Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2014-06-17:
Først av alt kan jeg slutte meg til alt som foregående taler fra Høyre var inne på i sitt innlegg, slik at vi slipper å gjengi for mye. Det tror jeg kan være greit. Den saken som vi har for oss i dag, dreier seg i utgangspunktet om styring og utvikling i norske sykehus. Men debatten kommer nok fort til å dreie seg om enkeltsykehus og enkeltavdelinger. Jeg skal prøve å holde meg til det overordnede. Jeg er nå inne i min fjerde periode i helse- og omsorgskomiteen, som den heter nå. Jeg har vært med på å behandle mange saker, mange initiativ av ulik karakter, og ikke minst har jeg vært med på ulike former for detaljstyring. Jeg må nok innrømme at også jeg har vært en av de personene som har vært med på å ta opp de små sakene i komiteen og i Stortinget. Det store spørsmålet er: Er det den type politikk vi ønsker? Eller ønsker vi som stortingsrepresentanter, i Stortinget som organ, å være med på å legge de overordnede rammene og la fagfolkene, altså de personene som kan dette faget av utdannelse og arbeid, få være med og styre en del av utviklingen. Når man skal bestemme hvorvidt man skal ha fødeavdeling, fødestue eller forsterket fødestue, går man ikke til Stortinget for å få vite hvilken type avdeling man skal opprette. Man ser på antall fødsler og behovet ut fra kriterier og råd som er gitt av fagpersoner. Det vil bære galt av sted hvis vi som storting skal sette oss ned og vurdere hver enkelt av alle landets sykehusavdelinger. Det ville være mange hundre sykehusavdelinger som vi da skulle sette oss ned og sette oss til doms over, for så å fortelle den enkelte innbygger hva som skal være på hver enkelt avdeling. Jeg er helt sikker på at det ikke er noen i denne sal som ønsker det, men i sin ytterste konsekvens ville det bli slik hvis vi skulle begynne med denne typen detaljstyring. Regjeringen har i sin tiltredelseserklæring sagt at man vil komme til Stortinget med en nasjonal helse- og sykehusplan. Den er under utarbeidelse, og den vil man komme tilbake til Stortinget med neste år. Da får Stortinget rikelig anledning til nettopp å diskutere disse rammene. Hvordan vil vi i planperioden utforme framtidens helsevesen? Vi kommer til å se dramatiske endringer i norsk helsevesen, både innenfor teknologi, innenfor ulike typer medisiner og innenfor behandlingsformer etc. Det eneste vi ikke vet om framtiden, er hvordan den faktisk blir. Det kommer til å bli annerledes. Ting går raskere enn vi klarer å fange opp. Derfor er det viktig at vi som politikere legger de overordnede rammene, mens detaljstyringen ned på det minste nivå skal gjøres av andre. Vi skal komme med våre innspill. Vi skal styre gjennom budsjettprosesser. Vi skal styre gjennom vedtak i denne salen, som skal sørge for at det norske folk og alle innbyggere i dette landet skal ha blant verdens beste helsetjenester. Det er det som må være målet vårt: Uansett hvor vi bor i dette landet, skal vi faktisk få hjelp når vi har behov for hjelp. Men det kan være at sykehusstrukturen kommer til å se annerledes ut enn det den gjorde da vi etablerte sykehusene. Det kan være at man kommer til å se endringer i funksjonsdelingen mellom sykehusene. Det kan være at vi kommer til å se mer sentralisering av enkelte ting, bl.a. innenfor kreftkirurgi, innenfor prostatakreft og innenfor brystkreft. Innenfor en rekke andre former for kreft er vi helt avhengige av å sørge for at øvelse gjør mester. Vi er såpass få innbyggere i dette landet at det å faktisk kunne øve seg på et stort nok pasientgrunnlag, er svært viktig. Da må vi som politikere i denne sal sørge for at vi legger de overordnede rammene. Så får fagpersoner og andre hjelpe oss med å sørge for at tilbudet finnes der vi har behov for tilbudet, og at det er av den beste kvalitetsmessige karakter. Jeg er mer avhengig av å få et godt kvalifisert tilbud når jeg har behov for det, enn å ha det samme tilbudet overalt.