Erna Solberg (Høyre), 2010-03-02:
Det er alltid farlig når debatter har pågått lenge og folk begynner å bli trette, å bidra til at det blir mer. Men etter å ha hørt på et par av innleggene utover i denne interpellasjonsdebatten, har jeg lyst til å understreke én ting: Den interpellasjonen som er tatt opp, er tatt opp i et mye større perspektiv enn bare situasjonen ved Sykehuset Asker og Bærum. Det andre som er viktig, er at det selvfølgelig er sånn som Kjersti Toppe sier: Det var mye greiere før. Det var mye greiere før vi hadde pasientrettigheter. Den forrige regjeringen innførte disse pasientrettighetene fordi det var et bidrag til å gjøre noe mer styringsmessig på kvaliteter på rettighetssiden for å balansere spørsmålene knyttet til den økonomiske styringen. Høyre hadde vært for dette og foreslått det sammen med flere andre borgerlige partier gjentatte ganger under tidligere arbeiderpartiregjeringer, men vi hadde altså fått det nedstemt hver gang. Så innførte vi pasientrettighetene fordi det skulle balansere. Vi skulle skape åpenhet, vi skulle skape en annen beslutningsinformasjon, sånn at de som satt og styrte, ikke bare skulle se seg blind på økonomien. Det er viktig å huske at nettopp når du lager økonomiske styringsmodeller, må det balanseres mot pasientrettighetene. Det var ikke sånn at det var bedre før. Køene var lengre, problemene var større – og pasientrettighetene har bidratt til å synliggjøre noen utfordringer. Men når jeg tok ordet, var det bl.a. fordi jeg er litt forbauset over at ikke flere enn interpellanten og et par andre på borgerlig side oppfatter den enorme variasjonen man har i bruken av pasientrettighetene, som et problem, og at det kan ha et økonomisk incentiv. Det er ikke riktig som forrige taler sa, at det var mange slike rapporter under den forrige regjeringen. Det må han dokumentere, for det var det faktisk ikke. Det har bare å gjøre med noe så enkelt som at pasientrettighetene trådte i kraft et stykke ut i den forrige regjeringsperioden. Man må sjekke tingene før man sier noe fra Stortingets talerstol. Det synes jeg er et minste minimum av krav i en slik type debatt. Men det er altså blitt påpekt, det er blitt snakket om, og det er blitt stilt spørsmål til den nåværende rød-grønne regjeringen om hvorfor disse forskjellene er så store, og hvordan det kan ha seg at de økonomiske incentivene av både Helsetilsynet og Riksrevisjonen i de undersøkelsene som de foretar, gjøres til en hovedforklaring på hvorfor folk ikke får pasientrettighetene sine. I dag er det kommet ny ventelistestatistikk. Jeg har veldig lyst til å få et klart svar fra statsråden på én ting, for jeg tror at hvis man ikke oppfatter det som et problem, har vi funnet løsningen på det meste i helsevesenet. Da bør vi bare reise til Nord-Norge, for i Nord-Norge har de utrolig mange færre alvorlig syke enn i resten av landet. Statistikken viser at i 3. tertial 2009 var det bare 48 pst. av pasientene innenfor Helse Nord som fikk prioritet, mens det var 80 pst. av trønderne som fikk det. Slike store forskjeller har ikke en sykdomsbildeforklaring. Slike store forskjeller har med noe annet å gjøre, og jeg mener det er vår jobb å finne ut hva det er. Det kan bl.a. være økonomiske grunner til det. Det er det som også tilsynsorganene har sagt tidligere. Da er det mer avansert enn at man har ryddet i og flyttet på enkeltdatoer; da er det et spørsmål om hva man gjør styringsmessig, og hva Regjeringen har gjort styringsmessig når det gjelder dette – siden Helsetilsynet påpekte det, siden Stortinget behandlet Riksrevisjonens rapport, og siden Bjarne Håkon Hanssen svarte Stortinget at det er ingen grunn til å tro at folk ikke får de pasientrettighetene de har krav på. Jeg mener det er god grunn til å tro at folk ikke får de pasientrettighetene de har krav på. Det er mulig at noen trøndere får for mange rettigheter, men det er min santen åpenbart at i 3. tertial er det en del folk i Nord-Norge som skulle hatt rettigheter som de ikke har fått, for så stor forskjell har ingen naturlig sykdomsbildeforklaring. Hvis det er slik, kan vi avvikle Samhandlingsreformen og alt annet, for da er løsningen å se på hva som skjer i Nord-Norge når folk er så mye mindre alvorlig syke der enn andre steder.