Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2014-05-27:
Antallet omsorgsovertakelser stiger hvert eneste år. Fra 2008 til 2012 steg antallet årlige omsorgstiltak fra 7 877 til 8 995. Dette er en økning på hele 14 pst. på fem år. For Fremskrittspartiet står det biologiske prinsipp sterkt, og det må legges inn en større innsats på forebyggende arbeid. Bakgrunnen for interpellasjonen er todelt. For det første er jeg opptatt av at hvert barn får vokse opp i et trygt hjem. Barn er sårbare og har et særlig behov for beskyttelse og omsorg. Dette bør barn ha krav på. Ved å fjerne dagens krav til samtykke fra foreldre for å gi hjelpetiltak, vil barnet fremdeles ha muligheten til å få hjelp fra barnevernet der foreldrene motsetter seg dette. For det andre er jeg opptatt av familiene. Familier må ikke splittes hvis de med litt hjelp kan lære å ta seg bedre av sine barn. Jeg vil sikre at vi gjør alt vi kan for å minske behovet for omsorgsovertakelser. Hjelpetiltak uten samtykke baserer seg på en mindre, men betydningsfull justering av gjeldende rett. Etter dagens lovverk skal barnevernstjenesten sette i verk hjelpetiltak for barnet og familien når barnet – på grunn av forholdene i hjemmet eller av andre grunner – har særlig behov for det. Hjelpetiltak i hjemmet krever samtykke fra barnets foreldre, mens noen hjelpetiltak utenfor hjemmet er unntatt fra dette kravet. Omsorgsovertakelse er et tiltak som er unntatt fra kravet til samtykke fra foreldrene. Konsekvensen av dette er at barnevernet kun har ett virkemiddel for å sikre barnets beste der foreldre ikke samarbeider, og det er å flytte barnet. Vi vil gi hjelpetiltak en styrket stilling for å hindre et slikt utfall. Forslaget innebærer ingen endring i når barnevernet har rett og plikt til å foreta undersøkelser i hjemmet. Videre skal hjelpetiltak fremdeles kun igangsettes når forholdene i hjemmet eller barnets særlige behov tilsier det. Når hjelpetiltak igangsettes, mener jeg det er viktig at det gis tilstrekkelig med tid til å vurdere om tiltaket har en effekt på familien. Tiltakene må ha som mål å ta tak i familienes utfordringer, og også rettes mot foreldrene der foreldrene trenger oppfølging. Det er svært viktig for Fremskrittspartiet å ivareta familiens rettssikkerhet i møte med barnevernet. Undersøkelser skal, etter dagens lovverk, ikke gjøres mer omfattende enn formålet tilsier. Denne bestemmelsen må overholdes, slik at familier ikke over lengre tid overvåkes uten at barnevernet oppdager problemer i hjemmet. Videre bør det lovfestede kravet om en tidsavgrenset tiltaksplan følges, og planen må gjøres tilgjengelig for familien. Kontakt med barnevernet kan oppleves som en vanskelig påkjenning, som kan avhjelpes noe ved at familien får håndfast informasjon om tiltak og gjennomføringslengde. Den løsningen vi nå presenterer, gir barnet større mulighet for å få hjelpetiltak enn gjeldende lovgivning gir, og Barneombudet har gitt sin tilslutning til det. Vi vet at med dagens lovverk er det slik at foreldre som takker nei til å ta imot hjelp i hjemmet, ikke alltid gjør det fordi de ikke ønsker å samarbeide; de gjør det fordi de har tro på sin egen kraft og sine egne ressurser til selv å være foreldre, uten at de kjenner konsekvensene av å takke nei. En alvorlig konsekvens av å takke nei kan være at den eneste utveien barnevernet har, er å ta barnet ut av familien. En rekke barnefamilier og foreldre har henvendt seg til meg med nettopp dette som bakteppe. De visste ikke hva det betydde. Barnevernet kan heller ikke med dagens lovverk gå inn i hjemmet uten foreldrenes samtykke for å gi hjelpetiltak. Vi vil lage et nytt trappetrinn som blir en mellomløsning når ikke alt er svart/hvitt. Men barnevernet må samtidig settes i stand til å yte gode tiltak og god hjelp i hjemmet, ved å bli en medspiller. Det må også bli slik at det er større toleranse for å bruke litt lengre tid på å gi hjelpetiltak, forutsatt at en ikke snakker om grov vold eller overgrep, for da skal barnet raskt ut. Det blir meg fortalt at i dagens system er det ofte slik at man har noen timer med samtaler med foreldrene, så observerer man kanskje en halv dag eller én dag i hjemmet, og innen fire uker er barnet omplassert. Som sagt, forutsatt at vi ikke snakker om grov vold eller overgrep, må barnevernet gis større mulighet til å bruke litt lengre tid på å hjelpe familiene. Vi vet også gjennom en rekke Brennpunkt-dokumentarer det siste halvåret og en rekke henvendelser at dette er et økende problem. Vi vet også at de barna dette gjelder, scorer dårligere når det gjelder både skole og helsetilstand. Barna det handler om, fortjener å få en ekstra sjanse, ved at man, der det er mulig, setter foreldrene i stand til å bli gode omsorgspersoner. Vil statsråden medvirke til at det allerede nå i 2014 settes i gang et arbeid med en lovendring som gir barnevernet større mulighet til å gi nødvendige hjelpetiltak også uten foreldrenes samtykke – i tråd med regjeringsplattformen?