Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2000-12-08:
Utenriksdepartementets budsjett er i hovedsak knyttet til den offisielle utviklingshjelpen, som utgjør 12,3 milliarder kr av den total rammen på bortimot 15 milliarder kr. Men i tillegg til utviklingshjelpen er det også andre viktige utenrikspolitiske innsatsområder som skal ivaretas. Derfor er jeg glad for at det er stor enighet om Regjeringens forslag til budsjettrammer for Utenriksdepartementet. Som jeg redegjorde for i Stortinget den 14. november, vil medlemskap i Sikkerhetsrådet fra 1. januar 2001 stå sentralt i Regjeringens arbeid og trolig prege den utenrikspolitiske debatten her hjemme. Departementet er nå i sluttfasen av forberedelsen til den toårige medlemskapsperioden, en periode som naturlig nok vil sette sitt preg på arbeids- og ressurssituasjonen i utenrikstjenesten i disse to årene. Som opplyst i redegjørelsen den 14. november, er Regjeringen i ferd med å vurdere hvilke økonomiske og administrative konsekvenser medlemskapet vil få, dette bl.a. i lys av hvilken sanksjonskomite Norge vil måtte lede. Regjeringen vil derfor komme tilbake til Stortinget tidlig på nyåret med de økonomiske konsekvenser av medlemskapet. Jeg har merket meg at komiteflertallet understreker betydningen av et sterkt engasjement for å bistå land i Sentral-Europa og Øst-Europa i omstillingen til demokrati og markedsøkonomi samt ulike miljøtiltak. Jeg deler komiteens synspunkter. Norge har en klar forpliktelse til å ta medansvar for utvikling, fred og stabilitet i Europa, som EUs utvidelsesprosess innebærer. Det er også i norsk interesse å forsterke og utvikle forholdet til framtidige medlemsland i EU. Vi har derfor lagt opp til en egen handlingsplan som skal bidra til landenes tilpasning til medlemskap i EU og i EØS. Denne innsatsen vil også omfatte de baltiske land. Handlingsplanen skal følges opp av prosjekter, i første rekke basert på landenes egne prioriteringer, EU-kommisjonens vurderinger samt norske interesser og erfaringer. Rammeavtalen for atomsikkerhetssamarbeid med Russland vil være et prioritert område når Regjeringens arbeid i våre nærområder i nord skal settes ut i livet. Det er viktig å sikre miljøet i disse ressursrike områdene. Det er en lang rekke konkrete prosjekter som skal gjennomføres i samarbeid med russiske myndigheter i 2001. Enkelte av disse er knyttet til opprydding av brukt kjernebrensel og radioaktivt avfall i Nordvest-Russland, sikkerhetstiltak ved kjernekraftverkene på Kola og i Leningrad fylke, samt overvåking av radioaktive utslipp rundt den forulykkede ubåten «Kursk». Også samarbeidsprogrammer med Sentral- og Øst-Europa har høy prioritet neste år. Regjeringen vil foreta en vesentlig opptrapping av helseplanen for Barentsregionen med særlig vekt på bekjempelse av smittsomme sykdommer i Østersjøregionen. Regjeringen legger stor vekt på å videreføre et fortsatt høyt nivå på bistanden til Sørøst-Europa. Etter et tiår preget av konflikter trenger landene i regionen omfattende hjelp til å gjennomføre nødvendige reformer for å kunne integreres i et bredt og forpliktende europeisk samarbeid. Bistand til omstilling til demokratisk styre og markedsøkonomi, samt institusjonsbygging, bør prioriteres. Stabilitetspakten for Sørøst-Europa skal fortsatt utgjøre rammen for bistand til regionen. Det er gjennom dette samarbeidet det oppnås enighet om hvilke skritt landene i regionen må gjennomføre for å integreres i Europa, samtidig som ulike prioriterte prosjekter skal koordineres. Norge har påtatt seg en viktig rolle i dette samarbeidet gjennom formannskapet for arbeidsbordet for sikkerhetsspørsmål. En fredelig revolusjon i Jugoslavia er nok den enkelthendelsen som vil være av størst betydning for utvikling i regionen. I tillegg til bistand til Kosovo vil derfor også de øvrige deler av Serbia stå høyt på Regjeringens prioritetsliste. Norge gir aktiv støtte til flere viktige freds- og forsoningsprosesser. Innsatsen på dette området økes i tråd med Regjeringens prioriteringer. Vi ønsker å bidra til å forebygge konflikter og å hjelpe partene fram til varige politiske løsninger. Norge skal fortsatt være en vesentlig bidragsyter på det humanitære området. Like viktig er det å se på tiltak som kan forhindre og forebygge kriser, konflikter og brudd på menneskerettighetene. Vi ønsker gjennom vår humanitære innsats også å støtte opp om politiske løsninger på de konflikter som nettopp skaper humanitære nødssituasjoner. Jeg har også lyst til å si at kulturelt samarbeid og kontakt over landegrensene er viktige satsingsområder for Norge. Dette er også viktig for vår egen kultur- og samfunnsutvikling. Utenriksdepartementet, i samarbeid med andre berørte departementer, har derfor tatt initiativ til å utarbeide en handlingsplan på det utenrikskulturelle felt for 2001-2005. Målsettingen med planen er å utvikle effektive virkemidler for å synliggjøre og koordinere fagdepartementets internasjonale innsats, med særlig vekt på Europa. Jeg er glad for at komiteflertallet gir sin tilslutning til Regjeringens satsing på dette området. Til slutt har jeg lyst til å si noen ord om det innlegget som Fridtjof Frank Gundersen holdt. Jeg syns det gikk over alle grenser. Og jeg er nødt til fra denne talerstol å ta fullstendig avstand fra det usminkede angrep som kom på norsk utenrikstjeneste, norske frivillige organisasjoner og norsk næringsliv, som han mener fremmer sine egne interesser når de arbeider for og støtter et høyt nivå på norsk utviklingshjelp. Etter at jeg har hørt hans syn på situasjonen for den palestinske befolkningen, vil jeg si at norsk utenrikstjeneste og norske frivillige organisasjoner holder en standard som han aldri kommer i nærheten av. Fridtjof Frank Gundersen kunne jo prøve å være palestiner for en dag, f.eks. i Gaza by. Hvis han i det hele tatt hadde hatt jobb, måtte han stått opp midt på natten for å reise til denne jobben, stå i timevis i kø for å komme over grensen og returnere sent på kvelden etter å ha stått timevis i kø på tilbakeveien. Slik er hverdagen for tusenvis av mennesker, mennesker uten statsborgerskap, sperret inne i det som enhver nordmann ville karakterisert som et rent helvete. Det er i denne tragiske virkelighet norske penger brukes og norsk personell arbeider, noe som Fridtjof Frank Gundersen harselerer over fra denne talerstol. Jeg er klar over at man fra Stortingets talerstol kan si hva man vil, og ha de meninger man vil, men når en representant for Stortingets nest største parti går til slike angrep på norsk utenrikstjeneste og norsk personell i utlandet, kan man ikke overhøre det under henvisning til at det jo kommer fra et parti som vi er blitt vant til å høre mye rart fra. Jeg har heldigvis aldri vent meg til å høre på slikt, og jeg kommer aldri til å venne meg til å høre på slikt. Jeg tror det er på tide at vi tar til motmæle når slike ting kommer offentlig til uttrykk fra denne talerstol. Jeg hadde lyst til å si det til slutt.