Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2010-06-15:
Aller først vil jeg si at jeg slutter meg helt til saksordførernes særdeles gode redegjørelse for de innstillingene vi nå behandler. Så må jeg starte med å si at det er en moralsk forpliktelse å utnytte de ressursene vi samlet sett rår over. I dag lever omkring 6,8 milliarder mennesker på jorden. Sulten rammer nær en milliard mennesker daglig. I 2050 kan vi forvente at ni milliarder mennesker skal leve av det vi klarer å produsere av mat. I verden i dag blir halvparten av maten som produseres, matavfall. ⅓ av maten som folk kjøper, blir kastet. Skal vi klare oppgaven med å gi mat til ni milliarder mennesker uten at noen behøver å legge seg sultne, må vi stille krav til oss selv og til landbruksproduksjonen. Vi må opprettholde en tilstrekkelig egenforsyning av mat. Det er en kvalitet at man kan produsere mat som er trygg – av god kvalitet – over hele landet. Det er en kvalitet at landbruket mange steder er en av de viktigste bærebjelkene for verdiskaping og sysselsetting. Det er også en kvalitet å kunne opprettholde kulturlandskapet og legge til rette for spredt bosetting. Hovedavtalen for landbruket, jordbruksforhandlingene, reguleringer og overføringer er rammeverket rundt det systemet. Vi kan ikke ta ut enkeltelementer for så å tro at man går videre langs de kvalitetene. Tvert om – det er ganske problematisk. Årets forhandlinger har hatt fra start til slutt en klar profil for å styrke distriktslandbruket gjennom satsing på det grasbaserte husdyrholdet og styrket økonomi i melkeproduksjonen. Det var, er og kommer til å bli viktig. Det handler faktisk om å utnytte produksjonsmulighetene i hele landet. I innstillingen er de politiske skillelinjene klare. Det er faktisk svart-hvitt. Lengst vekk fra flertallet står Fremskrittspartiet. De drømmer om, slik de uttrykker det: «et normalt markedsbasert system(…) som styres av tilbud og etterspørsel». (…) Ja, forlokkende. De skriver sågar: «I et markedsbasert system vil det også oppstå konkurranse mellom produsentene, noe som fører til bedre produkter, innovasjon og mer kostnadseffektiv produksjon. Dette vil bidra til bedre inntektsmuligheter for de produsenter som er dyktige, innovative og gode forretningsmenn.» Konkurranse mellom produsentene er selvfølgelig til stede, selv om det er et regulert marked. Produktene i norsk landbruk er bra, men det er i høyeste grad en fordel også for produsentene om de utvikler og har fokus på dette, noe jeg mener de absolutt gjør. Innovasjon: Ja, mulighetene for tilleggsinntekt, nye veier å gå, optimal verdiskaping, ligger jo som prinsipp også i dagens landbruk. Kostnadseffektivitet: Ja, arbeidsproduktivitetsforbedringen innenfor landbruk er på 4,8 pst. de siste ti årene, mot i resten av næringslivet i samme periode på 2,6 pst. Ja, det blir en noe merkelig framstilling sett på bakgrunn av det Fremskrittspartiet skriver, og hva de faktisk ønsker. Videre skriver de i sine merknader at de «vil påpeke at markedsbaserte systemer fungerer i alle andre markeder og at det derfor ikke er noen grunn til å unnta landbruket fra dette». Ja, landbruket er regulert, men det er et regulert marked som i mange andre sektorer. De fleste markedene er faktisk regulert på en eller annen måte. Det som er realiteten knyttet til det som Fremskrittspartiet faktisk vil, er en total avregulering av norsk landbruk – total avregulering! Og det er noe helt annet enn å snakke om det å framheve landbrukets muligheter gjennom å legge til rette for bonden. Det handler faktisk om å fjerne importvernet. Det handler om å fjerne overføringene fra staten. Det handler om å fjerne de kravene som er satt til omsetning av eiendommer. Det handler om å fjerne forhold knyttet til bo- og driveplikt. Ja, det handler om en total omlegging av norsk landbrukspolitikk. Og når representanten Trældal mener disse reguleringene gjør bonden til en offentlig ansatt, så er det grunn til å høre etter hva han faktisk sier. Landbruket er et krevende og finstemt system i vår tradisjon. Høyres tilnærminger er noe mer uavklart og mer fordekt. Det kan være interessant å få vite hvor mange skritt Høyre må ta før de kan likestille seg med Fremskrittspartiet og gå for en total avregulering av norsk landbruk, de også. Rammen for å innfri våre moralske forpliktelser til å utnytte mulighetene for å produsere mat ligger i å videreutvikle det finstemte systemet som vi har i dag i tilknytning til norsk landbruk. Motsatsen er å avvikle. Hovedforskjellen er ganske enkelt mellom dem som vil videreutvikle, og dem som vil avvikle.