Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1999-06-17:
Regjeringen har også i år kommet til enighet med Norges Bondelag og Norsk Bonde- og Småbrukarlag om en jordbruksavtale. Jeg mener dette er viktig, fordi det beste grunnlaget for gjennomføringen av landbrukspolitikken skapes gjennom en positiv dialog mellom næringsorganisasjonene og myndighetene. Den inngåtte avtalen har en klar distriktsprofil. Jeg er tilfreds med at flertallet i komiteen også mener at den profilen oppgjøret har fått, er i tråd med målene om å ivareta et distriktsbasert, småskala og miljøvennlig landbruk. I oppgjøret er det, som det vil bli i de kommende WTO-forhandlingene, lagt vekt på landbrukets mangesidige oppgaver: beredskap, opprettholdelse av bosetting og ivaretakelse av kulturlandskapet. At komiteens flertall gir sin tilslutning til den strategien Regjeringen har valgt i de kommende WTO-forhandlingene, legger et godt grunnlag for arbeidet internasjonalt forut for og i de kommende WTO-forhandlingene. Det har i betydelig grad vært fokusert på matvarepriser og grensehandel den siste tiden, også i debatten i dag. Det gjør også næringskomiteen i sin innstilling om jordbruksoppgjøret. Den økningen i målprisene det er lagt opp til i jordbruksoppgjøret, er moderat sett i forhold til pris- og inntektsutviklingen i samfunnet for øvrig og bidrar til en minimal økning i konsumprisindeksen. Jeg anser det videre som viktig å videreføre arbeidet med kartlegging av matvarepriser i hele matvarekjeden og mellom land som er påbegynt gjennom den rapporten som er utarbeidet av NILF, Statistisk sentralbyrå og ECON. Dette er et tema som vi vil komme tilbake til i stortingsmeldingen. Stortingsmeldingen vil ta for seg forbrukerretting av landbrukspolitikken, og i en slik sammenheng tror jeg også, bl.a. på basis av de siste dagers hendelser med hensyn til giftstoffer i fôr og matvarer, at matvaretrygghet og kvalitet vil måtte tillegges betydelig vekt framover. Jeg konstaterer at komiteen er opptatt av konkurransesituasjonen i meierisektoren og omleggingen av utjevningsordningen. Jeg vil understreke at dette er en stor og omfattende sak der det neppe vil være mulig å ha arbeidet klart til 1. oktober 1999. Jeg oppfatter komiteen dit hen at den mener det bør etableres en ordning som imøtekommer det dilemma at noen av de nye aktørene i konsummelkproduksjonen kan gå over ende økonomisk mens utredningsarbeidet om endringer i pris- og utjevningssystemet for melk pågår. Jeg vil selvfølgelig forholde meg til komiteflertallet i denne saken. Jeg ber derfor om at det må kunne vurderes på hvilken måte en mest hensiktsmessig skal ivareta intensjonen i merknaden fra komiteens flertall fram til et nytt system er på plass. Jeg vil komme nærmere tilbake til disse spørsmålene i tilknytning til St.prp. nr. 1 for 2000. Jeg legger videre til grunn at prinsippene om konkurranse på like vilkår skal være det bærende prinsipp i den varige ordningen. Selvfølgelig vil arbeidet bli gitt prioritet i departementets framdrift. Jeg er enig med næringskomiteen i at samdrifter i melkeproduksjon er ønskelig ut fra både økonomiske, faglige og sosiale argumenter. Det var også derfor det ved fjorårets jordbruksoppgjør ble etablert en egen tilskuddsordning for samdrifter. Dette medførte en betydelig bedring i de økonomiske rammebetingelsene for samdrifter. Samdriftsbruk har muligheter til å ta med seg hele sin melkekvote over i samdriften uavhengig av størrelse. Dette gjør samdrift til en fordelaktig driftsform, og det har vært en betydelig økning i antallet samdrifter i melkeproduksjonen. Dette gjør det også mulig å etablere store enheter, noe som ikke er intensjonen. Jeg oppfatter heller ikke merknaden fra flertallet i næringskomiteen, medlemmene fra Arbeiderpartiet og Høyre, dit hen at de er uenige i forslaget om å ha begrensinger for samdriftene, men at spørsmålet er av politisk betydning og dermed ikke kan avgjøres i et jordbruksoppgjør. Jeg tar til etterretning at næringskomiteens flertall på dette grunnlag går inn og endrer ett bestemt punkt i en inngått avtale, noe som er meget spesielt. Jeg vil samtidig peke på at jordbruksforhandlingene normalt innbefatter forhold av landbrukspolitisk karakter, og etter min mening forhold som har langt større landbrukspolitisk betydning enn dette. Innenfor de mål og retningslinjer for landbrukspolitikken som Stortinget trekker opp, er det i jordbruksforhandlingene at virkemidlene for gjennomføring av politikken blir utformet og de løpende prioriteringer blir ivaretatt. Kostnadsreduksjon i landbruket har vært en hovedstrategi i landbrukspolitikken de senere år. Her merker jeg meg at komiteen også mener at kostnadsreduksjoner er en riktig tilnærming i arbeidet for å skape et levedyktig landbruk. I de to siste oppgjørene er det lagt til grunn avgiftslettelser som gir en varig kostnadsreduksjon for jordbruket på til sammen 630 mill. kr. Med de begrensinger i inntektsdannelsen som jordbruket står overfor, er det behov for å se på landbrukspolitikken i helhet. Dette inkluderer også forhold utover det som er direkte knyttet til jordbruksoppgjøret, slik som det ble gjort med investeringsavgiften i fjor. En fjerning av miljøavgiften på kunstgjødsel vil senke kostnaden til jordbruket om lag 165 mill. kr. En slik fjerning av avgiften er ikke en del av avtalen, men et selvstendig forslag fra Regjeringens side. Dette forslaget ligger til grunn for den fremforhandlede avtale. Jeg tolker imidlertid merknaden fra Arbeiderpartiets medlemmer i komiteen slik at det vil være mulig å komme tilbake til en sluttbehandling når dette spørsmålet kommer opp i forbindelse med behandling av St.prp. nr. 1 til høsten, til tross for det som ligger som forslag til vedtak i revidert budsjett, som skal behandles i morgen.