Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2009-04-28:
Kriminalomsorgsmeldinga set søkjelys på straff som verkar, mindre kriminalitet og eit tryggare samfunn. Då må vi rehabilitera betre, slik at attendefall til ny kriminalitet vert kraftig redusert. God rehabilitering er ei utfordring med det høge talet på svært korte dommar som vi har. God rehabilitering krev fleksibilitet innanfor rammene av idømd straff, med gode verkemiddel både innanfor og utanfor fengsla. God rehabilitering krev også planmessig gjennomføring av straffa med kontinuitet og koordinering av tiltak i ein saumlaus straffegjennomføring, utan skott mellom fengsel og friomsorg, og med tett samarbeid med andre verksemder. Regjeringa sin tilbakeføringsgaranti vidarefører denne tankegangen: attende og integrert i samfunnet med nødvendig oppfølging. Noreg har ikkje livstidsdommar, så alle skal attende til samfunnet etter avslutta soning – og dei kan verta din nabo eller min nabo. Då er viktig at dei dømde vert gjorde i stand til å takla eit kriminalitetsfritt tilvære. Dei viktigaste pilarane er jobb og bustad. Derfor er det viktig at vi har fått på plass utdanning i alle fengsla, og at jobbane er relevante praksisplassar. Men ein treng også å få eit nettverk, slik at fritida vert meiningsfull. Her vil dei frivillige organisasjonane spela ei viktig rolle. Tilbakeføringsgaranti inneber eit samarbeid mellom den domfelte sjølv, kriminalomsorga og ulike relevante samarbeidspartnarar. Det er svært viktig at den domfelte sjølv vert involvert i dette arbeidet ved å verta ansvarleggjord for si eiga attendeføring og får moglegheit til sjølvforvalting. Tilbakeføringsgarantien gjev ingen nye rettar. Han inneber derimot at den domfelte skal kunna nytta seg av dei rettane han har, på lik linje med andre borgarar. Eit viktig element er å starta så tidleg som mogleg med førebuinga til lauslating, ha progresjon i soninga – dette inneber bl.a. permisjonar – og å leva etter normalitetsprinsippet i fengsla. Kunnskap tilseier generelt at soning av straff i fridom gjev mykje betre resultat i form av redusert tilbakefall enn soning innanfor murane i fengslet. Derfor ønskjer fleirtalet i komiteen å utvida bruk av samfunnsstraff, program mot ruspåverka køyring og narkotikaprogram med domstolskontroll. Suksessfull tilbakeføring er meir sannsynleg når gjerningsmann og offer har hatt moglegheit til å snakka saman. Derfor vert det i meldinga lagt opp til å tilby konfliktmekling eller andre gjenoppbyggjande tiltak. Eg vil streka under at dette er frivillig. Ein samla komité ser på det som svært viktig at det vert ein ansvarlig person i eller i tilknyting til alle fengsla som skal ha hovudansvaret for lauslatinga. Denne «lauslatingskoordinatoren» vil få ei sentral rolle i tilbakeføringsgarantien og må inn på eit tidlegast mogleg tidspunkt i straffegjennomføringa. 60 pst. av dei innsette har eit rusproblem, og komiteen står samla om at det er positivt at det kjem fleire rusmeistringseiningar, og at dette på sikt bør vera i alle store fengsel. Dette er eit rehabiliteringstilbod til rusmiddelavhengige med rett til tverrfagleg spesialisert rusbehandling. Fleirtalet i komiteen har bedt Helse- og omsorgsdepartementet og Justisdepartementet i samarbeid utgreia og vurdera om ansvaret for spesialisthelsetenestene skal samsvara med den helseregionen den innsette sonar i, og ikkje der den domfelte er folkeregisterført, som i dag. Det er ein samla komité som peikar på det viktige i at når ein innsett har starta eit behandlingsopplegg, kan det ikkje vera slik at når dommen er ferdig sona, mistar vedkomande behandlingsopplegget og startar på nytt i behandlingskøen. Arbeidarpartiet, SV og Høgre ber også om at Helse- og omsorgsdepartementet i samarbeid med Justisdepartementet utgreier behovet for å etablera eigne ressursavdelingar for innsette med omfattande psykiske lidingar, store åtferdsavvik og lettare grad av psykisk utviklingshemming. Arbeidarpartiet og SV er opptekne av at det må koma ei avklaring når det gjeld dei som er for sjuke til å sona i fengsel og for friske til å verta innlagde i psykiatrisk institusjon. Det må på plass ein ny strafferettsleg særreaksjon for denne gruppa. Ein samla komité peikar på at kriminalpolitikken skal byggja på humanitet, rettstryggleik og likehandsaming. Det er viktig med rask straffereaksjon, både av omsyn til folks rettsoppfatning og av omsyn til tilliten til straffesystemet. Det gjev lovbrytaren ei moglegheit til å gjera opp for seg og gjera opp med samfunnet – og gå vidare i livet sitt. Avvikling av soningskøen er eit nøkkelord her og eit viktig element i det kriminalitetsførebyggjande arbeidet. Straff som verkar, er avgjerande for å kjempa mot kriminaliteten og tryggja samfunnet.