trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tina Bru (Høyre), 2014-12-01:
Arbeiderpartiet har i dag kritisert regjeringens klima- og miljøpolitikk fra denne talerstol. Men faktum er at budsjettet fra regjeringen og budsjettforliket gjør at vi nå vedtar tidenes grønneste budsjett i Stortinget – i motsetning til hva Arbeiderpartiet fikk til på sine åtte år. Med dette budsjettet starter vi omstillingen til lavutslippssamfunnet. Dette er helt nødvendig, både for å nå våre felles klimamål og for å trygge norske arbeidsplasser for fremtiden. Representanten Terje Aasland kritiserte tidligere i dag regjeringens klimasatsing og mente at næringslivet ville hatt bedre incentiv til å være med på det grønne skiftet med Arbeiderpartiets alternative budsjett. Men taktskiftet i klimapolitikken er i gang. Politisk er noe av det viktigste vi kan gjøre, å bidra til at det lønner seg å velge grønt. Industri og næringsliv skal ha gode incentiver til å være med på det grønne skiftet. Derfor gir vi skattelette til vindkraft og småkraft, vi ruster Enova og Innovasjon Norge til å kunne fremme mer klima- og miljøteknologi, vi fortsetter og utvider avgiftsfordeler for lav- og nullutslippskjøretøy, vi skaper bedre rammevilkår for biogass til transport, og vi har en rekordstor satsing på kollektivtrafikk og jernbane – for å nevne noe. Den samlede klimaprofilen i budsjettet er på 4,2 mrd. kr – det er en rekordsatsing. Kritikken fra representanten Aasland blir lite troverdig, all den tid Arbeiderpartiet aldri utnyttet muligheten til å starte det grønne skiftet da de selv satt i regjering. For eksempel: Da vi foreslo at staten skulle dekke 50 pst. av store kollektivprosjekt i byene, stemte den rød-grønne regjeringen det ned. Nå leverer vi. Da Kristelig Folkeparti ville gjøre det mer attraktivt å kjøpe miljøvennlig bil i 2009, mente den rød-grønne regjeringen at det allerede er en betydelig miljøpremiering i det norske avgiftssystemet. Nå foreslår de avgiftslette for hybridbil – ting har tydeligvis endret seg i opposisjon – mens vi leverer både på dette og elbil-politikken i vårt budsjett. Da vi ville styrke klimateknologifondet utover klimaforliket, stemte de rød-grønne det ned. Nå leverer vi. Da de borgerlige partiene fremmet et forslag om et grønt skatteskifte i forrige periode, stemte de rød-grønne det ned og kalte det noe underlig. Nå er vi i gang med å levere. Jeg synes det er noe underlig at Arbeiderpartiet er så mye mer klima- og miljøvennlig i opposisjon enn de er i posisjon. Det er flott og fint å sette ned et klimapanel og å tenke høyt og nytt i opposisjon. Men å kritisere regjeringen for å få til ting Arbeiderpartiet åpenbart er enig i nå, men aldri lyktes med selv, blir noe hult. Man må dømmes for hva man leverer av resultat, ikke hva man leverer når man ikke har makt til å gjennomføre. Det er ingen tvil om at det som gir størst incentiv for næringslivet til å være med på det grønne skiftet, er grønn politikk som gjennomføres i virkeligheten – ikke grønne ord i et alternativt statsbudsjett fra et parti som aldri leverte da de hadde muligheten.
Torill Eidsheim (Høyre), 2014-12-01:
Vi kan no med stoltheit leggje fram eit budsjett med solid satsing på konkurransefremjande tiltak, tiltak som er heilt vesentlege for å sikre stadig vekst i Noreg. Nye næringar må ta over, og vi har ansvaret for å leggje til rette for at dette skal bli trygge arbeidsplassar. Regionen som eg kjem frå, Nordhordland, er eit kroneksempel på resultatet av oljeeventyret, der gjennomsnittsinntekta dei siste åra har vore høg, og der gjennomsnittsutdanningsnivået har vore lågt. Det vi kan sjå no, er at olja, som ga moglegheiter for alle, vil gi utfordringar for mange. Vi treng investeringsvilje og gründerskap – og det må det stimulerast til. Det handlar om kunnskap. Det handlar om forsking og innovasjon. Det handlar om forenkling og avbyråkratisering. Og sist – men ikkje minst – handlar det om samferdsel, som med budsjettet for 2015 har fått eit historisk løft. Dette gir eit klart og tydeleg svar på kva vi i Høgre og samarbeidspartia meiner er riktig forvalting av oljepengane. For første gong på tiår blir det lagt fram eit budsjett som faktisk innhentar vedlikehaldsetterslepet. Dette budsjettet vil bidra til tryggare og raskare reiser – vi er eitt steg nærmare at Noreg skal få den infrastrukturen for kollektivtrafikk og -transport som vi treng i dag og i framtida. Men vi har òg ein nyare type infrastruktur enn veg: Vi har fått eit samfunn som krev tilgang til og ei føreseieleg framtid for det digitale nettet. Det å leggje til rette for samfunnsnyttig bruk av IKT og høg grad av deltaking i samfunnet er heilt fundamentalt. Regjeringa har sett i gang eit viktig arbeid for å sikre effektiv utbygging av breiband med høg hastigheit til alle delar av landet, men vi treng ei endra innstilling for å få det til. Her handlar det ikkje berre om statlege pengar, her handlar det kanskje mest om betre tilrettelegging og om rolleforståing for at vi saman skal klare å nå målet. Eg ser med spenning og forventing fram til det vidare arbeidet og – ikkje minst – til samarbeid om ei heilskapleg infrastrukturutbygging i Noreg.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Vi har gjennom den debatten som no har gått, fleire gonger fått høyre påstandar om kor usosialt årets statsbudsjett er, med den skatteprofilen regjeringa har valt. Størst skattelette har gått til dei som skapar arbeidsplassar og har ein formue som består av bygg, verktøy og kraner, men som av opposisjonen blir presenterte som om det er dei som har mest frå før. Eg, som kjem frå Vestlandet, frå Sunnmøre, der ein har bedrifter eigde av naboar og kjentfolk, ser at dei er blant dei fremste når likninga blir gjord offentleg i media. Samtidig veit vi at formuen deira i hovudsak består av kraner, sveiseapparat og utstyr for å byggje skip eller møblar. Desse lokalt eigde bedriftene har naboar som er eigde av utanlandske investorar, og som slepp heilt unna denne ekstraskatten. Desse får i staden utbetalt eit ekstra utbyte, som dei raud-grøne tydelegvis synest er greitt. Vi treffer ikkje desse på butikken eller på kinoen, slik vi treffer lokale eigarar av bedrifter, som vi snakkar med om morgondagens utfordringar. Vi ser at naboane våre som er lokale eigarar, er opptatt av bedriftene og unngår å ta ut midlar frå dei – for å byggje stein på stein, slik som òg foreldra deira gjorde. Vi som er nær desse, forstår og aksepterer ikkje at norske eigarar skal vere nøydde til å ta ut millionbeløp – som svekkjer arbeidsplassane – framfor å kunne bruke dei til vidareutvikling av bedrifta. Desse lokale, aktive eigarane fortener respekt fordi dei har bygt opp bedrifter ved å vere nøkterne og ha svært lange arbeidsdagar. Når vi då veit at alternativet til det statsbudsjettet som er forhandla fram, eksempelvis er forslaget frå Arbeidarpartiet, med ei skatteskjerping på 14 mrd. kr, klarer dei aller, aller fleste å skjøne at det blir ikkje mange arbeidsplassar av slik tenking. Det er dette som er den viktigaste utfordringa framover: Vi er i ferd med å gå inn i ei ny tid, der Fastlands-Noreg i større og større grad må stå på eigne bein og byggje vidare på eit Velferds-Noreg gjennom nye arbeidsplassar – arbeidsplassar som vi i dag ikkje kjenner innhaldet i. Det klarer vi slett ikkje ved å ta ressursane frå dei som har vist at dei kan skape arbeidsplassar. Framleis er det slik at det er ikkje viktigast å ta del i fordelinga. Det viktigaste er å ha ein arbeidsplass. Dette ser heldigvis denne blå regjeringa, i lag med samarbeidspartnarane sine. Det er eg svært glad for.
Kent Gudmundsen (Høyre), 2014-12-01:
Vi må skape før vi kan dele, og selv om en finansdebatt nesten må omtale milliarder, så handler dette først og fremst om mennesker. Det gode liv og samfunn skapes nedenfra, og Høyre, Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre står i dag sammen om et budsjettforlik som bygger kunnskapssamfunnet, og som samtidig styrker norsk konkurransekraft. Skal Norge fortsatt være et av verdens beste land å bo i, er det viktig at vi som politikere gir trygge vilkår for framtiden som igjen kan gi oss trygge arbeidsplasser. Vi har en særnorsk kostnadsutfordring, som svekker norskeide arbeidsplasser i den internasjonale konkurransen. Samtidig bør vi gjøre det bedre i internasjonale kåringer av konkurransekraft, innovasjon og utdanning. Dette er utfordringer i dag, og de vil bli enda sterkere i takt med at vi i framtiden skal hevde oss i næringer hvor konkurransen er tøffere og behovet for fagkompetanse blir helt sentralt. Jeg vil derfor løfte fram yrkesfagene og de mange dyktige fagarbeiderne som skal ta norsk vekst videre. SSB har prognoser som viser at vi vil mangle om lag så mye som 134 000 relevante fagbrev i 2030. Denne utfordringen tar de borgerlige partiene på alvor. Bare på et drøyt år har vi styrket tilskuddet for å få lærlinger ut i bedrifter med 7 500 kr per kontrakt. Til sammenlikning var satsen nærmest uendret under de rød-grønnes prioriteringer, med et lite unntak for finanspakken i 2009. Man bør måles på hva man gjør i posisjon. Fra 2014 er praksisbrevordningen utvidet med 10 mill. kr, vekslingsmodellen med 5 mill. kr, hospiteringsordningen med 4 mill. kr, rekruttering av bedrifter med 20 mill. kr, yrkesretting av fellesfag med 12 mill. kr. Sistnevnte har for øvrig gitt 900 flere lærere med i ordningen som gir yrkesretting av fellesfagene. I tillegg satser vi nå 8 mill. kr til faglig nettverk for yrkesfaglærere mellom skoler og virksomheter, og på toppen kommer storsatsingen vår på etter- og videreutdanning av lærere. Tenk, vi har altså økt fra 1 500 i 2013 til over 5 000 lærere i 2015. La oss ikke glemme at vi også har økt fra 100 til 500 plasser innenfor rektorskolen. Mange har i dag framhevet at politikk er å prioritere, og jeg skal gi dem rett i det. De borgerlige partiene prioriterer det viktigste først – å styrke kunnskapssamfunnet og sikre norsk konkurransekraft. Apropos prioritering: Det synes for øvrig som om opposisjonen har utfordringer med å prioritere hva som er galt, for de sier at vi både tar Norge i feil retning, og at vi ikke gjør det raskt nok. Vi tar altså ikke Norge raskt nok i feil retning. Det er sent nå, men en ting har jeg lært. Finansdebatten kan være underholdende.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2014-12-01:
Eg skal ikkje bruke tid på å tilbakevise representanten Heggø sin skremselspropaganda og kunstferdige sitatbruk, for eg er sikker på at denne regjeringa kjem til å levere ein politikk som er godt tilpassa Sogn og Fjordane og innbyggjarane i Sogn og Fjordane, og historia vil vise det. Det har vore spennande å følgje debatten her i dag. For første gong er ein debatt om statsbudsjettet i Stortinget basert på eit fullverdig blå-blått statsbudsjett som har blitt arbeidt vidare med gjennom forhandlingar med samarbeidspartia. Prosessen rundt forhandlingane mellom desse fire partia har sikkert vore krevjande. Men vi har fått ein open og demokratisk debatt om eit av dei viktigaste styringsreiskapa i samfunnet, nemleg statsbudsjettet. Det tener både regjeringspartia og samarbeidspartia til ære. Det har sett ut som om både media og ein del parti faktisk har gløymt at vi no er tilbake til den mest vanlege og ordinære måten å handsame statsbudsjettet på, nemleg at ei mindretalsregjering skal forhandle i hamn eit statsbudsjett ho har lagt fram. Når regjeringa har lukkast med dette, er det ein siger både for regjeringspartia og for samarbeidspartia, og dei er også i fellesskap dei politiske vinnarane. Det må vi ikkje gløyme når dei ulike komiteane skal handsame budsjetta sine. Vi må skape før vi kan dele. Det er dette budsjettet eit godt døme på. Vi må leggje økonomiske rammer som legg til rette for verdiskaping og auka konkurransekraft. Det er dette budsjettet eit godt døme på. Samfunnet blir skapt nedanfrå, og vi må sleppe alle gode krefter til. Det er dette budsjettet også eit godt døme på. Det er mange godsaker i dette budsjettet. Vi har fått ei historisk satsing på samferdsle, skule og opplæring, helse og velferd. Eg set ekstra stor pris på dei omfattande satsingane på samferdsle med rekordstore løyvingar både til riksvegar og fylkesvegar og til vegvedlikehald. Ei omfattande satsing på tunnelsikring på fylkesvegane i lag med vidareføring av rentekompensasjonsordningar vil gje fylkespolitikarane, ikkje minst i mitt heimfylke, Sogn og Fjordane, langt betre moglegheit til å satse på samferdsle enn det den tidlegare raud-grøne regjeringa fekk til. Det vil merkast. I finansinnstillinga blei det også vist til at regjeringa ville kome tilbake med ei vurdering av ei ferjeavløysingsordning for fylkesvegane i kommuneproposisjonen 2016. Det vil bli ei svært viktig sak for mitt heimfylke, som i lag med mange andre fylke ønskjer å byggje faste vegsamband til erstatning for ferje. For mange småkraftutbyggarar er ei heving av innslagspunktet for grunnrenteskatt frå 5 til 10 MW svært etterlengta. Det var ei viktig sak for Høgre og Framstegspartiet førre periode, og det var svært gledeleg å sjå at regjeringa innfrir dette punktet i regjeringserklæringa allereie i det første budsjettet som er laga. Dette budsjettet rustar Noreg for framtida, og det vil også vere eit godt utgangspunkt for det vidare arbeidet med dette budsjettet og for komande budsjett.
Ingunn Foss (Høyre), 2014-12-01:
Regjeringen la fram et budsjett som løser viktige oppgaver i dag og ruster Norge for framtida. Samarbeidspartienes budsjettavtale ivaretar og forsterker viktige satsinger. Kristelig Folkeparti og Venstre har påvirket budsjettet på viktige områder, samtidig som hovedsatsingene ligger fast. Det betyr satsinger i budsjettet på kunnskap, samferdsel, helse, politi og beredskap. Det er et godt budsjett for Norge og et godt budsjett for Sørlandet. Satsing på vei har vært hovedsak nr. én på Sørlandet i en årrekke, og endelig har vi fått et taktskifte innenfor denne sektoren. Fire felts vei mellom Kristiansand og Stavanger er under planlegging. Satsingene er tilpasset norsk økonomi i dag, og starter en nødvendig omstilling for framtida. Vi vet at de økonomiske utsiktene framover er preget av lavere oljeinntekter, flere hjelpetrengende og færre yrkesaktive. Hovedsatsingene i budsjettet legger til rette for økt produktivitet og fortsatt vekst i norsk økonomi, slik at det kan skapes nye arbeidsplasser og at velferden kan trygges. Arbeidet med å gjøre offentlig sektor mer effektiv er godt i gang. Arbeidet med å skape et mer vekstfremmende og enklere skattesystem fortsetter. Det skal lønne seg å jobbe, spare, investere og opptre miljøvennlig. En slik skattepolitikk vil ha positive virkninger på verdiskaping og inntekt over tid. Norge kan aldri bli billigst, men vi kan bli best. Det forutsetter at vi har en skole der barna lærer mer og en universitets- og høyskolesektor med flere miljøer i verdensklasse. Dette budsjettet er et viktig skritt på veien mot kunnskapssamfunnet. Vi forbedrer velferden ved å skape pasientens helsetjeneste med økt kvalitet og redusert ventetid for behandling. Vi styrker det sosiale sikkerhetsnettet ved å prioritere rus og psykisk helse. Det viktigste bidraget til statens inntekter er skatteinntektene fra husholdninger og næringsliv. Det er viktig for regjeringen at skattebetalernes penger brukes på en mest mulig effektiv måte, og det er viktig å legge til rette for at næringslivet får rammebetingelser som gjør at de velger å satse i Norge. For at Norge skal fortsette å være et av verdens beste land å bo i, er det viktig at vi bruker de store pengene på de rette tingene og ruster landet for framtida.
Regina Alexandrova (Høyre), 2014-12-01:
Jeg er glad for at regjeringen i budsjettforslaget følger opp målsettingene og forutsetningene i gjeldende langtidsplan for Forsvaret. Realveksten i forsvarsbudsjettet er betydelig. Økningen på nesten 1,5 mrd. kr utgjør en satsing vi ikke har hatt på et tilsvarende nivå siden sist gang vi hadde en borgerlig regjering ved makten. Budsjettet følger opp kampflyanskaffelsen og utviklingen av Joint Strike Missile med en tilleggsfinansiering, for å unngå at dette går ut over øvrige deler av Forsvaret. Økninger i forsvarsrammen styrker operativ aktivitet og beredskap i alle forsvarsgrener og i Heimevernet. Forsvarssektoren står overfor betydelige utfordringer. Dette vil kreve vanskelige valg og prioriteringer i tiden framover. Ved regjeringsskiftet varslet forsvarsministeren åpenhet og ærlighet om utfordringene Forsvaret står overfor. Vi har med det fått en mer åpen debatt om vi har et forsvar med tilstrekkelig utholdenhet og dybde i strukturene – temaer som tidligere ikke har vært tilstrekkelig prioritert. Dette danner også bakteppet for den fagmilitære utredningen forsvarssjefen i høst fikk i oppdrag å gjennomføre. Forsvarssjefens fagmilitære råd danner et viktig grunnlag for den neste langtidsplanen for forsvarssektoren, og den kommer i en periode der Norges sikkerhetspolitiske situasjon er endret. Selv om forsvarsbudsjettet i 2015 har en betydelig realøkning, er budsjettet samtidig preget av nøkternhet og klare prioriteringer. Jeg vil berømme forsvarsministerens åpenhet også når det gjelder regjeringens avbyråkratiserings- og effektiviseringsreform. Den innebærer et økt effektiviseringskrav som er krevende for forsvarssektoren. Det er viktig at vi får en reell balanse mellom forsvarssektorens bevilgninger, struktur og oppgaver når vanskelige og krevende prioriteringer vil måtte gjøres for framtiden. Jeg vil også ta opp regjeringens nordområdesatsing. Regjeringen foreslår nordområdetiltak for nesten 3 mrd. kr i statsbudsjettet for 2015. Dette er en økning på godt over en halv milliard. Det er menneskene i nord som best ser mulighetene, som har kunnskapen, pågangsmotet og gjennomføringskraften. Det er blitt utviklet gode kunnskapsmiljøer, og med regjeringens satsing er tiden kommet for videreutvikling – og å gjøre det enklere for folk å skape nye arbeidsplasser.
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Det er mye i det kommende året som er historisk gledelig og gledelig historisk, hvis vi skal tro statsminister Erna Solberg eller parlamentarisk leder Trond Helleland i Høyre. Alle disse historisk gledelige økningene og gledelig historiske begivenhetene finner vi i et historisk godt samarbeid og i en rekke historiske økninger. Som representanten Hagesæter sa: Vi skal få både i pose og i sekk. Regjeringen ønsker å fortelle historien om de tapre statsrådene som rykket inn og erobret Norge, for så å gjøre det historisk bra. Blant disse 18 tapre statsrådene finner vi representanten for den historiske forskningen, Torbjørn Røe Isaksen. Han har derimot ikke sett til en annen historisk representant for den moderne konservatismen, som sa: «The left hand knows what the right hand is doing.» Alle vet at gjør man noe på den ene siden av brøkstreken, må man gjøre det samme på den andre siden. Historiske økninger er litt som en gresk tragedie, når det historiske forskningsbudsjettet blir effektivisert slik at NTNU går i minus: x = -11,4 mill. kr. Men i dag har jeg forstått: NTNU skal tross alt oppnå en historisk konkurransekraft gjennom historisk forenkling og forbedring. Personlig har jeg et litt annet syn på hva som er og fortjener betegnelsen «historisk». La oss f.eks. ta røykeloven til den forrige borgerlige regjeringen, eller oppslutningen til den forrige borgerlige regjeringen da den gikk av. Den var jo historisk på sitt vis. Likestilling av kjærlighet: Mot konservativ moralisme seiret vi med felles ekteskapslov. Barnehageplass til alle, et løft for familiene, likestilling mellom menn og kvinner var et viktig skritt for å gi flere barn noen å leke med. Likevel har man litt rett, for noe er faktisk historisk, og det er Fremskrittspartiets første håndlagede statsbudsjett og førstefødte avgiftsbarn, plastposeavgiften, innført av Fremskrittspartiet, tidligere Anders Langes Parti til sterk nedsettelse av skatter, avgifter og offentlige inngrep. Men frykt ikke! Det er fortsatt tid til faktisk å gjøre seg historisk, og hvis dere virkelig står på, er det fortsatt en mulighet til å slå forrige borgerlige regjerings popularitet. La meg få lov til å gratulere regjeringen og ønske dem riktig lykke til!
Audun Otterstad (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Det var umulig ikke å ta ordet etter de ordene som falt fra Heggelunds munn. Den store forskjellen på Arbeiderpartiet og Høyre er at Høyre ønsker en arbeidsmiljølov som møter deg når du går inn døra på brakka, en arbeidsmiljølov som setter hindringer for deg, og som hele tiden jobber mot deg og for sjefen på plassen. Vi ønsker en arbeidsmiljølov som står i ryggen på deg når du går ut på brakka. Vi ønsker tiltak mot sosial dumping som faktisk bekjemper sosial dumping. Når en er ute på arbeidsplassene og møter russiske, polske og litauiske arbeidere som har det tøft, og som blir presset – ja, da er faktisk fagforeningenes tilgang til å saksøke for usakligheter og til å saksøke arbeidsgivere som bryter loven, essensiell. Forskjellen på Arbeiderpartiet og Høyre er at vi lytter til de tusener på tusener av lytteposter som er ute på norske arbeidsplasser, som bygger landet, som hver eneste dag står opp grytidlig, kjører i barnehagen, som er fleksible, som hver eneste dag tilpasser seg – de som virkelig er bunnlinja i den norske modellen. Vi lytter til alle de tusener på tusener – 900 000 medlemmer i LO, flere hundre tusen medlemmer i Sykepleierforbundet – vi tar dem med på høring. Vi har et helt annet syn på arbeidslivet og på den organiserte modellen. Hvis løsningen på sosial dumping er Arbeidstilsynet, synes jeg det er skrekkelig at unnskyldningen for at Servicesenter for utenlandske arbeidstakere for koordinerende enheter – for å ta mer av kriminaliteten innenfor arbeidslivet – ikke er på plass, er at byene ikke har gjort nok for å få det, at man argumenterer med det. Hvis det er løsningen på den sosiale dumpingen, må regjeringen se til å levere det med en eneste gang. Vi vet at skal vi løse sosial dumping, må vi spille på lag, da må vi faktisk gjøre det sammen – bruke de tusener på tusener med lytteposter, basene, tillitsvalgte, de som har akkorder ute på arbeidsplassene, de som jobber hver eneste dag for å øke produktiviteten på byggeplassene. Det er jo ingen der ute som ønsker den kriminaliteten, man ønsker et regelverk, man ønsker rettigheter, og man ønsker politikere som støtter seg, at man ikke hver eneste dag mistenkeliggjør motivene. Det er ingen som ønsker en useriøs byggebransje, det er ingen som ønsker useriøsitet når man går ut i lære, når man skal lære seg et fag. Man ønsker å kunne snakke med folk, man ønsker å vite at dem man jobber med, er trygge, og at man selv er trygg, fordi man har fått god nok opplæring. Det sikrer man gjennom et godt regelverk, med en arbeidsmiljølov som støtter folk i ryggen, og som ikke møter folk i døra når de kommer inn.
Bente Stein Mathisen (Høyre), 2014-12-01:
Dette budsjettet innebærer en kursendring i politikken, slik vi lovet før valget i fjor. Det legges mer vekt på verdiskaping og økt konkurransekraft, for vi må skape før vi kan dele. Opposisjonen er som forventet ikke fornøyd. De snakker ned budsjettet så godt de kan, og klager på at prosessen har tatt for lang tid. Flere jeg har snakket med, synes derimot at det har vært fint med en mer åpen budsjettprosess enn det vi opplevde i årene med rød-grønt flertall. Forslag og innspill har blitt diskutert i det offentlige rom før budsjettet endelig blir vedtatt. Det har resultert i at makten er tilbake i Stortinget, der den hører hjemme, og ikke i de lukkede rom, hvor kun LO og de rød-grønne vennene har adgang. Budsjettavtalen med Kristelig Folkeparti og Venstre er et resultat av en god demokratisk prosess. Alle de fire partiene har fått sette sitt preg på budsjettet og kjenner igjen sine egne partipolitiske prioriteringer. Regjeringen er opptatt av at alle som har arbeidsevne og arbeidslyst, skal komme i arbeid. Det skal lønne seg å jobbe. Derfor ligger det en strategi for en slik utvikling i dette budsjettet. Da vi behandlet stortingsmeldingen Frihet og likeverd tidligere i år, var dette med arbeid et av de viktige temaene. Det er dessverre slik at fortsatt blir noen unge med funksjonsnedsettelse tilbudt uføretrygd i 18-årspresang fra Nav. Det kan vi ikke være bekjent av. Alt må prøves ut først. Det må satses mer på tilrettelegging, oppfølging og et tett samarbeid med arbeidsgivere, slik at de tør å ansette personer med funksjonsnedsettelse. I budsjettforliket med Kristelig Folkeparti og Venstre ble rammen på arbeidsmarkedstiltak styrket med 75,8 mill. kr, noe som gir 500 flere plasser for personer med nedsatt arbeidsevne og 200 flere plasser med varig tilrettelagt arbeid. I dette budsjettet er det lagt inn mer midler til tolketjeneste, og ordningen med funksjonsassistanse er styrket, slik at flere kan tas inn i den ordningen. Utvikling av talegjenkjenningsprogram på norsk har endelig fått en bevilgning, på 13 mill. kr. Disse styrkingene bidrar til at flere kan komme i jobb. Det er viktig både med tanke på inntekt og med tanke på nettverk og sosial arena. I arbeidet med å få flere mennesker i jobb trenger vi ikke bare god politikk, men også et arbeidsliv der man har fokus på hva hver enkelt kan bidra med, og ikke ser seg blind på begrensningene. Statsministeren hadde nok dette i tankene da hun i nyttårstalen oppfordret arbeidsgivere og næringsliv til sosialt medansvar ved å ansette flere folk med hull i CV-en. Det handler om å prøve ut nye systemer, legge til rette for et mer fleksibelt arbeidsliv, se det enkelte mennesket og ikke la systemene stå i veien for de gode løsningene. Og kanskje bør vi politikere på tvers av de politiske skillelinjene bli flinkere til å la noen prinsipper ligge og heller slippe til gode ideer og krefter i arbeidet med å inkludere flest mulig i arbeidslivet.
Mette Tønder (Høyre), 2014-12-01:
I denne adventstid vil jeg henlede representantenes oppmerksomhet på en julekalender, ikke hvilken som helst julekalender, men nærmere bestemt Jul i Skomakergata og Jon Blund. Dere vet, han som hadde kveldens rettighet. Det passer spesielt godt, ikke bare fordi det er adventstid, men også fordi Barnekonvensjonen feirer 25 år i år, og noen av oss var, sammen med presidenten, med på å synge Jon Blund-sangen som en del av feiringen av denne. Det er mange grunner til å rette oppmerksomheten mot barns rettigheter: Barn er prisgitt oss voksne for å få gjennom sine rettigheter, barndommen går så altfor fort, og en barndom uten kjærlighet setter vonde og vanskelige spor også inn i voksenverdenen. Derfor er jeg spesielt glad for at det satses på å forebygge. Det koster for mye for menneskene det gjelder – men også for samfunnet vårt – å drive kun med reparasjon. Det er bra at det forebyggende arbeidet ved familievernkontorene styrkes betraktelig. Dette kommer på toppen av satsingen i 2014. Aldri før har det altså vært satset mer på familievernet i Norge. Familievernkontorene våre gjør et godt forebyggende arbeid, f.eks. i samlivskonflikter. Spesielt viktig er det i arbeid med barnefamilier hvor det er vold og høyt konfliktnivå. Vold i hjemmet er skadelig for barn, enten de blir utsatt for vold, eller blir vitne til vold. Familievernet bidrar til å hindre at skadelig adferd får utvikle seg, og forebygger derfor på en rekke samfunnsområder, som vold, rus og psykiatri. Det utenkelige skjer med barn, selv om vi ikke ønsker å tenke på det. Et viktig tiltak er derfor etablering av den nye tilskuddsordningen på 11,5 mill. kr for etablering og drift av tiltak som kan øke livskvaliteten for barn som har blitt utsatt for vold. Det er særlig viktig at disse barna opplever økt mestring i hverdagen og får muligheten til å bearbeide sine opplevelser. Et godt og kompetent barnevern er viktig for barns rettigheter, derfor styrkes også dette i budsjettet. I tillegg har vi satt i gang en gjennomgang av fosterhjemsomsorgen, satt ned et nytt lovutvalg som skal se på barnevernsloven – herunder om denne skal rettighetsfestes – og startet en omorganisering av barnevernet for å skape et enda bedre barnevern, også for framtidens generasjoner. Dette budsjettet løser viktige oppgaver i dag og ruster Norge for framtiden. Dette er viktig, for vi skal ikke bare vedta et budsjett for dagen i dag, vi skal også skape en framtid hvor våre barn og barnebarns rettigheter blir ivaretatt.
Geir Sigbjørn Toskedal (Kristelig Folkeparti), 2014-12-01:
Hva med barnefamiliene? For Kristelig Folkeparti er det viktig at unge familier opplever mulighet for fleksibilitet og valgfrihet til å organisere sin hverdag. Prioritering av barn og familie er en sikker investering for ethvert samfunn. Kristelig Folkeparti er opptatt av å se til at de økonomiske virkemidlene er til stede. Denne verdisaken har høy prioritet i vårt eget budsjettforslag. Mange småbarnsforeldre ønsker mer tid med egne barn og kjenner på en tidsklemme mellom arbeidsliv og familieliv. For Kristelig Folkeparti var det derfor viktig å ha hverdagsopplevelsen til familier av ulike slag i tankene i forhandlingene med Venstre, Høyre og Fremskrittspartiet. Kristelig Folkeparti vil styrke valgfriheten gjennom konkrete tiltak, både økonomiske og kapasitetsmessige, men også tiltak med tilrettelagt sosial profil for familier som trenger det. Dette vil styrke den humane kapital i Norge for framtiden og har kun positive sider. Budsjettforliket viderefører kontantstøtten for ettåringer, som vi fikk økt allerede fra 2014, og i tillegg ber vi regjeringen om å gjøre den enda mer fleksibel og relevant for flere. Kristelig Folkeparti har fått gjennomslag for 3 400 nye barnehageplasser i 2015, noe som vil redusere køene. Kristelig Folkeparti har sammen med Venstre fått inn et tillegg på 51 mill. kr, som gjør at alle 4- og 5-åringer med foreldre med lave inntekter får 20 timer gratis kjernetid i uken. Engangsstønaden i budsjettforliket er økt til 44 190 kr. Regjeringens opprinnelige forslag til nytt inntektskrav gjennomføres ikke. Regjeringens forslag om kutt i barnetillegget for uføre kunne ha rammet hardt, men Kristelig Folkeparti er glad for at vi har bidratt til å fjerne det. I budsjettet styrker vi også ferietilbudet til Røde Kors med 2 mill. kr – til uvurderlig glede for mange barn. I budsjettforliket styrkes det statlige og kirkelige familievernet. Det får til sammen 50 mill. kr, som gir nye muligheter for forebyggende arbeid. Det kommunale barnevernet økes med 30 mill. kr, foreldre og barn-sentre får 35 mill. kr, noe som redder fem ideelle foreldre og barn-sentre fra nedleggelse. I tillegg kommer 5 mill. kr til rekruttering av fosterhjem innenfor barnevernet. Adopsjonsstøtten knyttes nå til 1 G, noe som gjør beløpet forutsigbart og kostnadsjustert. Nå burde jeg hatt tid til å nevne Kristelig Folkepartis storsatsing for tidlig innsats i grunnskolen, men det har jeg ikke tid til. Et samfunn som er bra for barna, er et samfunn som er bra for alle. Kristelig Folkepartis fremste mål er derfor et barnevennlig samfunn. Dette gjør seg utslag i en familievennlig ideologi. Derfor vil vi i Kristelig Folkeparti fortsette en målrettet politikk på dette området. Dette budsjettet er et nytt og tydelig steg i rett retning.
Svein Harberg (Høyre), 2014-12-01:
Etter å ha fulgt denne debatten i dag registrerer jeg at det er en debatt der opposisjonen stort sett opererer etter å ha gravd særdeles dypt i den retoriske innleggssekken. At innleggene ikke treffer det budsjettet vi diskuterer, synes ikke å bekymre. Det er mange temaer som er oppe i debatten, men jeg blir rett og slett litt lei meg når jeg ser hvor mye oppmerksomhet noe får, og hvor lite oppmerksomhet de kanskje viktigste sakene får, men sånn kan vi ikke styre debatten. Representanten Aasrud prøvde febrilsk å få kultur til å bli den store kampsaken. Jeg har for så vidt samme ønske, for jeg synes det er spennende å diskutere det. Hun fikk liten respons. Det er ikke så rart, for det vi diskuterer her i dag, er gjerne det som ikke er bra i budsjettet, og kulturbudsjettet er blitt særdeles godt, så da er det ikke så mye å diskutere. Likevel registrerte jeg en viss kritikk. Det er litt rart, for Arbeiderpartiet, som år etter år har vært mest opptatt av å fortelle hvor mye penger de bruker i budsjettet, og at økt pengebruk gjør alt veldig mye bedre i kultursektoren, er altså ikke veldig fornøyd når det nå er brukt så mye penger som det aldri før har vært gjort, på kulturbudsjettet. Så hvis det er samme målestokk som fortsatt skal gjelde, er det i hvert fall et særdeles godt budsjett. Det er også et budsjett der man tør å gjøre valg innenfor kultursektoren, der man tør å målrette innsatsen, og der man tør å utløse tilleggsbidrag fra andre enn de offentlige. Det gjør at vi beskyldes for at det er Markeds-Høyre som har vunnet over Kultur-Høyre. Nei, det er rett og slett Kultur-Høyre som er opptatt av å sikre gode rammevilkår for kulturen, for kvalitet i kulturen. Da er det viktig at vi tar med oss alle bidrag, og spesielt de som kommer i tillegg til de offentlige midlene. Regjeringen fullfører den planlagte endringen i tippenøkkelen. Momskompensasjonen for frivilligheten har nådd de målene Arbeiderpartiet satte seg og gått enda lenger ved å reguleres videre oppover. Momskompensasjonen til idrettsanlegg har ikke vært kuttet i, slik representanten sa. Tvert imot er det både blitt ryddet opp i mangler i 2014 og gjort en styrking for 2015. I den sammenheng er det viktig å peke på at det kun er en gang det er kuttet i momskompensasjonen til idrettsanlegg, og det ble gjort av den forrige regjeringen på vei ut av kontorene. Dette budsjettet gir nye muligheter for mange. Det gir unge talenter, uansett bakgrunn, en økt mulighet til å utvikle sitt talent. Det er vi stolte av.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2014-12-01:
Jeg var meget tilfreds og meget stolt da Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen la fram norgeshistoriens første blå-blå statsbudsjett den 8. oktober. Endelig hadde Norge fått et statsbudsjett hvor det virkelig ble fokusert mer på bedre veier, mer til jernbane, bedre helse, mer til utdanning og ikke minst skatte- og avgiftslette både for folk flest, for bedriftseiere og for næringslivet. Og – kanskje det aller viktigste – endelig ble det virkelig fokusert både på å styrke arbeidslinjen og på å få folk i jobb. Selv etter de knallharde forhandlingene med Venstre og Kristelig Folkeparti ble budsjettet bra. Jeg må innrømme at noe dessverre har blitt dårligere, men noe har også blitt bedre, så totaliteten i budsjettet er uansett bra. Og det kanskje aller viktigste er at profilen, retningen og kursendringen ligger fast. For første gang i moderne historie reduseres faktisk bil- og bensinavgiftene. Det er virkelig noe som folk flest er opptatt av, og som folk flest vil tjene på. Når kritikerne kritiserer regjeringens budsjettforslag, ser de seg blinde på skattelettedelen, men glemmer bevisst avgiftsdelen, for den har absolutt en sosial profil. For å knytte regioner sammen, for å styrke næringslivet, for å redusere reisetid og antall ulykker har neste års statsbudsjett et massivt løft på samferdsel. Likevel har det i dag blitt hevdet i denne sal at det store skiftet på samferdsel ikke kom med dette budsjettet, men at det kom i NTP. Det er riktig at det er et greit ambisjonsnivå i NTP, men det er feil å si at det er NTP i seg selv som er et skifte. NTP viser bare planer og ambisjoner, og dessverre har ingen tidligere regjering klart å innfri de planene som har ligget i NTP-ene. Følgelig er statsbudsjettet og regjeringens gjennomføringsevne det som er avgjørende. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen har ikke bare ambisjoner om å oppfylle planene i NTP, den ønsker å overoppfylle NTP-planene ved å bygge mer vei og mer bane enn det som ligger inne i dagens NTP. Bare for å ta jernbane som et eksempel: Der gjennomføres nå den største satsingen i Norge siden slutten av 1800-tallet. Jeg må for øvrig si at jeg er litt skuffet og litt forundret over den enkle og nærmest klisjéaktige retorikken om å gi skattelette til de rike. Det er en retorikk som gjentas og gjentas nærmest til det kjedsommelige av alle dem som ikke ønsker regjeringen vel. Da tenker jeg litt på den såkalte dødsskatten, dvs. arveavgiften, som Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen fjernet i årets statsbudsjett, men jeg tenker mest på reduksjonene som gjøres i formuesskatten i neste års budsjett. Jeg har lyst til å minne om at i Sverige, som også er et velferdssamfunn som er basert på de samme verdiene som i Norge, var det faktisk en sosialdemokrat, Göran Persson, som fjernet arveavgiften, og den borgerlige alliansen fjernet hele formuesskatten i en jafs da de ble valgt i 2006.
Ove Trellevik (Høyre), 2014-12-01:
Ifølgje OECD skårar Noreg lågt på innovasjon. Men med det budsjettet me vedtek i dag, styrkjer me både innovasjon og nyskaping. Me har gjennom mange år gjort oss svært avhengige av oljeinntekter, og me erfarer no at desse inntektene kan svinga. Utfordringane er at me har brukt svært mykje oljepengar på kostnadskrevjande velferdsgode framfor å satsa på konkurransefremjande tiltak. Dette har Høgre – me har det i blodet – peikt på i lang tid. For Høgre er det viktig at me skapar verdiar før dei vert fordelte. For nokre er det lett å få sympati med Arbeidarpartiet sin billege retorikk, at ein tek frå dei fattige og gjev til dei rike, når regjeringa no tek grep for å vri pengebruken og styrkja konkurransekrafta. Me høyrde her i dag at Marianne Marthinsen frå Arbeidarpartiet omtalte kuttet i formuesskatten som ei gåvepakke til dei rike. I same ordelag rosa ho trontalen, som beskriv landet sine utfordringar på ein god måte, men overraskande nok kritiserer ho regjeringa for å gjera noko med desse utfordringane. Noreg har tapt konkurransekraft kvar einaste dag dei siste åtte åra med den raud-grøne regjeringa. Me har eit kostnadsnivå og eit velferdsnivå som ligg betydeleg over våre handelspartnarar. Dette, i tillegg til dei særnorske skattane og avgiftene, gjer at konkurransesituasjonen er krevjande for svært mange bedrifter. Arbeidarpartiet foreslår i sitt budsjett å auka det særnorske skattenivået. Me må ha fokus på dei områda som kan betre konkurransekrafta. Budsjettet inneheld bl.a. tidenes satsing på forsking og to såkornsfond, i høve til regjeringsplattforma, og skattelettar, for å nemna noko. Dette for å fremja konkurransekraft. For å møta krevjande konkurranse samtidig som me legg til rette for nye næringar og næringar som har vekstpotensial, arbeider regjeringa også med andre tiltak enn det som kjem fram i budsjettet. Nokre av desse tiltaka kjem ein til å beskriva i ein maritim strategi og i ein reiselivsstrategi, for å sikra desse næringane konkurransekraft. Så har me Tveterås-utvalet, som den raud-grøne regjeringa nedsette. Dei kjem med sine tilrådingar om å betra lønsemda i verdikjeda for fisk. Det vert også arbeidd med ei anna stortingsmelding om vekst i havbruksnæringa. I tillegg, som det vart nemnt av fleire her i dag, kjem Scheel-utvalet om få timar med sine tilrådingar om eit vekstfremjande skattesystem. Representanten Syversen frå Kristeleg Folkeparti inviterte til eit breitt forlik, det same oppfattar eg at Truls Wickholm frå Arbeidarpartiet også gjer. Eg støttar det at me kan få eit breitt forlik om ei stor skatteendring for å fremja næringslivet vårt. Det fortener samfunnet. Klarar me å få til konkurransekraft med eit breitt forlik her i Stortinget, vil me stå mykje betre rusta til å møta ei framtid med usikre og fallande oljeinntekter for staten – framfor at ein driv med billeg retorikk og billege poeng om at plastposar skal finansiera gåvepakker til dei rike.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Jeg registrerer at Stefan Heggelund beklager seg over manglende perspektiver i norsk politikk også i denne debatten. La meg derfor invitere Stefan Heggelund til å revidere Høyres politikk og nitide forsøk på å svekke noe av det grunnleggende i vårt demokrati, nemlig norske medier, ytringsfriheten og pressefriheten. Vi ser at vi har en regjering som på område etter område foreslår kutt som vil ramme mediemangfoldet, som vil føre til nedleggelse av flere aviser, som vil føre til at færre stemmer slipper til, og som kan representere en utfordring for vårt demokrati. De kutter i produksjonstilskuddet til aviser, kutter til samiske aviser, kutter til Nynorsk Avissenter, kutter til Institutt for Journalistikk, de foreslår å innføre moms på aviser, og de fryser NRK-lisensen. Så har det etter budsjettavtalen vært fokusert på at det har blitt rettet opp i noen av de verste kuttene. Men grunnen til at jeg tar ordet her, er noe man kan lese i tilleggsinnstillingen som ved første øyekast kan virke som et steg i riktig retning, men når man leser mellom linjene og setter det i sammenheng med hva Høyre og Fremskrittspartiet egentlig mener om saken, så gir det grunn til bekymring. Her skriver flertallet at man «ber regjeringen foreta samtidig ESA-notifisering av lav, plattformnøytral merverdiavgiftssats på 8 pst., og plattformnøytral likebehandling gjennom nullsats for merverdiavgift både for papiraviser, e-aviser og digitalt redaksjonelt innhold». Eksperter på feltet har advart mot at dette er en stor taktisk blunder, og at man med et sånt grep risikerer å overlate hele saken til ESA. Det er jo nettopp i prenotifikasjonsfasen at man kan undersøke hva handlingsrommet er i forhold til nullmoms, 8 pst. moms eller andre satser. Men å notifisere flere løp er både uklokt og veldig uforutsigbart. Det tror jeg faktisk er et taktisk grep fra en regjering som egentlig ønsker 8–8. Vi ser at de gjør det i innstillingen, hvor de gjentar at det var riktig av Høyre og Fremskrittspartiet å foreslå lavmoms, altså 8–8, og innlegg fra mediepolitisk talsperson i Høyre, Kårstein Eidem Løvaas, tidligere i dag viser at det er en regjering som utelukkende er opptatt av 8–8. Arbeiderpartiet ønsker at regjeringen notifiserer nullmoms. Vi foreslår det i denne innstillingen, vi foreslår det i faginnstillingen til kulturkomiteen, og vi foreslår det også i skatteproposisjonen senere i år. De partiene som ønsker nullmoms, ber vi innstendig om å gå for dette forslaget, da det å overlate hele saken til ESA vil sette saken og Stortinget …
Freddy de Ruiter (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Politikk handler selvfølgelig om veivalg. Arbeiderpartiets veivalg handler om å videreutvikle verdens beste velferdssamfunn. Det gjør vi ved å satse på gode velferdsordninger for alle, en tydelig fordelingspolitikk og en trygg arbeidslivspolitikk. Dette har vist seg å være en suksessoppskrift også når det gjelder å skape vekst og arbeidsplasser. Denne regjeringas veivalg er klart: mer marked og privatisering av viktige velferdsoppgaver, store skattekutt til de rikeste og et mer utrygt arbeidsliv. En skal aldri undervurdere velgerne, og er det noe velgerne har forstått, så er det konsekvensene av regjeringas budsjettforslag. Folk flest liker ikke urettferdighet – så enkelt er det. Så skal det sies at budsjettet ble noe bedre med Kristelig Folkeparti og Venstre, men fortsatt er retningen mer marked og privatisering og større forskjeller. Høyre–Fremskrittsparti-regjeringas opprinnelige budsjettforslag vil særlig bli husket for kuttet i formuesskatten som vil gi de rikeste flere millioner i skattekutt, kombinert med å frata de uføre barnetillegget. Nå klarte heldigvis Kristelig Folkeparti og Venstre å bremse noe av det, men med fortsatt millionkutt i skattene for de rikeste. Symptomatisk nok ble poseavgiften det som huskes best fra budsjettforliket. Det er forståelig at mange velgere er skuffet etter å ha hørt retorikken til særlig Høyre i valgkampen. Det var tydelig at Høyre hadde lært av sitt søsterparti i Sverige hvordan en skulle pakke inn politikken i lekker retorikk. Høydepunktet i så måte var slagordet «Mennesker, ikke milliarder». Jeg forstår at veldig mange velgere føler seg lurt av retorikken når den politiske fasiten ligger på bordet. Velgerne ble lovet at de skulle få i både pose og sekk. Mange føler nok at det de har fått, foruten poseavgift, er katta i sekken.
Jette F. Christensen (Arbeiderpartiet), 2014-12-01:
Jeg tar ordet for å anmode representanten Stefan Heggelund om ikke bare å be om å løfte debatten, men til å ta debatten om de viktige spørsmålene som han og hans parti etterspør. For det er ikke min partileder som siden valgkampen konsekvent har nektet – enten fysisk eller i pressen – å svare på spørsmål om hva som er deres viktigste argument helt fram til nå for deres politikk, nemlig den dynamiske effekten av skatteletter til dem som har aller mest fra før. Gjennom hele debatten i dag har vi hørt de samme argumentene, selv om de er blitt motbevist fra begynnelsen av. Vi har hørt at vi skal løse de viktige utfordringene for framtiden i fellesskap. Vi har hørt at skattelette er vekstfremmende. Vi har hørt at vi er nødt til å ta vare på det vi har. Likevel er det ikke ett eneste bevis for at skattelettene til dem som har aller mest fra før, vil virke dynamisk. Så istedenfor å anmode oss om å slutte å være så irriterte og slutte å være så engasjerte, foreslår jeg at man heller tar de politiske debattene og kommer med et bevis, kommer med et argument, kommer med en forklaring på hvorfor man mener at skattelettene vil være dynamiske. For det har jeg så langt ikke sett. Det er noe som er underlig med en politiker som er overrasket over andre politikeres engasjement. Grunnen til at vi er engasjert, er at vi faktisk bryr oss. Det er fordi vi faktisk hører på de forskerne som vi applauderer fram. Vi hører på de forskningsresultatene som ligger der, vi tar det til etterretning når 17 av 20 økonomiprofessorer i dette landet sier at den dynamiske effekten av skattelette til dem som har aller mest fra før, ikke automatisk vil gagne dem som har minst. Med mindre det foreligger en hemmelig avtale som jeg ikke har sett, mellom regjeringen og dem som har aller mest, om at hvis de bare får et lass med skattelette, så vil de sette i gang og skape en haug med arbeidsplasser, etterspør jeg fortsatt evne til å ta debatten, ikke bare snakke høyverdig om å løfte den.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-27:
På vegne av Bård Vegar Solhjell og meg sjøl vil jeg sette fram forslag om å ta imot flere syriske flyktninger.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-27:
Til det siste er det vel å si at da Saemien Sijte var ferdig planlagt, og det var flere penger til disposisjon i budsjettet, så valgte vi å bruke dem litt annerledes enn det regjeringspartiene gjorde. Vanskeligere enn det er det vel ikke. Vi prioriterte Saemien Sijte over en del av de tingene som Høyre og Fremskrittspartiet prioriterte. Men når det gjelder ulike meninger, er det helt riktig at det var en representant fra SV som hadde ulike meninger om denne politikken i forrige periode, eller i periodene før, men det gjaldt ikke det vi skrev i innstillingene. For å si det sånn: Det fikk vi høre – fra nåværende regjeringspartier – ganske høyt og tydelig at ikke var akseptabelt, og jeg kan også forsikre om at det ble sagt internt. Det som er forskjellen nå, er jo at det er et regjeringsparti som ikke står inne på merknadene fra regjeringen. Vil statsråden godta at det også skal være slik i framtida, i kommende saker som skal behandles?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-03-27:
Jeg registrerer at det tydeligvis er ulike regler, også for Høyre, når de er i opposisjon og når de er i posisjon, for kritikken da representanter fra SV hadde litt andre meninger enn det regjeringen hadde i forrige periode, var meget hard og fordømmende. Mens nå er det altså tillatt for et regjeringsparti, når en sak skal behandles i Stortinget, at man har totalt ulike meninger. Derfor er det helt umulig å forstå at det er «bredere» enighet om dette nå enn det var før! Nei, den enigheten er ikke der, men noen har bøyd seg. Men det vi vet, er at de som er imot at vi skal ha et sameting, de som er imot å ha en god samepolitikk, sitter nå i regjering, og det er derfor jeg spør statsråden: Vil man fortsatt godta at Fremskrittspartiet i Stortinget kan ha en annen mening enn det Fremskrittspartiet har i regjering?