Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 1999-06-14:
I meldingen legger statsråden frem en samlet nasjonal strategi for vurdering og kvalitetsutvikling. Planen omfatter så vel grunnskole som videregående opplæring. I meldingen fremkommer det at det er vanskelig å finne entydige sammenhenger mellom ulike rammefaktorer og elevenes læringsutbytte. Læreren synes etter statsrådens vurdering å ha mest å si for læringsutbyttet. I meldingens annen del legger departementet frem en nasjonal strategi for vurdering og kvalitetsutvikling i grunnskole og videregående opplæring. Vurdering og utviklingsarbeid skal gi bedre opplæring og være med på å utvikle skoler/lærebedrifter som lærende institusjoner. Vekten ligger på kunnskapsinnhenting og læringsprosesser. Vurderingsarbeidet lokalt er etter Regjeringens modell bærebjelken i den nasjonale strategien. Rapportering/dokumentasjon må bli mer tjenlig, slik at unødvendig papirarbeid kan unngås. I samarbeid med bl.a. Kommunenes Sentralforbund og lærerorganisasjonene vil statsråden i 1999 sette i gang et bredt utviklingsprosjekt innenfor videregående opplæring og videre invitere til samarbeid om et eget handlingsarbeid for FoU i grunnskolen. Regjeringen ønsker å motvirke økt prøvepress i skolen, og at prøveresultater blir brukt til å rangere skoler. Oppgaver og prøver skal primært ha en læringsfunksjon. Regjeringen vil bl.a. satse på forsøk med alternative vurderings- og prøveformer, vurdering uten karakterer på ungdomstrinnet med hjemmel i forsøksparagrafen i opplæringsloven og forsøk med diagnostiske kartleggingsprøver. Didaktisk og fagdidaktisk forskning med vekt på klasseromsperspektivet skal også settes i gang. Som det fremgår med stor tydelighet, er det ikke spesielt mye komiteen har vært i stand til å bli enig om, men noen viktige moment er det. Komiteen er av den oppfatning at meldingen bygger på premisset om likeverdig opplæring for alle barn uavhengig av foreldrenes økonomi, bosted, etnisk opprinnelse og religion. Etter komiteens oppfatning må begrepet om den likeverdige opplæring bety at alle barn skal ha like muligheter til å utvikle seg etter egne evner, utviklingsnivå og behov. Opplæringen skal ta utgangspunkt i og tilpasses eleven selv. I tillegg skal opplæringen preges av individuell tilpasning med et betydelig rom for lokalt mangfold. På bakgrunn av dette prinsipp og behandlingen av St.meld. nr. 47 for 1995-96, Om elevvurdering, skolebasert vurdering og nasjonalt vurderingssystem, ble det fattet et vedtak hvor en bad om at det ble lagt frem en melding om et nasjonalt vurderingssystem. Så synes ikke å være oppfylt. Vi har i avisene i det siste lest på ny om mobbing. Det er foretatt undersøkelser om hvem som mobber, og – av alle ting – fremlagte data kan tyde på at det er et voksende antall lærere som mobber. La meg kort sitere utsagn fra Aftenposten lørdag 5. juni i år, hvor en lærer blir referert: «Jeg sier ikke at dere er den dummeste klassen jeg har vært borti i mine 35 år som lærer, men dere er helt klart den minst intellektuelle …» Denne læreren betegnes som «svært flink og kunnskapsrik, men ondsinnet». Hvis vi skulle ha satt denne bemerkningen inn i en annen setting, f. eks. dette hus, er jeg sikker på at jeg vet hvem jeg hadde tenkt på først og fremst. Det er bare én forskjell, en meget viktig forskjell, og den er at vedkommende har fått en etter min mening altfor god oppdragelse til å komme med slike karakteristikker i åpne fora. I tillegg vet vi alle at standarden på lærere ikke kan sies å være optimal verken i grunnskolen eller i den videregående skolen. Norges fremste mobbeekspert, Dan Å. Olweus, professor i psykologi ved Universitetet i Bergen, mener at lærermobbing må utredes på en saklig og upartisk måte. Han har forsket på mobbefenomenet i mange år, og på bakgrunn av den første vitenskapelige undersøkelsen som ble utført om dette temaet i 1996 av professor Olweus, sier han at beregninger viser at det totale antall barn i norsk grunnskole som er utsatt for lærertrakassering i løpet av et skolesemester, vil være rundt 6 300 elever. Bråkete eller negativ atferd fra elevene kan ikke anses å være grunn for lærermobbingen. Han deler lærerne som har uønsket atferd, inn i tre grupper: 1. lærere som har store personlige problemer med yrkesrollen2. lærere som kan ha kommet i et uheldig motsetningsforhold til en eller flere elever i klassen3. lærere som er altfor hardt presset av langvarig stress og utbrenthet Det skal være meget strenge kriterier, sier Olweus videre, i forhold til troverdighet for å karakterisere en lærer som mobber. En elev skal bli plaget av en lærer gjentatte ganger og over tid. På bakgrunn av bl.a. dette, i tillegg til en uendelig lang rekke saker med elevvold, nå sist i Oslo i forrige uke, kan ikke lenger ansvarlige myndigheter sitte på gjerdet og vente på bedre tider og pent vær. Lavtrykkene i skolen synes å tilta dramatisk istedenfor å bedres vesentlig. Fremskrittspartiet er klar over at en del skoler hvor mobbing har vært et problem, synes å ha oppnådd gode resultater, og det er vi svært glad for. Men mobbing som uttrykk for et læringsmiljø og mobbing generelt synes å være like smittsomt som svartedauden, og derfor må det settes inn tiltak på et langt tidligere tidspunkt. Derfor foreslår Fremskrittspartiet en uavhengig klageinstans og i tillegg både en lokal og ikke minst en ekstern og uavhengig vurdering. En vurdering etter flertallets syn som i hovedsak kun skal utføres lokalt, og innehar begreper som egenvurdering sammen med «kritiske venner» som ansatte føler seg trygg på, er etter Fremskrittspartiets oppfatning et altfor svakt virkemiddel for å få bukt med ferdig utdannede funksjonelle analfabeter, mobbing og direkte voldsepisoder mellom elevene, lærertrakassering og det faktum at et stort antall foreldre som bryr seg i forhold til skolen, blir sett på som et problem, og det blir ofte truet med eller sendt bekymringsmelding til barnevernet i dette landet. Når det gjelder det nye nasjonale utviklingssenteret, har vi i merknadene våre i utgangspunktet tatt avstand fra denne modellen, fordi Fremskrittspartiet ikke kan akseptere at sammenslåing av Nasjonalt læremiddelsenter og Eksamenssekretariatet, inkludert elementer fra departementet, gir en struktur og ansvarsfordeling som fremmer utvikling på alle plan i skoleverket. I tillegg må det tas høyde for at den nyutvikling som vitterlig kommer til å skje, blir tilpasset den kvalitet som allerede finnes, og at helheten vurderes og sikres før man kaster seg over nye arbeidsoppgaver. I den anledning vil jeg vise til at eksamensoppgaven i elektronikk i vår hadde en siste side som var uleselig. Dette har det blitt klaget på fra i hvert fall én skole, og svaret går på – etter mine opplysninger – at dette ikke var noe problem, da den siden som var uleselig, ikke betydde noe for løsningen! Hvordan kan en offentlig instans, som er ansvarlig for en eksamensoppgave, svare noe slikt? Dersom siden ikke hadde noen betydning, burde den aldri vært sendt ut. Elevene har dårlig nok tid som det er, om de ikke skal lese oppgavetekst uten betydning for resultatet. Etter Fremskrittspartiets syn trengs det faktisk en bred ekstern nasjonal vurdering helt inn i departementet med underliggende avdelinger. Fremskrittspartiet synes en skole som utdanner selvstendige mennesker for en fremtid som vi ikke vet altfor mye om, må være viktig å ta inn i dette. Men én ting vet vi, og det er at behovet for helhetlig og spesialisert kunnskap vil øke dramatisk i fremtiden. Dette behovet må dekkes av skolen. Om det skal skje kun i et enhetsskoleperspektiv, eller om mangfoldet sikrer fremtiden best, vil tiden vise. Fremskrittspartiet velger å satse på mangfold, da mangfoldet etter vår mening ikke skaper snevre grenser hvor enkelte ikke passer inn. Fremskrittspartiet tror uomtvistelig at mennesker er grunnleggende forskjellige. Einstein f.eks. er ikke en klon av Disraeli osv. Dette er et verdifullt pluss ved menneskeheten, og hvis vi utnytter alle menneskets muligheter i et fornuftig samspill og aksepterer at politiske ideologier ikke kan styre denne utviklingen i ubegrenset tid, kan vi gå fremtiden trygt i møte. Jeg vil ta opp de forslagene som Fremskrittspartiet alene har fremmet. De øvrige vil Høyre ta opp.