trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Det var diskusjonen om NIPT-test som gjorde at jeg har behov for å ta ordet, fordi det er åpenbart at flere tror at dagens bioteknologilov er et hinder for å tilby NIPT-test i Norge. Det er det ikke, dette er ikke et spørsmål som omfattes av loven. Det er forslaget til vedtak XIII som i tilfelle vil innføre en NIPT-test til alle gravide i Norge i dag. Så er det viktig, fordi mange har omtalt at dette er en test som vil gi svar: Ja, dette er en test som på lik linje med alle andre tester vil gi svar. Men det er også en test med ganske store utfordringer. Den vil også gi veldig mange falske positive svar. Det vil være veldig mange gravide i Norge som gjennom NIPT-testen vil få beskjed om at de har et foster som trolig har utviklingsavvik, der dette ikke vil være tilfellet. Det betyr at når en utvider tilbudet om denne testen til å gjelde alle gravide i Norge, vil alle med positive svar enten måtte ta en beslutning på et grunnlag som er usikkert, eller så må de – som er det som er situasjonen i dag – gå videre og ta en fostervannsprøve eller en morkakeprøve for å få et sikrere svar. En morkakeprøve og en fostervannsprøve innebærer, som alle er klar over, en økt risiko for spontanabort. Det betyr at hvis en innfører det som Stortinget foreslår i dag – i realiteten å tilby alle gravide en screening gjennom en blodtest som gir et usikkert svar – vil det være svært mange gravide i Norge som med helt uproblematisk svangerskap vil få et svar om at fosteret har et utviklingsavvik, som igjen vil føre til en ganske intensiv test, som morkakeprøve og fostervannsprøve er, med økt risiko for abort. Dette er et spørsmål som ikke er faglig utredet, ikke er faglig anbefalt av noen av de myndighetene som skal gjøre denne typen vurderinger. Det er verken vurdert metodemessig eller vurdert prioriteringsmessig. Stortinget går inn og gjør et verbalvedtak for å ta i bruk en metode uten den utredningen som vanligvis gjøres. Lovendringene som vedtas i dag, er utredet. De har vært bredt diskutert, og departementet har stilt seg fullt til rådighet for flertallet i Stortinget for å gi lovteknisk bistand. Men spørsmålet om NIPT-testen er ikke utredet, og det vil kunne ha ganske store konsekvenser når en i realiteten i Norge innfører et screeningprogram for alle gravide, uten å vite konsekvensene av det.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Jeg er glad for at regjeringen fikk avviklet den såkalte diagnoselisten for gratis fysioterapi fra 2017. Denne framsto som veldig urettferdig for brukere som ikke hadde en diagnose som sto på listen, og det var ikke nødvendigvis sammenheng mellom diagnosen og behovet for fysioterapi. Personer med en diagnose som ikke sto på listen, kunne ha mer alvorlige plager og større behov for fysioterapi enn personer med diagnoser som var på listen. Jeg mener det er en mye mer rettferdig ordning å skjerme brukerne for store helseutgifter gjennom egenandelstak enn via navnet på en diagnose. Stoltenberg-regjeringen innførte gratis tannhelseundersøkelse for eldre over 75 år. Jeg mener imidlertid det var viktigere å ha en målrettet innsats mot dem som har dårligst tannhelse og særskilte problemer, og dermed også de store utgiftene til tannhelse. Jeg er spesielt stolt av det kombinerte behandlingstilbudet vi fikk etablert for utsatte for tortur eller overgrep og personer med alvorlig angst for tannbehandling. I innstillingen er flertallet enig med Helsedirektoratet i at personer med hjemmesykepleie må beholde sine lovfestede rettigheter til tannhelsehjelp, selv om ny teknologi erstatter besøk av ansatte i hjemmesykepleien. Den problemstillingen synliggjør at rettigheter til tjenester som bygger på mottak av andre helsetjenester, kan skape vanskeligheter. Dette er blant de utfordringene vi er nødt til å vurdere framover. For tannregulering til barn og unge er det ikke aktuell politikk for regjeringen å reversere den innstrammingen som ble gjennomført fra 1. januar i år. Jeg er glad for at en samlet komité har merket seg de nye kriteriene som er innført i regelverket fra 2020, og at det er lagt vekt på om de lavest prioriterte tilstandene medfører risiko for funksjonelle problemer eller vansker med psykisk eller sosial mestring. Regjeringen innførte avbyråkratiserings- og effektiviseringsreformen i 2015. ABE-reformen forutsetter at alle statlige virksomheter gjennomfører tiltak for å bli mer effektive. Det er ikke riktig at effektiviseringskravet i denne reformen er et kutt for sykehusene. Regjeringen har tvert imot prioritert sykehusene i hvert statsbudsjett som er lagt fram siden 2013, og sykehusene har hvert år fått en vekst i sine økonomiske rammer. I budsjettet for 2020 ble sykehusbudsjettet styrket med 1,58 mrd. kr etter at ABE-reformen er trukket fra, og er selvfølgelig nå ytterligere styrket i forbindelse med revidert budsjett. Skal vi sikre en bærekraftig helsetjeneste framover, må vi bruke kompetansen hos medarbeiderne våre best mulig, utnytte mulighetene teknologien gir, og organisere oppgavene våre bedre. ABE-reformen understøtter nettopp disse målene.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Det som ble lagt til grunn for innretningen av dette, var den fagutredningen som vi hadde igangsatt, og som også Tannlegeforeningen var med i arbeidet om. Den ble igangsatt før statsbudsjettet ble lagt fram, men vi hadde behov for å legge dette fram i statsbudsjettet, og de innsparingene som vi anga i statsbudsjettet, forventer vi i 2020 som følge av dette.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Det er alltid usikkerhet om de anslagene som går lenger fram i tid, selv om vi også redegjør for dem i statsbudsjettet. Men det jeg snakket om, er hva som skulle være effekten nå i 2020. Så vil vi gjøre nye vurderinger av hva som blir effektene for hvert år som går. På dette området har vi stort sett sett at når vi har gjort denne typen endringer, har faktisk innsparingene blitt større enn det beregningene i forkant har lagt til grunn.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Ja, det er jo nettopp å prioritere denne gruppen. Det har vi gjort i flere budsjetter på rad, bygd opp dette tilbudet, nettopp for å sørge for at flere får hjelp. Det viste seg da vi etablerte dette tilbudet, at det var et stort behov, et behov som har økt. Derfor har det vært viktig for regjeringen å styrke dette tilbudet i flere budsjetter på rad.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Det må jeg komme tilbake til. Vi redegjør jo for oppfølging av de flertallsvedtakene som er gjort i Stortinget, i de årlige budsjettproposisjonene.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Representanten stiller nå et spørsmål som han vet han ikke kan få svar på. Men jeg kan prøve å svare på det som han innleder spørsmålet med, slik jeg oppfatter det, nemlig hva som er hensikten med dette forsøket. Det er slik at Fremskrittspartiet, som var en del av regjeringsgrunnlaget da dette forsøket ble satt i gang, har en annen løsning på dette området som de har hatt et ønske om å få prøvd ut. Det har de fått støtte til fra de andre regjeringspartiene. Det er det som nå pågår. Jeg mener at dette forsøket, uansett om dette blir en framtidig modell eller ikke, kommer til å gi både oss og kommunene nyttig kunnskap. Vi ser allerede fra evalueringsrapporten og tilbakemeldingene fra de kommunene som er med, at det er læring fra dette forsøket som er relevant, selv om en velger ikke å gå videre og gjøre eldreomsorgen statlig finansiert.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Det er egentlig de utfordringene som jeg beskrev i reformen Leve hele livet, som vi nå starter gjennomføringen av, nemlig at vi har de største manglene på de områdene som gjerne er viktigst i livet – det å ha aktivitet og fellesskap, det å oppleve at ting henger sammen, at pårørende ikke må slite seg ut før kommunen kommer med sine tilbud, men at pårørende kan være med og spille en rolle hele veien, men sammen med kommunen. Dette er godt beskrevet i kvalitetsreformen, og vi mener at reformen har et innhold som gjør det veldig realistisk å gjøre noe med dette, fordi vi tar utgangspunkt i løsninger som har vist seg å fungere i mange kommuner. Så jobber vi sammen om å prøve å gjennomføre de samme løsningene i alle landets kommuner. Og som varslet vil også kommunene som har utviklet sin egen Leve hele livet-plan, ha tilgang på statlige midler neste år.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Ja, det skjønner jeg veldig godt. Men så er det jo slik, som representanten var inne på, at allerede i 2012, under Stoltenberg-regjeringen, ble det varslet at denne øremerkede ordningen kom til å bli innlemmet i rammen. Den var ment, som de aller fleste andre øremerkede ordninger, som et stimuleringstilskudd. Regjeringen satte jo hvert år av betydelig mer penger enn det kommunene søkte om, men det viste seg at denne ordningen ikke fungerte godt nok, og det var også årsaken til at regjeringspartiene gikk inn for at kommunene istedenfor skulle ha en lovmessig plikt til å tilby denne typen tjenester. Nå har vi brukt gulrot i mange år, nå bruker vi mer pisk og sier at dette skal på plass. Den omleggingen som øremerkede ordninger alltid innebærer, er noe som jeg håper representanten tar med seg, for det er en advarsel til oss alle sammen om at det å innføre øremerkede ordninger virker veldig fint når en gjør det, men det skaper ofte store problemer når en skal over i ordinær finansiering.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Jo, det er det absolutt. Derfor er nettopp denne type tilbud en del av hele tenkningen som ligger i kvalitetsreformen Leve hele livet. Jeg deler representantens frustrasjon over at denne ordningen ikke ble brukt nok av kommunene. Det er ingenting som er mer frustrerende for en statsråd enn først å få penger på statsbudsjettet til en ordning som man er veldig for, og så blir de ikke brukt, slik at man må levere dem tilbake igjen når året er omme. Derfor hadde jeg også flere gjennomganger av ordningen for å sjekke ut om det var noe med ordningen, fleksibilitet eller andre ting, som ville gjort det mer attraktivt for kommunene å bruke den. Alle gjennomgangene viste, for de kommunene som brukte ordningen, at det var stor fleksibilitet, men det var rett og slett for få kommuner som var villig til å bruke den ordningen som en begrunnelse for å satse på dette. Derfor mener jeg at vi måtte bruke lovkravet som trådte i kraft 1. januar.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Derfor har vi i statsbudsjettet lagt inn penger til nettopp den type stimulering. Det håper vi vil bli brukt til det. Jeg er helt enig med representanten i at hans erfaring fra ordførertiden viser at dette er det store muligheter for kommunene til å gjøre noe med. Jeg håper at mange kommuner gjør noe med det, både de som får midler som er satt av til eventuelle ulike prosjekter, og – ikke minst – også andre kommuner som ser at dette er det noen kommuner som har fått til uten å ha fått statlige penger. De har gjort det ut fra en politisk vilje og forhåpentligvis ut fra en overbevisning som jeg er helt enig i, nemlig at det å tilby flere heltidsstillinger har stor betydning for både rekruttering og kompetanse og kvalitet i tjenestene. Derfor håper jeg at vi gjennom disse ordningene skal bidra til at enda flere av kommunene gjør det som representantens kommune gjorde da han var ordfører.
Bent Høie (Høyre), 2020-05-26:
Jeg er helt enig i at tilskuddet for særlig ressurskrevende tjenester er en veldig god ordning. Den ble i sin tid innført av Erna Solberg som kommunalminister, og det har vært en stor suksess. Den har bidratt til at kommunene har fått mer penger for nettopp å gi et godt tilbud til denne gruppen, og til at det har blitt mer rettferdig, fordi dette har fungert som en utjevning mellom de kommuner som har mange innbyggere som har behov for ressurskrevende tjenester, og de som ikke har det, og det er veldig bra. Bruken av ordningen har økt betydelig. Den statlige finansieringen til kommunene gjennom denne ordningen har økt betydelig hvert eneste år, og det viser hvor viktig ordningen er. Vi har selvfølgelig også styrket kommunenes økonomi hvert eneste år, og det har bidratt til, som jeg også sa i mitt innlegg, at det har blitt 12 000 flere ansatte i disse tjenestene bare på noen få år.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Navarsete sa at dette handler om verdier. Grøvan fra Kristelig Folkeparti sa at for Kristelig Folkeparti er dette en verdikamp. Jeg håper også på en forståelse og respekt for at det handler om verdier, også for oss som har havnet på den andre siden i disse spørsmålene. Så var Reiten fra Kristelig Folkeparti inne på at bioteknologiloven ble gjort til en hastesak, og at det gikk over stokk og stein. Navarsete sa at vi skulle stemme over forslag som ikke er skikkelig gjennomarbeidet og hørt. Jeg må si at jeg har enorm respekt for de representantene fra Arbeiderpartiet, SV og Fremskrittspartiet som har vært med og snekret disse forslagene og sørget for en veldig god sjekk når det gjelder hvordan lovparagrafer skal utformes. Det er to år siden vi behandlet en melding om bioteknologiloven her i denne salen, og ingen burde ut fra den behandlingen være overrasket over hva Arbeiderpartiets syn er her i dag. Så jeg tror ikke at en høring til hadde gjort noe for mitt partis syn. Det er et syn som har vært kjent i over to år, og vi har fått mange innspill underveis i behandlingen av disse spørsmålene. Så snakket Grøvan fra Kristelig Folkeparti om barns rett til å kjenne sitt opphav og hvor de kommer fra. Jeg er helt enig i at det har en betydning. Men han konkluderte da med at det ligger an til et nederlag. Vel, det er hans tolkning. Men det er altså sånn at vi nå foreslår å behandle eggdonasjon på lik linje med sæddonasjon. Jeg har ikke sett eller hørt Kristelig Folkeparti ta kampen mot sæddonasjon, der det er tilsvarende utfordring. Det er sågar sånn at det er forslag i dag om å senke aldersgrensen til 15 år for dem som skulle ønske å vite hvem som var donoren, når de blir så gamle. Så verdier i denne saken er for meg også likestilling, det er kvinnehelse, det er retten til å vite, og så er det også i noen tilfeller retten til kunnskap som faktisk kan redde livet til fosteret, slik som i tilfeller med tvilling–tvilling-transfusjonssyndrom. For meg er ikke det dårligere verdier enn dem Kristelig Folkeparti og Senterpartiet har valgt å legge til grunn i denne saken, en sak som har mange etiske vurderinger som har vært krevende å ta stilling til. Men jeg er veldig trygg på at jeg sammen med mitt parti har valgt det som er rett ut fra vår ideologi, hva våre politiske syn skulle tilsi i saken.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Tannhelse er for mange en stor utfordring. Hvis vi snakker om sosial urettferdighet i helse, er kanskje tannhelsefeltet et av de mest forsømte i så måte. Nå snakket statsråden om at han er særlig stolt av det tilbudet som er gitt til tortur- og overgrepsofre, og statsråden skal ha for at man har styrket bevilgningene der. Samtidig er ventetidene en god del steder i landet altfor lange. Det viser et skriftlig svar som statsråden selv har gitt meg – opptil to år kan det kanskje ta før man får en skikkelig behandling som man trenger. Har statsråden tatt grep for å gjøre noe med den type ventetider i tannhelsetjenesten for noen av de aller mest sårbare?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Jeg fikk vel for så vidt ikke noe svar på den utfordringen, om at det er fryktelig lange ventetider for en del pasienter, avhengig av hvor i landet de bor. Det er i hvert fall noe som må følges opp for at de skal få et skikkelig tilbud. En annen sak på tannhelsefeltet gjelder representantforslaget som handlet om styrking av norsk tannhelse, der det ble et flertall i denne salen før Kristelig Folkeparti gikk inn i regjering, og det begynner jo å bli en stund siden. Det er fortsatt ikke levert på det. Fra FriFagbevegelses undersøkelse kunne man få rede på at nesten én av tre hadde latt være å gå til tannlegen for nødvendig tannhelsebehandling fordi man oppfattet at man ikke hadde råd. Den type ting tok representantforslaget fra Arbeiderpartiet opp i seg. Jeg har forståelse for at i denne perioden med koronaviruset tar denne typen saker kanskje litt tid, men likevel, det har vel nå gått halvannet år siden det forslaget ble vedtatt her. Når kan vi forvente at regjeringen kommer med en sak og en oppfølging av det vedtaket som ble fattet i Stortinget?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2020-05-26:
Jeg har veldig stor sans for mye av det som SV har tatt opp i representantforslaget her. I mange av våre alternative budsjetter har vi fra Arbeiderpartiets side prøvd å rette opp i de urettferdige kuttene som er blitt gjort, og et av de områdene regjeringen gang på gang har strammet inn på, er nettopp innenfor tannhelse. Jeg synes ikke vi kan være fornøyd med en situasjon der en kan se på tennene til folk hva de har i lommeboka. År for år ser vi at refusjonssatsene enten har stått stille eller har blitt underregulert. Tannreguleringsstøtten ble dramatisk kuttet nå sist. SV har et punkt om tannhelsesjekk for dem over 75 år, som vi ser at denne regjeringen har fjernet. Innstrammingene har tidligere blitt beregnet til totalt sett å være opp mot i størrelsesordenen 500 mill. kr, selv om de samlede refusjonsutgiftene på feltet i perioden har økt, naturlig nok – det har stort sett skjedd på alle felt med tanke på lønns- og prisvekst og det som har vært. Jeg synes det er veldig alvorlig at vi ser at de med dårligst råd i større grad dropper nødvendig tannhelsebehandling. Det handler om at man faller utenfor et helsetilbud som på alle andre områder sørger for at det ikke er lommeboka di som skal avgjøre om en får det helsetilbudet en trenger. FriFagbevegelse hadde en sak om Mette på 44, som manglet elleve tenner i munnen, og som måtte tygge på gommen, og som hadde trukket en og en tann etter hvert. Det er slik – og det har også Fattignettverket Norge pekt på i forbindelse med budsjettbehandlingen i helse- og omsorgskomiteen – at en god del folk har ikke råd til å reparere tennene sine, de velger å trekke dem isteden, for det er mye billigere enn en fylling. Slik kan vi ikke ha det. Vi kan ikke ha det slik at nesten 50 pst. med en inntekt under 300 000 kr unnlater å gå til tannlegen, og 14 pst. sier at de har tatt opp lån for å gjennomføre nødvendig tannhelsebehandling, ut fra den undersøkelsen som FriFagbevegelse gjennomførte for relativt kort tid siden. Derfor er Arbeiderpartiet utålmodig når det gjelder å få saken som handler om en styrking av norsk tannhelse, der vi får en skikkelig gjennomgang av refusjonsordninger, forenklinger der, men ikke minst klarer å treffe, slik at folk har muligheten til en nødvendig tannhelsebehandling. Det handler om å ikke falle utenfor i samfunnet vårt, og det kan til og med handle om mulighetene for å få seg en jobb, for å stå i en jobb. Det har både den enkelte stor glede av at man får til, og ikke minst er det også en gevinst for samfunnet. I tillegg handler det om verdighet, og det er flere av de elementene i den saken vi behandler i dag, som handler om verdighet, som handler om at vi må bruke de store pengene for å sørge for at folk har så like muligheter som mulig når det gjelder helsefeltet vårt.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
I dag debatterer vi en sak som har vært vurdert og debattert i veldig mange år. I dag vedtar vi noen veldig viktige og riktige endringer, endringer som land vi sammenligner oss med, har vedtatt for lenge siden. Derfor har nordmenn valfartet ut av Norge. Nå kan vi tilby bedre hjelp og bedre oppfølging i vårt eget land. Det er mye forskjellig vi skal vedta i dag, og jeg velger å ikke gå inn i noe av dette, da Åshild Bruun-Gundersen på en god måte har redegjort for det, og det også har vært veldig mange gode innlegg i debatten i ettertid. Jeg vil derfor bruke mine få minutter til å reflektere litt rundt den kampanjen som Kristelig Folkeparti, Menneskeverd og noen andre aktører har kjørt de siste dagene. I dagevis har disse snakket ned og tråkket på mennesker med Downs syndrom. Deres påstand har vært at alle som ønsker tidlig informasjon om sitt svangerskap, gjør dette fordi de vil jakte på mennesker mede downs og sortere disse bort. Kristelig folkeparti vet faktisk ikke hva alle gravide kvinner tenker, ønsker og vil. Kristelig folkeparti forteller mennesker med downs at folk flest ikke ønsker dem. Dette tar jeg sterkt avstand fra, og det gjør meg utrolig trist. Den gang jeg selv skulle ha min første ultralyd, hadde min mann og jeg allerede tatt en avgjørelse. Vi hadde i lang tid vært støttekontakt for en liten gutt med Downs syndrom. Vår kunnskap gjorde at vi allerede hadde bestemt oss for å beholde barnet om det viste seg at det hadde Downs syndrom. Jeg vet at jeg ikke er alene om å ha tatt en slik avgjørelse på forhånd. Kristelig Folkeparti tar derfor feil. Det ligger mye makt i kunnskap og god tid – ha tid til å fordøye nyheten, ha tid til å forstå hva dette vil bety for mitt barn, for vårt liv. Hvilke muligheter vi har, og hvilke rettigheter vårt barn vil få, er spørsmål de vordende foreldrene vil tumle med. Men hva vil de finne når de går hjem og googler Downs syndrom? For det er det vi mennesker gjør i stort monn i disse dager om vi lurer på noe – vi googler. De vil bli nedlesset av artikler med påstander om at det i Norge finnes en jakt på downs, at flertallet ønsker å sortere eller rydde disse vekk, og at annerledeshet ikke er ønskelig. Arbeiderpartiet har aldri brukt disse ordene, SV har aldri brukt disse ordene, og Fremskrittspartiet har aldri brukt disse ordene. Men Kristelig Folkeparti har brukt disse ordene – om igjen og om igjen. Det hviler et stort ansvar på Kristelig Folkeparti i disse dager. Der de trodde de jobbet for sin sak, en god sak, har de tvert imot oppnådd det motsatte, og det er rett og slett bare trist. Dette handler om kunnskap og trygghet, det handler om respekt for andre mennesker, og det handler om å redde liv.
Torill Selsvold Nyborg (Kristelig Folkeparti), 2020-05-26:
Først vil eg seia at eg ikkje kjenner meg igjen i den beskrivinga som Kari Kjønaas Kjos gjev av Kristeleg Folkeparti. Eg vil berre ha det sagt frå denne talarstolen. I dag skal vi vedta dei største endringane i bioteknologilova på mange år – dei forslaga Arbeidarpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Framstegspartiet i rekordfart har utarbeidd ei radikal liberalisering av, og der taparen som står igjen, er barnet. Barnet og barnet sitt rettsvern er knapt nok nemnt. Forarbeida til gjeldande bioteknologilov understrekar: «Den kvinnen som skal bære fram og føde et barn har en så nær biologisk tilknytning til barnet at hun(…) også må være barnets genetiske mor.» (…) Om ein tillèt eggdonasjon, vil denne forankringa brytast. Forslag om eggdonasjon vil altså innebera at staten vil leggja til rette for at langt fleire barn vert til utan å kjenna eller vita om sine biologiske foreldre. Det er ikkje irrelevant korleis eit barn vert til. Vi tek på oss eit stort ansvar som samfunn når vi opnar opp for stadig nye måtar å laga menneske på. Difor ønskjer Kristeleg Folkeparti å trø varsamt i dette spørsmålet. Forslaget frå Arbeidarpartiet, SV og Framstegspartiet er stikk i strid med artikkel 7 i FNs barnekonvensjon, som seier at barn har rett til å kjenna foreldra sine og få omsorg frå dei. Først når dei er 15 år, skal dei ifølgje Framstegspartiet, SV og Arbeidarpartiet få lov til å vita kven som eigentleg er foreldra deira. Eggdonasjon er ikkje problematisk berre for barna. Arbeidarpartiet, Framstegspartiet og SV vil at staten skal betala kvinna som donerer egg – vi har høyrt nemnt 10 000 kr for eit donert egg. Ei slik ordning vil føra til ei kommersialisering, og vi fryktar at å tillata eggdonasjon med statleg betaling, slik desse partia går inn for, vil bidra til å legitimera den nasjonale og internasjonale marknaden med kjøp av egg, donorar og surrogatmødrer. Og ikkje berre det: Kor mykje kostar ei nyre, ein dose sæd eller ei ryggmargcelle? Dette vil få konsekvensar for kommersialisering av kroppen til både mor og far. Vi som trur på eit skaparverk og at alle menneske er skapte i Guds bilete, kjem ikkje til å stemma for denne kraftige liberaliseringa av bioteknologilova. Og vi har lært: Det enkle er ofte det beste, og litt kjærleik i konsepsjonsaugneblinken gjer underverk.
Torill Selsvold Nyborg (Kristelig Folkeparti), 2020-05-26:
Eg vil takka saksordføraren og komiteen for entusiastisk arbeid med denne saka. Bakgrunnen for forslaget om endringar i allmenngjeringslova støttar opp om satsinga regjeringa har på å betra arbeidsmiljøet i transportnæringa. Undersøkingar viser at det er store forskjellar mellom norske og utanlandske verksemder i denne næringa. Forslaget om å gje Statens vegvesen mynde til å innhenta og dela opplysningar som Arbeidstilsynet treng for å handheva regelverket på området, vert difor sett på som viktig for å styrkja og effektivisera tilsynet på norske vegar. Kristeleg Folkeparti har saman med andre parti sett at det er ganske alvorleg, det som skjer når 54 pst. av utanlandske godstransportørar i Noreg får utbetalt ulovleg låg løn. Dette svekkjer norsk transportnæring i eit konkurranseperspektiv. Utviklinga med fleire utanlandske operatørar på norske vegar gjer det påkravd med hyppig kontrollverksemd, både for å styrkja norsk transportnæring og for å auka trafikktryggleiken på vegane. Sidan Arbeidstilsynet har avdekt ei rekkje brot på regelverket om løns- og arbeidsvilkår, som f.eks. krav på minsteløn, ynskjer Kristeleg Folkeparti å styrkja kontrollaktiviteten ved at Statens vegvesen får utvida fullmaktene sine. I dag har Statens vegvesen heimel til å kontrollera og handheva brot på vegtrafikklova, noko som m.a. inkluderer brot på køyre- og kviletidsreglane. Å gje Statens vegvesen fullmakt til å innhenta opplysningar om løns- og arbeidsvilkår vil styrkja og effektivisera tilsynet med allmenngjeringsreglane i vegtransportsektoren. Det vil også gje Arbeidstilsynet eit meir treffsikkert grunnlag for å utføra kontrollar og dermed gjera det enklare å luka ut useriøse aktørar. Særleg der transportørar ikkje er heimehøyrande i Noreg, vil treffsikre kontrollar vera krevjande utan eit systematisk samarbeid som det her vert lagt opp til. Kristeleg Folkeparti er difor positive til å innføra reglar som kan bidra til å hindra arbeidslivskriminalitet på norske vegar, og som medverkar til å styrkja konkurranseevna til transportørar som driv i samsvar med regelverket. Ei samordning mellom Statens vegvesen og Arbeidstilsynet vil betra ressursar og kompetanse i respektive etatar og gjera det enklare for tilsynsmynde å avdekkja dei grove tilfella. På bakgrunn av erfaringane etatane har med at transportørar som bryt vegtrafikkreglane, også bryt allmenngjeringsreglane, vil deling av informasjon vera til stor nytte. Ei oppheving av teieplikta på dette området vil dermed kunna bidra positivt til ei effektivisering av tilsynet med vegtransportsektoren. Kristeleg Folkeparti stiller seg dermed bak endringsforslaget til allmenngjeringslova slik det er lagt fram i A. Når det gjeld forslag om nærare utgreiing av eit skjerpa ansvar for oppdragsgjevarar, transportkjøparar og bestillarar av transporttenester, vil Kristeleg Folkeparti avventa utgreiinga før vi tek stilling til forslaget. Høgre går i front i dette arbeidet, men dei er ikkje åleine.
Torill Selsvold Nyborg (Kristelig Folkeparti), 2020-05-26:
Pensjon er ikkje lett, men eg vil takka saksordføraren som har guida oss flott gjennom, og komiteen som har gjort ein god jobb. Då den offentlege ektefellepensjonen vart fristilt frå ytingar frå folketrygda i 2001, gjekk ein ut frå at dette ville forenkla berekningane i ytingane, men med langvarige overgangsreglar og ei pensjonsreform innført i 2011 ser vi framleis eit klart behov for ytterlegare forenklingar av regelverket. Det framlagte lovforslaget inneber bl.a. innfasing av nettoberekna ektefellepensjon frå Statens pensjonskasse. Dette vil medføra at ytingane vert berekna heilt uavhengig av reglane i folketrygda, noko som også vil føra til at ytingane ikkje kan samordnast med kvarandre. Pensjonsreforma som vart innført i 2011, har gjort det nødvendig å tilpassa andre pensjonsordningar. I staden for å innføra eit nytt sett med kompliserande samordningsreglar vil forslaget om å fristilla ektefellepensjonen frå ytingane i folketrygda medføra ei forenkling av regelverket. Endring frå bruttoberekning til nettoberekning av ektefellepensjon frå 67 år vil verta innført for årskullet frå og med 1954. Innfasing av nettoberekna ektefellepensjon vil fylgja innfasing av nye oppteningsreglar for alderspensjon etter folketrygda. Ei nettoberekning av ektefellepensjon utan samordning med ytingane i folketrygda vil gjera berekninga enklare og dermed meir føreseieleg. Rettstryggleiken for den enkelte mottakaren vil også vera avhengig av at ein er i stand til å berekna sine rettmessige ytingar. Omsynet til å betra forståinga av pensjonssystemet bør vega tungt ved vurdering av lovforslag på dette området, og Kristeleg Folkeparti ynskjer velkomen ytterlegare forenklingar på pensjonsområdet, slik at både pensjonistar som skal ta imot pensjonen, og dei som skal berekna pensjonen, forstår å gjera det rett.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Jeg skal innrømme at det ikke er hver dag man føler at man virkelig gjør en forskjell i vervet som stortingsrepresentant. Ofte er det rutinepregede oppgaver, krangling partiene imellom, og ofte klarer man ikke, samme hvilken politisk side man tilhører, å løfte blikket og ta tak i de store sakene. Men av og til fatter Stortinget vedtak som har stor påvirkning på enkeltmennesker og familier. Av og til gjør Stortinget modige vedtak som forandrer folks liv. I dag er en sånn dag. Det er en gledens dag. I dag håper og tror jeg at Stortinget sier ja til både teknologiske framskritt, eggdonasjon og assistert befruktning for enslige. Jeg respekterer at man har ulike syn i en sak, og at det er skarpe ordskifter, men noen forsøker å gjøre saken til noe den ikke er. Når man f.eks. hevder at eggdonasjon fører til at man fratar barnet kjennskap til sitt opphav, er det beviselig feil. Det står i innstillingen vi behandler i dag, at nøyaktig det samme regelverket skal gjelde for eggdonasjon som for sæddonasjon. Når man hevder at man selv er for et samfunn med plass til alle, og samtidig insinuerer at de som er uenig i politisk sak, mener noe annet, mener jeg at man krysser en moralsk linje. Jeg er for et samfunn med plass til alle. Jeg er for at enkeltmennesker, kvinner, familier skal ha rett til så mye informasjon de kan få tak i, sånn at de kan ta kloke, veloverveide valg som passer for dem, for sin familie. Det er ingen motsetning mellom disse standpunktene. Vanligvis heiser Kristelig Folkeparti valgfrihetsfanen for familiene høyt. Fanen fires derimot igjen når de står i fare for å ta valg Kristelig Folkeparti ikke liker – så mye for den valgfriheten. Tidlig ultralyd og NIPT-test vil gi mange familier mer og bedre informasjon om egen helse og om eget svangerskap. I likhet med representanten Moflag mottok jeg en rørende e-post fra en dame i helgen. Hun skriver om denne valgfriheten: Det er feil å tro at vi vil vite fordi ethvert avvik fra normalen gjør at vi vil ta abort. Det stemmer ikke. Men hver kvinne og hvert par må vurdere hva som kreves av dem, og hva de kan få til. Kanskje har de et handikappet barn fra før, kanskje ser legen at barnet vil få et liv i konstante smerter og være avhengig av omfattende hjelp døgnet rundt. Det er like mange situasjoner som det er svangerskap, men ikke tro på propagandaen om at noen av oss tar lett på å vurdere om det er riktig å abortere et sykt barn. Husk at det uansett er barnet vårt som vi har ønsket oss og drømt om.
Katrine Boel Gregussen (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Dette haster. Unger og barnefamilier er fysisk innestengt i Hellas og lever under helt ekstreme forhold. Over 1 000 unger som er på flukt alene uten foreldre, har ingen til å hjelpe seg eller beskytte seg – tenk om det hadde vært våre unger. En tredel i Moria-leiren er unger, og de fleste er yngre enn 12 år. Det er en grusom og umenneskelig situasjon, som vi kan gjøre noe med. Jeg står ikke her og mener at vi skal gjøre alt, men jeg ber om at vi i hvert fall gjør noe. Den humanitære krisen kan løses politisk hvis vi gjør en innsats. I Moria har ungene det grusomt, og det ser mørkt ut for dem. Samtidig sitter vi her bak pleksiglassene våre i trygge Norge uten å løfte en finger. Det er så vidt vi tar imot flyktninger, til tross for at vi både har penger og kapasitet til å gjøre nettopp det. De siste årene har asylsektoren blitt systematisk bygd ned, og det bekymrer meg. Asylmottak er nedlagt, og kommunene roper etter å få bosette flere flyktninger. Vi sitter på kompetanse som det knapt lenger er bruk for, og som kan komme til nytte hvis vi bare bruker den rett og henter hjem ungene fra Hellas nå. Vi kan ikke lenger sitte her i verdens rikeste land og lukke øynene. Vi kan gå foran som et godt eksempel, vise solidaritet, redde liv, redde unger – det er unger som har det fælt, og som vi kan hjelpe før koronaviruset kommer til en leir uten hygieniske eller medisinske forhold til å ta imot det. Jeg synes det er ufattelig trist at man ikke tar et større ansvar for denne situasjonen. Kristelig Folkeparti og Venstre kan ikke kalle dagens løsning for en seier. Ikke før ungene er hentet hit, kan de partiene si seg fornøyd. Til da er dette ingenting annet enn et gigantisk nederlag for Norge og et enormt mageplask for dem i regjeringa som sier at de er opptatt av solidaritet. Så kan vi bare fortsette å sitte her bak pleksiglassene våre og snakke om ryggraden vår mens vi håper på det beste, håper at ingen flere liv går tapt, og at covid-19 ikke sprer seg blant de aller mest sårbare i verden akkurat nå. Og det er alt annet enn å være modig, det er å være feig.
Tore Storehaug (Kristelig Folkeparti), 2020-05-26:
Reinhaldspersonalet på Stortinget får dette til å verke som ein pitstop i eit Formel 1-løp, og det er bra at vi tek smittevern på alvor i Stortinget. Det er éi gruppe i samfunnet som eg har spesielt stor respekt for, og det er aleineforsørgjarane: mamma eller pappa som gjer jobben for to, og som gjer han heilt aleine. For mange kan det vere i overkant krevjande å kome rundt med å amme, skifte bleie, levere i barnehagen og alt anna som skal gjerast når ein har ungar, sjølv når ein er to om det. Dei som får kvardagen til å gå opp utan ein partnar, gjer ein jobb og bidrar på ein måte som det står stor respekt av. Men det at det finst mange fantastiske aleinemammaer og aleinepappaer som på ein beundringsverdig måte klarer å følgje opp barna sine, er ikkje det same som at staten skal leggje til rette for at fleire einslege skal få hjelp til å få barn. For det er meir sårbart for barn å ha éin forelder enn det er å ha to. Det bør ikkje vere oppgåva til staten å leggje til rette for den sårbare situasjonen det er for eit barn å vekse opp med berre éin forelder. Kva då, om det skjer noko med den eine forelderen? Det er lov å ønskje seg barn, òg om ein ikkje har nokon å få barn med. Men i denne debatten må vi som lovgjevarar og vi som storting heve blikket. Debatten kan ikkje først og fremst handle om vaksne menneske sine ønske og behov; han må handle om og ta utgangspunkt i barna. Vi må setje barna sine behov og barna sine rettar først. Med assistert befruktning for einslege tek ein ikkje berre vekk frå barnet ein far eller ein mor; ein tek vekk eit heilt slektstre. Mange barn som lever med éin forelder fordi dei har mista eller ikkje har kontakt med den eine forelderen sin, har likevel kontakt med tanter, onklar, kusiner og fetrar. Det er ein viktig tryggleik. Om vi tillèt assistert befruktning for einslege, vil dei barna som blir til med berre éin forelder, òg miste alt dette. Vaksne menneske har mange menneske som taler deira sak. Barn har ofte ikkje det same. Stortinget må vere seg sitt ansvar bevisst, og Stortinget må gjere det som gagnar barna. Når ein veg rettane til dei vaksne og rettane til barna opp imot kvarandre, må ein setje barna først. Vi bør ikkje tillate assistert befruktning for einslege. Det handlar om kor langt staten skal gå for å imøtekome vaksne sine ønske og behov. Men først og fremst handlar det om barn sine rettar og barn sine oppvekstvilkår.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2020-05-26:
Denne ettervinteren og våren har minnet oss på hvor viktig helsa vår er, og ikke minst hvilket godt offentlig helsetilbud vi har i Norge. Vi har også sett hvilket ansvar den enkelte innbygger har tatt for egen og andres helse de siste ukene. Nå sitter vi her, med pleksiglass mellom oss og samvittigheten i fanget. Kristelig Folkeparti har gått til det uvanlige skritt å kreve oppmøte for alle, i håp om å appellere til samvittigheten hos noen. Det er for meg vanskelig både å respektere og akseptere at samvittighetsfriheten bare skal få gjelde for Kristelig Folkepartis meningsfeller. Etter at jeg gikk en runde med egen samvittighet i valgets kval mellom lojalitet til en regjeringsplattform og min egen og Venstres overbevisning, har jeg valgt å varsle at jeg stemmer for endringene i bioteknologiloven i dag. Lojalitet til regjeringsplattformen veier selvsagt tungt, men det gjør også det faktum at jeg skal kunne leve med disse vedtakene som fattes her i dag, uten at det går på egen integritet og samvittighet løs. Venstre er et radikalt parti. Vi har gjennom historien vist vei i mange vanskelige spørsmål. I saken om eggdonasjon mener jeg at tida er overmoden for å tillate dette i Norge. Dette er også en likestillingskamp – donasjon for både menn og kvinner. Jeg mener også at enslige og lesbiske skal få mulighet til assistert befruktning. Dersom man ikke selv har friske egg, bør man kunne tillate at det ikke er noen genetisk tilknytning mellom barna og foreldrene, akkurat som for adopterte og fosterbarn. En mor med donert egg som føder et barn, kan bli like tilknyttet dette barnet som hvis barnet hadde samme gener. Alle disse tilbudene mener jeg er tilbud vi skulle tilby innenfor det offentlige helsevesenet i Norge. Det er i dag veldig mange som reiser ut av Norge for å få nettopp dette tilbudet. De kommer tilbake med svakere rettigheter og har mangelfull oppfølging i helsevesenet. Det er det ingen grunn til. Vi ser også at det er mange som tar bevisste valg om dette allerede i dag og utnytter det tilbudet som finnes i andre land. Det vil styrke norsk helsevesen å ha det tilbudet innenfor tjenesten istedenfor utenfor landet. Til slutt vil jeg – fordi det er litt vekslende meninger i salen her i dag – komme med en stemmeforklaring når det gjelder komitéinnstillingen XIII, det gjelder NIPT. Det stemmer jeg ikke for. Det er i dag godkjent for alle som har rett til fosterdiagnostikk. En ny diagnostisk metode for alle gravide som ikke er utredet, stemmer jeg ikke for at vi skal hastevedta her i dag. Vi kan ta oss tid til å utrede det. Det handler om både økonomi og kompetanse, og det handler også om kapasitet. Vi kan ta oss litt bedre tid i det spørsmålet.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2020-05-26:
For to uker siden sto vi her og diskuterte hvorvidt kvotemeldingen om regulering av fiskeriene var utredet godt nok. I dag diskuterer vi store endringer knyttet til barns rettigheter og bioteknologi uten at mye der har vært særlig utredet, og uten at det ser ut til å bekymre Arbeiderpartiet, SV og Fremskrittspartiet det aller minste. Flere hevder at det er store helsegevinster ved innføring av tidlig ultralyd til alle, men det finnes ingen gjennomganger som tilsier det. I 2019 besluttet vi at når det skal tas i bruk nye metoder for diagnostikk og behandling i helsetjenesten, skal det vurderes nye metoder og nytte, altså helsegevinst, alvorlighet og ressursbruk. Her foreslås det å innføre en screeningundersøkelse av ca. 60 000 friske gravide årlig. Det er problematisk at det skal innføres uten at det organet Stortinget selv har vedtatt, skal vurdere slike undersøkelser og få gjort sin vurdering av tilbudet. Særlig merker jeg meg at det blir henvist til det faktum at fostermedisin kan behandle alvorlige tilstander i mors liv. Det er på langt nær en tilstrekkelig begrunnelse for å rettferdiggjøre innføring av tidlig ultralyd. Det finnes vellykkede enkelttilfeller, men det er stor mangel på vitenskapelig faktagrunnlag som i sum svarer på spørsmål som: Hvor mange gravide og foster kan få påvist aktuelle diagnoser ved tidlig ultralyd? Hvor mange av disse ville uansett bli diagnostisert ved rutineultralyd under svangerskapsuke 18? Hvilken behandling kan gis til gravide og ufødte barn ved at diagnosen blir stilt ved tidlig ultralyd? Hvilke gevinster vil slik behandling lede til? Hvordan kan disse gevinstene kvantifiseres i form av økt overlevelse, funksjonsnivå og livskvalitet? Dette er spørsmål vi trenger svar på når det er foreslått å innføre et rutinetilbud i så stort omfang til så mange friske mennesker uten at de normale prosedyrene for innføring av nye metoder for diagnostikk og behandling er fulgt. Til slutt noen mer filosofiske betraktninger rundt de etiske sidene ved de vedtakene som Stortinget skal gjøre i dag. Er spørsmålet om hva som er sant og rett, noe relativt som til enhver tid blir definert av 169 stortingsrepresentanter i denne salen? Blir det rett å åpne for tidlig ultralyd og blodprøver av alle gravide for å kunne finne og sortere vekk ufødte barn som ikke er helt som oss andre, bare fordi 85 av de 169 stemmer for, slik at det blir tillatt? Eller finnes det evige sannheter om menneskets ukrenkelige verdi fra unnfangelse til naturlig død, som står støtt, til tross for at flertallets meninger i parlamentet blir endret over tid? Jeg er stolt over å tilhøre et parti som bygger sin politikk på en overbevisning om at hvert menneske er skapt i Guds bilde og omsluttet av hans kjærlighet. For min del forplikter det til ubetinget ærefrykt for menneskelivet og det stemmeløse ufødte barnet i mammas mage. Derfor stemmer jeg i dag nei til de radikale forslagene som blir fremmet av Arbeiderpartiet, SV og Fremskrittspartiet.
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2020-05-26:
Som vanlig i denne typen debatter kan det være klokt av oss i Kristelig Folkeparti å tegne seg for taletid sent i debatten for å kunne svare ut en del av det som kommer fra Arbeiderpartiet – så også i dag. La meg først få gi honnør til representanten Tuva Moflag, som jeg mener har satt en standard i dagens debatt med sine saklige og tydelige innlegg. En kan være uenig i sak, men det har vært godt å høre på Moflag. Det er nok dessverre ikke alle hennes medrepresentanter i Arbeiderpartiet som har holdt samme standard. Åsmund Aukrust mente at Kristelig Folkeparti er et parti som er imot alle framskritt, og at Arbeiderpartiet ikke har noe å gi når det gjelder bioteknologi. Det stemmer jo ikke. I årene 2005–2013 ble det heller ikke gjort endringer i bioteknologiloven. Da var det Senterpartiet som gjorde jobben, sto opp og greide å stanse Arbeiderpartiets iver etter å endre bioteknologiloven. Senterpartiet fortjener all mulig honnør for sin tydelighet i den typen spørsmål vi diskuterer i dag. Det blir verdsatt og lagt merke til av Kristelig Folkeparti. Til representanten Cecilie Myrseth, som mente at vi er sneversynte og fremmer fordømmelse og skam: Representanten Myrseth burde kanskje ha tatt seg litt tid til å lese lederartikler i landets aviser, enten det er i VG eller i Sunnmørsposten, der hun vil se at det kommer flengende kritikk av de hastverksvedtakene om bioteknologi, med krevende etiske og folkerettslige implikasjoner, som Arbeiderpartiet sammen med fløypartiene SV og Fremskrittspartiet nå vil trumfe igjennom. Det er langt flere enn Kristelig Folkepartis representanter og velgere som mener at det går over stokk og stein i Stortinget når bioteknologi nå blir gjort til en hastesak der faginstanser er avskåret fra å gi uttalelser om de radikale endringene i bioteknologiloven som blir foreslått.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2020-05-26:
Jeg har dyp respekt for at det er ulike syn i denne saken. Fremskrittspartiet er positiv til å bruke ny teknologi når det er til gagn for folk, men i alle slike saker kommer det også etiske dilemmaer. Mange lever i dag lenger og har bedre liv bl.a. takket være utviklingen innen bioteknologi. Fremskrittspartiet har en positiv holdning til mulighetene som åpner seg ved forskning og bruk av bioteknologi, men det skal selvsagt være både medisinsk og etisk forsvarlig. Mange av dere husker kanskje Mehmet, den lille gutten som var født med en arvelig blodsykdom. Mehmet kunne bli frisk hvis han fikk beinmarg fra en ufødt bror eller søster uten hans sykdom. John Alvheim tok kampen for Mehmet. Fremskrittspartiet vant og fikk myket opp bioteknologiloven i 2004, slik at Mehmet kunne få behandling. Forskning og teknologi har utviklet seg enormt siden 2004, og vi mener at tiden igjen er moden for en modernisering av bioteknologiloven. Nå kan vi tilby ny behandling eller gi tidligere og bedre informasjon til familier, og da må også lovverket følge med på utviklingen. Informasjon og kunnskap skaper trygghet for de valg som hver enkelt familie skal ta. Om familien får vite at barn de har på vei, har en alvorlig sykdom eller vil ha behov for mer oppfølging, er det bra, særlig for dem som velger å beholde barnet. Det gjør at man kan forberede seg på det nye livet med et barn som har andre behov. Da vi var i regjering, startet vi arbeidet med en likeverdsreform. Det handlet om å gjøre hverdagen enklere for familier som venter eller har barn med behov for sammensatte tjenester. Flere av disse familiene opplever i dag at samfunnet ikke i tilstrekkelig grad stiller opp, og mange sliter seg ut i det offentlige byråkratiet. Ved å kunne ta tidlig ultralyd fremfor en sen ultralyd kan man få viktig informasjon tidligere. Det kan tidlig avdekkes helsetilstander som krever tett oppfølging eller behandling både av mor og barn, allerede i mors mage. Ny teknologi kan også bidra til å unngå unødvendig bruk av dagens risikofylte fostervannsprøve. NIPT-testen er helt risikofri, og man kan teste for det samme som ved fostervannsprøve, men uten å stikke en nål i livmor for å trekke ut fostervann. Ved bruk av NIPT kan man avdekke forhold tidlig som krever ekstra oppfølging, uten å sette fosteret i unødvendig fare. God informasjon tidlig er bra for familiene, og ny teknologi gjør det mulig. Vårt utgangspunkt er at barn har det best om de vokser opp med to gode foreldre, fortrinnsvis i en kjent familieform. Men vi ønsker også at det skal fødes flere barn. De endringene vi legger opp til nå, er godt rammet inn gjennom genetisk tilknytning, egnethetsvurdering, barneomsorgsattester osv., som gjør at vi nå får en strengere lov enn land det er naturlig å sammenligne seg med.
Camilla Sørensen Eidsvold (Sosialistisk Venstreparti), 2020-05-26:
Det er mange områder i Norges velferd hvor sosial ulikhet i helse er merkbart. For noen tjenester har det større betydning enn andre. Veldig mange av oss er privilegerte og har større mulighet til å velge og til å kjøpe tjenester. Men slik er det ikke for flertallet. For mange, og særlig kvinner, er kjøp av helsetjenester ikke en mulighet. Den økonomiske situasjonen for deltidsansatte, for lavtlønte, gjør dette til et økonomisk valg, ikke et etisk valg. Når man oppdager at man er gravid, er det en helt spesiell følelse. For mange er det den lykkeligste dagen i deres liv. For noen kommer panikken krypende, og noen kvinner blir fylt av sorg. Uansett hvilken reaksjon man får, ønsker alle disse kvinnene, oftest i samskaping med sin partner, at valget om framtiden er deres, og deres alene. I dag får alle tilbud fra det offentlige om ultralyd mellom 17. og 19. uke. Da har man allerede kjent de første tegnene til liv, og omverdenen er ikke lenger i tvil om at man er gravid. Etter uke 15 utvikler fostre seg ulikt, bl.a. er det forskjell på veksten. Derfor er det etter dette vanskeligere å sette riktig termin. Under denne ultralyden vil de aller fleste få beskjed om at fosteret har det bra, og alt ser fint ut. Men for noen går verden i grus. Å gå gjennom en abort etter uke 17 er en fødsel. Dette er en enorm påkjenning for kvinnen både fysisk og psykisk. Og dette kunne vært unngått. Hvis alle kvinner hadde fått tilbud om tidlig ultralyd, som denne lovendringen åpner for, ville en abort tidlig i graviditeten ført til langt mindre påkjenning. Tro aldri at en abort, uansett årsak, ikke setter spor. Det gjør det. Men beslutningen er ofte lettere å bære. Når en tar et valg for et foster som ikke er født, tar en ikke menneskeverdet fra et barn som er født. Og hvem skal dømme en kvinnes rett til å bestemme over eget liv? Tidlig ultralyd skal være en rett alle kvinner skal ha, uansett hvor hun kommer fra, hva hun tjener, eller hvilken beslutning hun tar. Det er likestilling i helse, og det skal vi ha i 2020.