Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-04-12:
Takk. Regjeringens mål er å få bukt med soningskøen, og den konkrete planen framover er å fortsette det systematiske arbeidet vi har lagt ned, med fire punkter: 1. skaffe til veie raske soningsplasser på kort sikt2. planlegge og utrede større fengselsutbygginger som vil gi plasser på sikt3. fortsette med den tenkningen som ligger i «restorative justice», som ligger i økt bruk av samfunnsstraff og bruk av konfliktråd4. fortsette å utbygge det forvaltningssamarbeidet som går mellom justismyndighetene, arbeids- og sosialmyndighetene, helsemyndighetene og utdanningsmyndighetene, for å gjøre det som er mulig for at de som har kommet inn i fengsel, ikke kommer tilbake igjen Når det er sagt, vil jeg si følgende: Det er ikke mulig å forutsi sikkert verken antall dommer eller dommenes lengde. Det er derfor ikke mulig å gi garantier om når soningskøen vil være borte. Det som er mulig å gjøre, er å fortsette det systematiske arbeidet som er gjort, og jeg skal beskrive det. Sommeren 2003 var soningskøen på det høyeste siden begynnelsen av 1990-tallet, fra da og fram til høsten 2004 gikk soningskøen ned. Siden har det vært en gradvis økning igjen til dagens nivå, som nå er på 2 517 plasser pr. 31. mars. Dette ligger fortsatt under toppen på 2 813 dommer pr. 30. juni 2003. Som jeg gjorde rede for i Stortinget 2. mars i år etter spørsmål fra representanten Storberget, var det i fjerde kvartal 2004 en relativt høy sakstilgang til kriminalomsorgen i forhold til tredje kvartal 2004. Dette kan ha vært noe av årsaken til at køen igjen har økt. Det ser også ut til å ha vært en utvikling mot lengre og strengere straffer. Det er en villet utvikling at alvorlig kriminalitet som grov narkokriminalitet, drap og voldtekt straffes strengere. Det kom senest til uttrykk ved Stortingets debatt i går. Kriminalstatistikken fra Statistisk sentralbyrå viser at gjennomsnittlig utmålt straff har økt i 2003 i forhold til tidligere år. I 2003 var gjennomsnittlig utmålt straff for alle ubetingede dommer ca. 170 dager, mens den i perioden 2000–2002 lå rundt 140 dager. Dette kommer også til uttrykk i kriminalomsorgens statistikk, som viser at i perioden 2002–2004 har antall fengselsdøgn som produseres hvert år, økt med ca. 9 pst., mens antall innsettelser har gått ned med ca. 5 pst. Samlet antall avviklede fengselsdøgn har økt hvert år siden 2001 i snitt med ca. 4 pst. pr. år. Det har vært en økning i andelen som får avslag på prøveløslatelse ved to tredjedels tid, som ikke lenger gis automatisk. Dette er en villet og ønsket utvikling. I tillegg har det vært noen uforutsette midlertidige reduksjoner i fengselsplasser som brannen som stengte Indre Østfold fengsel, avdeling Trøgstad, i januar i år, og stengningen av Molde fengsel i 2004 av helsemessige årsaker. Så til representantens oppfatning av hvordan det er skaffet til veie fengselsplasser. Til det vil jeg si følgende: I perioden fra 2002 til i dag er det etablert til sammen 292 nye fengselsplasser. En del av disse plassene har blitt tatt i bruk relativt nylig og vil ha full effekt i 2005. I fjor oppnådde fengslene et belegg på ca. 97 pst. Det ble i 2004 gjennomført dubleringer som tilsvarer 39 fengselsplasser fullt belagt. Dette er et beskjedent, men viktig bidrag i kampen mot køen. Ordningen med framskutte løslatelser sparte i fjor inn ca. 23 500 fengselsdøgn, noe som tilsvarer 63 fengselsplasser fullt belagt. Tiltaket ble utvidet noe fra 2005. Det forventes at bruk av framskutt løslatelse vil gi en total virkning tilsvarende om lag 108 plasser i 2005. Effekten av nye plasser, dublering og framskutt løslatelse tilsvarer et fengsel på mer enn 1,5 ganger kapasiteten i det planlagte Halden fengsel. De nye plassene alene tilsvarer mer enn kapasiteten i det planlagte Halden fengsel. I løpet av året vil det åpnes ytterligere 14 plasser i Drammen fengsel og 15 plasser ved Indre Østfold fengsel, avdeling Eidsberg. De fleste plassene ved Indre Østfold fengsel, avdeling Trøgstad, er tatt i bruk igjen etter brannen. De gjenstående plassene, 14, forventes åpnet i løpet av høsten. Departementet arbeider videre med planleggingen av et nytt fengsel i Halden og et nytt fengsel i Indre Salten/Sørfold. Det vurderes kontinuerlig andre mulige kapasitetsutvidelser, herunder midlertidige tiltak og utvidelser av eksisterende fengsler. Det inkluderer selvfølgelig også våre åpne institusjoner, for her skjer det en viktig innsats fengselsfaglig, og det er også viktig i en samlet soningsstrategi. Regjeringen vil komme tilbake til Stortinget på egnet måte med ytterligere tiltak. Jeg deler representanten Thorkildsens iver etter å gi rusmiddelmisbrukere bak murene ordentlig behandling for sin rusavhengighet. Rus og kriminalitet er ofte tett koblet sammen. I den forbindelse har jeg som justisminister tatt initiativ til at vi i Norge får en kopi av den irske «Drug Court»-ordningen, eller dommerledet narkotikaprogram, som jeg har valgt å kalle det. Som representanten Thorkildsen påpeker, er antall overføringer til § 12-soning i behandlingsinstitusjon gått ned. Men dette betyr ikke at rusbelastede innsatte har fått et dårligere tilbud. Fram til 1. august 2003 ble kriminalomsorgens hybelhus med til sammen 54 plasser brukt til bl.a. § 12-soning. I 2002 ble 94 pst. av disse plassene brukt til dette formålet. Fra august 2003 ble hybelhusene omgjort til overgangsboliger, slik at denne muligheten for § 12-soning falt bort. Innsatte som ble overført i henhold til § 12 til hybelhusene, hadde i hovedsak behov for sosial trening. En del av dem som ble innvilget § 12-soning på hybelhus, hadde mindre rusmiddelproblemer, men eventuelle behandlingsopplegg foregikk utenfor hybelhusene. De som overføres til overgangsboliger i dag, har tilnærmet samme behov som dem som tidligere ble overført til hybelhusene. En del av de innsatte med behov for rusbehandling ble og blir fortsatt overført til egnede institusjoner etter § 12. I 2002, som er det siste hele året med bruk av hybelhusene til § 12-soning, ble det gjennomført ca. 35 000 døgn med § 12-soning totalt. Av disse var det ca. 16 000 døgn på kriminalomsorgens hybelhus, dvs. ca. 19 500 soningsdøgn ble tilbrakt i behandlingsinstitusjoner utenfor etaten. I 2004 var antall døgn på § 12-soning 28 500. Det innebærer en reell økning på 46 pst. for behandling etter § 12 på institusjoner utenfor kriminalomsorgen. Når det gjelder antall personer overført til § 12-soning, er det en del av disse som ikke fullfører behandlingen og gjeninnsettes i fengsel. Av den grunn mener jeg at antall døgn gir en bedre innsikt i § 12-soningens omfang. Antall overføringer til § 12 i 2002 var 252, hvorav ca. 100 var til kriminalomsorgens hybelhus, dvs. 152 gikk til eksterne behandlingsinstitusjoner. I 2004 var det 204 overføringer i henhold til § 12. I 2001 ble 150 overført i henhold til § 12 til institusjoner utenfor kriminalomsorgen. Det har derfor vært en reell økning i antall overføringer og antall døgn på behandlingsinstitusjoner fra 2002 til 2004. Omgjøring av hybelhusene til overgangsboliger har ikke svekket det totale tilbudet til innsatte. De fleste som overføres til overgangsboliger i dag, er en gruppe ikke ulik dem som tidligere ble overført til hybelhus, dvs. de har behov for kontroll, oppfølging og sosial trening. Det er også slik at det i den perioden som her er omtalt, har vært en systematisk satsing på bruk av samfunnsstraff som en riktig reaksjonsmåte. Bruken av samfunnsstraff ble etablert med et bredt flertall ved Stortingets behandling av generell del av straffeloven i går, og også en utvidet bruk av samfunnsstraff knyttet til grovere narkotikakriminalitet når det var et ledd i en rehabiliteringsordning. Satsingen på samfunnsstraff må altså ses på som en del av en helhetlig tilnærming til det å se på dem som kommer i forhold til strafferetten og til soning. På samme måte må man se på økningen av konfliktråd, som betyr å gripe inn på et tidlig tidspunkt for å sørge for at ikke unge skal ende i kriminalitet. Denne regjeringen har systematisk, gjennom bl.a. en rekke pilotprosjekter og gjennom aktive handlingsplaner, bygd på den tenkningen at det er lettere å snu ungdommen i tide hvis de er på vei mot en kriminell karriere, enn å gjøre det senere. Summen av disse tiltakene som går på ungdom i en tidlig fase, bruken av konfliktråd, bruken av samfunnsstraff, bruken av fengselssystemene våre, samarbeidet med rusomsorgen og også tenkningen om dommerledet narkotikaprogram, og det samarbeidet som utvikles når det gjelder etatssamarbeid både med Aetat og med Helse- og omsorgsdepartementet, er jo nettopp et eksempel på at vi tenker helhetlig. Jeg regner med at representanten Thorkildsen, som er sterkt og positivt engasjert i fengselsundervisning, har satt seg inn i den stortingsmeldingen som utdanningsministeren la fram sist uke, som nettopp går inn på betydningen av undervisningen og hvorfor den er så sentral for både å gi innhold til soningen og gi mulighet for rehabilitering. Den samlede visjon er at man må tenke på flere tiltak samtidig. Men det er også slik at summen av en straffepolitikk er både den jobben politiet gjør, den jobben domstolene gjør, og den jobben kriminalomsorgen gjør. Det går ikke an i en debatt, heller ikke om soningens innhold, å løsrive seg fra de andre sidene ved dette. Når det gjelder summen, står jeg for det jeg har gjort som justisminister. Jeg har da på den måten jeg har gjort i dag, framlagt hva som er gjort så langt. Det er framskaffet soningsplasser mer enn halvannen ganger Halden fengsel, og jeg tenker på flere linjer samtidig, eller for å bruke en tenkemåte som representanten sikkert ville brukt, jeg har flere tanker i hodet samtidig, for det er svært nødvendig når man skal se forskjellige mennesker å ikke tenke kollektivt om mennesker. Vi skal se individene og ikke skjære mennesker over én kam, og det gjelder også straffegjennomføring og soning.