Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2000-10-31:
Den tiden jeg har fungert som nordisk samarbeidsminister, har egentlig for meg vært både interessant og spennende. Det er rart med det, når en plutselig blir involvert i det nordiske samarbeidet som pågår, så fatter en større interesse for det og ser i og for seg også behovet for dette arbeidet på en helt annen måte enn når en står utenfor. I forhold til de innfallsvinkler som representanten Djupedal hadde, kan vel noe av det vi ønsker som et behov for et større politisk engasjement, være at vi ikke greier å skape den politiske debatten rundt alle de viktige spørsmålene som til stadighet preger det nordiske samarbeidet. Men selv om jeg synes det er spennende og interessant, ser jeg jo også at det mangler noe av den politiske dynamikken som skal til for å få god nok framdrift i de sakene som vi har til behandling, også i ministerrådene, så jeg er enig med utenrikskomiteens flertall som mener at tiden er inne for en fordomsfri gjennomgang av Nordisk Råds organisasjon for å kunne fange opp nye behov og tilpasse rådets arbeid til endrede rammebetingelser. Men det må også gjelde Nordisk Ministerråd. Jeg ser også et ganske stort behov for en gjennomgang av og også en fordomsfri diskusjon om Ministerrådet er av en slik karakter, en slik organisasjon, en slik struktur at det er tilpasset dagens virkelighet. Og det vi i hvert fall må være forberedt på, er at vi både gjennom Nordisk Ministerråds og Nordisk Råds ulike organisasjonsledd også finner felles møteplasser for hvordan vi skal legge opp det framtidige samarbeidet. Det vil, slik jeg ser det, være svært uheldig om vi ikke greier å koordinere Nordisk Råds og Nordisk Ministerråds arbeid for den fremtidige organisasjon som vi føler at vi må ha. For det er jo slik at enhver levende organisasjon krever litt omsorg og litt ettersyn, og det er bakgrunnen for at samarbeidsministrene har tatt initiativet til alle de viktige analysene og utredningene som er gjort, og som vil prege debatten om nordisk samarbeid i årene som kommer. «Vismannspanelet» har valgt et ord av Piet Hein som tittel på sin rapport: «Åpent for verdens vinder». Det er panelets utgangspunkt at det nordiske landskapet og de nordiske verdier ligger der, åpne for de utfordringer og muligheter som verdens vinder representerer, og det er opp til oss å ta utfordringen og prøve å gjøre noe med det både i forhold til det interne nordiske samarbeid og også i den grad Norden skal være med på å påvirke verden rundt oss, enten det er snakk om Europa eller andre deler av verden. Styrken i det vi kan få til, er også avhengig av at vi er i stand til å få felles nordisk «trøkk», og at vi kan opptre så samlet som mulig. Med dette utgangspunktet har panelet gitt oss en spennende og utfordrende rapport, med forslag som favner vidt, og som kan få store konsekvenser for det nordiske samarbeidets dagsorden og arbeidsformer, men med den klare målsetting at det nordiske fellesskap skal bevares og forsterkes i den globale virkelighet. «Vismannspanelet»s rapport forelå først for tre uker siden, og det er altfor tidlig å ha sikre meninger om de enkelte forslag. Rapporten vil bli drøftet på sesjonen i Reykjavik, og jeg tror at en prinsipiell drøfting, uten at man tvinges til å ta stilling der og da til hva man skal gjøre, kan være nyttig, og spesielt for samarbeidsministrene vil det være nyttig å lytte til den debatten før vi går neste runde og ser på hvordan vi skal utvikle Nordisk Ministerråd for at det skal ta opp i seg de utfordringene som «Vismannspanelet» foreslår. Jeg regner med at under alle omstendigheter må vi finne en måte å bearbeide det videre arbeidet med rapporten på – nasjonalt og nordisk – som gjør at vi kan finne en samarbeidsform mellom Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd, og spesielt mellom regjeringens representanter i ministerrådene og den norske delegasjonen til Nordisk Råd. En annen rapport som vil bidra til å utforme det fremtidige nordiske samarbeidet, gjelder vår nærområdestrategi. Også denne rapporten skal drøftes på sesjonen, og fra Ministerrådets side tar vi deretter sikte på å forelegge den for rådet som et ministerrådsforslag. Jeg har merket meg at utenrikskomiteens flertall forutsetter at utvidelsen av EU og de baltiske lands medlemskap i unionen innebærer at den nordiske nærområdepolitikken vil måtte endres. Jeg kan i denne forbindelse opplyse at samarbeidsministrene har drøftet dette med sine baltiske kolleger, de baltiske utenriksministre. Hos dem var det full aksept for at tyngdepunktet i de nordiske nærområdeaktivitetene etter hvert forskyves mot Nordvest-Russland som en konsekvens av balternes inntreden i Det europeiske fellesskap. Jeg vil også nevne et tredje element i arbeidet med å reformere det nordiske samarbeidet. Det er generalsekretærens forslag om en budsjettreform. Her foregår det en høringsprosess, og vi tar sikte på å forelegge forslagene for Nordisk Råd når høringsprosessen er ferdig og vi har hatt mulighet til å trekke konklusjonene. Reformpakken inneholder utvilsomt mange fornuftige forslag som vil bidra til å gjøre budsjettet mer gjennomsiktig og til et bedre redskap for oss som er politikere. Men andre forslag er kontroversielle og mer tvilsomme og vil nok ikke bli ført videre fullt ut. Kanskje det mest utfordrende er finansieringen av de nordiske institusjonene. Alt i alt tror jeg vi står foran en spennende og utfordrende debatt om det nordiske samarbeidet i framtiden, kanskje mer spennende enn det har vært på mange år. Vi bør ikke bruke altfor lang tid før vi konkluderer. På den annen side må vi ta oss tilstrekkelig tid til en forsvarlig behandling av spørsmål som skal prege det nordiske samarbeidet i mange år framover. Spesielt for Norge, som et land som ikke deltar i det europeiske fellesskapet, vil det nordiske samarbeidet bli svært viktig. Utenrikskomiteen har også merket seg en annen stor og viktig sak som kommer til behandling i Norden i de kommende måneder – den 20-års strategi for en bærekraftig utvikling – en ny kurs for Norden. Vi har nå klart et forslag som skal behandles av miljøvernministrene og av samarbeidsministrene i løpet av november måned. Deretter vil strategien bli oversendt Nordisk Råd, som inviterer til en temakonferanse om strategien her i Oslo 2. og 3. april neste år. Seks sentrale sektorer er omfattet av strategien: energi, transport, jordbruk, næring, fiskeri og skogbruk. I tillegg fokuseres det på tverrsektorielle innsatsområder som klimaendringer, biodiversitet, genetiske ressurser, natur- og kulturmiljø, havet, kjemikalier og matvaresikkerhet. Den som sier at det ikke er problemområder nok å diskutere og ta fatt i i det nordiske samarbeidet, bør studere rapporten om den bærekraftige utviklingen – en ny kurs for Norden. Det er mye å ta fatt i hvis vi vil. Det er spørsmål om vilje om vi skal lykkes. For Norge er det nordiske samarbeidet, nordisk samråd og informasjonsutveksling om EU- og EØS-spørsmål av uvurderlig betydning. Slike spørsmål inntar en selvfølgelig plass på enhver nordisk dagsorden, både når stats- og utenriksministrene møtes, og i alle sektorer innenfor Nordisk Ministerråd. Formålet med dette arbeidet er dels å sikre oppmerksomheten i EU om nordiske verdier og prioriteringer, dels å sørge for at alle nordiske land er kjent med de særlige behov og ønsker som hvert enkelt nordisk land måtte ha når det gjelder EU-spørsmål. En viktig side av dette arbeidet er å bevare den nordiske rettslikhet. Derfor er det nordiske samarbeidet om den nasjonale implementering av EU-direktivene av stor betydning. Det nordiske samarbeidet om europaspørsmålene har etter hvert fått et betydelig omfang. Jeg vil i den forbindelse henvise til den rapport om Ministerrådets EU/EØS-aktiviteter som vi har oversendt rådet til behandling på sesjonen i Reykjavik. Det er god grunn til å anta at nytten av dette arbeidet vil bli enda større i årene som kommer. Med et økende antall EU-medlemmer øker behovet for å samordne de nordiske lands EU-politikk, og det er i norsk interesse. Det vil derfor fortsatt være et mål at de nordiske land så langt som mulig blir enige om en felles EU-politikk og felles opptreden i viktige saker. Det vil fortsatt være viktig at de nordiske land koordinerer implementeringen av viktige direktiver. Og det er viktig at vi i fellesskap medvirker til å konkretisere den nordlige dimensjon, først og fremst med en satsing på en demokratisk utvikling og miljøsatsing i Russland. Jeg synes det hittil har vært en god debatt om stortingsmeldingen om nordisk samarbeid, og jeg ser frem til å delta i rådets sesjon i Reykjavik i neste uke.