Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2016-06-14:
Friskoler utgjør en liten, men viktig del av det samlede opplæringstilbudet i Norge. Friskolene gir elevene og foreldrene mulighet til å velge alternative skoler og bidrar med økt mangfold i det nasjonale tilbudet og mer læring mellom skoler. En lovendring som gir anledning til å redusere maksimalt elevtall i godkjente friskoler, slik forslagsstillerne ber om, vil være en urimelig inngripen i friskolenes rettsstilling og dessuten sette til side elevenes ønske om å gå på en alternativ skole. Private høyskoler spiller på samme måte som friskolene en viktig rolle i det norske utdanningssystemet. De private aktørene bidrar til å utdanne kandidater og til å utvikle kompetanse med stor betydning for samfunns- og arbeidsliv. Det store flertallet av friskoler og private høyskoler i Norge er profesjonelle og solide aktører som er opptatt av å gi opplæring og utdanning av god kvalitet. De fleste private aktører ønsker å drive sin virksomhet innenfor regelverket, og de er opptatt av å gi elevene og studentene det de har krav på. Jeg er opptatt av at statlige midler skal brukes til det formålet de er bevilget til. Friskoler og private høyskoler som får nasjonal godkjenning og tilskudd fra staten for å drive sin virksomhet, skal gjøre dette innenfor de rammene vi oppstiller, og på de vilkårene som lovgivningen fastsetter. Det er et sentralt krav i både friskoleloven og universitets- og høyskoleloven at statlige tilskudd skal komme elevene og studentene til gode. Kravet om at statlige tilskudd skal komme elevene til gode, har vært en del av regelverket siden den første loven om private skoler kom i 1970. Siden den gang har vilkårene blitt presisert og utbygd både gjennom regelverket og gjennom forvaltningspraksis. I Prop. 84 L for 2014–2015 foretok departementet en grundig gjennomgang av eksisterende regelverk for friskoler, bl.a. for å vurdere om regelverket i tilstrekkelig grad sikret lovens intensjon om at tilskudd skal komme elevene til gode. Gjennomgangen førte til at sentrale prinsipper fra forvaltningspraksis ble nedfelt i lov, og Stortinget vedtok flere innstramninger i juni 2015 i ny friskolelov. Forbudet mot å ta ut utbytte ble understreket og presisert, og flere virkemidler som har til formål å sikre at tilskuddet kommer elevene til gode, ble innført. Forslagsstillerne viser til den nylig avsagte dommen i Akademiet-saken. Gjennom kontroll- og tilsynsvirksomhet har Utdanningsdirektoratets tilsynsenhet avdekket at midler var disponert i strid med kravet om at disse skal komme elevene til gode – en vurdering som Kunnskapsdepartementet delte. I tingretten vant Kunnskapsdepartementet frem med sin sak. Jeg mener dette illustrerer at vi har et tilstrekkelig tydelig regelverk, at vi har en kontroll- og tilsynsfunksjon som fungerer, og at regelbrudd avdekkes. Det er min vurdering at dagens regelverk, med de endringene som ble vedtatt at Stortinget i juni 2015 på friskoleområdet, er godt egnet til å sikre at statlige tilskudd kommer elevene til gode. Samtidig må man hele tiden løpende vurdere om det er behov for nye regelendringer for å sikre dette. Forslagsstillerne mener et krav om at friskoler skal drives som selveiende stiftelser etter modell av den danske loven, vil bidra til å sikre at tilskuddet blir brukt i tråd med loven i større grad enn i dag. Det er jeg uenig i. Stiftelsesformen vil riktignok forhindre ordinære utdelinger av overskudd til eiere, da stiftelser er eierløse virksomheter, men stiftelsesformen vil ikke løse det som er den største faktiske risikoen, nemlig at statstilskudd brukes til andre formål enn til skolevirksomhet, og at midlene indirekte tas ut gjennom handel med nærstående. Jeg mener derfor at et krav om stiftelsesform innebærer en innskrenkning av organisasjonsfriheten som ikke står i forhold til det som oppnås. Private høyskoler er også underlagt krav om at statlige tilskudd skal komme studentene til gode. Regelverket i universitets- og høyskoleloven er ikke like godt utbygd som i friskoleloven, men inneholder allikevel sentrale reguleringer om utdelingsforbud og krav til handel med nærstående. I departementets tilskuddsbrev stilles det mer spesifikke krav til bruk av midlene, regnskap og dokumentasjon. Som nevnt er hovedinntrykket at de aller fleste aktører driver redelig og godt. Samtidig er det ingen tvil om at kontrollen med denne delen av utdanningssektoren har vært for dårlig i mange år. Det er en svakhet som har gått over flere regjeringsperioder og mange kunnskapsministre. Høsten 2013 ble det nedsatt en ekspertgruppe for å utrede og foreslå nye reguleringer knyttet til denne delen av sektoren, altså høyere utdanning. Jeg valgte å videreføre dette arbeidet, og ekspertgruppen leverte sin rapport til meg for i overkant av ett år siden. Rapporten har vært på høring, og den 12. mai ble forslag til nye reguleringer sendt på offentlig høring. Jeg har foreslått reguleringer som presiserer og tydeliggjør at det er et utdelingsforbud for private høyskoler som mottar statlige tilskudd. Jeg foreslår i tillegg en rekke dokumentasjonskrav og krav til regnskap, i tillegg til reguleringer av tilsyn og sanksjoner, for å nevne noe. Vi har bl.a. sett hen til friskolelovens reguleringer på dette området. Et av forslagene som sendes ut, er at private høyskoler må drives enten som aksjeselskap eller som stiftelser. Det er lovregulerte organisasjonsformer som gir gode rammer for private høyere utdanningsinstitusjoner.