Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2007-04-23:
I dag behandler vi en sak som er viktig for oss alle. Samtidig skal vi vedta hva slags samfunn vi ønsker oss. Et lands pensjonssystem forteller faktisk ganske mye om hvordan vi behandler de eldre og de svakeste i samfunnet, og i hvor stor grad vi verdsetter forskjeller blant folk. Pensjonsmodellen har flere sider ved seg som jeg ikke liker, men jeg vil holde meg til pensjonsmodellens manglende verdsettelse av det å få og det å gi omsorg. De siste årene har det i flere miljøer vært diskutert at det synes å gå mot et kaldere og tøffere samfunn. På et besøk på en helsestasjon i min kommune ble jeg fortalt om barn helt ned i første klasse som slet med psykiske problemer, angst eller depresjoner. De som hadde arbeidet lenge ved helsestasjonen, mente at dette var en helt ny trend. Barnevernet melder om stadig økning av nye saker, og hjemmetjenesten melder om at det ikke lenger bare er de eldre som har behov for hjemmehjelpstjenester i større eller mindre grad. Og: Kjernefamilien er under press. Regjeringen var av den oppfatning at det å opparbeide omsorgspoeng ikke lenger var så viktig, nå som full barnehagedekning var målet. Men omsorg for og oppfostring av barn slutter ikke når de fyller fire år. Forliket har heldigvis tatt høyde for dette og utvidet tilbudet noe. Ikke alle er enig i Regjeringens syn at det offentlige kan overta ethvert ansvar på en bedre måte enn familien. Omsorg er en av samfunnets viktigste oppgaver, og omsorg utføres i størst grad av kvinnene. Ikke alle har ork til å delta fullt ut i arbeidslivet samtidig som de har omsorgsforpliktelser. For mange vil det å ha tid sammen med sine barn også etter skolepliktig alder være viktig. Redusert arbeidstid kan være nødvendig på grunn av arbeidssituasjonen for den ene av eller begge foreldrene. Innen mange yrker er det utstrakt reisevirksomhet eller ugunstig skiftarbeid. For andre igjen ligger utfordringen i et barn med særlige behov, sykdom eller funksjonshemning. Mange foreldre velger i en slik situasjon å arbeide redusert tid i noen år. Når pensjonen blir beregnet ut fra de 20 beste årene, har dette ikke ført til redusert pensjon for den enkelte. Med den nye modellen, hvor hvert år teller like mye, vil man hver eneste måned som alderspensjonist få redusert pensjon som straff for å ha ytt ekstra omsorg. Jeg kjenner også til flere godt voksne mennesker som ser at de har økonomi til å arbeide redusert tid et par år for å hjelpe sine gamle og syke foreldre. Med den nye pensjonen vil dette gi konkret redusert utbetaling den dagen de selv går av med pensjon. Dagens besteårsregel har rett og slett en mye sterkere sosial profil og er langt mer livsfasevennlig enn alleårsregelen. Man kan fort oppleve å leve i 30 år som alderspensjonist. Ganger man 30 år med tolv måneder, ganget med redusert pensjon fordi man tar ansvar for egne foreldre, vil mange oppleve at prislappen blir for høy. Vi kan risikere at enda flere velger offentlige løsninger for sine funksjonshemmede, psykisk syke eller rusavhengige barn, og vi kan risikere at voksne barns innsats overfor sine syke og gamle foreldre reduseres betraktelig. I dag utfører enkeltpersoner en betydelig mengde omsorgsarbeid til beste for den som får omsorgen, og til store økonomiske innsparinger for samfunnet. Veltes alt dette arbeidet over på det offentlige, vil den enkelte oppleve dårligere omsorg, kostnadene vil øke betraktelig, og samfunnet vil stå overfor betydelige utfordringer i forhold til kapasitet. Med regjeringspartier som har en grunnleggende motvilje mot privat initiativ og en grunnleggende tro på det offentlige som det eneste saliggjørende, forundrer ikke denne innstillingen meg. Men det forundrer meg at Kristelig Folkeparti, som liker å bli sett på som omsorgspartiet, er fornøyd med et pensjonsforlik som er så lite omsorgsvennlig. Som jeg innledningsvis sa: Pensjonssystemet vil ofte gjenspeile det samfunnet vi ønsker oss, og det nye pensjonssystemet signaliserer dessverre at flertallet ønsker et kaldere samfunn hvor omsorg skal straffes økonomisk, og hvor de svakeste blir taperne.