Jan-Henrik Fredriksen (Fremskrittspartiet), 2007-03-06:
Hensikten med denne interpellasjonen er å sette søkelyset på hvordan vi i Norge kan øke handel og samkvem med Russland og dets innbyggere på alle nivå. Først litt historikk: Omstillingen i Kirkenes etter nedleggelsen av AS Sydvaranger var tøff, og hvis det ikke var slik at en del av grensehindringene på grensen mot Russland i den samme tidsperioden var blitt borte, ville omstillingen i Kirkenes og Kirkenes-området blitt enda hardere. Som eksempel kan nevnes at Kirkenes-området i dag som samfunn har butikker og salgskjeder til en befolkning på ca. 16 000 mennesker, mens det i realiteten ikke bor mer enn ca. 9 500 der. Med andre ord: Handelen med Russland har betydd mye for bosettingen i området og for mennesker på begge sider av grensen, for dem som reiser over Storskog for å handle, og ikke minst relatert til de russiske trålerne som ligger i Kirkenes. Det foreligger også rapporter som tilsier at hvis grensepasseringer/visumordninger var enklere, ville langt flere russere enn i dag ønsket å komme på besøk til Norge, noe som igjen ville økt handelen og styrket Sør-Varangers stilling som brohode overfor Russland. I dag er 7–8 pst. av innbyggerne i Sør-Varanger av russisk herkomst. Antallet av russisk herkomst har også økt betraktelig i det øvrige Finnmark. Derfor er det viktig å få på plass et regelverk som tar høyde for at det vil bli en økning i samkvem og handel. Det blir litt meningsløst når regelverket i dag hindrer en russisk mor å stelle sin egen alvorlig syke datter i Kirkenes som har norsk statsborgerskap, samtidig som Norge satser millioner på folk til folk-samarbeid, og samtidig som mulla Krekar går på gaten som en fri mann. Russland er et land i endring og med stadig sterkere privat og offentlig økonomi. I tillegg er det mange andre samfunnsmessige endringer i nord som tilsier et økende behov for samkvem og handel: Viktigheten av nordområdene i et nasjonalt, økonomisk og økologisk perspektiv, våre fiskeriinteresser og våre maritime interesser, et økende internasjonalt fokus, norsk suverenitet i nord, uavklarte grenseavtaler, utenrikspolitikk, sikkerhetspolitikk, ulike typer beredskap, den arktiske dimensjon, den marine bioprospektering i nord og ikke minst det at alle er klar over hvilke enorme verdier som er der, relatert til olje-, gass- og fiskeriressurser. Jeg mener det er på høy tid å fokusere på hvordan vi kan redusere grensehindringene og gjøre grensepasseringen smidigere enn hva den er i dag, på en slik måte at Norge ensidig bygger ned selvpålagte restriksjoner. Det er på mange måter der skoen trykker, for historisk har det vært en gjensidighet i våre avtaler med Russland. Det burde være mulig for de fleste å forstå at det er enklere å bygge dette ensidig ned med en befolkning på 4,5 millioner innbyggere enn det kanskje er med en befolkning på 145 millioner, som er tilfellet i Russland. Men det er en utfordring at i forbindelse med de fleste problemene vi kommer opp i som vil forenkle grensepasseringen, er det slik at det er mange aktører og mange departementer som er involvert. Jeg bor og lever i dette området, og alle skal være klar over at gjennom år har jeg fått utrolig mange klager på det systemet som Norge i dag prediker. Det er mange russere som er meget misfornøyde. Derfor mener jeg at det overordnede mål nå må være hva vi fra norsk side kan gjøre for å bidra konstruktivt for å tilpasse grensepassering og visumordninger gjennom større grad av fleksibilitet og mindre byråkrati. Dette vil ikke komme i veien for stabilitet og forutsigbarhet i nord. Tvert imot vil dette være et viktig initiativ for å bedre forholdene mellom Norge og Russland. Når vi ynder å kalle oss et vestlig demokratisk samfunn, burde vi kanskje legge noen ressurser inn i dette, slik at vi som nasjon kan framstå som enkel og ubyråkratisk overfor russere, og at vi i praksis framhever viktigheten av folk til folk-samarbeidet. Praktiske ting som kan gjøres: Man kan oppgradere veien fra Storskog til Kirkenes. Vi kan bygge ut kapasitet på ut- og innreise, slik at tidsfaktoren man bruker på en grensepassering, blir forutsigbar. Man kan få til flere kjørefelt og parkeringsplasser. Man kan gjennomføre elektronisk passering av pendlere og sjåfører som passerer ofte. Man kan fjerne de svarte vinduene med enveis utsikt, som gir inntrykk av at man ankommer et avhørsrom og ikke et åpent samfunn. Man kan plassere skilt som faktisk ønsker russere velkommen på Storskog, og man kan drive informasjon som gjør at de russerne som kommer over grensen, er i stand til å fatte og forstå at de faktisk er velkomne til Norge. Videre har Norge en rekke unødvendige og selvpålagte restriksjoner for visumutstedelse til russiske borgere. Dette, sammen med en uholdbar lang behandlingstid og tidvis dårlig service overfor visumsøkere ved generalkonsulatet i Murmansk, gjør at Norge kan oppfattes som et lite gjestmildt land som ikke ønsker handel og samkvem. Norge kan ta bort selvpålagte restriksjoner for utstedelse av visum uten at dette kommer i konflikt med Schengen-regelverket. I tillegg bør Norge innta en langt mer offensiv holdning i arbeidet med visumlettelser mellom Schengen og Russland. Vi kan redusere saksbehandlingstiden for visumsøknader fra dagens selvpålagte to uker til tre–fem dager. Vi kan redusere ventetiden for multivisum fra fire–seks uker til 14 dager. Generalkonsulatet i Murmansk bør forstå at de som søker visum, er lovlydige, normale reisende. Vi kan endre selvpålagte regler om helt nøyaktig ut- og innreisedato ved å innføre en fleksibilitet på et par dager. Forsinkelse i flytrafikken er i dag nok til å sette en som skal over grensen, i en veldig vanskelig klemme. Vi kan fjerne kravet om invitasjon. Har visumsøkeren forsikring, økonomiske midler og rent rulleblad, må og bør personen kunne få visum til Norge. Vi kan tillate at russere som enkeltpersoner eller som gruppe kan få innreisevisum til norske flyplasser. Vi kan fjerne visumgebyrer for større grupper. Dette vil styrke norsk infrastruktur. Vi kan også etablere et UDI-kontor i Kirkenes, som har som oppgave å samarbeide med regionale aktører og generalkonsulatet i Murmansk. Det vil derfor være ønskelig å lette disse restriksjonene. Det vil også være ønskelig med etablering av russiske selskaper i Norge og stimulerende tiltak til dette, og videre tilrettelegge for etablering av norske bedrifter i Russland, slik at Norge i praksis har et høyere ambisjonsnivå enn hva vi har hatt til nå. Noe av det som burde være innlysende i så måte, er å foreta en gjennomgang av statuttene for investeringsfondet for Nordvest-Russland, slik at fondet blir en pådriver for etablering av ulik type industri i området – på begge sider av grensen. Derfor burde forvaltningen av fondet bli flyttet fra Oslo til Kirkenes, slik at ringvirkningene av fondet skjer der det faktisk naturlig hører hjemme. Det må også, slik jeg ser det, komme en fullstendig gjennomgang av hvordan toll- og avgiftssystemet for folk flest og næringslivet fungerer ved grensepassering, og da slik at regelverket også her tilrettelegger for økt handel og samkvem og at det ikke er, slik mange opplever i dag, direkte hindrende for økt handel og samkvem.