Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-02-17:
Det er et viktig mål for Regjeringen å forebygge og bekjempe kriminaliteten i samfunnet. Det er også slik at vi i dag finner i vårt land et bredt spekter av ulike kriminelle handlinger, som alle må gis nødvendig prioritet av aktørene i straffesakskjeden. Svært mange lovbrudd har et typisk vinningsformål. Dette gjelder både den tradisjonelle tyverikriminaliteten, den mer organiserte og internasjonale kriminaliteten og den typiske finanskriminaliteten. Herunder hører også det vi vanligvis kaller økonomisk kriminalitet, der lovbryteren på ulike måter skaffer seg til dels betydelig økonomisk utbytte på lovstridig måte. Dette utsetter både enkeltmennesker, næringslivet og fellesskapet for risiko for store tap av verdier. Økonomisk kriminalitet må bekjempes gjennom tiltak som forbedrer og forenkler politiets og påtalemyndighetens muligheter til å oppklare lovbruddene, og en må sørge for at de skyldige ikke sitter tilbake med ulovlig oppnådd vinning. Regjeringen har lagt en langsiktig strategi for arbeidet mot den økonomiske kriminaliteten. Sommeren 2002 ble det etablert et prosjekt for bekjempelse av korrupsjon og hvitvasking. Gjennom dette prosjektet, på folkemunne kalt Eva Joly-prosjektet, har Regjeringen utarbeidet sin handlingsplan mot økonomisk kriminalitet. Den bygger på både en markert utvikling innenfor internasjonalt regelverk på området og flere nye nasjonale lovbestemmelser som er vedtatt her i landet. Vi har bl.a. fått nye straffebestemmelser mot korrupsjon og organisert kriminalitet, ny konkurranselov, hvitvaskingslov, valutaregistreringslov og endringer i reglene for skatte- og avgiftsmyndighetenes adgang til å kreve kontrollopplysninger fra banker m.m. Handlingsplanen omfatter flere tiltak som etter hvert vil bli satt i verk for å øke innsatsen mot den økonomiske kriminaliteten. Økokrim står helt sentralt i politiets og påtalemyndighetens arbeid på dette området. I 2004 ble enheten styrket med fire nye årsverk, med sikte på å forbedre behandlingen av meldinger fra finansinstitusjonene om mulige hvitvaskingstilfeller. Nylig etablerte Økokrim en egen avdeling for strategisk analyse som bl.a. skal utføre analysearbeid knyttet til hvitvaskingsmeldinger. For tiden pågår det et prosjekt ved Økokrim for å avklare nærmere de ulike spørsmål i forbindelse med en mulig anskaffelse av et nytt datasystem som skal støtte arbeidet med de mange hvitvaskingsmeldingene. Det er behov for bedre og mer målrettet kompetanse i politiet når det gjelder etterforskning av økonomisk kriminalitet. Det er derfor etablert tverrfaglige økoteam i politidistriktene, der juridisk, politifaglig og økonomisk ekspertise er representert. Teamenes medlemmer skal tilbys særskilt opplæring gjennom kurs ved Politihøgskolen. For å styrke de faglige kunnskaper i politiet på dette feltet skal det også utvikles et eget fag ved Politihøgskolen for finansiell etterforskning. Et eget opplæringsprogram for etterforskning av økonomisk kriminalitet, Økostudiet, som allerede har vært avviklet en rekke ganger, skal nå bli et årlig kurs ved Politihøgskolen. Prosjektet for bekjempelse av korrupsjon og hvitvasking vil besøke alle landets politidistrikter for å gi opplæring og veiledning når det gjelder etterforskning av ulike former for økonomisk kriminalitet. Det er også slik, som representanten Storberget var inne på, at gjennom de lovendringer som er gjort, er antall meldinger om mulige tilfeller av hvitvasking økt betydelig. Den hjemmelen vi har nå, er bredere enn den vi hadde tidligere. Derfor har vi også fått en økning i antall meldinger om mulig hvitvasking, og antallet i 2004 var 6 000. De fleste av disse gjelder rene pengeoverføringer innmeldt av firmaer som veksler eller overfører penger. Økokrim regner med at denne utviklingen vil fortsette. Det er i dag ikke mulig å etterforske alle meldinger som mottas av Økokrim, men det er også slik at meldingene blir lagret og senere kan brukes til å gi nyttig informasjon. Det er også slik at meldingen i seg selv, når den står alene, sjelden blir etterforsket. Man etterforsker imidlertid alle meldinger som knyttes til allerede foreliggende informasjon, og som til sammen gir skjellig grunn til mistanke om straffbare forhold. Økokrim skal innen 1. mars i år rapportere om ressursbruken og resultatene når det gjelder håndteringen av hvitvaskingsmeldinger, ikke minst på bakgrunn av fjorårets styrking av innsatsen på dette området, som er øremerket for hvitvaskingsarbeid. Økokrim har et klart ønske og en ambisjon om å forenkle arbeidet med hvitvaskingsmeldingene. Innen september i år håper man å være i stand til å motta meldingene elektronisk, og ikke pr. papir som i dag. Prosjektet som jeg viste til, med et nytt elektronisk saksbehandlingssystem for meldingene, har som mål å ende opp i en ordning hvor selve analysen av meldingene går automatisk. Dette vil øke og forbedre Økokrims behandling av alle meldinger. For å få til arbeidet kreves det også en tverrfaglighet i dette, ikke bare ved at politiet har politirevisorer i sin midte, men også ved det utmerkede arbeid som er skapt i forhold til skatterevisorer. Jeg har tidligere fra Stortingets talerstol sagt at skatterevisorene på mange måter er noen av samfunnets viktige frontsoldater i den samfunnsmessige mobilisering mot hvitvasking og økonomisk kriminalitet. Det er slik at mange nye kriminalitetstyper – som jeg er enig med representanten Storberget i går ut på å unndra samfunnsfellesskapet penger – krever også en mobilisering i politiet. Vi kjenner fra andre sammenhenger at det er en prosess som foregår, f.eks. i kampen mot den volden som skjer i det skjulte i hjemmene. Det er også slik at når både Økokrim og antikorrupsjons- og antihvitvaskingsprosjektet skal oppsøke politidistriktene, er det for å være med på den brede kulturmobilisering og kompetanseoppbygging som skal skje i politidistriktene for å ta alt det som skjer på dette området, på alvor. Jeg vil også vise til at det er innført en rekke andre verktøy. Det gjelder verktøy som går på sider av problemstillinger som er tatt opp, som går på at bo skal ha et bedre økonomisk grunnlag for å sikre situasjonen. Med andre ord: Det er nødvendig å se politiets innsats i samarbeid med andre representanter for myndighetene. Representanten Storberget og jeg har det til felles i vår holdning til dette – uansett hva vi ellers måtte mene om forebyggende tiltak ved straff – at er det i hvert fall på ett område at en fengselsstraff virkelig vil bli merket, så er det mot den økonomiske kriminaliteten. Det er vi svært enige om. Det er et område hvor effekten av tiltakene er meget stor. Det jeg har gjort i dette innlegget, er å skissere den satsingen vi har gjort gjennom handlingsplanen mot økonomisk kriminalitet, gjennom antikorrupsjonsprosjektet, gjennom lovgivning og gjennom oppbygging av kompetanse i politidistriktene. Jeg tror at i det landet vi lever i, med meget store pengemengder på vandring, i et land som er rikt, og i et land hvor penger er ren handelsvare, som brukes av de fleste til gode formål, men av noen til gale formål, vil kompetanse mobilisert både i politiet og på tvers av etater, bl.a. over mot skattemyndigheter og finansinstitusjoner, være viktig. Men hele utgangspunktet er den holdningsforståelse alle da må ha, at man må stå sammen om dette. La meg, uten at det skal trekkes inn i denne saken, vise til den brede holdningsmobilisering som har skjedd f.eks. for å få tak i en annen type ikke lette saker. Representanten brukte det som betegnelse på disse spørsmålene, nemlig mobiliseringen for å gå ut i traffickingsaker. Har man fokus, og holder man trykk, får man også resultater. Representanten og jeg er helt enige om at når Økokrim først tar fatt i saker, får de resultater. Så det jeg har gjort rede for her, er at det systematisk fra Regjeringens side gjennom Joly-prosjektet, gjennom handlingsplanen mot økonomisk kriminalitet og gjennom de rapporter vi nå ber om, legges opp til en forsterket og bred mobilisering for å bekjempe den økonomiske kriminaliteten, og i den sammenhengen også hvitvaskingen som kan tenkes å foregå. Vi gjør det fordi denne form for kriminalitet unndrar samfunnsfellesskapet betydelige midler, og i sin ytterste forstand kan den også undergrave en rettferdig konkurranse. I mange sammenhenger rammer den kanskje dem som er mest sårbare, ikke bare enkeltindivider, men små og mellomstore bedrifter, som danner ryggraden i hele det norske næringslivet. Representanten og jeg har den grunnholdning til felles at vi står overfor en kriminell virksomhet som trives best i det skjulte, men som skal utfordres nettopp fordi den er i det skjulte, og fordi vi ikke kan akseptere denne type undergraving av det norske samfunnsfellesskapet.