonshemninger, og denne gruppen har et spesielt behov for et kommunikasjonsmiljø av den typen som er ved Conrad Svendsen Senter, dvs. tegnspråk. Fordi det er viktig å opprettholde et slikt miljø, ble det i statsbudsjettet for 2001 bevilget 7,9 mill. kr til drift av den spesialiserte fagenheten ved Conrad Svendsen Senter. Ledelsen ved senteret var etter dette av den oppfatning at de ville komme til enighet med kommunene. Som omtalt i St.prp. nr. 62 for 1999-2000, kommuneøkonomiproposisjonen, har det nå oppstått en vanskelig situasjon ved senteret som følge av at noen kommuner vegrer seg mot å overta ansvaret for brukerne. Conrad Svendsen Senter gjorde departementet oppmerksom på denne situasjonen i brev datert 11. mars. Sosial- og helsedepartementet har etter dette avklart med Kommunal- og regionaldepartementet at berørte kommuner kan søke om forskudd på skjønnstilskudd med tanke på å få løst finansieringsproblemet for inneværende år. Opprinnelig søknadsfrist for denne ordningen er 1. juni, men den er utvidet til 1. juli for de aktuelle kommunene. Når det gjelder en løsning på lengre sikt, vil departementet for neste år foreslå å overføre økonomisk kompensasjon direkte gjennom inntektssystemet til de aktuelle kommuner som har overtatt betalingsansvar fra fylkeskommunene. Dette vil det bli gjort nærmere rede for i forslaget til statsbudsjett for 2002. I tillegg til dette kan kommunene også søke om ordinært skjønnstilskudd for ressurskrevende brukere. Det har hele tiden vært en god dialog mellom Sosial- og helsedepartementet og Conrad Svendsen Senter for å finne en løsning på denne situasjonen, og senteret uttrykker klart at de er fornøyd med den løsningen som Sosial- og helsedepartementet har kommet fram til. Det er jeg veldig glad for.
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-23:
Jeg har følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «Miljøverndepartementet har i klagesak vedrørende Hustadmarmor A/S bestemt at støy fra bedriftens transport på offentlig vei skal tillegges bedriftens støybilde når støykravet på 50 dBA skal tilfredsstilles. Bedriften må legge ned lokale masseuttak og 50 arbeidsplasser for å greie dette. Norsk næringsliv kan bli hardt rammet av dette prinsippet for støyfastsettelse. Er de industripolitiske konsekvenser av vedtaket utredet og vektlagt tilstrekkelig?»
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-23:
Jeg takker for svaret. Jeg synes det er positivt at det kan bli en ny vurdering mot slutten av året hvis det viser seg vanskelig å gjennomføre dette. Bedriften har sagt at når det gjelder støy fra bedriften, skal de greie det kravet som er fastsatt, men det er det nye momentet, også støy fra veitrafikk som kommer av bedriftens transport, som gjør det vanskelig. De har sagt at det gjør det umulig, fordi det er betydelig støy. Det at denne høyesterettsdommen fins, er jo ikke noe nytt, men konsekvensen av den må være ny, ettersom Prosessindustriens Landsforening – PIL – skriver følgende i et brev til departementet: «Dette vil legge så sterke begrensninger på bedrifters mulighet til vekst og verdiskapning at vi mener saken må ses i en industripolitisk sammenheng.» PIL mener altså at dette er alvorlig og vil få så stor betydning for så mange bedrifter rundt i landet at de rett og slett ber om at Regjeringen sammen med dem foretar en gjennomgang av konsekvensene. Er Regjeringen villig til å ta industrien på alvor og foreta en slik gjennomgang?
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-05-23:
Jeg har forståelse for dem som synes det er urimelig at det stilles forskjellige krav til veitrafikkstøy og til bedriftstøy. Reglene er slik at på den ene siden av huset der det går en vei, kan det godtas 72 dBA når støyen kun kommer fra veien, og da målt utvendig. Hvis det på den andre siden av huset fins en bedrift, skal støyen være under 50 dBA. Det gjøres altså forskjell på det offentliges ansvar for å treffe tiltak mot støy og bedriftenes ansvar for å treffe tiltak, og det er meget kostbare tiltak i dette tilfellet. Så fattes det vedtak om at i tillegg til støyen fra bedriften skal en også medregne trafikkstøyen som en ellers også har langs en vei. Synes statsråden at en slik grov forskjellsbehandling når det gjelder typer støy og det offentliges ansvar i forhold til private bedrifters ansvar, er det vi fortsatt skal leve med framover?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Miljøverndepartementet traff vedtak i klagesaken vedrørende Hustadmarmor A/S den 2. februar i år. I vedtaket ble det bestemt at eiendommene til tre av de nærmeste naboene skulle innløses etter forurensningsloven, bl.a. som følge av mye støy. Det ble også bestemt at bedriften skulle overholde en døgnkontinuerlig støygrense på 50 dBA fra 1. januar 2002. Miljøvernministeren har god kjennskap til forholdene ved Hustadmarmor A/S, og Regjeringen er opptatt av å sikre et godt miljø rundt bedriften, samtidig som arbeidsplasser opprettholdes. Det følger av en høyesterettsdom fra 1993 at forurensningsloven også gjelder for regulering av veitrafikkstøy på offentlig vei inn til en industrivirksomhet. På bakgrunn av dette har forurensningsmyndighetene ofte inkludert veitrafikkstøy som er direkte knyttet til bedriften, i sine tillatelser. Det er derfor ikke noe nytt når dette legges til grunn også overfor Hustadmarmor A/S. For Hustadmarmor A/S gjelder dette imidlertid bare for kjøretøy som oppholder seg på selve bedriftsområdet og på tilførselsvei ned til bedriften. Støy fra kjøretøy fra massetakene via riksveien er følgelig ikke omfattet av utslippstillatelsen. Bedriften opplyste selv i forkant av Miljøverndepartementets vedtak at de ville kunne overholde en støygrense på 50 dBA innen utgangen av året. Ved å utvide og tilpasse støydempingstiltakene noe mener Miljøverndepartementet at bedriften vil kunne overholde denne støygrensen, også når trafikkstøy i direkte tilknytning til bedriften er inkludert. For å klare dette forutsettes det at bedriften iverksetter planlagte støyreduserende tiltak, som f.eks. bygging av støyvoll. Ettersom det er vanskelig å foreta nøyaktige beregninger i forkant når det gjelder effekten av støyreduserende tiltak, vil man ikke kunne si med sikkerhet om tiltakene er tilstrekkelige før de faktisk er gjennomført. Dersom det mot slutten av året skulle vise seg vanskeligere enn forutsatt å oppfylle departementets krav, må det eventuelt søkes om fornyet vurdering av spørsmålet. Det er selvsagt ikke Regjeringens hensikt at de lokale massetak skal måtte nedlegges for at støykravet skal kunne overholdes. Når det gjelder de lokale gruvene, har imidlertid bedriften opplyst at en stadig større andel av råstoffet i framtiden vil komme fra fjerntliggende gruver. Transporten fra disse gruvene vil gå sjøveien, slik at biltrafikk vil få mindre og mindre betydning for overholdelse av støykravet. I tillegg vil innløsningen av eiendommene til tre av bedriftens nærmeste naboer få betydning for beregningen av støyen. Etter at disse er innløst, vil det være lenger avstand mellom bedriften og naboene. Nærmeste målepunkt for beregning av støy vil derfor ligge lenger unna bedriften, noe som vil føre til at støyen blir svakere, og at det blir mindre problematisk å overholde støykravet. På bakgrunn av ovenstående mener jeg at de industripolitiske konsekvensene av vedtaket er tilstrekkelig utredet og vektlagt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Jeg vil selvfølgelig ikke utelukke at Regjeringen er villig til å diskutere alle sider av sin politikk med parter som føler seg berørt, så det vil sikkert være fullt ut mulig. Samtidig har jeg lyst til å minne om utgangspunktet for at vi har denne type støykrav. Det er jo for at naboer til industribedrifter skal ha en rimelig god situasjon, der støy ikke blir en så stor ulempe at man rett og slett definerer det som forurensning av bomiljøet. Og da er det jo ikke urimelig at all støy må tas i betraktning. Det vil være veldig vanskelig å si som så: Vel, det er klart at det er veldig mye støy i nærheten av huset ditt, men noe av det skyldes biltrafikk, og derfor skal det ikke tas i betraktning. Jeg må si at det å ha med en totalvurdering er helt avgjørende for naboen, og slik sett er i hvert fall ikke innfallsvinkelen å forstå som urimelig.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Det som er mitt utgangspunkt for svaret her i dag, er at det er truffet et vedtak overfor Hustadmarmor A/S som jeg finner rimelig og logisk begrunnet. Det er også uttalt overfor bedriften, og bedriften har uttalt mulige tiltak for å møte dette kravet. Det anbefales nå at de tiltakene gjennomføres. Utgangspunktet er at det er grunner som taler for at det vil kunne gå bra – både det at dersom tiltakene ikke er tilstrekkelige i seg selv, så skal de kunne vurderes på nytt, og det faktum at eiendommene til tre av de nærmeste naboene allerede er bestemt innløst, slik at målepunktene også blir forskjellige. Så jeg tror i hvert fall at vi i denne lille debatten kan enes i ønsket om at summen av dette skal føre til at Hustadmarmor kan drive videre.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
For noen måneder siden satte jeg i gang et arbeid der alt dyrehold i landet vil bli vurdert ut fra et dyrevelferdsmessig synspunkt. Dette arbeidet inkluderer også pelsdyr samt alle forhold der dyr er involvert, som f.eks. transport av dyr, slakting av dyr og hold av selskaps- og sportsdyr. Planen er at resultatet av dette arbeidet skal legges fram i en melding til Stortinget i løpet av 2002. Dyrevernsloven er fra 1974. Det er derfor første gang på nærmere 30 år at dyreholdet i vårt land blir gjort til gjenstand for en slik samlet gjennomgang og vurdering. En rekke spørsmål vil derfor bli vurdert. Eksempler på slike spørsmål kan være: hvordan dyreholdet har endret seg de siste tiårene folks syn på dyr og dyrehold, og hvordan dette kan ha endret seg nyere kunnskap om dyrenes atferdsmessige behov hva slags kriterier som skal legges til grunn når en skal trekke grensen mellom akseptabelt og ikke akseptabelt dyrehold ut fra en etisk betraktning Svar på disse og mange andre spørsmål håper jeg vil komme ut av det pågående arbeidet. Resultatene av dette arbeidet skal som nevnt legges fram for Stortinget, og vil gi grunnlag for en debatt som vil trekke opp linjene for hvordan norsk husdyrbruk og dyrehold for øvrig skal være i de neste tiårene. I denne debatten vil de etiske og dyrevelferdsmessige synspunkter bli veid opp mot politiske, økonomiske og bosettingsmessige forhold samt andre forhold som vil spille inn når den framtidige struktur av norsk husdyrhold skal legges. Inntil dette arbeidet er sluttført og den debatten det inviteres til, er gjennomført, er det ingen endringer i mitt eller Regjeringens syn på pelsdyrnæringen i vårt land, slik den er regulert i dyrevernsloven med forskrifter. Det innebærer også at rammebetingelsene for næringen inntil videre ligger fast.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Ja, jeg har ingen problemer med å se at dette er krevende og utfordrende, men ikke bare for pelsdyroppdrettere. Alle som holder dyr i Norge, alle som transporterer dyr i Norge, alle som slakter og avliver dyr i Norge, står nå overfor en situasjon der regelverket, det etiske grunnlaget, for både dyreholdet og dyrehåndteringen er til debatt. Men jeg mener veldig klart at det er en debatt det norske samfunn, den norske regjering og det norske storting allikevel skal være villig til å ta. Det er viktig at dyrevernsloven gjennomgås, det er viktig at vi får et nytt dyrevern, en dyreetisk plattform, i det norske samfunnet. Og selv om det skaper utfordringer og krevende situasjoner for en del næringsutøvere, er jeg overbevist om at det framtidige grunnlaget for et godt næringsgrunnlag basert på dyr, ligger i at vi greier den krevende oppgaven.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Som jeg sa i mitt svar i stad, ser jeg utfordringen og det krevende i situasjonen. Men samtidig er det umulig for meg å gi klare signal – det må jeg bare være ærlig på. Og når jeg sier at vi skal ha en full gjennomgang av alle sider av norsk dyrehold, så mener jeg det. Da må vi tørre å snu alle steinene, og da må vi gjøre det på en slik måte at vi ikke på forhånd konkluderer og bestemmer oss for at noen skal få ligge i ro. Det er en debatt i det norske samfunn om pelsdyrnæringen. Hordaland Arbeiderparti har et synspunkt på det, det registrerer jeg. Jeg mener at hvis ikke pelsdyrnæringen tåler den debatten, da er det grunn til å være bekymret. Jeg har såpass tro på pelsdyrnæringen at jeg føler meg ganske sikker på at de tåler den debatten, at de vil kunne stå oppreist gjennom den debatten, og først da vil vi kunne få – eventuelt – et langsiktig og varig grunnlag for et pelsdyrhold i Norge. Men uten debatten tror jeg at vi får en evigvarende strid som næringen i hvert fall ikke er tjent med.
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2001-05-23:
Eg skal få stille følgjande spørsmål til landbruksministeren: «I ei pressa tid for landbruket kan pelsdyrhald vere ei viktig tilleggsnæring for å oppretthalde drifta på mange bruk som elles ville vore nedleggingstrua. Pelsdyrhald skjer i høve til «Forskrift om hald av pelsdyr», som har overgangsordningar fram til 2009. Det er no kome signal frå einskilde arbeidarpartirepresentantar som skapar uro i næringa både om rammevilkår og framtidig drift. Meiner statsråden at pelsdyrnæringa også i framtida skal kunne vere ei tilleggsnæring i landbruket?»
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2001-05-23:
I forskrifta om hald av pelsdyr, som har overgangsordningar fram til 2009, blir det sett ein del nye krav m.a. til burstorleik og handtering av dyra i forhold til det som har vore før. Ganske mange pelsdyrhaldarar er no i ferd med å tilpasse seg den nye forskrifta, og det kostar både arbeidsinnsats og økonomiske investeringar. Det er klart at pelsdyroppdrettarane no stiller seg spørsmålet om dei – når det er ei melding som skal kome om kanskje eit års tid – i mellomtida skal investere for å tilpasse seg ei forskrift som krev ganske mykje av dei. Ser statsråden at det skapar både frustrasjon og uro i næringa når det kjem krav om tilpassing no og framover, samtidig som næringa kan risikere heilt andre krav om eit års tid?
Jorunn Ringstad (Senterpartiet), 2001-05-23:
Eg er samd med statsråden i at det er viktig å gjennomgå dyrevernslova, og at vi får ei handtering og eit stell av dyr som er forsvarleg. Samtidig skapar det veldig stor uro i næringa når det bl.a. i NRK Dagsnytt vart meldt at det på Hordaland Arbeidarparti sitt årsmøte i mars var vedteke at pelsdyrnæringa, slik ho er i dag, bør avviklast, samtidig som pelsdyrnæringa har hengande over seg krav som dei skal tilpasse seg. Når dei veit at det vil kome ei melding som kanskje stiller endå fleire nye krav, er det klart at næringa er uroleg, og dei er veldig usikre på kva Arbeidarpartiet meiner skal vere framtida for denne næringa. Ser statsråden den uroa som næringa har, og kan statsråden gi klare signal til næringa framover?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-05-23:
Jeg ønsker å stille vår ærede justisminister følgende spørsmål: «Kongsvinger kretsfengsel ble 12. mai 2001 utsatt for rømmingsforsøk hvor tre fanger svært brutalt overfalt to fengselsbetjenter før de klarte å rømme. Ser statsråden at både bemanningsplaner og sikkerhetsrutiner må gjennomgås og ikke minst styrkes for å sikre både de ansattes og innsattes ve og vel, slik at disse til enhver tid står i forhold til fangeklientellet?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-05-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg registrerte at statsråden den 18. mai var på besøk i Kongsvinger kretsfengsel. Dette er positivt, men det er synd at besøket var en følge av den brutalitet som to ansatte i dette fengselet ble utsatt for. Det jeg selv reagerer på, er at statsråden, selv på grunnlag av det hun både så og hørte, ikke kunne gi noen lovnader om forbedringer. Alt skulle analyseres og vurderes. Dette kan være bra og riktig, men jeg går ut fra at rømmingsforsøk og/eller vold ikke er noe nytt fenomen innenfor det norske fengselsvesenet, at det ikke er noe som skjedde for første gang 12. mai 2001. Jeg registrerer i svaret fra statsråden at hun mener at sikkerheten omfatter flere forhold. Men ønskene fra fengselsbetjentene var rimelig enkle og burde være mulige å etterkomme. Det var for det første tre personer på vakt lørdager, for det andre bedre informasjon fra politiet om de fangene de får inn, og for det tredje bedre varslingsrutiner når noe skjer.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-05-23:
Jeg takker for svaret. Det var ingen kritikk angående at det var første besøket av justisministeren, men at det var synd at det var hendelsen før besøket som kanskje forårsaket besøket. Dette temaet er ikke bare et spørsmål om organisasjon. Det er også et spørsmål om bevilgning av penger. Fengselsbetjentenes arbeidsmiljø må tas på alvor. Hvis de ansatte er i fare på grunn av for dårlig sikkerhet, må fengslene rett og slett måtte si nei til å ta imot visse typer innsatte. Stadig flere av de innsatte i Kongsvinger kretsfengsel er av det tyngre slaget som soner for svært alvorlige forhold, som andre fengsler er organisert for. Vil statsråden se nærmere på dette, slik at innsatte sitter i det fengslet hvor forholdene er lagt til rette for disse, og dette innenfor en svært kort tid? Ellers viser jeg til programmet «Holmgang» i går, 22. mai, som viste til det dessverre store problemet Norge har med å løse oppgavene innenfor dette feltet.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Det er tragisk når fengselsvesenet opplever alvorlige voldstilfeller, slik som i Kongsvinger. Jeg er opptatt av å finne ut hvordan vi kan unngå flere slike episoder. Både ansatte og innsatte skal ha trygghet i fengslene. I samsvar med rutinene for håndtering av slike saker fikk departementet straks inn en foreløpig rapport fra regionledelsen, som gir en oversikt over hva som faktisk skjedde i fengselet i Kongsvinger. Anstaltledelsen og regionledelsen arbeider nå videre med å gi mer utfyllende beskrivelser av hendelsesforløpet. I tillegg arbeides det med å analysere situasjonen og med å vurdere hvilke tiltak som er mest relevante for å unngå lignende voldsepisoder. Arbeidstilsynet og etatens egen vernetjeneste er selvfølgelig koblet inn i dette arbeidet. Jeg har vært i Kongsvinger kretsfengsel og møtt de ansatte og fått innblikk i deres umiddelbare opplevelser og refleksjoner etter hendelsen. Som jeg sa i det møtet, er det selvsagt ikke en enkel løsning på problemstillingene knyttet til sikkerhet i fengsel. Vi avventer nå de vurderinger og anbefalinger som kommer fra regionen og Arbeidstilsynet. Når dette materialet foreligger, vil departementet straks gå inn i vurderingene og se på hva som kan gjøres for å unngå lignende tilfeller i fremtiden. Jeg vil gjerne understreke at spørsmål knyttet til sikkerhet i fengsel omfatter flere faktorer som virker sammen i en helhet. Dette gjelder både elektronisk utstyr som alarmer og kameraer, bygningenes utforming, kompetansen hos de ansatte, rutiner og arbeidsprosesser i anstaltene, plassering av innsatte i ulike anstalter med ulikt sikkerhets- og kontrollnivå, kjennskap til den enkelte innsatte og dennes kriminalitet, tilbudet og soningsopplegget for den enkelte innsatte og sist, men ikke minst bemanningens størrelse. Alle disse elementene må vurderes i etterkant av denne alvorlige hendelsen. Og i den samtalen jeg hadde med de ansatte og ledelsen ved Kongsvinger kretsfengsel, var det ingen tvil om at det også var forståelse hos de ansatte av at sikkerhet i fengslene dreier seg om alle de elementene jeg nevnte. Det ligger i sakens natur at det er avgjørende å ivareta sikkerheten i fengslene, men samtidig er det også viktig å huske på at hverdagen i fengselsvesenet heldigvis ikke er preget av alvorlige volds- og trusselsituasjoner.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Det er riktig at jeg ikke hadde vært i Kongsvinger kretsfengsel før. Vi har mange fengsler i dette landet, og jeg har vært i mange av dem, men ikke i det i Kongsvinger, så jeg klarer ikke helt å ta den kritikken innover meg. Det er heldigvis slik at vi ikke har veldig mange rømninger eller svikttilfeller i norske fengsler. Statistikken der er for Norges vedkommende ikke noe å skamme seg over. Jeg fastholder det jeg også sa i Kongsvinger, at jeg ville synes det var useriøst om jeg fire eller fem dager etter en slik hendelse kom løpende og sa at ja, nå skal vi gjøre slik og slik og slik, istedenfor å avvente nettopp en vurdering av hvordan dette kunne oppstå her, hva det var som sviktet her, og hva som da er de riktige, beste og mest målrettede tiltakene. Og for at vi skal få gjort de beste, riktigste og mest målrettede tiltakene, er det et poeng å tenke seg litt om og få vurderingene både fra Arbeidstilsynet, vernetjenesten, fengslet selv og regionen, slik at vi kan sette inn det riktige, istedenfor at jeg skulle hoppe på et eller annet i et ønske om å gi et godt bilde i media.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Jeg oppfattet spørsmålet som å være om jeg var opptatt av at de innsatte skal sitte i riktig fengsel, og svaret på det er ja.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Ny forskrift til tomtefesteloven og dato for ikrafttredelse vil bli fastsatt ved kgl. resolusjon. Arbeidet med dette er fortsatt ikke fullt ut avsluttet. Det arbeides imidlertid fortsatt med sikte på å kunne få til iverksettelse av loven fra 1. juli.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Jeg står fast ved det jeg sa. I det jeg sa, ligger det ikke en garanti, men det ligger det jeg sa: Vi arbeider fortsatt med sikte på å kunne iverksette loven fra 1. juli.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Det tviler jeg ikke på.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
I forbindelse med konsesjonstildelinger vurderer man de mulige virkningene petroleumsvirksomhet kan få for miljø og fiskeri. Det blir stilt vilkår om at rettighetshaverne forplikter seg til å gjennomføre ulike undersøkelser i enkelte områder hvor dette er nødvendig. Enkelte områder blir ikke gjort tilgjengelig for petroleumsvirksomhet, andre får strenge krav i forhold til de operative sidene ved virksomheten. Det blir også gjennomført grundige konsekvensutredninger i forbindelse med utbygging av nye petroleumsfelt. Jeg vil understreke at det har vært foretatt store vitenskapelige undersøkelser, og det har blitt gjennomført store forskningsprogrammer vedrørende fisk, miljø og petroleumsvirksomhet. I forbindelse med utlysingen av Nordsjøtildelingene i 2000 ble det nedsatt en arbeidsgruppe med representanter fra aktuell industri/næringsliv, fra forskningsmiljø og forvaltning. Siktemålet var å identifisere kunnskapsbehov og således klargjøre forskningsbehov. På dette grunnlag vil Regjeringen foreta en helhetlig gjennomgang av dette arbeidet og de utredninger som for øvrig foreligger vedrørende de miljø- og fiskerimessige konsekvenser av petroleumsvirksomheten i Nordsjøen. Siktemålet er å identifisere grunnlaget for nye utredninger av de samlede konsekvensene av eksisterende og fremtidig petroleumsvirksomhet i Nordsjøen. Dette arbeidet er godt i gang.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Jeg oppfatter det slik at man har satt ned denne arbeidsgruppen, som nettopp består av representanter fra både fiskeri, petroleumsvirksomhet, forskningsmiljøer og forvaltning, for å identifisere hvor man mener at vi mangler kunnskap og dermed forskning. Det er på bakgrunn av den gjennomgangen vi deretter beslutter hvor det er grunn til å gjennomføre helt konkrete vitenskapelige undersøkelser. Slik sett er svaret nei – foreløpig – men det er fordi vi vil ha det faglige grunnlaget for hvor det er viktigst å gjennomføre nye vitenskapelige undersøkelser før man beslutter å igangsette det.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Jeg føler meg sikker på at den egentlige olje- og energiministeren også deler ønsket om at de skal bli ferdige så raskt som mulig. Jeg skal i alle fall ta med meg dette ønsket fra representanten Steensnæs til statsråd Akselsen.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Som representanten Lønning påpeker, fikk skolen kun godkjenning etter privatskoleloven for 1.–4. klassetrinn i oktober 1997. Dette innebærer også at skolen kun har godkjente undervisningsplaner for disse fire klassetrinnene, jf. privatskoleloven § 4. Stavanger Kristne Friskole søkte 23. mars 2000 og 18. mai 2000 om å få ta inn to elever på 5. klassetrinn skoleåret 2000–2001. Departementet avslo denne søknaden 19. juli 2000, fordi skolen ikke har godkjente undervisningsplaner for dette klassetrinnet. Avslaget var i samsvar med anbefalinger fra Statens utdanningskontor i Rogaland, og det er ikke påklaget av skolen. 23. juni 2000 mottok Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet to søknader fra Stavanger Kristne Friskole datert henholdsvis 18. mai 2000 og 7. juni 2000. I disse søknadene ber skolen om å få godkjent 5. og 6. klassetrinn fra skoleåret 2001–2002 og 7. klassetrinn fra skoleåret 2002–2003. Årsaken til at departementet anser dette som en ny søknad etter privatskoleloven, er at privatskoleloven § 4, som jeg har nevnt tidligere, forutsetter at departementet skal godkjenne de undervisningsplanene som skolene bruker. Jeg kan ellers bekrefte at departementet nå har imøtekommet søknaden fra Stavanger Kristne Friskole.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Svaret er ja på begge deler, så vidt jeg kjenner til. Jeg har en kopi av brevet som har gått til skolen, og representanten kan helt sikkert få en kopi av det.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Det tas i dag årlig opp 90 studenter til farmasistudiet, 63 i Oslo og 27 i Tromsø. Utdanningen i Tromsø ble etablert i 1994, med et opptak på 20. I august 1998 ble Farmasibygget ved universitetet ferdigstilt og tatt i bruk. Samtidig ble opptaket økt til 27. Fordi farmasiutdanningen er femårig, innebærer dette at vi til nå i liten grad har sett effekten av etableringen av dette studiet i Tromsø. Innføring av ny apoteklov vil etter alt å dømme innebære økt behov for personale knyttet til betjening, drift og ledelse av apotek. Opptakskapasiteten til reseptarutdanningen er tredoblet siden 1998, medregnet økningen på 30 i høst ved etablering av reseptarutdanning også ved Høgskolen i Nord-Trøndelag. Studieplasser i farmasi er relativt dyre. Når de samlede ressurser til høyere utdanning de senere år er blitt redusert som følge av en viss søkersvikt, har det vært særlig vanskelig å omdisponere til spesielt kostnadskrevende utdanninger. Jeg vil også peke på at det har vært problemer med å skaffe tilstrekkelig med kompetent undervisningspersonell. Revidert nasjonalbudsjett er nå lagt fram. Her ligger det ikke inne midler til økt opptak. Hvorvidt det skal settes av midler til å øke opptaket ved dette studiet, er som kjent et budsjettmessig spørsmål som må vurderes i forhold til statsbudsjettet for 2002. Økning av opptaket til farmasiutdannningen i Tromsø vil bli nøye vurdert i den forbindelse.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Jeg kan ikke gjøre så mye annet enn å gjenta svaret. Jeg forstår at representanten Reikvam skulle ønske svaret var et annet, men det kan jeg da ikke gi.
Hanne Harlem (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Jeg tror ikke det er noen tvil om at kirke-, utdannings- og forskningsministeren ser behovet for å øke opptaket til farmasiutdanningen i Tromsø, så dette er et utslag av det evinnelige dilemmaet både dette storting og Regjeringen har i avveiningen mellom det man ser er ønsker og behov, og de rammene man har til disposisjon. Men jeg understreker at spørsmålet om å øke opptaket i forbindelse med statsbudsjettet for 2002 ennå ikke avklart.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2001-05-23:
Jeg vil gjerne få lov til å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Tomtefesteloven er fortsatt ikke trådt i kraft. Dette oppfattes som en trenering av loven. Når vil statsråden sørge for at loven trer i kraft?»
Bjørn Hernæs (Høyre), 2001-05-23:
Dette var et kort og særdeles tilfredsstillende svar. Jeg forutsetter at det ikke bare arbeides med det, men at loven virkelig vil tre i kraft, og da får jeg definere «trenering av loven» som noe som hører fortiden til. Jeg er, som sagt, veldig fornøyd med det statsråden gir uttrykk for.
Bjørn Hernæs (Høyre), 2001-05-23:
Da får jeg replisere: Det ligger en garanti fra min side om at saken vil bli tatt opp igjen hvis det mot all formodning ikke skulle bli ikrafttredelse fra 1. juli.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-05-23:
Jeg vil gjerne stille barne- og familieministeren følgende spørsmål: «Hva er årsaken til at Barne- og familiedepartementet har avslått søknaden fra bydel Søndre Nordstrand om støtte til et gratis kjernetilbud til 5-åringer tatt i betraktning de integreringsproblemer bydelen har?»
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-05-23:
Jeg er glad for at prosjektet i Gamle Oslo får statsrådens klare støtte, og at tilbudet om gratis barnehageplasser blir forlenget. Men i de tiltak som utredes i departementet for å lage bedre tilbud for barnehagebarn, er det selvfølgelig forskjell på å gi direkte støtte i form av gratis barnehageplass der det er en stor innvandrerbefolkning som ellers ikke ville ha kommet til barnehagen, og det å senke prisene for alminnelige barnehagebarn. Spørsmålet mitt er: Siden statsråden brukte ordet «foreløpig», at det foreløpig ikke var aktuelt å støtte flere bydeler fordi Oslo har så spesielle integreringsproblemer, kan det da senere være aktuelt å imøtekomme spørsmålet fra Søndre Nordstrand? Problemene der er jo veldig lik de man har i Oslo indre øst, siden innvandrerbefolkningen er så stor i denne bydelen.
Kristin Krohn Devold (Høyre), 2001-05-23:
Da benytter jeg likevel anledningen til å prøve å dra denne saken en liten omdreining videre. Jeg aksepterer at man i revidert nasjonalbudsjett bare har kunnet forplikte seg til å forlenge ordningen for Oslo indre øst. Men jeg vil komme med en meget sterk oppfordring i forhold til det statsbudsjettet som kommer til høsten. Jeg er sikker på vi har det samme engasjement når det gjelder innvandrerbarn, og vil be statsråden om å vurdere Søndre Nordstrand spesielt for å se om disse gratis barnehagetilbudsløsningene kan utvides også dit uten å forfordele andre kommuner. Prosjektet ligger klart i Søndre Nordstrand, så der er det altså mulighet for et forsøksprosjekt til. Jeg håper på en positiv vurdering i statsbudsjettet.
Ane Sofie Tømmerås (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Jeg vil stille et spørsmål til barne- og familieministeren: «Det må være strenge kriterier for å bli godkjent for å kunne adoptere barn, slik at man i størst mulig grad kan sikre at barna vil få det godt hos adoptivforeldrene. De siste årene har det vært en utvikling i hva man anser for å være gode rammer for en trygg og god oppvekst. Samtidig kan detaljerte forskrifter åpne for firkantede tolkninger under behandlingen av enkeltsaker. Ser statsråden behov for å gå gjennom reglene om godkjenning av adoptivforeldre?»
Ane Sofie Tømmerås (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Jeg synes det er veldig bra at statsråden slår fast det som er vesentlig når vi snakker om kriterier for adopsjon, nemlig hva som er til barnets beste. Jeg er glad for de endringene som ble gjort høsten 1998, og synes absolutt de går i riktig retning. Jeg er også glad for at statsråden nå slår fast at skjønnet i enkeltsaker er nødvendig, og at kriteriene som står i retningslinjene, nettopp må være retningsgivende momenter, at det ikke skal være noen absolutte kriterier. Men da vil jeg gjerne spørre: Føler statsråden seg trygg på at dette følges opp i praksis – både de endringene som ble gjort høsten 1998, og at det skal være et godt innslag av skjønn her? Som et eksempel kan jeg vise til et ektepar i Østfold, hvor mannen har vært alvorlig syk. Han har vært frisk i fem år nå, men likevel får de avslag med henvisning til hans sykdom.
Ane Sofie Tømmerås (Arbeiderpartiet), 2001-05-23:
Jeg er glad for at statsråden nå sier at hun – som hun også sa i den muntlige spørretimen i dag – skal gå inn og se på prosedyren, men også på innholdet. Jeg mener det kan være grunn til å sette spørsmålstegn ved om man skal gå videre på det sporet som ble lagt fast i 1998, nemlig å legge enda større vekt på helheten i hva de adopsjonssøkende kan stille opp med, for å se hva som er god omsorg, og hva som er kvalifiserte foreldre. Jeg kan ikke på noen måte se at det å ha vært gjennom en alvorlig sykdom, ha migrene eller et mindre handikap skal gjøre en uegnet til å være foreldre. Tvert imot kan det vel heller være sånn at det at en selv har vært syk, har hatt noe tungt å bære, eller i dag bærer på noe som kan være vanskelig, faktisk kan gjøre en bedre i stand til å ha omsorg for et barn som kanskje også har spesielle behov. Jeg vil også peke på at det minner om et sorteringssamfunn hvis man skal sjaltes ut på det grunnlaget. I andre sammenhenger tar vi avstand nettopp fra et sorteringssamfunn.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-05-23:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål, som vil bli besvart av justisministeren: «I svar 14. mai 2001 fra olje- og energiministeren på spørsmål til skriftlig besvarelse om å ta større hensyn til fiskeriene ved fremtidige tildelinger av konsesjoner, svarer statsråden at han vil sørge for at dette hensynet «får ein sentral plass i vurderingane». Seismikkens virkning på tobisfisket er omdiskutert. Mangelen på vitenskapelige undersøkelser fører til at avgjørelsene ikke fattes på et tilstrekkelig sikkert grunnlag. Vil statsråden ta initiativ til at det igangsettes en relevant vitenskapelig undersøkelse?»
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-05-23:
Jeg er klar over de undersøkelser og samtaler som foregår mellom fiskerinæringen og olje- og energiindustrien i forhold til nye konsesjonstildelinger. Problemet her er at det skjer lite, og at de undersøkelser som fiskerinæringen etterspør, bl.a. Sør-Norges trålerlag, dessverre ikke er kommet til utførelse. Dermed oppstår det en usikkerhet om virkningen av den seismikken som utføres på feltene. Det som mangler, er et konkret løfte om å følge dette opp i en egen vitenskapelig undersøkelse. Jeg vil gjerne utfordre justisministeren på, til tross for at hun ikke er fagminister, om det går an å være noe mer forpliktende i forhold til det å følge dette opp i en konkret vitenskapelig undersøkelse.
Einar Steensnæs (Kristelig Folkeparti), 2001-05-23:
Som statsråden sikkert skjønner, er det resultatene og konklusjonene til denne arbeidsgruppen som her etterlyses. En mener at arbeidsgruppen nå har hatt tilstrekkelig tid til å vurdere de ulike behovene. Jeg vil gjerne be om at statsråden videreformidler et sterkt ønske om at arbeidsgruppen avgir et resultat, og håpet om at det resultatet blir en vitenskapelig undersøkelse som tar for seg seismikkens virkning på tobisfisket.
Inge Lønning (Høyre), 2001-05-23:
Jeg har følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Stavanger Kristne Friskole fikk i oktober 1997 godkjennelse for 1.–4. klassetrinn, med et elevtall på 259 som skolen la til grunn i sin søknad om en fullt utbygget 1–10 skole i 2004. Skolen søkte om godkjennelse av mellomtrinnet i mars i fjor, men har ennå ikke fått svar. De forhold som lå til grunn for begrensningen til 1.–4. klassetrinn er nå borte. Hva er årsaken til at Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet ser på dette som en ny søknad, og når kan skolen vente svar?»
Inge Lønning (Høyre), 2001-05-23:
Jeg takker statsråden for svaret. Er den siste opplysningen i svaret fra statsråden slik å forstå at det er gått i brevs form et offisielt svar til skolen, og er dette svaret imøtekommende?
Inge Lønning (Høyre), 2001-05-23:
Ja, da takker jeg nok en gang. Det er jo en verdig avslutning.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-23:
Jeg har følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Det er stor mangel på farmasøyter. Ved innføring av ny apoteklov 1. mars 2001 var det over 100 ledige stillinger. Dette rammer distriktene spesielt. I en merknad i Budsjett-innst. S. nr. 12 for 2000-2001 var vi bekymret for at denne situasjonen kunne oppstå. Universitetet i Tromsø kan utvide opptakskapasiteten fra 27 til 35. Det er dårlig ressursutnyttelse å ha kapasitet stående ledig. Vil statsråden legge til rette slik at Universitetet i Tromsø kan øke inntaket allerede til høsten?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-23:
Jeg takker for svaret, men det var jo ikke særlig oppløftende i forhold til det problemet som jeg tok opp. Jeg går ut fra at statsråden er enig i at vi har og vil få mangel på farmasøyter i tiden fremover. I og med at vi har kapasitet ledig – det er mulig å øke utdanningskapasiteten ved å ta opp åtte flere studenter pr. år, noe som betyr at vi kan ta opp ca. 40 flere studenter i løpet av utdanningsperioden – er det litt merkelig at statsråden ikke i sterkere grad er opptatt av å øke utdanningskapasiteten, ta i bruk den ledige kapasiteten slik at vi kan unngå den krisen som helt åpenbart kommer, og som vi allerede ser tendenser til. Selv om dette er dyre studieplasser, og selv om dette vil koste en del – hvis vi øker opptaket fra august, vil det kanskje koste 400 000 kr – hadde jeg håpet at departementet allerede nå ville gi et klart signal til Universitetet i Tromsø om at en skal øke kapasiteten, og at det vil bli stilt penger til disposisjon.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2001-05-23:
Jeg forstår at hun ikke kan gi et annet svar. Men jeg hadde ønsket at hun ville reflektere litt over dette. Det ville jo være mulig for statsråden å reflektere over behovet for denne utdanningen i og med at statsråden jo også er kjent med problemet. I sitt svar sier hun at det sannsynligvis vil bli mangel på farmasøyter i tiden fremover, selv om vi har økt utdanningskapasiteten de siste årene. Så jeg hadde mest håpet at statsråden ville reflektere over om dette er et behov som hun ser vil komme, om det er behov for å gjøre noe med det, og om vi kan dekke opp dette på andre måter, eksempelvis ved import av ferdigutdannede farmasøyter. Jeg hadde, som sagt, håpet på noen refleksjoner.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2001-05-23:
Etter Luftfartsverkets vurderingar er altså forholda ved Kjevik tilfredsstillande. Eg trur Luftfartsverket då er ganske mykje på tvers av det som er den allmenne oppfatninga i landsdelen. Og dersom ein samanliknar, slik som eg har prøvt, utan å diskvalifisere eller kritisere at nokon har fått skikkelege lufthamner, er det heilt klart at Kjevik har kome svært dårleg ut av dette. Så kan ein heilt sikkert seie at det òg er andre lufthamner som er i den same situasjonen, med dårlege anlegg. Men eg tvilar på at det er andre lufthamner med så stor internasjonal trafikk som har så kummerlege forhold som Kjevik har. Eg unner Stavanger lufthamn den utbygginga som kjem der, men dei har allereie eit ganske tenleg, vakkert og moderne anlegg, som sikkert treng utviding, men som likevel er eit moderne anlegg i forhold til den – på ein måte – lagerbygningen som fungerer som avgangshall på Kjevik. Eg registrerer at samferdselsministeren ikkje har vore villig til å undersøke dei lokale synspunkta på dette, berre refererer Luftfartsverkets vurderingar. Det kan då refererast at begge fylkeskommunane, Aust-Agder og Vest-Agder, er svært opptekne av det, Agderrådet er sterkt oppteke av det, NHO i Agder er sterkt oppteken av det, og LO i Agder er sterkt oppteken av det, så det er ikkje slik at det ikkje her er eit monaleg undertrykk for å kunne kome vidare i ei fornying av Kjevik. Så til spørsmålet om ei overtaking. Eg er einig med statsråden i at det ville vere ei uvanleg løysing. Men dersom det er slik at ein skal vente til etter 2007 med å kome vidare, vil faktisk det å gripe til uvanlege løysingar kunne vere naudsynt. Difor vil eg likevel spørje statsråden om han er open for å gå inn i ei vurdering av det forholdet. Og heilt til slutt: Vil statsråden frå si side leggje til rette for at det praktisk sett vert greitt å etablere eit tollkontor på Kjevik i den førespunaden han skal rette vidare til finansministeren?