Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2017-06-09:
La meg få starte med å takke forslagsstillerne for å reise en viktig sak, og takk også til komiteen for samarbeidet om saken. Det er, som vi alle vet, en kjent sak at det går et hovedskille i norsk politikk mellom dem som mener at markedet for velferdstjenester bør åpnes for private tilbydere i langt større grad enn i dag, og dem som mener at det på velferdsstatens kjerneområder, som helse, skole og eldreomsorg, skal være gode offentlige tilbud som omfatter alle, og at slike grunnleggende velferdstjenester ikke skal privatiseres eller kommersialiseres. Men uansett hva vi mener om privatisering av offentlige tjenester, antar jeg at alle kan være enig i at det for den enkelte arbeidstaker som i forbindelse med konkurranseutsetting og privatisering av arbeidsplassen opplever at pensjonsrettighetene reduseres, eller forsvinner helt, er et velferdsproblem. Vi har sett flere konkrete eksempler på at dette har skjedd så kort tid før pensjonering at den ansatte i praksis ikke har hatt mulighet til å sikre alderdommen på annen måte. Opptjeningsreglene for AFP i privat sektor har bl.a. gjort at offentlig ansatte som får jobben privatisert kort tid før de fyller 62 år, ikke bare taper masse penger, men faktisk også mister muligheten til å gå av med pensjon, slik de hadde planlagt. Forslaget som framsettes i denne saken, har som formål å få gjort noe med dette, både hindre tap av AFP og også begrense tap av pensjonsrettigheter for øvrig. For å hindre at flere kommer i samme situasjon, ber forslagsstillerne om at Stortinget får seg forelagt forslag til nødvendige lovendringer som sikrer ansatte rett til å beholde minst like gode pensjonsytelser som før ved privatisering og anbudsutsetting av offentlig virksomhet. Som eksempel er vist til at noen yrkesgrupper, som sykepleiere og apotekansatte, allerede har slike rettigheter. Det finnes også eksempler på at enkeltkommuner har valgt å kompensere tidligere ansatte over eget budsjett, fordi man faktisk ikke hadde vært klar over hvilke konsekvenser en privatisering kunne få for de ansatte. Komiteen har i sin behandling av saken bedt om statsrådens kommentar til forslaget. Hun viser til at selv om det finnes eksempler på det motsatte, er profesjonsbaserte tjenestepensjonsordninger likevel relativt uvanlig i Norge. Statsråden anbefaler at det fortsatt skal være den enkelte virksomheten selv som skal bestemme hvilken tjenestepensjonsordning de ansatte skal være omfattet av, men opplyser samtidig at det foregår et arbeid for å tilpasse offentlig tjenestepensjon til pensjonsreformen, herunder også utforming av regelverket for AFP. Komiteen avholdt også høring i saken. To LO-forbund, ett YS-forbund og Pensjonistforbundet møtte. De uttrykte alle stor bekymring for det presset som for tida legges på eksisterende pensjonsordninger, de mulighetene en del arbeidsgivere benytter seg av for å fri seg fra avtalte pensjonsforpliktelser gjennom tariffhopping og ved bortfall av AFP-rettigheter, uføre- og etterlattepensjon, lav alderspensjonssparing, bortfall av særaldersgrenser og redusert verdi av opptjente rettigheter ved tvungent skifte av arbeidsgiver. De viste også til den konkurransefordelen private virksomheter har, i form av dårligere lønns- og arbeidsforhold. Det ble vist til at tilpasning av offentlig tjenestepensjon til pensjonsreformen heller ikke vil løse alle problemer. Med i dette bildet hører også problemene de ideelle, ikke-kommersielle tjenestetilbyderne har med å håndtere sine historiske pensjonskostnader på 1,7 mrd. kr, som også statsråden er inne på i sitt brev til komiteen. Det framgår av innstillinga at komiteen er delt i synet på hvordan Stortinget bør behandle forslaget, altså ingen konsensus i komiteen rundt denne saken. Flertallet – Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre – legger vekt på harmonisering av pensjonsordningene for å fjerne mobilitetshindringer mellom offentlig og privat sektor og viser til statsrådens redegjørelse om det pågående arbeidet. Mindretallet – Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV – er mer utålmodige og mener at hensynet til ansatte i offentlig sektor som taper opparbeidet pensjon ved konkurranseutsetting, tilsier at regjeringa bør gi saken høy prioritet, og fremmer derfor forslag om at regjeringa må fremme nødvendige lovendringer som sikrer ansatte minst like gode pensjonsytelser som før når jobben privatiseres. Mindretallsforslaget i saken fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og Sosialistisk Venstreparti regner jeg hermed som tatt opp.