Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2022-01-06:
Takk for en god diskusjon, som i grunnen tar opp veldig mange av de konfliktene i verden som jeg mener det er viktig at vi har et øye til når vi leder Sikkerhetsrådet. Problemet er at i Sikkerhetsrådet tar man ikke opp sine primærstandpunkter, for vi er avhengig av at alle rådets medlemmer er med på å vedta en dagsorden. Så dette vervet handler ikke om at Norge fremmer sitt primærstandpunkt, og da eventuelt går ned med flagget til topps. Da får man markert seg, men man får ikke gjort noe. Det er det som er grunnlaget for dette formannskapet. Nå har vi fått vedtatt den dagsordenen som vi mente var viktig, og satt på dagsordenen de spørsmålene – selv om en del andre land kanskje ville gjort andre prioriteringer. Representanten Tybring-Gjedde sa – han inspirerer meg alltid: Og nåde den som tør å tenke utenfor boksen. Jeg mener jo at jeg i mitt innlegg i går sa det motsatte, at Fremskrittspartiet gjennom de diskusjonene vi har hatt i Stortinget, har bidratt til at det ofte stilles spørsmål ved en rekke ting det er bred politisk enighet om på Stortinget og i norsk utenrikspolitikk. Jeg mener det er bra. Jeg blir utfordret til å stå opp for det jeg mener er viktig i den sammenheng. Når det blir færre demokratier i verden, mener jeg absolutt det er i norsk egeninteresse å forsvare folkeretten. At vi som et mindre land, men et stort land i FN, er med på å stå opp for at det er internasjonale lover og regler og universelle menneskerettigheter som skal gjelde, mener jeg er i norsk egeninteresse. Det er få land i verden som er så avhengig av folkeretten som Norge. Hvis vi ser på våre havområder: Grunnen til at Norge har store havområder, er nettopp med bakgrunn i internasjonale avtaler. Så når vi forsvarer folkeretten, når vi forsvarer en regelstyrt verden, når vi forsvarer at konflikter mellom land skal avgjøres i internasjonale fora, er nettopp dette en veldig sterk norsk egeninteresse. Så det kommer jeg til å sette øverst på dagsordenen også i tida som kommer. Spørsmålet om Ukraina var på dagsordenen. Nå håndteres det først og fremst på andre måter. Det håndteres nå gjennom OSSE, som er en veldig viktig regional organisasjon for Norge. Jeg mener det er viktig, og det er noe som både Fiskaa og Melby var inne på, at i tida nå må vi være veldig, veldig klare på at det er et land selv som bestemmer hvilken allianse man skal ha. Og som representanten Eriksen Søreide var inne på i sitt innlegg, var det Norge selv som bestemte i 1905 at vi skulle være et nøytralt land, og vi bestemte selv i 1948 at vi skulle være medlem av NATO. Det må være grunnlaget for hvordan vi forholder oss til Ukraina og andre land. Derfor er nettopp våre naboland Sverige og Finland veldig opptatt av å understreke nå at dette er noe som hvert enkelt land må ta stilling til på egenhånd. Det skal på en måte ikke eksistere interessesfærer hvor nabolandet skal definere hva slags alliansetilknytning man skal ha. Representantene Aukrust og Fiskaa var også inne på Palestina. Der skal vi være helt klare på bosettinger, at vi er mot disse, og at det bryter med det som er veien mot fred. Når det gjelder Taliban og Afghanistan, er vi opptatt av at vi skal finne løsninger slik at sivilbefolkningen får hjelp i den situasjonen som er. De står overfor en forferdelig sultkatastrofe hvis man ikke kommer til med humanitær hjelp i Afghanistan. Når det gjelder Kasakhstan, som Eriksen Søreide var inne på, oppfordrer vi myndighetene og andre involverte i Kasakhstan til å respektere sine internasjonale forpliktelser. Det er viktig å verne om menneskerettigheter, forsamlingsfrihet og ytringsfrihet samt liv og eiendom. Demonstrasjoner i flere byer i Kasakhstan de siste dagene skyldes i første omgang økte priser på drivstoff til bl.a. kjøretøy, og folk har selvfølgelig lov til å demonstrere. Det er en del av det offentlige ordskiftet som vi ser er truet i veldig mange land, men vi kan se at en del demokratier angripes innenfra. Det avholdes valg, og man får politikere som mer eller mindre har folkelig oppslutning, men det blir angrep på ytringsfriheten gjennom domstolene, som ikke lenger kan være uavhengige, og pressefriheten og retten til sivilsamfunn. Derfor er nettopp sivilsamfunn, at vi bringer de stemmene til bordet i Sikkerhetsrådet, veldig viktig i den perioden vi sitter som leder.