trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-06-12:
La meg først få vise til at det forrige storting vedtok enstemmig i forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett 2005 at regjeringen Bondevik II skulle «utarbeide et forslag til permanent regelverk for permitteringsreglene som fanger opp både konjunktur- og sesonghensyn, og legge dette frem i forbindelse med statsbudsjettet for 2006». Vi vet alle at dette ikke har skjedd. Ikke bare er saken utsatt i ett år, men man fikk samtidig både økte egenandeler og redusert dagpengeperiode. Jeg har naturlig nok merket meg svarbrevet fra statsråd Bjarne Håkon Hanssen av den 8. mai i år, hvor det står at man tar sikte på å avholde et møte med partene i arbeidslivet i nær framtid. Fremskrittspartiet mener at permitteringsregelverket slik det gjaldt fram til 31. desember 2005, burde ha vært bevart inntil den varslede analysen ble gjennomført. Jeg må derfor si at jeg er noe forundret over at den sittende regjering, når man tar i betraktning det som ble sagt i valgkampen i fjor høst, ikke har foreslått å opprettholde det regelverket som gjaldt, fram til utgangen av 2006. Man skulle jo ha trodd og burde ha forventet at Regjeringen iallfall ønsket med det man sa, å ivareta de opprinnelige sidene ved permitteringsregelverket. I stedet har man innført en kortere dagpengeperiode og påført næringslivet ytterligere kostnader med økte egenandeler ved at man nå har fått ti dagers lønnsplikt. De negative konsekvensene av innstramningene i permitteringsreglene indikeres av en rapport om konsekvensene av strammere permitteringsregler. Det ble bl.a. dokumentert at det ville skje et stort fall i antall permitteringer med ti dagers lønnsplikt, fordi bedriftene i større grad ville ty til midlertidig ansettelse framfor fast ansettelse. Videre påpekte man at konsekvensene av det ville bli til en svekkelse av produktiviteten og rekrutteringen, og at helse, miljø og sikkerhet ville bli dårligere. Rekruttering av motiverte og kompetente nye medarbeidere, bl.a. lærlinger, er blitt betydelig svekket grunnet økt usikkerhet om fast ansettelse. Jeg er klar over hvordan situasjonen på arbeidsmarkedet er, men vi må her huske på at vi snakker om næringer som er svært konjunkturutsatt. Fremskrittspartiet finner det nødvendig å foreslå forbedringer i regelverket av hensyn til arbeidstakere og norske bedrifter før de nye reglene volder altfor stor skade. Jeg tillater meg derfor å ta opp det forslag som Fremskrittspartiet har fremmet i innstillingen.
Martin Engeset (Høyre), 2006-06-12:
Et av temaene i debatten har vært om arbeidsmiljølovens regler også kan gjøres gjeldende på sokkelen. Det er vel slik at Fremskrittspartiet har foreslått at dette bør skje, mens Høyre og Venstre har foreslått at dette bør utredes. Så har jeg merket meg at komiteens flertall skriver følgende på side 10: «Flertallet har merket seg at meldingen antyder at det i fremtiden kan bli fremmet forslag om et felles arbeidstidsregelverk for land- og sokkelbasert petroleumsvirksomhet, og vil ta stilling til dette når det eventuelt fremlegges.» Jeg kunne tenke meg å utfordre statsråden til å begrunne litt nærmere hvilke tanker han har omkring behovet for et felles regelverk, og i tilfelle anslagsvis på hvilket tidspunkt han kan tenke seg å fremme et slikt forslag.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-06-12:
Representantene Ulf Leirstein, Kenneth Svendsen og Øyvind Korsberg ber Stortinget instruere Regjeringen om å fremme forslag om at permitteringsordningen utvides til 42 uker, og at arbeidsgivers lønnspliktperiode ved permittering reduseres til fem arbeidsdager. I innstillingen viser komiteen til at arbeids- og sosialkomiteen i sin budsjettinnstilling for 2006 ber Regjeringen om i samarbeid med partene i arbeidslivet å se på ulike sider ved permitteringsregelverket. Med henvisning til denne anmodningen uttaler statsråd Bjarne Håkon Hanssen i sitt brev i forbindelse med komiteens behandling av dagens sak til at han tar sikte på å avholde et møte med partene i arbeidslivet i nær framtid. Komiteens flertall – alle partier unntatt Fremskrittspartiet – er tilfreds med at Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget med tilbakemelding på komiteens anmodning i forbindelse med statsbudsjettet for 2007. Ut fra dette foreslås saken vedlagt protokollen. Både for næringslivet og for arbeidstakerne er det behov for et godt permitteringsregelverk. Selv om situasjonen i arbeidsmarkedet i dag er lysere enn på lenge, har vi næringer og utsatte yrker som lever under periodiske svingninger som gjør det statlige permitteringsregelverket viktig for å opprettholde arbeidsplasser. Permitteringsregelverket er ikke minst viktig for å beholde næringsvirksomhet i distriktene, hvor alternativet til permittering lett vil kunne bli å flytte for å finne alternativt arbeid. I budsjettforslaget fra regjeringen Bondevik ble permitteringsordningene foreslått endret ved at arbeidsgivers lønnspliktperiode ved permittering ble utvidet fra fem til ti dager, og ved at retten til dagpenger under permittering ble redusert fra 42 uker til 26 uker. Et bredt flertall i Stortinget – alle partier unntatt Fremskrittspartiet – sluttet seg til regjeringen Stoltenbergs forslag om å øke dagpengeperioden til 34 uker. Denne endringen ble i Regjeringens budsjettdokument kostnadsberegnet til 180 mill. kr. En utvidelse til 42 uker ville representert behov for ytterligere 180 mill. kr. i bevilgning. Jeg nevner disse tallene for å vise at justeringer i permitteringsregelverket som kan virke begrensende, altså representerer store budsjettuttellinger. Også i behandlingen av statsbudsjettet for 2006 fremmet Fremskrittspartiet de samme forslag som de gjentar i sitt Dokument nr. 8-forslag nå. De nådde ikke fram i den behandlingen, men kommer nå tilbake, og det er det full anledning til. Jeg er imidlertid ganske sikker på at flertallet bidrar til en ryddig saksbehandling gjennom å gi Regjeringen anledning til å komme tilbake til Stortinget i statsbudsjettet for 2007. Det var det Stortinget bad om, og det er dette Stortinget bør forholde seg til.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-06-12:
Denne debatten har vel først og fremst vist at det her på Stortinget er en utålmodighet etter å få sikret at den tilrettelegging av hjelpemidler på arbeidsplassen som funksjonshemmede har rett på, skal komme på en slik måte at den kan benyttes i jobbsøking, og at arbeidsgiver og arbeidstaker skal være sikre på hva de har å forholde seg til. Vi er skjønt enige om det. I saken vises det til at dette jo allerede foreligger. Vi har hatt en lang debatt om hva som egentlig foreligger, og hvordan det er kjent. Det jeg har lyst til å si, er at den evalueringsrunde som det nå er gitt uttrykk for skal gjennomføres i Rikstrygdeverkets regi, ikke må legges for bredt an. Det er ikke noen særlig hensikt i å ha en bred, langvarig evaluering om hvem som er kjent med dette. Den evalueringsrunden må tydeligvis først og fremst gå på hvordan Rikstrygdeverkets interne praksis har vært, og hvordan den kan forbedres for å bidra til at tiltak som iverksettes, gjøres kjent og kommer til nytte for dem de er tenkt for. Det er åpenbart et behov for å gjennomgå både Rikstrygdeverkets interne arbeid – forberedelsessaken – og Rikstrygdeverkets orientering om hvilke tiltak som tilbys, også til de institusjoner som skal være bidragsytere og gjennomføre dem, som hjelpemiddelsentralene. Det er ikke noe særlig behov for å evaluere om funksjonshemmede kjenner ordningen, om de funksjonshemmedes organisasjoner er kjent med den, om arbeidsgivere er kjent med den, eller for den saks skyld om det politiske miljøet er kjent med den. For vi har fått dokumentert at ingen er kjent med denne ordningen. Derfor trengs det rett og slett en meget effektiv evalueringsrunde som går på hvordan man skal tilrettelegge for at ordningen blir satt ut i livet raskest mulig. Vi som har arbeidet med dette spørsmålet i arbeids- og sosialkomiteen, har registrert at det finnes en kø av funksjonshemmede som ønsker seg ut i arbeidslivet, som er kompetente på en rekke områder, som er klare for å gjøre sin innsats i arbeidslivet, men som opplever stengte dører, og som nettopp ser på dette garantibeviset eller denne «Green Card»-ordningen som en større mulighet for å kunne konkurrere på like vilkår med andre. Vi må rett og slett sørge for at dette blir satt ut i livet fort, og det oppfatter jeg at statsråden har sagt at han vil bidra til.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-06-12:
Det er ingen tvil om at arbeid på sokkelen er et krevende arbeid, hvor hensynet til å ivareta sikkerhet og miljø for arbeidstakere skal settes i høysetet. Det er spesielt debatten knyttet til nattarbeid som også har vært tema i komiteens innstilling, og jeg vil understreke betydningen av å begrense denne aktiviteten til det som er nødvendig av hensyn til drift av disse anleggene, og at man ikke i større omfang enn det som er nødvendig, åpner for slikt arbeid. Når det så gjelder eventuelle framtidige tilpasninger av arbeidstidsbestemmelser på sokkelen og arbeidstidsbestemmelser på land, vil jeg ikke gå nærmere inn på det i dag. Om Regjeringen skulle vurdere det nærmere en gang i framtiden, får vi heller komme tilbake til det. Jeg vil ikke gå inn på det i dag – verken behovet for det eller et eventuelt tidspunkt for å se på det – men understreke det som flertallsinnstillingen sier, og det som ligger til grunn i meldingen, at vi vil begrense spesielt nattarbeid til et minimum.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-06-12:
Det er utvilsomt slik at en svært stor andel av det arbeidet som foregår offshore, er det knyttet sikkerhetsmessig risiko til. Vi vet, og erfaringene tilsier, at arbeid som foregår på nattetid, er det også knyttet større risiko til enn arbeid som foregår på dagtid. Det har vi dokumentert og har kjennskap til gjennom de erfaringene som vi har høstet med denne typen arbeid. Det blir derfor en avveining mellom hva som gir størst risiko: økt arbeid på natt eller en større fortetting på dag. Erfaringene så langt tilsier at det er fornuftig å begrense arbeidet på natt. Så langt har vi få erfaringer for at økt aktivitet på dagtid har medført en sikkerhetsrisiko utover det som er akseptabelt.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2006-06-12:
Det er et viktig tema som blir tatt opp her. Det er dessverre slik at både arbeidstakere på sokkelen og til dels også arbeidstakergrupper på land i tidligere tider ble eksponert for kjemikaliebruk som vi den gang hadde for liten kunnskap om konsekvensene av. En arbeidsgruppe som har bestått av parter fra både industrien og myndighetene, har konkludert med at det kjemiske arbeidsmiljøet på sokkelen i dag synes forsvarlig. Samtidig peker man på, som representanten sier, at det er eksponering fra kjemikalier i tidligere tider som vi ikke vet nok om. Dette skal vi nå i samarbeid med næringen og forskningsmiljøene ta tak i, for det er, som det ble sagt, viktig at arbeidstakergrupper som har vært utsatt for dette, og som frykter for konsekvensene av tidligere kjemisk eksponering, får et best mulig svar på hva de har vært utsatt for og mulige konsekvenser av dette, og at det skjer så raskt som mulig. Nøyaktig tidspunkt kan jeg ikke gi, men dette vil være prioritert arbeid.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2006-06-12:
Eg takkar for spørsmålet. No har ein samla komite uttalt seg om NUF-ane og korleis vi skal handsama desse selskapa, så eg går ut frå at representanten òg stiller seg bak det den samla komiteen har sagt. Når det gjeld dei andre tinga representanten tek opp, har vi faktisk peikt på ein god del som vi vil gjera noko med, og som vi vil ta opp når vi kjem tilbake til aksjelovgivinga til hausten, bl.a. dette med at rapportering skal verta enklare når ein er bedriftseigar og òg sit i styret.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2006-06-12:
Eg kan svara veldig kort på det: Ja. Eg har besøkt kvinnenettverk. Eg er òg medlem i eit kvinnenettverk når det gjeld etablering av aksjeselskap – eg står på den lista. Då eg jobba som bedriftsrådgivar, var ikkje kvinnene mest opptekne av å få ned aksjekapitalen, dei ville heller dobla han, fordi dei var redde for at dei skulle få tap, slik at kreditorane lei tap.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2006-06-12:
Eg må seia eg er litt forundra over representanten Dahl her, når han kjem med kritikk av det ein samla komite har sagt når det gjeld NUF-ane. Sov representanten i timen? Fekk han ikkje med seg kva eg sa? Det er det eine spørsmålet. Det andre er at dersom Høgre verkeleg meiner at dette er så viktig, at det brenn slik, og at vi får så lite etablering av småbedrifter, må ein sjå litt på statistikken over etablering av småbedrifter dei seinare åra. Ein annan ting er: Kvifor gjorde ikkje Høgre desse endringane då dei sat i regjering? Dei har sete i regjering i fire år og hatt rikeleg anledning til det.
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2006-06-12:
Det var et langt innlegg fra representanten fra Arbeiderpartiet. Hun ser med bekymring på etableringen av alle disse NUF-selskapene, som en nå bare kan gå inn på Internett og gjøre for et pund, mens en i Norge må ut med 6 000 kr for å få etablert et selskap. Hun ser positivt på gründere og etableringer i Norge. Men hvordan henger da dette sammen? Hvorfor kan hun ikke i hvert fall peke på noen av disse punktene om å gjøre det litt enklere i Norge, slik at en ikke trenger å gå veien om London for å få registrert et selskap og drive i Norge?
Thore A. Nistad (Fremskrittspartiet), 2006-06-12:
Jeg skal være kort. Ettersom dette gode forslaget i dag blir nedstemt av sosialistene, som da igjen viser sitt sanne ansikt overfor det å skape nye bedrifter, er jeg glad for at vi har en EØS-avtale. I dag får vi ingen lettelse for gründere. Vi får ingen forenkling i rapportering til styret. I de fleste småbedrifter er man eier, og man sitter i styret selv. Man får ingen forenkling av registerdokumentene, og det er skyhøy selskapsregistrering. Det er det man står tilbake med etter at flertallet har sagt sitt i dag. Det er altså null forståelse for det å skape nye bedrifter. Det er da en lettelse for meg at EU har forstått at vi må ta vare på gründerne og gjøre det lettere å starte og drive mindre næringsvirksomhet i Norge. Glem Sosialist-Norge! Man kan registrere seg i London for et pund og la sosialisthungrige politikere og byråkrater bare sitte her. Man kan gå inn på web-baserte tjenester, som vi viser til i sakspapirene – der har vi til og med skrevet opp en web-adresse. Man kan klikke seg inn, og så har man straks registrert sitt eget selskap for 30–40 pund i stedet for de 6 000 kr man må ut med når man skal registrere seg i Brønnøysundregistrene. I tillegg er mye av byråkratiet borte når man registrerer seg ute og driver etter den lovgivningen som er der. Til slutt vil jeg ta opp det forslaget som er inntatt på side 4 i innstillingen.
André Oktay Dahl (Høyre), 2006-06-12:
Vi skal ikke dra ut tiden. Jeg konstaterer at vårt forslag om en bred utredning får bred tilslutning også fra dem som vet hvor skoen trykker. Det synes jeg burde foranledige noe større åpenhet fra representanten Heggø. Representanten Heggø var inne på at kvinner også kan starte aksjeselskap, og da stiller jeg følgende spørsmål: Har representanten Heggø på noe som helst tidspunkt besøkt noen av de kvinnenettverkene som etterspør en enklere aksjelovgivning, slik at en kan gå over fra å være personlig næringsdrivende til å organisere sitt eget aksjeselskap? Det kunne vært interessant å få vite. Eller bygger man utelukkende på lovavdelingen og jusekspertene i Justisdepartementet?
André Oktay Dahl (Høyre), 2006-06-12:
Det er grunn til å forundre seg over denne store forundringen. Forundringen bør jo da dreie seg om at man faktisk legger alt man har av krefter, til for å finne gode unnskyldninger, eller dårlige unnskyldninger, for ikke å gå inn for et fornuftig forslag. Når det gjelder komitemerknaden: Det som er til å forundres over der, er jo at et parti som i hele valgkampen løp og ropte om aktiv næringspolitikk, er med på to bitte små merknader, og ikke her og nå vil være med på å utrede konkrete regelendringer som gjør at vi faktisk kan få bukt med etableringen av alle NUF-ene. Det ville jeg trodd at et parti som Arbeiderpartiet – skatte- og avgiftsglad – ville være med på.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-06-12:
Det forslaget som er til behandling, har som formål å gi enklere regler og bedre vilkår for små aksjeselskaper. Det vi faktisk ønsker å bidra til, er å fylle opp den verktøykassa som Odd Eriksen ønsker seg full av verktøy. Nå har jeg etter hvert sett at den mer er endret til å bli et smykkeskrin, men hvis vi kan bidra med noen smykker, gjør vi også gjerne det. Justiskomiteen har behandlet forslaget og ønsker å vedlegge det protokollen, selv om det i innstillingen er positive merknader til noen av forslagene, Hvorfor ønsker så vi, som har fremmet forslaget, å gjøre det enklere for små aksjeselskaper? – For det første er det mange som ønsker å prøve seg med en god forretningsidé, og som kanskje i dag blir stoppet av det kapitalkravet som ligger i dagens regelverk. De burde få en ny mulighet. Så vet vi at skal vi følge med i den globale utvikling, trenger vi gründere som er villige til å satse. Det synes jeg Regjeringen i sitt svar kunne imøtekommet noe mer enn den formaljusen – må jeg si – som ligger i svarbrevet fra justisministeren. Vi ønsker altså å se på aksjekapitalen. Vi ønsker å sette en pris på de faktiske kostnader ved registrering i Brønnøysund. Vi ønsker å se på om det er mulig med en forenklet rapporteringsplikt for å se om noen krav faktisk også kan fjernes. Mange småbedrifter bruker mer tid på administrering enn de burde, istedenfor å iverksette sine gode ideer og utvikle sine forretningsmuligheter. Vi ønsker også å se på om antallet mindre bedrifter som i dag betaler moms kun én gang i året, kan utvides, slik at det blir enklere for flere. Vi vil også se på om det innenfor primærnæringene kan gjøres enklere å stifte og drive et aksjeselskap. Flere har også vært innom den etableringen som skjer av selskaper utenlands. Det er også for å demme opp for en slik utvikling at forslaget ligger på bordet i dag. Avslutningsvis må jeg fra Kristelig Folkepartis side si til saksordføreren, som hadde ordet før i dag og sa at det skulle ligge en slags insinuasjon i vårt forslag om at kvinner skulle ha vanskeligere for å sette seg inn i regelverket enn menn, at det tror jeg hun skal ta med stor ro. Det er ikke noe i forslaget som indikerer det. Det jeg derimot kunne være enig i, er at vi ikke skal se bort fra at kvinner er mer samvittighetsfulle når det gjelder å følge regelverket, enn menn, og på den måten kanskje kunne fortjene et mer forenklet regelverk enn det som er tilfellet i dag. Jeg håper, på tross av at forslaget vedlegges protokollen, at noe kan følges opp i det som ligger i merknaden fra justiskomiteen, og som kommer i diverse lovforslag etter hvert.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2006-06-12:
Når en rekke fra regjeringspartiene stiller spørsmål om hvorfor ikke den forrige regjeringen har gjort dette og hint, kan det kanskje være grunn til å minne om hva den forrige regjeringen måtte sette i gang med da den tok over. Den tok over i en situasjon hvor vi hadde økende arbeidsledighet, hvor forholdene for norsk næringsliv var for nedadgående. Det kostet ganske mye tid og ganske mye penger og krefter å få den næringspolitikken som Stoltenberg-regjeringen da forlot – eller måtte gå av for å slippe å fortsette med, for å si det sånn – på rett kjøl. Så sier justisministeren at han håper ikke at Regjeringens og regjeringspartienes reaksjon på dette Dokument nr. 8-forslaget skal være målet på næringspolitikken som denne regjeringen fører. Nei, det kunne være interessant å ta en næringspolitisk debatt. Hva er det denne regjeringen egentlig vil måles på når det gjelder næringspolitikk? Er det hvordan man utøver eierskap i Statoil, er det hvordan man reduserte avskrivningssatsene for maskiner i industrien, eller er det hvordan man reduserte forskningsinnsatsen i det siste statsbudsjettet? Vi tar gjerne en debatt om næringspolitikk, men da håper jeg også at man er villig til å diskutere hva som er positive forslag og positive incitamenter for norsk næringsliv.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-06-12:
I litteraturen begir man seg av og til ut på gjengrodde stier. For min del føler jeg at jeg går på oppgåtte stier når denne saken ligger her i dag. Jeg har en refleksjon som hele saksframlegget bærer preg av. Hvis man skal hjelpe små og mellomstore bedrifter, kan man ikke starte den logiske tenkningen med utgangspunkt i selskapsjusen. Man må starte tenkningen med utgangspunkt i verden. Også måtte det bli slik at de som tenker med utgangspunkt i verden får et lykkelig møte med dem som tenker med utgangspunkt i jusen. Jeg synes at komiteen veldig kraftfullt har tegnet den kontrasten som eksisterer, når den opererer med de norske selskapene som kan registreres i utlandet, og som dermed kan krype under en nesten hvilken som helst terskel i Norge. Så sitter vi i Norge og skal følge EØS og EU-inspirert lovgivning, og føler at vi har vanskelig for å gjøre noe som mange av oss saklig sett føler er riktig. Jeg har behov for å si det på den måten, fordi jeg tror at når man skal gjøre det som flertallet sier – og som hele komiteen sier – nemlig å følge dette opp, er man nødt til å la disse to verdenene møtes på en ganske brysom måte for begge verdener. Selskapsjusen, og det som følger av den, er nødt til å gå mye tyngre og dypere inn i den verden som eksisterer, som jeg synes forslagsstillerne har tatt opp, og som representanten Syversen gjennomgikk både når det gjaldt ønske om å kunne lage enklere registreringer, lavere gebyrer i Brønnøysund, se på kapitalkravet for enkelte rapporteringer og se på tallet på momsinnbetalinger. På dette punktet ville jeg nesten trodd at det var bred enighet i norsk politikk, og at man vil at de små selskapene som skaper jobber for seg selv og andre, skal få en best mulig sjanse. Jeg skal ikke trekke debatten lenger enn å gjøre disse korte tankene om et slikt møte. I og med at jeg selv har en smule erfaring med noen slike møter både inni hodet mitt og rundt meg, føler jeg at jeg har behov for å si det – ikke til noen bestemt, men til alle. Neste gang det kommer en slik sak, er det mulig man bør se på hvordan situasjonen praktisk er i verden. Hva er det som ute i den praktiske verden er de faktiske hindringene for folk? Det gjør et visst inntrykk på meg at de som er innkalt til høring i komiteen, sier at dette er bra, dette er greit, og dette er fornuftig. Det er jo ikke alltid mennesker som innkalles til høringer, snakker slik. Jeg har vært på opptil flere hvor meningene er delte. Det inntrykket synes jeg alle som deltar i denne debatten, enten de nå hører til flertallet eller mindretallet i voteringen, skal ta tungt med seg videre når de arbeider med de spørsmålene som er berørt ved forslaget.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-06-12:
Det var en bemerkning fra justisministeren som fikk meg til å ta ordet. Han sier at det er forslagsstillerne som stenger tenkningen bak forslaget inne i selskapsjuridisk tenkning. Slik leser ikke jeg forslaget. Og om så var, at man var så tungnem at man gjorde det, så ville jo kreative, intelligente mennesker med et kreativt, intelligent embetsverk frigjøre denne innestengtheten og sørge for at det blomstret skikkelig med den kreativiteten som skulle være på plass på alle livets praktiske områder. Så sannheten er jo at det vi ser her, er at praktiske hensyn i næringspolitikken butter mot juridisk tenkning. Det er en interessant spenning. Det er en fruktbar spenning. Den må vi gjerne ta. Men jeg er faktisk enig med justisministeren i at helt uavhengig av den spenningen går det an å gjennomføre en rekke praktiske tiltak dersom man har energi, styrke og vilje til å gjøre det. Representanten Syversen har vist til en serie slike tiltak som ble gjort av de partiene som satt i regjering tidligere. Initiativet som er fremmet her, inviterer til å fortsette denne debatten. Jeg oppfatter i hvert fall, med stor glede, representanten Borten Moes innlegg som et svar på det. Jeg oppfatter også en del av merknadene fra flertallet i komiteen som en invitasjon til å holde på trykket. Og det trykket synes jeg man skal holde. Så synes jeg man skal være så tøff at man holder trykket på en slik måte at man lar livet få en sjanse og ser hvordan jusen kan reformeres for å sørge for at drivkraften i det som er ryggraden i norsk næringsliv, små bedrifter, det at folk setter sin store ære i å skape en jobb både for seg selv og andre, får styrke og trykk. Det er ikke alltid at en blir inspirert på en kveld når varmen er trykkende og det er enda varmere inne i stortingssalen enn ute, men statsråd Storberget klarte det.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2006-06-12:
Jeg har bare lyst til å si at å måle Regjeringas vellykkethet i forhold til næringspolitikk ut fra om man støtter dette Dokument nr. 8-forslaget eller ei, det tror jeg er en utrolig dårlig måte å gjøre det på, rett og slett. Det første er jo selvfølgelig den begrensning som ligger i selve forslaget, å ta utgangspunkt i små aksjeselskaper. Hvorfor skal man stoppe der når det gjelder de endringer vi ønsker å gjennomføre? Ville det ikke være riktig nå at vi fikk gjennomført endringer i forhold til næringslovgiving for små selskaper som faktisk hadde bredere virkefelt enn små aksjeselskaper, og ikke låse det fast i en juridisk diskusjon om vi trenger to eller tre selskapsformer? Jeg synes det er forslagsstillerne som skaper den avsporingen som helt åpenbart kommer i en slik debatt. Da må jeg be om all mulig respekt for at vi både i innstillingen og også i mitt innlegg og i svarbrevet gir signaler om hva Regjeringa jobber med, i forhold til flere av de elementene som også forslagsstillerne tar opp, og som er viktige for alle småbedrifter, altså at man nå ønsker å se på revisjonsplikten, og at Finansdepartementet jobber med det. Det må være bra! At den forrige regjeringa ikke gjorde det, og ikke leverte i forhold til det, får være en historisk debatt, men det må jo være positivt at den nåværende regjering sier ja, det tar vi, det jobber vi med – allerede nedsatt. At man ønsker å se på bestemmelsene i allmennaksjeloven § 6-14 som gjelder forholdet mellom styret og daglig leder osv., må jo være positivt, og ikke minst at man tar opp på generell basis spørsmålet om oppgaveplikter i skatte- og avgiftslovgivningen, det som kanskje er særlig tungt i forhold til dem som driver små virksomheter. Så jeg vil med all respekt si at jeg syns at man skal være noe varsom med å måle vellyktheten i næringspolitikken ut fra om man støtter dette forslaget fullt ut, eller om man ikke gjør det. Det er jo i så fall underlig hvis det store sesamet skulle være hvor mange gode ideer man faktisk kommer på, like etter at man har kommet ut av regjeringskontorene. Så til spørsmålet om f.eks. aksjekapital. Det er jo ikke noen opplagt sak å sette ned her nærmest på et sent kveldsmøte, for de aktørene som ofte roper om enkle regler, er de samme aktørene som sier at de trenger noe tyngde i aksjekapitalen i det øyeblikket de ønsker å ikle seg det «smykket» det måtte være å bli kalt et aksjeselskap for bl.a. å oppnå kredittverdighet. I det øyeblikket man skusler bort den kapitalen, ja, så ville vi få mange ute i næringslivet som ville reagere på at man ikke hadde noe kapital å hente fordi aksjekapitalen var så lav, noe som ville forverre muligheten til å finansiere smågründere bl.a. Dette er det altså ingen enkel løsning på etter mine begreper. Derfor mener jeg at de signaler og den beskrivelse av Regjeringas arbeid som nå er gitt, viser nettopp at helt uavhengig av om man har en sosialistisk legning eller ikke i bunnen, er vi alle interessert i nettopp å få opp et enklere regelverk som skal gagne alle – og da mener jeg alle.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-06-12:
Hjertelig takk for det! Jeg forstod på næringsministeren tidligere at verktøykassen nå er byttet ut med et smykkeskrin, men på justisministeren virker det som om det ennå kan være litt forvirring på det punktet. Hovedsaken her er at det er 200 000 virksomheter i Norge som har fem eller færre ansatte. Det viser at norsk næringsliv domineres av små virksomheter, og en stor andel av disse er familieeide. En framtidsrettet næringspolitikk vil stimulere til gründervirksomhet, gi gode, stabile rammevilkår for eksisterende bedrifter og resultere i økt sysselsetting, økt vekst og verdiskapingsevne for landet, og vil dermed også bidra til å sikre offentlig og privat velferd. Jeg er skuffet over regjeringspartiene. De snakker pent om små bedrifter. De innser at dagens regelverk ikke er optimalt – i likhet med statsråden – men de ser ikke behovet for å utrede eventuelle forbedringer. Det er dette som er sakens kjerne: Et forenklet regelverk for små aksjeselskaper vil virke positivt inn på verdiskapingen og på velferden, og det vil føre til økt grad av knoppskyting og etablering av nye bedrifter samt øke incentivet for at gründere har mulighet til å gå fra idé til bedrift. Det er problematisk at svært mange ser det som langt enklere å være ansatt enn å være selvstendig næringsdrivende. Når en ser at 160 000 selvstendig næringsdrivende og deltakere i ansvarlige selskaper ikke har noen sosiale rettigheter ved arbeidsledighet, permittering, avvikling av bedriften, pass av syke barn eller hvis barnepasser er syk – de har heller ikke rett til sykepenger fra folketrygden før etter 16 fraværsdager, og da kun 65 pst. av sykepengegrunnlaget – er det lett å se at mange potensielle gründere vegrer seg. Bedrede muligheter for å opprette et aksjeselskap gjør at flere med kreativitet og pågangsmot vil ha en tryggere base for å påta seg arbeid og ansvar som ligger i å starte og drive en bedrift. Det er fordi aksjonærer som arbeider i et aksjeselskap, mottar lønn og har rett til sosiale ytelser på linje med andre ansatte. En forenkling av regelverket for små aksjeselskaper vil medføre at flere aksjeselskaper etableres, og vil bidra til å styrke grunnlaget for verdiskaping. Flere gründere vil tørre å starte opp. Enkeltpersonforetak og ansvarlige selskaper som velger å omdanne seg til aksjeselskap, vil stå overfor lavere personlig risiko, og dermed vil de også få økte incentiver til å ekspandere og skape nye arbeidsplasser. Jeg er forbauset over Regjeringens tafatthet. Det vil ikke koste den noe å utrede forslaget fra en samlet opposisjon, men når Regjeringen har økt skattene med 10,7 milliarder kr i forhold til sentrum–Høyre-regjeringens budsjettforslag for 2006, er det tydelig at bedriftsetableringer og gründerstimulans ikke står på agendaen. Da nytter det lite å vise til de svært gledelige tallene for gründeretableringer som saksordføreren gjorde. De er et produkt av den forrige regjeringens kontinuerlige forbedringer av næringslivets rammevilkår generelt.
Peter Skovholt Gitmark (Høyre), 2006-06-12:
Statsråden har helt rett når han sier at det ikke er denne saken alene som danner et bilde av Regjeringens næringspolitikk. Men denne saken er med på å danne et bilde av næringspolitikken for de minste selskapene. Det å prøve å få Regjeringen med på å være litt mer næringsvennlig overfor de aller minste selskapene, og i det minste være med på å utrede noen av opposisjonens forslag, måtte jo være et første skritt. Men når statsråden trekker opp næringspolitikk og de positive tingene som har kommet, synes jeg egentlig representanten Syversens innlegg var meget godt. For avskrivningssatser for maskiner var jo SVs hovedsak. Den forsvant jo. Formuesskatten skulle i utgangspunktet ned, eller aller helst fjernes. Den går jo opp. De 10,7 milliarder kr i forskjell på skatter mellom sentrum–Høyre-regjeringens siste forslag og denne regjeringens framlegg, er jo slående. Det er ikke med på å bedre rammevilkårene for bedriftene – tvert imot. Når man i tillegg kan trekke inn eierskap f.eks. i Statoil, viser det at denne regjeringen dessverre ikke har kontroll på egen næringspolitikk. Den er med på å danne et bilde av en næringspolitikk som dessverre er med på å kue bedrifter, ikke å legge til rette for økt gründervirksomhet, som er det vi egentlig burde ha diskutert i denne saken.
Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2006-06-12:
En enklere hverdag med mindre skjemavelde står øverst på kravlisten fra mange bedriftsledere. Det gjelder sjølsagt i særlig grad for dem som driver i det små. Gevinsten for disse bedriftene og for samfunnet som helhet ville ha vært stor hvis det hadde vært slik at mer av regelverket hadde vært lagt opp nettopp for å passe til de små og bitte små bedriftenes situasjon, og som hadde det som utgangpunkt. Dette er derfor svært positivt, og jeg har lyst til å gi honnør til forslagsstillerne som har bidratt til at justiskomiteen og Stortinget har satt denne problemstillingen på dagsordenen. Dette er en svært viktig debatt. Vi vet at små og veldig små selskaper utgjør en avgjørende del av næringsstrukturen i Norge. Her har vi ikke råd til å mislykkes. Det har til dels vært ganske tøff ordbruk i denne debatten. Det er det etter mitt skjønn ingen grunn til. Det er ikke mer enn drøye åtte måneder siden denne samlede opposisjonen sjøl satt i regjering og hadde alle muligheter i verden til å gjennomføre de samme forslagene. Videre er det det å si at de forslagene som fremmes, heller ikke blir avvist. Det er i hvert fall ikke min virkelighetsforståelse. Tvert imot signaliseres det fra Arbeiderpartiet og SV i justiskomiteen at man kommer til å bringe en rekke elementer i disse forslagene inn for videre oppfølging. Senterpartiet ville ha vært en del av dette flertallet hvis vi hadde sittet i komiteen. Vi kommer aktivt til å følge opp de positive signalene som både komiteen og justisministeren har gitt i denne debatten. Jeg oppfatter dette som konstruktivt. Jeg oppfatter det på mange punkter som imøtekommende, og jeg oppfatter det absolutt ikke som om denne debatten på noe slags vis signaliserer at vi fører en lite attraktiv næringspolitikk. Senterpartiet mener at det er viktig med en forenkling av regelverket, og at dette gjøres gjeldende for alle små selskaper uavhengig av foretaksform. Vi har hatt nok regelendringer som er til størst fordel for aksjeselskap, og som dermed har ført til at mange personlig eide foretak har blitt omgjort til AS. Her er det nok å nevne skattereformen, som gav de største fordelene for aksjeselskap. Jeg synes også det haster med å innføre unntak i en rekke lover og forskrifter for små selskaper, på linje med det vi har hatt i våre naboland, og jeg mener at dette må det arbeides kontinuerlig med, uavhengig av en eventuell revidering av aksjeloven. Så handler dette til slutt om holdningene i hverdagen til alle fra det offentlige som møter næringslivet, enten man har sin plass i Stortinget, i departementene eller i en kommune. Det offentlige skal være fleksibelt, og det offentlige virkemiddelapparatet må styrkes, slik at en mye oftere kan svare ja. Det kommer denne regjeringen til å sørge for.
Svein Flåtten (Høyre), 2006-06-12:
Jeg forstår på forrige taler at Senterpartiet er mer positivt innstilt til dette forslaget enn det innstillingen gir uttrykk for. For en intetanende leser av innstillingen – det er mulig at norsk næringsliv, og særlig småbedriftene, av og til er intetanende – får man det inntrykk at dette forslaget, som dreier seg om praktiske realiteter i næringslivet, møtes med mange sider jus i svaret fra justisministeren og med problematisering av et økt byråkrati. Særlig bruker justisministeren mye tid i sitt svar til komiteen, og også her i dag, til å snakke om problemene med å ha tre selskapsklasser. Jeg tror faktisk ikke at det er det norsk næringsliv er opptatt av der de sitter ute i sin daglige dont. Det kan være at de må telle til tre for å finne hvor de skal registrere seg når de gjør det, men når de først er i gang, er det selvfølgelig en fordel at en har et lettere regelverk å forholde seg til. Jeg må si at det er paradoksalt at en regjering som sier at den har fokus på aktiv næringspolitikk, ikke benytter seg av en mulighet som dette til å gå inn i de praktiske realitetene. Egentlig tok jeg ordet for å bemerke en passasje som justisministeren har i sitt svar til komiteen, hvor han berører Finansdepartementets område, og sier at de gjør noen ting. Det er jo riktig. Det er saker på høring. Blant annet er det et høringsnotat fra Finansdepartementet som går på noe av det som ligger i forslaget her, nemlig dette med endrede terminer for momsinnbetalinger. Det foreslås i høringsnotatet at man skal flytte på sommerferieterminen, som er veldig vanskelig for mange regnskapsførere, som jo er de som ofte har småbedriftene. Den skal man flytte fra 10. august og litt utover, selv om det er et lite proveny med dette. Men på den andre siden, og mye, mye viktigere, foreslås det også i høringsnotatet at man skal flytte på den første terminen for innbetaling av etterskuddsskatt for aksjeselskaper. Det betyr at man flytter den så langt frem at bedriftene ikke har innlevert selvangivelsen. Ja, en god del av dem vet ikke om de har tjent eller tapt penger. Det har et proveny på 200 mill. kr for norsk næringsliv.
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-06-12:
Regjeringa og regjeringspartia si haldning i denne saka er skuffande, ikkje berre for oss som ønskjer å gje betre rammevilkår til næringslivet, men ho er skuffande for leiarar i kvardagsbedriftene, som heilt klårt ønskjer seg ei forenkla rapporteringsplikt, og som synest det ville vera eit godt tiltak dersom taket for å innrapportera moms vart redusert til berre ein gong i året. Det er òg skuffande for alle dei unge som vurderer å starta si eiga bedrift, men aksjekapitalkravet på 100 000 kr står fram som eit uoverstigeleg hinder, og kostnadene ved å melda seg inn i Brønnøysundregisteret står fram som ei grind som er veldig vanskeleg å koma gjennom. Me er skuffa over Regjeringa si passive og uinteresserte haldning til dette initiativet. Fleirtalsregjeringa har jo oppmoda opposisjonspartia om å koma med konstruktive innspel. Dette er eit eksempel på eit slikt konstruktivt innspel. Men responsen frå regjering og regjeringsparti er dessverre bedrøveleg.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2006-06-12:
Eg kan forsikra om at den raud-grøne regjeringa er oppteken av å få på plass og debattera rammevilkåra for næringslivet, og det viser vel òg denne debatten i dag. For ca. eit år sidan hadde eg eit etablerarkurs for kvinner i regi av Sogn og Fjordane Arbeidarparti, med 20–25 deltakarar. Den største bøygen var problemet med å kombinera yrkeskarrieren som gründer med barneomsorg når dei nett hadde fått eit barn. Det var det som kom fram der. Akkurat dette poenget har vi teke med oss og fått inn i Soria Moria-erklæringa. Vi er i gang med å sjå på vilkåra for å sikra gründerar ved å etablera gode sosiale ordningar. Sidan vi no har hatt ein liten pause sidan debatten i stad, passa det godt å ta kontakt nettopp med kvinnenettverk for nyetablerarar i heimfylket. Ja, eg er sikker på at vi er på rett veg no når vi utviklar ein rein nasjonal handlingsplan for kvinnelege entreprenørar og opprettar finansieringsordningar som særleg stimulerer til innovasjon og entreprenørskap blant kvinner. Oppfyllinga av dei kommunale næringsfonda som vi òg har fått på plass, er eit godt eksempel på aktiv næringspolitikk. Her får kommunane midlar som dei deler ut att nettopp til små gründerar i kommunane sine. Eit anna eksempel som eg òg brukte i stad, er auka midlar til SIVA, Innovasjon Norge og forsking. Det er ei styrking av det breie verkemiddelapparatet som kjem alle gründerane til gode. Det vil koma viktige politiske endringar ved gjennomgangen av aksjelova og eigarskapsmeldinga som kjem til hausten. Men i den typen debatt vi har hatt i dag, synest eg vi skal fokusera konstruktivt og halda oss for gode til karakteristikkar som «desse sosialistane» og «Regjeringa sitt sanne ansikt». Dette all den tid fleirtalet av representantane bak Dokument nr. 8-forslaget faktisk har vore i regjering dei siste fire åra, og dei kunne ha rydda opp i alle desse tinga om det brann. Når det gjeld dei andre endringane som det er gjort framlegg om, bl.a. bruk av aksjeselskap i primærnæringa, er dette mogleg alt pr. i dag. Revisjonsplikt/rapporteringsplikt, forenkling av registreringsdokument og kostnader ved selskapsregistrering og momsinnbetaling har eg alt kommentert, og desse forslaga kan ein ikkje sjå på som avviste. Fleirtalet ønskjer ikkje endå ei aksjelov. Vi ser ikkje på det som ei forenkling, tvert om. Og Høgre si «hot line» til NHO har visst gått heilt i stå i det siste, for NHO har gitt uttrykkeleg beskjed om at dei ønskjer ikkje endå ei aksjelov!
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-05-11:
På vegne av representantene Hans Olav Syversen, May-Helen Molvær Grimstad, Åse Gunhild Woie Duesund og meg selv vil jeg sette fram et forslag om tiltak mot menneskehandel og prostitusjon.
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-05-11:
Kristelig Folkeparti ønsker en inkluderende politikk overfor innvandrere. Slik det har blitt sagt mange ganger i debatten i dag, ønsker Kristelig Folkeparti også at så mange som mulig av våre innvandrere skal få norsk statsborgerskap og fullt ut bli inkludert i landet vårt. Språkkunnskaper, kjennskap til samfunnet og kunnskaper om samfunnet er viktig. Som flere har sagt tidligere i debatten: Vi har fått introduksjonsloven, som gir rett og plikt til viktig opplæring. Og vi må jo ha tro på denne opplæringen! Det forundrer meg at Fremskrittspartiet i dag sier at kurs og norskopplæring ikke er nok. Har vi ikke tro på at vi er i stand til å gi så god kvalitet på den norskopplæringen, den samfunnskunnskapsundervisningen og de kurs som skal organiseres, at det er nok, men vi må ha noe i tillegg for å kvalitetssikre? Jeg har tro på at alle de aktører som i dag underviser innvandrere, og som i framtiden skal gjøre det når dette trappes opp, er i stand til å gi en så god undervisning at den enkelte innvandrer vil få utbytte av det – og ikke bare en god undervisning, men en individuelt tilpasset undervisning, for vi står her overfor en gruppe hvor det er stor variasjon, som har veldig forkjellige forutsetninger for å lære norsk og for å tilegne seg kunnskaper om det norske samfunnet. Dette er en stor pedagogisk utfordring som jeg tror vårt samfunn er klart til å ta – enda bedre enn vi har gjort tidligere. Dette må vi ha tro på og ikke si at det ikke er nok med kurs. Det er veldig bra med kurs, og bra med rett og plikt. Den utfordringen tror jeg vi skal klare, og jeg tror vi skal være stolte av at vi nå skal få en god pakke som gjør det lettere å bli inkludert i det norske samfunnet. Det er ikke nok med bare den første introduksjonspakken. Vi må følge opp over hele linjen. Vi må ha mange tiltak som kan hjelpe dem som trenger det ekstra, hjelpe dem til å få plass i arbeidslivet. Det er der vår utfordring ligger i dag. Vi må ha tiltak som gjør at alle innvandrere kan få arbeid i Norge. Vi trenger deres arbeidskraft, og vi vil trenge den enda mer. Vi må være med og dyktiggjøre dem til å bli aktive i yrkeslivet. Der ligger utfordringen, og ikke på innsatsen i forhold til kurs. Det jeg opplever at Fremskrittspartiet foreslår med sitt forslag, er en slags opptaksprøve for å få statsborgerskap, en slags sortering, for det er noen som ikke skal få. Det har blitt sagt i debatten at så må de jobbe enda hardere. Jeg har tiltro til at de som søker et norsk statsborgerskap, gjør det fordi de ønsker å bli inkludert i det norske samfunnet, og det skal vi hjelpe dem til å ønske.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2006-05-11:
Stortingsrepresentantene Holmberg og Høie har fremmet et forslag om at Stortinget skal be Regjeringen om å iverksette strengere underholdskrav ved familiegjenforening. Bakgrunnen for at forslagsstillerne ønsker strengere underholdskrav og en presisering av regelverket, er for det første et ønske om en tettere og bedre integreringspolitikk for herboende, men også for hele familien etter at gjenforening har funnet sted. Videre skal det være et mål at personer som kommer til Norge gjennom familieinnvandring, enten skal forsørge seg selv eller bli forsørget av herboende og ikke av det norske samfunnet. Flertallet i komiteen vil vise til at Arbeids- og inkluderingsdepartementet nå arbeider med forslag til ny utlendingslov. Flertallet mener at det vil være naturlig og mest hensiktsmessig at underholdskravet blir vurdert i forbindelse med dette arbeidet. Det er viktig at hele familieinnvandringspolitikken ses på som en helhet, og reglene om underholdskrav er en sentral del av denne politikken. Vi ønsker derfor ikke å gjøre endringer i det eksisterende regelverket nå, men avvente den helhetlige vurderingen som vil bli gjort i forbindelse med arbeidet med ny utlendingslov. Under utarbeidelsen av utlendingsloven vil det være viktig å lytte grundig til alle innspill før den endelige avgjørelsen tas. Representantene tar i Dokument nr. 8:24 opp en viktig problemstilling, som vi i full bredde vil få diskutere til høsten, men da mer helhetlig og sett i en større sammenheng. Med dette vil jeg anbefale komiteens innstilling.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2006-05-11:
Jeg tok i grunnen ordet bare for å oppsummere debatten med følgende konklusjon: Fremskrittspartiet, med forslaget i denne saken, har blitt fullstendig avkledd i denne debatten. Forslaget handler om å innføre effektive tiltak mot tvangsekteskap. Fremskrittspartiet selv har nesten ikke nevnt tvangsekteskap i sin argumentasjon, men har vist at dette faktisk dreier seg om å begrense familieinnvandring. Slik sett er Fremskrittspartiet totalt avkledd. Det er grunn til å konstatere at Fremskrittspartiet har en liberal holdning til f.eks. det å gifte seg av kjærlighet, så lenge det er i andre land.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2006-05-11:
For Arbeiderpartiet er det et mål at alle innvandrere så raskt som mulig skal kunne bidra med sine ressurser i det norske arbeidslivet og i samfunnet for øvrig. Det vil både den enkelte innvandrer og samfunnet være tjent med. Arbeiderpartiet vil understreke at en grunnleggende språkforståelse og innsikt i det norske samfunnet er en forutsetning for å kunne bo i og bidra til samfunnet vårt. Vi er tilfreds med at det i introduksjonsloven er en rett/plikt til deltakelse i en trehundretimers opplæring i norsk og samfunnsfag. Målet for opplæringen er at deltakerne skal kunne nå et ferdighetsnivå i norsk som setter dem i stand til å bruke eller bygge videre på sin medbrakte kompetanse i utdanning, i arbeid og i samfunnsliv. Likevel, bakgrunnen til dem som skal delta på denne opplæringen, vil variere voldsomt. Vi vil oppleve spenn fra analfabeter til innvandrere med en karriere på universitetsnivå. Å tro at disse kan oppnå den samme forståelse for norsk og det norske samfunnet på kort tid, er totalt urealistisk. Kommunene er jo pålagt å tilby en opplæring som er tilpasset den enkeltes kompetanse og forutsetninger, nettopp på grunn av ulikt utgangspunkt. Hvor vil Fremskrittspartiet da sette grensen for å bestå en eventuell test? Det er derimot ikke så vanskelig å forstå hvem som vil tape på dette forslaget, det er nemlig de svakeste innvandrergruppene. Ser ikke Fremskrittspartiet at det å behandle alle likt i dette tilfellet blir urettferdig? Fremskrittspartiet har jo tradisjon for å sette enkeltmennesket i sentrum. Men nå når de snakker om innvandrere, da snus plutselig retorikken. Hvorfor skal man nå plutselig se alle som én gruppe, og ikke se hver enkelt? Gjør en akademisk bakgrunn en innvandrer bedre rustet til et norsk statsborgerskap enn en innvandrer uten? De i utgangspunktet svakeste gruppene vil nok kunne måtte bruke langt mer tid på å erverve seg norsk statsborgerskap. Noen vil kanskje aldri greie testen, selv om de fungerer godt ellers i det norske samfunnet. Er dette god integreringspolitikk? Er dette rettferdig? Vil det gagne den enkelte innvandrer og det norske samfunnet? Arbeiderpartiet svarer nei på disse spørsmålene. Vi vil avvise kravet om en obligatorisk test og holde oss til dagens ordning med krav til gjennomføring av kurset. Vi vil sette enkeltmennesket i fokus og bidra til at alle skal ha mulighet til å lykkes i det norske samfunnet.