Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2001-05-15:
For de fleste av oss er Norge et godt land å leve i og et godt land å bo i. Og det er det fordi Norge i løpet av det forrige århundret ble forvandlet fra et fattigsamfunn til et velferdssamfunn. Den forvandlingen var mulig fordi vi bedre enn de fleste andre land greide å virkeliggjøre to viktige verdier: verdien av å skape og verdien av å dele. Våre inntekter økte, og sammenlignet med andre land har vi greid å fordele godene godt. Vi har sammen gjort Norge til mulighetenes samfunn. Nå gjelder det å ta disse mulighetene i bruk, ved fortsatt å skape og fortsatt å dele. Skal vi lykkes med det, må vi ta vare på vår aller viktigste ressurs: menneskene og de kunnskaper og ferdigheter vi sammen har. Den viktigste begrensningen for fortsatt vekst og utvikling er ikke mangel på penger, men knapphet på hender og hoder. I et samfunn som mangler arbeidskraft, er det dobbelt meningsløst at folk går arbeidsledige. Og det er et nederlag både for den enkelte og for fellesskapet når mennesker støtes ut av arbeidslivet gjennom langtidssykemelding og uføretrygding. Vi må sikre at vi bruker hendene og hodene riktig og der de trengs mest. Norge har et godt helsevesen, som behandler flere pasienter enn noen gang før. Det er ikke noe land i Europa som har flere leger i forhold til antall innbyggere enn Norge. Likevel har vi legemangel, og helsevesenet er ikke godt nok. Det er for mange pasienter som må vente for lenge på behandling. Norge har en god skole med tusenvis av dyktige lærere. Nesten ingen andre land har flere lærere i forhold til elevtall enn Norge. Ikke noe land bruker mer penger pr. elev enn vi gjør i Norge. Likevel opplever vi lærermangel noen steder, og skolen er ikke god nok. Vi må gjøre mer for å heve kvaliteten og øke trivselen i skolen. Norge har et godt politi. I de siste årene er det knapt noen annen offentlig etat som har hatt større vekst i antall ansatte enn Politiet. Likevel føler mange utrygghet, og at Politiets tilgjengelighet er for liten. Norge trenger sterke universiteter og sterkere og bedre høyskoler. Siden 1994 har antallet vitenskapelig ansatte økt med nesten 40 pst. Men antallet studenter har økt med bare 10 pst. Det er flere lærere pr. student enn før. Likevel bruker mange studenter for lang tid på studiene sine, og mange lykkes ikke med å bli ferdige. Dette og mange andre eksempler er noe av bakgrunnen for at Regjeringen vil fornye offentlig sektor. For offentlig sektor er ikke en grå og kjedelig virksomhet. Offentlig sektor er alle de viktige tjenestene innen utdanning, helse, velferd, forsvar og politi som vi alle sammen er så avhengige av, og derfor må vi sørge for at de er organisert på en god måte. Vi vil fornye offentlig sektor fordi det gjør oss bedre i stand til å skape et mer rettferdig samfunn, med mer trygghet og mindre forskjeller. Men vi gjør det også fordi en god og veldrevet offentlig sektor er viktig for norske bedrifter og deres verdiskaping. Bedriftene er avhengige av at vi kan gi alle et tilbud om god utdanning, at vi trapper opp den norske forskningsinnsatsen, at vi bygger ut våre veier og annen infrastruktur – og at offentlige tjenester er lett tilgjengelige. Derfor er vi i gang med både å forbedre og fornye våre offentlige velferds- og tjenestetilbud. Vi rydder opp i helsevesenet. Alle får fast lege. Vi har foreslått en omfattende reform av sykehusene. Vi sletter 18 milliarder kr i sykehusgjeld og andre forpliktelser i fylkeskommunene. Befolkningen skal få et bedre helsetilbud. Vi vil ha flere og billigere barnehager. Allerede i år øker staten støtten pr. barnehageplass. Neste år følger vi opp med nye penger slik at vi får flere og billigere barnehager. Vi trenger en bedre skole, med mer kvalitet og mer trivsel. Vi har sikret lærerne et vel fortjent lønnsløft, til gjengjeld har elevene fått mer undervisning. Vi har innført lesetester, og realfagene skal styrkes. Vi vil gjenreise heltidsstudenten. Studentene får 1 000 kr mer pr. måned i stipend hvis Regjeringens forslag går igjennom. Det er den kraftigste forbedringen i studiefinansieringen noensinne. Til gjengjeld skal stipendene først utbetales når eksamen er avlagt, og det vil utvilsomt bidra til å styrke motivasjonen for å gjennomføre studiene. Vi omorganiserer Forsvaret, og vi omorganiserer Politiet. Det vil gi oss et sterkere forsvar og mer politi i nærmiljøene. Det blir mindre administrasjon, mindre byråkrati, mer politi og mer trygghet. Vi vil ha døgnåpen forvaltning, flere tjenester på Internett og enklere tilgang til offentlige etater i alle kommuner. Vi fjerner regler, fjerner forskrifter og gir kommunene økt selvstyre. Også det blir det mindre byråkrati og administrasjon av. Noen sier at Regjeringens arbeid med fornyelse bare handler om strukturer og organisering. Men det er galt. Fornyelse handler om tjenester for den enkelte, om å skape bedre tilbud for flere, om å legge til rette for en bedre hverdag, om å få mer igjen for skattekronene. Det er viktig for alle oss som er avhengige av gode offentlige velferdstjenester, og det er viktig for norske bedrifter – vår evne til å skape og vår evne til å dele. En av de viktigste utfordringene vi står overfor som nasjon, er forvaltningen av Norges oljeformue. Vi skal bruke oljepengene til å styrke velferden og trygge arbeidsplasser og verdiskaping i dag. Samtidig skal vi sikre velferd og arbeid også til framtidige generasjoner. Derfor har Regjeringen foreslått en langsiktig retningslinje for bruk av oljepengene: at vi skal bruke avkastningen av oljefondet. Det er som god skogforvaltning, vi skal hugge tilveksten. Få ting er viktigere for utviklingen av Norge i årene som kommer, enn hvordan vi forvalter inntektene fra olje- og gassvirksomheten. Derfor er jeg glad for at det er bred oppslutning i Stortinget om vårt forslag til ny retningslinje for bruk av oljepenger i norsk økonomi. Det er en styrke for landet at vi evner å finne felles løsninger og svar på store og viktige spørsmål. Det er også gledelig at det er tilslutning til de nye retningslinjene for Norges Bank og pengepolitikken. De siste ukene har flere partier hatt sine landsmøter. Der har de gitt sine svar på hva de mener Norge trenger. Noen sier at tiden er kommet for økte forskjeller og for å gi mer til dem som har mest fra før. Det mener ikke Arbeiderpartiet, og det mener ikke Regjeringen. Noen mener at tiden er kommet for omfattende kutt i sykelønnsordningen, og at langtidssykmeldte skal tape titusenvis av kroner. Det mener ikke Arbeiderpartiet, og det mener ikke Regjeringen. Og noen mener at tiden er kommet for omfattende kutt i den norske bistanden til de fattigste i den fattige verden. Også det er Arbeiderpartiet og Regjeringen uenig i. For Arbeiderpartiet er valget klart: Langtidsprogrammet viser at vi har gode muligheter for å videreutvikle velferdssamfunnet og skape et enda bedre Norge, et Norge med mindre forskjeller, bedre og sterkere velferdsordninger, et Norge der vi lever i et mangfoldig samfunn, og der vi evner å ta vare på miljøet. Jeg mener det er mulig å bygge flertall for en slik politikk – en politikk som både ivaretar vårt behov for å skape og vårt behov for å dele, en politikk som både gir oss en sterk offentlig sektor og et sterkt næringsliv. De neste fire årene byr på viktige veivalg for Norge. Det kan være en utvikling for større forskjeller, dårligere felles velferdsordninger og mer usikkerhet. Eller det kan være en utvikling for en trygg økonomi, mer og bedre velferd, og for et samarbeid om fornyelse. Regjeringen ønsker å ta Norges store muligheter i bruk. Vi inviterer til bredt samarbeid om dette.