trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-02-19:
Jeg hører at statsråden er overrasket over at det aldri er noen mødre som vil ta ut mindre permisjonstid. Jeg tror kanskje det har noe å gjøre med at mødre går gjennom et langt svangerskap, det er ikke alle som har like enkle graviditeter og fødsler. Det er faktisk litt forskjell på mann og kvinne også når det gjelder det å få barn, så er nå det sagt. Det synes jeg fortsatt vi skal respektere. Ser statsråden at det er dårlig likestillingspolitikk at i mange familier må mor gå hjemme i ulønnet permisjon fordi det er far som fortsatt har hovedinntekten i familien? Jeg vet ikke om statsråden får mange henvendelser – de gjør kanskje ikke det, og det er det en grunn til. Høyre får mange henvendelser fra de familiene der det er far som har hovedinntekten, betjener lånene, og ikke kan ta ut 14 uker. Mor går hjemme i ulønnet permisjon, taper pensjonspoeng og tilknytning til arbeidslivet. Er det en god likestillingspolitikk?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-02-19:
Det er en del ting som må oppklares her. For det første skjønner ikke representanten Arild Stokkan-Grande hvorfor det er fødselsboom fra 1. juli. Jo, det er fordi den rød-grønne regjeringen ikke har innfridd retten til full barnehageplass for dem som er født etter 1. september. Det er derfor folk må skynde seg å føde på sommeren, fordi de ikke får barnehageplass selv om ungen er ett år og Arbeiderpartiet har lovet dem barnehageplass. Så det er grunnen til det. Så snakker Stokkan-Grande om at Høyre vil fjerne fedrekvoten. Høyre vil fjerne alle øremerkede kvoter. Vi vil fjerne mammakvoten, vi vil fjerne pappakvoten, fordi disse øremerkede kvotene er det som gjør detaljstyringen vanskelig for veldig mange. Høyre er veldig glad for at så mange fedre ønsker å ta del i sine barns oppvekst det første året og være så aktive i omsorgen for sine barn. Derfor har vi også tillit til at dagens fedre gjør det uten å måtte ha en pappakvote. Vi har tro på dagens fedre. Jeg er glad for at Høyre har en optimistisk tro på dagens menn, at vi tror at de selv ser gleden og nytten av dette og betydningen det har for far-barn-relasjonen å være hjemme i permisjon. Derfor blir jeg litt redd når jeg hører de rød-grønne stå her og snakke om den stakkars pappaen, den stakkars pappaen som må gå til arbeidsgiver og be om få tid med barnet og be om å få permisjon – det er jo ikke så lett for den stakkars pappaen. Og når han kommer hjem til kona, er det heller ikke lett for den stakkars pappaen å få lov til å være hjemme, fordi kona sier at hun skal ta ut alt. Det er litt bekymringsfullt å høre at særlig representanten Arild Stokkan-Grande har så liten tro på dagens fedre. Hva har kvinner gjort i mange, mange tiår? Jo, de har gått til sjefen sin og krevd å kunne kombinere småbarnstilværelse med yrkesliv. Men det skal man altså ikke kunne kreve av dagens fedre. De trenger en fedrekvote for å kunne være hjemme med barna sine. Det synes jeg blir helt feil. Jeg synes vi skal gi mer frihet til familien, vi må ha tillit til at familiene er i stand til å finne de beste løsningene for barna sine, og vi må ha tillit til at dagens fedre selv ser verdien av å være hjemme med barna sine og ikke trenger en kvote for å være hjemme. Denne debatten, sånn som den har utartet seg – det snakkes om fars rettigheter og likestilling – beviser at for de rød-grønne handler ikke foreldrepermisjonen om barna. Derfor er barna fraværende i denne debatten, og det er veldig synd.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-02-19:
Det er bra at statsråden begynner å forberede seg på en opposisjonstilværelse her i Stortinget! Når det gjelder det forslaget fra Kristelig Folkeparti som vi har til behandling, vil jeg først starte med å berømme Kristelig Folkeparti for å jobbe så systematisk med å løfte familievernet og sette det på dagsordenen. Jeg synes det er et veldig godt forslag Kristelig Folkeparti har lagt fram til behandling, og jeg synes også det var et veldig godt innlegg foregående representant holdt. Bufdir analyserte og vurderte i 2011 utgiftene i familievernet ut fra geografi og befolkningstetthet. De konkluderte med en videreføring av dagens fordelingsnøkkel. Riksrevisjonen bemerket imidlertid at familievernet ikke oppfyller målet om å tilby et geografisk likeverdig tjenestetilbud. I tillegg omtalte Riksrevisjonen også mangelfull oppfølging av kompetanse og bevilgninger til eksterne meklere og dårlig oppfølging av føring for samarbeid med domstolene. Familievernets dimensjonering er i stor grad historisk betinget. Lokale, eksterne meklere har vært en hovedsak siden staten overtok familievernet i 2004. Befolkningsvekst, behovsanalyser, endrede arbeidsformer og effektivisering som kan frigjøre ressurser, er tillagt liten vekt. Høyre er opptatt av familievernkontorenes viktige forebyggende funksjon. Derfor er vi veldig tilfreds med forslaget fra Kristelig Folkeparti om å styrke familievernet i årene som kommer. For å sikre både det lovpålagte og det forebyggende arbeidet mener vi i Høyre at det trengs en betydelig styrking for at familievernet skal kunne håndtere de utfordringene de står overfor. Høyre vil gjeninnføre tre obligatoriske meklingstimer, mot dagens ene time, og vi vil utvikle samarbeidet mellom familievernet, barnevernet, helsestasjoner, psykisk helsetjeneste osv. Familien er for mange den viktigste arenaen for tilhørighet og fellesskap. Familien skaper en trygg ramme for ungenes oppvekst. Så er det ganske mange barn – som det er sagt fra talerstolen tidligere her i dag – som opplever at foreldrene går fra hverandre. Det å bidra og hjelpe til i slike vanskelige situasjoner er viktig. Derfor er Høyre opptatt av at familieverntjenesten må styrkes i tiden fremover. Jeg hørte at representanten Håbrekke var veldig bekymret for hvordan situasjonen for familievernet skulle bli i årene fremover. Da er mitt svar til representanten Håbrekke at vi får håpe at de rød-grønne ikke fortsetter i regjering, men at Kristelig Folkeparti kommer sammen med Høyre i regjering, og at vi får gjort endringer som gir familievernet mer forutsigbarhet og større mulighet til å være en robust tjeneste, slik at vi kan hjelpe mange barn og familier også i tiden fremover.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-02-19:
For å oppklare eventuelle misforståelser etter debatten her, og særlig kanskje det at man misforstår statsrådens uttalelser, ber Høyre om at regjeringen ser på muligheten til å gå tilbake til en ordning med tre obligatoriske meklingstimer. Vi foreslår det ikke i dokumentet. Så ber vi om at regjeringen må legge til rette for at familievernet styrkes i årene fremover. Det er det Høyre ber om, og det er fordi mange føler at forutsigbarheten i familievernet er svekket. Det er derfor vi er opptatt av at det ikke må skje. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hvilke tiltak er det statsråden er mest fornøyd med at regjeringen har iverksatt for å sørge for robuste, stabile og forutsigbare kår for familievernet?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2013-02-19:
Saken vi nå behandler i Stortinget, er en viktig sak. Det er en svært viktig sak for de barna som er født av surrogatmor i utlandet og bosatt i Norge. Midlertidig lov om overføring av foreldreskap for barn i Norge født av surrogatmor i utlandet mv. har som formål å gi et rettslig grunnlag for å kunne gi barn i Norge, født av surrogatmor i utlandet, juridiske foreldre etter norsk rett. Den manglende rettssikkerheten for de barna det her er snakk om, har vært avgjørende for Høyres engasjement og for Høyres standpunkt i denne saken. Det er for meg viktig å understreke at den midlertidige loven er en overgangsordning. Den midlertidige loven tar ikke stilling til de omfattende problemstillingene knyttet til surrogati, og loven kan derfor ikke anses å skape presedens for fremtidig lovbehandling. Forslaget til midlertidig lov har kun som formål å sikre en god juridisk løsning, sånn at barn i Norge, født av surrogatmor i utlandet, får etablert juridiske bånd til sine pretenderende foreldre. Loven retter seg dermed mot omsorgsforelder nr. 2, som er barnets sosiale forelder, og således også en omsorgsperson for barnet. Loven skal løse de utfordringer som er oppstått for noen barn ved at den nærmeste omsorgspersonen til barnet ikke er barnets juridiske forelder etter norsk rett. Det er viktig at disse barna sikres rettigheter på lik linje med alle andre barn i Norge, og at loven ivaretar Barnekonvensjonen, sånn at det er barnets beste som legges til grunn. Det er barnets beste som også i denne saken, som i alle de andre sakene vi har behandlet i Stortinget i dag, er avgjørende for Høyres standpunkt i saken. Mange av de familiene det her er snakk om, har levd i den tro at barnet har en juridisk tilhørighet til begge sine omsorgspersoner, dette på bakgrunn av råd og veiledning fra offentlige myndigheter som i etterkant har vist seg å være feil. Høyre er glad for at regjeringen har fremmet dette lovforslaget, også etter press fra Høyre og etter at Høyre har krevd at rettssikkerheten til disse barna har måttet komme på plass. Vi er klar over at dette har vært en vanskelig sak med vanskelige avveininger. Sånne saker skal ikke være lett, men vi er glad for at regjeringspartiene og Høyre i dag sikrer disse barna den rettssikkerheten de har krav på. Jeg vil være tydelig på at Høyre er prinsipiell motstander av surrogati, og at vårt engasjement som er knyttet til barna i saken, nettopp er å sikre barna en juridisk rett til sine foreldre. Det har vært avgjørende for vårt engasjement, og det har også vært avgjørende for det standpunktet vi tar i dag.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Som kjent innebærer EØS-avtalen regulering av mange ulike forhold. Blant annet innebærer avtalen at Norge er omfattet av EUs koordineringsregler for trygd. Disse reglene fastsetter at en person som arbeider her, skal være omfattet av norsk trygd. Han betaler trygdeavgift til Norge og får trygdeytelser herfra hvis han fyller vilkårene for ytelsen. Han har f.eks. rett til barnetrygd og kontantstøtte for sine barn som om de var bosatt i Norge. Brochmann-utvalget sier i sin innstilling NOU 2011: 7 at prisnivåjustering vil være vanskelig å bruke innenfor EØS. Arbeidsdepartementet har som kjent satt i gang et arbeid for å foreta en helhetlig gjennomgang av regelverk for medlemskap i folketrygden og eksport av trygdeytelser. Spørsmålet om kjøpekraftsjustering er også en del av dette arbeidet. Det er for tidlig å si hvordan nevnte gjennomgang av regelverket vil bli fulgt opp. Jeg har merket meg at komiteens flertall ønsker å avvente konklusjonene fra dette arbeidet før det tas endelige avgjørelser på området. Jeg støtter en slik vurdering.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Det stemmer at regjeringa ønsker å få fortgang i dette arbeidet. Jeg kan ikke svare konkret på når dette legges fram. Det kommer an på kompleksiteten i dette. Men representanten Eriksson har full anledning til også å stille spørsmålet til Arbeidsdepartementet, som leder dette arbeidet. Men la det ikke være noen tvil om at regjeringa er opptatt av dette.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Regjeringa kan ikke lene seg på én persons vurdering. Det er uenighet knyttet til dette spørsmålet. Det registrerer vi ut fra det avisoppslaget som representanten Eriksson viser til. Ingenting hadde vært bedre enn at dette var en smal sak, slik representanten Eriksson framlegger synspunkt om. Men departementet leder et arbeid med å se på dette, og der er det ulike synspunkter på det. Og som jeg sa: Brochmann-utvalget mente også at dette var umulig. Vi ser på ulike varianter, ulike løsninger, og så får vi se hva konklusjonen blir til slutt.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Det er helt sikkert riktig at det fins eksempler på mennesker som har problemer med den ordninga vi har – det er vanskelig å ta høyde for alle tilfeller. Det er likevel påfallende at det aldri er kvinnene som har problemer med å ta ut foreldrepermisjonen – det er alltid menn. Da kan man spørre seg om det er sånn at det er ulike holdninger eller tilnærminger til dette avhengig av om man er kvinne eller mann. Jeg har venninner som er i det private næringsliv, de er til og med selvstendig næringsdrivende, som har klart å ta ut sin foreldrepermisjon til tross for at de driver en egen bedrift. Derfor må jeg si at jeg stusser over det. Når det også er sånn at man kan ta ut permisjonen i form av én dag i uka i 70 uker, eller utsette inntil barnet blir tre år, er det god fleksibilitet i dette systemet, og vi gjør det nå enda mer fleksibelt. Vi har et forslag på høring som jeg tror blir godt mottatt.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Vi i den rød-grønne regjeringa er veldig opptatt av å bekjempe deltid, særlig såkalt uønsket deltid, sjøl om man alltid kan spørre seg hva det er. Derfor er vi for at vi skal legge til rette for stadig bedre ordninger, som gjør det mulig å kombinere et familieliv med deltakelse i arbeidslivet. Da er f.eks. diskusjonen rundt barnehager veldig viktig, og ikke minst at vi har god pedagogtetthet og et tilstrekkelig antall voksne til å ta seg av ettåringene i barnehagen, og ikke gjøre som Høyre ønsker, nemlig å legge til rette for at det kommer mange flere ettåringer inn i barnehagen uten at man har tilstrekkelig med voksne til å ta seg av dem. Da tror jeg vi kan se at flere kvinner vil velge å gå ned i deltid for å ta vare på ungene sine sjøl. Så jeg tror absolutt at det er riktig at det er eksempler på familier som syns at dette er vanskelig når fedrene tjener mer, men det er også sånn at man må ta høyde for at man skal få barn. Det er også noe familier er nødt til å gjøre.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Jeg antar at representanten Horne mener uttaksretten. Opptjeningsretten er ikke et problem, det er uttaksretten som er et problem. Den diskusjonen er jeg villig til å ta. Det koster ganske mye penger, det er det ene, så jeg forventer at Fremskrittspartiet sjøl legger fram i sine egne budsjettforslag inndekning for den typen forslag. Det har jeg ikke registrert til nå, heller ikke fra Høyre, som har holdt fanen aller høyest for dette, og det er kanskje det største mageplasket. Så må vi også diskutere hva vi gjør hvis begge foreldrene skal være hjemme på likt, for det er jo fordi kvinnene er hjemme at mennene ikke får denne uttaksretten. Da kan man spørre seg om det blir veldig kort tid for barna å være hjemme med foreldrene sine. Hva gjør man da i forlengelsen av det? Det er en diskusjon man kunne ta, gitt det spørsmålet jeg nettopp fikk fra representanten Hofstad Helleland. I tillegg er det også viktig å ta diskusjonen knyttet til hvordan kvinners posisjon på arbeidsmarkedet blir hvis man ikke har en aktivitetsplikt. Jeg er åpen for denne diskusjonen, men jeg bare nevner det.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Det er helt riktig at Kristelig Folkeparti er helt innenfor. Jeg valgte bevisst ikke å kritisere Kristelig Folkeparti, men derimot den mer lattermilde representanten Linda C. Hofstad Helleland, som ikke har foreslått en økning, men som likevel svingte seg på talerstolen her, og også Fremskrittspartiet, som har foreslått kutt i to budsjettrunder. Så det er helt greit – Kristelig Folkeparti prediker som de handler, for å si det sånn. Det er bra. Men jeg vil for det første oppfordre representanten Håbrekke til å se nærmere på budsjettet. Vi foreslår 9 mill. kr ekstra til familievernet i år. Det er særlig knyttet til Regnbueprosjektet og Ser du meg?-prosjektet, som jeg nevnte, som nå skal bli en del av virksomheten til alle familievernkontorer. Det handler om barn, og det dreier seg om bekjempelse av vold i nære relasjoner. Så vil jeg også anbefale representanten å ta en titt på tildelingsbrevet. Der vil han finne opptil flere ting som han vil være veldig fornøyd med, både når det gjelder de ideelle, når det gjelder anbud, og når det gjelder familievernet. Jeg har fått meget positive tilbakemeldinger på tildelingsbrevet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Vi ser jo på parametrene vi har, at det går meget bra med familievernet. Folk er veldig fornøyd med familievernet. Men så er det sånn at jeg syns vi absolutt bør styrke familievernet også framover. Jeg syns absolutt vi bør styrke samarbeidet mellom familievernet og tilliggende tjenester, særlig barnevernet. Men vi kan lære av f.eks. Vestfold, som har gått inn i familievoldsteamet og vært en pådriver for å få det på plass, sammen med politiet, krisesenteret og barnevernsvakten. Et veldig godt eksempel! Jeg ville heller, hvis jeg var representanten Håbrekke, vært bekymret for Høyres forslag om å gjeninnføre tre timer obligatorisk megling, helt uten å kompensere for dette i budsjettene. For det første mener jeg at det ikke er en klok løsning. Hvis du ikke klarer å få folk til å benytte seg av de neste seks timene – som de har muligheten til etter den første timen – får du dem antakelig ikke til å bli enige. Det er rett og slett ikke fornuftig bruk av ressurser, etter min vurdering.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Når det for det første gjelder Domstoladministrasjonen, er vi i tett dialog om hvordan vi kan sørge for å avlaste dem. Det er klart at det er viktig at vi avlaster dem der det er fornuftig. Vi ønsker at færrest mulig skal gå til domstolen, med mindre det er grunn til å få en avgjørelse der. Når det f.eks. gjelder saker der det har vært vold eller seksuelle overgrep – alvorlige forhold inne i bildet – er det absolutt fornuftig å prøve å unngå at man kommer til såkalt minnelig avtale hvor barnet kan bli skadelidende. Der kommer vi også med nye forslag om ikke så veldig lenge, forslag som har å gjøre med barnets plass i disse sakene. Domstoladministrasjonen har jo ikke inngående kjennskap til familievernet og hvordan familievernet jobber. Den erfaringa i hvert fall jeg har, og den informasjonen jeg sitter med, tilsier ikke at vi skal gå tilbake til tre timer obligatorisk megling. Vi har en egen evalueringsrapport fra SINTEF, som viser at måloppnåelsen med hensyn til andelen avtaler er den samme som før, da det var tre timer.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Det er jo fristende da å be Høyre om å vurdere muligheten for å styrke familievernet framover, siden det tydeligvis ikke har vært inne i de vurderingene som Høyre har foretatt før. Men vi skal absolutt ta de vurderingene internt i regjeringa, og så kommer vi tilbake til dette spørsmålet når budsjettprosessene er over. Men det jeg er mest fornøyd med, er nok at vi har fått i gang mer satsing på høykonfliktsakene. Vold i nære relasjoner er – som representanten Hofstad Helleland vet gjennom flere års samvær i justiskomiteen – en viktig sak for meg, i tillegg til at vi nå er bedre til å høre på barn, og at familievernet også begynner å bli bedre på ta inn det flerkulturelle perspektivet. Så jeg mener vi er på rett vei, og vi klarer å nå parametrene våre når det gjelder meglingssaker bl.a. Men vi skal passe på kjerneoppgavene – jeg er helt enig i det. Det er viktig å sørge for at familievernet er tilgjengelig for familier som ikke bare er i konflikt.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Det er en viss inkonsistens i disse debattene. I stad, da vi diskuterte pappakvoten, ble vi kritisert for å mangle barneperspektivet – fra den samme høyresida som nå står på talerstolen og bare snakker om like rettigheter for foreldre. Jeg vil som barneminister anbefale heller å se på om dette er et godt forslag for barn. Vi bør absolutt stimulere til flere avtaler der man bor tettere sammen, der barnet slipper å reise langt, og der det er mulig å komme fram til avtaler hvor barnet er mer hos begge foreldrene, der dette er til barnets beste. Men utgangspunktet må alltid være barnets beste. Så må jeg også si at hvis man ønsker å legge til rette for mer likeverdig foreldreskap, kan man i hvert fall starte med ikke å fjerne pappakvoten, og å ta et oppgjør med kontantstøttepolitikken. Begge deler bidrar til å sementere et kjønnsrollemønster som gjør at det er mødrene som er foreldre, mens fedrene blir sett på som mer underordnet.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Først: Det er mitt håp og mitt ønske at foreldre ikke benytter seg av surrogati. De som måtte gjøre det, gjør det med stor grad av risiko for barna. Jeg ser fram til – som jeg sa – rapporten fra Haag-konferansen, som utreder spørsmål om surrogati. På den bakgrunn vil vi ta stilling til det videre arbeidet. I utgangspunktet går vi tilbake til den etablerte rettstilstanden. Vi skal også gå igjennom adopsjonsloven.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Som jeg allerede har nevnt, kommer vi til å gå igjennom adopsjonsloven. Men jeg må også si at jeg syns det er noe merkelig at representanten Håbrekke ikke er mer bekymret for de ungene som er i Norge i dag, og som har en uavklart situasjon med tanke på hvem som er deres juridiske foreldre. Det mener jeg burde bekymre Kristelig Folkeparti. For vår del er det viktig å få avklart de såkalte rettesakene. De menneskene dette angår, er i en ekstremt sårbar situasjon. Jeg vil si det så sterkt som at en del er i krise på grunn av det som har skjedd. Da er det viktig både å legge til rette for god veiledning overfor dem, og at vi får avklart det lovmessige grunnlaget, slik at vi får en rask avgjørelse.
Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-02-19:
Til det siste spørsmålet: Vi har ikke noen garanti. Det er jo noe av det som er problemet med surrogati som fenomen, at det er en risiko for menneskehandel knyttet til det. Det er ikke dermed sagt at alle som har tatt i bruk surrogati, bidrar til menneskehandel, men at det er en problemstilling, er åpenbart. Haag-konferansen, som jeg nevnte, har f.eks. ikke tatt stilling til surrogati – de utreder dette nå – men de har en rolle å spille når det gjelder adopsjon. Vi tar sikte på å komme tilbake til Stortinget med en vurdering av adopsjonsloven og eventuelle forslag til endringer i denne, og at Farskapsutvalgets og Adopsjonsutvalgets forslag om utvidelse i adgang til stebarnsadopsjon etter skilsmisse og død vil bli fulgt opp. Det fremgår av høringsnotatet, og det er svar på det første spørsmålet Håbrekke stilte. Håbrekke er også fri til å stille flere skriftlige spørsmål til departementet. Det er det allerede blitt gjort ganske mye av i forbindelse med denne saken, og det synes jeg er bra, for dette er et spørsmål det er viktig å bore i.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2013-02-19:
Jeg tar ordet på slutten her egentlig kun for å prøve å få litt optimisme inn i debatten, for når du hører høyresiden, høres det ut som om vi bor i et land hvor folk er utsatt for tvang, hvor folk får presset ordninger nedover hodene på seg, og hvor folk må være hjemme med sine barn nær sagt mot sin vilje. Jeg etterlyser noen ambisjoner for den norske familien fra høyresiden, og noen ambisjoner for norske fedre finnes ikke. Hvis det var slik som høyresiden påstår, at dette oppleves rigid, som en tvangstrøye for norske familier og fedre, er det rart at hvert eneste år vi øker pappapermen, blir det fødselsboom på sykehusene i Norge etter 1. juli. Man skulle jo tro at de skyndte seg å få barn før 1. juli, så de unngikk å få de to ekstra ukene med pappatid. Men fasiten er at dette er noe som norske fedre vil ha. De vil være hjemme med sine barn. De føler det ikke som noen tvang. Tvert imot, dette er et gode for barn og for fedre. Så reagerer jeg på det som statsråden også var inne på i replikkordskiftet, at det ofte er så vanskelig når fedre skal være hjemme – kanskje vil de ikke, kanskje er det vanskelig fordi de har så viktig arbeid. For mange er det selvfølgelig praktiske utfordringer, og derfor er det viktig at vi har en fleksibel ordning, og stadig gjør den mer fleksibel. Men det er ingen som snakker slik når mor skal være hjemme. Dette er et ansvar som mødre har tatt i alle generasjoner, men når far skal være hjemme, blir det så vondt og vanskelig. Det reagerer jeg på, for jeg mener at fedre er like gode omsorgspersoner som mødre, og fedre må få muligheten til å slippe til. For ikke lenge siden var det en næringslivsleder på Sørlandet som sa at han satte pris på fedre som ikke benyttet seg av fedrekvoten. Den uttalelsen sier egentlig alt om hvorfor vi må ha en egen pappatid, og hvorfor vi ikke skal utvanne det systemet. For hvilket signal er det til norske fedre som vurderer om de skal være hjemme, hvis sjefen sier at jeg setter ikke pris på at du er hjemme, jeg vil at du skal jobbe? I tillegg sier kanskje mor at hun gjerne vil ha hele permisjonstiden. Ja, da er resultatet at flere blir hjemme, hvis du ikke har en egen pappatid. Jeg tror at mye av problemet her munner ut i at far tror at han er uunnværlig på jobb, og mor tror hun er uunnværlig hjemme. Heldigvis ser vi at det landskapet endrer seg radikalt, i og med at flere menn er hjemme, tar ansvar, ser gleden ved det og derigjennom får bedre kontakt med sine barn.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-02-19:
Jeg stiller meg bak det som statsråden sier, at vi har fantastisk god foreldrepermisjon i Norge. Det skal vi være glade for, og det er noe som kommer fra alle partiene. Jeg skal være litt personlig. Når statsråd Inga Marte Thorkildsen sier at hun har spurt sin far, vil jeg si at for 23 år siden, da jeg fikk min førstefødte, tok jeg foreldrepermisjon, men min mann, som var helt i oppstarten av et privat firma, hadde null muligheter til å ta ut permisjon. Jeg var så heldig at jeg fikk være hjemme med mine barn. Mitt barn var hjemme med en av foreldrene, hadde den tryggheten, og vi slapp å bruke dagmamma eller barnehage, fordi jeg hadde muligheten til å være hjemme. Statsråden snakker som om alle jobber i offentlig sektor. Mitt spørsmål er: Ser ikke statsråden den urimeligheten at det går ut over barna når man som privat næringsdrivende, f.eks. i enkeltmannsforetak, ikke har muligheten til å overføre sine uker til mor?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-02-19:
Statsråden er litt overrasket over at det er bare mor det er snakk om i disse sakene her. Den foreldrepermisjonen vi har i dag, er begrunnet også i opptjeningsretten til mor, og ofte er det det som er avgjørende. Når alt kommer til alt, er det veldig mye økonomi i slike saker også. Men fra Fremskrittspartiets side har man tenkt på valgfriheten, enten det er mor som overtar noen uker fra far, eller far som overtar noen uker fra mor – hver familie må finne den ordningen som er best for seg. Mitt spørsmål til statsråden blir: Vil statsråden gjøre noe med opptjeningsretten til far, slik at far får selvstendig opptjeningsrett? Jeg tror at hadde vi fått selvstendig opptjeningsrett, hadde også flere fedre vært hjemme, uten at det var noen kvote som beregnet dette.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-02-19:
I likhet med de foregående replikanter er Fremskrittspartiet også bekymret over økningen i konflikter som nå havner i domstolene, og det har vært en urovekkende økning i antallet saker. Fremskrittspartiet ønsker at det skal være automatisk delt omsorg ved samlivsbrudd. Det er ikke dermed sagt at alle familier skal ha delt omsorg, for det er veldig mange som klarer å komme til en ordning uten at det blir innblanding fra det offentlige i det hele tatt. Men Fremskrittspartiet tror at hvis det er en automatikk i 50/50-deling ved samlivsbrudd, vil konfliktnivået dempes, for da er familiene klar over at begge, både far og mor, har anledning til å kunne ha 50/50 pst. samvær. Mitt spørsmål til statsråden er om statsråden ser at det er viktig at vi får på plass en 50/50 pst.-fordeling, slik at både far og mor får like rettigheter ved et samlivsbrudd.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-02-19:
Jeg støtter saksordførerens redegjørelse for saken, men jeg har lyst til å si at dette ikke har vært noen enkel sak for Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet er imot surrogati, og vi har vært bekymret over den utviklingen vi har sett den senere tid, med en sterk økning i bruk av surrogati fra India – og vi ser det også i andre land. Nå har vi fått denne midlertidige loven på bordet, og Fremskrittspartiet har tvilt seg fram til at det var rett å støtte den midlertidige loven som ligger her i dag for å sikre de barna som har kommet til Norge, de rettigheter de har krav på. Det er barn som ikke vet om andre omsorgspersoner, og noen av barna har også en far og en mor som det er viktig at man får sikret rettighetene for. Det som Fremskrittspartiet er skeptisk til når det gjelder denne saken, er det tidsvinduet som regjeringen legger opp til. Derfor har Fremskrittspartiet fremmet forslag, og jeg vil ta opp de forslagene som ligger i saken, om at vi strammer inn det tidsvinduet som ligger der i dag, slik at vi ikke kan få nye saker – det at man kan planlegge å reise og så få tatt opp saken. En annen sak er at denne saken som ligger her i dag, kan – eller det vet vi faktisk ikke, men den kan – skape presedens i andre saker. Hva skjer med de ungene som kommer til landet ved hjelp av surrogati den dagen denne midlertidige loven opphører? Vi vet at så lenge vi ikke gjør noe med saken om surrogati, kommer foreldre til å benytte seg av surrogati også i framtiden, og det vil komme barn til Norge. Fremskrittspartiet er skeptisk til og bekymret for utviklingen vi kan komme til å se i framtiden – etter at denne midlertidige loven opphører – og vi er redd for at vi kommer til å se flere slike midlertidige lover hvis vi ikke tar noen grep. For Fremskrittspartiet har det vært viktig at vi også har internasjonale fora der dette blir tatt opp. Det er gledelig å se at India kommer til å forby bruk av surrogati, men det er også viktig at vi politikere i Norge sier klart og tydelig nei til bruken av surrogati og viser det i arbeidet vi holder på med. Fremskrittspartiet savner i denne saken forebyggende arbeid. Hvilke signaler sender vi til par om hvorvidt vi tillater surrogati eller ikke? Når det ikke er noen straffereaksjon, er det enkelt å si at vi liker det ikke, men vi vet ikke hva vi skal gjøre med det. Fremskrittspartiet har ikke tatt stilling til om det skal være en straffereaksjon når det gjelder surrogati, men tar sterkt avstand fra bruken av surrogati og vil i hvert fall presisere det i denne saken, slik at det ikke er noen tvil om det i framtiden. Når det gjelder denne midlertidige loven, kommer Fremskrittspartiet til å støtte innstillingen, med de endringsforslag vi har. Dette gjør vi kun for å sikre barna de rettigheter de har krav på.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2013-02-19:
Dette er en midlertidig lov. Jeg skal stille statsråden et kort spørsmål – om hun har noen synspunkter på hva som vil skje når denne midlertidige loven er avviklet, hvilke ordninger hun da har tenkt å ha for barn født ved hjelp av surrogati som kommer til Norge.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-02-19:
Jeg takker for statsrådens innlegg. Jeg antar det var ved en inkurie hun glemte å nevne at Kristelig Folkeparti har foreslått 15 mill. kr i økte bevilgninger til familievernet i sitt alternative budsjett, og at vi har økt bevilgningene til familievernet i mange, mange år. Så sier statsråden at hun har et brennende engasjement for familievernet. Da blir spørsmålet tilbake til statsråden: Hvor står det i statsrådens og regjeringens eget statsbudsjett, og på hvilken måte kommer det til uttrykk i budsjettproposisjonen fra statsråden?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-02-19:
Jeg hører hva statsråden sier, men det er nå engang sånn at når man skal se hva statsråden er opptatt av i et statsbudsjett, bruker det for det første å komme til syne gjennom hvordan statsråden selv presenterer budsjettet og hva hun er mest fornøyd med og mest opptatt av. Det bruker også å komme til syne i innledningskapitlene – på de første sidene – i statsbudsjettet hva som er de viktigste prioriteringene. Til sist bruker det faktisk å komme til syne i de midlene som regjeringen foreslår å bevilge til et formål. 9 mill. kr – ja – men den totale bevilgningen til familievernet er jo 370 mill. kr, så enkel hoderegning tilsier at dette er om lag en pris- og lønnsjustering. Når statsråden i tillegg nevner enkeltprosjekter som skal styrkes – som det skal fokuseres spesielt på – betyr det at kjerneoppgavene i familievernet blir redusert gjennom de budsjettene statsråden legger fram. Så spørsmålet er igjen: På hvilken måte vises dette engasjementet i praktisk politikk?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-02-19:
Når det gjelder forslaget om meglingstimer, er det jo det å si at Domstoladministrasjonen faktisk selv har pekt på at mange av de sakene vi nå får til behandling i domstolssystemet, aldri burde ha vært der. Familievernet må få økte ressurser, og vi må ha mer megling for å forebygge at saker kommer til domstolen. Det bør være et tydelig signal når det kommer fra Domstoladministrasjonen selv. Men i tillegg er det sånn at familievernkontorene rundt omkring i landet sier: Ja, vi ønsker å bruke mer tid på disse sakene, ja, vi ønsker å bruke mer tid på å forebygge. Men med de ressursene de har – og det illustreres jo av det statsråden sier – må kjerneoppgavene reduseres, det forebyggende arbeidet må reduseres, for å få på plass det de blir bedt om å prioritere når de ikke får økte ressurser. Så da er mitt siste spørsmål til statsråden: Når man nå sier at budsjettet skal styrkes, når kommer den økningen?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-02-19:
Det vil jeg gjøre.
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-02-19:
Det er mange spørsmål som kunne vært stilt. Jeg velger å stille det spørsmålet jeg stilte først i mitt innlegg. Som Bufdir har påpekt i sin høringsuttalelse, gjelder dette forslaget bare et lite mindretall av alle de ungene som lever med én juridisk forelder og ikke har kontakt med den andre, og som i tillegg kanskje har en sosial forelder i hjemmet. Gitt denne beskrivelsen og det behovet man nå har sett, nemlig behovet for å fremme en midlertidig lov for disse tilfellene, hva mener statsråden om alle de andre ungene som er i samme situasjon – noe statsrådens eget fagorgan har påpekt?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-02-19:
Det var vel ikke noe svar på spørsmålet. Jeg må si at når det gjelder Kristelig Folkepartis engasjement både for disse ungene og for andre unger som lever i samme situasjon, har vi – i motsetning til statsråden – valgt å følge det faglige rådet fra statsrådens eget fagorgan, nemlig å bruke de etablerte, anerkjente instituttene vi har for å sikre foreldreskap, gjennom barnelov og adopsjonslov. Jeg benytter heller anledningen til å spørre om noe annet. Man slår fast i loven at der avtalen er inngått ved tvang, har tydeligvis ikke ungene dette behovet, og da gjelder ikke loven. Som en del av komitébehandlingen har vi stilt spørsmål til statsråden om hvordan man skal forsikre seg om at avtalene ikke er inngått ved tvang. Statsråden svarte: «Det organ som gis vedtaksmyndighet etter den midlertidige loven må dermed vurdere og ta stilling til spørsmål om tvang ved behandling av søknader – på linje med øvrige vurderinger som må foretas etter lovens bestemmelser.» Hvordan skal statsråden forsikre seg om at man ikke gjennomfører avtaler ved bruk av tvang?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2013-02-19:
Jeg tar ordet på slutten av debatten bare for å understreke at Kristelig Folkeparti – med utgangspunkt i hva jeg sa i mitt forrige innlegg, og med utgangspunkt i innstillingen – advarer mot å ta i bruk en midlertidig lov som et verktøy. Det vil endre prinsippene i barnelovgivningen og adopsjonslovgivningen for å løse det man kaller en midlertidig situasjon. Der er vi på trygg faglig grunn. Vi har støttet oss – som det framgår av innstillingen – på høringsuttalelsen fra Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet, som nettopp viser til at man her har etablert rammeverk nasjonalt og internasjonalt for å sikre barns rettigheter og trygghet. Når man da lager en midlertidig lov som bryter med de prinsippene, med en prinsipiell begrunnelse, har man skapt seg selv et problem som vil oppstå 1. januar 2014. Jeg avventer fortsatt svar på hvordan man skal møte de sakene som oppstår etter det, med utgangspunkt i de begrunnelsene man her framfører. Jeg er glad for å høre at statsråden nå understreker at man fraråder bruk av surrogati, og håper at norske borgere ikke benytter seg av surrogati etter at loven går ut – men det hadde jo vært naturlig å si det når man faktisk legger fram proposisjonen, å skrive det i proposisjonen, at det er det vi faktisk ønsker, det er det vi jobber mot, det er det som er målet med politikken vår på dette området: å ta vare på kvinners rettigheter og ungers rettigheter gjennom å bekjempe surrogati. Men det er ingenting i den proposisjonen vi i dag behandler, som sier noe om det statsråden faktisk sa i dag. Når flertallet heller ikke vil være med på å si det i innstillingen, blir det hele litt pussig. Derfor ønsker Kristelig Folkeparti på det sterkeste å advare mot å gå inn i det problemfeltet. Vi ønsker heller at vi – i et så krevende landskap som jeg oppfatter at flere her innrømmer at det er – støtter oss på faglige råd fra Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet og holder oss til de grunnprinsippene vi har, som er laget nettopp for å løse vanskelige situasjoner. Adopsjonsloven er laget for det, og statsråden har en utredning på sitt bord der en foreslår en endring. Innstillingen som er fremmet, er på dette grunnlaget slett håndverk, og jeg er glad for at saksordføreren, representanten Gjul, nå presiserer at dette kun gjelder håndtering av de sakene der en del foreldre hevder å ha fått råd som gjorde at man var i god tro. Det normale i sånne saker ville vært å be om en form for dokumentasjon på at det har skjedd, men her har man latt lettvinte resonnement styre. Det har gått på bekostning av viktige prinsipper for barns trygghet i lovverket vårt.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2013-02-19:
Både representanten Horne og representanten Håbrekke har reist spørsmål om denne loven kan komme til å bli en permanent lov og ikke bare en overgangslov. Da vil jeg bare fastslå at dette er en overgangslov, det er en midlertidig lov som skal gjelde kun fram til 1. januar 2014. Det er en ganske god grunn til nettopp det. Norske myndigheter hadde en veldig uklar praksis når det gjaldt surrogati fram til 1. juli 2010. Hva skjedde da? Jo, det som skjedde da, var at norske myndigheter og norske utenriksstasjoner fra da av begynte å få en ensidig, felles praksis for hvordan man skulle håndtere surrogati. De norske utenriksstasjonene har fra da av behandlet alle surrogatavtaler på lik måte. Det som er situasjonen, er at av de familiene som fikk etablert surrogati før 1. juli, var veldig mange faktisk i god tro. De hadde fått veiledning av offentlige myndigheter, de hadde fått hjelp til hvordan de skulle gå fram, og de levde i den tro at alt var i orden helt til mange av dem fikk et brev fra Skattedirektoratet sommeren 2011. Da er vi over på det andre spørsmålet Håbrekke reiser: Hvorfor forholder vi oss til en liten gruppe og lager en overgangslov for den? Jo, fordi norske myndigheter sjøl har bidratt til at vi er nødt til å ha en overgangslov gjennom at Skattedirektoratet sendte et brev til ca. ti familier og ga dem beskjed om at foreldreskapet ikke var korrekt registrert, og at ungene deres ikke hadde noen juridisk tilknytning til dem. Da ble vi nødt til å finne løsninger med tanke på de familiene. Dette dreier seg om barn som er født før 1. juli 2010. Man har sågar kommet i den situasjonen at det rett før jul ble sendt ut et brev fra Skattedirektoratet hvor man sier at hvis ikke foreldreskapet er rettet opp før 1. juli 2013, vil det bli slettet. Når statsråden sier at dette er familier i krise, er det en riktig beskrivelse. For mange av disse familiene er det en ganske alvorlig situasjon, og vi som parlament er pliktig til å finne løsninger, juridiske løsninger innenfor det regelverket vi har i dag, som sørger for at de ungene får en riktig juridisk tilknytning til sine foreldre og faktisk har en tilknytning også etter 1. juli 2013. Helt til slutt vil jeg bare poengtere at denne saken ikke skaper presedens for framtida. Arbeiderpartiet har i sitt programforslag sagt nei til surrogati. Samtidig må jeg si at jeg er veldig skuffet over at Kristelig Folkeparti overhodet ikke er opptatt av barns rettigheter, men kun er opptatt av å være motstander av surrogati.
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2013-02-19:
Jeg takker statsråden for et godt og direkte innlegg. Vi fikk også fram konkrete ting som var nyttig å høre statsrådens vurdering av. Det ble f.eks. slått fast at langt over halvparten av politidistriktene ikke oppfyller de tre grunnforutsetningene når det gjelder økokrimteamene, altså flerfaglig kompetanse, skjerming av medarbeidere og samlokalisering. Statsråden understreket at det ikke var godt nok, og at hun har tatt det opp i tildelingsbrevet til direktoratet. Det er en alvorlig situasjon, for det kan bety at det blir forskjellsbehandling av økonomisk kriminalitet rundt om i landet, slik at noen politidistrikter blir altfor svake til å ta tak i det. Så jeg vil gjerne ta opp spørsmålet om de modellene som ligger i rapporten fra arbeidsgruppa i Politidirektoratet. Jeg er klar over at det er direktoratet som skal følge opp den, men som jeg sa i mitt innlegg, er dette knyttet til om veien å gå er færre politidistrikter for å få mer slagkraftige økokrimteam. Selvsagt skal vi øke ressursene også, men det må kombineres med andre grep. Er det riktig å vurdere det første steget som denne arbeidsgruppa tar opp, nemlig å legge opp til en regionalisering i første omgang, slik at man ikke må vente for lenge før disse økokrimteamene blir sterkere og større? Det var det ene jeg ville kommentere. Det andre gjelder vurderingen av Økokrims ressurser sentralt. Jeg oppfatter det som veldig alvorlig at de står overfor saker som er så tunge at de nærmest blir ute av stand til å ta tak i en del saker som de absolutt burde ta tak i. De greide å ta inn bare 15 saker i fjor. De møter motparter som har nesten ubegrensede ressurser til å hyre inn det jeg vil kalle hvitsnippadvokater, som har spesialisert seg på denne formen for kriminalitet, og som kan absolutt alle lovverkets mulige og ikke mulige smutthull og muligheter til det ytterste. Det gjør at man holder på i årevis – og har veldig lange rettssaker som det er vanskelig å begrense. Den Transocean-saken som nå pågår i Oslo tingrett, er satt opp til åtte måneder. I fjor brukte man nesten et halvt år på å behandle Acta-saken i Stavanger. Spørsmålene er: Hvordan kan man få ressursene i Økokrim til å matche det? Når vil den gjennomgangen man varsler i budsjettet, komme – hvordan ligger gjennomgangen av Økokrims ressurser sentralt an i løypa? Hvordan kan vi bygge opp domstolenes evne og kompetanse til å begrense sakene, slik at de ikke bruker måneder på ting som er lite relevant?
Jan Bøhler (Arbeiderpartiet), 2013-02-19:
Jeg vil takke alle som har holdt innlegg, for veldig gode innlegg, og for innlegg som inntok en felles sterk holdning til denne typen kriminalitet – ingen nevnt og ingen glemt. Det ble også tatt fram ting som fylte ut det bildet jeg forsøkte å tegne, f.eks. det siste innlegget til Anders B. Werp, hvor korrupsjon ble understreket. Det er jo tema nummer to i Økokrims trusselvurdering, så det er all grunn til å ha det med som en del av bildet når det gjelder bekjempelse av økonomisk kriminalitet. Det var flere som støttet forskjellige tiltak og innsatser som jeg var inne på. Jeg er bl.a. glad for at representanten Oktay Dahl nevnte bruken av samfunnets samlede ressurser, og at man åpner for forslag om hvordan bl.a. Skattekrim-etaten kan få økte fullmakter når det gjelder bl.a. bevissikring. Det var en liten detalj i representanten Oktay Dahls innlegg jeg bare ville kommentere helt kort, og det var dette med om klientkontoer burde vært vurdert av advokatlovutvalget som nå skal arbeide framover. Grunnen til at dette ble tatt av Finansdepartementet nå – det ble sendt på høring før jul en gang – var at det allerede lå i handlingsplanen mot økonomisk kriminalitet som regjeringen lagde i 2011 og i innstillingen fra Stortingets justiskomité om organisert kriminalitet, hvor vi ba om endringer når det gjaldt klientkontoer. Så det er en sak som etter min vurdering er overmoden, og som det ikke var riktig å vente noen år før man kunne gå videre på. Det er en diskusjon vi sikkert kan komme tilbake til. Jeg er glad for den store enigheten som er her, og jeg mener at det blir viktig framover å gå gjennom hele straffesakskjeden for å bedre innsatsen mot økonomisk kriminalitet, og unngå at det er noen særbehandling av den, fra initiativfasen til etterforskning, domstolene og forholdene under soning og inndragning. Når det gjelder det siste leddet i straffesakskjeden, straff og soning, var det en interessant kommentar som BI-professoren Petter Gottschalk hadde i Dagens Næringsliv den 5. februar i år. Han gjennomgikk soningsforholdene for en del av dem som er dømt i tunge, økonomiske kriminalitetssaker, og påpekte at i en rekke av disse sakene sonet de dømte gjennomgående i øysamfunnet på Bastøy. Han nevnte der en god del kjente saker som vekket min nysgjerrighet og behovet for å gjennomgå hva som er praksis. Det er mange ting å ta tak i i hele kjeden. Dette er en stor innsats som vil kreve mer av oss i årene framover. Jeg takker for at vi fikk mulighet til å ha denne debatten.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-02-19:
Politidirektoratet har fått et tydelig pålegg om å forsterke innsatsen mot økonomisk kriminalitet i inneværende år. Vi vil ha rapport om tiltakene og effekten av en forsterket innsats. For å lykkes i det arbeidet er det, som jeg nevnte i mitt svar, selvsagt viktig at direktoratet vurderer om den rapporten som nå er avgitt om økoteamene, gir gode forslag til hvordan man forsterker innsatsen. Som jeg redegjorde for, er det viktig at vi på lang sikt også sikrer en grundig gjennomgang av hvordan vi kan forsterke innsatsen, om vi har organisert oss godt nok. Noe av det sentrale som er igangsatt med relevans for dette, er politianalyseutvalget, som vil gå gjennom ressursbruken i hele politiet, og som selvsagt også vil forholde seg til økonomisk kriminalitet. Det vil i kjølvannet av dette være fokus på hvilken kompetanse som trengs, og også hvilken organisering man antar gir best resultat. Derfor nevnte jeg at dette også kan få betydning for Økokrims rolle. I dag har Økokrim, som jeg beskrev, sin rolle ikke bare i de konkrete økonomiske sakene, men også som et kompetansesenter. Vi vurderer også den svenske modellen for å se om det er noe i denne vi skal hente inspirasjon fra. Det som har vært det gode med de fungerende økoteamene, har vært den tverrfaglige kompetansen. Juristen, politietterforskeren og den økonomiske kompetansen, enten det har vært revisor eller økonom, har hatt gjensidig fordel av et velfungerende samarbeid. Jeg tror at i arbeidet med å bedre innsatsen mot økonomisk kriminalitet framover er det denne tverrfaglige kompetansen vi må være opptatt av å sikre, uansett hvordan vi går videre med den større organisatoriske rammen.