Kjell Arvid Svendsen (Kristelig Folkeparti), 2013-04-09:
Norsk europapolitikk har EØS-avtalen som hovedfundament. Avtalen har gjennom 19 år vist seg som et robust og godt grunnlag for vårt økonomiske samkvem med EU-landene. Siden 1994 har derfor alle norske regjeringer vært krystallklare på at EØS-avtalen skal ligge til grunn for vårt forhold til EU. Jeg vil understreke verdien av – og jeg er glad for – at en enstemmig utenriks- og forsvarskomité slår fast at Norge er tjent med et felles regelverk i det indre marked. Som en enstemmig komité uttrykker det, og som det også har vært sitert tidligere, har avtalen «vært og er viktig for utviklingen i norsk økonomi, næringsliv og utenrikshandel». Gjennom 19 år har EØS-samarbeidet fungert og bidratt til stabilitet og økonomisk vekst for Norge. Gjennom de nær 20 år EØS-avtalen har virket, har norsk fastlandsøkonomi vokst med om lag 3 pst. årlig i gjennomsnitt. Det er godt, når vi vet at gjennomsnittet for OECD-området som helhet i samme periode var 2,2 pst. årlig vekst. Yrkesandelen har økt. Sysselsettingen har økt, mens arbeidsledigheten har avtatt – ja, den er faktisk mer enn halvert, fra 6,5 pst. i 1993 til om lag 3 pst. nå. Ikke alle land er så heldige. Kontrasten er stor til en del av EU-landene. Mange land ble hardt rammet av finanskrisen i 2008, og eurokrisen har siden forverret situasjonen alvorlig for mange land, særlig i den sørlige delen av Europa. Den skyhøye arbeidsledigheten i land som Spania og Hellas er både en økonomisk og menneskelig tragedie. Årsakene til at det har gått så galt, ligger både i svakheter i valutaunionen og i feilgrep i de enkelte landene. Konsekvensene er tunge for millioner av europeiske medborgere. For Norge har det vært naturlig å vise solidaritet med svakt stilte samarbeidsland i EØS-området. Siden 1994 har vi bidratt med milliardbeløp til sosial og økonomisk utjevning gjennom EØS-midler. Både i samarbeidet basert på EØS-avtalen og i Schengen-samarbeidet er det viktig at Norge aktivt bruker sine muligheter til innflytelse på utviklingen av regelverket. Dessuten må vi bruke det handlingsrommet vi har i forvaltningen av avtalene. Vi kan nok bli bedre til å bruke ulike kanaler for innflytelse. Særlig viktig er det å medvirke i en tidlig fase av regelverksutviklingen. Når premissene legges, er mulighetene størst, seinere blir de mer begrenset. Det er også rom for forbedringer både i koordineringen mellom departementene og på andre måter. Nå som Europaparlamentet har fått en viktigere rolle i EU, kan vi også som stortingsrepresentanter bidra mer direkte. Vi bør få en årlig delegasjon fra Stortinget til Europaparlamentet og forbedre kontaktnettet til partigruppene der. Dette viser innstillingen at det er bred enighet om. EUs byråer har fått en viktigere rolle i regelverksutviklingen. Vi må utvikle institusjonelle løsninger som gjør det lettere å fremme norske interesser overfor disse institusjonene. Nordisk samordning er også en viktig strategi for innflytelse. Dessuten må vi aktivt bruke de mulighetene EUs nordlige dimensjon gir oss, sammen med Island og Russland, til å ha en dialog med EU om nordområdepolitikken. Både EØS-samarbeidet og Schengen-samarbeidet omfatter land som står oss nær. Det er derfor viktig at innstillingen viser enstemmighet på så mange punkter, ikke bare når det gjelder EØS-samarbeidet. Det er også en enstemmig komité som deler regjeringens syn på interessen av å bygge videre på Schengen-samarbeidet. Vi må aktivt bruke de samarbeidsmulighetene som dette gir Norge til å påvirke utviklingen av nye rettsakter, slik at de norske interessene blir ivaretatt.