Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2011-02-03:
Først vil jeg få lov til å gratulere statsråden med at han har kjøpt seg iPad. Jeg regner med at han hører hva som skjer på talerstolen likevel. Innledningsvis vil jeg få lov til å takke interpellanten for at han reiser en viktig debatt i denne salen. Jeg må si at det var litt overraskende å høre min ærede kollega fra næringskomiteen Else-May Bottens innlegg. For når jeg leser interpellasjonen, sak nr. 5 på dagens kart, ser jeg det mer som en invitasjon nettopp til å komme videre, til å kunne bli bedre innenfor et felt som faktisk har en del problemstillinger i dag som vi er nødt til å finne en løsning på. Interpellasjonen i seg selv trekker opp en del ting, både knyttet til det som Nordisk institutt for studier av innovasjon, forskning og utdanning, NIFU STEP, fikk gjort høsten 2007, og som andre institusjoner nettopp har påpekt. Da er det viktig at vi har denne typen debatter om hvordan vi kan komme et steg videre, og ikke bare går i skyttergravene. Kanskje det aller viktigste i selve debatten, hvis vi skal få noen orden på det, at vi skal få en progresjon utdannelsesmessig og få flere folk til å søke seg til denne sektoren osv., er rammevilkårene til næringen, sikkerheten til få seg en jobb, muligheten til ytterligere karrieremuligheter og det å ikke risikere det som skjedde for noen tiår siden, da vi mistet en hel generasjon med sjøfolk fordi rammevilkårene endret seg. I den forbindelse og med det som et arbeidsverktøy vil jeg gi skryt for Stø kurs. Selv om det er regjeringens program knyttet til maritim sektor, står det veldig mye bra i Stø kurs, men da må det også følges opp. Det som jeg tolker nærmest som en invitasjon her, er nettopp det at flere statsråder og departementer bør samarbeide enda tettere enn det kan se ut som man gjør i dag. Jeg hørte at statsråden selv i sitt andre innlegg pekte på at det var en annen statsråd som hadde det konstitusjonelle ansvaret knyttet til det utdanningsmessige. Det er selvfølgelig helt riktig. Men hvis man ser på den maritime utdanningen, henger det nøye i hop – det som har med utdanningsinstitusjonen å gjøre, og det som skjer ute på fartøyer i næringen. Disse tingene henger sammen. Det er klart at det er å gamble å ta en maritim fagutdannelse, hvis du er usikker på – når du skal ut enten som lærling eller ta fartstiden din – om det faktisk er en plass i den enden. Ja, da tenker du deg om en gang til før du nettopp gjør det. Så her må man ha på plass enda bedre avtaler enn man har i dag. Det er helt klart at det samarbeidet som man bl.a. har fått til i Møre og Romsdal med Fagskolen i Ålesund, om skolens muligheter for professorat i et samarbeid med næringen, er utrolig viktig, for det gjør jo at du gir næringen et eierskap også til det utdanningsmessige. Men da må vi også være villige til, slik representanten Kambe viser til i denne interpellasjonen, å se på utdanningsinstitusjonene våre og på måten vi har organisert dem på. Tidligere statsminister Gro Harlem Brundtland sa mye i sin karriere, og det er særlig en ting jeg merket meg, som var meget klokt, og det er selvfølgelig utsagnet om at alt henger sammen med alt. Det gjelder ikke minst i denne næringen. Jeg skal ikke angripe noe parti for at man sier det ene og gjør det andre. Det er det noen som har gjort. Men det er klart, det er et problem når vi nok en gang ser i budsjettforhandlingene at enkeltpartier foreslår å senke bl.a. det man omtaler som nettolønnsordningen, som er en refusjonsordning, at man går ned på den, enten det er til 120 000 kr eller, som Kristelig Folkeparti foreslår, å senke den betydelig, i hundremillionersklassen, i forhold til det den er nå. Det viktige er nettopp rammevilkårene og forutsigbarhet for at vi skal ta den utdannelsen som sikrer oss jobb. Også kampen knyttet til rederibeskatningen, som vi så for en stund tilbake, er også en sånn ting som setter spørsmålstegn ved den. Men jeg håper at det som kommer ut som et resultat av denne interpellasjonsdebatten, er at næringsministeren setter seg sammen med den som har ansvaret for utdanningen, og ser på det bevilgningsmessige. Det koster mer å utdanne sjøfolk enn kokker. Begge yrkesgruppene er veldig viktige, men enkelte ting medfører høyere kostnader enn andre, ikke minst det kompetansemessige. Jeg håper det kommer som et positivt resultat ut av dette.