Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2018-11-06:
Senterpartiet har i lang tid anerkjent folkehøgskolenes plass i utdanningssystemet i Norge. For mange er det et annerledes år, et år da de endelig finner seg selv. Spør du folk som har gått på folkehøgskole, sier de ofte at det var det beste året i deres liv. I lange, travle og pressede liv blir et slikt år stående som inspirasjon og motivasjon å bygge videre på. Stadig økende søkning til og interesse for folkehøgskolene viser også hvor bred oppslutning de har. Faktum er at mange flere skulle ønske de fikk gå på folkehøgskole, uten at de får det. Faktum er at mange godt etablerte folkehøgskoler gjerne skulle hatt plass til flere elever, uten at de får det. Faktum er at mange nye folkehøgskoler vil etableres, uten at regjeringen har villet finansiere det. Senest for et år siden ristet hele stortingsbygget, da Eidsvolls plass var full av engasjerte nåværende og tidligere lærere og elever som kjempet imot kutt. I proposisjonen for budsjettåret 2019 fra regjeringen til Stortinget kan vi lese: «Folkehøgskolane har ikkje eksamen, og elevane bur i internat på skolen. Skolane fastset sitt eige verdigrunnlag, og dei har pedagogisk fridom. Folkehøgskolane har ulike typar kurs på ei rekke område. Det er totalt 79 folkehøgskolar spreidde over heile landet. Talet inkluderer Nordnorsk Pensjonistskole og Norsk senter for seniorutvikling, som begge er godkjente som folkehøgskoleliknande tiltak og får tilskott etter folkehøgskolelova.» Videre leser vi at det i 2017 var over 8 000 årselever ved kortkurs og langkurs. For 2019 er det fremmet forslag om to nye folkehøgskoler, og tilskuddet blir heldigvis opprettholdt og til og med styrket fra årets nivå, men slik har det ikke alltid vært. Regjeringen ønsker for øvrig fortsatt kutt i kortkurs. Vi mener kortkurs har mye å tilby i et opplæringsperspektiv for framtiden, enten for unge, funksjonshemmede, eldre eller andre. Å fjerne disse vil få konsekvenser for tusenvis av kursdeltakere fra mange sårbare grupper. Det vil også snevre inn folkehøgskolene, mer enn nødvendig, som opplærings- og aktivitetsmotor i lokalsamfunnene. Regjeringens bestyrelse av folkehøgskolene er dessuten innskrenkende. Folkehøgskolens formål etter sitt eget lovverk er nettopp å fremme allmenndanning og folkeopplysning. Vi kan spørre oss: Hva er en folkehøgskole? Enkelte folkehøgskoler vil omtale seg selv som en verdi- og internatbasert helhetlig og fri læringsarena for faglig, personlig, sosial og demokratisk danning, der elevene blir aktive samfunnsborgere i en bærekraftig verden. Erfaring og likeverd er sentralt. Ungdom bruker folkehøgskolene til å finne sin plass i tilværelsen, til å finne sin orientering og motivasjon i en sammensatt verden med hensyn til jobb, utdanning og samfunnsliv. Vi kan videre spørre: Hva er folkehøgskolen? Hva lærer ungdommene som går der? Det er vanskelig å måle kompetansen på en karakterskala, og karakterer hører ingen plass hjemme i folkehøgskolene, men alle som går der, alle som jobber der og som kjenner noen som har gått der, kan merke økningen i ferdigheter. De kan se elevenes utvikling i løpet av året. Når man snakker med foreldre eller foresatte om hvordan de opplever at sønnen eller datteren deres har endret og utviklet seg etter et år på folkehøgskole, er det ingen tvil om at skolene har en enorm effekt på læring. Vi må diskutere folkehøgskolenes funksjon i utdanningssystemet og deres rammer. Folkehøgskolene må bli flinkere til å kommunisere, slik at folk som er opptatt av skole og utdanning, skjønner hva det handler om. Det handler nemlig om skolens kompetanseområder, elevenes utvikling og det brede samfunnsoppdraget. Folkehøgskolenes bidrag til dette er viktig. Vi kan spørre oss hvilke ferdigheter man konkret utvikler i løpet av et år på folkehøgskole. Er dette noe samfunnet har nytte av? Åsane Folkehøgskole og Nordhordland Folkehøgskole har forsøkt å betegne fire kompetanseområder. De peker på samhandling, kreativitet, emosjonell kompetanse og global kompetanse. Vi får reflekterte elever som samarbeider, som finner løsninger og bedre kan forstå andre, seg selv og verden vi lever i – hvordan de er en del av en helhet. Dette trenger både enkeltmennesket, lokalsamfunnene og den globale verden. Senterpartiet mener vi bør gi flere mulighet til å gå på folkehøgskole. Vi bør gi folkehøgskolen bedre og mer forutsigbare rammevilkår. I dag er det et gap mellom studiefinansieringen og det det faktisk koster for eleven å gå på folkehøgskole og det det koster for skolene å ha elevene der. Dette gjør at enkelte tar inn flere elever enn det de egentlig har tilskudd til, og at enkelte elever ikke har råd til å gå på folkehøgskole. De aller fleste elevene kommer rett fra videregående og har begrensede muligheter til å tjene penger før de skal gå på folkehøgskole. De har heller ikke mulighet til å tjene penger mens de går der, for de har jo opplæring både på kveldene og i helgene. Senterpartiet ønsker en opptrapping av studiestøtten også for folkehøgskoleelever. Folkehøgskole bør jo være et tilbud som alle ungdommer i hele Norge har like muligheter til å søke seg til. Folkehøgskolene er kompetansesentre innenfor et bredt spekter av fag. Folkehøgskolene har lange tradisjoner. Kursene tiltrekker seg mange ulike mennesker og er vesentlige for at folkehøgskolene skal kunne oppnå intensjonen i lovverket om å drive folkeopplysning og allmenndanning i et bredt perspektiv. I sum tilbyr folkehøgskolene kurs både til unge, eldre og ulike grupper i samfunnet, med ulike utfordringer, og til mennesker med ulike funksjonsnedsettelser. Dette gjør igjen at skolene på en god og fleksibel måte kan utnytte sin kapasitet og sine ressurser fullt ut. I forarbeidet til folkehøgskoleloven ble følgende formulert: «Folkehøgskolene bør bidra aktivt til gjennomføringen av Kompetansereformen ved å utvikle kortkurstilbud rettet mot lokalsamfunnet, arbeidslivet og grupper som har behov for fleksibel og tilrettelagt opplæring.» Regjeringen selv har også uttrykt et offensivt syn på kunnskap, aktivitet, utvikling og kompetanse. Jeg kan sitere fra regjeringsplattformen: «Arbeidslivet endrer seg raskt og stiller økende krav til kompetanse. Alle har behov for påfyll av kunnskap underveis i karrieren. Regjeringen vil legge til rette for bedre kompetanse- og karriereutvikling på ulike arenaer og gjennom hele livet. Folkehøyskoler er en viktig del av mangfoldet i utdanningstilbudet.» Ut fra regjeringens egne ord er det grunn til å være ambisiøs og positiv på vegne av framtiden til folkehøgskolene, men vi må også stille spørsmålet: Hva mener regjeringen om folkehøgskolenes funksjon i utdanningssystemet, og vil regjeringen styrke forutsigbarheten for å drifte folkehøgskoler og for å kunne søke seg til en folkehøgskole? Her må jeg si at det er en berg-og-dal-banetur fra ett år til et annet.