Åslaug Haga (Senterpartiet), 2004-06-07:
I et demokrati bør det ikke herske uklarhet om grunnleggende framgangsmåter for hvordan beslutninger skal fattes. Enighet om beslutningsmetoder er en viktig kjerne i demokratiet. Det er ganske spesielt for Norge at innslag av direkte demokrati, altså folkeavstemninger, i det representative styre ikke er regulert i Grunnloven. De grunnlovsendringsforslagene som vi drøfter nå, har direkte relevans til EU-saken. Det er i alles interesse å avklare spillereglene for en eventuell framtidig EU-kamp i god tid. Det er vårt ansvar som storting å sikre legitimiteten til et framtidig vedtak. Det kan bare gjøres gjennom å sikre de nødvendige justeringer av Grunnloven. Det ville være uholdbart å ende opp i en situasjon der store deler av folket stiller spørsmål ved legitimiteten til en avgjørelse av så stor viktighet som medlemskap i Den europeiske union. Nettopp derfor var det så viktig å få sikret kvalifisert flertall for grunnlovsforslagsendringene som er fremmet av Anne Enger Lahnstein og John Dale. Forslaget innebærer jo ganske enkelt å grunnlovfeste den praksis rundt folkeavstemninger om EU som har eksistert i flere runder allerede, nemlig at rådgivende folkeavstemning må holdes. Jeg er forundret over at det ikke er et tilstrekkelig flertall i denne salen til å få stadfestet dette en gang for alle. Forslaget ville slått fast at enekompetansen til å avgjøre suverenitetsavståelse tilligger Stortinget, og det er flertall i denne salen for at man faktisk skal bruke denne prosedyren. Det er nemlig bare få måneder siden denne sal avviste Fremskrittspartiets forslag om å gjøre folkeavstemningene bindende. Forslag nr. 14 i Dokument nr. 12 for 1999-2000 fra Erna Solberg får imidlertid støtte bare fra Høyres medlemmer. Det er gledelig at et så stort flertall avviser forslaget, som i høyeste grad vil bryte med Grunnlovens ånd. Professor Eivind Smith omtalte forslaget slik da det ble fremmet forrige gang: «En slik endring vil stå i åpenbar strid med Grunnlovens system.» Solbergs forslag går ut på å senke flertallskravet fra 3/4 til 2/3 når suverenitet skal avhendes til internasjonale sammenslutninger. Jeg registrerer at forslagsstilleren i Nationen den 11. mai hevder at dette vil «endre Grunnloven tilbake slik den en gang var». Dette er med respekt å melde ikke riktig. Forslaget ville gjøre det enklere å benytte § 93 enn § 112, fordi man ved § 93 slipper unna kravet om ventetid, dvs. at et forslag må ligge over et stortingsvalg før det endelig kan vedtas. Professor Eivind Smith begrunner ventetidsordningen slik: «Denne ordning bygger på den tanke at velgerne, når de avgir stemme, skal ha anledning til å legge vekt på sitt eget(og kandidatens) syn på de fremsatte forslag. På dette punkt er systemet for grunnlovsendring altså grunnleggende demokratisk.» (og kandidatens) 3/4-kravet i Grunnloven § 93 er en kompensasjon for at ventetiden som ligger i § 112, er falt bort. Dette enkle, men viktige faktum ignorerer tydeligvis forslagsstilleren. Det mest oppsiktsvekkende med Solbergs forslag er kanskje at hun vil innføre en særparagraf for innmelding i EU. Denne særparagrafen vil i praksis gjøre det mye enklere å melde Norge inn i EU enn i en hvilken som helst annen overnasjonal sammenslutning. Det vil f.eks. bli enklere å melde oss inn i EU enn det var å melde oss inn i EØS. Dette ville være absurd med tanke på hvor langt EU har gått i føderalistisk retning. Solbergs forslag utelater ganske enkelt dagens formulering om at suverenitetsavståelsen må skje på et saklig begrenset område. Omfanget av dagens EU-samarbeid kan neppe sies å være saklig begrenset. Senterpartiet oppfatter forslaget som juridisk taktikkeri, som ville svekke et vedtaks legitimitet blant folk flest. Forslaget fjerner også kravet om at medlemskapet ikke gis beføyelse til å forandre Grunnloven. Det er Senterpartiets klare oppfatning at et EU-medlemskap vil komme i strid med Grunnloven på en lang rekke punkt. En slik særparagraf gjør det mulig å ignorere at disse omfattende endringene i norsk styresett vil finne sted, og vi vil sitte igjen med en norsk grunnlov som ikke avspeiler virkeligheten når det gjelder f.eks. Stortingets, Regjeringens eller Høyesteretts myndighet når det gjelder myndigheten over norsk pengepolitikk eller utenrikspolitikk. Enhver moderne grunnlov som vi kjenner til, ivaretar prinsippet om mindretallets rettigheter. Dette er en kjerne i et velfungerende demokrati. Jeg må si at jeg er forundret over Høyres inkonsekvente opptreden på dette punktet. Sjøl har jeg oppfattet nettopp Høyre som et parti som er tilhenger av konstitusjonalisme og mindretallsgarantier. Men det er oppsiktsvekkende at Høyre står alene om å støtte dette forslaget, som så åpenbart vil bryte med Grunnlovens ånd. Iveren etter EU-medlemskap overskygger tydeligvis alt annet. Det er en lykke at forslaget faller. Alternativet frykter jeg ville være å kaste Stortinget ut i en stor legitimitetskrise med konstitusjonelle oppgjør lenge etter at Stortinget har fattet en framtidig beslutning om et EU-medlemskap, som vi for all del håper ikke vil komme.