trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-03-18:
Venstre er av den oppfatning at slik som det er i dag, er kanskje ytringsfriheten den av menneskerettighetene som er mest truet globalt. Den er truet på veldig mange felt. Jeg vet at utenriksministeren også har hatt et engasjement i FN – jeg var der selv – i forhold til å løfte ytringsfrihetsdebatten. Da er det klart at de siste måneders hendelser for den norske regjering, med både blasfemiparagraf, og, kanskje aller mest, det ikke å bry seg om en dom man har fått når det gjelder ytringsfrihet i Menneskerettighetsdomstolen, må svekke det norske engasjementet. Så mitt spørsmål er om statsråden virkelig tror at det ikke vil være noen stater som har merket seg at vi ikke bryr oss om en dom i Menneskerettighetsdomstolen på dette området – et så viktig menneskerettighetsområde der Norge må ha ryggen fri for å kunne kjempe den kampen for denne menneskerettigheten også globalt.
Trine Skei Grande (Venstre), 2009-03-18:
Internasjonalt er det viktig å bekjempe religiøse uttrykk som fører til terrorsime og brudd på menneskerettighetene. Der deltar også Norge. Men de truslene vi står overfor i Norge, er ganske annerledes. Det statsråden ramset opp som ting vi må bekjempe i Norge, som tvangsekteskap og kjønnslemlestelse, er mye mer knyttet til kultur enn til religion. Jeg mener man gir folk for gode argumenter ved å koble det sammen med religion. Derfor er det faktisk viktig at vi går med kunnskap inn i denne debatten, og at vi klarer å skille mellom hva som er tro, hva som er overgrep på menneskerettigheter og hva som er norske lover og regler, som vi forventer blir håndhevet. Så spørsmålet mitt: Hvorfor velger ikke Regjeringa heller å legge seg på Jaglands linje enn å legge seg på Martin Kolbergs linje, som sauser sammen alt av religion og kultur og sier at dette er en ting vi må bekjempe som helhet?
Olemic Thommessen (Høyre), 2009-03-18:
Jeg merker meg at utenriksministeren er bekvem med Regjeringens tilnærming til dette, men jeg merker meg også at han sier at man kan forvente nye saker, eller iallfall at man må være forberedt på en ny sak. Dette regner jeg med har vært en del av diskusjonen i Regjeringen. Det må, iallfall med en så syltynn løsning som man er kommet med, ha vært anbefalinger her i retning av at man må være forberedt på at en ny sak vil kunne komme opp. I en tale i forbindelse med at FNs verdenserklæring om menneskerettigheter er 60 år sier utenriksministeren at ytringsfriheten ikke kan eller skal avgrenses. Men han avveier det mot en del hensyn som han mener er viktige, og peker på land med store problemer, som Sudan og Afghanistan, og hvilken lydhørhet man skal ha for dem. Er statsråden bekvem med at Norge må være forberedt på en ny sak om tv-reklame i forhold til at det er et viktig hensyn for å omgå ytringsfriheten?
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-03-18:
Jeg også har et spørsmål til utenriksministeren. Denne våren foregår det en viktig debatt i det norske samfunnet og også internasjonalt om religionens plass i samfunnet. Samtidig har vi, som flere representanter allerede har vært inne på, opplevd at Regjeringen har snublet i flere saker om menneskers tro, religionens plass i samfunnet og ytringsfriheten. Regjeringens forsøk på å begrense ytringsfriheten ved å forby kvalifisert religionskritikk stod seg ikke for den heftige offentlige debatten som fulgte, og måtte trekkes tilbake. Samtidig vet vi at Regjeringen forhandler i Genève med en rekke islamske land om spørsmål som dreier seg om hvorvidt ytringsfriheten skal begrenses av hensyn til religion. Forslaget om å endre uniformsreglementet i politiet viste seg å være så lite gjennomtenkt at Regjeringen måtte snu, og nå famler Regjeringen på nytt i et viktig spørsmål om samfunn og religion. Samme dag som det største regjeringspartiet opplevde en markert tilbakegang på en meningsmåling utført av NRK, rykket Arbeiderpartiets partisekretær, Martin Kolberg, ut mot det han definerer som radikal islam i Norge. En stund virket det som om det var stor uenighet i Arbeiderpartiet om dette var et problem eller ikke, men i dag kan vi lese i flere aviser og høre i mediene at statsminister Jens Stoltenberg skal ha bekreftet at Kolbergs krigserklæring mot radikal islam er Arbeiderpartiets syn. Vi må da også forvente at det er Regjeringens syn. I flere aviser kan man også lese at norske muslimer føler seg mobbet av dette utspillet, bl.a. generalsekretæren i Islamsk Råd. Jeg anser Norges utenriksminister som en av dem som er mest reflektert i Regjeringen når det gjelder spørsmålet om religionens plass i samfunnet og dialog mellom religioner. Jeg ønsker derfor at utenriksministeren skal gi en klar og tydelig definisjon av hva radikal islam er, hva Regjeringen mener er problemet i Norge, hvordan man vil bekjempe det, og hvordan utenriksministeren mener at dette kan skape dialog i det norske storsamfunnet.
Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2009-03-18:
Jeg vil gjerne at utenriksministeren svarer presist på mitt spørsmål, når han nå stiller seg bak det som Martin Kolberg har sagt: Hva er ekstrem islam i en norsk sammenheng? Det andre spørsmålet jeg vil stille, er om utenriksministeren kan reflektere over hvordan vi i Norge kan fremme de verdier som er felles i vårt samfunn, den kristne og humanistiske arven, i den ekstremt krevende situasjonen som vi nå har.
Erna Solberg (Høyre), 2009-03-18:
Jeg tror jeg har lyst til å si meg enig med utenriksministeren i at de fleste av disse spørsmålene kan man ganske greit svare ja på. Jeg har aldri hørt en eneste norsk politiker som ikke har ment at radikale islamske bevegelser på internasjonale arenaer og de voldshandlinger de utøver på vestlige arenaer, er ting man skal ta avstand fra og bekjempe. Det er faktisk en ganske viktig idékamp og en viktig kamp på den internasjonale arenaen. Men så har jeg et spørsmål, for jeg opplever at denne debatten aldri går ned i grunnbiten. Hva er det som rekrutterer mennesker til den typen ekstremisme? Hva er potensialet for at folk i det norske samfunnet blir rekruttert til slik ekstremisme? De spørsmålene må vi tørre å stille oss, for vi ser at det bl.a. er tilsynelatende normalt integrerte engelskmenn som er blitt rekruttert til f.eks. voldshandlinger. Da synes jeg at istedenfor å diskutere radikal islam, burde vi kanskje i fellesskap brukt kreftene til å diskutere hvordan vi skal få til en bedre tilknytning for alle som bor i vårt land, til våre ideer.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2009-03-18:
I disse dager er det litt vanskelig å bli klok på Arbeiderpartiets politikk. I Dagbladet i går tok stortingsrepresentant Arild Stokkan-Grande, fra Arbeiderpartiet, til orde for å kutte i u-hjelp til land som ikke vil ta asylsøkere i retur. Det vil i så fall være en helt ny linje i bistandspolitikken at man ikke begrunner bistand med grunnleggende menneskerettigheter, men at man rett og slett bruker det som et pressmiddel internasjonalt, en eller annen slags straff og belønning, og rammer mennesker i nød. Er dette en ny linje i Regjeringens politikk? Det håper jeg ikke det er, men hvis det er det: Synes utenriksministeren det er rett å straffe mennesker i nød – mottakere av bistand – og bruke dem som et politisk virkemiddel i asyldebatten?
Øyvind Halleraker (Høyre), 2009-03-18:
Jeg må først få gjøre statsråden oppmerksom på at det er denne regjeringen som har fjernet Bergen kommunes ansvar for kollektivtrafikken. Det er altså slik at storbyene står overfor store utfordringer, og de har pålagt seg selv store løft og belastninger for sine innbyggere for å få løst disse trafikale utfordringene. Men i Bergen har det dessverre oppstått et mediesirkus i kjølvannet av fremleggelsen av NTP. Saken gjelder at Bergensprogrammet og bybaneutbyggingen, fase 2, ikke er viet den oppmerksomhet man hadde forventet. Samferdselsministeren hevder at Bergen ved byrådet ikke har gjort jobben ved å sende søknad. De har slett ikke sagt at det er Navarsete som skal ønske seg denne søknaden. Neida, Bergen kommune hevder på sin side at i alle møter med Vegdirektoratet og Samferdselsdepartementet har man fått beskjed om å avvente NTP og de rammer som ligger der. Det som er uheldig, er at man kan få inntrykk av at denne regjeringen driver en form for obstruksjon mot borgerlig styrte byer og kommuner. Eller er det slik at statsråden har endret oppfatning i forhold til hva som burde vært innholdet i den søknaden?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-03-18:
Det rykket litt i meg. Venstre har sannelig levert på kollektivtransport! Vi har vært med på å gjøre trikken i Oslo om fra å være rullende museum til rullende suksess. Det har vi gjort ved å satse på incentivordningen, belønningsordningen. I den byen vi er i nå, brukes det 1,5 milliarder kr til kollektivtrafikken over kommunebudsjettet pr. år. Regjeringen har i transportplanen lagt opp til å øke belønningsordningen med 320 mill. kr. Det er bra. Det er et godt virkemiddel. Men mitt spørsmål, siden man snakker om å levere, blir: Hva slags tanker har statsråden om å levere på denne belønningsordningen som er statens andel i forhold til 13 byområder – Oslo og tolv andre byområder? Bør man nærme seg det nivået som Oslo alene bruker på kollektivtransporten, 1,5 milliarder kr, eller skal man nøye seg med det nivået Regjeringen har lagt opp til? Når vil Regjeringen levere med hensyn til jernbane gjennom Groruddalen? Man vil jo satse på det – det bor 120 000 mennesker der. Når skal toget gå like hyppig som T-banen gjør på begge sider av dalen? Når vil Regjeringen levere sin del, når det leveres lokalt?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-03-18:
Jeg har dette spørsmålet til helse- og omsorgsministeren: «Bydelsoverlegen i Nordre Aker bydel i Oslo roper varsku fordi syke eldre pasienter som må ha sykehjemsplass eller tilsyn hjemme, skrives ut for tidlig fra sykehusene. Hva vil statsråden gjøre på kort sikt for å sørge for at utskrivningspraksisen ved sykehusene for alvorlig syke eldre blir bedre?»
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-03-18:
La meg først starte med å si at statsråden og jeg har felles verdier her, både emosjonelt og intellektuelt, og vi har en felles beskrivelse av hva som er situasjonen. Venstres syn på hva som må skje, er på parallell kurs med det som statsråden kaller for samhandlingsreformen. Det har noen andre variasjoner ved seg, men jeg tar ikke opp det. Jeg tror også på de grepene statsråden snakker om, med erfaringer både fra Trondheim og for den saks skyld fra Ahus, og skal for min del sette meg inn i Ahus-situasjonen. Og for å si det til statsråden: Jeg har også som lokalpolitiker i Oslo vært med på å styrke legedekningen i byens sykehjem i påvente av at det skal skje noe. Men så til det kortsiktige. Når det gjelder det kortsiktige, har statsråden svart ærlig og oppriktig på det som kan skje. Jeg ville føle meg beroliget hvis statsråden, som sin forgjenger, bare tok en liten ekstra sjekk på at det skjer akkurat så godt og så ryddig og skikkelig som han beskrev i sitt svar til meg.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2009-03-18:
Statsråden og jeg er som direktetalende politikere på parallell kurs, og vi forstår hverandre veldig godt når det er store prosesser. Nav er et eksempel, men vi kan gjerne for den saks skyld snakke om rusreformen. Jeg kjenner den veldig godt med hensyn til hvordan den var før Oslo-systemet ble en del av Helse Sør-Øst, men jeg skal ikke ta det nå. Jeg tror det statsråden tok opp, nemlig å sørge for at den gruppen mennesker vi snakker om her, ikke blir glemt, er viktig, ikke minst fordi Helse Sør-Øst har solgt – hvis en brukte det ordet – hovedstadsprosessen under henvisning til at det kommer en eldrebølge. Nå liker jeg ikke det ordet, jeg synes det er inhumant. Jeg har personlig sagt at mitt navn er Odd Einar Dørum, jeg er ingen tsunami. Men når vi lar det ordet ligge, tror jeg at når man har markedsført det så sterkt som en begrunnelse, ligger det også et særlig ansvar å sørge for at selv under krevende omstillinger får man ivaretatt de hensyn som statsråden har beskrevet. Jeg har tillit til at statsråden vil følge det opp, rett og slett fordi jeg hører måten det snakkes på, og som politiker verdsetter jeg det som representant for et opposisjonsparti fra en representant for Regjeringen. Jeg tror det vil skje som statsråden sier, og jeg legger det til grunn.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2009-03-18:
Jeg har et spørsmål til landbruks- og matministeren. Senterpartiets deltagelse i den rød-grønne regjeringen har vært en svært dyr reise for norske forbrukere. Bare det siste året har Regjeringen økt matvareprisene gjennom jordbruksoppgjøret med over 2 milliarder kr. 1,6 milliarder kr kom i jordbruksoppgjøret for et år siden og 500 mill. kr i justeringsforhandlingene på nyåret. Samtidig ser vi nå at veldig mange arbeidstakere og bedrifter er inne i en svært vanskelig situasjon på grunn av den internasjonale økonomiske situasjonen. Vi ser at mange mister arbeidet sitt. Andre blir permittert og får således en dårligere økonomi. Vi ser også at i grenseområdene mot Sverige er det nå nærmest ville tilstander på grunn av den billige svenske kronen, som gjør det svært fordelaktig for norske forbrukere å reise til Sverige for å kjøpe nødvendige dagligvarer. Da er mitt spørsmål: Vil statsråden bidra til at årets jordbruksoppgjør blir like moderat som for andre arbeidstakere? Vi ser nå at både bedriftsledere og sentrale fagforeningsledere går ut og varsler om at spesielt i konkurranseutsatt industri kommer det til å bli tilnærmet et nulloppgjør. Vil statsråden følge opp dette også i jordbruksoppgjøret?
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2009-03-18:
Jeg må be statsråden om å svare konkret på det spørsmålet jeg har. Jeg synes den avslutningen statsråden her hadde, er veldig interessant. Det er åpenbart at i Norge er det ingen konkurranse når det gjelder primærleddet innenfor landbruket. Det er grunn til å tro at det er begrenset konkurranse også når det gjelder industrileddet. Det kommer også påstander om at det er begrenset konkurranse innenfor det norske dagligvaremarkedet, selv om vi har de fire store dagligvarekjedene. Statsråden sier at matvareprisene bare skal øke med 2¼ pst. Nå har altså matvareprisene bare fra januar til februar økt med rundt 3 pst. Mitt spørsmål til statsråden er: Vil statsråden bidra til at vi får gjennomgått konkurranseforholdene i hele matvarekjeden, slik at dette blir til norske forbrukeres fordel?
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-03-18:
Representanten Kielland Asmyhr stiller et viktig spørsmål. Han setter utviklingen i landbruksnæringen opp mot situasjonen i landet sett i relasjon til finanskrisen. Det er helt åpenbart at også landbruksnæringen må ta sitt ansvar når det gjelder utviklingen i landet på økonomiområdet generelt, og når det gjelder finanskrisens utfordringer. Det er jo slik at landbruket i dag faktisk er en slags trygg havn, fordi vi har en nasjonal landbrukspolitikk som sikrer norsk matproduksjon, som sikrer sysselsettingen i landbruket og sikrer sysselsettingen i distriktene. Det har det vært særdeles viktig å gjennomføre. Denne regjeringen har, som representanten Asmyhr understreket, levert jordbruksoppgjør som har gitt næringen nødvendige inntektsløft, og bidratt til å redusere inntektsgapet mellom jordbrukere og andre grupper. Når det gjelder prisøkningene, har jeg lyst til å understreke at målprisøkningene i de ordinære jordbruksforhandlingene i 2008 innebærer at prisene for norskproduserte jordbruksvarer samlet kan stige med 3¼ pst. Den isolerte effekten for matvareprisene vil kun bli 2¼ pst., hvis en ser det på årsbasis. Det betyr at en familie på to voksne og to barn kan som følge av jordbruksoppgjøret få økt sine utgifter til matvarer med anslagsvis 1 500 kr over et helt år. Den landbrukspolitikken som Norge fører, har bidratt til at norske matvarepriser, sett i relasjon til nordmenns inntekter, er de laveste i Europa. Det er en stabil, god utvikling. Faktisk er det slik at jordbruksavtalene har sikret en stabilitet også for forbrukerne. Det er også slik at en ikke kan beskylde landbruket for å ha ansvaret for den prisøkningen som andre ledd i verdikjeden har foretatt.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-03-18:
Det er Konkurransetilsynet som har ansvaret for konkurransepolitikken i Norge. Når representanten Kielland Asmyhr sier at jeg ikke svarte på spørsmålet, har jeg bare lyst til å understreke at hvis de målprisøkningene som en hadde etter justeringsforhandlingene på nyåret, realiseres, anslås den isolerte effekten av det til bare å øke matvareprisene med ½. Hvis vi ser på effekten denne prisøkningen har på konsumprisindeksen, ser vi at den er 0,05 pst. Så for forbrukerne er det begrensede effekter av de prisøkningene som har kommet som et resultat av jordbruksavtalen. Det systemet vi har i Norge, bidrar til at vi har stabilitet i prisene, også for forbrukerne. Jeg har lyst til å understreke at når det gjelder konkurransen i markedene, er det som sagt Konkurransetilsynet som har ansvaret for det, og jeg har selvsagt ingenting imot at de gjør jobben sin.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-03-18:
For det første vil jeg gjenta det jeg understreket i svaret på spørsmålet fra representanten Kielland Asmyhr om at den norske landbrukspolitikken – det systemet vi har med jordbruksforhandlinger – bidrar til stabilitet i matprisene også for norske forbrukere. For et års tid siden var norske matpriser lavere enn prisene internasjonalt. Denne stabiliteten er bra. Når det gjelder spørsmålet fra representanten Torbjørn Hansen, har jeg bare lyst til å understreke at en arbeidsgruppe med bred representasjon fra ulike deler av næringen har lagt fram et forslag om å endre på målprissystemet. Det er en sak som vil bli vurdert og tatt stilling til gjennom jordbruksavtalen. Det vil ikke være slik at den vil ha en innretning mot norske forbrukere.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-03-18:
Det er riktig som representanten Sørfonn beskriver det, at størsteparten av økningen i jordbruksinntektene – eller de mulige jordbruksinntektene – er, som et resultat av den avtalen som ble framforhandlet i fjor, tatt ut gjennom økte målpriser. Det var det enighet mellom partene om. Det var også riktig, slik som jeg ser det, ut fra at det er viktig at også norske bønder tar ut det som er mulig i markedet. Og som sagt: Det norske systemet bidrar til stabilitet, og vi har de laveste matprisene i Europa, hvis vi ser kostnadene i forhold til inntekten en norsk forbruker har. Når det gjelder det kommende jordbruksoppgjøret, som en skal gå inn i i løpet av noen få måneder, vil jeg selvsagt ikke si noe om det. Det skal være en forhandling på normalt vis. Jeg er opptatt av at vi skal utnytte både offentlige budsjetter og pris- og skattemekanismer for å få gode oppgjør også i framtiden.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-03-18:
Det er riktig som representanten Kongshaug understreker, at norsk landbruk er konkurranseutsatt, og vi har sett effektene av det både i fjor og i år. I fjor var situasjonen slik at prisene gikk kraftig opp internasjonalt – en mye større prisøkning enn vi har hatt i Norge på de viktigste varene. I år er det motsatt. Da går prisene kraftig ned internasjonalt, mens vi, på grunn av jordbruksavtalen, har en prisøkning. Dette gir alvorlige utfordringer for landbruket, og jeg skal være den første til å understreke at vi er nødt til å foreta oss noe i den sammenheng. Vi har bl.a. nedsatt denne arbeidsgruppen som har vurdert endringer i målprissystemet, og det er ett av spørsmålene som skal løses gjennom jordbruksavtalen. Utover det vil jeg understreke at vi har artikkel 19-forhandlinger med EU. Det relaterer seg også til det konkurranseforholdet. Jeg vil bare understreke at vi tar kraftig og skikkelig tak i de utfordringene som Kongshaug presiserer.
Lars Peder Brekk (Senterpartiet), 2009-03-18:
Jeg skal si meg enig med representanten Fostervold i at kostnadsutviklingen i jordbruket er særdeles viktig for inntektsutviklingen – utviklingen med hensyn til muligheten til å drive landbruk i hele landet, osv. Jeg har sagt at kostnadsreduksjoner i norsk landbruk er viktig. Vi ser effekten av det i forbindelse med gjødselprisene som har hatt en veldig stor økning det siste året. Vi ser nå at det gir positive effekter at oljeprisen går ned. Vi ser at priser på korn internasjonalt går ned. Det har også stor effekt for norsk landbruk. Så Norge er midt i en internasjonal konkurransesituasjon. Min og landbrukets utfordring er selvsagt å utnytte kostnadsreduksjonene til det beste. Det vil bli ivaretatt gjennom forhandlingene i forbindelse med jordbruksavtalen. Og så er det slik at vi er nødt til å ha en fornuftig strukturutvikling i landbruket, og det står vi for fortsatt.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2009-03-18:
Jordbruksoppgjeret er jo svært avgjerande for matvareprisane i landet vårt. Dess større del av jordbruksoppgjeret som vert gjeven ved løyvingar over statsbudsjettet, dess mindre må takast ved auka matvareprisar. Kristeleg Folkeparti kritiserte at etter jordbruksoppgjeret i fjor måtte ein for stor del dekkjast ved auka matvareprisar. I justeringsforhandlingane rundt årsskiftet måtte heile rekninga – 500 mill. kr – dekkjast ved auka matvareprisar. No nærmar me oss med raske skritt eit nytt jordbruksoppgjer, og i desse finanskrisetider er det store forventningar om at ein betydeleg del av oppgjeret må dekkjast ved statlege løyvingar, nettopp for å dempa auka matvareprisar. Det ville bringa ro og tryggleik i mange leirar dersom statsråden kan bekrefta at så vil skje.
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-03-18:
Utviklingen bærer bud om at vi har en gradvis økende internasjonal konkurranse generelt og for landbruksprodukter spesielt. Det virker på meg som om denne regjeringen ikke har noen plan for hvordan det norske landbruket skal møte en slik utvikling. Istedenfor å prioritere framtidsrettede løsninger velter denne regjeringen økte inntekter hovedsakelig over på forbrukerne gjennom økte priser, der taket nå snart er nådd. Vi står igjen foran et nytt inntektsoppgjør for landbruket. Har statsråden en plan, og hvilke tiltak vil han foreslå for å møte den internasjonale konkurransen og WTO-runden, for dermed fortsatt å legge grunnlaget for et bærekraftig landbruk i dette landet?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-03-18:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til justisministeren, i dette tilfellet fungerende justisminister: «I politidistriktet Nordmøre og Romsdal reageres det med frustrasjon og vantro på orienteringer som i disse dager blir gitt om at lensmannskontoret i mange kommuner ligger an til å forsvinne. Dette gjelder også for store kommuner med innbyggertall opp til ti tusen innbyggere. Begrunnelsen er for trange økonomiske rammer. Tilstedeværelse av politi og nærhet til lensmannskontoret er viktig for innbyggerne i enhver kommune. Er statsråden enig i en slik sentralisering av lensmannskontor som det nå synes å legges opp til?»
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-03-18:
Jeg skal først få lov til å takke for svaret. Det er riktig som statsråden sier, at det foreligger ingen formell søknad om nedlegging av lensmannskontor, men det har vært en orienteringsrunde i distriktet Nordmøre og Romsdal på bakgrunn av en arbeidsgruppe som er nedsatt, der de foreslår som et mulig alternativ å legge ned lensmannskontor på bakgrunn av trange rammer og lite ressurser og midler til drift av polititjenestene. Så er det flere som setter spørsmålstegn ved hvordan det kan henge sammen at denne regjeringen bevilger så mye penger til drift av politi- og lensmannskontor og man stadig får oppslag om at på grunn av ressursmangel blir ikke de polititjenestene som blir oppfattet som helt naturlige, utført. Jeg kan vise til oppslag i media, f.eks. «Rykket ikke ut til fyllekjøring». Jeg kan også vise til at det har vært trafikkulykker hvor politiet ikke rykket ut. Ser statsråden det misforholdet som er mellom økte bevilgninger og manglende ressurser til utrykning?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2009-03-18:
Jeg takker igjen for svaret. Det er helt klart at man ikke forstår at det kan være tilført så mye effektive ressurser når man samtidig registrerer at politiet ikke har ressurser til å utføre de oppgavene som befolkningen før har tatt som helt naturlig. Det er også veldig trist når det i gjentatte avisoppslag kommer fram at lensmannskontor ikke har ressurser til å rykke ut. Det sprer seg da lett den holdning at det er lite kontroller, så selv om man begår forseelser, blir man likevel ikke tatt, for lensmannen kommer ikke, osv. Vil statsråden gå nærmere inn i og finne ut hva det egentlig er som skjer når det trass i økte ressurser likevel ikke er midler til å rykke ut? Har det noe med fordelingen mellom by og land å gjøre? Har det med organisering å gjøre? Eller er det rett og slett for lite ressurser i forhold til kostnadene i etaten?
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2009-03-18:
La meg starte med å sitere fra Nationen 9. januar i år, der statsråden sier: «Jeg er opptatt av å sikre norsk landbruk og matindustri sin konkurranseevne. Det er behov for kostnadsreduksjoner i jordbruket.» Det er en målsetting jeg er enig i. Selv om sitatet er hentet fra runden rundt Yara og gjødselpriser, mener, håper og tror jeg at dette er statsrådens og Regjeringens generelle holdning. En måte å holde matvareprisene nede og konkurransedyktigheten oppe på er å redusere utgiftene bøndene har ved matvareproduksjonen sin. Dette kan gjøres gjennom skatte- og avgiftslettelser. Det kan gjøres gjennom å redusere arbeidsbelastning og skjemavelde og også gjennom å avbyråkratisere landbruket. Vil statsråden, når man nå skal gå inn i forhandlinger med bondeorganisasjonene, legge større vekt på å redusere kostnadene innenfor matvareproduksjonsleddet vårt enn å øke målpriser og også matvareprisene for forbrukerne?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2009-03-18:
Mitt spørsmål til arbeids- og inkluderingsministeren er følgende: «I Navs serie «Arbeid og velferd« nr. 1 for 2009 vises det til at antallet personer med nedsatt arbeidsevne har steget med nesten 3 000 det siste året, og at utviklingen i arbeidsmarkedet gjør at mange i denne gruppen vil ha store vansker med å finne arbeid. Det tilsier sterkere satsing også på langvarige kvalifiseringstiltak, som styrker mulighetene for disse når arbeidsmarkedet forhåpentligvis blir bedre etter 2010. Hva vil statsråden gjøre for å sikre høy tiltaksintensitet overfor denne gruppen i 2009 og 2010?»
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2009-03-18:
Jeg takker statsråden for svaret. Veksttakten når det gjelder antall arbeidsledige, er veldig bekymringsfull. Det er nødvendig å adressere arbeidsledighet gjennom konjunkturbaserte tiltak, som allerede nevnt. I tillegg til å håndtere økt tilstrømning av nye grupper ledige forventer Kristelig Folkeparti at Regjeringen i det minste opprettholder det samme tiltaksnivået for personer med redusert arbeidsevne i 2009 som i 2008. Kan statsråden forsikre om at tiltaksnivået for denne gruppen blir minst like høyt som i fjor? I interpellasjonsdebatten i går kom det fram at tiltaksintensiteten har gått ned fra 69 pst. til 64 pst. Hvilke ambisjoner og målsettinger har statsråden satt seg? Bør målet f.eks. være 70 pst.?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2009-03-18:
Jeg takker igjen for svaret. Alt tyder på at i løpet av andre halvår i år vil andelen personer som har vært ledige mer enn seks måneder, øke i takt med den alminnelige ledigheten. Samtidig vil andelen personer med redusert arbeidsevne øke som følge av det stramme arbeidsmarkedet. Attføringsbedriftene opplyser at de kan ta imot flere tusen ledige på kort varsel. Finnes det planer for hvordan Regjeringen vil løse denne strukturutfordringen, som vi må erkjenne krever langt mer enn kun å opprettholde dagens tiltaksnivå? Ser statsråden f.eks. på attførings- og vekstbedriftene som aktuelle medspillere og samarbeidspartnere i denne forbindelse?
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Tallene viser en nedgang på 12 000–13 000 personer med nedsatt arbeidsevne fra 2005 til 2008. Tallet på personer med nedsatt arbeidsevne er dels påvirket av hvor mange som står utenfor arbeidslivet på grunn av sykdom, og dels påvirket av omfanget og innholdet i attføringsinnsatsen. Tallet må også ses i sammenheng med hvor stor andel av disse som deltar i arbeidsrettede tiltak. Økningen i antall tiltaksplasser som følge av den nylig framlagte tiltakspakken vil bidra til at tilbudet til personer med nedsatt arbeidsevne kan opprettholdes på et høyt nivå i 2009. Det er Arbeids- og velferdsetaten som vurderer tiltakssammensetningen innenfor gitte budsjettrammer, herunder satsingen på kvalifiseringstiltak. Regjeringen følger opp St.meld. nr. 9 for 2006–2007, Arbeid, velferd og inkludering, som legger opp til omfattende endringer med sikte på å få et bedre tiltaks- og tjenestetilbud for brukerne. Det er bl.a. etablert et tilbud om arbeidsrettet rehabilitering og satt i gang et forsøk med tidsubestemt lønnstilskudd. Dette er tiltak som er rettet mot de mest utsatte gruppene på arbeidsmarkedet. Personer med nedsatt arbeidsevne har ellers tilgang til hele tiltaks- og tjenestespekteret i Arbeids- og velferdsetaten. Det arbeides for øvrig med en rekke tiltak med sikte på å øke yrkesdeltakingen blant personer som er i utkanten eller utenfor arbeidslivet, der Nav-reformen er spesielt viktig. Personer med nedsatt arbeidsevne har vært og er en høyt prioritert gruppe i arbeidsmarkedspolitikken. Omfanget av arbeidsmarkedstiltak for gruppen har økt betydelig de siste årene. Overgangen til arbeid har gradvis økt til nærmere halvparten av alle som har avsluttet yrkesrettet attføring. Attføringstiltakene videreføres på et høyt nivå i 2009. Ambisjonsnivået for denne gruppen bør være høyt. En forverret arbeidsmarkedssituasjon gjør det vanskeligere å få personer med nedsatt arbeidsevne ut i arbeid. Arbeids- og inkluderingsdepartementet følger derfor utviklingen nøye og vil vurdere behovet for å styrke innsatsen overfor personer med nedsatt arbeidsevne framover.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Som jeg sa, er det Arbeids- og velferdsetaten som vurderer fordelingen av tiltak. Men jeg er helt enig i det representanten tar opp. Det er grunnen til at vi har lagt inn betydelig nye tiltak i tiltakspakken i januar, nettopp fordi mitt utgangspunkt hele tiden har vært at når vi har behov for å gjøre en bedre og større jobb for flere arbeidsledige, skal det ikke gå ut over de svake på arbeidsmarkedet. Selv om tiltakene nå er satt sammen til én post på statsbudsjettet, ligger det beregningsmessig til grunn at noe er til konjunkturplasser, og noe er til alle de andre plassene, som nå etter hvert kan ses i sammenheng. Jeg kan forsikre representanten om at man beregningsmessig viderefører at de plassene som nå ble bevilget ekstra, skal gå til konjunkturtiltak, nettopp med utgangspunkt i at konjunkturproblematikken ikke skal gå ut over de svakeste på arbeidsmarkedet. Så der kan jeg bekrefte at vi er enige.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Det er heldigvis slik at vi nå har et mangfold av virkemidler, både for dem som har spesielle utfordringer på arbeidsmarkedet, og for de arbeidsledige. Ved det enkelte kontor blir det gjort fortløpende vurderinger om hvilke tilbud som passer best for den enkelte bruker. For meg vil det være utgangspunktet. Vi har altså gjort det mer fleksibelt å velge mellom tiltaksformer. Stortinget har vært enig med Regjeringen om det. Vi har altså i større grad gitt anledning til å yte skreddersøm for å tilpasse tilbudet. Etter hvert kommer vi også til å slå sammen ytelsesgrunnlaget. Alt har den felles hensikt å gi brukerne det tilbudet som passer best for dem, noe vi også får til f.eks. gjennom tidsubegrenset lønnstilskudd, som er et nytt virkemiddel blant flere som gir muligheter. I den menyen av muligheter har selvfølgelig også attføringsbedriftene sin rolle for dem det er det riktige tiltaket for.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Det er slik at MUF-saken er en veldig spesiell sak i norsk innvandringshistorie. Det er en sak som har involvert opptil flere regjeringer – både de som nå er i opposisjon, og de som er i posisjon. I løpet av den lange tiden som har gått siden MUF-erne kom til Norge, har det vært en periode der muligheten for å returnere har vært permittert. Det har vært gitt mulighet til å søke om å bli i Norge fordi en har jobb, og nå er det altså noen saker til behandling på bakgrunn av de sakene som ble behandlet av UDI i forkant av den kjente UDI-saken. For min del er det veldig viktig å tilnærme meg disse spørsmålene med den erkjennelsen at vi står oppe i en veldig komplisert sak. For meg er det også viktig å ikke ha politisk prestisje i denne saken. På den bakgrunnen vil jeg si at det finnes noen av de såkalte MUF-erne – altså ikke alle, det er feil å omtale MUF-erne som en gruppe – som på et tidspunkt, både i 2005 og i 2006, kunne få en forventning om at de skulle få oppholdstillatelse i Norge. Jeg for min del er innstilt på at vi kan vurdere de MUF-erne som enten fikk tillatelse i forbindelse med statsråd Solbergs forskrift i 2005, og senere mistet den fordi de mistet jobben, eller de som ble gitt opphold på humanitært grunnlag av UDI, men senere har mistet den, eller de personer som ikke fikk sin sak behandlet, og fremdeles lå ubehandlet da UDI behandlet sakene i 2006. Jeg synes det ville være rimelig om en i den type saker – der en har gitt forventninger til MUF-ere – legger større vekt på det faktum at oppholdstiden nå har vært veldig lang. Jeg tror vi alle ville være tjent med at vi en gang for alle får satt punktum for MUF-saken, og at vi også tar inn over oss at for noen av dem som har blitt forespeilet muligheten for opphold i Norge, er de ti årene som er gått siden de kom, en ekstremt lang periode.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Jeg tror ikke svaret var uklart, men jeg tror kanskje det var overraskende at en politisk nyhet blir presentert på den måten i spørretimen. Det jeg sier, betyr at Regjeringen går inn for at det skal legges større vekt på botid enn det som hittil har vært tilfellet, og som representanten Høie helt klart beskrev. Det betyr ikke at alle skal få lov til å bli, for det er noen forutsetninger som har ligget der hele tiden. Det er at identiteten skal være avklart. Det er at en ikke skal ha begått kriminelle handlinger som gir grunnlag for utvisning. Min holdning til det spørsmålet er at de selvfølgelig heller ikke i framtiden vil få oppholdstillatelse, men det er altså noen i den gruppen vi snakker om – kanskje ca. 300 mennesker – som har kommet i den tro at de kunne få oppholdstillatelse i Norge, og som senere har mistet den muligheten. For den gruppen synes jeg nå tiden er inne til å få satt strek, få avsluttet saken og komme videre.
Dag Terje Andersen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Det er en sak som jeg har overtatt ikke bare fra den statsråden som representanten Høie nevnte. Det startet faktisk med statsråd Dørum, og så har statsråd Solberg og statsråd Brustad også behandlet samme sak. Nettopp det er forhistorien til at vi ønsker å få satt en sluttstrek for denne saken. Vi sier at det kan legges større vekt på at noen mennesker faktisk har vært her i veldig mange år, ualminnelig mange år, og på noe tidspunkt vært forespeilet at de kanskje skulle få bli. Det er en spesiell situasjon. De må altså ikke ha begått kriminell aktivitet eller ha uavklart identitet for eventuelt å kunne få en slik oppholdstillatelse på grunnlag av lang tid. Vi kommer nå til å starte arbeidet med forskriften som tar sikte på å få avklart forholdet til de MUF-erne som på noe tidspunkt har blitt forespeilet muligheten for å bli i Norge, og på den måten sette punktum for MUF-saken.
Bent Høie (Høyre), 2009-03-18:
«I NRK uttalte regjeringspartiet Sosialistisk Venstreparti at de ønsket en politisk løsning for de såkalte MUF-erne, de med midlertidig arbeidstillatelse uten rett til familiegjenforening, slik at de får bli i Norge på tross av UNEs – Utlendingsnemndas – avgjørelser. Betyr dette at Regjeringen vurderer en slik politisk løsning, eller står den fast på at sakene skal behandles etter det samme regelverket som andre, slik Regjeringen bestemte i 2006?»
Bent Høie (Høyre), 2009-03-18:
Dette var et særdeles uklart svar, så jeg er nødt til å presisere spørsmålet ytterligere. I UNEs behandling av disse enkeltsakene er det lagt til grunn i vurderingen at de hadde en eventuell forventning om å få opphold. I tillegg er den tiden de har oppholdt seg i Norge fram til avgjørelsen i UNE, tillagt vekt. Så har det kommet en avgjørelse fra UNE om at på tross av dette får de ikke opphold i Norge. Betyr svaret fra statsråden at Regjeringen arbeider med, eller har tanker om, å finne nye løsninger for å gi dem som nå har fått avslag fra UNE, opphold?
Bent Høie (Høyre), 2009-03-18:
Det betyr i realiteten at Regjeringen har endret standpunkt siden denne saken ble håndtert av den forrige ministeren som hadde ansvaret for dette spørsmålet, Bjarne Håkon Hanssen, som helt klart gav uttrykk for at disse sakene skulle behandles på ordinær måte etter det regelverket som andre saker ble behandlet etter. Mitt spørsmål til statsråden er: Etter hvilket regelverk, og på hvilken måte, vil disse sakene som nå er ferdigbehandlet i UNE, bli behandlet eventuelt på nytt, slik det nå kommer signaler fra statsråden om?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-03-18:
Jeg vil få lov å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Undertegnede viser til Verdens Gang 26. februar, der det kommer frem at Rikshospitalet vil kutte i fedmebehandlingen ved Kysthospitalet i Stavern. Dette tilbudet er, slik undertegnede ser det, et svært godt tilbud til en sårbar pasientgruppe. Hvordan stiller statsråden seg til en eventuell nedleggelse av dette tilbudet ved Kysthospitalet, og hva vil han eventuelt gjøre for å sørge for at tilbudet videreføres, i minst like stort omfang som i dag?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-03-18:
Jeg takker statsråden for svaret, og jeg er betrygget over at statsråden nå ser på dette og følger saken. Det er riktig at dette tilbudet er midlertidig reddet. Man har utsatt behandlingen av denne saken, selve nedleggelsen, innsparingstiltaket, for å se på om det er andre måter å gjøre det på. Bakgrunnen for at jeg tar opp spørsmålet, er at det er viktig at man har et variert tilbud. Det er veldig stort fokus på den kirurgiske biten knyttet til fedmebehandling, og så har vi en tendens til å glemme alle de andre tilbudene som er viktig å ha på plass, for det er ikke alt som skal løses med kirurgi. Det vi her snakker om, er et dagbehandlingstilbud. Det som er et av hovedproblemene, er nettopp takstsystemet, som gjør at dette tilbudet er kommet i spill. Taksten som man får knyttet til behandlingen, er så lav i forhold til kostnaden at det er ikke regningssvarende å opprettholde tilbudet. Det var det som gjorde at dette også kom i spill. Spørsmålet mitt til statsråden er: Vil statsråden sørge for at det blir sett på selve takstsystemet, slik at vi kan ha et variert tilbud?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-03-18:
Jeg vil for så vidt nok en gang takke for svaret. Men i en del av disse situasjonene er det nettopp slik at når en avdeling på mange måter kommer litt i spill, så kan man få problemer knyttet til det som har å gjøre med å rekruttere fagpersoner, og man får også en usikkerhet. Det er klart at når man får en usikkerhet om hvorvidt man skal måtte legge ned et godt og velfungerende tilbud fordi man vurderer å starte opp noe nytt et annet sted, begynner jeg å bli litt bekymret for hva som ligger bak de forskjellige resonnementene. Men jeg håper som sagt at statsråden følger opp denne saken, slik at nettopp denne usikkerheten kan bli borte, for det er et velfungerende tilbud. Vi har sett flere oppslag om pasienter som har stått fram og vært takknemlige for at man har dette tilbudet. Jeg er helt enig med statsråden når han sier at ikke alle skal behandles med kirurgi, og da er det viktig at vi tar vare på de velfungerende og oppegående tilbudene som allerede er der ute.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-03-18:
Jeg vil få lov til å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «Undertegnede viser til situasjonen knyttet til voksenpsykiatrisk avdeling på Hjelset. Arbeidstilsynet har bedt om svar fra Helse Nordmøre og Romsdal innen 25. mars vedrørende hvilke tiltak som iverksettes for å løse situasjonen. Undertegnede har mottatt signaler som tyder på at ledelsen i foretaket er en del av konflikten. Hva vil statsråden foreta seg for å løse situasjonen mellom ansatte og ledelse ved voksenpsykiatrisk avdeling på Hjelset?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-03-18:
Jeg takker statsråden for svaret. Som stortingsrepresentant synes jeg selv det er spesielt at jeg må ta opp denne saken i dette forum, og kunne godt tenkt meg at jeg hadde sluppet å gjøre det, for det er også viktig at vi ikke – jeg holdt på å si – skaper nye fronter i saken. Bakgrunnen for mitt spørsmål er at så sent som for tre dager siden sendte Den norske legeforenings avdeling der oppe et fornyet varsel om en uholdbar ledelsessituasjon, altså et nytt varselbrev. Årsaken til at jeg tar saken opp med statsråden, er at det framkommer også nettopp at det er en konflikt mellom ansatte og ledelsen. Ledelsen i helseforetaket er også blandet inn. I det samme brevet henviser man også til at undertegnede aksepterer ikke lenger at HF- og RHF-ledelsen bortforklarer legenes bekymring med at dette angivelig bare handler om Fagforbundets motstand mot nedbemanning i forbindelse med den pågående omstillingsprosessen. Vil statsråden sørge for at det i hvert fall kommer i gang en dialog, slik at man setter seg rundt samme bord for å få løst denne konflikten?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2009-03-18:
Jeg er enig med statsråden i det svaret, men det er derfor jeg også sier at jeg føler det er spesielt at jeg må ta saken opp her. Bakgrunnen for at jeg tar saken opp, er at dette har vedvart så lenge. Der ansvaret ligger for å løse selve konflikten, kan det se ut som at konflikten har blitt så fastlåst at man har problemer med det. Når konflikter i arbeidslivet blir særdeles fastlåste, er det av og til greit også å få noen innspill utenfra, nettopp for å se konflikten ikke bare innenfra og utover, men også den motsatte veien. Det er derfor jeg nok en gang oppmoder statsråden om å se på – offisielt eller uoffisielt – hva slags kanaler statsråden bruker. Jeg tror det er viktig at ansvaret skal plasseres der ansvaret hører hjemme, men av og til kan det være greit også å invitere til innspill fra utsiden for å se på hvordan man kan løse konflikter. Det som er problemet her, er at dette til syvende og sist går ut over pasientene, og det er både mitt og statsrådens ansvar.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
For det første har jeg lyst til å si at jeg er veldig enig med representanten Nesvik i denne saken. I de behandlingsutfordringene vi har knyttet til sykelig overvekt, er det viktig med bredde i tilbudet. Det er jo ikke slik at kirurgi er svaret for alle. Det er heller ikke slik at kirurgi er uproblematisk. Det er en stor operasjon, og det er en krevende rehabiliteringsperiode etter kirurgi. Det er jeg helt enig i. Derfor er jeg glad for at man ikke nærmest på autopilot avvikler et tilbud uten å forsikre seg om at det er gode alternativer, slik at man får oppfølging av denne pasientgruppen andre steder, dersom man bestemmer seg for at SSR eventuelt skal legge ned dette tilbudet. En del av den debatten er behandlingstariffer. Vi har en kontinuerlig prosess der vi ser på den type tariffer, deriblant denne.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Jeg vet ikke om jeg har noe mer å tilføye annet enn å si at noe av det som engasjerer meg veldig i forhold til behandling av denne pasientgruppen, er nærhet til behandlingstilbudet. Så det jeg mener er rett å foreta en vurdering av, er om man istedenfor å ha dette samlet ved SSR i Helse SørØst, har muligheten til å få til et like godt tilbud med større spredning, slik at behandlingsoppleggene er nærmere de pasientene som skal jobbe med livsstilsendringer over lang tid. Men nå får vi en ny gjennomgang av det. La oss se på resultatene før vi feller den endelige dom. Vi har nå en diskusjon der vi er midt inne i en prosess, og det er alltid krevende. Det er enklere å diskutere når vi har et forslag til konklusjon på prosessen å forholde oss til.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Det skal jeg selvfølgelig gjøre. Det som først og fremst er viktig nå, er at jeg skal følge opp Oslo universitetssykehus. Det er klart at det som er krevende i Oslo nå, er at det skjer mye rundt etableringen av Oslo universitetssykehus. Både representanten Dørum og jeg vet at når sånne store organisasjoner er inne i store endringsprosesser, kan ting gå galt. Det er nok å nevne Nav i denne sammenhengen – vi ser hvor krevende det er. Men vi må huske at vi i helsevesenet er til for pasientene, og derfor må vi ikke organisere oss slik at vi ikke greier å følge opp pasientene i hverdagen. Så jeg skal følge opp overfor Oslo universitetssykehus Helse Sør-Øst. Jeg tror det er riktig at en god avtale blir til når vi har to parter som er interessert i å få til en god avtale. Derfor er det også viktig at alle gode krefter følger opp overfor Oslo kommune.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Jeg har ikke noen kommentarer utover det at jeg tar med meg det som nå er sagt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Helse Nordmøre og Romsdal er i ferd med å fullføre en omfattende omstillingsprosess ved avdelingen for voksenpsykiatri. Hovedsatsingen omfatter utvikling av distriktspsykiatriske sentre, samtidig som sentraliserte funksjoner bygges ned. Over en femårsperiode har det regionale helseforetaket omfordelt finansieringen fra Helse Nordmøre og Romsdal og til de andre foretakene. Dette har ført til omfattende nedbemanning parallelt med oppbygging av nye psykiatritjenester. Styret for det regionale helseforetaket har ansvar for en tilfredsstillende organisering av foretakets virksomhet. Jeg har tillit til at styret for Helse Midt-Norge RHF følger opp at omstillingen skjer i tråd med lov- og avtaleverk – støttet av partene i arbeidslivet. Jeg har forsikret meg om at Helse Nordmøre og Romsdal har tatt i bruk virkemidler for å unngå oppsigelser. I år er det gitt en ekstrabevilgning på 14,4 mill. kr, øremerket til omstilling. Det regionale helseforetaket har bidratt med kompetanse for å kvalitetssikre prosessene. Jeg er orientert om at en ny, funksjonell struktur nå er på plass. Utfordringene er å sikre rekruttering av spesialister og videreutvikle samhandlingen med kommunene. De aller fleste som er berørt av nedbemanningen, har fått andre arbeidstilbud. Det gjenstår å finne løsninger for ca. 20 personer. Det arbeides med alternativer for disse, men jeg har fått opplyst at oppsigelser må påregnes. Jeg er kjent med at saken har vært en påkjenning for arbeidsmiljøet. Arbeidstilsynet har, som representanten Nesvik påpeker, gitt pålegg om å iverksette tiltak. Arbeidstilsynet har forlenget fristen til 1. juni. Jeg har forsikret meg om at styret for Helse Midt-Norge er orientert om saken, og jeg har tillit til at de nå er tett på prosessen. Som arbeidsgiver er det Helse Nordmøre og Romsdal som må løse disse sakene. Jeg vet at helseforetaket nå har søkt bistand hos arbeidsgiverorganisasjonen Spekter, og at Spekter, Fagforbundet, RHF-et og Helse Nordmøre og Romsdal skal ha et møte om saken. Jeg forutsetter at dette følges opp, og at avvikene fra Arbeidstilsynet lukkes.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2009-03-18:
Jeg tror det er viktig for meg nå å være veldig tydelig på at det regionale helseforetaket har et ansvar for å følge opp helseforetaket på en slik måte at det ivaretar sitt arbeidsgiveransvar på en god måte. Jeg mener at det nå er viktig å legge ansvaret der ansvaret skal være, på helseforetaket og RHF. Det er klart at dialog er en forutsetning for et godt arbeidsmiljø. Mange av de påleggene som er kommet fra Arbeidstilsynet, handler nettopp om å ha gode rutiner og arenaer for samarbeid og konfliktløsning. Det ligger i kortene at det må på plass. Samtidig tror jeg at representanten Nesvik og jeg skal være oppmerksomme på at denne typen omstillinger, som er nødvendige, er krevende og konfliktfylte. En må heller ikke bli så handlingslammet når det oppstår utfordringer i den sammenhengen, at vi må gripe inn i prosesser som faktisk må løses lokalt.