trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-06-07:
Statsråden var vel ute da jeg holdt mitt innlegg, siden han kunne holde et slikt innlegg etterpå. For hadde han vært her i salen mens jeg snakket, hadde han visst at det ikke er noen motsetning mellom Høyres energipolitikk på den ene siden og Høyres klimapolitikk på den andre siden. Men jeg vil henvise statsråden til Stortingets referater, slik at han får med seg det innlegget. Det har også dukket opp noen andre ting. Representanten Marianne Marthinsen lurer på når vi skal ha rensing. Vel, jeg gjorde det ganske klart i mitt innlegg at Høyre står fast på klimaforliket, og det betyr at vi må ha som ambisjon at disse gasskraftverkene som bygges nå, skal ha rensing innen 2020. Klarer vi ikke det, må vi ha andre tiltak. Og da spør statsråden: Hvilke tiltak vil vi ha? Spørsmålet om tiltak er det for øvrig bedre å rette til statsråden, som jo skal legge frem en melding til Stortinget, om enn noe forsinket. Men vi vil f.eks. satse på biodrivstoff. Så vet vi jo at det krever litt andre rammevilkår enn det vi har i dag, for at man skal ha et hjemmemarked som fungerer. Og vi vet hvor regjeringen står i den saken, så jeg skal ikke rippe opp i det. Men vi har altså fremmet en rekke forslag, bl.a. om biodrivstoff, som handler om hvilke kutt vi vil ta, så det skal ikke være noen tvil om det. Jeg synes jo det er underlig at vi får denne kritikken når vi i realiteten går inn for å gjøre akkurat det samme som regjeringen – Kårstø, utsatt på ubestemt tid. Det synes jeg er veldig trist, men teknologien er ikke tilgjengelig, ifølge statens faglige rådgiver i dette spørsmålet, Gassnova. Og jeg har lært de siste ukene at man skal lytte til det Gassnova sier, for det er statens faglige råd. Statsråden snakker om dette med kortreist kraft. Det vil jo være sånn at på marginen importerer vi kull. Hvis vi øker produksjonen i Norge, blir det mindre behov for import av kull, og dermed vil klimagassutslippene gå ned. Jeg kan ikke forstå at det skal være så fryktelig mye vanskeligere enn det, men det er mulig at det er jeg som misforstår statsråden i dette. Det vi nå imøteser, er konkrete tiltak fra regjeringen. Vi har fremmet en rekke forslag. Regjeringspartiene har stemt dem ned, ett etter ett, gjennom hele denne sesjonen. Hva er det da regjeringen har tenkt å foreslå for å kutte utslipp? Det lurer jeg på, og jeg har ikke lyst til å vente helt til statsbudsjettet i 2013 med å få rede på det, så det kunne være fint hvis vi begynte nå. Den muligheten har regjeringspartiene ved å stemme for det forslaget som kommer litt senere på dagsordenen – nemlig at vi starter nå med å gjennomføre samfunnsøkonomisk lønnsomme tiltak i Klimakur.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-06-07:
Når jeg nå tar ordet, er det fordi representanten Erling Sande er forvirret, og jeg har lyst til å hjelpe ham litt med å få klarhet i hvor tingene står. Alle Høyres representanter stiller seg bak klimaforliket, alle representanter i denne sal har i dag sagt at de stiller seg bak klimaforliket, derom er det ingen tvil. Alle Høyres representanter i denne salen er enige om at dersom gasskraftverk skal bygges nå, er det under forutsetning av at det blir rensing. Det følger jo av det første punktet, nemlig at vi alle stiller oss bak klimaforliket, men ikke nødvendigvis fra dag én. Dette er den samme politikken som regjeringen tilfeldigvis fører på Kårstø og Mongstad. Vi er enige om viktigheten av at vi skal ha på plass rensing. Men Gassnova forteller oss at det ikke er mulig. Dersom det var mulig, hadde vel regjeringen ferdigbehandlet Sargas sin søknad om å bygge gasskraftverk med rensing i Hammerfest som de leverte inn i 2005. Det har de ikke gjort.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-06-07:
Det er jo fullt mulig å være enig med Erik Solheim i at ikke alle oppgaver skal få kastet nye, friske penger etter seg. Det går jo også an å tenke seg at kommuner fikk beholde litt mer av sine egne skatteinntekter – at det var en mulig finansieringsmodell. Men for å følge opp spørsmålet fra Borghild Tenden: Tolker jeg deg rett hvis jeg tolker deg dit hen at større kommuner hadde lyktes bedre i klimaarbeidet? Vil statsråden være enig i at det kunne være en fordel med færre og større kommuner i Norge?
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-06-07:
Det er rørende hvilken omsorg statsråden har for de verdikonservative i Høyre. Men jeg tror kanskje han skal overlate til dem som er verdikonservative, å bekymre seg for vår helbred. Sist jeg sjekket, var ikke statsråden blant dem. Jeg må også si: Det må være mulig på den ene siden å si at ja, det er viktig med kulturminnevern, ja riksantikvaren har en viktig rolle å spille, og på den andre siden si at det faktisk kan være at vi må se på mandatet til riksantikvaren, det kan kanskje være at det mandatet er litt utydelig, det kan kanskje være at det skaper en viss unødvendig friksjon mellom det lokale selvstyret og riksantikvarens rolle. Jeg mener det er mulig å forene disse to. Vi ønsker – og det sa jeg også i mitt innlegg – en sterk riksantikvar, vi mener det er viktig å ta vare på kulturminner. Det skal vi også gjøre. Samtidig krever vi også en viss form for forutsigbarhet i riksantikvarens rolle, og vi mener å se nå en god del eksempler på at det ikke er så enkelt. Da må det være lov å påpeke at det kunne være bra med en vurdering av riksantikvarens rolle og mandat. Så peker statsråden på debatten i Bjørvika. For oss handler ikke dette om enkeltsaker. Det handler om en prinsipiell tilnærming til dette. Vi mener at det lokale selvstyret er viktig. Som verdikonservative mener vi det. Vi mener også at kulturminnevern er viktig. Og vi mener det er mulig å harmonere de to, men det krever kanskje en noe annen tilnærming til dette med riksantikvarens rolle. I Bjørvika, siden statsråden selv tok det opp, er det klart at det oppleves som underlig når riksantikvaren kommer lenge etter at toget er gått, og den forrige riksantikvaren ikke hadde innsigelser, med en innsigelse på en plan som allerede er vedtatt. Det er klart at det oppleves som spesielt. Det samme gjelder på Bygdøy med ridehallen som står der. En samlet Oslo-benk er tilhenger av den – et samlet, enstemmig bystyre. Det er klart at det er mulig at riksantikvarens rolle her kunne ha vært tydeligere i forhold til hva man i og for seg forsøker å ivareta. For å konkludere: Statsråden klarte å provosere representanten med sitt innlegg ved å begynne å snakke om verdikonservative og Willoch. Det hjelper. Men jeg mener det er fullt ut forenlig, og jeg synes det er overraskende, hvis ikke statsråden klarer å være enig med meg i det.
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-06-07:
Representanten Sande tok opp biodrivstoff. Vi vet jo at Klimakur anbefaler biodrivstoff som et av de aller viktigste tiltakene for å få ned klimagassutslippene fra transportsektoren. Regjeringen har ved flere anledninger varslet at den ønsker å innføre en avgift tilsvarende autodieselavgift også på andre former for biodrivstoff enn biodiesel. Da snakker vi om biogass, som er svært bærekraftig, basert på matavfall og kloakk. Det kan være bioetanol, fremstilt av restavfall fra trevirkeindustrien i Norge. Er regjeringen villig til å revurdere det standpunktet, i lys av den store klimautfordringen vi står overfor?
Nikolai Astrup (Høyre), 2010-06-07:
Tilbake til biodrivstoff; jeg er ikke helt ferdig med det. Jeg deler statsrådens syn på bærekraftindikatorer. Det er absolutt veldig viktig. Samtidig må det vel være nokså klart at biogass fremstilt fra norsk kloakk og norske husholdningers matavfall er nokså bærekraftig, også sett med statsrådens øyne. Det må være ganske klart at restavfall fra norsk trevirkeindustri i Østfold, som norske busser i Oslo går på, også er nokså bærekraftig. Og når da regjeringen har varslet at den ønsker å innføre autodieselavgift også på denne type drivstoff – og det gjelder jo også for elektrisitet, jeg minner om det – er det på sin plass å spørre om det er forenlig med den vurderingen som kom frem i Klimakur. Det synes jeg statsråden skal kunne svare på. Det går an her å differensiere mellom nettopp bærekraftig og ikke-bærekraftig biodrivstoff. Så har jeg lyst til å utfordre statsråden på én ting: Statsministeren uttalte i denne sal til spørsmålet om hvorfor klimameldingen var utsatt, at den var utsatt i påvente av de internasjonale klimaforhandlingene i Mexico. Mitt syn på dette er at de kuttene vi skal gjøre her hjemme, må foregå helt uavhengig av de resultatene vi eventuelt oppnår, eller ikke oppnår, i Mexico. Jeg spør derfor statsråden om han er enig i den analysen som statsministeren har, og om det medfører at dersom vi ikke lykkes i Mexico, så vil det bli ytterligere utsettelser i den norske klimameldingen, som jo handler om utslipp her hjemme. Så har det også blitt sagt at klimaforliket er oppfylt punkt for punkt. Da antar jeg at det bare er å lene seg tilbake, og at utslippene vil gå ned 15–17 mill. tonn innen 2020. Men min forståelse er at vi må gjøre langt mer enn det lille regjeringen til nå har gjort. Og i det arbeidet setter iallfall dette partiet pris på om vi også kan bli inkludert, og at man ikke venter helt til 2011 med det. Så til forbrenningsavgiften. Det ble nevnt av statsråden, og også av representanten Snorre Serigstad Valen, at regjeringen faktisk hadde gjort noe med den. Ja, det er riktig. Men vi foreslo å fjerne den allerede i statsbudsjettet for 2010. I mellomtiden har det gått betydelige kontrakter til Sverige på grunn av regjeringens sendrektighet. Det betyr at man i mange år fremover vil ha søppelkonvoier gående fra Vestlandet og ned til Skåne for å forbrenne søppelet der. Det mener jeg er svært uheldig for norsk klimapolitikk og kunne ha vært unngått hvis regjeringen hadde reagert raskere.
Erling Sande (Senterpartiet), 2010-06-07:
Takk for det, president. Det er vel berre 1 100 stemmer som skil, så det kan jo vere greitt at ein får vere før SV i debatten – ein gong iblant, iallfall. Verda kjem ikkje i mål med klimaarbeidet om det ikkje blir utvikla ny, klimavennleg teknologi. Vi treng teknologi som får utsleppa ned, og produksjonen av ny, grøn energi opp. Ikkje minst treng vi teknologisk utvikling som gjer at Noreg har solide bein å stå på når inntektene og sysselsetjinga frå petroleumsressursane våre ein gong tek slutt – anten det skjer av omsyn til klimaet, eller fordi det rett og slett blir tomt. Marknaden for grøn teknologi er enorm. Det er fleire grunnar til at Noreg må satse på utvikling av miljøteknologi: sjølvsagt fordi klimaet treng det, men òg fordi vi har økonomiske musklar til å gjere det, og fordi grøn teknologi er ein utruleg stor og veksande marknad – altså ei tilrettelegging for næringslivet på grøn teknologi-området, god og framtidsretta næringspolitikk. Kina er i ferd med å bli ein maktfaktor på dette viktige vekstområdet – nemleg produksjon av grøn energi og miljøteknologi. Ein nyleg presentert rapport viser at Kina har sprunge frå USA når det gjeld investeringar i grøn teknologi. Grunnen til denne satsinga er openberr; det er her mange av framtidas vekstmoglegheiter ligg. Noreg har særs gode føresetnader for å bli gode på klimavennleg teknologi, med fordelar både for klimaet på kloden og næringsutviklinga i framtida. Det er ikkje lenge sidan vi handsama havenergilova i denne salen. Det er eit godt døme på ei satsing som markerer gode moglegheiter for norske bedrifter og norske kompetansemiljø. Den globale marknaden for vindkraft til havs er venta å auke kjapt. Noreg har betydelege fortrinn gjennom erfaring med olje- og gassproduksjon på norsk sokkel. Vi har lang erfaring med å byggje, drifte og vedlikehalde havbaserte installasjonar. Den erfaringa skal vi ta med oss vidare også når vi har flytta oss frå det som var gårsdagens solenergi, som vi no tek opp gjennom fossil energi, til å ta han i bruk som ferskvare gjennom bioenergi, vindkraft, solenergi og mykje meir. Regjeringa har varsla at ho vil bruke 500 mill. kr over ein treårsperiode på å utvikle ny miljøteknologi, og ein arbeider med ein nasjonal strategi for miljøteknologi. Det skal vurderast korleis staten sin innsats skal samordnast og spissast mot utvalde område der Noreg har moglegheit for internasjonal vekst. I Senterpartiet er vi glade for den felles forståinga som er i denne sal om at Noreg skal delta i lyftet for å ta i bruk ny teknologi for å gjere vårt forbruk og vår vekst berekraftig.
Erling Sande (Senterpartiet), 2010-06-07:
Eg skal gje ros til Høgre for å ha kome på betre tankar i klimapolitikken. Ingenting er betre enn dersom det er situasjonen. Men det som er spesielt, er ikkje samanlikninga Høgre før 2005 og Høgre i opposisjon. Det som er mest spesielt, er Høgre i 2010 og Høgre i 2010 i denne salen. Her står den eine dagen Nikolai Astrup og presenterer Høgre sin miljøpolitikk, og to veker før står representanten Røbekk Nørve, òg frå Høgre, og kritiserer regjeringa for å stille særnorske reinsekrav til gasskraftverk og derfor hindre bygging av gasskraftverk i delar av landet som treng meir kraft, og kritiserer regjeringa for ikkje å starte opp dei mobile gasskraftverka i Møre og Romsdal for å få ned prisane på kraft. Dette samsvarar ikkje, dette står i motstrid til kvarandre. Då er det openberre spørsmålet: Kva er det som gjeld, kva er Høgre sin miljøpolitikk? Er det representanten Astrup si framstilling her i dag, eller er det Røbekk Nørve si framstilling? Dersom det på eit merkeleg vis går an å sameine desse to bodskapane, korleis samsvarar dei med det klimaforliket som Høgre har vore med på i Stortinget? Og korleis har ein då tenkt å oppnå dei nasjonale kutta som ein har forplikta seg på å nå?
Erling Sande (Senterpartiet), 2010-06-07:
Sjølv om vi har hatt ein kald vinter her i Noreg, har vi hatt ein av dei varmaste vintrane som er målt, om ein ser kloden som heilskap. Det betyr at sjølv om fokuset på klima i media kanskje har vore lågare dei siste månadane, står FN sitt klimapanel sine konklusjonar fast: Verda står overfor store utfordringar. Klimagassutsleppa må ned. Den raud-grøne regjeringa har ambisjonar om å delta aktivt i den globale klimadugnaden. Derfor har ein signalisert offensive klimamål både globalt og nasjonalt. I lag med dei andre regjeringspartia og Kristeleg Folkeparti, Venstre og Høgre inngjekk Senterpartiet klimaforliket på Stortinget, som m.a. ber i seg mål om 15–17 mill. tonn reduksjon i dei nasjonale utsleppa av CO2. For å nå måla lyt ein ha ein politikk som samsvarar med dei måla ein har sett seg. Regjeringa sitt krav til CO2-handtering ved bygging av gasskraftverk er ein del av ein slik politikk. Klimakur-rapporten peikar også på CO2-handtering som eit av tiltaka for å nå dei nasjonale måla om CO2-reduksjonar. Nye store punktutslepp av CO2 ville gjere det vanskeleg, ja, for ikkje å seie nesten umogeleg å nå måla om dei klimagassreduksjonane Noreg har sett seg nasjonalt, støtta av det store og breie fleirtalet i denne salen. Dersom ein ikkje er einig med FN sitt klimapanel og andre som meiner at verda står overfor store utfordringar på grunn av menneskeskapte klimaendringar, vil det heller ikkje vere nokon grunn til å vere med på ein politikk som vedtek tiltak for å få desse utsleppa ned. Eller dersom ein legg konklusjonane til FN sitt klimapanel til grunn, men meiner at utsleppsreduksjonane må skje fortløpande globalt basert på kostnadseffektivitet, utan at dei enkelte landa forpliktar seg til å få ned eigne nasjonale utslepp, ja, då kan konklusjonen bli den same. Eg veit ikkje kva for ei av desse to linene som Framstegspartiet er på i dag, men det er langs desse to aksane partiet har bevega seg i klimapolitikken, og då er det ikkje unaturleg å fremme eit forslag om å lempe på krava til reinsing av CO2 på punktutsleppa. For dei partia som inngjekk klimaforliket, bør eit slikt forslag vere vanskeleg å støtte samtidig som ein står fast på dei forpliktingane som er gjorde i klimaforliket, nemleg ein vesentleg reduksjon av utsleppa våre. Igjen: Det er i det biletet partiet Høgre står fram med opptil fleire tunger i denne debatten. Her argumenterte ein for berre nokre timar sidan for viktigheita av reduksjon i utslepp globalt og nasjonalt. Representanten Meling sitt innlegg her i dag er eit forsøk på å balansere ut det som Nikolai Astrup sa tidlegare i dag, og antakeleg det som representanten Røbekk Nørve kjem til å seie om nokre minutt. Det er to forskjellige ting, og det er heilt openbert at ein her kjem med forskjellige vitnesbyrd, alt etter kva forsamling ein snakkar til. Så det som det står igjen å få svar på i denne salen, i denne debatten, er nettopp: Kor skal utsleppa i så fall takast? Kor skal utsleppa reduserast? Dersom ein vel å auke ein plass, skal ein redusere utsleppa på andre område. Så langt har Høgre vore tydeleg. Kor er desse andre områda? Det ynskjer vi å få svar på.
Erling Sande (Senterpartiet), 2010-06-07:
Det er mogleg det hadde begynt å nærme seg ei avklaring under Astrup sitt innlegg. Viss eg forstod Astrup riktig, vil ein altså stå fast ved klimaforliket. Det er gledeleg å høyre. Ein vil krevje reinsing av alle gasskraftverk, ikkje frå dag éin, men frå 1. januar 2020. Det kunne vore interessant å høyre Framstegspartiet sitt syn på det. Viss det ikkje går, vil ein erstatte dei utsleppa ein får, ved å fase inn biodrivstoff. Slik var i alle fall representanten Astrup sitt innlegg å tolke. Eg synest ikkje denne debatten handlar om at ein har manglande respekt eller ikkje forstår opposisjonen sitt syn. Utfordringa er at opposisjonen her representerer fire-fem ulike synspunkt. Det er store sprik i dei innlegga som blir haldne frå Høgre, altså er det fleire syn innanfor Høgre. Eg har respekt for Framstegspartiets syn i denne saka. Eg er rykande ueinig, men eg har respekt for at dei – med det klimasynet dei har – foreslår noko slikt. Eg har for så vidt respekt for Røbekk Nørve, som deler det same synspunktet, i alle fall framstår det slik når ho held innlegg her. Eg har for så vidt respekt for at representanten Astrup ynskjer å stå ved klimaforliket og er oppteken av å redusere utsleppa. Det er ein god ting å ha fleire tankar i hovudet samtidig, men desse tankane kan ikkje stå i direkte motstrid til kvarandre. Då kjem ein ingen veg. Eg synest dei rundane vi har hatt, har vore lite oppklarande. Det næraste vi har fått ei oppklaring, var det siste innlegget frå representanten Astrup, viss eg har forstått det korrekt. Det får vere oppsummeringa av debatten.
Erling Sande (Senterpartiet), 2010-06-07:
Berre nokre kommentarar til det som har blitt sagt i debatten. Representanten Åmland seier at differensiert forvaltning ikkje er noko nytt. Jo, det er det. Det er noko nytt. Sidan det generelle byggjeforbodet kom, har det ikkje vore differensiert forvalta rundt omkring i landet, ifølgje lov- og regelverk. Nettopp derfor er det viktig å få slått dette prinsippet fast. Det har ein gjort, og ein varsla allereie i plan- og bygningslova at det kom til å bli gjort. Og så er det jo gledeleg at så mange av opposisjonen sine representantar støttar denne tankegangen. Når ein høyrer representanten Lødemel uttalar seg, kan ein jo få inntrykk av at Høgre, i motsetnad til Senterpartiet, ynskjer lokaldemokratiet inn. Ein kunne nesten få inntrykk av at det var like før ein var i ferd med å foreslå fjerning av heile byggjeforbodet, ut frå retorikken som Høgre har ført i denne salen. Det er i alle fall eit forslag som eg ikkje har registrert har kome enno. Det er større forskjell på Høgre no og Børge Brende sitt Høgre enn det er på Høgre no og det den raud-grøne regjeringa har presentert. Det synest eg illustrerer ganske godt at den differensieringa som vi no legg opp til, har ganske brei støtte i Stortinget, sjølv om retorikken skulle tyde på at ein her har foreslått ein heilt annan politikk – ein mykje strammare politikk – enn tidlegare. Det er ikkje tilfellet.
Erling Sande (Senterpartiet), 2010-06-07:
Framstegspartiets Henning Skumsvoll kritiserer Senterpartiet fordi ein ynskjer ei planlagd utvikling – altså ein ynskjer planlegging snarare enn fritt fram. Det er ein kritikk som får stå for Framstegspartiet si rekning. Vidare framfører han eit argument om at det er bygda som taper på at ein driv denne planlegginga, for det går så få bussar at det ikkje har noko for seg å ha butikkane i dei lokale sentra, ein må ha bil uansett. Viss ikkje, er det taxi som er alternativet. Eg skal vere einig i at bilen er nødvendig i mange norske distrikt, men bilen er jo ikkje eit mål i seg sjølv. Eg synest Skumsvoll peiker på eit ganske viktig poeng, nemleg at det er ei rekkje personar som ikkje har bil og ikkje kan køyre bil – eldre, funksjonshemma og andre – og dei er jo dei som fyrst av alt vil vere taparane viss vi innfører eit system som fører til at dei store kjøpesentra etablerer seg utanfor tettstadene, på kostnad av lokale butikkar i tettstadssentra der det likevel er legekontor, der det er eit rådhus, der det er eldretun, osv. Det er kanskje få bussar i norske distrikt, men dei bussane som er, går nettopp til dei sentra. Det er jo sjølvsagt eit taxitilbod, men det er jo eit forholdsvis dyrt tilbod viss du skal køyre langt av stad til eit kjøpesenter og det ikkje finst lokale tilbod. Så vil eg understreke at dette ikkje er ein debatt for eller imot kjøpesenter og butikkar. Det er ein debatt om kva planlegging ein skal ha i samfunnet på dette området, og kva retningslinjer som skal gjelde når ein planlegg for f.eks. butikksenter i samband med både busetjing og det kollektivtrafikktilbodet som finst.
Erling Sande (Senterpartiet), 2010-06-07:
For Senterpartiet har arbeidet for å unngå ei storulykke offshore ypparste prioritet. Det er ei naturleg prioritering, både av omsyn til miljøet og av omsyn til dei som jobbar offshore. Eg vil knyte nokre kommentarar til det å førebyggje ulykker. I den debatten som blei utløyst av katastrofa i Mexicogolfen, meiner eg det er særleg to forhold som er viktige. For det fyrste: Sikkerheita på norsk sokkel er god. For det andre: Olje- og gassverksemd vil alltid innebere ein fare for skade på menneske og miljø, også i vårt land. Derfor er eg samd med interpellanten i at dette er ein viktig debatt, og det er rett å setje tryggleiken på dagsordenen etter ei slik hending som verda har opplevd i Mexicogolfen. Vi er heldige, vi kan lære av ei ulykke som fyrst og fremst rammar andre. Vi kan bruke denne situasjonen til å styrkje vår beredskap ytterlegare. Eg synest det er noko urovekkjande at Statoil Norges sjef i eit debattinnlegg kommenterer debatten i kjølvatnet av ulykka i Mexicogolfen som det han kallar ein død pelikan-debatt som er følelsesprega. Dette er etter Senterpartiet sitt syn ikkje å gå inn i debatten med nødvendig audmjukskap. På norsk sokkel var «Alexander Kielland»-ulykka for 30 år sidan eit vendepunkt. Historia har bekrefta at det er mogeleg å utvinne olje og gass under krevjande forhold med få uønska hendingar, men sjølvsagt ikkje utan risiko. Eit robust myndigheitsapparat er avgjerande for å kunne drive med minimal risiko for store ulykker. Eit fritt og uavhengig petroleumstilsyn har vore ein viktig faktor i sikkerheitsarbeidet på sokkelen. Det skulle ein tru det var brei politisk semje om, men faktisk foreslo Framstegspartiet så seint som i sitt alternative budsjett å leggje Ptil inn som ein del av Arbeidstilsynet. Det vitnar om manglande respekt for dei store sikkerheitsoppgåvene som tilsynet har. Ei anna utfordring er endringa i aktørbiletet på sokkelen – Statoil som dominerande aktør og framveksten av mange nye, små oljeselskap. Eg er, i likskap med det fleirtalet var under behandlinga av statsbudsjettet for 2010, oppteken av at dette gjev nokre særskilde sikkerheitsutfordringar. Det er viktig å presisere at dei selskapa har ansvaret for så vel risiko for arbeidsulykker som å sikre miljømessig forsvarleg drift. Det er fornuftig at Petroleumstilsynet har eit risikobasert tilsyn med hovudfokus på å hindre store ulykker. Avslutningsvis vil eg peike på at det som skjer i Mexicogolfen, er ei viktig påminning om kor store konsekvensar eit ukontrollert utslepp kan ha. Vi må derfor gå særs varsamt fram i sårbare område, og i nokre område skal vi etter Senterpartiet sitt syn ikkje ha petroleumsaktivitet i det heile. Særleg må vi hugse på den store utfordringa det er for oljevernberedskapen når ein får utslepp i dårleg vêr og med stor bølgjehøgd. Sjølv verdas beste oljevernberedskap er ikkje tilstrekkeleg for å hindre store miljøkonsekvensar ved ukontrollerte utblåsingar, og det er noko sjølv tilhengarane av olje- og gassverksemd i Lofoten og Vesterålen lyt ta inn over seg.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Representanten Marthinsen sa mye klokt om viktigheten av et rovdyrforlik, det å prøve å finne løsninger som kan skape trygghet og ro i debatten om rovdyrforvaltningen og minske konfliktnivået og skadevirkningene så mye som mulig. Jeg har ikke tenkt å holde et langt innlegg. Statsråden har ordet snart, og han kommer til å redegjøre godt både for regjeringens og SVs standpunkt. Men jeg har noen få kommentarer. Fremskrittspartiet er interessante, for de veksler mellom å si at SV alltid blir overkjørt, sist i debatten i forrige uke, da Ketil Solvik-Olsen tillot seg å kalle partiet – hva var det – fornøyd pusekatt, til i dag, ifølge representanten Grimstads ord, å være et parti som alltid vinner, og vinner for mye. Som vanlig har Sosialistisk Venstreparti fått gjennomslag, sa representanten Grimstad. Det gleder meg selvfølgelig stort at representanten Grimstad er i stand til å se at SV er et parti som har stor innflytelse på norsk politikk. Men det aner meg jo at det er noen vikarierende hensikter ute og går her, og Fremskrittspartiets nyvunne rivalforhold til Senterpartiet kan jo ha noe med saken å gjøre. Det er ikke en veldig redelig måte å debattere på av Fremskrittspartiet, hvor de er fullt klar over at de fleste partiene på Stortinget står inne for et rovdyrforlik, og at de rød-grønne partiene står godt sammen om det. Det er kun unntaksvis at Miljøverndepartementet har funnet det nødvendig å omgjøre vedtak om jaktkvoter og kvoter for felling av rovvilt som er fattet av rovviltnemndene. Det er kun forslag nr. 4 jeg har tenkt å si noe om her, for det reiser et interessant spørsmål. Både næringsinteresser og miljøverninteresser kan ha interesse av å kunne påklage vedtak fattet i rovviltnemndene. Det sier egentlig seg selv. Klageadgang er noe ganske selvfølgelig i enhver forvaltning. Å foreslå å fjerne denne klageadgangen er derfor et lite hensiktsmessig forslag fra forslagsstillerne. At Høyre støtter forslaget, er desto mer overraskende. Partiet er vanligvis svært så komfortable med sitt rettssikkerhetsimage. Jeg er overbevist om at tilliten til forvaltningen, ønsket om et lavt konfliktnivå, og tryggheten om at en er godt ivaretatt med tanke på rettssikkerhet, ikke er tjent med å fjerne denne klageadgangen. Jeg tror heller ikke det i det hele tatt vil bidra til det dempede konfliktnivået og den reduserte graden av tilspisset og hard konflikt som jeg tror er vårt felles mål i rovdyrpolitikken.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Representanten Hjemdals uttalelser for et år siden om at en Mongstad-utsettelse ville være forståelig om det var nødvendig, står seg dårlig mot hennes nåværende praksis her i salen. Spesielt påfallende blir jo det teateret når SV belæres om innsats for å rense gasskraft. Det kan hende at representanten Hjemdal fortsatt får selvtillit av å minne om da Bondevik-regjeringen gikk av i 2000, men da må hun også tåle å bli minnet om den kuvendingen Kristelig Folkeparti gjorde da muligheten for mer regjeringsmakt meldte seg året etter, knyttet til et gasskraftverk på Melkøya som Kristelig Folkeparti ikke løftet en finger for å rense. Noe annet er kanskje ikke å forvente fra et parti som det året ikke gikk til valg på politiske slagord, men på slagordet «Stem på en statsminister». Så må jeg konstatere at det kaoset jeg spådde fra Høyres side, slo til. Representanten Røbekk Nørve har i løpet av tre veldig effektive minutter avlyst det meste av Høyres kritikk mot regjeringen i et klimaperspektiv, og forvirringen øker. Mener eller mener ikke Høyre at vi skal oppfylle våre nasjonale klimamål i tråd med klimaforliket? Ja, sier representanten Meling. Nei, sier realiteten i forslaget vi behandler nå. Hvis ja, hvordan kan Høyre argumentere med at den norske gasskraften skal erstatte EUs kull? Ellers sier Høyre gjerne at det er norsk gasseksport i seg selv som erstatter kullet. Hvilken kullkraft er det gasskraftverk på Møre vil erstatte om en skal gi kraft til et område i Midt-Norge? Er energi kortreist om den eksporteres til Europa for å erstatte kull? Og kan representanten Meling stå inne for det representanten Røbekk Nørve sier? Kan representanten Astrup stå inne for det representanten Astrup selv sa for to debatter siden? Stadig flere sånne spørsmål melder seg på løpende bånd, og jeg regner jo ikke med å få svar på dem. Men jeg må innrømme at det er interessant å høre representanten Meling, som er opposisjonspolitiker, etter hvert begynne å prate fra talerstolen som om hun satt i regjering – en Bondevik II-regjering, vel å merke.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Representanten Røbekk Nørves påstander om «nye toner» fra SV når det gjelder forsyningssituasjonen i Midt-Norge, viser jo – eller sier iallfall meg – at hun kanskje bør være litt til stede i stortingssalen også når hun ikke skal sende billige populistiske poeng hjem til Møre og Romsdal. For er det ett parti som under kraftkrisen i vinter fremmet en rekke forslag til hvordan vi på både kort og lang sikt kan forholde oss til forsyningssituasjonen i Midt-Norge, så var det SV. Representanten Røbekk Nørve hadde én løsning, og det var mobile gasskraftverk. La meg minne representanten Røbekk Nørve om stortingsbehandlingen av Ormen Lange. Jeg har flere ganger tidligere her i salen sitert Røbekk Nørves egen olje- og energiminister – riktignok fra Kristelig Folkeparti, men det var samme regjering – nemlig Einar Steensnæs, som glatt har innrømmet at alle var for begeistret av industrimulighetene for Ormen Lange til å ta høyde for den vanskelige forsyningssituasjonen som ville oppstå. Det var to partier som advarte mot det – Fremskrittspartiet og SV – mens representanten Røbekk Nørve var for opptatt av å vinne stemmer.
Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Alle utslipp er lokale. Det kan virke som en klisjé, men likevel er det all grunn til å slå dette fast ved enhver passende anledning, og dette er jo en passende anledning. For det mangler ikke på politiske aktører som mener at hva vi gjør i Norge, er ubetydelig fordi det finnes så mye større utslipp andre steder. Det kan jo alle si. Alle vil kunne peke på noen andre, som er større eller slipper ut mer – nabolandet vårt, nabokommunen vår, den andre fabrikken, butikken over gata. Derfor er det så viktig også å fokusere på kommunenes rolle i miljøarbeidet og i klimaarbeidet. Derfor er også eksempler som Arendal så oppløftende – en kommune som har satt seg som mål å bli klimanøytral i løpet av 2017, hvis jeg ikke husker feil, og de ligger an til å lykkes. Sånne eksempler synliggjør handlingsrommet kommuner har allerede i dag for å ta grep for miljø og klima, og hvilket potensial som ligger i offentlig sektor i Norge, som utgjør mange millioner tonn med CO2. Ofte er en sånn innsats også lønnsom. Det er ikke bare klima og natur som vil tjene på mer energisparing f.eks., det gjør også den som sparer. Jeg deltok selv på miljøarbeiderkonferansen i Sør-Trøndelag i regi av fylkesmannen i Sør-Trøndelag i mars i år, som samler miljøarbeidere fra alle kommunene i fylket. Bredden i arbeidsoppgavene deres er stor, og mengden utfordringer desto større. Kompetansen deres er variert og bred, som den må være, men mange føler seg nok litt alene til tider og føler behov for mer oppfølging. Derfor er det også gledelig at Klima- og forurensningsdirektoratet og Direktoratet for naturforvaltning vil styrke sitt arbeid med tilrettelegging, oppfølging og veiledning av kommunene som miljøvernmyndighet. Miljøverndepartementet vil på sin side styrke fokuset på miljøet i folkevalgtopplæringen. Det er en viktig debatt Venstre tar opp med dette forslaget. Derfor føler jeg meg også trygg på at regjeringen kommer til å vurdere ulike virkemidler for å styrke miljøkompetansen i kommunene i prosessen med statsbudsjettet som kommer til neste år.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-07:
Bare en kort stemmeforklaring, i og med at vi ikke sitter i komiteen. Venstres landsstyre og landsmøte har tatt til orde for å opprette klimafond for å realisere gode og effektive klimagassreduksjoner i industrien som forhindrer karbonlekkasjer og stimulerer til teknologiutvikling. Venstre velger derfor å støtte det forslaget fra Høyre som fremmes i innstillingen. For Venstre er det imidlertid viktig at et slikt fond innrettes slik at det er industrien selv som finansierer det. For å oppnå god klimaeffekt må finansieringen være koblet til den enkelte virksomhets utslipp. Hvis ikke, blir dette et lite målrettet tiltak for reduksjoner. Når det er sagt, har Venstre i sine alternative budsjetter allerede prioritert klimatiltak og klimateknologiutvikling høyt. For 2010 doblet vi støtten til pilotanlegg innenfor miljø, klima og energi. Vi har også ved gjentatte anledninger fremmet forslag om å opprette et halvstatlig investeringsselskap som skal stille med risikokapital til gode klimaprosjekter og klimagründere.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-07:
Innledningsvis vil jeg takke Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti for at de ivaretar Venstres forslag i innstillingen fra komiteen. Bakgrunnen for at vi fremmer dette forslaget, er at vi har fått kunnskap om at mange kommuner opplever et misforhold mellom de nasjonale målsettingene og de ressursene som stilles til rådighet for å følge opp disse. Det er en styrke for miljø- og klimaarbeidet og lokaldemokratiet dersom man i større grad ruster kommunene til å løse miljøutfordringene lokalt. Derfor ønsker Venstre at mest mulig av kompetansen innenfor dette feltet skal ha lokal forankring. Det har vi fått kunnskap om ikke er tilfellet i dag, og verst stilt er de små kommunene. Jeg er glad for den positive ordlyden i brevet fra statsråden, der han sier at han vil se på andre mulige virkemidler for å styrke kommunenes plan for miljøkompetanse i forbindelse med budsjettprosessen for 2011. Jeg stiller meg mer undrende til flertallet i komiteen, som viser til Enova som vil avvikle direktestøtten til energi- og klimaplaner, når det nå blir pliktig å utarbeide slike planer. For kommuner som ennå ikke har kommet i gang med arbeidet, er siste frist for innsending til statsstøtte satt til 1. juli 2010. Når vi ser på Enovas hjemmesider, ser vi at kun 160 kommuner har utarbeidet energi- og klimaplan. 239 har gjort vedtak om å utarbeide en plan, mens i 32 kommuner er status ukjent eller uten vedtak om plan. Igjen er det de minste kommunene som henger etter – uten at vi skal ta debatten om store og små kommuner her. Jeg har også inntrykk av at det i hovedsak dreier seg om energiplaner og mindre om klimaplaner, som kommunene har utarbeidet – uten at jeg har noe godt statistisk belegg for å mene sterkt om dette. Avslutningsvis: Venstre er glad for den støtten vi føler i denne saken, og ser fram til initiativ fra regjeringen i budsjettet for 2011.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-07:
Det er godt med de nasjonale målsettingene, men som jeg var inne på i mitt innlegg, er det en utfordring, spesielt i små kommuner, at man mangler kompetente folk – vi får stadig tilbakemeldinger om det – og det er så viktig med lokal forankring når det gjelder å ta seg av planarbeidet f.eks. Hva kan vi gjøre med dette? Har statsråden noen ideer om hva man kan gjøre med dette?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-07:
Jeg tar gjerne en replikk til mens jeg først står her. Vil miljøvernministeren bidra med noe – altså incentivordninger – i forbindelse med budsjettet til høsten for å få litt mer lokal forankring og litt mer kunnskaper ut i kommunene om dette viktige arbeidet?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-07:
I Stortinget i dag vil nok et viktig bidrag til en mer offensiv oppfølging av klimapolitikken bli nedstemt av de rød-grønne partiene. Det må være et tankekors for representantene fra SV og Senterpartiet – partier som jeg oppfatter har et genuint engasjement for miljøet. Da det ble kjent at klimameldingen, som opprinnelig skulle vært lagt fram for Stortinget i år, blir utsatt til høsten 2011, understreket miljøvernministeren ved en rekke anledninger at dette ikke nødvendigvis innebar en utsettelse av viktige tiltak for å nå klimaforlikets mål om reduksjoner. Dette skulle man komme tilbake til i forbindelse med budsjettbehandlingen i Stortinget. Vel, som medlem av finanskomiteen følger jeg dette arbeidet svært tett, og jeg må med hånden på hjertet si at det er vanskelig å finne lyspunkter i regjeringens opplegg i revidert budsjett når det kommer til klimaområdet. Hovedproblemet med oppfølgingen av klimapolitikken er at den fra regjeringshold er innrettet på en slik måte at der det finnes penger til tiltak ute, finnes det ikke gode prosjekter, mens der prosjektene står i kø hjemme, finnes det ikke penger. Et godt eksempel er regjeringens opplegg for kvotekjøp i utlandet. Årlig bevilges det milliardbeløp til dette formålet, men pengene blir ikke brukt. Det er åpenbart at regjeringens bevilgninger til kvotekjøp i utlandet er et ledd i en strategi for å grønnvaske de årlige statsbudsjettene. Det settes inn store ressurser på å selge ut budsjettprofilen som klimavennlig, på bakgrunn av bevilgningene til kvotekjøp, mens statsregnskapet, der det går fram hvor lite som faktisk blir brukt, levnes liten oppmerksomhet. Denne øvelsen gjentar seg år etter år. Samtidig ser vi en rekke gode, samfunnsøkonomiske og kostnadseffektive klimatiltak hjemme, som mangler nødvendig vilje og finansiering fra regjeringshold til å la seg realisere. Det har flere vært inne på her i dag. Det dokumentforslaget som nå er til behandling, er et godt begrunnet forslag om å iverksette tiltak raskt, tiltak som er samfunnsmessig fornuftige eller som uansett ville måtte bli realisert som en følge av en forventet stigende karbonpris. At dette forslaget stemmes ned i dag, vil jeg karakterisere som en usedvanlig tilbakelent holdning i klimapolitikken fra det rød-grønne flertallet, og nok et eksempel på at det er de borgerlige og de sentrumsorienterte partiene som står for initiativet i klimapolitikken, slik vi også opplevde det under forhandlingene om klimaforliket.
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-07:
Som vi begge kjenner til, og som jeg var inne på i innlegget mitt, får man ikke brukt alle kvotepengene som er avsatt utenlands. Venstre har flere ganger foreslått at de kvotepengene man ikke får brukt ute, kan man bruke til større investeringer i Norge. Vi har f.eks. foreslått at man kan øke satsingen på jernbane. Hva synes statsråden om det forslaget fra Venstre?
Borghild Tenden (Venstre), 2010-06-07:
Venstre er, på lik linje med flere her, bekymret for den situasjonen vi ser i Mexicogolfen. Det er åpenbart at petroleumsbransjen mangler kunnskap om å håndtere et utslipp på dypt vann. Norsk petroleumsaktivitet er til forskjell fra en rekke andre land, utelukkende basert på offshoreproduksjon. Venstre er for en videre petroleumsaktivitet, men selv om vi er for dette, er vi imot aktivitet i de mest sårbare områdene. Og vi er opptatt av å stille strenge krav til selskapene, slik at vi minimerer belastningen på miljøet og risikoen knyttet til aktiviteten. De utfordringer vi har sett at Statoil har hatt knyttet til Gullfaks C og den situasjonen vi opplevde på Snorre A i 2004, er en påminnelse om at den oljekatastrofen vi er vitne til, kan skje igjen, og det kan skje i Norge. Det er åpenbart at teknikken og menneskene kan svikte, både når det gjelder å ta de riktige forholdsreglene, og når det gjelder tilgang på teknologi og løsninger for å håndtere uhellet når det først oppstår. Venstre har lenge vært bekymret for norsk oljevernberedskap og mulighetene til å reagere på en større katastrofe. Vi så effektene av «Full City»-ulykken utenfor Langesund, og det måtte en ulykke til før regjeringen reagerte og styrket slepebåtberedskapen på Sørlandet, til tross for at Venstre ved en rekke anledninger hadde tatt opp nettopp denne saken med regjeringen. Avslutningsvis vil jeg berømme interpellanten for å ta opp dette temaet, og at han utfordrer statsråden på statusen på beredskapen for å forhindre og håndtere uønskede hendelser i petroleumsbransjen.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Jeg er glad for spørrerens tro på regjeringens handlekraft og raske tempo, i og med at dette spørsmålet ble stilt i høringen så sent som på torsdag. Man har i hvert fall tro på at vi handler raskt, om vi skulle kommet med et helt annet svar i dag. Svaret er det samme som på torsdag: Dette skal vi komme tilbake til Stortinget med på en ordentlig og ryddig måte, og jeg vil ikke forskuttere noen konklusjoner med hensyn til Kårstø. Så til spørsmålet om tilgjengelig teknologi. Det henspiller på det forhold at ja, teknologien for å fange og spesielt for å lagre CO2 er tilgjengelig. Men det som er spørsmålet, er: Hvordan kan man gjøre dette i stor skala på Mongstad på en slik måte at dette er et prosjekt som kan inspirere til de tusenvis av tilsvarende prosjekter vi trenger i resten av verden? Det spørsmålet er ikke løst, og det er derfor det også har blitt en utsettelse.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Det ville være helt galt om jeg skulle svare i Stortinget på et spørsmål som ligger under en annen statsråd, og som regjeringen så uttrykkelig har sagt at vi skal komme tilbake til på en ordentlig måte. Når det gjelder Mongstad, føler jeg at saken egentlig er ganske utdebattert, men sakens innerste kjerne er altså at dette er et område som vi, i motsetning til Fremskrittspartiet, satser enormt på. Fremskrittspartiets standpunkt er i det hele ytterst uklart. Det startet med at partiet var mot hele prosjektet. Det er litt mer klart nå, men det ville vært veldig interessant å få vite om Fremskrittspartiet vil fullføre Mongstad – ikke uansett prosjekt, men dersom Mongstad blir et anstendig prosjekt økonomisk, politisk og teknologisk. Vil da Fremskrittspartiet videreføre dette prosjektet? Det har vi ikke fått svar på, og det er den reelle debatten som nå gjenstår.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Når det gjelder Riksrevisjonens kritikk av Enova, må jeg henvise til olje- og energiministeren som ansvarlig for Enova. Når det gjelder det videre spørsmålet, om hvorvidt Innovasjon Norge og Enova er tilstrekkelige virkemiddelapparater, så er mitt svar at vi må i den prosessen vi nå skal gjennom med å vurdere dette, veldig nøye vurdere på hvilken måte disse apparatene kan brukes. Det er ikke slik at bare å gi penger ut til de apparatene vil være tilstrekkelig; vi er nødt til å ha en overordnet struktur, hvor vi sammen med – dette er ikke noe staten kan gjøre alene – de viktigste og tyngste aktørene i norsk næringsliv definerer for det første: Hva er satsingsområdene hvor Norge virkelig skal satse? Der er vi i en prosess i forbindelse med denne overordnede planen, men vi må gå videre med det, og også sammen med det se hvordan virkemiddelapparatet kan brukes for å nå disse målene. Jeg tror ikke vi skal lage et helt nytt virkemiddelapparat. Vi er nødt til å se på hvordan de tingene vi allerede har, kan brukes på en bedre måte enn det fungerer i dag.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
La meg svare at jeg aksepterer fullt ut at det var en vanskelig avveining i fjor sommer, hvorvidt man skulle avlive Galventispa. Vi mente at det var en genetisk veldig viktig ulv og gjorde derfor mye for at den skulle få overleve. Så blir det jo helt meningsløst å si at det gikk åtte måneder, for de åtte månedene var jo på det tidspunktet hvor det ikke var sau på beite. Jeg lovet landbruksorganisasjonene i Hedmark i fjor høst at vi ikke skulle gå inn i en ny beitesesong med Galventispa i områder med mye sauehold. Det løftet ble holdt, og Galventispa ble altså flyttet før beitesesongen. Det er jo ikke likegyldig hvilke av årets måneder Galventispa gikk løs i skogene i Hedmark.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Vi har rovviltdebatter ca. én gang i måneden, eller hver fjortende dag, i Stortinget. Det er ikke lenge siden det ble gjort uttrykkelig klart – vi hadde en lang debatt om dette – at vi skal komme tilbake med målsettinger for ynglende ulv og bjørn til Stortinget, og selvfølgelig vil Høyre bli invitert – Fremskrittspartiet også – til å diskutere det for å komme til et forlik om det. Som et ledd i det vil vi selvsagt prøve å innhente mest mulig informasjon om hvilke revir som eksisterer, og maksimal kunnskap om hva som er den faktiske situasjonen. Vi kan ikke basere det på et hvilket som helst avisoppslag om at det kanskje kan tenkes å være et revir et sted. Vi er helt avhengige av at den gode forvaltningen, den store kunnskapsbase vi har, innhenter en best mulig informasjon. Så bygger vi på det, og så kommer vi tilbake til Stortinget med dette.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Jeg tror det aller viktigste enkeltelementet i en sånn plan er at vi skal ha raske uttak av skadedyr når vi ser skade av noe omfang. Det hadde vi nettopp i Hedmark, hvor fylkesmannen ga rask tillatelse til å ta ut det som ble kalt Galventispa 2. Noe av det aller viktigste er at når man ser noen skade, skal det være lav terskel for raskt uttak. Det var også en del av det som lå i materialet her. De profesjonelle, altså Statens naturoppsyn og andre, skal hjelpe lokale jaktlag, vi ønsker at lokale jaktlag skal gjøre jobben. Jeg var i Hedmark, jeg tror det var for tre uker siden, og møtte den lokale rovviltnemnda, en rekke landbruksorganisasjoner og andre. Vi vil også gi pengestøtte fra dag én for at lokale jaktlag skal kunne gjøre uttaket, men de skal kunne få den hjelp og assistanse fra Statens naturoppsyn som de måtte trenge i et sånt oppdrag. Det er det viktigste enkelttiltaket. Jeg kunne sagt mye annet også.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Hver enkelt slik søknad og hvert enkelt slikt tilfelle vil selvsagt bli vurdert. Men når fagmyndighetene på dette området har ment at jakt på sporsnø ikke er noe generelt godt tiltak, er det fordi man mener at det er veldig upresist. De hannbjørnene som det er snakk om her, er hannbjørner som beveger seg over et veldig stort område. De har ikke et revir, som en ulv, og holder seg ikke, som ulv ofte gjør, på et relativt lite område. De kan bevege seg over store områder, så det å ta dem ut rett etter at de har kommet ut av hiet, gir ingen garanti for at man får tatt de rette bjørnene. Man risikerer å ta noen som ikke gjør stor skade, mens bjørner som gjør stor skade, ikke blir tatt. Jeg mener derfor det er et mye mer presist virkemiddel å gi anledning til raskt uttak når skade gjøres.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Regjeringen vil få rik anledning til å komme tilbake til det spørsmålet i Stortinget, men la meg si at det er en fundamental forskjell mellom et mobilt anlegg som er der for en veldig, veldig kort krisesituasjon, som har utslipp i tilknytning til en veldig kort krisesituasjon, og noe som skal stå der permanent, over lang tid. Utslippene fra det som er en kriseløsning, er veldig, veldig små og har nesten ingen betydning for det totale norske klimagassutslippet, men det å etablere store, nye punktkilder, som står permanent og bidrar med utslipp, er av en helt annen betydning. Så får vi komme tilbake til det spørsmålet som ble stilt, som ligger til videre behandling.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Det kunne blitt interessant!
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-07:
Det er ikke fnugg av tvil om at gasskraft er mer miljøvennlig enn kullkraft, akkurat som vannkraft er mer miljøvennlig enn gasskraft, og akkurat som energiøkonomisering – som Snorre Serigstad Valen sa: Enhver kilowattime spart er den mest miljøvennlige av alle energiformer. Så her er det et hierarki. Men det denne saken gjelder, er at når vi har satt oss som mål at vi skal redusere utslippene i Norge med 15–17 mill. tonn, som Høyre og regjeringspartiene er enige om, og som er en meget ambisiøs og vanskelig oppgave, er det da sannsynlig at vi kan nå det målet med å starte med å øke? Vi sliter hardt med å redusere alle utslippene, både fra industri, fra oljevirksomhet og fra bilisme – jeg skal komme tilbake til Klimakur og hvordan vi skal gjøre det – men det blir fundamentalt mye vanskeligere for oss å nå det målet hvis man skal øke først for så å redusere enda mye mer etterpå. Det er altså sånn at hvis man vil begynne å gå nedoverbakke, lønner det seg ikke å begynne å starte med å gå oppover.