Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 1999-04-27:
Arbeiderpartiet gir sin støtte til NATOs strategi, slik vi har gjort hele tiden, og til Regjeringens politikk. Jeg kan ikke finne noe i utenriksministerens redegjørelse som jeg på vegne av Arbeiderpartiet kan si meg uenig i. Det har aldri vært meningen at vi skal bombe oss til fred. Fred kan bare skapes gjennom forhandlinger. Bombingens hensikt er å ødelegge det serbiske maktapparatet, slik at det ikke enda en gang kan tas i bruk til etnisk rensing. Før bombingen kan slutte, må det være et ufravikelig krav, slik utenriksministeren sa, at flyktningene får rett til å vende hjem under beskyttelse av en internasjonal militær styrke. Det er Arbeiderpartiets oppfatning at en internasjonal styrke for beskyttelse av flyktningene bør baseres på et mandat fra FN. FNs autoritet er blitt svekket som følge av krigen i Kosovo ved at det ikke ble mulig å oppnå et klart mandat fra Sikkerhetsrådet. Dette må vetomakter som ikke ville være med på å gi et slikt mandat, ta det fulle ansvaret for, for det ville vært et større nederlag for FN om Europa hadde blitt passiv tilskuer til at en diktator nok en gang slaktet ned og deporterte mennesker. Hvis man kan kombinere en fredsløsning ved at FN igjen settes i førersetet når det gjelder å opprettholde internasjonal fred og sikkerhet, slik det er beskrevet i FN-pakten og NATO-pakten, vil det i seg selv være en betydelig gevinst. Inntil vi har kommet dit, er det nødvendig å stå fast og holde ut. Det blir ingen fred med Milosevic hvis NATO begynner å vakle. Samholdet i alliansen er vårt viktigste våpen. Det er en stor fordel at regjering og storting står samlet bak NATOs politikk. Regjeringen har imidlertid et særlig ansvar for å vise lederskap. Det gjelder også Regjeringen som kollegium. Det er Regjeringens ansvar å informere fortløpende og forklare overfor befolkningen, rett og slett fordi det bare er Regjeringen som sitter inne med informasjon om krigens gang. Det må derfor ikke herske noen tvil om at alle regjeringsmedlemmer tar ansvar for den politikken som føres i NATO. Når det gjelder bakkestyrker i meningen invasjonsstyrker, er det ikke noe annet å si om det enn at det ikke foreligger noe konkret forslag fra NATO å ta stilling til. Dette alternativ finnes derfor bare som en mulighet. Vi må alle komme tilbake til dette dersom det skulle bli aktuelt. Mange spørsmål kan først få sitt svar når krigen er over. Da er det viktig at vi allerede nå begynner å forberede freden, ved at det lages en gjenoppbyggingsplan for hele området. Dessuten er det viktig å bygge opp om de demokratiske kreftene som finnes i området. Arbeiderpartiet stiller seg her til rådighet for Utenriksdepartementet. Vi har kunnskaper og forbindelser til opposisjonspartier og personer som det kan være viktig å støtte. Til slutt vil jeg berømme de norske hjelpeorganisasjonene. Den svenske avisen Dagens Nyheter hadde i går en artikkel om at humanitært arbeid er blitt en folkebevegelse i Norge. Det er sant. Dette skyldes ikke minst de norske hjelpeorganisasjonene. Og jeg vil si: Det sier også mye om solidariteten som finnes i det norske folk. Vi har ikke noen annen mulighet enn å fortsette den strategien som NATO har lagt opp. Vi kan ikke tape denne krigen ved begynnelsen av det 21. århundret.