Guri Melby (Venstre), 2021-11-25:
Jeg vil også starte med å takke utenriksministeren for hennes første europaredegjørelse. I sitt innlegg var utenriksministeren innom mange av de viktigste spørsmålene som påvirker Norges forhold til EU, og jeg satte spesielt stor pris på at hun brukte en såpass stor del av redegjørelsen til å snakke om Norges klimasamarbeid med EU. Regjeringsplattformen som utenriksministeren styrer etter, er preget av at den er skrevet som en felles erklæring for et uttalt nei til EU og EØS-parti, og et parti som inntil nylig hadde i sitt partiprogram at Norge burde søke medlemskap i EU. Kompromissene som Senterpartiet og Arbeiderpartiet har framforhandlet, gir i sum et ganske ambivalent forhold til resten av Europa. Her er det mange fine ord om samarbeid. Samtidig vil de utrede alternativer til EØS og bruke handlingsrommet i EØS-avtalen for å begrense omfanget av Norges samarbeid med EU. Utenriksministeren og hennes partifeller har vært samkjørte i sine svar når det gjelder utredningen av alternativer til EØS, som de vil gjennomføre sammen med Senterpartiet. Det handler om å skaffe seg et oppdatert kunnskapsgrunnlag, forklarer de, samtidig som de sier at EØS-avtalen ligger fast. At et kunnskapsgrunnlag er viktig, kan utenriksministeren og jeg være enige om. Men hvorfor de mener det er mer fornuftig å se til Sveits og Storbritannia enn f.eks. til Danmark og Sverige, blir jeg fremdeles ikke klok på. For hvis det er kunnskapstørsten som driver denne utredningen, bør det jo være et ønske om kunnskap som også strekker seg til erfaringer fra land som har fullverdige medlemskap, slik våre nordiske naboland har. Derfor foreslår Venstre i dag at hvis regjeringen skal utrede alternativer til EØS, må de også se på erfaringer fra naboland som er medlemmer av EU. Det kan være fristende å spørre om regjeringspartiene er bekymret for hva en utredning av alternativene til EU-medlemskap har vært, fordi de er redd for svaret, nemlig at det beste alternativet til EØS er fullt medlemskap. «Kaudervelsk» er uttrykket tidligere leder av Oslo Arbeiderparti, Fredrik Mellem, brukte for å beskrive regjeringens europapolitikk. Mellem oppsummerer dessverre regjeringens linje svært treffende når han skriver at «det som står i Hurdalsplattformen gir inntrykk av at partene fort har blitt enige om at her skal ingenting skje». I den grad de skal bruke handlingsrommet i EØS-avtalen, er det for å gi Norge flere unntak fra det europeiske samarbeidet. For Venstres del håper vi ikke at dette er en passende overskrift på norsk europapolitikk de neste fire årene. Derfor brukte vi også anledningen i dag til å fremme et Dokument 8-forslag som gir retning, og som konkretiserer den europapolitikken vi mener Norge trenger i årene framover. Utfordringen for Norge de neste årene er nemlig ikke at vi i dag har for mye samarbeid med EU. Tvert imot mener vi det er for lite, og det er for saktegående. Norge er en del av et viktig fellesskap i Europa, og de landene som står oss nærmest både politisk, historisk og kulturelt, er bortimot alle i dag medlem av EU. EU er verdens mest ambisiøse klimablokk, og der vi butter hodet i veggen med nasjonale løsninger på alt fra handelspolitikk til grensekontroll, er svaret på stadig flere av disse utfordringene Europa og europeisk samarbeid. Vår utfordring ligger i at vi sitter på gangen når viktige beslutninger blir fattet. Det gjør at vi har redusert innflytelse over Europas framtidige retning, og at vi henger etter når EU kjenner en «ny grønn giv» eller gjør seg «klar for 55». EØS-avtalen ble framforhandlet på 1990-tallet, og den bærer preg av at EU og Norge har endret seg mye siden den gang. Hvis den avtalen skal ligge fast, må vi derfor tilpasse den til våre behov med tanke på et EU som samarbeider mer og raskere enn noen gang tidligere. Handlingsrommet i EØS kan ikke bare handle om hva vi skal reservere oss mot, men også om hva vi ønsker å delta mer i. Næringslivet i Norge skriker ikke etter mer konflikt, men etter mer samarbeid med resten av kontinentet. Da er det synd at venstresiden lar kampen om et allerede godkjent jernbanedirektiv forsure forholdet til EU, når det vi trenger, er bedre rammevilkår for næringslivet. Utenriksministeren sier at hun ønsker at Norge skal delta i et industrisamarbeid med EU, men hun er ikke konkret på hvordan eller på hvilke områder. Vi har en avtale som styrer vårt klimasamarbeid med EU, men vi har ikke noe formalisert medlemskap i EUs grønne giv. Det er en oppgave for den nye utenriksministeren, og vi foreslår derfor at regjeringen skal forsøke å etablere en egen partneravtale med EU som omfatter alt innenfor EUs grønne giv. Det ligger flere konkrete forslag i det representantforslaget vi fremmet i dag, og jeg håper både regjeringen og Stortinget setter seg godt inn i de mulighetene EU faktisk kan tilby oss, hvis vi da tør å ta et steg opp fra ambivalensen i Hurdalsplattformen. Dagens største utfordringer krever mer europeisk samarbeid, ikke mindre. La oss heller komme sammen på tvers av partitilhørighet for å gi denne regjeringen et mandat til å føre en positiv og framtidsrettet europapolitikk.