Akhtar Chaudhry (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-08:
La meg først takke daværende justisminister og daværende forsvarsminister for grundige, reflekterte og gode redegjørelser. De redegjørelsene vi i dag behandler, tar for seg det mest alvorlige terrorangrepet på norsk jord etter annen verdenskrig. Den 22. juli 2011 vil bli husket som en svart dag i nasjonens historie: Mange mennesker mistet livet, mange ble skadet, og mange mistet sine kjære. Samtidig viste hendelsen hvilke kvaliteter vi som folk, og våre hjelpe- og nødetater, besitter. Jeg vil berømme politiet, helsevesenet, Forsvaret og andre nødetater og offentlig ansatte, i tillegg til de frivillige organisasjonene og mange enkeltpersoner som bidro på eget initiativ – noen med fare for eget liv. I tillegg vil jeg takke ansatte i departementene – i særdeleshet i Justisdepartementet, som ble rammet hardt, og flere medarbeidere mistet livet. Likevel klarte de, sammen med statsministeren, å gjøre lederjobben som tilfalt dem i en krevende tid. Etter at terrorangrepet var et faktum, viste nasjonen seg fra sin beste side. Der én mann viste hat, viste hele nasjonen varme, empati, raushet og samhold. Jeg vil her også takke Kirken og Islamsk Råd Norge som viste ekstraordinær raushet og varme. Komiteen skriver i sine enstemmige merknader: «Komiteen viser til at etter 22. juli har Mellomkirkelig råd for Den norske kirke og Islamsk Råd Norge sammen definert et sett kjennetegn på religiøs ekstremisme og utarbeidet en verktøykasse som menigheter og moskeer kan benytte seg av i arbeidet med å identifisere og motarbeide religiøst motiverte trusler, vold og annen ekstremisme. Komiteen vil understreke betydningen av at religiøse ledere fremholder at terror og voldsbruk er etisk uakseptabelt. Komiteen viser til Den norske kirkes og andre tros- og livssynsorganisasjoners mangeårige arbeid med religionsdialog som gir en særegen mulighet til å bidra til tillitsskapende arbeid mellom trossamfunn og folkegrupper i Norge. Disse gode relasjonene er viktige for holdningsskapende arbeid innad i kirken og i andre tros- og livssynsorganisasjoner, samt for bygging av vennskap, solidaritet og samhørighet med mennesker som tilhører andre tros- og livssynssamfunn.» Det er viktig å ta forebygging av ekstremisme og voldelig radikalisering på alvor. Den 22. juli viste at ekstremisme og radikalisering kan gi seg katastrofale utslag dersom vi ikke klarer å forebygge eller avsløre det på et tidligere stadium. Den beste tilnærmingen er selvsagt et samfunn hvor fellesskap settes foran egoisme, hvor det satses på en god oppvekst, gode barnehager, en god, inkluderende fellesskole som er fri for mobbing, og som fungerer som arena for sosial utjevning, mobilisering og integrasjon, uavhengig av barnets sosiale bakgrunn, språk, religion, etnisitet og hudfarge. Et godt og inkluderende oppvekstmiljø er viktig for å forhindre marginalisering. Jeg er helt enig med statsminister Jens Stoltenberg i at vårt svar på dette angrepet, og på ekstremisme og voldelig radikalisering, er mer demokrati og mer åpenhet, men aldri naivitet. Derfor er det gledelig at en enstemmig komité ønsker en ekstern gjennomgang av PST og vil styrke virksomheten. Her er regjeringen og Stortinget helt på linje. Justisministeren påpeker i sin redegjørelse at ekstremisme, voldelig radikalisering og terror er et internasjonalt fenomen. PST har også påpekt en rekke ganger i sine åpne trusselvurderinger at enkelte nordmenn reiser til utlandet for å få inspirasjon og trening til terror. Derfor sier komiteen enstemmig at bekjempelse av terror, i samarbeid med internasjonale aktører, skal prioriteres. I en enstemmig merknad i innstillingen fra komiteen står det: «Komiteen viser til justisministerens redegjørelse hvor han sa: «slik jeg ser det er det helt avgjørende med gode arbeidsformer og analyser(…) (…) Komiteen viser videre til PSTs åpne trusselvurdering for 2012, hvor det står: «personene i de ekstreme islamistiske nettverkene er involverte i aktiviteter av mer operativ karakter enn tidligere. Flere av disse personene reiser til konfliktområdene for å få trening, kamperfaring og møte internasjonale kontakter. Slike opphold kan påvirke den enkeltes ønske og evne til å planlegge terrorhandlinger her i landet.» Videre sier komiteen: «Komiteen tar PST sin bekymring og justisministerens utfordring «til bred debatt om forebygging av radikalisering og voldelig ekstremisme» i et «godt og nasjonalt og internasjonalt samarbeid med alle relevante aktører» på alvor og understreker betydningen av at arbeidet knyttet til tilsyn, informasjon, kontakt med relevante aktører og deltakelse i nasjonale og internasjonale fora også i tiden fremover skal ha prioritet.» Når vi sier at vi ikke skal være naive, betyr det at statens maktapparat, politi og PST skal og må få de ressursene de trenger for å gjøre en god jobb. Vi skal selvfølgelig diskutere om lovhjemlene er tilstrekkelige. Samtidig er jeg helt enig med daværende justisminister, som i redegjørelsen sa at personvern, frihet og trygghet for borgerne må debatteres under ett, og man må alltid spørre seg om dagens metoder er utnyttet tilstrekkelig før man innfører nye bestemmelser. SV er tilfreds med at en enstemmig komité ber regjeringen om en gjennomgang av «skyting pågår»-instruksen. Helikopter er et viktig verktøy for å forebygge, men særlig for å håndtere kriminalitet når den skjer. Det er naturlig at politiet har en helikopterbase som kan brukes for å få helikopter i aksjon uten unødvendig opphold. SV er derfor enig og ber regjering å få fortgang i å finne egnet tomt for en helikopterbase i Oslo. Ofrene, overlevende og pårørende skal ivaretas på en god og verdig måte. Jeg er glad for at et enstemmig storting sammen med regjeringen har engasjert seg i dette. Her vil jeg vise til at det er foreslått flere endringer i voldsoffererstatningsordningen som nå er til behandling i justiskomiteen. La meg avslutte med å takke komiteen – alle medlemmer fra både posisjon og opposisjon – for å ha jobbet konstruktivt og framtidsrettet. Her viste komiteen seg sitt lederskap verdig. Nettopp denne innstillingen gjorde at komiteen har klart å bli enig om de viktigste tiltakene.