Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-04:
Det må være mulig på basis av det vi har hørt til nå, å slå fast at Regjeringen har sterk – for ikke å si massiv – støtte i Stortinget for det vi kommer med i København. Jeg har hørt noen gode og noen dårlige forslag til hva som burde gjøres i norsk klimapolitikk med hensyn til tiltak i Norge, men jeg har ikke hørt noen forslag til hva vi ellers burde gjøre i København for å få de internasjonale klimaforhandlingene til å gå raskere framover. Jeg har hørt mye støtte til det som har vært framlagt, og bra er det. Jeg vil ta tak i en av de tingene som har vært mest framme i debatten til nå, og det er at jeg angivelig snakker ned forventningene til klimatoppmøtet i København. Det har vært referert av enkelte i opposisjonen, og også av media. Det er og blir galt. Det jeg gjør, er å gi en helt realistisk beskrivelse av hva det er mulig å oppnå i København, og hva det ikke er mulig å oppnå i København. Solvik-Olsen prøvde å si at jeg sa forskjellige ting nå og i valgkampen. Det er helt feil. Men det er nok riktig at jeg sier litt forskjellig nå i forhold til hva jeg gjorde da jeg var 20 år og hadde troen på sosialismen som den endelige løsningen på alle menneskehetens problemer. Det er klart at hvis man har den inngangen til København, at dette skal skape sosialismen eller det endelige miljøsamfunnet hvor alle problemer er løst, er vi nødt til å snakke ned forventningene. Det kommer ikke til å skje. Derimot, hvis man ser på dette som den viktigste forhandlingsprosess til nå i menneskenes historie, hvor det er mulig å ta et vesentlig skritt framover for så å ta nye skritt etterpå, kan København bli en suksess. Det mener jeg ikke er å snakke ned forventningene, det er å skape de riktige forventningene til København. Vi er nå i den situasjonen at anstendige ledere i alle store og viktige nasjoner ønsker en forpliktende avtale i København, vi har et internasjonalt system bedre enn på noe annet tidspunkt i menneskehetens historie for å sette ting ut i livet, og vi har en mulighet i København til å ta et meget viktig skritt. Vi bør se på dette som positivt, men det må selvsagt ikke hindre at vi tar nye skritt framover. Vi kommer med all sannsynlighet til å utrette mye mer i København på ett enkelt møte enn hva som f.eks. er oppnådd på noe enkeltmøte i nedrustingens historie eller i det internasjonale handelsregimets historie, eller i noen av de andre parallelle forhandlingsprosesser menneskene har ført. Jeg er glad for at vi er enige om det utgangspunktet at det ikke er ett tiltak overhodet i København som hindres av Norge. På samtlige punkter er Norge en pådriver for å gå lenger og videre, men vi er ikke USA eller Kina, vi kan ikke diktere verden. Vi kan bruke den makten som et lite, men aktivt og også rikt og høyteknologisk land har, et land med gode forhandlere, til å drive prosessene framover, men vi kan ikke diktere dem. Vi er en viktig aktør, men vi er en liten og ikke den viktigste aktøren. Solvik-Olsens innlegg oppfattet jeg, trass i litt småsyting her og der, som det alltid er, og med noen gode og dårlige påpekninger av ting Regjeringen gjør – godt og dårlig – som et positivt skritt i en riktig retning. Jeg ønsker bare lykke til med å konsolidere Fremskrittspartiet på den posisjonen. Men jeg vil ta fatt i ett viktig punkt: Han sier at vi har ikke som formål å skape mest mulig smerte. Jeg kan ikke bli mer enig – og vær forvisset om at når vi kommer til Klimakur 2020, er min klare innstilling at vi skal få mest mulig klimapolitikk med minst mulig smerte. Grunnen til det er at da får vi til mest. Det er ikke noe formål å plage noen, det er et formål å få til en maksimal reduksjon av norske og internasjonale klimautslipp, slik at vi bringer kloden framover. Så mener jeg at Norge skal være selvkritisk, men ikke selvpiskende. Vi gjør mye, vi gjør mer enn de aller fleste andre nasjoner, men det betyr ikke at vi ikke skal være kritiske til det vi gjør. Og vi har ikke gjort nok på hjemmebane. Vi skal lete etter nye muligheter for initiativer internasjonalt. Men vi har ingen grunn til å drive noen selvpisking, det har ingen resonans internasjonalt. Erling Sande tok opp behovet for å koble sammen landbruk og matsikkerhet internasjonalt med klima. Det er et veldig viktig perspektiv. Vi arbeider nå sammen med Yara for å åpne korridorer for mer kunstgjødsel og en grønn revolusjon i Mosambik og Tanzania, vi arbeider sammen med Kofi Annan for de samme oppgavene, og sammenkoblingen av klima og matsikkerhet er en av de store tingene vi skal arbeide med i bistanden i tiden framover. Til slutt om klimaforliket: Vi vil veldig gjerne møte klimakameratene. Vi vil heller ikke utelukke dialog med Fremskrittspartiet framover. Statsministeren har tatt initiativ til samtaler umiddelbart over nyttår, og det skal vi selvsagt følge opp.