Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2012-03-08:
Jeg vil begynne med å takke komiteen for at vi i arbeidet i komiteen og så langt i denne debatten har ført en verdig debatt. 22. juli rammet det politiske Norge hardt. Regjeringskvartalet ble bombet, og politisk ungdom på sommerleir ble skutt på. Erfaringen vi gjorde som nasjon, styrker viljen til sammen å finne løsninger for framtiden. I justisministerens redegjørelse 10. november i fjor ble det skissert sju punkter som han mente burde være gjenstand for politisk debatt i tiden framover. Disse områdene er fulgt opp av komiteen. Det sjuende området er omsorg og oppfølging av ofre og pårørende. Mange av oss i denne salen kjenner til de store utfordringene omsorgen for ofre og pårørende representerer. Vi har trøstet, vi har vært oppsøkende, og vi har vært i kontakt med hjelpeapparatet. Men ikke minst har vi vært medmennesker. Oppfølgingen de får, er noe som angår både nasjonen og oss som enkeltmennesker. Kommunene har ansvaret for oppfølgingen av de berørte. Gjennom Helsedirektoratet har de berørte kommunene fått råd om hvordan de skal håndtere oppfølgingen. Vi kan ikke legge skjul på at oppfølgingen har vært og er svært varierende fra kommune til kommune. Det er 56 kommuner som er berørt. I tillegg er det mange av de berørte ungdommene som flytter på seg gjennom jobb og studier. Det er derfor veldig utfordrende å gi tett oppfølging til den enkelte. Det er likevel viktig at kommunene strekker seg langt for å følge opp de berørte, spesielt i den tiden vi nå går inn, når rettssaken begynner. Det finnes ingen fasit for hvordan vi mennesker reagerer på en traumatisk hendelse. Noen sliter de første ukene eller månedene i etterkant, og for noen vil det ta år før livet gradvis blir normalt – hvis det blir det. For andre igjen kan reaksjonene komme senere i livet – kanskje ved at man igjen opplever et psykisk traume. Kommunene har fått og skal få bistand fra de regionale ressurssentrene for vold, traumatisk stress og selvmordsforebygging. Kommunene skal tilby de rammede en fast kontaktperson og gjennom denne bidra til at den enkeltes behov fanges opp. Komiteen fremmer i dag et felles forslag om at regjeringen gjennomgår erfaringene fra ordningen med fast kontakt for ofre og pårørende i forbindelse med en krise. I tillegg ber vi regjeringen vurdere om ordningen skal utvides til å bli en generell ordning for kommunene. Fastlegeforskriften er for tiden under revidering – dette som et ledd i innføringen av Samhandlingsreformen. Fastlegene skal pålegges å ta kontakt med pasienter som de kjenner til har vært utsatt for et psykisk traume. Gjennom fastlegene skal berørte følges tettere opp. Etter 22. juli ble fastlegene bedt om å ta kontakt med pasientene, og det er grunn til å anta at dette også skjedde. Gjennom å forskriftfeste det vil det automatisk skje også ved mindre kriser lokalt eller nasjonalt i framtiden. Komiteen fremmer også forslag der vi ber regjeringen iverksette nødvendige tiltak for å forbedre informasjonen til pårørende i en krisesituasjon. Mange i tillegg til meg selv brukte sosiale medier for å få oppdateringer om hva som skjedde med våre kjente. Mange pårørende, spesielt venner av ungdom på Utøya, fikk all informasjon gjennom sosiale medier. Det er lett at infoen her blir rå og usensurert. Mange satt oppe hele natten og ventet på oppdatering fra en av sine beste venner. Vi lever i et samfunn der informasjonen fort blir tilgjengelig for alle. Dette kan også ha negative konsekvenser. Da bomben gikk av i regjeringskvartalet, var det 250 på jobb i de departementene som ble berørt. I tillegg var det ca. 75 på gaten rundt bygningene. På Utøya var det samlet 564 ungdommer til politisk verksted – eller sommerens vakreste eventyr, som vi i AUF kaller det. Åtte ble drept i bombeangrepet i regjeringskvartalet, og 69 ble drept på Utøya. Mange ble skadet, og mange ble skutt. Jeg har møtt flere av dem som ble rammet, bl.a. Viljar Hansen fra Longyearbyen. Han ble skutt fem ganger og lå i koma i seks dager. Få hadde trodd at han skulle feire sin 18-årsdag, men 4. august i fjor feiret han den – mot alle odds. Viljar er i dag tilbake i Longyearbyen. Han har nylig vært noen uker på Sunnaas til oppfølging og har bl.a. fått satt inn et kunstig glassøye. Arrene etter skuddene som gikk gjennom hodet, blir svakere for hver måned som går, men Viljar vil alltid ha synlige skader etter skuddene som traff ham på Utøya. Ikke alle som ble rammet, vil ha synlige arr, men de vil alltid være preget av det som skjedde. Arrene er der selv om de ikke er synlige. Vi som samfunn vil bære med oss hendelsene inn i framtiden. Derfor har det vært viktig at Stortinget raskt kom på banen og satte ned en komité som har resultert i 14 felles forslag for å trygge og sikre beredskap, sikkerhet og rutiner for informasjon.