trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Det finst situasjonar der det synest rimeleg å imøtekome det som er oppmodinga i enkeltsaker, og dette er eit døme på det. Men det eg då vil gjere representanten Rolf Reikvam merksam på, er problemet med kvar ein skal setje grensa dersom ein fyrst begynner å seie at ein del samfunnsnyttige formål er av ein slik art at ein bør innvilge eit ekstra år. Det kan vere arbeid i Amnesty, det kan vere arbeid i forskjellige typar kyrkjelydar, det kan vere arbeid i miljøorganisasjonar der ein bruker ein stor del av tida si mot ei slags utgiftsdekning. Det finst svært mange tilfelle av samfunnsnyttig innsats som ein kunne seie eigentleg burde gje eit slikt resultat. Så på grunn av konsekvensane vil eg nok ikkje imøtekome representanten Reikvam i dette høvet.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Når desse studentane har teke kontakt, har dei streka under at det ikkje nødvendigvis er berre denne ordninga dei er opptekne av, det er òg om ein på tilskotssida i forhold til rettshjelpsopplegget kan finne ei løysing på dette. Her er det ei vurdering i gang blant kollegaer. Eg skal ikkje konkludere når det gjeld kva som blir resultatet der. I og med at vi no sender ut på høyring innstillinga frå Aamodt-utvalet og skal kome tilbake til Stortinget med ei eiga oppfølging her, skal eg imøtekome representanten Reikvam så mykje som å seie at denne problemstillinga skal òg vere med i dei vurderingane – og då gjekk eg eit lite steg i representanten Reikvams retning.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Skulen det her er tale om, nyttar det pedagogiske opplegget ACE. Dei skulane som nyttar dette opplegget, er frå departementet si side ikkje godkjende som fagleg pedagogiske alternativ, men som religiøse alternativ til den offentlege skulen etter privatskulelova § 3 bokstav a. Dei har ein særskild læreplan i kristendomskunnskap med religions- og livssynsorientering. ACE-skulane skal elles følgje læreplanane for offentlege skular, med enkelte tilpassingar i faga norsk, natur- og miljøfag, samfunnsfag, kroppsøving og musikk. Skulane kan nytte ACE-læremiddel så langt det er formålstenleg etter dei godkjende læreplanane. Dette følgjer av privatskulelova § 4. Departementet legg til grunn at det ikkje krevst godkjenning av lærebøker som vert brukte i private skular. I samband med at privatskulelova av 1985 vart vedteken, behandla departementet spørsmålet om godkjenning av læremiddel i Ot.prp. nr. 58 for 1983-84, side 21. Departementet foreslo ikkje føresegner om godkjenning av lærebøker i den nye privatskulelova, men hadde som føresetnad at fagplanane i rimeleg utstrekning vart følgde. Departementet la her avgjerande vekt på omsynet til den frie stillinga skulane har, og at dette også burde gi høve til fritt val av læremiddel. Eg viser til det som er uttalt i Innst. O. nr. 53 for 1984-85, side 7, der det heiter: «Under alle omstende skal private skular drivast etter planar som er godkjende av departementet, og fleirtalet finn at dette kravet er tilstrekkeleg for å sikra ein sams undervisningsstandard. Utover dette meiner fleirtalet at omsynet til skulane sin fridom tilseier at dei bør stillast fritt når det gjeld val av læremiddel.Fleirtalet ser det som ein føresetnad at læremateriellet held seg innanfor dei rammene som er gjevne i norsk lov, og vil særleg peika på dei lovreglar som gjeld diskriminering og likestilling.Fleirtalet føreset likevel – som departementet – at eit tilsyn med fagplanane i rimeleg omfang vert fylgt.» Ved godkjenning av private skular med rett til statstilskot legg departementet til grunn at likestillingslova § 7 gjeld. Fridomen til å nytte eige undervisningsmateriell er presisert overfor ACE-skulane i godkjenningsbreva frå departementet. I desse vedtaka er det òg presisert at på likestillingsområdet skal opplæringa vere i samsvar med læreplanen og lov om likestilling, og at det må takast omsyn til dette ved val av materiell og arbeidsmåtar. Eg vil elles minne om at statens utdanningskontor fører tilsyn med dei private tilskotsskulane, mellom desse ACE-skulane. Utdanningskontora skal sjå til at lov og andre vilkår blir følgde opp av skulane. Eg har til no ikkje motteke noka melding frå tilsynsorgana som gjer det nødvendig å vurdere godkjenninga til nokon av ACE-skulane.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Det har kome fram eit ynske frå Likestillingsombodet om at det skal vere same type godkjenningsordning for bøker og læremiddel i privatskulane som i den offentlege skulen. Stortinget sa klårt frå då lova vart handsama, at det skal det ikkje vere. Det er gjeve nokre døme. Det eit tilsynsorgan må sjå til, er at det som er sagt i tilsegnsbrevet, vert følgt òg når det gjeld dette med likestilling. Det som departementet har gjort, og som vi har klårgjort i Stortinget tidlegare, er at vi har systematisert og intensivert tilsynsarbeidet i forhold til desse skulane. På den måten vil det representanten Reikvam er oppteken av, verte teke hand om.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Statsråden er i dialog med Likestillingsombodet om desse sakene. Det er klårt at eg saksbehandlar ikkje enkeltbøker – eller skular for den saka sin del – frå Stortingets talarstol. Vidare er det klårt at det i undervisningstilfanget til ein skule heilt opplagt vil verte brukt både tidsskrift, bøker og aviser som har haldningar og meiningar som går på tvers av det som er norsk lov. Det må det vere fullt tillate at ein gjer. Men dersom det skulle vere autoritativt, at det var det som på ein måte var linja i undervisninga, er eg sjølvsagt samd med representanten Reikvam i at det ikkje kan aksepterast. Difor står eg fast ved at her har vi eit tilsynssystem, og det skal vi syte for fungerer på ein god måte.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Elevar i den vidaregåande skulen har i mange år hatt lovfesta rett til gratis skuleskyss når dei bur i ein viss avstand frå skulen. I 1994 vedtok Stortinget ei presisering om at dersom ikkje fylkeskommunen tilbyr gratis skyss, skal elevane ha full skyssgodtgjersle. Den gongen stod desse reglane i velferdslova. Bakgrunnen for lovendringa var ein dom frå Eidsivating lagmannsrett som slo fast at praksisen i enkelte fylkeskommunar med å krevje eigendel ved skyss var i strid med lova. Stortinget sitt fleirtal føresette den gongen at òg kostnadene til skuleskyss for elevar i den vidaregåande skulen skulle dekkjast av den einskilde fylkeskommunen innanfor vedtekne rammer. Då velferdslova vart oppheva, vedtok Stortinget i 1998 at lovreglane om gratis skyss og full skyssgodtgjersle skulle leggjast inn i den nye opplæringslova. Sjølv om opplæringslova, som tok til å gjelde 1. august 1999, var ei ny lov, var altså reglane om skyss ikkje nye, men berre ei vidareføring av dei lovreglane vi hadde hatt i fleire år. Fordi fylkeskommunane sjølve tolka lovreglane om full skyssgodtgjersle så ulikt, og ein dermed fekk ein vedvarande debatt om kva som var deira forpliktingar, bad Kommunenes Sentralforbund departementet om å presisere reglane i forskrift. Etter ei brei høyring tok ny forskrift til å gjelde frå 12. august 1999. Forskrifta er ei presisering innanfor lovretten til gratis skyss eller full skyssgodtgjersle når elevane bur meir enn 6 km frå skulen. På denne bakgrunnen skulle ikkje den nye forskrifta innebere auka kostnader for fylkeskommunane. Den satsen som fylkeskommunane skal nytte for skyssgodtgjersle, er i forskrifta sett lik den satsen ein i 1997 fekk forskriftsfesta for dekking av utgifter ved reise for undersøking og behandling i folketrygdsamanheng. Eg vil minne om at denne satsen berre gjeld når ein fylkeskommune ikkje sjølv vel å stå for transporten. Elevane kan altså ikkje krevje å få godtgjersle framfor gratis skyss. Eg er kjend med at fylkeskommunane før forskrifta tok til å gjelde, gav ulik skyssgodtgjersle. Somme av fylkeskommunane gav skyssgodtgjersle ut frå ein pårekna rutebiltakst for dei strekningane der det ikkje er offentleg transporttilbod. Dette dekte ikkje fullt ut kostnadene ved eigen skyss. Andre gav skyssgodtgjersle etter høgare satsar. Etter mi vurdering skulle altså ikkje forskrifta føre til auka kostnader for fylkeskommunane i forhold til den retten som følgjer av lova. Om Hedmark fylkeskommune no meiner at dei har fått auka utgifter til elevskyss på grunn av dei nye forskriftene, kan det skuldast at Hedmark i tida før vi fekk den nye forskrifta ikkje har halde seg til lovregelen om full skyssgodtgjersle for elevar i den vidaregåande skulen. Det vil seie at elevane i Hedmark har fått eit betre tilbod enn før, eit tilbod som no tilsvarar det ein har i andre fylkeskommunar.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Fyrst vil eg presisere at det er Kommunenes Sentralforbund som har bede om denne forskrifta, då det var ulik tolking av lova og ein del rettssaker gav som resultat at fylkeskommunen fekk dramatisk høge utgifter nokre stader i landet. Det var grunnlaget for at dei bad oss om å lage ei forskrift. Når det gjeld Hedmark fylkeskommune, må representanten Faldets påstand byggje på ei misforståing, for det er jo ikkje slik at vi endrar noko som helst der fylkeskommunen sjølv syter for skyss via eigne transportmiddel, buss e.l. Dette dreier seg om dei tilfella der det er dei føresette sjølve som står for skyssen, det er der ein har fått tilsvarande takst som f.eks. folketrygda nyttar. Eg skal ikkje påstå at det ikkje i dette tilfellet kan slå ut på ein slik måte at det kan bli auka utgifter, då eg ikkje kjenner til kva takst ein har hatt før, men den forståinga representanten Faldet hadde av forholdet, må byggje på ei misforståing.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Det siste kan sjølvsagt imøtekomast. Vi tek alltid gjerne samtalar for å sjå om der er misforståingar. Men eg gjentek at grunnen til at denne forskrifta kom, eine og aleine var at Kommunenes Sentralforbund bad om klarare presiseringar for å unngå det uføret som ein del fylkeskommunar hadde kome i i forhold til dei rettssakene dei hadde vore oppe i ut frå si tolking av lova. Vi følgde opp det som Kommunenes Sentralforbund bad om, og det har vi gjort ved å setje takstane lik takstane til folketrygda. Det kan slå ulikt ut fylkeskommunane imellom, men som eg starta med: Vi er sjølvsagt opne for å ha ein samtale med Hedmark i forhold til praktiseringa og konsekvensane av denne forskrifta.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Eg er einig med representanten Stang i at dette er ei viktig sak. Noreg er eit land med mykje vêr, og difor treng vi ei vêrvarsling som til kvar tid er tilpassa dei klimatiske forholda vi har å stri med. Det er ingen tvil om at vêrradar er eit godt hjelpemiddel i vêrvarslinga, og eg skulle sjølvsagt ynskt at vi hadde kome lenger i utbygginga. Men vi har kome lenger enn representanten Stang hevdar. I haust vart Meteorologisk institutt ferdig med utbygginga av ein ny vêrradar i Hægebostad kommune i Vest-Agder. Radaren er no i prøvedrift og vil verte offisielt opna til våren. Då vil vi ha to vêrradarar, som til saman dekkjer kysten og innlandsområda i Sør-Noreg. Meteorologisk institutt er no i gang med å leggje planar for ein tredje vêrradar. Eg vil la instituttet sjølv vurdere kvar vêrradaren bør plasserast, men departementet har gjeve instituttet høve til å overføre eit beløp på 3,3 mill. kr til 2000 og nytte desse midlane til utbygging av vêrradar. Dersom det lukkast å få til ei samfinansiering med andre institusjonar, vil vi ha nok midlar til å starte utbygginga av den tredje vêrradaren. Den vidare utbygginga må vi sjølvsagt sjå i samanheng med dei årlege budsjetta. Vi talar her om ei stor og langsiktig investering, men eg er viss på at samfunnet på sikt vil tene på eit fullt utbygt vêrradarnett. Eg kan love at eg vil arbeide for at det skal verte mogleg å få til ei vidare utbygging. Men då er vi avhengige av at dei institusjonane som har nytte av vêrradarnettet, også vert med på finansieringssida.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Eg konstaterer at representanten Stang sjølvsagt har heilt rett når han peikar på at eg har gleda av å vere statsråd i ei utmerkt regjering i eit av verdas rikaste land. Men eg må nok seie at eg ikkje har merka meg at representanten Stang eller hans parti har vore overvettes opptekne av å styrkje budsjettet på desse postane. Dei tinga vi no i dag diskuterer, har klart vore lagde fram i våre proposisjonar, og når vi i fjor måtte skjere ned på totalbudsjettet med 8-9 milliardar kr, er det klart at det òg fekk konsekvensar for framdrifta i denne saka. Men vi klarte altså likevel å byggje ein vêrradar, som i tillegg til den vi hadde frå før, dekkjer Sør-Noreg, og det vil nokså sikkert verte ein til i inneverande år. Det synest ikkje eg er å halte. Det er å gå sakte – kanskje litt for sakte, men vi går i rett lei. Så ser eg fram til at representanten Stang og hans parti no verkeleg vil stå på for akkurat forskingsbudsjettet – og den delen av forskingsbudsjettet som dette dreiar seg om.
Jon Lilletun (Kristelig Folkeparti), 2000-01-12:
Eg deler fullt ut representanten Stangs vurdering av kor viktig dette er med vår kyst og vår plassering. Når det gjeld finansiering, må eg seie at det er nok ikkje så uvanleg, men tvert om svært vanleg, at finansieringa også i dei andre landa vi kan samanlikne oss med, har vore eit spleiselag mellom ganske mange som har interesse av å få slike radarar på plass. Når det gjeld kven som har medverka til desse radarane, er det nok i stor grad det offentlege. Det er forskjellige etatar innanfor forskjellige departement, men òg nokre private. Det håpar eg vi skal få til framleis. Det som er gjort frå vår side for å følgje opp dette og sørgje for at planen vart ferdig, har eg òg orientert om, men eg sa korfor finansieringa ikkje har kome tidsnok. Eg ser fram til at like engasjerte innlegg vil kome frå representanten Stang og hans parti òg i budsjettdebatten i forhold til forskingsbudsjettet generelt og denne saka spesielt. Då ser eg ljost på det nye året!
Tomas Norvoll (Arbeiderpartiet), 2000-01-12:
Jeg har et helt annet spørsmål til utdanningsministeren. Vi er veldig enige om at den norske skole stort sett er bra, men vi får altfor ofte eksempler på nedslitte og til dels helsefarlige bygninger i skoleverket. Elevene har ikke noen lov som sikrer arbeidsmiljøet deres, slik som alle andre i samfunnet har. Det finnes riktignok en forskrift, men nå viser det seg at denne ikke fungerer. Den er ikke et verktøy for elever og foreldre for å sikre at feil blir rettet på. Det er fattet et vedtak om at det skal lages en lov som skal sikre arbeidsmiljøet til elevene på lik linje med folk i arbeidslivet, men det har gått lovlig sent. For halvannet år siden ble statsråden bedt om å påskynde arbeidet. Nå først ryktes det at et utvalg er i ferd med å avslutte sitt arbeid. Så går det vel noe tid før departementet får levert noe til oss. Hvorfor tar det så lang tid? Synes statsråden det er greit at mange elver har arbeidsforhold ingen andre ville akseptert?
Tomas Norvoll (Arbeiderpartiet), 2000-01-12:
Første gang man fattet vedtak om at man ønsker en lovbeskyttelse av elevenes arbeidsmiljø, skjedde i forrige periode. Da var det en lengre vurdering i utdanningskomiteen om hvorvidt man skulle ha forskrift eller lov. Vi landet på at vi ville ha en lov for å sikre sterkest mulig vern. Lederen av komiteen da hette Jon Lilletun, så jeg vil advare mot at man nå går bort fra det som Stortinget tidligere har vedtatt. Når statsråden sier at dette skal skje raskt, må jeg få lov å spørre: Hva er raskt i denne sammenhengen? Og vil han foreta seg noe øyeblikkelig for å forbedre elevenes arbeidsmiljø og sikkerhet mens vi venter og venter på at dette arbeidet skal bli ferdig i utvalg og ikke minst i departement?
Rune E. Kristiansen (Arbeiderpartiet), 2000-01-12:
Dette er en sak som svært mange er opptatt av. Det er titusener av elever i skolen som har klimaforhold som er svært vanskelige, og Barneombudet sier i Dagsavisen i dag at han er svært skuffet over det tempoet som statsråden har hatt i denne saken. Og når statsråden i dag sier til Dagsavisen at det snart vil komme regelendringer, så er vi også kjent med statsrådens syn på hva «snart» er i andre sammenhenger, og det kan ofte ta svært lang tid. Er snart i denne sammenhengen etter statsrådens syn vurdert til en måned, et halvt år eller et år? Nå sa han i første halvår, før sommeren, og det er jo noe mer konkret enn det vi kanskje er vant til, men jeg vil i alle fall be statsråden skjerpe seg i forhold til den saken som har vært til behandling, og som er oppe her i spørretimen i dag. Og jeg vil utfordre statsråden til å være mer konkret om når det kan komme en regelendring fra statsrådens side.
Petter Løvik (Høyre), 2000-01-12:
Eg vil gjerne stille spørsmål til kyrkje-, utdannings- og forskingsministeren. Høgre er svært opptatt av miljøet i skulen og ser det som viktig for å skape ein betre skule. To gonger tidlegare har eg stilt spørsmål på vegner av Høgre til statsråden om vald mot lærarar i norsk skule, første gongen på bakgrunn av at kvar fjerde lærar i barne- og ungdomstrinnet var utsett for vald, andre gongen på bakgrunn av medieoppslag om drapstruslar overfor lærarar og forsøk på eldspåsetting. Statsråden har begge gongene vist til at dette er ei alvorleg og viktig sak, og at det i nær framtid skal haldast møte. Han har også sagt at denne situasjonen må vi få gjort noko konkret med. Situasjonen har ikkje blitt betre i dei to åra som har gått sia eg spurde første gongen, heller tvert om. Og eg vil gjerne spørje statsråden: Kva er gjort og kva vil bli gjort når det gjeld den aukande valden overfor lærarar i norsk skule?
Petter Løvik (Høyre), 2000-01-12:
Eg takkar for svaret. Men spørsmålet mitt galdt både no og ved tidlegare høve spesielt vald mot lærarar, som også er veldig alvorleg. Vi kjenner til at Regjeringa no foreslår ei lovendring som gjer det muleg for kommunen, ikkje for den enkelte skule, etter omfattande vurdering å flytte elevar i heilt spesielle tilfelle ut av klasse og skule. Dette er for så vidt positivt, men neppe nok. Og for Høgre er det veldig viktig at skulen har mulegheiter til å reagere kontant når slike ting oppstår. Eg trur vi også må setje dette inn i ein større samanheng. Inkludering og integrering i den vanlege skulen har vore svært positivt i Noreg, men eg trur no at 25 år etter at spesialskulelova vart oppheva, må vi ta oss tid til å sjå på om ein del enkeltelevar, både når det gjeld valdelege og andre elevar, kunne ha hatt betre av eit anna tilbod enn den ordinære skulen. Vil statsråden også vurdere slike tiltak i det vidare arbeidet?
Bjørn Hernæs (Høyre), 2000-01-12:
I nesten all debatt om den alvorlige kriminalitetsutviklingen henvises det til viktigheten av forebyggende arbeid. I den sammenhengen understreker man alltid hvor viktig det er med samarbeid mellom foreldre og skole. Nå ser vi i Dagsavisen for 6. januar at Lærerforbundet krever offentlig påtale for vold mot lærere, fordi lærere selv ikke anmelder vold. Da er vi jo inne i denne situasjonen med ansvarsfraskrivelse, som er oppe i mange sammenhenger i vår debatt. Jeg har lyst til å spørre statsråden om han ikke erkjenner at for det første har systemet allerede lidd skade når skolen selv ikke klarer å holde en disiplin som hindrer vold mot elevene. Jeg har også lyst til å spørre om ikke statsråden da finner det betimelig å ta opp med lærerorganisasjonene den holdningsendring blant lærerne som må til hvis de ikke har det som vi i gamle dager kalte sivilcourage til å anmelde når de blir utsatt for en vold som de selv ikke har klart å forebygge. Skal vi bare føre alt over til påtalemyndighet, politi og lensmenn – og fengsel?
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2000-01-12:
Jeg tolker det svaret som statsråd Lilletun nå gav til representanten Løvik, som at man ikke lar seg presse i retning av en annen skolepolitikk enn den det er et stort flertall for her i dette huset. Når man i en skole er i en vanskelig situasjon og enkeltelever har problemer, er svaret å tilføre flere voksne som kan hjelpe i et fellesskap. Det å flytte enkeltelever ut er en veldig kortsiktig politikk, for på et eller annet tidspunkt skal de inn i samfunnet og fungere som samfunnsmennesker. Så mitt spørsmål går på om Regjeringen som ledd i denne handlingsplanen vil fortsette sitt arbeid med å tilføre flere voksne inn i skolen, ikke minst på ungdomstrinnet, slik at hver enkelt elev får en langt større trygghet, og slik at den enkelte lærer også blir tryggere i sin situasjon.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg har et spørsmål til statsråd Lilletun, og det går på noe av det samme som representanten Norvoll hadde oppe i forbindelse med HMS-forskriften, og den artikkelen som står i Dagsavisen i dag. Det er faktisk veldig viktig ved innføring av Reform 97 at foreldrene er trygge for småbarna når de er på skolen, 100 pst. trygge. Så sent som i år, i år 2000, skjedde det igjen en nestenulykke i Sørum kommune, hvor en 6-åring skled gjennom skolegården, ut av skolegården og ut på en riksvei. Det var bare flaks som gjorde at dette barnet ikke ble overkjørt. Dagens sikring er et hullete gjerde og en ødelagt port. Hva vil statsråden gjøre for å innføre minstestandarder med tanke på sikring av nærmiljøet til skolegårdene for småbarna spesifikt?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg har et kort oppfølgingsspørsmål. Behandlingen av en slik sak tar normalt noe tid både i departementet og i dette hus. I mellomtiden kan vi meget vel få barn som blir lemlestet eller drept når de skulle ha vært trygge i skolen. Kan statsråden tenke seg å komme med en eller annen form for rundskriv eller hva som helst som instruerer kommunene om virkelig å etterse dette, og komme med strakstiltak inntil det kommer noe mer varig?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-12:
Barneombudet har tidligere anslått at det vil koste ca. 15 milliarder kr å ruste opp barneskolene og barnehagene slik at man oppfyller kravene til det fysiske arbeidsmiljøet som ligger i forskriften. I en kommune som Hammerfest vet vi at det vil koste 130 mill. kr å oppfylle de kravene som ligger i forskriften, og forskriften går bare på det fysiske arbeidsmiljøet. Men en eventuell lov, en arbeidsmiljølov for elevene, burde omfatte noe mer, den burde også omfatte det som går på medbestemmelsesbiten, elevdeltakelsen, både i undervisning og i skolesamfunn osv. Mitt spørsmål til statsråden blir: Når han sitter og vurderer om han skal foreslå en ny lov eller gjøre noe med forskriftene, vil dette momentet som går på elevmedvirkning, elevdeltakelse, være en del av vurderingene, slik at han har et større perspektiv enn kun det fysiske arbeidsmiljøet?
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-12:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «Juss-Buss, Juridisk Rådgivning for Kvinner og andre jusshjelptiltak(Nord-Norge og Bergen) utfører et viktig arbeid for å dekke et rettshjelpsbehov. Studentene arbeider i gjennomsnitt i tre semestre og får en beskjeden månedslønn. På grunn av den beskjedne lønnen må de i tillegg finansiere arbeidet med lån, noe som betyr at de ikke har noe å gå på i forhold til Statens lånekasse for utdannings regel ved forsinkelser i studiet. (Nord-Norge og Bergen) Vil statsråden åpne for at disse studentene kan få et ekstra stønadsår?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-12:
Jeg takker for svaret. Det var jo ikke særlig oppløftende for de få dette egentlig gjelder. Det dreier seg om en liten gruppe studenter som gjør en stor innsats for at fri rettshjelp skal fungere. De fleste av disse studentene klarer å fullføre studiene innenfor den normerte studietiden. Men så kan det oppstå situasjoner, noen ganske få sannsynligvis – det kan ikke være mange studenter pr. år det er snakk om, jeg vil anta under fem – hvor det kan bli problemer, fordi selve arbeidet er så pass krevende at de ikke får jobbet skikkelig nok med studiene. Da synes jeg at systemet burde være så smidig at vi hadde rom for at de få som kom i den situasjonen at de eksempelvis må kunne bruke et år ekstra for å fullføre studiene, også for dette siste året kan få støtte fra Lånekassen. Jeg vil utfordre statsråden enda en gang på dette(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-12:
Jeg trodde at presidenten var hyggelig mot meg!
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-12:
Jeg skal prøve, jeg skal ikke bruke mine 41 sekunder, men jeg skal prøve å avslutte. Jeg vil bare spørre statsråden enda en gang om han ikke, på grunn av at dette gjelder noen få og at det ikke er noen prinsipiell sak, vil vurdere dette på nytt, slik at de som trenger det, kan få muligheten til å få et ekstra stønadsår.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-12:
Det har jeg oppfattet, det oppfattet jeg i stad også. Men det var nok presidentens feil i stad – bare så det er presisert en gang til.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-12:
Jeg er enig med statsråden i at det kan være problemer med hvor man skal sette grensen. Studenter gjør mye viktig arbeid som kan medføre en forlengelse av studietiden. Men her har vi en konkret sak, og disse studentene går inn i et fri rettshjelp-system som er helt avhengig av dem. Hvis ikke disse studentene gjør dette arbeidet, vil det garantert ikke fungere. Og da er spørsmålet om dette rettshjelpssystemet er så viktig for samfunnet at vi behandler denne saken isolert og sier at dette er en prinsipielt viktig sak og derfor er vi villig til å gi disse studentene dette ekstraåret som de eventuelt måtte trenge. Det synes jeg statsråden burde ta som en utfordring – og så rydde opp i dette forholdet.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-12:
Jeg vil gjerne stille følgende spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren: «I et oppslag i Aftenposten 28. november 1999 blir det vist til en lærebok som benyttes av en privatskole i Bergen. Skolen driver etter den såkalla ACE-pedagogikken. Skolen er godkjent med statstilskudd. Likestillingsombudet gir uttrykk for at innholdet i boka strider mot likestillingsloven. Læreboka utgjør en viktig del av en skoles pedagogiske opplegg og må ligge til grunn ved godkjenning. Vil statsråden trekke tilbake godkjenningen så lenge en bruker en bok som strider mot norsk lov?»
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-12:
Jeg takker for svaret. Jeg føler at det fikk karakter av litt ansvarsfraskrivelse, og det overrasker meg. Vi har et likestillingsombud som ifølge Aftenposten – jeg forholder meg til Aftenposten og går ut fra at det som står der, er korrekt – er klar med hensyn til at denne læreboka er i strid med loven. Det er det utsagnet som er kommet fra Likestillingsombudet, og vedkommende er satt til å forvalte dette lovverket. Og her har vi en bok som blir brukt som lærebok – jeg forutsetter at Likestillingsombudet er korrekt sitert, og at hun har vurdert dette – og som åpenbart er i strid med norsk lov. Det synes jeg statsråden er nødt til å gå inn i og ta stilling til, og ikke dekke seg bak at han ikke har fått noen henvendelser fra utdanningsdirektøren i Hordaland; han må forholde seg til det som er kommet fram, nemlig at denne boka strider mot norsk lov. En har da to muligheter, slik som jeg ser det: En kan enten kreve at en ikke bruker den læreboka eller si at så lenge skolen bruker den, kan ikke den skolen få statlig støtte. For det må være et minstekrav at disse privatskolene skal følge norsk lov.
Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2000-01-12:
Jeg aksepterer at disse skolene skal kunne bruke lærebøker som i utgangspunktet ikke er godkjent på samme måten som lærebøker brukt i det offentlige skoleverk. Jeg aksepterer det. Men hvis det i ettertid viser seg at en privat skole som en del av sitt undervisningsmateriell tar i bruk lærebøker som åpenbart strider mot norsk lov, kan vi ikke akseptere det, uansett om vi har laget et system som i utgangspunktet ikke krever godkjenning. Hvis vi i ettertid får vite at disse skolene bruker lærebøker som strider mot norsk lov, kan vi ikke akseptere det. Jeg regner det som ganske sikkert at denne forsamling – som ikke er så veldig stor akkurat nå – vil si at dette kan vi ikke akseptere. Jeg håper at også statsråden er enig i dette. Og hvis det viser seg at det er korrekt det som Aftenposten har gjengitt, at Likestillingsombudet mener dette og står på dette, antar jeg at statsråden vil gripe inn med sikte på å få stoppet denne læreboka, eventuelt trekke tilbake statstilskuddet.
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-12:
Jeg har følgende spørsmål til finansministeren: «I svaret på mitt spørsmål til finansministeren i ordinær spørretime 24. november 1999 om svikt i nybilsalget i Norge opplyser statsråden at snittet for nybilsalget i 1996-1998 er 143 000. Dette er etter mine opplysninger feil. Hvor har statsråden hentet sine tall fra?»
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-12:
Jeg takker for svaret, som jeg selvfølgelig ikke er fornøyd med. Jeg må si at når statsråden opererer med førstegangsregistrerte biler når jeg spør om nybilsalget i løpet av året, så er det to vidt forskjellige ting. I mitt spørsmål spurte jeg tydelig om nybilsalget, altså helt nye biler. Og jeg fikk følgende svar: «Til tross for en viss nedgang gjennom andre halvår av fjoråret ble det i perioden 1996-1998 sett under ett registrert vel 143 000 biler i årlig gjennomsnitt.» Det må selvfølgelig forstås som nye biler som er registrert, og at en ikke tar med bruktbilene, som statsråden her gjør. Jeg føler meg ført bak lyset.(Presidenten klubber.) Og jeg har følgende spørsmål til presidenten: Vil han i etterfølgende spørsmål sørge for(presidenten klubber igjen) at jeg får de korrekte opplysningene, og at han for fremtiden kommer fram med de opplysningene som er korrekte? (Presidenten klubber.) (presidenten klubber igjen)
Jan Johnsen (Høyre), 2000-01-12:
Jeg takker igjen for svaret, som jeg selvfølgelig ennå ikke er fornøyd med. Jeg må jo si at jeg forventer at statsråder fra denne talerstolen kommer med de riktige tallene som jeg ber om. I Norge har vi den eldste bilparken i Vest-Europa med gjennomsnittlig ti år gamle biler. Av barnefamilier som har tre barn, er det 97 pst. som har bil. Av barnefamilier som har to barn, er det 92 pst. som har bil. Disse kjører altså rundt i de mest trafikkfarlige bilene i Vest-Europa. Synes finansministeren dette er tilfredsstillende? Og hvis han ikke synes det, hva vil han gjøre for at vi snarest kan få en endring av dette?
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-12:
Svaret på det konkrete spørsmålet er kort og godt Statistisk sentralbyrå. Jeg vil likevel gi et noe mer uttømmende svar for å bidra til å forklare uoverensstemmelsen mellom forskjellige biltall. Til grunn for de oppgitte tallene lå statistikken for førstegangsregistreringen av biler, som altså er hentet fra Statistisk sentralbyrå, som igjen baserer sin statistikk på tall fra Vegdirektoratet. Representanten Johnsens spørsmål 24. november 1999 dreide seg om hva jeg mente var årsaken til nedgangen i nybilsalget så langt i 1999. Det gav jeg min vurdering av. I svaret oppgav jeg imidlertid også noen tall, bl.a. det årlige gjennomsnittstallet for nyregistrerte biler i Norge i perioden 1996-1998. Denne statistikken omfatter både registrerte nye og bruktimporterte biler, og er den referansen bl.a. Finansdepartementet bruker når en skal måle aktiviteten i dette markedet. Blant annet når en ønsker å se på hvordan husholdningenes bilkjøp påvirker gjennomsnittsalderen for den norske bilparken, er det relevant å ta med de bruktimporterte kjøretøyene. Gjennomsnittsalderen for de bruktimporterte kjøretøyene er klart lavere enn gjennomsnittsalderen for den norske bilparken. Importen av brukte kjøretøyer lå fram til og med 1995 på mellom 1 000 og 8 000 biler årlig. I 1996 steg importen av brukte biler til over 20 000, og den lå i den aktuelle perioden, 1996-1998, i gjennomsnitt på knappe 24 000 årlig. Førstegangsregistrerte nye biler lå i samme perioden i gjennomsnitt på knappe 124 000. I gjennomsnitt over denne treårsperioden var dermed den samlede førstegangsregistreringen vel 147 500. Ved en inkurie kom jeg dessverre i mitt svar 24. november til å oppgi et feilaktig tall på førstegangsregistrerte biler, nemlig 143 000 i stedet for 147 500. De korrekte tallene finnes for øvrig i nasjonalbudsjettet 2000. Jeg innser at opplysningene om antall førstegangsregistrerte biler kunne virke forvirrende siden spørsmålet den 24. november begrenset seg til utviklingen i nybilsalget. Jeg mener likevel at førstegangsregistreringer, altså summen av nye og bruktimporterte biler, gir et mer korrekt bilde av utviklingen av den norske bilparken enn nybilsalget alene.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-12:
Jeg går ut fra at Johnsen mente å rette spørsmålet til finansministeren via presidenten, og ikke til presidenten. Jeg går ut fra at det var en forsnakkelse. Det som var temaet i spørsmålet den 24. november, var hva min forklaring var på at man hadde hatt en nedgang i nybilsalget. Og det var det ikke noen uenighet om; vi var litt uenige om akkurat hvor stor nedgang det hadde vært, men vi var enige om at det var en betydelig nedgang. Som jeg sa, jeg forstår at det kan ha virket forvirrende når jeg brukte det som er normalt, nemlig førstegangsregistrerte biler, som ikke bare omfatter helt nye biler, men også bruktbilimporten. Og etter hvert som bruktbilimporten har økt kraftig i omfang siden 1996, er selvfølgelig andelen av disse bruktbilene blitt større og større. Men jeg skal oppgi noe som kan oppfattes som en korreksjon av tall. Jeg oppgav i mitt svar den 24. november 1999 at det i nasjonalbudsjettet var anslått at førstegangsregistrerte biler i 1999 ville bli 117 000.(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-12:
Jeg registrerer at Johnsen denne gangen, som den 24. november, ikke er fornøyd i det hele tatt med de svar han får fra finansministeren. Hvis det kan blidgjøre Jan Johnsen, skal jeg gjerne beklage at det ble gitt et tall som kunne virke forvirrende, siden det var nybilsalget som var hovedtemaet. Men det var ikke antall solgte nybiler som var Johnsens spørsmål den gangen, det var bare forklaringen på at man hadde fått en reduksjon i nybilsalget i Norge i motsetning til i resten av Europa. Og det mener jeg at jeg gav et godt svar på.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-12:
Dagens formuesskatt er etter min mening beheftet med betydelige svakheter. Den er bl.a. preget av at ulike formuesobjekter verdsettes til dels svært forskjellig. Jeg har tidligere pekt på at dette virker lite rimelig, og at en enten bør arbeide mot en mer likeartet verdsetting for formuesskatteformål, eller at formuesskatten bør fjernes. Bortfall av formuesskatten reiser imidlertid flere spørsmål. Blant annet må en både avklare hvordan provenytapet på nesten 6 milliarder kr bør dekkes inn, og hvordan en kan opprettholde en god fordelingsprofil i skattesystemet. På tross av formuesskattens mangler betales den for en stor del av personer med de høyeste inntektene. I 1997 ble nesten en fjerdedel av formuesskatten betalt av den ene prosenten av befolkningen med de høyeste inntektene. Disse forholdene gjør at endringer i formuesskatten må ses i sammenheng med endringer i resten av skatte- og avgiftssystemet. Et slikt arbeid vil kreve betydelig innsats i Finansdepartementet og må ta noe tid. Jeg vil i løpet av våren legge fram to andre omfattende skattesaker for Stortinget: et forslag til merverdiavgiftsreform og et forslag til boligtaksering. Disse sakene er krevende og er gitt den høyeste prioriteten i departementet. Jeg kan derfor ikke nå love at også forslag om endringer i formuesskatten eller andre større endringer i skattereglene kan fremmes i denne sesjonen. Jeg anser imidlertid de aktuelle skattespørsmålene som så viktige at det vil arbeides med sikte på å legge dem fram for Stortinget så snart som praktisk mulig.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-12:
Det er riktig at vi i Finansdepartementet har til behandling bl.a. en utredning om flatere skatt. Jeg har lenge hatt intensjoner om – og jeg ser at det hadde vært sterkt ønskelig – at denne saken kan fremmes som en stortingsmelding allerede i vårsesjonen, slik at Stortinget kunne behandle saken og gi sine tilbakemeldinger da. Jeg har ikke helt gitt opp tanken, men jeg var i mitt forrige svar ærlig nok til å si at jeg ikke tør love at det kan skje, rett og slett fordi kapasiteten i Finansdepartementet er belagt med andre store saker. Er det mulig, er det fortsatt mitt ønske å kunne fremme dette allerede i vårsesjonen, men i alle fall vil det ikke bli brukt lengre tid på denne saken enn høyst nødvendig. Som jeg sa i mitt første svar, så vil disse større skattespørsmålene bli lagt fram for Stortinget så snart som praktisk mulig. Det vil være naturlig at også formuesskattens skjebne blir vurdert i forbindelse med dette spørsmålet.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-12:
Hvis formuesskatten blir videreført, forutsetter det fra min side at man må forbedre måten å verdsette de forskjellige formuesobjekter på, slik at formuesskatten blir noe mer rimelig og rettferdig enn den er i dag. Hvis det skjer, vil selvfølgelig 80 pst.-regelen fortsatt ha betydning. Jeg vil ikke uten videre si at jeg mener 80 pst.-regelen er urimelig slik den er i dag, og jeg vil i hvert fall ikke love at det blir gjort endringer der. Hvis formuesskatten derimot blir fjernet, er 80 pst.-regelen ikke interessant lenger. Da har den ikke lenger noen betydning og nuller seg jo ut automatisk.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-12:
Jeg ser mange positive sider ved at bedrifter velger å tildele ansatte opsjoner som en del av deres samlede lønn. Opsjonsordningen medfører at de ansatte får ta del i bedriftens overskudd, og kan dermed bidra til økt innsats og produktivitet. Slike ordninger kan også benyttes for å tilknytte seg kvalifiserte medarbeidere. Særlig for bedrifter i oppstartingsfasen som har lav likviditet, men hvor vekstpotensialet for aksjer er høyt, kan det være hensiktsmessig å benytte opsjoner som avlønning. Ansatte vil i slike tilfeller kunne godta relativt lav kontant lønn i begynnelsen mot at de i stedet får opsjoner og dermed kan nyte godt av en eventuell stigning i aksjenes verdi. Fra og med inntektsåret 1996 ble det ved lovendring innført nye regler om beskatning av opsjoner i arbeidsforhold. Tidligere ble opsjoner i arbeidsforhold lønnsbeskattet ved innløsning eller salg av opsjonen. De nye reglene innebar at fordelen ved en opsjon i arbeidsforhold lønnsbeskattes allerede ved ervervet av opsjonen. Fordelen blir beregnet etter sjablonregler. Dersom senere innløsning eller salg av opsjonen gir en fordel utover den inntekt som er beskattet ved ervervet, blir den ytterligere fordelen beskattet som arbeidsinntekt. Dersom opsjonen innløses eller selges med lavere gevinst enn det beskattede beløpet, eller bortfaller som verdiløs, gis det fradrag i alminnelig inntekt. Bakgrunnen for at det ble innført nye og strenge skatteregler for opsjoner var særlig at det ble kjent at ledere i større bedrifter hadde opsjonsavtaler med en til dels svært høy latent gevinst. Hensikten var å begrense interessen for å gi og motta slike opsjoner ved at det ble en skattebelastning med en gang. I tillegg til å begrense bruken av opsjoner med betydelig verdi til ledere begrenset imidlertid også de strenge skattereglene bruken av opsjonsordninger som er gitt f.eks. som motivasjonsordninger for en større gruppe ansatte i bedriften, eller for å tilknytte seg og beholde særlig kvalifiserte ansatte. Regjeringen anså dette som uheldig. I forbindelse med budsjettet for 1999 ble det derfor foreslått lettelser i opsjonsbeskatningen. Forslaget var å gi Finansdepartementet forskriftshjemmel for å unnta opsjoner med en beregnet verdi under 300 000 kr fra beskatning ved ervervet. Stortingsflertallet bad om at grensen ble økt til 600 000 kr, noe som ble fulgt opp av Finansdepartementet. Fritaket fra ervervsbeskatningen forutsetter at visse vilkår om utbredelse av opsjonsordningen i bedriften er oppfylt. Vi har nå høstet erfaringer med det begrensede fritaket fra ervervsbeskatningen av opsjoner. Mye tyder på at det kan være hensiktsmessig å lempe på opsjonsbeskatningen for å imøtekomme næringslivets behov for å bruke opsjoner som et instrument for å knytte til seg og beholde kvalifiserte medarbeidere. Det vil derfor bli vurdert ytterligere lettelser i opsjonsbeskatningen. Jeg tar sikte på å komme tilbake til Stortinget med et konkret forslag i løpet av våren.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-12:
Når jeg formulerte meg såpass forsiktig som å si at «mye tyder på» at reglene ikke er gode nok, har det sin bakgrunn bl.a. i et oppslag i Dagens Næringsliv den 10. januar, for bare et par dager siden, hvor det vises til en «opsjonsfest» i IT-bransjen, og hvor det framgår at i fjor ble nøkkelpersoner og ansatte i 19 norske IT-selskaper gitt aksjer og opsjoner verdt nesten 3,4 milliarder kr, og at 2 milliarder kr av dette var rene gevinster. Så det er tydelig at den ordningen brukes allerede i betydelig omfang. Allikevel mener jeg at det er behov for ytterligere forbedring. I mitt svar sa jeg ikke at det er slik at vi vurderer å fremme forslag. Jeg tvert imot annonserte at det vil komme konkrete forslag. Det vi vurderer, er hvilke forslag vi skal komme med. Statsministeren sa i det foredraget som Børge Brende henviste til, at «Regjeringen tar sikte på å komme til Stortinget med forslag til endrede regler for opsjonsbeskatning som vil bringe Norge mer på linje med landene vi konkurrerer med». Det vil bli fulgt opp.
Gudmund Restad (Senterpartiet), 2000-01-12:
Jeg er enig med representanten Børge Brende i at vi må sørge for at vi har regler i Norge også når det gjelder opsjonsbeskatning, som gjør at vi er konkurransedyktige, og at norske bedrifter kan tiltrekke seg nøkkelpersonell på linje med bedrifter i utlandet. Ellers klarer vi ikke konkurransen. Det er også derfor både statsministeren og undertegnede i offentlighet har annonsert i jule-/nyttårstiden at vi vil fremme forslag om ytterligere forbedring av opsjonsreglene, selv om det ikke er mer enn vel ett år siden vi fikk de siste forbedringene. Nøyaktig hva forslaget som fremmes til våren, skal gå ut på, vil jeg ikke røpe her og nå. Men det står fast, som jeg sa, at vi akter å følge opp det statsministeren sa i sitt foredrag på NHO-konferansen, som jeg siterte i mitt forrige svar.
Børge Brende (Høyre), 2000-01-12:
Jeg får håpe at jeg blir noe mer fornøyd med svarene fra finansministeren. Jeg har følgende spørsmål: «Formuesskatten ble i høst skjerpet gjennom manglende prisjustering av fribeløpet. I julen uttalte finansministeren at formuesskatten ikke er liv laga da den etter hvert er mer og mer en særnorsk skatt på norsk eierskap. Dette har finansministeren også tidligere uttalt. Han har også tidligere uttalt at det er for stor forskjell i beskatningen av kapital- og arbeidsinntekt, men har likevel økt marginalskatten for arbeid til 56 pst. i høst. Når vil statsråden fremme forslag om avvikling av formuesskatten?»
Børge Brende (Høyre), 2000-01-12:
Først må jeg si at jeg er glad for at finansministeren fastslår at han mener at formuesskatten ikke er liv laga. At han har problemer med å fremme noe forslag om avvikling av formuesskatten i løpet av vårsesjonen, har jeg forståelse for. Når finansministeren nå sier at han kommer til å fremme et forslag om boligskatt og om merverdiavgift til våren, betyr det at finansministeren da ikke vil komme med det han også har lovt, nemlig en oppfølging når det gjelder flatere skatt – en omlegging av skattesystemet – hvor det ville ha vært naturlig også å komme inn på det som går på formuesskatten? Vil finansministeren si noe om når oppfølgingen når det gjelder flatere skatt kommer, og om formuesskatten da også vil bli behandlet?
Børge Brende (Høyre), 2000-01-12:
Jeg takker igjen for svaret. Jeg syns det er positivt at finansministeren bekrefter at man i departementet arbeider med formuesskattens fremtid, at det ikke bare er noe som finansministeren tenker på, og at det vil være en del av en innstilling om flatere skatt. Om den kommer i løpet av vårsesjonen eller til høsten, er selvsagt opp til finansministeren. Desto raskere den kommer, desto bedre. Et problem blir det selvsagt å ta til orde for flatere beskatning når man i høst gjorde skatten mindre flat, men det er sikkert et spørsmål finansministeren jobber med. Når man skal vurdere formuesskatten, vil man da se på 80 pst.-regelen – en begrensningsregel om at man ikke skal betale mer enn 80 pst. av inntekten i formues- og inntektsskatt – og gjøre den reell? I dag er det mange som faktisk betaler mer på grunn av en 0,6 pst.-regel – man kan ikke sette ned formuesskatten mer enn til 0,6 pst.
Børge Brende (Høyre), 2000-01-12:
«Statsministeren har varslet at Regjeringen kommer med forslag om en endring av dagens opsjonsregler. Regelverket for opsjoner er så komplisert at en håndbok på 80 sider er påkrevd som veiledning. I Sverige har man nå vedtatt å endre regelverket slik at opsjoner beskattes når de innløses, og slik greier man også å holde på kompetente medarbeidere. Hvilken tidsplan har Regjeringen lagt for innføring av opsjonsregler som er konkurransedyktige med det man ser i andre land, gjennom å endre beskatningstidspunktet?»
Børge Brende (Høyre), 2000-01-12:
Først må jeg si at jeg er glad for at finansministeren nå sier at han vil komme med en gjennomgang av opsjonsbeskatningen i løpet av våren. Jeg var redd for at dette først ville ha kommet i forbindelse med statsbudsjettet, eventuelt ta noe lengre tid. Det er positivt. At finansministeren sier at «mye tyder på» at dagens opsjonslovgivning ikke er god nok, og at man vil «vurdere» å fremme endringer, var ikke fullt så forpliktende som jeg hadde håpet på. Det var heller ikke fullt så forpliktende som statsministeren var på NHO-konferansen, i hvert fall ikke slik jeg forstod ham. Da sa statsministeren klart fra at man skulle gå for endringer i dagens opsjonsbeskatning, hvor bare instruksjonsboken er på 80 sider. Kan finansministeren bekrefte at man skal følge opp det statsministeren sa, nemlig å bedre opsjonsordningen, og at det er graden av forbedring av opsjonsbeskatningen som nå diskuteres?
Børge Brende (Høyre), 2000-01-12:
Først vil jeg gjerne si at man skal ikke bli overrasket over at man faktisk bruker en ordning som ligger der. Den ordning vi har i Norge, er langt mer restriktiv enn i de land som ligger rundt oss, og derfor ser vi også at en rekke nystartede IT-selskaper har vanskeligheter med å knytte til seg de beste hjernene, og vi er vel tjent med at noen av dem forblir i Norge. Det ble sagt her forrige dagen at nå ser man Internett-selskaper som kjøper andre selskaper. Men om fem år vil det ikke være noen slike Internett-selskaper mer, for alle selskaper må være Internett-selskaper på en eller annen måte, for at Norge også skal kunne få ta del i denne verdiskapingen. Derfor bør vi også ha konkurransedyktige regler, for å kunne beholde en del av disse hjernene. Når finansministeren sier at man vil fremme en sak om endringer i opsjonsbeskatningsreglene til våren, og at han holder fast ved det statsministeren sa, at vi skal være mer på linje med andre land, vil det da være beskatningen på det tidspunktet hvor man faktisk bruker disse, som vil være aktuell vurdering fra Regjeringens side?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2000-01-12:
Jeg har et spørsmål til kirke-, utdannings- og forskningsministeren, som svarer på vegne av landbruksministeren: «I 1999 har det vært en betydelig reguleringseksport hvor cirka 19 000 tonn prima storfe- og svinekjøtt er dumpet i verdensmarkedet for en slikk og ingenting. I 2000 vil det bli umulig å eksportere seg bort fra overskuddsproblemene, fordi WTO-regler begrenser bruken av eksportsubsidier til 3 000 tonn svin og 1 000 tonn storfe. Hvilken strategi er valgt for en fornuftig håndtering av problemet med kjøttoverskudd?»