Kari Lise Holmberg (Høyre), 2002-06-05:
På bakgrunn av tragiske enkeltepisoder i innvandrermiljøene har utlendingspolitikken kommet sterkt i søkelyset denne stortingssesjonen. Stortinget har diskutert en rekke Dokument nr. 8-forslag. Regjeringen har grepet fatt i de mange og dagsaktuelle problemstillingene, vært offensive og tatt grep om utviklingen. Fra Høyres side er vi svært tilfredse med at kommunalministeren og Regjeringen både arbeider på tvers av departementene og fremmer saker etter grundige gjennomganger og konsekvensutredninger. Allerede den 14. desember 2001 nedsatte Samarbeidsregjeringen et lovutvalg som skulle vurdere utlendingsloven og fremme forslag til ny lovgivning på området. Fra vår side har det under debattene vært viktig ikke å forskuttere enkeltavgjørelser, men på en rekke områder avvente lovutvalgets konklusjoner og forslag. Arbeidet med en helhetlig gjennomgang av utlendingsloven pågår fortsatt, men Regjeringen ser nå behov for å gjennomføre visse endringer, foruten også å sette fokus på kjønnsbasert forfølgelse. Jeg vil først ta for meg endringen i § 11. Forslaget innebærer kun en presisering av at dette gjelder dem som har fått innvilget arbeids- eller oppholdstillatelse som kan fornyes. Også Oslo politidistrikt påpeker i sin høringsuttalelse at lovendringsforslaget kun er en presisering og innebærer ingen realitetsendring. Høyre er enig med departementet i at det vil være meningsløst å legge opp til at søknader som det ikke er hjemmel til å innvilge, skal ha rett til å belaste saksapparatet, som fra før lider under ressursmangel og store restanser. Det må være riktig å slå fast at søkere uten rett til fornyelse i utgangspunktet skal forlate Riket ved tillatelsens utløp. Flyktningkonvensjonens definisjon av en flyktning er inkorporert i utlendingsloven § 16. Høyre er enig i at det er behov for å gi klarere politiske føringer for hvilke prinsipper som skal legges til grunn for innvilgelse av asyl eller opphold på humanitært grunnlag. Vi gir derfor vår tilslutning til endringsforslaget i § 16, som innebærer hjemmel til å gi utfyllende regler om vilkårene for å anses som flyktning. Dette ikke minst på bakgrunn av at Norge har fått kritikk fra flyktningkommissæren for at andelen asylsøkere som innvilges asyl, er forholdsvis lav i forhold til andelen som får opphold på humanitært grunnlag. Grenseoppgangen mellom disse to formene for innvilgelse trenger en gjennomgåelse. Jeg imøteser derfor departementets arbeid med å utlyse et forskningsprosjekt som nettopp skal vurdere grensegangen mellom asyl og oppholdstillatelse på humanitært grunnlag. Med hensyn til om vilkårene for å få asyl i framtiden bør gjøres i forskrifts eller i lovs form, mener vi det er riktig å avvente resultatet fra utvalget som gjennomgår utlendingsloven i sin helhet. Inntil denne avklaringen er ferdig, deler vi Regjeringens syn på at prinsippene nedfelles i forskrift. Opposisjonen mener at kjønnsbasert forfølgelse ikke er en reell asylgrunn i dag. Dette er vi ikke helt enig i, og jeg vil vise til at vi har retningslinjer som slår fast at forfølgelse på grunnlag av kjønn kan falle inn under Flyktningkonvensjonen. Justisdepartementet slo på prinsipielt grunnlag fast at forfølgelse på grunn av kjønn og seksuell orientering skal kunne danne grunnlag for asyl i retningslinjer av 13. januar 1998. Retningslinjene legger opp til at utlendingsmyndighetene skal være mer åpne for at også kjønnsbasert forfølgelse kan åpne for flyktningstatus. Men det er viktig å presisere at det må være en årsakssammenheng mellom forfølgelsen og en eller flere av de fem grunnene gitt i Flyktningkonvensjonen, som er rase, religion, nasjonalitet, medlemskap i en spesiell sosial gruppe eller politisk oppfatning. Vi viser ellers til at Regjeringen arbeider aktivt både for å forhindre kjønnsbasert forfølgelse i Norge og for å tydeliggjøre at kjønnsbasert forfølgelse danner grunnlag for asyl her i landet, og senest 17. mai fikk Regjeringen overlevert tiltaksrapporten fra den nedsatte arbeidsgruppen.