Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-12-19:
Selv om dette er en sak som egentlig handler om å bevilge penger til ny aksjekapital til selskapet Store Norske Spitsbergen Kulkompani, er det likevel – ikke helt uventet – en viss tendens til å sette i gang en ny debatt om kullproduksjon på Svalbard. Saksordføreren har på en utmerket måte redegjort for flertallsinnstillingen fra næringskomiteen. Det er bare noen få punkter jeg ønsker å tilføye på vegne av Høyres stortingsgruppe. Åpenbart er det også miljøelementer i denne debatten, det kan man ikke skjule. Det vil alltid være de som vil gi ulempene ved kullproduksjon og drift større oppmerksomhet og betydning enn andre som mener at vi er nødt til å se kullproduksjonen på Svalbard i den sammenhengen som vi alltid har gjort gjennom de siste tiår, som et ledd i den samlede norske Svalbard-politikken, hvor Svalbardtraktaten og ulike utenrikspolitiske hensyn er nødt til å spille inn på den aller tyngste måte. Jeg syns dette er en positiv sak. Den er positiv på mange måter, ikke minst ut fra at selskapet selv, ansatte og styret har gjort en god jobb med å utvikle selskapet og Svea Nord-prosjektet til den status det har i dag. Skulle man ha stoppet dette prosjektet, burde det ha vært gjort i 1999 da man startet prospektering og utvikling. Det går ikke an i dag å ta en omkamp etter at man har lagt ned mellom 800 og 900 mill. kr for å klargjøre produksjonen med det utgangspunktet en har i dag. Det standpunktet skulle med respekt å melde vært inntatt i 1999 og ikke vært til drøfting i dag. Ny aksjekapital skal brukes som ny egenkapital i et nyopprettet datterselskap utskilt fra Store Norske Spitsbergen Kulkompani. Det nye selskapet vil jo da disponere anlegg, eiendommer og de driftsrettigheter som tilligger selskapet i Svea Nord-området, og i tillegg vil det overta gjeld. Jeg kan ikke se at denne saken medfører noen større risiko for skade – heller ikke miljøskade. Den innebærer det positive at den helt klart slår fast at statlig tilskudd ikke lenger skal tildeles morselskapet. Den åpner også for statlig nedsalg ned til 51 pst. i datterselskapet, som jeg syns er positivt. Det ligger også et positivt element i at styre og selskap må ha den ambisjon som innstillingen legger opp til, nemlig lønnsomhet ved best mulig og mest mulig effektiv drift. Skulle det bli noen problemer som går i retning av å drøfte produksjonstak, som for så vidt må være et forhold som styret er nødt til å ta et særegent ansvar for, så vil jo eierne til enhver tid ha mulighet til å ta opp dette forholdet. Jeg må også understreke overfor dem som vektlegger miljøspørsmålet og mener det gir størst effekt å si nei til kullproduksjon på Svalbard: Hvis dette er et ledd i en miljøpolitisk tankegang, vil man også måtte følge det resonnementet videre, og følge det helt ut, noe som må bety at det konsum man har i Norge av kull, ikke lenger skal opprettholdes – og det dreier seg om et nivå som er langt over det som Svea Nord kommer til å produsere. Det betyr eksempelvis at sementovnene i Tysfjord må slås av, med de følger det har for lokalsamfunnet Tysfjord, men ikke med den konsekvens at en oppnår det fnugg bedre miljø på kloden som sådan. Jeg tror også at et særnorsk tiltak som stans i norsk kullproduksjon ikke vil gi noe mindre produksjon av kull på Svalbard, snarere tvert imot. Det er andre nasjoner som begjærlig og med glede vil være i stand til å hoppe inn i de norske anleggene, bare det går en viss tid. Det betyr at en fortsatt vil ha det samme nivå på kullproduksjonen som i dag, bare på andre hender. Og det vil helt åpenbart være med på å svekke de norske interessene i et område som ikke har fått mindre aktualitet de siste årene. I denne forbindelse henviser jeg til et oppslag i Aftenposten sist mandag, som dokumenterer ikke minst den russiske interessen for et videre og styrket engasjement på øygruppen. Vi skjønner og vet alle sammen hvorfor de har disse interessene, og hvorfor de har dette engasjementet. De antyder sågar at de kan tenke seg å dempe tempoet i kullutvinningen bare for å få aktiviteten til å vare lenger. Og det åpenbares for første gang at den russiske stat kraftig subsidierer den russiske virksomheten på øygruppen. Samlet sett er konklusjonen at skulle de beslutningene som måtte vedrøre en avvikling av kullproduksjonen på Svalbard, ha vært tatt, måtte de senest ha vært tatt i 1999 og ikke i dag. Konklusjonen fra Høyres side er derfor at vi støtter proposisjonen som sådan og flertallsinnstillingen fra næringskomiteen.