Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2007-04-26:
Jeg vil gi honnør til representanten Ludvigsen for å reise denne debatten. Selv om det har vært en klar politisk målsetting å styrke tilbudet til rusmiddelavhengige og psykisk syke, har realiteten vært at somatiske helsetjenester har økt klart mest de siste ti årene. Helsetilsynets rapport, slik Ludvigsen og statsråden redegjorde for, viser at det er store mangler på behandlingstilbud, rigid utskrivningspraksis, fravær av medisinske tilbud, mangel på internkontroll og ikke minst det statsråden var opptatt av, ettervern, som er så avgjørende. Det er, som statsråden også påpekte, ikke godt nok. Det er langt fra godt nok. Rusreformen var et skritt i riktig retning, fordi rusmiddelavhengige formelt og juridisk ble likestilte med andre pasienter. Høyre har vært en pådriver for sterkere pasientrettigheter og kjempet fram rett til behandling innen en faglig forsvarlig frist og retten til fritt valg av behandlingssted. Vi ser imidlertid at pasientrettighetene er mer formalitet enn realitet for mange pasienter, særlig gjelder det for rusavhengige. Dersom pasientrettighetene skal bli en realitet, trengs det først og fremst ressurser til en kraftig opprustning av tilbudet. Det er, slik Fagrådet for rusfeltet har formulert det – «penga eller livet». Vi trenger flere plasser og bedre kvalitet på tilbudet. Tidligere helseminister Ansgar Gabrielsen var den første som instruerte de regionale helseforetakene om at veksten i rusbehandling og psykisk helsevern skulle være sterkere enn i somatikken. Samarbeidsregjeringen begynte en opptrapping for rusfeltet, med en økning i bevilgningene på til sammen 600 mill. kr. Antall plasser i LAR ble fordoblet, vi utvidet lavterskelhelsetilbudet fra i 8 til i 42 kommuner og innførte et eget tilskudd til kommunale tilbud. Men vi er de første til å erkjenne at dette bare var en begynnelse. Jeg er enig med representanten Ludvigsen i at det trengs et tverrpolitisk løft. Høyre vil ha en forpliktende økonomisk opptrappingsplan for rusfeltet med øremerkede midler til helseforetak og kommuner. Opptrappingsplanen må omfatte behandlingstilbud, omsorgstiltak og forebyggende tiltak. Vi har ventet utålmodig på denne planen fra Regjeringen, men vi forstår nå at den er like rundt hjørnet. Det er bra, for dette haster. Høyre foreslo også i fjor å øke bevilgningene til rusbehandling med 50 mill. kr, som et strakstiltak, og jeg glad for at Regjeringen også nå går inn for det samme. Høyre har i tillegg lagt fram en nasjonal storsatsing når det gjelder rehabilitering, hvor også rusmiddelavhengige skal være prioritert. Men en opptrappingsplan er ikke nok. Vi får stadig alarmerende meldinger om mangler i behandlings- og omsorgstilbudet. I fjor mobiliserte fagrådet på rusfeltet organisasjoner og en del stortingspolitikere, for å stanse de foreslåtte retningslinjene for rusbehandling, som ville satt – slik vi oppfattet det – ruspolitikken mange tiår tilbake. Heldigvis ble retningslinjene ikke implementert formelt sett, men mye tyder på at helseforetakene har innført en praksis som straffer og fordømmer de dårligst stilte. De som har gjentatte behandlingsforsøk bak seg, anses ikke å ha nytte av f.eks. avrusningstilbudet. Jeg vil gjerne be statsråden kommentere om dette medfører riktighet. Høyre mener at alle fortjener en ny sjanse, og at alle skal ha mulighet til å lykkes med å skape et bedre liv. Rusmiddelavhengige skal ikke straffes for at de ikke har lyktes med tidligere forsøk på å bli rusfrie. De skal få en mulighet igjen og igjen. Vi har sett mange eksempler på at rusmiddelavhengige som nærmest har vært oppgitt, faktisk har greid det ved tredje eller fjerde forsøk. Som sagt er jeg opptatt av retningslinjene for rusbehandlingen i helseforetakene. Jeg vil avslutningsvis be statsråden redegjøre for status for det videre arbeidet med retningslinjene for rusbehandlingen i helseforetakene, om det blir en del av denne planen, eller om det er en sak som man kommer med for seg.