Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2008-02-26:
At kritikken fra mindretallet er sterk, betyr ikke at den nødvendigvis er like godt begrunnet. La meg som saksordfører starte med det en enstemmig komite understreker, nemlig viktigheten av at staten som eier opptrer profesjonelt og utøver sitt eierskap på en måte som bidrar til stabilitet og forutsigbarhet for selskapet. Dette er ikke minst viktig i selskaper der staten er deleier. Ryddig eierskapsutøvelse er en forutsetning for et partnerskap mellom statlig og privat kapital. Et slikt partnerskap kan være avgjørende for å sikre et stabilt nasjonalt eierskap i viktige næringer og bedrifter. I en globalisert økonomi er dette av stor betydning for et lite land som vårt, hvis vi ikke skal risikere at bedrifter med et stort potensial kjøpes opp og flagges ut. Derfor har også Regjeringen lagt så stor vekt på at staten skal følge allment aksepterte eierskapsprinsipper i sin eierskapspolitikk. Etter mitt syn er disse prinsippene fulgt i den saken vi nå behandler. Næringsdepartementet gav sine synspunkter på de foreslåtte retningslinjene for avlønning av ledelsen i Norsk Hydro på generalforsamlingen 8. mai i fjor, og statens stemmeforklaring ble tatt inn i protokollen. Grunnlaget for de synspunktene som ble fremmet, lå i allmennaksjelovens krav om styrets plikt til å utarbeide en erklæring om fastsettelse av lønn og annen godtgjørelse til daglig leder og ledende ansatte, og i eierskapsmeldingen, hvor det ble klargjort at staten ville stemme mot opsjoner og opsjonsliknende ordninger som avlønningssystem i selskaper der staten er eier. Styret i Hydro fulgte opp disse signalene og foreslo et avlønningssystem som ikke omfattet nye opsjoner. Når det gjelder avviklingen av det løpende opsjonsprogrammet, ble Næringsdepartementet orientert om styrets vurderinger i et møte med styreleder Jan Reinås 21. juni. Orienteringen var av overordnet karakter, og styret hadde på det tidspunkt heller ikke avsluttet sitt arbeid. Man vurderte, som Reinås sa i høringen, flere opsjoner. Som styrelederen også understreket i høringen, forventet han ikke å få noen godkjennelse av dette fra departementets side. Det ble heller ikke gitt noen slik godkjennelse. Dette var styrets ansvar. Hvis styret hadde ønsket en form for godkjennelse av hvordan opsjonsprogrammet skulle avvikles, ville enten bedriftsforsamlingen eller generalforsamlingen vært den rette adressat, ikke Næringsdepartementet. Det var da avviklingen av opsjonsprogrammet ble offentliggjort at helheten i det ble kjent, også for Næringsdepartementet. Det var helheten som var grunnlaget for de reaksjoner som kom, og som bl.a. førte til at departementet besluttet å foreta en egen vurdering av om styret hadde opptrådt innenfor sine fullmakter. At departementet igangsatte en slik vurdering, var for øvrig i tråd med kravet fra Høyres leder, Erna Solberg, om å granske det Hydro hadde gjort. At store eiere foretar en slik vurdering av styrets beslutninger i enkelte saker, er ikke uvanlig, noe også styreleder Jan Reinås bekreftet i høringen med komiteen. Andre store eiere, Folketrygdfondet og Storebrand ASA, gjorde for øvrig det samme. Avviklingen av det løpende opsjonsprogrammet fikk sitt endelige punktum da bedriftsforsamlingen 6. august bekreftet sin tillit til styret. Styret hadde da erkjent at det burde ha orientert om saken på den ekstraordinære generalforsamlingen 5. juli. Det ble også vist til at konsernsjefen og de øvrige lederne på eget initiativ hadde tilbudt en reduksjon i den avtalte utbetalingen. Mindretallet i komiteen kritiserer departementet for at de ikke hadde etterspurt flere detaljer om styrets plan for avvikling av opsjonsprogrammet. Det pekes også på at departementet hadde muligheter for å gjøre det gjennom den relativt omfattende kontakten som var med Hydros administrasjon og styre våren 2007. Her mener jeg mindretallet inviterer til en uryddighet som ville vært kritikkverdig. Styret tok først stilling til avviklingen av opsjonsprogrammet i sitt møte 23. juli. I høringen med komiteen sa styreleder Jan Reinås at de hadde en grundig diskusjon i juni, mens beslutningen altså ble tatt en måned etter orienteringen til departementet. Hvis Næringsdepartementet skulle gjort som mindretallet mener, begynt å spørre om detaljer i dette utover våren i fjor, ja, da ville man ikke opptrådt i tråd med allment aksepterte eierstyringsprinsipper. Styreleder Jan Reinås trakk seg i forkant av møtet i bedriftsforsamlingen i august. Han hadde fått beskjed fra næringsministeren om at han på den forestående generalforsamlingen ikke ville få statens støtte til å fortsette som styreleder, og han fikk også det råd fra statsråden at han av hensyn til selskapet og for å finne en løsning på den situasjon som var oppstått, burde tre til side. Jeg hører at saksordføreren betegner dette som å få «avskjed på grått papir», eller bruker andre uparlamentariske uttrykk. Jeg mener han fikk en åpen vurdering av hva som var situasjonen foran generalforsamlingen, og har fikk et råd. Jan Reinås valgte å følge det rådet, og han valgte selv tidspunkt for å gå av. Jeg mener at dette var ryddig. Jeg vil minne om at denne beskjeden altså ble gitt på en måte som slike beskjeder skal gis på, ansikt til ansikt, selv om møtetidspunktet kanskje ikke var det mest vanlige.