trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sigmund Kroslid (Kristelig Folkeparti), 2006-10-25:
Statsråden hevdet at hun ikke kjente seg igjen i virkelighetsbeskrivelsen som ble gitt fra denne talerstol. I regionavisen Agder er det et stort oppslag den 18. oktober om at reketråleren «Monsun» må selges i frustrasjon og protest i forbindelse med avgiftene. Jeg siterer hva eieren sier: «Det er frustrasjon som ligger bak avgjørelsen om salg av fartøyet. Myndighetene gjør det for vanskelig for oss fiskere. De flår oss med avgiftene sine.» Videre kan jeg understreke at f.eks. i Danmark er avgiftene til skipskontroll, radiokontroll og merkeregister null, mens det i Norge er 50 000 kr for et slikt fartøy. Vil ikke statsråden ta virkeligheten inn over seg?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2006-10-25:
Lønnsomhet, stabilitet, forutsigbarhet og utvikling av en moderne, framtidsrettet flåte som tiltrekker seg ungdom, er sentrale fiskeripolitiske mål. Så sent som våren 2003 var det et bredt flertall i denne salen for strukturpolitikken i fiskeflåten – deriblant også Arbeiderpartiet. Statsråden sier at det går bra i norsk fiskerinæring. Ja, det gjør det, nettopp fordi det er den gamle fiskeripolitikken som fortsatt er gjeldende. Men det sprer seg usikkerhet. Bare de to–tre siste månedene har det vært tre høringer ute. Det gjelder distriktskvoter, det gjelder leveringsplikt, og det gjelder strukturvirkemidler. Det er viktig at det ikke er usikkerhet rundt rammebetingelsene. En stadig større grad av detaljstyring av virkemidlene vil redusere verdiskapingen i fiskerinæringen. Deler statsråden bekymringen for at stadig mer detaljerte reguleringer og endringer i rammebetingelser kan redusere verdiskapingen i en så viktig næring som fiskerinæringen?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2006-10-25:
Jeg registrerer at statsråden gjentar at det er mye bra i norsk fiskerinæring, og jeg deler det synspunktet. Det skyldes at det er mange dyktige folk i næringen, men det skyldes også den optimisme som fiskeripolitikken til Bondevik-regjeringen har ført til. Men deler av fiskerinæringen er hardt presset. Spesielt kystfiskeflåten har slitt med dårlig lønnsomhet, konkurser, mannskapsflukt og rekruttering. Og som vi har hørt her, er kampen om arbeidskraften knallhard i næringen. Min påstand er at næringen må settes i stand til å møte utfordringene og ha mest mulig like konkurransevilkår med andre. Supply-næringen, oljenæringen og nå også hurtigruteselskapene har nettolønnsordning. Dette er veldig vridende med hensyn til rekruttering. Det som nå også blir innført, er en NOx-avgift, som fører til utgifter for enkelte fiskebåtredere på opp til 5 mill. kr. Kan statsråden vurdere om en eventuell innføring av NOx-avgift og det staten får inn på det, kan gå uavkortet tilbake til fiskerinæringen, eventuelt gjennom et fond, for å styrke ulike tiltak for rekruttering til næringen?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Det siste året har vi sett den største politiske glideflukten i en regjering noen gang. Fra å kreve full rensing på alle nye gasskraftverk fra dag én, har Regjeringen lagt seg på en linje der den skal bygge gasskraftverk nå og rense i framtiden. Dette er utvilsomt et gedigent prestisjenederlag for statsråden, men det er en veldig fornuftig løsning for Mongstad. Det gleder et fremskrittspartihjerte når Regjeringen faktisk til slutt faller ned på det standpunktet som Fremskrittspartiet har tatt til orde for i denne sal i løpet av dette året. Nå får vi statlig ansvar for CO2-verdikjeden. Mongstad blir bygd, og en renser når teknologien er tilgjengelig og lønnsom. Hvis det hadde blitt vedtatt da Fremskrittspartiet fremmet det i Stortinget i vår, hadde vi sluppet den debatten og den usikkerheten som nå eksisterer. Det kritikkverdige er jo at Regjeringen har brukt et år på å komme fram til hva de egentlig mener om gasskraftverk. Det har skapt en usikkerhet og en uforutsigbarhet for energibransjen som gjør at en rekke prosjekter i dag ikke blir realisert, for de vet ikke hvilke rammebetingelser de har å forholde seg til. Spesielt alvorlig er det i Møre og Romsdal – det fylket i Norge som står i fare for å komme inn i en kraftkrise først. Der har de en rekke prosjekter som kan være med på å løse dette, og forhindre at krisen eventuelt blir langvarig. Problemet for disse prosjektene er at de største er basert på gass. En har gasskraftverk på Fræna, og en har gasskraftverk på Tjeldbergodden. De som jobber med Tjeldbergodden-prosjektet, som skal realisere et gasskraftverk med CO2-rensing og en verdikjede innen 2012 – altså to år før Mongstad – er nå usikre på om Regjeringens skryt av at Mongstad skal være det første, i 2014, betyr at Tjeldbergodden blir nedprioritert. Derfor ber jeg miljøvernministeren bekrefte at Tjeldbergodden vil få de samme rammebetingelser som en får på Mongstad?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Det burde være Fremskrittspartiet som gratulerte SV med at de til slutt falt ned på et fornuftig standpunkt, i tråd med det Fremskrittspartiet har fremmet forslag om på Stortinget, og som SV i denne salen da stemte imot. Men vi kan godt dele gleden over det. Fremskrittspartiet vil respektere den avtalen som er inngått, men jeg registrerer også at Regjeringen selv har lagt inn en bakdør, der de kan frafalle avtalen før en investeringsbeslutning inngås i 2012. Vi respekterer den avtalen som ligger på plass. Men jeg ber fortsatt statsråden besvare spørsmålet, og det går på de prinsipielle tilnærmingene til andre prosjekter i Norge. Vil andre gasskraftverkprosjekt i Norge få de prinsipielt samme rammebetingelsene som man har på Mongstad, eller legger Regjeringen faktisk opp til å forskjellsbehandle samme type industri i Norge?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
I dag opplever vi de store ords regjering. Svarene vitner om at miljøvernministeren fortsatt er i tåkeheimen på Soria Moria. Hadde man hatt tåkekraftverk her i landet, hadde kraftkrisen vært løst. Men så lett er det ikke. Det man observerer, er at vi har en rotete og uforutsigbar miljøpolitikk. Vi har dag hørt at man snakker om Mongstad 2014 som det store gjennombruddet, selv om alle vet at Tjeldbergodden har visjoner og planer for 2012, og det er ikke teknologiforskjeller. Det ligger ikke én krone til Mongstad i statsbudsjettet for i år, selv om Regjeringen har lovet at man skal sette i gang umiddelbart. Når det gjelder NOX, ser man at Regjeringen vil rasere fiskeriflåten for å redusere NOX-utslipp. Samtidig kommer de med en politikk som innebærer at vi får flere dieselbiler og mer bioenergi som øker NOX-utslipp. Jeg ber statsråden prøve å være konkret på ett område, og det går på vindkraft. Flere kommuner i Norge har hatt folkeavstemning om vindkraft, og flere kommuner har sagt nei takk til vindkraft av miljømessige hensyn. Nå ser vi i Aftenposten at Regjeringen ved NVE ønsker å overprøve disse folkeavstemningene på grunn av andre ting. Kan statsråden forsikre om at folkeavstemninger om vindkraft vil bli overholdt og respektert i Regjeringen?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Det er et spørsmål fra miljøpartiet Fremskrittspartiet, som jo fyller rollen når det andre miljøpartiet har forsvunnet. Spørsmålet til olje- og energiministeren er som følger: «I mars i år framla Statoil og Shell planer om å etablere en CO2-verdikjede på Tjeldbergodden innen 2012. Regjeringen så på planene som et gjennombrudd, og trodde prosjektet ville bli realisert. Nå framstilles CO2-rensing på Mongstad som et gjennombrudd, til tross for at dette realiseres to år senere(!) (!) Vil andre gasskraftprosjekt få vilkår og politisk/økonomisk støtte på linje med Mongstad?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg takker for svaret. Men jeg tror at statsråden bør ta fram en kalender, for det er helt åpenbart at også prosjektet på Tjeldbergodden er et nytt prosjekt som en har søkt konsesjon for i denne stortingsperioden. Det er ikke et prosjekt som fikk konsesjon fra Bondevik-regjeringen. Ergo: Tjeldbergodden er like nytt som Mongstad. Tjeldbergodden har de samme ambisjoner om CO2-rensing som Mongstad. På Tjeldbergodden planlegger vi å rense 2,1 millioner tonn CO2. Det er mer enn de 930 000 tonn som en skal rense netto på Mongstad. I tillegg vil en ha en CO2-verdikjede på Tjeldbergodden, så alle som ønsker å realisere CO2-rensing og verdikjeden, burde jo sagt at Tjeldbergodden skulle være det store gjennombruddet som skulle få den store støtten fra Regjeringen. Det er litt bekymringsfullt når Regjeringen ikke kan garantere at den skal ha den samme prinsipielle tilnærmingen til rammevilkår for Tjeldbergodden som den har hatt for Mongstad. Jeg vil gjerne be statsråden om å utdype svaret sitt litt.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg registrerer fortsatt at kalenderen ikke henger sammen med det som virkelig skjer, for på Mongstad skal en tross alt ikke ta en endelig investeringsbeslutning før i 2012 for at et CO2-renseanlegg skal stå ferdig i 2014. Istedenfor å sitte og si at Statoil og Shell skal holde på – uten at Regjeringen gir et tydelig signal nå, for det skal den ikke gjøre før i 2008 – burde det være en mye bedre politikk å gå inn nå og spørre Shell og Statoil om hva en kan gjøre for at dette prosjektet realiseres, med både gasskraftverk, CO2-håndtering og CO2-verdikjede. Jeg registrerer at Regjeringen ikke legger opp til det løpet, og det synes jeg er veldig beklagelig. Det viser at en har en tilnærming til Mongstad som er ulik den en har til Tjeldbergodden. Jeg registrerer også at da statsministeren uttalte seg til NTB om prosjektet på Tjeldbergodden i mars i år, var hans signal: Hurra, dette er gledelig. Dette ser det ut som en kan få til uten at staten skal bidra. Det er et helt annet signal enn det som er blitt gitt til Mongstad, der staten går inn og tar alle kostnadene på CO2-renseanlegget etter 2014, utover det som er kvotekostnadene. Vil statsråden ta initiativ til å jobbe med Shell og Statoil fra i dag, og ikke fra 2008, for å realisere dette?
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Først har jeg lyst til å uttrykke glede over at Fremskrittspartiet er enig i Regjeringens opplegg for CO2-håndtering på Mongstad. Det betyr også at jeg forventer at Fremskrittspartiet vil slutte fullt og helt opp om den avtalen som nå foreligger, om at vi skal ha et fullskala renseanlegg for CO2 på plass i 2014. I den debatten som har vært, synes jeg det kan det virke som det har vært noen andre toner fra Fremskrittspartiet på det området. Når det gjelder Tjeldbergodden, er det slik at Regjeringen i Soria Moria-erklæringen har slått fast at den gjennom økonomiske virkemidler og gjennom satsing på ny teknologi vil bidra til å sørge for at vi får på plass rensing og CO2-håndtering. Så arbeider vi med å få på plass hele planen for kraftproduksjon i Midt-Norge, og noe av det Regjeringen da gjør, er nettopp å jobbe med rammebetingelser for ulike typer kraftproduksjon. Når en ser hele den pakken, vil Regjeringen gi uttrykk for hvilke krav og hvilke rammebetingelser som skal legges til grunn for de forskjellige prosjekter. Når det gjelder gasskraftverket på Mongstad, har Statoil og Shell jobbet med det og gitt noen signaler om at de ønsker et litt endret opplegg. Det som er mitt ansvarsområde, er utslippstillatelse, og det vil jeg komme tilbake til når Statoil og Shell har levert sin endelige søknad. Det er for tidlig å si noe om konklusjonene før det foreligger en endelig søknad.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Først har jeg lyst til å forsterke det Fremskrittspartiet nå sier om at de vil respektere avtalen. Det er sensasjonelt veldig viktig. Det er en veldig forpliktende avtale som vi nå har fått, som altså gjør at Norge kan bli historisk ved at vi får til CO2-håndtering. Vi fikk fram den avtalen hvor vi slår fast at rensing skal skje fra 2014. Fram til da er det mange stoppunkt i avtalen, som også gjør at den vil komme til Stortinget. Jeg forventer nå at Fremskrittspartiet vil benytte anledningen også til å markere sin støtte i Stortinget når avtalen kommer dit. Det er jeg veldig glad for. Når det gjelder Tjeldbergodden, er det slik at alle disse ulike gasskraftverkene har ulike opplegg, ulike system, og derfor kreves det også ulike svar ut fra de konkrete søknadene som vil foreligge. Derfor kan jeg altså ikke si noe mer enn det jeg har sagt i dag.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Jeg vil gjenta at den videre behandlingen av Tjeldbergodden og søknader om utslippstillatelse, som er mitt ansvarsområde, og de andre områdene som ligger under andre statsråder, må ses i lys av at Regjeringen har slått fast at vi gjennom økonomiske virkemidler og satsing på ny teknologi vil sørge for at nye konsesjoner til gasskraftverk innebærer CO2-rensing. Når det gjelder konkrete søknader til de konkrete prosjektene, må vi altså komme tilbake til det når de endelige planene foreligger. Akkurat når det gjelder Tjeldbergodden, må vi komme tilbake til det når Statoil og Shell har konkludert om hvilken type verdikjede de vil legge fram.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Når det gjelder kraftsituasjonen i Midt-Norge, jobber Regjeringen iherdig med den saken. Mitt hovedanliggende når det gjelder framtidig energiforsyning og framtidig energibruk, er å sikre miljøaspektet gjennom en helhetlig utvikling, og nettopp legge vekt på både energieffektivisering, ny fornybar energi og gasskraft med CO2-håndtering. Det er miljøvernministerens hovedanliggende og miljøvernministerens ansvarsområde. Dette jobber vi med, vi er godt i gang, og jeg må si at jeg synes vi har fått gjort mye. Det er spesielt ganske sensasjonelt at vi har fått til denne avtalen med Statoil knyttet til Mongstad, som vil ha stor betydning for framtidens produksjon i Norge.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Jeg kan forsikre representanten fra Kristelig Folkeparti om at Soria Moria-erklæringen gjelder. I Soria Moria-erklæringen står det at nye konsesjoner skal baseres på CO2-håndtering. Så har vi og jeg sagt mange ganger – og det er jeg helt sikker på at hele Stortinget står bak – at vi ønsker CO2-håndtering så tidlig som overhodet mulig. Det er ingen her som ønsker at det skal ta lang tid. Vi har fått til en avtale når det gjelder Mongstad som er så tidlig som det var mulig å få til. Jeg er helt sikker på at når vi i ettertid ser på det som denne regjeringen leverer på CO2-håndtering, vil vi se at det er framtidsrettet, det er miljøvennlig, og vi tar altså noen skritt som ingen andre regjeringer noen gang har våget – fra store ord og fromme ønsker til at vi nå får til en politikk som er praktisk, som er konkret, og som oppfyller våre visjoner og våre ønsker.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Det er helt riktig som representanten Kvassheim sier, at det er ulike planer for de ulike gasskraftverkene – Kårstø i 2009, Mongstad i 2014 og på Tjeldbergodden, der Statoil og Shell har lagt sine planer. Det er helt riktig, for her snakker vi om ulik teknologi, og vi snakker om ulike forutsetninger når teknologien skal anvendes. Det ville være direkte naivt å tro at en på ulike plasser med ulik teknologi, med ulik størrelse, skal komme fram til akkurat samme måned og årstall. Det er nettopp fordi vi går fra den luftige visjonen til at vi konkret og operativt gjør det som flertallet i Stortinget ønsker og som Soria Moria-erklæringen slår fast, at vi nå skal få til CO2-håndtering. Det er jo fordi vi går fra de luftige store ord til de konkrete handlingene, at konklusjonene blir forskjellige.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Budsjettet som er lagt fram, er det mest ambisiøse miljøbudsjettet som noen regjering noen gang har lagt fram. Det vi har klart å oppnå, og det som jeg er mest stolt over, er nettopp at vi på område etter område ser at miljøet løftes høyt. Miljø og bistand har fått en påplussing på 350 mill. kr. Vi har mellom 700 mill. og 800 mill. kr til CO2-håndtering. Vi har en voldsom satsing på jernbane, og vi har en omlegging av skatte- og avgiftspolitikken i mer miljøvennlig retning, for å nevne noen slike områder. Jeg er nemlig helt sikker på at skal vi få til å løfte Norge som miljønasjon, og skal vi gjenreise Norge som miljønasjon, er vi nødt til å få til en politikk som gjør at miljøperspektivet gjennomsyrer alle sektorer i samfunnet. Der har vi klart å gjøre det første skrittet i dette budsjettet. Så er det helt riktig at hvis en leser helt prosentvis, går Miljøverndepartementets budsjett ned noen prosent. Men de som har innsikt i å lese budsjett, de som kan og forstår budsjettoppsett, vil nettopp se at reduksjonen stort sett skyldes tekniske endringer. Det er tre hovedårsaker til at det skjer: Den ene er at miljøtiltakene på Nikkelverket på Kola er utsatt. Derfor er bevilgningene for 2006-budsjettet ikke videreført i 2007. Den andre er at vrakpant på biler er gått over til bransjen selv. Og den tredje er at løyvingene til ny fondskapital i kulturminnefondet er redusert. Disse tre områdene er hovedgrunnen til at prosenten går ned. Men hvis man tar disse tekniske endringene vekk, er det en faktisk økning på 6 pst. i årets budsjett.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Nå skal vi neppe ha noen stor budsjettdebatt her i dag, men jeg har lyst til å si at den framstillingen som representanten Kvassheim gir, er feil. Miljøverndepartements budsjett – når man tar vekk den tekniske justeringen, som jeg forsøkte å forklare – innebærer en økning på 6 pst. Det betyr at vi altså har en økning av sentrale deler når det gjelder aktivitet. Det handler om skogvern, det handler om skjøtsel av vernet område, det handler om styrking av biologisk mangfold, og det handler om økt satsing på miljøgifter. Så er jeg selvfølgelig den første til å ønske enda mer penger og en enda større satsing på mange av våre områder. Det Regjeringen har gjort, er å ta det første skrittet i en ny retning, for en ny miljøpolitikk. Så har vi altså årene foran oss der vi skal forsterke denne retningen. Vi skal ta tydeligere skritt, og vi skal gjenreise Norge, fordi miljø har vært et forsømt område i Bondevik II-regjeringen.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Opptrappingsplanen for Kulturminnefondet står ved lag, og den skal Regjeringen gjennomføre. Så er det slik at vi i vårt forslag til 2007-budsjett har satt av 200 mill. kr til det fondet. Det er riktig at det er svakere enn det mange hadde ønsket seg, men jeg skal forsikre representanten Dørum om at målsettingen står fast og opptrappingen vil skje.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Jeg er glad for at vi får litt fokus på miljøgifter og nødvendigheten av opprydding både i fjorder og i grunn på land. Det er en kjempestor utfordring vi har, og vi følger veldig nøye med både i utviklingen i mange av fjordene og i grunnen. Som jeg har sagt i Stortinget før også, skal vi i høst levere en stortingsmelding om miljøgifter hvor vi nettopp fokuserer på disse områdene. Når det gjelder den faglige begrunnelsen som representanten etterlyser, er det flere årsaker til at vi følger denne planen. Den ene handler om at vi må gjøre et godt forarbeid for at vi skal kunne iverksette nødvendige tiltak. Det andre er at det i noen fjorder rett og slett er usikkerhet om hvor giften kommer fra, og det er vanskelig å sette i gang opprydding før man har lokalisert utslippskildene. Det må være samsvar i det arbeidet man faktisk gjør, slik at vi sikrer oss et godt resultat.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Det er nok ingen tåkeheim som preger meg, men heller litt lykkerus akkurat i dag, for det har altså skjedd noe nytt i Stortinget. Fremskrittspartiet har sagt høyt og tydelig at de vil respektere avtalen som er inngått mellom staten og Statoil knyttet til Mongstad. Det betyr at Fremskrittspartiet, som det siste partiet, erkjenner at klima er en viktig og vanskelig miljøutfordring. Så har jeg lyst til å kommentere vindkraft. Det vi har gjort, er at vi nå har sendt ut til høring retningslinjer for de regionale planene for vindkraft. Det er veldig viktig at vi nå får opp de gode prosjektene for vindkraft, og at vi kan legge til side de prosjektene som skaper store konflikter eller har ødeleggende virkning på miljø, reiseliv eller annet. Vi har sagt at vi skal satse på vindkraft, og vi er nå godt i gang med å få fram prinsipper for de regionale planene.
Helen Bjørnøy (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Jeg kan forsikre at verneplanene kommer som planlagt. Vi har vernet mange områder. I løpet av høsten kommer de planlagte sakene knyttet til nasjonalparkvernet. Jeg har også lyst til å kommentere noe som representanten nevnte. Det er diskusjonene innad i Regjeringen knyttet til miljøspørsmål. Selvfølgelig er det sterke diskusjoner. Selvfølgelig er det uenighet i utgangspunktet. Men Regjeringens styrke er at vi gjennom diskusjoner og gjennom harde debatter klarer å komme fram til gode resultater som synliggjør en offensiv og ambisiøs miljøpolitikk. Dette er sikkert heller ikke ukjent for Kristelig Folkeparti, som sikkert også har diskutert med sine partifeller og regjeringsfeller i Bondevik II-regjeringen. Forskjellen på disse to regjeringene er at vi leverer resultater.
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg hører at statsråden sier at Regjeringen jobber med tiltak. Da er det verdt å peke på at det både i Møre og Romsdal og i trøndelagsfylkene er massiv motstand mot vindkraftutbygging. De fleste elvene i området er vernet, og gasskraft er den eneste løsningen. Miljøvernministeren uttalte til NTB 18. juli 2006 at klimautfordringene overskygger energikrisen i Midt-Norge. Hun uttaler også at forurensende gasskraftverk er helt uaktuelt som løsning på problemstillingen. Jeg føler ikke at statsråden er klar nok i sine svar på spørsmålene. Jeg slår nok en gang fast at gasskraft er den eneste løsningen på kraftkrisen i Midt-Norge i løpet av de tre–fire–fem neste årene. Jeg spør nok en gang: Vil statsråden sørge for at man gir vilkår til Tjeldbergodden som gjør at man får mulighet til å bygge et gasskraftverk i Midt-Norge?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
«Regjeringen har tidligere uttalt at det ikke skal innføres nye fiskale avgifter.» – Det var bl.a. oppe i debatten mellom statsråden og representanten Sanner i siste spørretime. – «Regjeringen foreslår nå å innføre NOx-avgift der bare deler av beløpet skal gå til å redusere NOx-utslipp. Hvordan henger dette sammen med at alle nye avgifter skal tilfalle definerte formål?»
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg takker for det. Jeg konstaterer at man på den ene siden sier at dette er en miljøavgift, og på den andre siden sier at det også er en fiskalavgift. Så påpeker vi overfor finansstatsråden at de marginale tiltakskostnadene for å redusere NOx-utslippet er mellom 50 og 60 kr pr. kilo, så 15 kr kiloen vil ikke i seg selv føre til nødvendige investeringer. Ordningen innebærer 1,6 milliarder kr i avgift og 400 mill. kr til tiltak. Det vil medføre utflytting av konkurransedyktig norsk industri til land med lavere miljøkrav enn Norge. Fiskeflåten vil bli særdeles hardt rammet. Den vil levere fisken til havner utenfor Norge. Statsråd Pedersen, fiskeriministeren, har i dag sagt at investeringsbehovet i fiskeflåten ligger på mellom 75 og 275 mill. kr. Da skjønner ikke jeg hvorfor man har behov for å ta inn 400 mill. kr fra fiskerinæringen. Jeg lurer på følgende: Hvordan blir miljøet bedre av at man tar inn 1,2 milliarder kr i avgift, som vil lamme disse næringene veldig hardt?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Fremskrittspartiet har flere ganger i denne debatten blitt framstilt som det nye miljøpartiet i Norge, og det ønsker vi selvfølgelig å fortsette med å være. Vi kan da bekrefte at vi ikke ønsker noen høyere NOx-avgift, snarere en lavere NOx-avgift, i tråd med det Fremskrittspartiet foreslo i revidert nasjonalbudsjett, nemlig en lavere avgift, men en avgift som i sin helhet går til miljøtiltak, i dialog med industrien. Så må jeg få si at jeg er enig med statsråden når hun peker på at dette kunne tidligere regjeringer gjerne ha tatt tak i. Men det er ikke blitt gjort, og da må man gjøre noe felles, men da i dialog med industrien. Da lurer jeg på om statsråden kan bekrefte at Regjeringen vil følge miljøpartiet Fremskrittspartiet og innføre et fond som et alternativ til avgifter som ligger i statsbudsjettet.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-10-25:
Jeg har lyttet til det som har blitt sagt, og vi har vært vitne til en rørende omfavnelse mellom SV og Fremskrittspartiet. Men det som er oppsiktsvekkende, er at statsråden ikke kan bekrefte at det skal være rensing fra dag én på Tjeldbergodden. Soria Moria-erklæringen slår fast at nye konsesjoner skal baseres på CO2-rensing, og SV har solgt dette som rensing fra dag én. Men hvis en ser litt på hva som skjer, får vi på Kårstø rensing fra år to og på Mongstad rensing fra år fire, og statsråden har ikke i dag kunnet bekrefte at det vil være rensing fra dag én når det gjelder Tjeldbergodden. Hvilken tiltro skal vi ha til at det er Soria Moria-erklæringen som gjelder, det som står skrevet, og ikke det vi ser gjennom virkelige vedtak?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2006-10-25:
Jeg registrerer at det fortsatt er en omfavnelse fra SV i forholdet til Fremskrittspartiet. Det kan kanskje SV og miljøvernministeren trenge. Mitt inntrykk er at det er mange harde kamper om miljø i Regjeringen. Det er kanskje ikke så rart, for det er ulike krefter som skal forenes. Men resultatet av alle disse kampene er vel at alle skuffer sine velgere, og alle bryter valgløfter. I de siste dager har vi også hatt et tydelig eksempel på det, der representanter fra regjeringspartiene ønsker å trekke Trillemarka inn i denne sal og bort fra sin egen regjering. Det er altså den nye kampen for vern jeg ønsker å fokusere på. Kristelig Folkeparti mener at vi trenger et godt barskogvern. Vi trenger en fortsatt offensiv vernepolitikk, og vi er stolte over den jobben vi gjorde i Bondevik II-regjeringen. Kan statsråden bekrefte at verneplanene kommer raskt, at det ikke blir en vernepause, og at dette er den nye retningen, de nye grepene, som statsråden tidligere har snakket om i denne sal?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-10-25:
Miljøvernministeren sier i dag at en har oppnådd sensasjonelle resultater innenfor energipolitikken. Det mest sensasjonelle er vel at en SV-statsråd i dag står her og er begeistret over å bli rost av Fremskrittspartiet, spesielt på bakgrunn av at Fremskrittspartiet har stått fast hele veien, mens SV har snudd trill rundt i denne politikken. Regjeringen gir vidt forskjellige signaler for hva en vil gjøre i forhold til de ulike gasskraftprosjektene som nå er aktuelle. På Kårstø skal det renses i 2009, Tjeldbergodden muligens i 2012, mens en er vilt begeistret over at en muligens klarer å rense Mongstad i 2014. Det er så ulike signaler fra Regjeringen i forhold til de ulike prosjektene at det kunne være grunn til å be Regjeringen legge fram en stortingsmelding hvor de samordner Regjeringens politikk når det gjelder gasskraft, CO2-rensing og CO2-håndtering, slik at en kunne få se prosjektene i helhet og få et bilde av hvordan Regjeringen tenker på dette området. Synes statsråden at det er en god ide å legge fram en slik stortingsmelding?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-10-25:
Jeg har et spørsmål til miljøvernministeren. Regjeringen er begunstiget med rekordstore inntekter. Det betyr at en kan bruke mer penger til mange gode formål, og det er bra. Det betyr også at mange av fagbudsjettene i årets statsbudsjett er betydelig styrket. I sterk kontrast til dette står Miljøverndepartementets budsjett, hvor det kuttes i forhold til årets nivå. Det betyr at det blir mindre til å drive miljøarbeid, og jeg kan ikke se hvordan dette harmonerer med Regjeringens uttalte målsetting om at Norge skal være et foregangsland i miljøpolitikken. Det er viktig med kollektivsatsing på andre budsjetter, men mye av miljøarbeidet er avhengig av at Miljøverndepartementets budsjett er i en slik forfatning at det kan romme økt satsing. I stedet for økt satsing kuttes det i bevilgningene til vern av skog – et av de viktigste tiltakene for å redde truede dyre- og plantearter. Fjorder og havneområder over hele landet er forurenset av miljøgifter. Regjeringen har bebudet en offensiv. I stedet kutter en i bevilgningene. Det har vært en opptrapping av pengestøtten til kulturminnearbeid. Den opptrappingen som har skapt optimisme, stopper opp med årets budsjett. Når det gjelder oppfølging av miljøarbeid knyttet til forvaltningsplanen, legges det ikke opp til økt innsats for å få et bilde av miljøinteressene i de områdene som vi skal diskutere om skal brukes til petroleumsaktivitet eller vernes. Nok en gang har oljen vunnet over miljøet i budsjettet. Mitt spørsmål til miljøvernministeren er: Hva er grunnen til at Regjeringens ambisjon om å være et foregangsland når det gjelder miljø, ikke er sporbart i Miljøverndepartementets budsjett? Deler statsråden mange miljøorganisasjoners sterke ønske om at Miljøverndepartementets budsjett må få en påplussing under behandlingen i Stortinget?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-10-25:
Takk for svaret. Hvis vi skreller av all teknikk, står vi igjen med de harde realitetene, og de er at Miljøverndepartementet har fått et svakt budsjett – så svakt at Natur og Ungdom sendte ut en pressemelding med overskriften: Bjørnøy ble budsjett-taper. Det henger sammen med det jeg sa i mitt spørsmål: Det kuttes på skogvern, og det kuttes på tiltak for giftopprydding, osv. Det er en oppsiktsvekkende idé som miljøvernministeren har fått for seg, at hvis en øker innsatsen når det gjelder kollektivtransporten eller tar klimautfordringene på alvor og gjør noe med CO2-rensing, ja, så må en forvente at Miljøverndepartementets budsjett kuttes. Betyr det at hvis man nå ytterligere skal trappe opp innsatsen av kollektivtransport og jobbe med CO2-rensing på Mongstad osv., må man forvente at Miljøverndepartementets budsjett blir ytterligere nedprioritert, med de konsekvensene det har for klassisk miljøarbeid, som jeg har pekt på?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-10-25:
«Representanter fra Regjeringen har uttrykt bekymring for de kommende CO2-utslippene fra Snøhvit-anlegget på Melkøya. I utslippstillatelsen til Snøhvit heter det bl.a. at teknologisk utvikling og endringer i klimapolitikken kan gi grunnlag for å vurdere nye krav knyttet til klimagassutslippene. Tillatelsen krever at anlegget skal tilrettelegges for fangst, transport og deponering av CO2. Vil Regjeringen bidra til et samarbeid med Statoil som kan gi CO2-rensing av energianlegget på Snøhvit?»
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-10-25:
Ja, den finten som statsråden hadde mot den forrige regjering, er et slag midt i magen på denne regjeringens største parti, Arbeiderpartiet, som hadde regien og var pådriver for å få Snøhvit-anlegget realisert langs de linjene som nå er. Men det får en ta et oppgjør om på kammerset. Når det gjaldt svaret på mitt spørsmål om Snøhvit, var det positivt i den forstand at man ser for seg muligheten for å få til rensing. Det som jeg hadde håpet, var at en hadde fått en mer offensiv framdrift i dette arbeidet, i lys av det som skal skje på Kårstø, og i lys av det som skal skje på Tjeldbergodden. Mitt spørsmål er om en ser muligheter for å få dette gjort langt tidligere enn ved å avvente resultatene av et renseanlegg som skal stå klart på Mongstad i 2014.
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-10-25:
Jeg viser til at representanter for Statoil har sagt at Snøhvit-anlegget er tilrettelagt for rensing av CO2. Det burde være mulig å kjøre et parallelt løp med det som en har på Kårstø, som skal være ferdig i 2009. Nå er det søkt om ytterligere utslippstillatelse for Melkøya-anlegget, med inntil 200 000 tonn CO2 i flere år. Det håper jeg er et moment som Regjeringen bruker for å sette fart i arbeidet med å få rensing på Melkøya. Men mitt spørsmål avslutningsvis til statsråden er, i lys av den debatten vi har hatt i dag, i lys av at det er ulike gasskraftprosjekt, ulik framdrift når det gjelder rensing, og ulike signaler når det gjelder Regjeringens medvirkning på hvert enkelt anlegg: Ser statsråden at det kunne ha vært av verdi for Stortinget å ha fått en stortingsmelding der en ser helheten mellom de ulike anleggene, de ulike mulighetene for CO2-rensing og -håndtering, og en beskrivelse av Regjeringens ambisjoner knyttet til helheten og i forhold til hvert enkelt prosjekt?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-10-25:
Mitt spørsmål går til fiskeriministeren. Den raud-grøne regjeringa har nytta noko av inntektene frå budsjettkuttet i høgare utdaning, forskingsinnsats, SkatteFUNN og individuell pensjonssparing til å auka omfanget av nettolønsordninga. Og me gler oss over at rammevilkåra vert betre for Hurtigruta. Men fiskeriministeren har allereie bekrefta at for heile fiskerinæringa, og spesielt for den havgåande fiskeflåten, skapar den stadig meir omfattande nettolønsordninga urimelege konkurranseforhold i kampen om arbeidskraft. Dette er ikkje nokon ny situasjon. Det siste året har bodskapen frå fiskerinæringa vore klar og tydeleg. Dei seier at dei rykkjer stadig bakover i konkurransen om arbeidskraft. Det vert vanskelegare og vanskelegare å halda på gode fiskarar. Næringa føler seg gløymd av Regjeringa. Dette gjeld ei av dei aller viktigaste næringane i Noreg, både når det gjeld verdiskaping og når det gjeld sysselsetjing langs kysten. Regjeringa si helsing til denne næringa i det føreliggjande budsjettforslaget er auka skattar og avgifter, definert som meir skatt på dei som har mest frå før. Både storting og regjering etterlyser etter kvart svar på spørsmålet om denne regjeringa eigentleg har ein fiskeripolitikk. Kva tid vil fiskeriministeren opna forundringspakka og visa fiskeripolitikken sin? Fiskerinæringa har ikkje bedt om auka overføringar, men dei har vore, og dei er, tydelege på at den stadig forverra konkurransesituasjonen gjer det vanskelegare og vanskelegare å halda på gode fiskarar. Innan kort tid kan dette faktisk få store, alvorlege konsekvensar for ei viktig næring. No sa fiskeriministeren tidlegare i dag at ho har bedt Fiskarlaget om råd. Det er greitt nok, men ikkje spesielt offensivt. Så mitt konkrete spørsmål til fiskeriministeren er: Kva har statsråden på eigen kjøl tenkt å gjera med denne situasjonen og med denne negative utviklinga?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2006-10-25:
Eg vil først takka for svaret. Men eg er ikkje heilt tilfreds med det, for eg har enno ikkje heilt fått tak i Regjeringa sin fiskeripolitikk – det kan sjølvsagt skuldast meg, men eg trur det same gjeld for fiskerinæringa – for det som vert beskrive frå næringa sjølv, er at det er ein heilt umogleg konkurransesituasjon. Fiskerinæringa slåst med i alle fall ei hand bunden på ryggen. Dei ber ikkje om nye overføringar, men dei ber om like konkurranseforhold, for viss utviklinga fortset, kan det få alvorlege konsekvensar med sterk nedbygging av ein kompetent og i høgste grad oppegåande fiskeflåte. Det er ei utvikling som eg slett ikkje ønskjer. I og med at dette ikkje er nokon ny situasjon, gjentek eg spørsmålet: Ser statsråden alvoret i denne situasjonen, og har ho på eigen kjøl tenkt å gjera noko med det og ikkje berre venta på råd frå Fiskarlaget?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2006-10-25:
Jeg frykter at det er få i fiskerinæringen som er blitt direkte beroliget av fiskeriministerens svar, for Norge har problem med at det er andre deler av næringspolitikken og skatte- og avgiftspolitikken som er med på å skape rekrutteringsproblemer for fiskerinæringen. Statsråden har selv tidligere i år – og hun har gjentatt det i dag – sagt at departementet vil gjøre et utredningsarbeid når det gjelder rekruttering. Jeg vet ikke hvor langt dette arbeidet er kommet, men jeg vil utfordre statsråden på akkurat dette med rekruttering. Er det slik at statsråden er enig i at forskjellsbehandlingen mellom de forskjellige marine næringer er en mulig kilde til at fiskerinæringen kan tape i konkurransen om stabil arbeidskraft? Og: Hvilke konkrete tiltak for å styrke rekrutteringen i fiskerinæringen har dette utredningsarbeidet i departementet ført til så langt?
Torbjørn Hansen (Høyre), 2006-10-25:
Jeg vil stille oppfølgingsspørsmål til fiskeriministeren. Jeg synes faktisk det er skuffende og ganske alvorlig at fiskeriministeren ikke har noen relevante svar eller tiltak i forhold til den situasjonen som er når det gjelder rekrutteringen i fiskeriflåten. Presset fra skipsfarten, som har nesten 170 000 kr i nettolønnsordning pr. ansatt og betydelig lønnsomhet, er et politikerskapt spørsmål, og Regjeringen forsterker problemet gjennom å gi Hurtigruta nettolønnsordning nå i budsjettet. Samtidig fører skipsregisterregelverket til at offshorenæringen utelukkende må rekruttere norsk besetning. Dette er en næring som skal ha inn 70–80 nye fartøy og rekruttere flere tusen ansatte de neste årene. Så dette problemet vil øke kraftig i omfang i tiden framover. Er ikke da en mulig vei å gå å se på muligheten for å åpne opp for offshoreflåten til også å kunne bruke kompetent utenlandsk arbeidskraft gjennom å endre fartsområdebegrensningen i NIS-registeret? Det vil jo lette presset på fiskerinæringen. Samtidig er veksten så stor i denne næringen at alle som er kvalifisert til det, vil få jobb i offshorenæringen i årene framover.
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-10-25:
Statsråden er begeistret for sider av Regjeringens miljøpolitikk. Slik var det også i Stortinget for godt og vel et og et halvt år siden da kulturminnemeldingen ble behandlet. Da var det begeistring for at denne delen av vår identitet nå skulle få en sjanse. Man var glad for at man skulle få en opptrapping, og det ble skapt optimisme blant alle de ildsjelene som har med dette å gjøre, da Bondevik II-regjeringen la inn i budsjettet for inneværende år – og som ble fulgt opp av den regjeringen som statsråd Bjørnøy sitter i – å styrke dette med 35 mill. kr. Man oppfattet det slik at man var godt på vei, og ildsjelene i feltet begynte å glede seg. De har vært vant til karrige kår for å ta vare på noe av det som gir oss vår identitet: kulturminner. Så kom årets budsjett, og de opplever en kalddusj når de ser det, fordi opptrappingen blir på 5 mill. kr – veldig lite i grunnen – og de stiller seg da spørsmålet, som jeg gjerne slutter meg klart til: Skyldes dette pengemangel i Miljøverndepartementets budsjett, eller skyldes det rett og slett at dette ikke var verdt å prioritere innenfor den brede miljøsatsingen som statsråden i sted snakket om overfor representanten Kvassheim?
Odd Einar Dørum (Venstre), 2006-10-25:
Jeg vil gjerne benytte anledningen til å fortsette der representanten Høglund startet, og ta opp reelle dilemmaer. Han tok opp én type dilemma, forholdet mellom FN og andre hjelpeorganisasjoner, hvor det er vanskelige forhold. Jeg vil ta opp et annet, og det er den utviklingen jeg har konstatert og fulgt med stigende uro, at hjelpearbeid internasjonalt og også FN-hjelpearbeid tar med seg så stort og tungt apparat når man rykker inn i et fattig land, at man faktisk nærmest lager en lokal inflasjon og kostnadsutvikling som gjør at – for å si det på den måten – man setter en standard som skaper et voldsomt skille mellom dem skal ha en sjanse til å klare seg lokalt, og dem som skal hjelpe dem. Jeg er klar over at dette ikke har et enkelt svar, men jeg føler det er behov for å adressere det. Jeg opplever at statsråden er nysgjerrig, så mitt spørsmål går på: I en situasjon hvor vi, f.eks. i Afghanistan, opplever at hjelpeapparatene rykker inn i Kabul, og setter en levekostnadsstandard som gjør det ganske trøblete å gi håp om et godt liv, vil jeg gjerne høre statsrådens strategi. Jeg synes dette er et vesentlig spørsmål å stille, og dette var en invitasjon til en slik anledning.
Børge Brende (Høyre), 2006-10-25:
I mange av våre fjorder er det mye forurensing. Det er miljøgifter, gammel PCB, som fører til at det er kostholdsrestriksjoner. Det vil si at folk ikke kan spise fisk og skalldyr som er fanget der. I løpet av mange år har vi hatt et godt samarbeid i Stortinget for å trappe opp satsingen på opprensking i disse fjordene. I 2001 brukte vi 22 mill. kr på dette, i 2005 brukte vi 64 mill. kr – en tredobling. Det var også et godt samarbeid mellom SV og Høyre i fire år om å trappe opp satsingen på opprydding i gamle miljøsynder. Derfor var jeg veldig overrasket da jeg så årets miljøbudsjett, hvor miljøvernministeren kutter 6 mill. kr i år i forhold til satsingen i fjor når det gjelder opprydding i gamle miljøsynder i fjordene. Jeg lurer på om statsråden kan gi oss et svar på hva som er den faglige begrunnelsen for at man i år velger å bruke 6 mill. kr mindre til opprydding enn man brukte året før.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Da skal jeg få lov til å stille et spørsmål til utviklingsministeren. Hvordan verdenssamfunnet håndterer humanitære katastrofer, er kanskje en av de store tester for oss. I den anledning har FN en viktig og betydelig rolle. Det har i den senere tid og ikke minst gjennom vektige innlegg bl.a. fra tidligere president i Leger Uten Grenser, Morten Rostrup, blitt tatt opp dilemmaer i forbindelse med hvordan FN utvirker sin rolle. Konfliktområder som Angola og Niger har vært nevnt, der FNs rolle kanskje ikke har vært den beste, men faktisk har bidratt til at menneskelige lidelser ikke har blitt redusert. FN vil stadig styrke sin rolle ved slike katastrofer, koordinere og styre. Ser ikke statsråden at det også bringer med seg en del problemer, og at andre frie aktører nærmest stoppes eller hindres i å utføre viktig arbeid ute i felt? Deler statsråden den virkelighetsbeskrivelsen som jeg refererer til, og som også er opplevd av bl.a. Leger Uten Grenser, og som jeg også vet at andre hjelpeorganisasjoner har opplevd?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2006-10-25:
Jeg velger allikevel å gå tilbake. Jeg takker for det svaret som ble gitt, men som jeg følte kanskje ikke helt traff akkurat i forhold til utfordringen med FN og FNs mer altovergripende rolle ved enhver katastrofe. At FN skal spille en rolle, og har en viktig rolle å spille, er ubestridt, men på mange områder er FNs tilstedeværelse politisk sensitivt og vanskelig, og det at FN skal koordinere og styre, kan faktisk hindre at andre organisasjoner slipper til. Vil man nå fra Regjeringens side, i det reformarbeidet som foregår i FN, sørge for at FN når det er påkrevet, trekker seg tilbake, har en litt mer åpen tilnærming og aksepterer at andre kanskje på en bedre måte kan utføre det humanitære hjelpearbeidet som FN ellers, gitt en annen situasjon, kunne ha gjort?
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Morten Høglund reiser en veldig viktig debatt. Det Rostrup fra Leger Uten Grenser tok opp her om dagen, er svært sentralt, nemlig at det må eksistere noen organisasjoner, som Leger Uten Grenser eller Røde Kors, som har adgang til begge sider i en konfliktsituasjon, er nøytrale i forhold til stridende parter og går rett på det humanitære mandatet for å hjelpe dem som er i nød. Selv i en så vanvittig situasjon som annen verdenskrig var det selvsagt til hjelp at Røde Kors hadde adgang også til Hitler-siden i konflikten. FN har en annen rolle i mange av de mest kompliserte situasjonene, som i Kongo, som Morten Høglund trakk fram, fordi det dreier seg om å bygge en stat. Det er ingen reelt eksisterende stat i Kongo i dag. Det er en sentralregjering, og det er mange ulike kongedømmer for ulike militser. Det å få en stat ut av dette fordrer en veldig komplisert misjon, med blanding av militære, økonomiske, politiske og sosiale midler. Bare ved summen av disse kan man lykkes. Det er utrolig komplisert og setter veldig mange vanskelige spørsmål på dagsordenen, bl.a. dem som er nevnt av Morten Høglund. Hvis presidenten tillater det, vil jeg også få si at det i realiteten skjer en politisk sensasjon i disse dager. I går fikk vi høre fra representanten Høglund at Fremskrittspartiet nå vil se på nytt på bistandsbudsjettet. Det er utrolig positivt og viktig, for det kan bidra til større samling om noe som er utrolig sentralt i norsk politikk. I dag fikk vi høre at Fremskrittspartiet også begynner å ta det andre store internasjonale problemet på alvor. De to store problemene vi har, er fattigdom og klima. Når Fremskrittspartiet nå for første gang sier at partiet er villig til å bruke hundrevis av millioner kroner på å ta klimatrusselen alvorlig, for det gir jo ingen annen mening å bruke hundrevis av millioner kroner på rensing på Mongstad hvis man ikke tror på klimatrusselen, er vi inne i det store hamskiftet i norsk politikk, som jeg ser på med betydelig glede.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Jeg tror svaret på dette spørsmålet er at her må man ha landspesifikke løsninger. Det er ikke én internasjonal mal som kan tres ned på enhver konflikt. I noen internasjonale konflikter vil FN måtte ta den overordnete, styrende rollen, styre sine egne mange organisasjoner – bare det er jo ofte en svær oppgave – og så innenfor den rammen lage en samlet plan hvor ulike frivillige organisasjoner også kan spille en rolle. I andre konflikter er FN bare én av mange aktører. Hvis man tar Darfur som ett eksempel, spiller FN en vesentlig, overordnet rolle der, men Leger Uten Grenser er mye større enn de fleste FN-organisasjoner i Darfur, har en sterk, sentral rolle og må selvsagt samordne seg med FN. Så har man konflikter som i Sri Lanka, hvor FN ikke spiller noen overordnet rolle i konfliktløsningen overhodet, fordi partene så langt ikke har ønsket det. Så når det gjelder debatten om hva FN skal gjøre: De må styre sine særorganisasjoner og samordne dem mye mer enn de har gjort til nå – det er bl.a. en av de tingene som Jens Stoltenberg har tatt til orde for i sitt panel – men andre steder må FN godta å være én av mange aktører som samordner seg imellom.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Der må jeg anbefale Fremskrittspartiet å lese utviklingsbudsjettet. All – absolutt all – økning i dette utviklingsbudsjettet går inn i fire og et halvt hovedområde. Det er satsing på kvinner, på miljø, på olje og energi og på det jeg vil kalle stats- og fredsbygging. Det er de fire områdene. I tillegg har vi en spesiell satsing på vaksineprogram, og det skyldes at statsministeren har tatt et helt eget, særlig ansvar for å bringe denne ideen ut internasjonalt som et ledd i en helsesatsing. Så de tingene jeg har varslet i Stortinget, og det som kommer i budsjettet, er ikke bare nesten likt, det er helt identisk. Det finnes ikke en millimeter forskjell mellom det Stortinget er blitt varslet, og det budsjettet som er framlagt.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2006-10-25:
Dette er et veldig, veldig godt – og vanskelig – spørsmål. Jeg tror det er to viktige svar på det. Det ene er at en konfliktløsning i nesten ethvert land står mye, mye sterkere hvis det i utgangspunktet er basert på aktørene i landet selv. Nesten aldri er det gode eksempler – kanskje bortsett fra Bosnia – på at det internasjonale samfunn, og FN, så å si kan påtvinge et land en løsning, med mindre den gror ut av historiske erfaringer og tradisjoner i samfunnet selv. Så det er positivt hvis aktørene i et land selv virkelig tar ansvaret for det. I tillegg kommer at FN må samordne og gi mandat og internasjonal legitimitet. Når vi deltar i ISAF-styrken i Afghanistan, er det jo bl.a. fordi FN har legitimert denne styrken og dermed gitt den den uomtvistelige internasjonale legitimiteten som en slik styrke må ha. Og hvis jeg bare kan få nevne en akutt situasjon de siste dagene: Regjeringen i Sudan har sagt at FNs utsending til Sudan, Jan Pronk, ikke lenger er ønsket i landet. Vi har sammen med det internasjonale samfunn reagert meget sterkt på dette, fordi vi ser det som et utslag av Sudans motvilje mot det internasjonale samfunns forsøk på reelt å finne en løsning i Darfur og på andre vanskelige problemer i Sudan.