Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-11-26:
Først har jeg lyst til å si at jeg er glad for at representanten Robert Eriksson har tatt opp dette spørsmålet, fordi det viser seg at det har vært en uklarhet rundt hvordan reglene skulle praktiseres. Folk som har opplevd denne typen situasjoner, har ofte store nok utfordringer i livet sitt om de ikke i tillegg skal måtte bruke tid på å sette seg inn i skatteregler som for så vidt er klare, men som praktiseres ulikt. Så mitt hovedsvar er at dette skal jeg ta opp med skatteetaten, slik at vi sørger for at vi får en lik praksis, en praksis som er lik å forholde seg til. Folk i denne situasjonen har mer enn nok å stri med som det er. Bare for å gå igjennom litt om hvordan regelverket er, er det som følger: Erstatning til dekning av behandlingsutgifter og tap i framtidig erverv er generelt skattefri ved mottakelsen. Men ikke minst for unge skadelidte skal erstatningskapitalen forvaltes og gi avkastning i en årrekke for å gi best mulig dekning. Dermed oppstår dette spørsmålet om formuesskatt av kapitalen og inntektsskatt av avkastningen i denne lange forvaltningsperioden. Det er innført regler som skal lempe beskatningen innen visse aldersgrupper også på forvaltningsstadiet for erstatningen deres. Dette er gjort nettopp fordi situasjonen er vanskelig for disse familiene. For øvrig skal også reglene for erstatningsutmåling ta hensyn til antatt skattebelastning etter erstatningsutbetalingen. Engangserstatning for personskade som er utmålt i henhold til skadeerstatningsloven kapittel 3, er fritatt for formuesskatt fram til og med fylte 21 år når personskaden har ført til minst 50 pst. nedsatt ervervsevne. Dette fritaket omfatter også engangserstatning, som har sitt ansvarsgrunnlag i pasientskadeloven av 15. juni 2001 nr. 53. Etter pasientskadeloven skal nemlig erstatningens størrelse utmåles i henhold til skadeerstatningsloven. Det er ingen grunn til å behandle engangserstatning med ansvarsgrunnlag i pasientskadeloven annerledes enn andre erstatningsutbetalinger som er utmålt etter skadeerstatningsloven. Det kan virke som om dette spørsmålet er behandlet forskjellig rundt omkring av forskjellige ligningskontorer, og det er bakgrunnen for at jeg skal ta opp dette og klargjøre hvordan dette er å forstå. Hovedregelen i skatteloven er at barn og foreldre lignes sammen fram til fylte 16 år. Formue og inntekt av engangserstatningen for personskade etter skadeerstatningsloven kapittel 3 kan likevel lignes særskilt for barnet. Det sikrer at den skadelidte, uansett alder, får sitt eget fribeløp ved formuesligningen og eget personfradrag ved inntektsligningen. Denne regelen gjelder uansett hvor stor nedsettelse det er i barnets ervervsevne. Fra 22 års alder inntrer det normal formuesskatteplikt for den forvaltede erstatningskapital. Avkastning av erstatningskapital er generelt skattepliktig kapitalinntekt også for mindreårige skadelidte. I lys av denne skatteplikten er det i reglene om utmåling av erstatningens størrelse tatt hensyn til antatt framtidig skattebelastning i forvaltningsperioden. Denne antatte skattebelastningen, såkalt skatteulempe, gjør at erstatningsbeløpet øker. Det er nødvendig for at skadelidte skal få full erstatning i form av et engangsbeløp. Dette er fastsatt av Høyesterett. Når det gjelder det konkrete tilfellet i representanten Erikssons spørsmål, kan jeg selvsagt ikke gå direkte inn i den saken. Men slik jeg har blitt forklart den og har sett den, er det ikke noen tvil om at her dreier det seg om en skade som har ført til mer enn 50 pst. uførhetsgrad, eller nedsatt ervervsevne. Jeg vil oppfordre foreldrene i denne situasjonen til å ta kontakt med skattekontoret, og så skal jeg sørge for at det også går beskjed til skattemyndighetene om hvordan denne loven er å forstå.