Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2014-01-14:
Takk først til interpellanten og så til næringsministeren for en god redegjørelse om regjeringens arbeid i handelspolitikken. Det er ingen tvil om at investeringer i utlandet er viktig for norsk verdiskaping og for våre bedrifters konkurranseevne. En rekke norske nøkkelindustrier – energi, fisk, sjømateksport og skipsbygging – er eksempler på utadrettede næringer som er tjent med økt handel og færre toll- og handelsbarrierer. Jeg vil også koble betydningen av handelsavtalene opp mot den rollen som handel spiller for utviklingslandene. Sammen med utdanning, demokratibygging, miljø og respekt for menneskerettighetene danner økonomisk utvikling kjernen i Høyre–Fremskrittsparti-regjeringens utviklingspolitikk. Bare de siste ti årene har flere hundre millioner mennesker gått fra absolutt fattigdom til økt velstand. Det er betegnende for hvor viktig globalisering og internasjonal frihandel er, og for hvordan det påvirker hvert lands vekstevne. Økonomisk vekst er sammen med målrettede utviklingsprosjekt den sterkeste drivkraften for at mennesker skal komme varig ut av fattigdom. Å bedre utviklingslandenes mulighet til å delta i den globale økonomien er derfor svært viktig. Norge er en viktig aktør i bistands- og utviklingspolitikken, men vi har kanskje ikke vært flinke nok de senere årene til å se nytten av økt handel med utviklingsland. Tidligere utviklingsminister Erik Solheim er kanskje den som har vært mest selvkritisk i så måte. Ja, en målrettet handelspolitikk er derfor en del av oppskriften på en vellykket utviklingsstrategi, og jeg er glad for at regjeringen setter dette tydelig og høyt opp på sin agenda. Næringsministeren har varslet fortgang i en del av handelsprosessene. Venstre var også inne på det. Det er et godt signal til mange norske bedrifter som handler med de aktuelle landene som omtales både av interpellanten og næringsministeren, men samtidig er det viktig å skynde seg med moderat fart i enkelte av prosessene og særlig ta hensyn til menneskerettighetssituasjonen hos noen av forhandlingspartene. Jeg vil særlig trekke fram situasjonen i Hviterussland som et eksempel som tilsier at man må vurdere handel opp mot klare menneskerettighetsbrudd. Det globale handelsbildet må også tas i betraktning når vi diskuterer handelsavtaler. På møtet på Bali i desember i fjor, der flere her var med, ble det fattet vedtak som åpner muligheten for å gjenoppta forhandlingene om kjerneområdene i Doha-runden, altså markedsadgangen for landbruksvarer, industrivarer, fisk, tjenester, subsidier osv. Norge må fortsatt være en pådriver og støtte arbeidet som gjøres for et nytt handelsregime gjennom WTO, og for å gi flere fattige land bedre adgang til det norske markedet. Den kanskje mest spennende utviklingen det siste året har foregått utenfor WTO, men i vår umiddelbare interessesfære, nemlig i det transatlantiske handelsområdet. Forhandlingene om en frihandelsavtale mellom USA og EU – TTIP – har et format og en rekkevidde som gjør at vi i Norge må følge arbeidet tett. Avtalen vil styrke det atlantiske partnerskapet med en sterkere økonomisk dimensjon. Ja, faktisk har den blitt omtalt som det økonomiske NATO. Det sier litt om viktigheten og proporsjonene. Det ligger an til å kunne bli en svært omfattende avtale. Selv om vi nå ser en gledelig oppgang i kjølvannet av finanskrisen, vil en åpnere og bedre regulert handel kunne bidra til å gi både Europa og USA en bærekraftig, sterk økonomisk vekst. Norge vil kunne påvirkes gjennom både handelsvridning og EØS, men virkningene er ikke nødvendigvis negative, og generelt er naturligvis vekst i EU og USA bra for Norge. Norsk Utenrikspolitisk Institutt har sett på tallene og kommet til at en sånn avtale vil kunne ha en god effekt også for Norge og norske bedrifter som måtte komme inn under en framforhandlet, framtidig avtale. Jeg er derfor glad for at næringsministeren har lagt ned en betydelig innsats for å kartlegge hvordan en potensiell frihandelsavtale over Atlanteren vil kunne påvirke norske interesser. Jeg er fornøyd med at regjeringen nå har en god dialog om handelsspørsmål gjennom EØS og EFTA parallelt med de forhandlingene som pågår mellom USA og EU. Til slutt vil jeg igjen understreke viktigheten av handel i et utviklingsperspektiv. Utdanning, bærekraft, miljø, robuste samfunnsinstitusjoner, rettsstatsprinsipper og vern om privat eiendomsrett er noen av nøklene til økonomisk framgang. For oss som ønsker en mer åpen handelspolitikk: Vi har historien med oss – mer handel på like vilkår skaper en bedre verden.