Bent Høie (Høyre), 2010-04-19:
Gjennomsnittlig ventetid for rettighetspasienter økte fra 67 dager i 2008 til 69 dager i 2009. Innen somatiske fagområder og tverrfaglig rehabilitering har ventetiden økt med henholdsvis tre og syv dager fra 2008 til 2009, mens den i samme periode er stabil innen psykisk helsevern for voksne. Andelen fristbrudd for pasienter som er tatt til behandling, er høyere i 3. tertial 2009 sammenlignet med samme tertial i 2008. For pasienter som ble behandlet innen somatisk sektor i 2009, økte andelen som ikke ble behandlet innen den fristen som var fastsatt, med 2 pst. Innen psykisk helsevern for barn og unge var økningen i fristbrudd 6 prosentpoeng, men innen psykisk helsevern for voksne og innen tverrfaglig rehabilitering og behandling var andelen brudd på behandlingsfristen uendret fra året før. Til sammen er det nå over 250 000 som ved utgangen av 2009 venter på behandling i spesialisthelsetjenesten. Avtalespesialistene i somatiske fag utfører en tredjedel av alle polikliniske konsultasjoner. Avtalepsykiatere og psykologer samlet utfører en fjerdedel av alle polikliniske konsultasjoner, samtidig som antall spesialister i selvstendig praksis kun utgjør 9 pst. av det totale antall legespesialister. Disse overordnede tallene er så tydelige at det ikke er tvil om at dette er en meget effektiv del av helsevesenet vårt. Grunnlagstall for Helse Nord fra 2004 underbygger dette. De viser at utgiftene til avtalespesialistene – summen av driftstilskudd og refusjon fra folketrygden – på det tidspunktet utgjorde 1,4 pst. av totalkostnadene, mens avtalespesialistene utførte hele 24,5 pst. av antall polikliniske konsultasjoner og dagkonsultasjoner. Alt tyder også på at kvaliteten gjennomgående er god. Fra Norsk pasientskadeerstatning rapporteres det om svært få klagesaker, og avtalespesialistene har i gjennomsnitt 1,8 konsultasjoner pr. pasient mot 2,4 i helseforetakenes poliklinikker. Kanskje skyldes dette at hos avtalespesialistene ser pasienten den samme erfarne spesialisten hver gang, mens i helseforetakene kan det være nye personer ved hver enkelt konsultasjon. Så kan det selvsagt hevdes at avtalespesialistene møter friskere pasienter enn man gjør ved helseforetakenes poliklinikker. Helse Midt-Norge har laget en rapport om avtalespesialistene som heter «Kritisk. Kompetent. Konstruktiv.». Fagsjef i Helse Midt-Norge, Inge Romslo, gjennomførte i perioden 2005–2006 besøk til samtlige 160 praktiserende spesialister med driftsavtale med Helse Midt-Norge. Rapporten fastslår: Pasientene som behandles, har diagnoser og problemstillinger som i all hovedsak sammenfaller med det man finner ved offentlige poliklinikker. Kvaliteten på behandlingen som gis, målt i pasienttilfredshet, rapportering til Norsk pasientskadeerstatning og klagesaker til Helsetilsynet, tyder på at behandlingen holder minst samme kvalitetsnivå som tilbudet i de offentlige poliklinikkene. Antall konsultasjoner pr. legeårsverk i somatikk i sykehus har i perioden 1996–2006 vært nesten helt uendret – fra 2,38 til 2,1 konsultasjoner pr. dag/pr. årsverk. Hos avtalespesialistene er det tilsvarende tallet i 2006 13,9. Det er seks ganger flere pasienter pr. årsverk hos avtalespesialistene enn det en finner i de offentlige poliklinikkene – dette til tross for at også tall fra SAMDATA for 2005 og fra Nav i 2006 underbygger konklusjonen fra Helse Midt-Norge om at pasientsammensetningen er tilnærmet den samme. Det er derfor helt åpenbart at behandling av samme pasient med samme helsetilstand på sykehuspoliklinikk er betydelig mer kostbar enn hos en avtalespesialist. Dette gir stor mulighet til å utnytte helsekronene på en bedre måte og samtidig redusere ventelistene og ventetidene for pasientene. Vi ser at antall årsverk for avtalespesialister har ligget stabilt på rundt 730 i mange år. Det er helseforetakenes ansvar å opprette og forvalte de hjemlene som er knyttet opp mot avtalespesialister. Det er ikke noe i helseforetakenes planer for 2010 som ser ut til å endre på dette. I 2009 opprettet Helse Sør-Øst hele én ny avtalehjemmel. Her er det åpenbart at en har mulighet til å organisere de helsetjenestene som ikke helseforetakene benytter. Jeg tror vi på dette området også har en bukken og havresekken-problematikk. Helseforetakene blir for opptatt av å skjerme egen virksomhet, slik at de ikke tar i bruk denne måten å løse ventelisteutfordringene på. I marsutgaven av Legekunsten tar helse- og omsorgsministeren også til orde for å bruke legespesialistene mer. Skal dette skje, er det behov for et skikkelig signal til helseforetakene om at dette faktisk skal skje. Selv om de overordnede tallene er klare når det gjelder effektivitet, så er det behov for bedre sammelignbar statistikk mellom offentlige poliklinikker og private spesialister – ikke minst vil det være nyttig for helseforetakene i deres arbeid. Arbeidet til avtalespesialistene vil også kunne være et nyttig korrektiv til det offentlige helsevesenet. Det er også behov for en bedre informasjon om avtalespesialistenes arbeid og tilbud. Høyre mener vi må få fram ventelistetall, kvalitetsmål og informasjon om hvilke områder avtalespesialistene spesielt jobber innenfor. Dette vil hjelpe pasienten og fastlegen i arbeidet med å velge spesialist. Stortinget grep inn og sikret avtalespesialistene såkalte K-takster på enkelte områder i 1999. Det har vært en suksess, men det er også begrensende fordi de er knyttet opp til spesifikke diagnoser. Høyre mener det er behov for å innføre ISF-finansiering på linje med det de har i de offentlige poliklinikkene, også for avtalespesialistene. Først da kan vi få en skikkelig effekt og kunne utnytte en stor ubrukt ressurs i helsetjenesten. Pasienten vil også få et bedre tilbud gjennom at flere prosedyrer kan gjennomføres samtidig. Det blir også lettere å sammenligne tall fra privat og offentlig virksomhet. Dette vil ikke minst være viktig for offentlig poliklinisk virksomhet som da vil ha et bedre sammenligningsgrunnlag for å se på sin egen måte å organisere arbeidet på. Jeg mener også at avtalespesialistene passer inn i den tankegangen som vi finner igjen i Samhandlingsreformen. Det er en pasientnær spesialisthelsetjeneste. Den er effektiv, og den reduserer belastningen på sykehusene våre. Det brukes av og til som argument mot å flytte behandling av pasienter ut til avtalespesialistene at foretakene har behov for denne behandlingen for å utdanne nye spesialister. Men avtalespesialistene har jo lenge ønsket seg muligheten for å ha utdanningskandidater. Dette tror jeg vil styrke utdannelsen. Kandidatene får være sammen med en spesialist – og samme spesialist – over lengre tid. En får konsentrere seg om å lære faget, og en får delta i mange hyppige like inngrep eller konsultasjoner. For eksempel vil et opphold på et halvt års tid, som har vært avtalespesialistenes forslag, innebære en veldig god trening for utdanningskandidatene. Jeg er derfor spent på å høre om helseministeren vil bidra til at helseforetakene får et bedre beslutningsgrunnlag for å utvide antallet avtalespesialister, innføre ISF-refusjon for avtalespesialister på linje med de offentlige poliklinikkene, etablere utdanningsordninger hos avtalespesialistene, og ikke minst sørge for at det blir etablert flere avtalehjemler, slik at en kan få et mer effektivt helsevesen med kortere ventetider for pasientene våre.