Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2013-06-14:
Forsvarsdepartementet har i lovproposisjonen foreslått endringer i forsvarspersonelloven. Det foreslås for det første regler for å ta oppdrag utenfor forsvarssektoren, det andre er tydeliggjøring av befalsordningen, det tredje er presisering av disponeringsplikten, og det fjerde er utåndingsprøve ved promillekontroll som grunnlag for refselse. Jeg ønsker å si noe mer om adgangen til å ta oppdrag utenfor forsvarssektoren. Ansatte i forsvarssektoren har som andre statsansatte en generell aktsomhetsplikt til å verne om hovedarbeidsgivers interesser. De senere årene har det vært enkeltsaker om forbindelser mellom spesielle avdelinger i Forsvaret og miljø innenfor f.eks. den private sikkerhetsbransjen. Slike enkeltsaker er uheldige og understreker behovet for et klart og forutsigbart regelverk om adgangen til å ta oppdrag utenfor sektoren. Kravet til forsvarspersonellets rolle og integritet står i en særlig stilling. Regelverket må støtte opp under de holdninger og den kultur som forventes av personellet. Det er en klar sammenheng mellom soldatenes profesjonalitet og samfunnets tillit til forsvarssektoren. Det er flere yrkesgrupper som har regler om når man kan ta oppdrag for andre enn sin hovedarbeidsgiver, og det har andre vært inne på også. Dette blir bl.a. tydeliggjort i loven for politi- og lensmannsetaten samt i helsevesenet og for dommere. De foreslåtte reglene i forsvarspersonelloven synliggjør at forsvarspersonell skal avstå fra handlinger som er egnet til å undergrave Forsvarets eget verdigrunnlag og den tillit man er helt avhengig av fra samfunnet for øvrig. Disse er tilpasset forsvarssektoren og vil bidra til større forutsigbarhet. Så til kommentarer til Meld. St. 14 for 2012–2013. Forsvarssektoren har siden 1990-tallet vært igjennom en av de mest omfattende og vellykkede omstillingene i offentlig sektor i moderne tid. Omstillingen har gitt oss et moderne innsatsforsvar, blant de beste i Europa. Jeg er glad for at komiteen i innstillingen understreker at menneskene er Forsvarets viktigste ressurs og helt avgjørende for Forsvarets evne til å levere. Forsvarets ansatte har høy kompetanse og bruker denne hver dag i operasjoner ute og hjemme. Personell- og kompetanseområdet har likevel ikke gjennomgått den samme omstillingen til innsatsforsvaret som resten av Forsvaret har gjort. En av sektorens viktigste strategiske utfordringer er å sikre at vi har de rette menneskene på rett plass i en organisasjon som er grunnleggende forandret. Det er flere årsaker til dette. Kompetanse er en avgjørende faktor for et moderne innsatsforsvars evne til å løse oppdrag. Personellområdet har likevel i begrenset grad vært en integrert del av omstillingen til innsatsforsvaret så langt. Videre må sektoren forvente økt konkurranse om de best egnede medarbeiderne. I omstillingen av Forsvaret har vi iverksatt de riktige tiltakene i tide. Det må vi også gjøre når det gjelder vår aller viktigste ressurs, menneskene og deres kompetanse. Forsvarsevne krever kontinuerlig utvikling og fornyelse. Kompetansemeldingen trekker opp rammene for en ny kompetansepolitikk i forsvarssektoren, en kompetansereform. Reformens mål er at forsvarssektoren skal være en attraktiv og trygg arbeidsplass også i fremtiden, og at sektoren har de riktige menneskene med rett kompetanse for å løse oppdragene fremover. Behov for endring gjelder både sektoren som helhet og den enkelte virksomhet. Imidlertid har Forsvaret noen særlig utfordringer. Den militære profesjonen er unik og krever en særegen profesjonsutvikling. Teknologibeherskelse, spesialisering og evnen til å handle raskt og riktig i komplekse operasjoner vil prege Forsvarets fremtidige kompetansebehov, rekruttering og utdanning. Kompetanse må tas med som faktor på flere områder enn tidligere og være en sentral del av ledelse og styring. Et bredere oppgavespekter og hurtigere endringer betyr at Forsvaret trenger større kompetansemangfold, mer fleksibilitet og tettere samarbeid med andre. Mangfold øker evnen til endring, innovasjon og nytenkning. Det vil legges til rette for bedre flyt av kunnskap og kompetanse mellom forsvarssektoren og resten av samfunnet og større grad av sektorovergripende samarbeid og utveksling. Stortingsmeldingen inneholder en rekke tiltak som vi vil gå i gang med umiddelbart. Videre skisserer den noen viktige fremtidige veivalg, som krever ytterligere analyse. Dagens personellordninger og karriereveier i Forsvaret er ikke godt nok tilpasset behovet for spesialisering, dybdekompetanse og kontinuitet. Forsvaret har behov for færre generalister og flere spesialister som kan utfylle hverandre og bidra i en verdikjede for å nå felles mål. Dette vil stå sentralt i det videre arbeidet med personellordningene. Denne uken er det 100 år siden kvinner fikk stemmerett i Norge. Det var et historisk vedtak og et viktig veiskille for det norske samfunnet. 100 år etter er det på høy tid at også kvinners rett, plikt og mulighet til å bidra til Forsvaret blir anerkjent og likestilt med menn. I innstillingen til gjeldende langtidsplan for Forsvaret understreket utenriks- og forsvarskomiteen at innføring av kjønnsnøytral verneplikt først og fremst er et politisk spørsmål. Regjeringen la i kompetansemeldingen grunnlag for en politisk debatt om temaet. Denne har vært holdt i alle de politiske partiene etter at meldingen ble lagt frem. Jeg er svært glad for at dette har resultert i det historiske forslaget til vedtak om å innføre kjønnsnøytral verneplikt i Norge. Det er selvfølgelig utrolig gledelig at det er så stor oppslutning. Forsvaret trenger ikke flere folk. Morgendagens forsvar må satse på kvalitet. Forsvaret trenger kompetanse på flere områder enn før, og konkurransen i arbeidsmarkedet øker. Å rekruttere fra hele befolkningen er derfor viktig for å sikre de best egnede kandidatene og opprettholde Forsvarets operative evne. Forskning viser at en minoritet på under 20 pst. av totalen aldri blir en normalitet. De få kvinnelige offiserene er veldig synlige. Mange kan oppleve et press for å tilpasse seg majoritetskulturen. Disse offiserene trenger derfor flere kvinnelige kolleger, forbilder og mangfold. Innføring av kjønnsnøytral verneplikt er en seier for likestilling generelt og for Forsvaret spesielt. Forsvaret må utvikle seg i takt med både nye kompetansebehov og samfunnsutviklingen. Kjønnsnøytral verneplikt er en naturlig del av en slik utvikling. Det er en grunnleggende verdi i det norske samfunnet at plikter og rettigheter er uavhengig av kjønn. Den kjønnsbaserte verneplikten er en av de siste samfunnsordninger som skiller mellom menn og kvinner. I stedet får vi nå omsider en reell allmenn verneplikt. Kompetansereformen er neste fase i omstillingen til et moderne innsatsforsvar. Forsvarssektorens operative evne avhenger av om man lykkes med å rekruttere, utvikle, anvende og beholde rett personell med rett kompetanse og motivasjon. Jeg er glad for at komiteen stiller seg positiv til at forsvarssektoren er først ute i staten med gjennomgripende analyser av sitt kompetansebehov. Videreutvikling og fornyelse av offentlig sektor er et sentralt mål for regjeringen. Arbeidskraften utgjør den klart største delen av Norges nasjonalformue. Norge er i dag et kunnskapssamfunn, og forsvarssektoren deler en rekke kompetanseutfordringer med andre deler av samfunnet. Kompetansemeldingen må også derfor ses på som en del av arbeidet med å tenke på nytt om kompetanse, medarbeiderskap og ledelse i hele offentlig sektor.