Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2009-03-24:
Jeg har lyst til å starte mitt innlegg med et sitat fra olje- og energiministerens egen partifelle, Ola Borten Moe. Da det ble kjent at den planlagte vindparken i Ytre Vikna i desember i fjor nok en gang fikk avslag på søknad om støtte fra Enova, uttalte han følgende til Adresseavisen: «Et stort nederlag for Regjeringen. Det vil ikke bli særlig lett for oss i regjeringspartiene i Midt-Norge å føre en valgkamp neste år etter dette.» Og videre: «Klarer vi ikke dette, blir hensynet til Midt-Norge i sin alminnelighet og energipolitikken i særdeleshet Regjeringens svakeste punkt.» Jeg mener at energipolitikken tegner til å bli denne regjeringens svakeste punkt til tross for hard konkurranse fra en del andre politikkområder. Siden valget i 2005 har vi hatt tre ulike olje- og energiministre, som alle har gjort seg flid med å skrinlegge forgjengerens prosjekter. Tidligere olje- og energiminister Odd Roger Enoksen skulle legge fram en støtteordning for fornybar energi som var minst like god som ordningen med grønne sertifikater. Ordningen ble slaktet samme dag som den ble lansert, og den ble aldri godkjent av ESA. Tidligere statsråd Åslaug Haga skulle gjenoppta forhandlingene med Sverige om grønne sertifikater og i mellomtiden komme med en ordning som var like god som ordningen med grønne sertifikater. Forhandlingene står vel i stampe, og investeringsstøtten fra Enova er langt fra å gi de resultater som sertifikatmarkedet ville ha gitt. Tidligere statsråd Haga hadde en kongstanke om å utforme en helhetlig energimelding hvor en for første gang skulle se hele energisektoren under ett – en god kongstanke, synes nå jeg. Nåværende olje- og energiminister startet med å skrinlegge energimeldingen og satte seg heller et mål om å rydde pulten for overliggende saker. Dette innebar sløyfing av alt som ikke var strengt tatt nødvendig, og utarbeidelse av en overordnet strategi for energipolitikken går her under kategorien «unødvendig». Spørsmålet en må stille seg, er vel om det er mulig å ha en mer pragmatisk holdning til et så sentralt politisk område som energipolitikken tross alt er for Norge. Norge er en stor energinasjon. Og mer enn vi trenger å rydde pulten, trenger vi en regjering og en statsråd som viser retningen for norsk energipolitikk i årene som kommer, og som er oppdatert etter det som ble skrevet i 2005. En overordnet strategi er en forutsetning for å kunne gjøre de riktige valgene og for å kunne velge de riktige virkemidlene. Kristelig Folkeparti stiller seg bak representantforslaget fra Høyre og Fremskrittspartiet om at det skal legges fram en melding om rikets energitilstand. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre innførte i sin tid meldingen om rikets miljøtilstand i Miljøverndepartementet. Meldingen om rikets miljøtilstand legges fram hvert annet år. Med respekt å melde synes jeg representanten fra Arbeiderpartiet har en litt for enkel holdning til meldingen om rikets miljøtilstand og hvilken betydning den har i forhold til det miljøarbeidet vi har gjort de siste årene. Jeg tror at en lignende ordning i Olje- og energidepartementet ville kunne bidra til å reise en mer konstruktiv og strategisk debatt om norsk energipolitikk. Kanskje det kunne ha løftet Norge ut av den handlingslammelsen som vi i dag opplever. Det er overraskende å høre representanten Terje Aasland si at han ikke er imot en melding om rikets energitilstand, men at den skal ikke være utledet av billig politisk retorikk. Men den er jo ikke det! Det var jo kongstanken – eller dronningstanken – til tidligere statsråd Åslaug Haga, og det var en god tanke. Det var hun som pekte på at en måtte se denne sektoren under ett, for å kunne ta de overordnede diskusjonene her i Stortinget. Dette er iallfall ikke et resultat av et eksternt politisk retorikkspill – kanskje internt. Det forteller ikke historien noe om ennå. Men at dette er et resultat av billig politisk retorikk, skjønner jeg ikke.