Christopher Stensaker (Fremskrittspartiet), 2004-11-30:
Utenriksministerens redegjørelse forrige tirsdag om utviklingen i Irak var en beskrivelse av dagens situasjon og på mange måter et ønske om en bedre verden. Utenriksministeren sa i starten av sin redegjørelse på tirsdag: «Sikkerhetssituasjonen i Irak er dessverre ikke blitt bedre siden min forrige redegjørelse, 14. juni i år.» Utenriksministeren sa i starten av sin redegjørelse 14. juni i år: «Den sikkerhetspolitiske situasjonen er dessverre ikke blitt bedre i tiden som er gått siden min ordinære utenrikspolitiske redegjørelse i januar.» Det kan kanskje sies om redegjørelsen på tirsdag også. Den gav preg av tilbakeblikk framfor konkrete løsninger på dagens situasjon i de mange konflikter som pågår. FN må gjerne fatte resolusjoner, men uten at det er vilje til å følge opp disse, om nødvendig med makt, blir det bare prat. Det er stadig blodige kamper i Irak, der religiøse og politiske fanatikere, også utenfor Irak, gjør alt de kan for å skape kaos. De bryr seg lite om resolusjoner fra FNs sikkerhetsråd og at det internasjonale samfunnet står bak den midlertidige irakiske regjeringen og planene for demokratisering. Den 8. juni i år vedtok Sikkerhetsrådet enstemmig resolusjon 1546, som overførte de funksjoner som de flernasjonale okkupasjonsmyndighetene hadde, til interimsregjeringen etter 30. juni. Det betyr ikke at jobben i Irak er over. Det er viktig at det internasjonale samfunn går sammen for å trygge sikkerheten, inntil det blir holdt frie valg og etablert et demokratisk irakisk styre i 2005. Generalsekretær Kofi Annan har presisert at et internasjonalt militært nærvær i Irak er nødvendig framover for å stabilisere situasjonen i landet, som en forutsetning for både politisk og økonomisk utvikling. Jeg ser at utenriksministeren deler disse synspunkter, og at Regjeringen har besluttet fortsatt å delta i det militære stabiliseringsarbeidet i Irak. Men et militært nærvær bestående av ti norske stabsoffiserer kan neppe trygge verken freden eller sikkerheten til de hjelpeorganisasjoner som sammen med sivilbefolkningen bidrar til å bygge opp landet. Dette står i kontrast til hva Regjeringen sier, og hva Regjeringen gjør. Det er viktig at det internasjonale samfunn viser en fast holdning og ikke lar seg skremme av destruktive grupper, men viser solidaritet med dem som ønsker fred og demokrati. Å si at man var imot krigen, hjelper ikke den sivile befolkningen. Det er viktig å vise solidaritet og stille opp konstruktivt, også om nødvendig med våpen, for å trygge liv og helse. Å bruke penger på oppbygging er lite nyttig dersom andre river ned. Dersom vi ikke klarer å skape en sikker situasjon som gjør at FN, eller andre hjelpeorganisasjoner, kan drive sin virksomhet til det beste for den irakiske befolkningen, har vi mislyktes. Den 8. mars ble utkastet til ny grunnlov undertegnet av interimsstyret i Irak, og denne skal gjelde til permanent grunnlov vedtas i 2005. En del uavklarte ting står igjen angående kurdisk selvstyre, men man håper å få dem på plass neste år. Forholdene i Irak er ikke blitt bedre, snarere verre. Derfor bør Norge være villig til fremdeles å bidra med nødvendig opplæring og nødvendige ressurser, slik at Irak får sine egne sikkerhetsstyrker til å beskytte egen befolkning og de hjelpeorganisasjoner som bidrar til gjenoppbygging av landet.