Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2009-03-24:
Opposisjonen har i den siste tiden brukt mye tid på å forsøke å illustrere norsk energipolitikk som lite målrettet, rotete og uten resultat. Jeg synes med respekt å melde at den beskrivelsen kanskje passer best på opposisjonens forsøk på å samle seg om en felles energipolitikk. Forslagsstillerne mener en av de store utfordringene i energisektoren er mangelen på en overordnet, robust og langsiktig energipolitisk plattform. Tilsvaret på det er selvfølgelig Soria Moria. Der slås de overordnede målsettingene for energipolitikken fast, der ligger rammene for energipolitikken, og der ligger utgangspunktet for det som skal gjennomføres. En grunnleggende framstilling av energisituasjonen fra opposisjonens side har vært at Norge har underskudd på kraft, og at man ofte kommer i anstrengte situasjoner. Nasjonalt stemmer ikke dette. Nasjonalt har vi en tilfredsstillende kraftdekning. At enkelte regioner, f.eks. Midt-Norge, har vært i en lite gunstig situasjon, skyldes først og fremst mangelen på et tilstrekkelig godt utbygd nett. Jeg tror flere av oss har ansvar for den situasjonen – men situasjonen er i hvert fall i ferd med å bli løst. Produksjonsmulighetene og produksjonsmaskineriet i Norge har blitt utvidet i den siste stortingsperioden. I 2007 passerte vi 30 000 MW installert effektkapasitet. Og går en inn i en analyse av de siste ti årene, har vi i snitt eksportert over 4 TWh pr. år. Snitteksporten de siste ti årene representerer – altså årlig – om lag fire ganger det årlige forbruket til min hjemby, Skien. Ser vi på perioden 2005–2008, har vi eksportert nær 35 TWh, mens vi i perioden 2001–2004 – uten å legge skylden på det som var forut for denne regjeringen – hadde et netto importbehov på over 13 TWh. Klimaendringene, som vi allerede kan merke, kommer til å gjøre Norges energiproduksjon rikere. Det mest sannsynlige scenarioet for framtiden er at de siste fire års produksjonsfakta, som jeg refererte til, vil styrke seg i årene som kommer. Med andre ord er det mye som tilsier at Norge kommer til å bli en betydelig eksportør av elektrisk energi uten at man egentlig behøver å gjøre konkrete tiltak. Slik sett kunne min vurdering vært at man ikke behøvde å gjøre noe. Det er selvfølgelig ikke riktig. Arbeiderpartiet vil selvfølgelig legge til rette for at verdiskapingspotensialet som ligger innenfor begrepet «ny fornybar energi», blir utnyttet – ikke fritt og uhemmet slik noen her vil ta til orde for, men innenfor en avgrensning hvor hensynet til klima, natur og estetikk vektlegges. I de siste årene er fokuset rettet mot støtteordninger som løsning for ytterligere økt kraftproduksjon. Støttesystemet vil selvfølgelig være en viktig funksjon for ytterligere produksjonsøkning, men det viktigste vil allikevel være nettets utstrekning og kapasitet. Tar man utgangspunkt i de siste fire årene, hvor nettoeksporten utgjør om lag 35 TWh, er eksportmuligheten et viktig grunnlag for fortjeneste og framtidig verdiskapingsevne. Hadde 35 TWh vært innestengt kraft i Norge de siste årene, ville dette utvilsomt hatt store negative konsekvenser for framtidige investeringer. Kraftutveksling er derfor svært viktig. Forholdet som gjelder nettets funksjon for å utløse ny fornybar energi vil bli belyst, omtalt og tatt stilling til i forbindelse med evalueringen av energiloven – og den er rett rundt hjørnet. Jeg er optimist både med tanke på framtiden for Norges posisjon som energinasjon og med tanke på forholdet i Norden, som vil bli bedret i årene framover. Og, for å avslutte: Jeg er ikke imot en overordnet energipolitisk handlingsplan, men jeg er imot at den skal utledes av billig politisk retorikk hvor målet mer er å skape forvirring enn avklaring. Jeg stiller meg også undrende til at man i forslaget velger begrepet «rikets energitilstand», med en sterk parallell til «rikets miljøtilstand». Jeg vil påstå at stortingsbehandlingen av rikets miljøtilstand ikke akkurat bringer landet framover. Jeg tror at framtiden vil vise at meldinger som f.eks. den om rikets miljøtilstand har utspilt sin rolle, og at rapporteringen bør skje på en annen og mer tilgjenglig måte. Når det gjelder energi- og vannressursene, har vi et meget godt utgangspunkt i den årlige publikasjonen fra OED om fakta om energi- og vannressursene. Det er fullt mulig å bringe opp politiske debatter og få politiske avklaringer basert på det. Jeg deler derfor statsrådens syn at en utarbeidelse av rikets energitilstand vil være dobbeltarbeid og helt unødvendig slik situasjonen er nå.