Dagfinn Høybråten (Kristelig Folkeparti), 2012-05-15:
Krisen i EU blir stadig verre. Mye skyldes euroen, som har både medvirket til krisen og gjort det vanskeligere å komme ut av den. Som euromedlemmer kunne de søreuropeiske landene få billige lån på bakgrunn av Tysklands kredittverdighet. Resultatet ble økende gjeld og utsettelse av nødvendige reformer i arbeidsmarkedet og i produktmarkedene. Med finanskrisen kom problemene fram i lyset, og nå er gjeldskrisen et faktum. For å komme ut av krisen må landene nå kutte i offentlige utgifter og øke skatteinntektene. Da trengs økonomisk vekst. Men med euroen som felles valuta får ikke de kriserammede landene fordelen av fallende valutakurs, noe som kunne gitt dem mer konkurransedyktig eksport og mulighet for ny vekst. Euroen hindrer det. Som jeg sa i Stortingets europadebatt for halvannet år siden: «Når pengepolitikken skal tilpasses de store landene, vil de små landene, med et annet forløp i økonomien, måtte velte byrden av nødvendige tilpasninger over på innbyggerne i form av kraftige sosiale kutt, med dramatisk arbeidsledighet som følge i mange tilfeller. Så eurosamarbeidet gjør nok finanskrisen mye dypere enn nødvendig i land som Irland og Hellas. Det er de mest utsatte menneskene på arbeidsmarkedet som betaler i form av skyhøy ledighet.» Det er meget alvorlig når arbeidsledigheten i Spania nå er på 25 pst. Krisen i Hellas er om mulig enda mer akutt, også politisk. Så lenge EU ikke er villig til å føre en betydelig mer ekspansiv pengepolitikk, er det ett spørsmål som trenger seg på stadig sterkere: Er det noen vei framover uten å droppe euroen for noen av de mest kriserammede landene? Alternativet som synes å tre fram, er lang tid med høy ledighet, sosial nød og fare for politisk uro og konflikt. Ja, vi kan bare tenke oss hva som kan komme som følge av det. I denne situasjonen vil det være behov for norsk solidaritet. Norge bidrar årlig med store finansielle støttebeløp gjennom finansieringsmekanismene i EØS-avtalen. Vi har nettopp fått en stortingsmelding om EØS-midlene. Jeg tror vi må drøfte om bruken av disse midlene nå må kanaliseres enda sterkere inn mot den akutte krisen i den sørlige eurosonen. EU har etablert nye tilsynsorganer for finanssektoren. Utenriksministeren uttalte i redegjørelsen at det er norsk interesse for å delta, før han tilføyde: «Men tilsynsorganenes adgang til å fatte beslutninger med direkte gyldighet for enkeltselskaper reiser rettslige problemstillinger som må avklares.» Det er jeg helt enig i. Hvis norsk tilslutning medfører overføring av direkte beslutningsmyndighet, avviker dette fra EØS-avtalens grunnleggende mellomstatlige prinsipp. Dreier det seg om suverenitetsavståelse, er det en konstitusjonell sak som krever grundige drøftinger, om både innhold, beslutningsprosessen og forholdet til grunnloven. Utenriksministeren var i sin redegjørelse inne på flere av de problemsaker Norge for tiden har når det gjelder EU. Én gjelder EUs nye forordning om offshoresikkerhet. Et samlet offshoremiljø i Norge, fra fagbevegelsen til Olje- og energidepartementet, er kritisk. Den kan representere et unødvendig tilbakeskritt for Norge som et verdensledende land på sikkerhet offshore. Det beste ville være om forordningen ikke anses som EØS-relevant. La meg også nevne en sak vi har fått innspill om fra maritim næring. EUs Community guidelines on State aid to maritime transport fra 2004 skal revideres. For norsk maritim næring og framtidig verdiskaping er det viktig at Norge bruker sin mulighet til å delta i høringen om saken for å sikre at våre maritime offshoresegmenter fortsatt ivaretas etter revisjon av retningslinjene. En annen sak gjelder AMT-direktivet som regjeringen vil innføre, selv om det har vært reist spørsmål om Norges forbud mot alkoholreklame i rettede sendinger fra utlandet. Regjeringen har valgt å legge til grunn at forbudet kan bestå. Det støtter vi. Det gir regjeringen et stort ansvar – utviklingen på dette punktet vil bli fulgt nøye. Utenriksministeren la i sin redegjørelse vekt på at vi fra norsk side må bli mer bevisste EØS-avtalens handlingsrom for å kunne påvirke og medvirke, men også for å sette tydeligere grenser for hva som er EØS-relevant. Dette er et viktig punkt som vi fra Kristelig Folkepartis side har vært opptatt av i mange år. Fra Kristelig Folkepartis side vil vi derfor gi full støtte til regjeringens arbeid for å sikre at man politisk kommer tidlig nok på banen, for å styrke koordineringen i sektorovergripende saker, for å se på handlingsrommet ved implementering i norsk rett og for å øke kompetansen i forvaltningen. Dette var også en av hovedkonklusjonene i Europautredningen. EØS-avtalen gir et betydelig handlingsrom for Norge. Vi må bli flinkere til å bruke det. Vi er uenige om mye i europadebatten – ikke minst ønskeligheten av at man nå setter i gang et spill om EØS-avtalen, som er grunnmuren for vårt forhold til Europa. Kristelig Folkeparti mener at en stø kurs på dette feltet er det Norge trenger i en urolig tid for Europa. Men vi kan nok tverrpolitisk bli enige om å utnytte avtalen bedre. Det synes jeg både Europautredningen og utenriksministerens redegjørelse legger opp til.