Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-05-25:
Ytringsfrihet er helt avgjørende nødvendig for å forhindre og avdekke myndighetsmisbruk og undertrykking. Vi har grunn til å være stolte over at ytringsfriheten har en sentral plass i Grunnloven. Meningsutveksling og debatt har romslige rammer og gode vekstvilkår i Norge. Ytringsfriheten har imidlertid noen grenser, men grensene setter ikke snevre rammer for ytringsfriheten – tvert imot. En av grensene for ytringsfriheten finner vi i straffeloven § 142, den såkalte blasfemiparagrafen. Denne bestemmelsen forhindrer ikke religionsdebatt eller religionskritikk. Bestemmelsen har ikke vært i aktiv bruk de siste årene, men utgjør likevel en skanse for hva som aksepteres i det offentlige ordskiftet. Fremskrittspartiet, som senest i forrige stortingsperiode var en varm forsvarer av blasfemiparagrafen, ønsker altså nå å oppheve bestemmelsen. Partiets begrunnelse for dette standpunktet kan det sies mye om. Jeg merker meg at representanten Hagen i sitt innlegg sa at han stemte imot opphevelsen av rent strategisk politiske grunner da den sist var oppe til avstemning. Blasfemiparagrafen rammer den som i ord eller handling offentlig forhåner eller på en krenkende eller sårende måte viser ringeakt for noens trosbekjennelse eller noe religionssamfunns troslærdommer eller gudsdyrkelse. Bestemmelsen verner altså ikke bare kristne, men alle troende. Bestemmelsen er en etisk referanseramme og har gjennom mange år vært med på å forme både samfunnsutviklingen og samfunnsdebatten. Det at den ikke har blitt brukt på mange år, betyr på ingen måte at den har vært uten virkning. Blasfemiske handlinger og holdninger kan virke krenkende på enkeltpersoner, idet de rammer holdninger og oppfatninger som for religiøse mennesker utgjør sentrale deler av deres grunnleggende livsanskuelse. Nettopp derfor er det viktig for Kristelig Folkeparti å bevare et forbud mot blasfemi. Vi erkjenner og tar på alvor at mange religiøse grupper som kan krenkes gjennom blasfemi, ikke makter å ta til motmæle i offentligheten. Historien har også vist at minoriteter som utsettes for hets, dessverre heller ikke alltid får mulighet til å komme fram med sine synspunkter og tilsvar. Romanifolkets historie er et alvorlig eksempel på dette. Jeg synes det er leit at et så stort parti som Fremskrittspartiet i realiteten angir behovet for kritikk mot den muslimske minoriteten i landet vårt som en hovedbegrunnelse for at blasfemiparagrafen bør oppheves. Jeg gjentar: Ingen ønsker forbud mot religionskritikk, og det forbyr heller ikke lovverket. Det skulle bare mangle! Men ringeakt og hån overfor andres tro, det ønsker ikke vi i Kristelig Folkeparti å legge til rette for. Etter den 11. september 2001 har flere muslimer opplevd økt hets. Også andre trossamfunn forteller om mindre toleranse for medlemmers tro og religiøst betingede livsførsel. Blasfemibestemmelsen signaliserer aksept for ulikhet og mangfold og er et viktig verktøy i kampen mot religiøs diskriminering og religiøst begrunnet hets. Derfor er det uheldig om paragrafen skulle oppheves. Jeg håper at justisminister Storberget vil ta innsigelsene fra Kristelig Folkeparti med seg i det videre arbeidet med forslag til ny spesiell del i straffeloven.