Jørgen Kosmo (Arbeiderpartiet), 2001-03-01:
For det første vil jeg si at jeg synes det er spennende og utfordrende å få lov å være med i nordisk samarbeid når det gjelder spørsmål som har så stor betydning for Nordens befolkning, men også der Norden samlet sett vil kunne påvirke politikkutformingen både i Europa og i verden for øvrig. Derfor er det initiativet som ble tatt om å utvikle dokumentet om bærekraftig utvikling i Norden, og de initiativene som er tatt for å følge dette opp, både gjennom Nordisk Ministerråd og Nordisk Råd, veldig viktig. Hvis det kan skape et engasjement og en debatt om nordiske spørsmål, har vi en plattform som gjør at vi kan utvikle videre det nordiske samarbeidet på dette området og samtidig vinne erfaring og faktisk bli bedre på noen andre områder i framtiden. Jeg har lyst til å kommentere et par av de punktene som har blitt reist i denne debatten, som er spesielt utfordrende og viktige. Først dette som både representanten Foss og representanten Dørum tok opp, nemlig spørsmålet om forurensning og miljøhåndtering av atomavfall i våre nærområder. Representanten Foss har helt rett når han sier at en eventuell havforurensing som oppstår som en konsekvens av en ulykke, vil ha store dimensjoner faktisk også utover det å være forurensende, for det skaper et feilaktig inntrykk av våre produkter ute i Europa, særlig av den næringsvirksomheten som drives på bakgrunn av ressursene i havet. Dessuten er jo frykten reell for at Barentshavet, der vi har en av verdens viktigste matvareressurser, skal bli ødelagt som en konsekvens av menneskelig forurensing. Derfor er dette et tema som på mange måter virkelig setter det nordiske arbeidet i søkelyset, for her kan vi gjøre noe selv i Norge. Vi kan sørge for at vi får fartøysleder som gjør at vi ikke risikerer at en eventuell ulykke fører til nasjonale katastrofer nær vår kyst, samtidig som vi gjennom overvåkning og systematisk oppfølging kan forhindre at ulykker skjer. Ved siden av det nasjonale er det helt åpenbart at den gigantiske utfordringen som ligger i å forhindre at Nordvest-Russland blir en søppeldynge for atomavfall, er en oppgave som Norge ikke er i stand til å løse alene, der må vi ha både en nordisk, en europeisk og en transatlantisk dimensjon på dette arbeidet. Her vil det fellesskapet og det arbeidet som vi kan få til i Norden for å få også EU til å ta et ansvar for denne problemstillingen, være veldig viktig. Bare en anerkjennelse av at det avfallsproduserende land har et ansvar for å sørge for at avfallet blir håndtert på en riktig måte, vil være en ganske viktig dimensjon i våre bestrebelser på å håndtere denne utfordringen i våre nærområder. Dette klarer vi ikke alene, dette er vi nødt til å gjøre i et fellesskap, og da er det fellesskapet vi har i Norden, en viktig og god plattform for å gå videre. Så er jeg enig med representanten Jakobsen i at ting henger sammen – uten tvil. Med fare for å vikle meg inn i en nasjonal landbrukspolitisk debatt, som jeg i og for seg ikke synes hører hjemme i denne debatten om en bærekraftig utvikling i Norden, vil jeg si at det symboliserer jo på mange måter at når det gjelder matvaresikkerhet, når det gjelder landbruk, når det gjelder restrukturering av landbruket, så er jo også den bærekraftige dimensjonen viktig. Men jeg må si at jeg har aldri vært tilhenger av den politikken som landbrukssamvirkets organisasjoner for kjøtt og melk har kjørt for sentralisering av behandling av produktene. Mye av det restruktureringsarbeidet som vi skal gjøre i landbruket, må nettopp gå på at vi får til bærekraftige gårdsbruk ute i distriktene som kan produsere varer som vi kan selge både nasjonalt og internasjonalt til konkurransedyktige priser. Det behøver ikke å stå i motsetningsforhold til de ambisjoner vi har om en bærekraftig utvikling i Norden.