Jan Petersen (Høyre), 2005-03-18:
Regjeringen er opptatt av og bekymret for organisasjons-, tros- og ytringsfriheten i Kina. Vi arbeider på ulike måter for å styrke menneskerettighetene på disse områdene. For det første reises menneskerettighetsspørsmål direkte med kinesiske myndigheter og i multilaterale organer. For det andre tar vi opp enkeltsaker der personer er fengslet på utilbørlig grunnlag. Men kritikk er ikke nok. For det tredje samarbeider Norge derfor med kinesiske myndigheter og organisasjoner for å få til konkrete forbedringer. Dette arbeidet er vesentlig styrket de senere år. For det fjerde arbeider vi aktivt internasjonalt for best mulig å koordinere innsatsen med andre land som er opptatt av å styrke menneskerettighetene i Kina. Det er mange ulike aktører som arbeider for å styrke menneskerettighetene i Kina. Det er derfor ikke mulig å måle hva slags effekt det norske arbeidet alene har hatt for styrking av menneskerettighetene. Jeg mener likevel at den formen vi har valgt fra norsk side, med kombinasjon av ulike virkemidler, er en hensiktsmessig og effektiv måte å styrke menneskerettighetene i Kina på. Dette arbeidet er høyt prioritert fra norsk side. Det er viktig å ha klart for seg at det i det kinesiske system ligger lovmessige begrensninger på organisasjons-, tros- og ytringsfriheten som vi ikke har i Norge. Kina har også store utfordringer på rettsstatsområdet i forhold til vilkårlige arrestasjoner og tortur, noe de også selv innrømmer. Fra norsk side blir det viktig å bidra til å styrke de utviklingstrekk som går i retning av et mer pluralistisk samfunn som bygger på rettsstatsprinsippene. En politikk som går ut på å isolere Kina, vil bidra til å styrke de krefter som går i motsatt retning av det vi ønsker. Norge har siden 1997 hatt en menneskerettighetsdialog med Kina med årlige rundebord. Rundebordene ledes på politisk nivå, og religions-, tros- og ytringsfrihet står alltid sentralt. En rekke andre land har menneskerettighetsdialog med Kina, bl.a. USA, Storbritannia, Tyskland, Canada, Australia og Sveits samt EU. Norge og Australia er de eneste landene som har sin dialog på politisk nivå. For å få best mulig effekt av arbeidet samarbeider Norge med andre dialogland i den såkalte Bern-prosessen. Norge påtaler kinesiske menneskerettighetsbrudd i multilaterale fora, som FNs menneskerettighetskommisjon i Genève. Under fjorårets sesjon uttrykte vi fra norsk side bekymring for menneskerettighetssituasjonen i Kina når det gjelder fengsling av personer som har publisert artikler på Internett, mangelen på religions- og åndsfrihet og den omfattende bruken av dødsstraff. Vi oppfordret samtidig Kina til å oppheve systemet med interneringsleirer, såkalte «Reeducation through Labour Camps», hvor bl.a. mange utøvere av Falun Gong forvares. Fra norsk side ble også betydningen av å bevare kulturen og den religiøse identiteten for tibetanerne vektlagt. Norge tar også opp enkeltsaker der vi mener at en person er fengslet på utilbørlig grunnlag, eller der det er risiko for at personen ikke blir behandlet i henhold til de internasjonale menneskerettighetene. Flere fengslede personer som er tilknyttet undergrunnskirkene, er tatt opp på denne måten. Situasjonen for undergrunnskirkene og rapporter om trakassering av prester tilsluttet disse er også tatt opp på politisk nivå med Kina. De nye lovbestemmelsene om religiøse sammenslutninger er en kodifisering av gjeldende praksis og innebærer i så måte ingen forbedring av situasjonen. En sak som har vært oppe i Stortingets spørretime, er dødsdommen mot den tibetanske munken Tenzin Delek Rinpoche. Fra norsk side har vi ved en rekke anledninger tatt opp denne saken med kinesiske myndigheter, også på politisk nivå. Dødsdommen ble av domstolen i Sichuan-provinsen den 26. januar i år omgjort til fengsel på livstid. Internasjonalt engasjement er viktig i slike saker, og flere av fengslingssakene vi fra norsk side har tatt opp, har endt med løslatelse. Situasjonen for uigurene i Xinjiang-provinsen står sentralt i drøftelsene om menneskerettigheter med kinesiske myndigheter. Fra norsk side har vi uttrykt bekymring for at kampen mot terrorisme også kan medføre at myndighetene slår hardt ned på fredelig politisk virksomhet. Norsk kritikk av menneskerettighetsbrudd direkte overfor kinesiske myndigheter eller i multilaterale organer er ikke nok. Vi må også gjøre noe konkret for å bedre situasjonen. Innenfor rammen av Norges menneskerettighetsdialog med Kina er det derfor satt i verk en rekke tiltak. I forbindelse med det årlige rundebordet om menneskerettigheter er det nedsatt tre arbeidsgrupper som omhandler fangers, anholdtes og arbeidstakeres rettigheter. Arbeidsgruppene, som har deltakelse fra myndigheter og organisasjoner i begge land, har samarbeidsprosjekter som tar sikte på å styrke rettighetene til fanger, anholdte og arbeidstakere. Norge og Kina samarbeider om å arrangere konferanser, utveksle delegasjoner og gi innspill i lovprosesser. Kravene til rettferdig rettergang og forbud mot mishandling og tortur står sentralt. Det legges stor vekt på deltakelse fra organisasjonslivet, og under det 8. rundebordet i Beijing i juni 2004 var LO, NHO, Amnesty International, Helsingforskomiteen og menneskerettighetsutvalgene i Legeforeningen og Advokatforeningen representert. Rundebordet blir dermed en arena der disse organisasjonene kan komme med kritikk av kinesisk praksis i forhold til menneskerettighetene direkte overfor kinesiske myndigheter. Arbeidsgruppene for fangers og anholdtes rettigheter var våren 2004 på besøk til et fengsel og en interneringsleir i Kina. En rekke spørsmål om urettmessig anholdelse og behandling av ulike grupper, deriblant Falun Gong, ble da tatt opp direkte med ansvarlige myndigheter på kinesisk side. En rekke departementer, Høyesterett, Riksadvokaten, Sivilombudsmannen, akademiske institusjoner og frivillige organisasjoner er aktive i den norsk-kinesiske menneskerettighetsdialogen. Virksomheten finansieres i stor grad av Utenriksdepartementet. Av konkrete tiltak som kan nevnes, er Sivilombudsmannens samarbeid med kinesiske institusjoner for å styrke fangers rettigheter og Legeforeningens samarbeid med den kinesiske psykiatriforening om menneskerettigheter og psykiatri i Kina. Oslokoalisjonen for tros- og livssynsfrihet har over flere år arbeidet med religionsfrihet i Kina, og har de senere år spesielt lagt vekt på retten til fri religionsutøvelse i Tibet. LO og NHO arbeider med spørsmål om demokratisering av arbeidslivet i Kina, og har bl.a. utarbeidet bøker om fagforeningsarbeid og organisasjonsfrihet som er oversatt til kinesisk. Fagbevegelsens forskningssenter, Fafo, gjennomfører nå en stor levekårundersøkelse i Vest-Kina som skal brukes til fattigdomsbekjempelse i de provinser der hovedvekten av minoritetene befinner seg. Det akademiske samarbeidet om menneskerettigheter er også meget godt utviklet. Arbeidet til Kina-programmet ved Senter for menneskerettigheter er finansiert av Utenriksdepartementet, og har siden oppstarten i 1997 bl.a. drevet studentutveksling og menneskerettighetsundervisning. Senterets arbeid er internasjonalt anerkjent. Kina-programmet lanserte i 2003 den første omfattende fremstilling av internasjonale menneskerettigheter på kinesisk sammen med en undervisningsmanual. Denne er nå i bruk ved 27 universiteter i Kina. Senter for menneskerettigheter har også et eget program for minoriteters rettigheter og provinsenes autonomi i Kina. Et annet tiltak som skal styrke minoritetenes rettigheter, er Nettverk for universitetssamarbeid Tibet–Norge. Nettverket er unikt i sitt slag, der fire universiteter i Norge samarbeider med universiteter i Tibet på ulike fagområder. I vårt arbeid med menneskerettigheter i Kina benytter vi et bredt spekter av virkemidler. Vi kommer til å prioritere dette arbeidet høyt, også i tiden som kommer.