Shahbaz Tariq (Arbeiderpartiet), 2001-03-01:
I NOU 2000: 12, bedre kjent som Befring-utvalgets innstilling, slås det fast at barnevernet er en viktig del av velferdsstaten. Som andre deler av vårt samfunn må også barnevernet fornyes med jevne mellomrom. Dette betyr ikke at barnevernet og den kompetansen som de sitter på i dag, er ubrukbar. Tvert imot vil vi fra Arbeiderpartiets side understreke betydningen av å ta vare på de ressurser som man sitter på, ikke minst de menneskelige. Å forstå de utfordringer som våre barn møter i dagens komplekse samfunn, krever stor evne til empati og høy kunnskap om barn og de samfunnsforhold som de lever under. Dette kan illustreres ved å se tilbake på historien og opprettelsen av vergerådene. Disse ble til i en tid da man hadde et ensidig fokus på at ansvaret for oppveksten skjedde i hjemmet, og dermed var dette også utgangspunktet for hvor problemene måtte oppstå. Hundre år etter kan vi si at dette var galt, og at vi vet at årsaksopphavet er mye mer komplisert og sammensatt. Men vi har også grunn til å anta at graden av kompleksitet når det gjelder barns problemer, er sammenfallende med den tekno-logiske og kulturelle utviklingen i samfunnet for øvrig. Behovet for å forandre også barnevernet og tilpasse kompetansebehovet til denne virkeligheten er derfor nødvendig. Dette har jeg inntrykk av at de ansatte i sektoren har konstruktive innspill til og stor vilje til å gjøre. Arbeiderpartiet vet at Regjeringen jobber med disse problemstillingene, og er kjent med at Regjeringen legger opp til en bred gjennomgang av barnevernet på bakgrunn av Befring-utvalgets innstilling. En slik gjennomgang vil kunne komme i forbindelse med den varslede barne- og ungdomsmeldingen og i form av en egen odelstingsproposisjon. Dette mener vi gjør forslaget til representantene Halvorsen og Valle overflødig, selv om vi deler mange av de intensjonene forslagsstillerne har om et bedre barnevern. For Arbeiderpartiet er det viktig å se barnevernet i sammenheng med en helhetlig barne- og ungdomspolitikk. Det er derfor ikke unaturlig at deler av Befring-utvalgets innstilling følges opp i en bredere stortingsmelding om oppvekst og levekår for barn og unge. Det er viktig å se de mest utsatte barnas livssituasjon i sammenheng med den øvrige barne- og ungdomspolitikken. Jeg har merket meg barne- og familieministerens bekymring for noen av de private barnevernsinstitusjonene og er fornøyd med at Regjeringen vurderer særskilte tiltak for å sikre at institusjoner som har ansvaret for de svakeste blant oss, holder et faglig mål vi kan være bekjent av. I forslaget fra representantene Valle og Halvorsen fokuseres det spesielt på om barnevernet skal gis et eget ansvar for enslige mindreårige asylsøkere. Det viktige her er å presisere at barnevernsloven skal gjelde alle barn som bosetter seg i Norge. Vi kan ikke ha en automatikk i at enslige mindreårige asylsøkere betraktes som barnevernsklienter uten at det foreligger en reell barnevernssituasjon. Jeg må samtidig få presisere at alle enslige mindreårige asylsøkere har rett til tjenester og tiltak etter barnevernsloven dersom vedkommende har et særskilt behov for hjelp. Barn trenger voksne – og voksne trenger barn. Det må være vårt utgangspunkt. Vi må sikre disse barna faglig kompetente personer, voksne som er der over tid, og voksne som er i stand til å tåle utagerende atferd fra barn som har blitt sviktet av voksne tidligere. Vi må også se særskilt på hvordan de ulike etater samarbeider om barn og unge. Ikke minst er det viktig at barnevernet og barne- og ungdomspsykiatrien får til et samarbeid som utelukker at disse barna blir kasteballer i systemet. Ut fra en helhetsvurdering mener derfor Arbeiderpartiet at i en så stor og kompleks sak er det viktig å få en grundig og god gjennomgang av systemet, slik at vi får best mulige løsninger for dem som trenger det mest, nemlig barna. Arbeiderpartiet vil derfor stemme for å avvise forslaget.