Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2007-02-15:
Det er selvfølgelig legitimt av opposisjonen å borre i Regjeringen når det gjelder hvor de norske styrkene i Afghanistan skal brukes. Men jeg må si at det er å gå altfor langt når man sår tvil om de norske soldatene kan stole på Regjeringen, slik bl.a. Carl I. Hagen gjorde her tidligere i denne debatten, spesielt etter de tindrende klare uttalelser som utenriksministeren kom med her i dag. Det burde ikke være noen tvil om at norske soldater kan stole på sin egen regjering. Vi her i denne salen bør jo ikke være de første som sår den tvilen. I stedet burde vi etter min oppfatning konsentrere oss om det som er det viktigste, nemlig at det er et enstemmig storting som støtter operasjonen i Afghanistan, og at vi nå legger til rette for å styrke vårt engasjement i Afghanistan. Dessuten plasserte utenriksministeren i sin redegjørelse dette inn i en bred strategi for det som han kalte engasjementspolitikk. Jeg mener det er grunnlag for å si det som står på UDs hjemmeside, nemlig at dette kanskje er den viktigste talen som har blitt holdt i Norge i år – det gjenstår å se, selvfølgelig, men i hvert fall til nå. For vi klarer ikke situasjonen i Afghanistan uten militær innsats. Vi klarer det heller ikke uten sivil oppbygging. Men jeg mener at vi heller ikke klarer det bare med disse to elementene hvis vi ikke er i stand til å gå vekk fra den isoleringspolitikk som er blitt ført i mange år, og over på en engasjementspolitikk over hele Orienten og i Midtøsten. For hva er det vi har sett? Isoler Hamas, isoler Hizbollah, isoler Iran og isoler Syria – det har jo gjort konfliktene dypere og skapt enda flere fiender. Isoleringen av Hamas-regjeringen kunne ikke føre til annet enn kaos og nesten borgerkrig i Palestina. Fravær av forhandlinger mellom Israel og Syria har jo ført til at Syria har ført krig mot Israel ved hjelp av Hizbollah. Og Hizbollah har brukt denne situasjonen til å destabilisere Libanon. Iran bruker nå Hamas og Hizbollah for å bygge seg opp som en stormakt i hele regionen. Det er etter min oppfatning mangel på løsninger av konfliktene i denne regionen som har hjulpet Iran til dette. Og det som er verre, er at det har oppstått en uhellig allianse mellom Al Qaida, Taliban, over til Iran, Hamas og Hizbollah. Jeg sier uhellig – for egentlig har de ikke noe annet felles mål enn å ta knekken på amerikanerne og Israel, mens de opprinnelig hadde forskjellige mål. Men på grunn av den politikken som har oppstått, så er det oppstått en uhellig allianse der alle kjemper om samme mål, og det gjør de i Afghanistan, det gjør de i Irak, det gjør de overalt. Men det hadde ikke behøvd å være slik etter min oppfatning. Det som jeg mener er viktig med utenriksministerens tale her, er nemlig at vi nå må prøve å komme over i en situasjon der man prøver å engasjere dem som det er mulig å engasjere. Det er det som er det nye i situasjonen i de palestinske områdene – det kan iallfall bli det med den regjeringen som det nå ser ut til kommer. Det kan oppstå en ny situasjon hvis man får i gang forhandlinger mellom Israel og Syria om Golanhøydene, for da vil jo mye av luften bli tatt ut av ballongen som heter Hizbollah. Når det gjelder den parallellen som utenriksministeren trakk, nemlig til hva vi har gjort tidligere f.eks. her i Europa, så var jo det en kombinasjon av militær oppdemming under hele den kalde krigen, men samtidig åpning for dialog. Det førte til slutt til at Berlinmuren falt. Det er det man må prøve i den nåværende situasjonen i hele dette området: ha en militær oppdemming mot dem som det må demmes opp mot militært, bl.a. Taliban i Afghanistan, for dem tror jeg det ikke går an å forhandle med, og mot Iran. Men det går an likevel å ha dialog med alle de andre, slik at man får en bedring av situasjonen, en løsning på de politiske problemene. Da tror jeg faktisk det blir lettere å drive kreftene i Afghanistan, Taliban og Al Qaida tilbake, fordi da vil denne alliansen over hele dette området smuldre opp. Jeg tror det er en helt nødvendig strategi, i tillegg til det militære i Afghanistan og den sivile oppbyggingen.