Jan Tore Sanner (Høyre), 2016-06-08:
Etter initiativ fra Venstre har Stortinget vedtatt at vi fortsatt skal ha tre forvaltningsnivåer, og at det skal gjennomføres en regionreform. Jeg vil i likhet med komiteens leder gratulere både representanten André N. Skjelstad og representanten Geir Toskedal for å ha drevet denne saken frem og fått et betydelig gjennomslag i samarbeidet med regjeringspartiene. Jeg er glad for at stortingsmeldingen har fått bred støtte både fra fylkespolitikere og i Stortinget. Jeg ser også at det er bred tilslutning til at en ny regional struktur er nødvendig for at regionene skal kunne ta sterkere grep om utviklingen i egen region. Sterkere regioner med en tydeligere samfunnsutviklerrolle forutsetter endringer i regionstrukturen. Større regioner er også en forutsetning for å overføre mer ansvar og nye oppgaver. Men la meg understreke at vi flytter ikke oppgaver av hensyn til forvaltningsnivåer. Vi flytter oppgaver og ansvar for at kommuner og nye regioner kan gi innbyggere og næringsliv bedre tjenester, og for at vi kan sikre en mer balansert og bærekraftig samfunnsutvikling. Dagens fylkesgrenser har nesten vært uendret siden midten av 1800-tallet. Siden den gang har det moderne Norge vokst frem. Kommunikasjon og infrastruktur, næringsstruktur og bosettingsstruktur har endret seg radikalt. Dagens samfunnsutfordringer stopper ikke ved dagens fylkesgrenser. Klima og klimatilpasning, omstilling i næringslivet og kompetanseutvikling krever innsats og prioriteringer som ser større områder i sammenheng. Dette er samfunnsutfordringer som også krever innsats på tvers av aktører og forvaltningsnivåer. En strategisk samfunnsutviklerrolle og evne til å møte samfunnsutfordringene er derfor tett knyttet til regional struktur. Regjeringen foreslår ti nye regioner. Fylkesordførerne og KS støtter dette. De har tatt ballen, og nabosamtalene er godt i gang i samtlige fylker. Jeg har selv hatt samtaler og dialog med fylkesordførerne i forbindelse med arbeidet med stortingsmeldingen. Jeg er glad for at det også er et flertall i Stortinget som mener at om lag ti regioner er riktig nivå. Dette er et viktig signal om at regjeringen med sitt forslag er på rett spor med utvikling av mellomnivået. Trøndelag viser lederskap og tar grep om egen innsats for utviklingen i regionen. Sterkere regioner legger til rette for desentralisering av makt og en mer balansert samfunnsutvikling. Behovet for å rydde i regionale strukturer er åpenbart. Bedre sektorsamordning krever bedre samspill i forvaltningen. Ti regioner legger grunnlag for langt bedre samspill med staten. Ti regioner gjør det også mulig å drøfte statens regionale inndeling. Vi foreslår at man gjennomgår den statlige regionale strukturen i lys av ny struktur for regionalt folkevalgt nivå. De ulike statlige aktørene har heller ikke sammenfallende strukturer. Blant 38 statlige etater finnes det 36 ulike regionale inndelinger. Det er i dag lite sammenfall mellom fylkesinndelingen og statlige etaters regioninndeling. Staten har organisert sine regionale virksomheter med mange ulike strukturer. Fellestrekket er at de i all hovedsak har færre regioner enn 19. Vi har allerede startet arbeidet med en ny fylkesmannsstruktur. Fylkesmannen er en sentral samarbeidspartner for regionalt folkevalgt nivå, og det er derfor viktig at disse strukturene fungerer godt sammen. Større regioner skal få flere oppgaver. I meldingen foreslår vi overføring av viktige oppgaver, og vi varsler ytterligere vurdering av oppgaver. Overføring av nye oppgaver og funksjoner forutsetter større regioner. Noen mener at dette ikke er nok. Det er selvsagt knyttet forventninger til nye oppgaver som en del av reformen. Komiteen ber oss om å vurdere ytterligere oppgaveområder enn det vi har foreslått. Det skal vi selvsagt følge opp. Som mange av fylkesordførerne sa i høringen om reformen, er det viktig å få på plass strukturen, slik at det gir grunnlag for nye oppgaveoverføringer i fremtiden. Jeg vil minne om at da den forrige store kommunereformen ble gjennomført på 1960-tallet, ble antall kommuner redusert fra 700 til om lag 450. Det la grunnlag for overføring av viktige oppgaver og utvikling av velferdsstaten.