Åslaug Haga (Senterpartiet), 2005-10-20:
Regjeringa vil bygge sin politikk på folkestyre og fellesskapsløsninger. Vi tar utgangspunkt i at livet leves lokalt, og at gode, levende og livskraftige lokalmiljøer skal dyrkes fram. Gode lokalmiljøer skaper vi sjølsagt gjennom folks engasjement, at folk har lyst til å yte noe til det lokalmiljøet som de er en del av. Men det er også et faktum at politikken har en viktig rolle i å legge rammer. Et levende lokaldemokrati fordrer at lokalt folkevalgte har handlefrihet, de må ha reell makt og myndighet, og de må også ha penger til å utføre de oppgavene som de er pålagt. Kommunene tar seg av mange av de oppgavene som er viktigst i hverdagen vår. Kvaliteten i skolen, kvaliteten i eldreomsorgen, kraften i det lokale idretts- og kulturlivet er avhengig av hvordan kommuneøkonomien ser ut. Regjeringa tar dette på alvor. Vårt mål er at vi i løpet av denne stortingsperioden skal greie å finne den fine balansen som det må være mellom de oppgavene som en har lokalt, og de pengene en har til rådighet. Derfor skal vi ha en opptrappingsplan for kommunene på plass, og vi tar et stort tak allerede i det første budsjettet som vi skal legge fram, det justerte budsjettet. I 2006 skal kommunene ha 5,4 milliarder kr mer i frie inntekter enn de hadde i 2005. Det blir det flere lærere av, det blir det flere hender til omsorg av, og det blir det mer liv i det lokale kulturlivet av. For at vi skal greie å finne dette fine balansepunktet som ligger mellom oppgaver og penger, skal vi ha på plass en mer forpliktende konsultasjonsordning mellom staten og kommunene. Det skal vi gjøre for å finne nivået på pengene, men vi skal også gjøre det for å bidra til å sikre kvaliteten på tjenestetilbudet. Mer penger til kommunene er nødvendig. Men dere kommer også til å høre oss snakke minst like mye om at vi skal sikre kvaliteten på tjenestene. Regjeringa har mindre tro på marked og konkurranse enn den forrige regjeringa. Vi har mer tro på samarbeid med de ansatte som skal utføre tjenestene. Vi vet at det er mulig å ta utgangspunkt i å bruke de erfaringene de har som faktisk er tettest på dem som er brukerne av de offentlige tjenestene, og dermed bidra til å sikre kvalitet. Dere kommer også til å høre mye om valgfrihet. Men vi setter ikke likhetstegn mellom privatisering og konkurranseutsetting og valgfrihet. Vi kommer til å snakke om valgfrihet innenfor gode offentlige løsninger for helse og omsorg. Vi har mange store oppgaver foran oss på det regionalpolitiske området. Vi skal i løpet av den neste stortingsperioden greie å definere hvordan det nye regionalnivået skal bli seende ut. Det kommer til å bli mye skrik og skrål og rabalder. Utgangspunktet er at det ligger et hav av utredninger der om hvordan vi skal organisere forvaltningsnivåene. Nå er tida kommet for at beslutningene skal fattes. Det blir tre forvaltningsnivåer. Vi skal gå igjennom prosessen med å definere hvordan vi skal greie å desentralisere makt fra staten og nærmere folk. Vi skal først ta tak i oppgavene, vi skal bli enige om hvilke oppgaver som skal flyttes nærmere folk, og dernest skal vi sette oss ned og definere kartet og se hvordan det skal bli seende ut. Dette blir en krevende jobb, men det blir en spennende jobb, og det er aldeles nødvendig at vi nå tar tak i det. Regjeringa har sagt at vi skal gjennomføre en distriktspolitisk snuoperasjon. Det er nødvendig. Det er det mye å si om. Vi skal ta spesifikke grep rettet inn mot de klassiske virkemidlene på det distriktspolitiske området. Men aller viktigst er det at vi skal ha som utgangspunkt at alle våre statsråder skal tenke distriktspolitikk innafor sine sektorområder. Det må være et distriktspolitisk perspektiv på skole, på helse, på samferdsel, på hele pakka. På den måten skal vi greie å ta det distriktspolitiske løftet. På den måten skal vi evne å gi folk valgfrihet også i forhold til hvor de skal bo.