trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 1999-12-09:
Først til dette med kalking av vassdrag. Det er for så vidt riktig at posten er på samme nivå som i fjor, men det står klart i merknadene at den også skal kunne brukes til bekjempelse av andre ting. Men det er likevel en nedgang, for kronebeløpet er nøyaktig det samme, og det har som kjent vært en ørliten prisstigning. Så til elavgiften for husholdningene. Det er selvfølgelig variert økonomi i diverse husholdninger rundt omkring, men dem som dette slår veldig negativt ut for, er de som ikke betaler skatt, for økt elavgift skulle jo kompenseres med økt minstefradrag. Det er en rekke mennesker i dette land med svak økonomi, bl.a. minstepensjonister og andre som ikke betaler skatt, som får dette som en netto økning. Så til dette med frivillige organisasjoner. Det finnes i dag en rekke frivillige organisasjoner som ikke får en eneste krone av det offentlige. Men vi satser på frivillighet, og man kan ikke sammenlikne elavgift, som er en tvang for den enkelte, og det å betale direkte støtte til organisasjoner over statsbudsjettet. Jeg skjønner ikke hvordan representanten Bror Yngve Rahm kan sammenlikne sånt noe i det hele tatt.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 1999-12-09:
Representanten Sanner var inne på at vi kutter 25 pst. i disse bevilgningene, og det er for så vidt riktig. Men det blir jo ikke det samme som ingenting, som den samme representanten hevdet, når det gjelder støtte til dette. Det er klart at vi har et lovverk, som representanten Sanner var inne på. Vi er ikke fornøyd med det lovverket, vi ønsker å forbedre dette lovverket. Vi har sagt en del om dette i våre merknader, men vi har også levert et Dokument nr. 8-forslag, som dessverre ikke får flertall. Der sier også representanten Sanner og Høyre en masse fint i merknadene, men så hopper de av når det gjelder konklusjonen til slutt. Så takket være ikke minst Høyre får vi ikke forbedret dette lovverket.
Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 1999-12-09:
Som jeg tidligere har vært inne på, har jeg etterlyst endringer i rammebetingelser for oljesektoren, overfor statsråden. Vi har tidligere flere ganger fått signaler om at Regjeringen har forstått alvoret i situasjonen og vil komme tilbake til dette. Men hva har skjedd for å motvirke det brå fallet i aktiviteten, som statsråden selv sa? Dessverre lite eller ingenting. Og nå ser det ut som Regjeringen er «saved by the bells», som det heter på godt norsk, ved at man har fått en gledelig økning i oljeprisene. Men vi vet selvfølgelig ikke hvor lenge det varer. Jeg vil derfor spørre statsråden om hun ikke ser nødvendigheten av å ha rammebetingelser for oljesektoren, som er en av våre aller viktigste næringer, som gjør at denne næringen også kan overleve med lave oljepriser. Eller er det slik at Regjeringen nå gambler med at oljeprisene skal vedvare på et høyt nivå?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Når det gjelder toprissystem, vil jeg bare si at det vi har bedt om, er en gjennomgang og utredning av dette. Det skal vi drøfte når det foreligger, og derfor vil jeg ikke gå mer inn i en debatt om selve toprissystemet. Der er det argumenter for, og det er argumenter mot, og så får vi veie dem mot hverandre når vi får et bedre beslutningsgrunnlag. Når det gjelder elavgiften derimot, vil jeg for det første si at 2,5 øre vil jeg ikke kalle dramatisk. Det er en økning. For det andre er det slik at Arbeiderpartiet aldri har vært prinsipielt mot avgifter, tvert imot har vi i og for seg gjennom et langt politisk liv hatt sans for det på mange områder, også på elområdet. Vi har stemt for og innført elavgift der tidligere. Når vi avviste det i fjor, skyldtes det bl.a. at det i fjor var overhengende fare for at vi skulle miste kontrollen med pris- og kostnadsveksten. Vi var redd for rentene, og vi var redd for hele situasjonen for norsk konkurranseutsatt industri fordi det var problemer med press i norsk økonomi. Det presset er mindre til stede nå. Det er mindre risiko for at vi mister kontrollen med pris- og kostnadsveksten, og derfor er problemene knyttet til elavgiften mindre i dag enn de var i fjor. For øvrig vil jeg føye til at Arbeiderpartiet har et nøkternt syn på virkninger av økt elavgift. I den grad man tror på energiutredningen og Regjeringens energimelding, er det slik at hvis vi skal stabilisere energiforbruket, må vi anslagsvis tolvdoble elavgiften, og det har ikke Arbeiderpartiet tenkt å gjøre. Det betyr at vi i likhet med Regjeringen ser for oss en vekst i energiforbruket og elforbruket framover, og da er vi tilbake til hovedproblemet, nemlig at Regjeringen legger opp til å dekke det ved økt import. Det syns vi i lengden er en dårlig løsning, spesielt når importen altså kommer fra vesentlig mer forurensende energikilder enn det vi kan få ved å dekke det innenlands.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Først til innsatsen for alternativ energi. Det var Regjeringen som gjorde et veldig stort poeng av at man skulle bevilge 184 mill. kr til alternativ energi, til bio, vindmøller, varmepumper og alt som vi alle sammen er for. Det var et hovedbudskap. Så viste det seg først i revidert at man måtte kutte 70 mill. kr, og så tar vi resten, 114 mill. kr, nå i nysalderingen. Det er da bevilget 0 kr til alternativ energi i år. Da har Regjeringen en lang forklaring, at det er vanskelig, man må gi tilsagn og det tar tid og sånn, men det burde Regjeringen ha tenkt på før de bad Stortinget bevilge 184 mill. kr for ni måneder siden – det er det som er poenget – spesielt i vår da de hadde en gjennomgang av de samme budsjettpostene, for det er Regjeringen som har den kompetansen, og ikke Stortinget. Det er helt riktig at man gjør det om til tilsagnsfullmakter. Men jeg regner med at også representanten Rise skjønner at hvis man nuller noe i år, gir det som tilsagnsfullmakt til neste år og så belaster bevilgningen neste år, er det samlet sett over de to årene en vesentlig mindre innsats på alternativ energi enn det som opprinnelig var hensikten. Det er det vi er lei oss for, fordi det da blir mindre penger til dette formålet. Det er åpenbart at det skjønner man, men man greier altså ikke å gjøre noe med det. Når det så gjelder gasskraft, er vår holdning at vi har åpnet for bygging av gasskraftverk i Norge, helst med CO2-fri teknologi, men også med konvensjonell teknologi, fordi vi mener at det er vesentlig bedre enn Regjeringens alternativ, nemlig økende import av kullkraft, for det er det Regjeringen legger opp til. Det er helt entydig slik at man legger opp til økt vekst i elforbruket. Det står i energimeldingen. Man er ikke i nærheten av å legge fram planer til å dekke dette med alternativ energi. Selv om man lykkes fullt ut med vindmøller og alt det som ligger inne, er det 5 TWh, og dermed blir det økt import. Det er om mulig det dårligste av alle alternativer. Vi vil satse mer på CO2-fri gasskraft, og det var faktisk noe vi fikk flertall for sammen med Høyre, og vi beklager at Regjeringen ikke satser på det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Først til spørsmålet om hvorfor Arbeiderpartiet støtter en økning i bevilgningen til enøk og alternative energikilder med 100 mill. kr. Det gjør vi fordi vi er for enøk og alternative energikilder. Vi vil gjerne ha mer av det, og håper at statlig støtte kan bidra til at vi får mer av det. Når Regjeringen etter først å nulle bevilgningen i år og si at de ikke har greid å bruke opp pengene, men baserer seg på å bruke dem senere år som tilsagnsfullmakter, og likevel kommer tilbake til Stortinget og ber om en opptrapping for 2000, må jeg regne med at Regjeringen har oversikt og vesentlig bedre oversikt enn den hadde i fjor over hvor mye penger man er i stand til å bruke – og at man da er i stand til å bruke de pengene. Hvis ikke, har Regjeringen et alvorlig problem. Hvis man to år på rad gjør et stort poeng av at man øker bevilgningen på disse områdene, og så må nulle bevilgningen i år og eventuelt kutte eller nulle den neste år, har Regjeringen på en måte virkelig gjort budsjettsystemet til en parodi, for da gjør man dette bare til symbolpenger. Man bevilger mer penger, og så når budsjettåret nærmer seg slutten, kutter man det ned til 0 likevel. Så det er et godt spørsmål representanten Sanner har. Men vi har altså i ærbødighet og respekt for Regjeringen og departementene basert oss på at den informasjonen de har kommet med, er riktig, og at de nå har tenkt nøye igjennom om de er i stand til å bruke opp de pengene de ber Stortinget bevilge, hvilket de åpenbart ikke hadde gjort i fjor. Og den feilen bør ikke gjenta seg. Når det så gjelder hvorfor vi kutter på forskning, er det ikke sikkert at det er noe prioritert område for Arbeiderpartiet å kutte på energiforskning. Men det er slik at i et kompromiss får man ikke plass til alt. Dette var en del av en stor pakke der det var plusser og minuser, og et av de områdene som ble rammet av kutt, var energiforskning.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Før regjeringsskiftet var miljøområdet et av de områdene der sentrumspartiene generelt og Venstre spesielt skapte de største forventninger om en dramatisk endring i politikken. Den politikken som var ført fra Arbeiderpartiets side, var nærmest umoralsk og iallfall til skade for miljøet, og nå skulle sentrumspartiene legge om kursen fullstendig. De skapte forventninger som på ingen måte er innfridd. Endringene som har skjedd, er av liten eller ingen betydning. I all hovedsak videreføres den miljøpolitikken som er ført i Norge de siste årene. Det ville vært en fordel for debatten om sentrumspartiene kunne innrømme det, og innrømme at man ikke har greid å leve opp til forventningene. Derfor var det faktisk gledelig å lese at statssekretæren i Miljøverndepartementet i Dagsavisen i går, 8. desember, innrømmet at man ikke har greid å leve opp til forventningene. Spørsmålet er om statsråden er enig med statssekretæren i at man ikke har levd opp til forventningene. Det som derimot var problemet med statssekretærens uttalelser, var at han la skylden på Stortinget, og sa at det var Stortingets skyld at man ikke hadde greid å leve opp til forventningene. Problemet er at i et system med parlamentarisme er det litt vanskelig for Regjeringen i lengden å si at egentlig er det en helt annen politikk vi ønsker å føre, og langt på vei forsøke å fraskrive seg ansvaret for den politikken som føres, uten å ta konsekvensen av det. Da er neste spørsmål: Er statsråden enig i det statssekretæren sier, nemlig at det er Stortingets skyld at man ikke får ført en miljøpolitikk som man er fornøyd med? Statssekretæren sier at mye av vår miljøpolitikk blir stoppet av stortingsflertallet, og det må jo bety at det bare er lite igjen, og dermed også lite man får flertall for. Er man fornøyd med det, eller er det slik at statssekretæren tar feil? Det ville vært en fordel om statsråden nå kunne rydde opp i dette spørsmålet – om det er slik at Regjeringen tar ansvar for den politikken den fører, eller om den ikke gjør det.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Statsråden lot være å svare på min første replikk ved å vise til at det var pressefrihet her i landet, slik at hun ikke kunne forholde seg til overskriften på intervjuet med statssekretæren, der overskriften er: «Skylder på Stortinget». Nå er problemet det at det absolutt er dekning for den overskriften i det statssekretæren sier i intervjuet, derfor er jeg dessverre nødt til å gjenta mitt spørsmål: Er hun enig eller uenig med sin statssekretær? For han bruker mye plass på å forklare at Regjeringen taper mye av sin miljøpolitikk i Stortinget. Det er det som er problemet. Og på direkte spørsmål fra journalisten som spør: «Så det er først og fremst stortingsflertallets skyld at regjeringen ikke klarer å leve opp til forventningene?», svarer statssekretæren: «Ja.» Da er det en veldig god overskrift å skrive «Skylder på Stortinget». Da er altså spørsmålet: Er statsråden enig med statssekretæren, eller er statsråden uenig med statssekretæren? Det må vi få et svar på. Det andre er disse sakene man viser til, der man har tapt. Der kan man diskutere om miljøet faktisk har tapt. Den utbyggingen av Øvre Otta som nå er vedtatt, er nøyaktig det utbyggingsforslaget som Vern Øvre Otta foreslo. Man utnytter et magasin på 40 meter, og vannet kommer til å renne mer naturlig nå, etter utbygging enn før utbygging, fordi magasinene i demningen ble brukt til å holde vannet tilbake før. Nå skal det renne jevnt hele året. Så det blir mer naturlig med utbygging enn uten utbygging, når en først har en demning. Og når det gjelder skytefelt, er det jo ikke slik at Regjeringen har sagt nei til skytefelt. Regjeringen sa ja til å gå videre med nullalternativet, dvs. skytefelt på Hjerkinn. Derfor stemte regjeringspartiene mot vårt forslag om utvidet nasjonalpark på Hjerkinn. Men det er ikke det jeg nå spør om, jeg spør egentlig om statsråden er enig med statssekretæren sin – det er det avgjørende.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Jeg har en stemmeforklaring til forslag nr. 6 under Miljøverndepartementet. Dette er et forslag fra Fremskrittspartiet, Høyre og Sosialistisk Venstreparti som Arbeiderpartiet i utgangspunktet ikke hadde sluttet seg til fordi vi mente at det var dekket av en flertallsmerknad, men for å unngå enhver misforståelse anbefaler jeg Arbeiderpartiets medlemmer å stemme for dette forslaget.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Jeg setter pris på Arbeiderpartiets støtte til den økte elavgiften. Det synes vi er fint, etter at partiet sa nei i fjor. Så til kulturminnevern. Representanten Stoltenberg sa at Regjeringen ikke har økt innsatsen i sitt forslag. Det er feil. I Regjeringens forslag lå det inne en økning på over 5 mill. kr til kulturminnevern, og i tillegg økte vi det ytterligere med mellom 7 og 8 mill. kr i avtalen som representanten Stoltenberg skrev under på i komiteen. Videre sier representanten Stoltenberg at Regjeringen ikke klarer å bruke opp de midler som Stortinget bevilger til enøk og alternativ energi. Det er riktig at alle pengene ikke er utbetalt, men det betyr ikke nødvendigvis at de ikke er disponert. Det er gitt tilsagn for nesten hele det bevilgede beløpet for 1999. Når det er sagt, er det grunn til å gå gjennom både retningslinjer for tilskuddsordningene og se på om andre former for tilskuddsordninger kan være aktuelle. Det dreier seg her om prosjekter som er langsiktige, og som kan kreve både konsesjonsbehandling og lang byggetid. Spørsmålet er om man burde se på fondsordninger eller større grad av tilsagnsbevilgninger fremfor direkte bevilgninger. Jeg føler meg trygg på at departementet har dette under vurdering. Så nevnte representanten Stoltenberg at det er viktig å ha en strategi for å møte klimautfordringene, og at Regjeringen der er helt tafatt, fordi man satser på import av kullkraft. Jeg vil gjerne utfordre representanten Stoltenberg på Arbeiderpartiets standpunkt når det gjelder bygging av gasskraftverk. Der står partiets standpunkt fast. På tross av at vi ikke har noe kvotehandelssystem på plass, på tross av at Kyotoprotokollen ikke er ratifisert, står likevel Arbeiderpartiet på at det skal bygges gasskraftverk med gammel teknologi. Jeg vil be representanten Stoltenberg svare nærmere på dette.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Nei, det er ikke «greit» at vi importerer forurensende kullkraft fra Danmark. Det er derfor Regjeringen har en strategi, nedfelt i energimeldingen, som går ut på at det skal bevilges 5 milliarder kr til enøk og alternativ energi. Det er dette Regjeringen har fulgt opp i budsjettet for år 2000. Når representanten Hegna sier at økningen tilsvarer seks-åtte Øvre Otta-utbygginger, illustrerer det bare det faktum at det Arbeiderpartiet gjorde, å gå inn for å bygge ut Øvre Otta, må ha vært et gedigent feilgrep, når økningen tilsvarer seks-åtte Øvre Otta-utbygginger. Jeg må få minne om hva som har vært Arbeiderpartiets holdning når det gjelder enøk og satsing på forskning i alternativ energi de siste ti årene før Bondevik-regjeringen tiltrådte. I løpet av en tiårsperiode ble det brukt ca. 300 mill. kr til forskning på alternativ energi, det tilsvarer ca. 30 mill. kr i året. Det er klart at Norge nå ligger langt etter i forhold til der vi kunne ha vært dersom sentrumspartienes og SVs forslag til økning på dette området hadde vært fulgt opp. Men gang på gang opplevde vi at disse forslagene i denne sal ble stemt ned av et flertall av Arbeiderpartiet og Høyre. Derfor ligger Norge dessverre et godt stykke etter når det gjelder alternativ energi. Jeg tror vår posisjon kunne vært helt annerledes dersom vi hadde satset tidligere, og det hadde vi også hatt råd til. Med den planen som nå er lagt opp fra Regjeringens side, har vi kommet opp på et nivå som begynner å ligne på det man satser på i Sverige, hvor man for lenge siden vedtok å satse 9 milliarder kr fordelt på fire år. Jeg tror at hvis vi i denne salen kunne få en større enighet om at dette området er viktig, kunne vi også få redusert importen av forurensende kullkraft.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Representanten Korsberg understreker betydningen av å satse mer midler på kalking. Det er Regjeringen enig i, for det er ingen regjering som noen gang har foreslått så høye bevilgninger til kalking som den sittende regjering, og det er vel også første gang det har vært så bred enighet med hensyn til bevilgningen til kalking som det har vært dette året. Det er ikke lenger nødvendig at Stortinget plusser på store beløp til kalking, for det er så bred enighet om det nivå man nå har lagt seg på. Men jeg må få rette søkelyset mot det som ser ut til å være Fremskrittspartiets tankegang og ideologi her, nemlig å satse mest mulig på å reparere, å ha så høye utgifter som mulig til å reparere skader istedenfor å satse på forebygging. Jeg ser lite spor av at Fremskrittspartiet vil satse på å forebygge forurensning, forebygge utslipp av klimagasser, forebygge også på andre områder i politikken, men Fremskrittspartiet vil satse maksimalt på å reparere skader fremfor å forebygge. Så jeg vil utfordre representanten Korsberg til å tenke gjennom om Fremskrittspartiet kunne spare mer penger på offentlige budsjetter ved å satse på forebyggende virksomhet fremfor å reparere. Når det gjelder sur nedbør, er det oppnådd viktige fremskritt. Regjeringen har nå fått til en avtale om at utslippene fra Storbritannia skal reduseres. Jeg tror likevel at det er behov for enda strengere tiltak internasjonalt for å redusere disse utslippene, men det vil ta tid å oppnå sanksjonsmidler internasjonalt for å stoppe utslippene, for forurensning kjenner ingen landegrenser.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Jeg synes det var hyggelig å få skryt av representanten Langeland. Det er fint at sentrumspartiene og SV i mange saker har stått sammen for å søke å få en bedre miljøpolitikk fra statens side. Men det er klart at vi har ikke flertall i alle saker, og da er det faktisk slik at det er stortingsflertallet som bestemmer. Jeg vil også minne representanten Langeland om at Regjeringen aldri har stilt kabinettsspørsmål på kontantstøtten. Men den har stilt kabinettsspørsmål på en miljøpolitisk sak, nemlig CO2-avgiften – og det var første gang på tolv år at det var stilt et kabinettsspørsmål. Så jeg får bare minne representanten Langeland om at det faktisk var en miljøpolitisk sak man stilte kabinettsspørsmål på. Når det gjelder PCB, er det skarp kritikk fra stortingsflertallets side – det har vi registrert – på tross av at Regjeringen har økt bevilgningen med 3 mill. kr. Men stortingsflertallet følger ikke opp med noe forslag til økte bevilgninger, og da hjelper det lite å komme med skarp kritikk. Langeland har ganske sikkert foreslått økte bevilgninger, men han representerer jo ikke stortingsflertallet. Representanten Langeland henviser til en artikkel i Dagsavisen om at Regjeringen skylder på stortingsflertallet. Jeg må tilstå at jeg ikke har sett den artikkelen, og det er derfor vanskelig å kommentere den. Men vi får konstatere at det er et flertall i denne salen som ofte har stått imot miljøinteressene. For første gang på lenge, eller kanskje for første gang i det hele tatt, har vi en regjering som svært ofte har stått på miljøbevegelsens side, og det synes jeg at representanten Langeland burde sette pris på og enda oftere gi skryt for.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Høyre var det første partiet som tok opp spørsmålet om naturvern her i denne salen, men det er synd at Høyre ikke følger opp disse stolte tradisjonene når jeg hører på representanten Sanner her, som f.eks. sier at CO2-avgiften ikke er noe miljøtiltak. Det er klart at CO2-avgiften har ført til at industrien selv har satt fortgang i tiltak for å forske på nyvinninger som kan føre til CO2-fri teknologi. Likevel ser vi at Høyre i denne budsjettinnstillingen går inn for å gi statlig støtte til noen av de mest ressurssterke selskapene vi har, for at de skal kunne forske på CO2-fri teknologi. Samtidig nuller Høyre ut forskning på f.eks. vindmøller. Høyre har vært imot store bevilgninger til alternativ energi i ganske mange år og bærer et nokså tungt ansvar for det som er status for Norge på dette området i dag. Har Høyre en strategi for å få vridd forbruket mer over på alternative energikilder? Det er jo slik at vi må bygge stein på stein for å snu utviklingen og for å få flere alternative energikilder, slik at vi kan slippe å importere kullkraft. Jeg vil også spørre hvordan Høyre har tenkt å oppfylle Kyotoprotokollens bestemmelser, når vi vet at kvotehandelsystemet ikke er på plass, det er ikke utviklet ennå, og avtalen er heller ikke ratifisert. Likevel vil Høyre bygge ut gasskraftverk basert på gammel teknologi. Så til Lokal Agenda 21. Vi må ikke glemme at det faktisk er 4,5 millioner mennesker her i landet, og her snakker vi bare om én koordinator i hvert fylke som skal bidra til å inspirere til frivillig innsats, innsats fra private, næringsliv og samarbeid med kommuner om Lokal Agenda 21.
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-12-09:
Stoltenberg gjør et stort poeng av at det er bevilget 0 kr til enøk og nye energikilder i 1999. Det er jeg enig i – jeg er enig i at det kan settes spørsmålstegn ved både bevilgningspraksis, bevilgningens størrelse, kriterier og ikke minst manglende resultatoppfølgning i forhold til hva vi faktisk har bevilget. Allikevel foreslår Arbeiderpartiet å øke bevilgningen til enøk og nye energikilder fra i år til neste år med nesten 100 mill. kr. Samtidig kutter Arbeiderpartiet i bevilgningen til energiforskning med 15 mill. kr. Er dette uttrykk for den reelle prioriteringen Stoltenberg viste til at man har fått til i budsjettavtalen med sentrumspartiene, at man øker bevilgningen til enøk med nesten 100 mill. kr.? Det er vel ingen budsjettpost som prosentvis øker så sterkt som bevilgningen til enøk og nye energikilder, og samtidig kutter man i forskningsbevilgningen med 15 mill. kr. Det er et kutt som kommer til å svi. Det paradoksale er at det er en sammenheng mellom hva vi gjør på forskningssiden i å stimulere forskningsmiljøene til å bringe frem ny teknologi og nye resultater som gjør det mulig å realisere de nye energikildene, og hva vi bevilger til å få igangsatt om det så er vindmølleprosjekter, naturgass eller bioenergi. Er dette uttrykk for den reelle prioriteringen, og hvordan vil Stoltenberg forklare at man på den ene siden øker bevilgningen til enøk kraftig, samtidig som man kutter i forskningsbevilgningen?
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-12-09:
I innstillingen står Fremskrittspartiet sammen med Høyre i en ganske knallhard kritikk av Regjeringens politikk når det gjelder kulturminnevern. Man sier bl.a.: «Disse medlemmer vil styrke eiers rettsstilling ved vern av kulturminner for å sikre balanse mellom de plikter staten pålegger og de rettigheter eier av et kulturminne har. Sentralt i denne sammenheng vil være forslag som fokuserer på statens økonomiske ansvar ved fredning av privat eiendom.» Samtidig kutter Fremskrittspartiet nesten 25 pst. i bevilgningen over Riksantikvarens budsjett, og dette går hardt ut over nettopp de bevilgningene som skal gå til å kompensere private eiere når staten går inn og freder privat eiendom. På spørsmål fra representanten Torny Pedersen sier Vaksdal at vi må først få på plass et lovverk. Men det er på plass et lovverk. Vi er enige om at det lovverket ikke er godt nok. Men det kan da ikke være noen logikk i at dersom man ikke kan få noe fullt og helt, så skal man ikke få noe som helst. For det er jo det som ligger i Fremskrittspartiets holdning her. Fordi man ikke har fått på plass et lovverk som kompenserer fullt og helt, kutter Fremskrittspartiet så kraftig at familier, lag og foreninger som har tatt vare på kulturarven gjennom generasjoner, ikke skal få noe som helst. Hvor er logikken? Jeg registrerer også at Fremskrittspartiet i sin merknad foreslår økning innenfor kapitlet Riksantikvaren – til «Skibladner». Det eneste konkrete punktet man har, er økt bevilgning til «Skibladner», samtidig skal man altså kutte over 40 mill. kr på det samlede budsjett, slik representanten Torny Pedersen også har påpekt.
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-12-09:
Det siste spørsmålet er kanskje det mest presserende og også kanskje det mest interessante. Representanten Gjul viser til miljøbyråden i Oslo. Jeg kunne henvist til diverse representanter fra Arbeiderpartiet som har flagget ulike oppfatninger. Jeg har registrert at også i Hedmark Arbeiderparti er det representanter som står på kanskje den andre ytterfløyen i forhold til det representanten Gjul her har presentert. Høyre er opptatt av at det skal være en helhetlig politikk, og at det skal være en balansert politikk. Problemet i dag er at konfliktene er økende, og jeg tror at særlig – hvis vi kan bruke den betegnelsen – rovdyrvennene vil være tjent med at man nå tar en ny debatt om rovdyrpolitikken. Vi er nødt til å dempe konflikten. Vi er nødt til å sørge for at vi har en politikk som ivaretar hensynet til bærekraftige rovdyrstammer, samtidig som vi viser respekt for dem som driver husdyrhold i Distrikts-Norge. Her er Høyre ute etter å finne løsninger, og jeg er overbevist om at vi kommer tilbake til den saken i Stortinget. Når det gjelder det andre spørsmålet representanten reiste, nemlig vårt ønske om å vri penger fra miljøbyråkrati til aktive tiltak, er jeg overrasket over den strukturkonservatisme som eksisterer i Arbeiderpartiet på dette området. Det er klart det er mulig å spare penger. Representanten viste selv til et stort antall direktorater og ulike deler av offentlig forvaltning som har ansvaret på miljøområdet. Vi ønsker også å få en skikkelig gjennomgang for å se om dette kan gjøres på en mer effektiv måte. Så må vi sørge for at det blir et godt samarbeid mellom frivillige og private krefter og den offentlige innsatsen. Det ser man bl.a. når det gjelder SNO, hvor Høyre ønsker å redusere noe på den statlige siden og heller stimulere det private og frivillige oppsynsarbeidet.
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-12-09:
Dette var en blanding av hummer og kanari. Jeg tror nesten jeg må be representanten Rise lese innstillingen, for alle disse spørsmålene klarer ikke jeg å besvare i løpet av to minutter, men jeg skal prøve og se hvor langt jeg kommer. For det første tror jeg kanskje jeg må be representanten Rise å skille mellom naturvern og miljøvern. Til spørsmålet om CO2-avgift er et miljøtiltak: Ja, det er jeg enig i. Jeg tror at man også kan si at CO2-avgiften på sokkelen har bidratt til å påskynde en nødvendig prosess. Men så er spørsmålet: Nivået? Er det slik at CO2-avgiften skal være så mye høyere på sokkelen enn for fastlandsindustrien? Det ser ikke jeg noen grunn til. Jeg registrerer at sentrumsregjeringen etter først å ha stilt ultimatum med hensyn til å få økt CO2-avgiften, så var med på å fjerne økningen, og nå foreslår den på selvstendig grunnlag å redusere CO2-avgiften med 20 pst. – og skryter faktisk av det. Man skryter av at man reduserer CO2-avgiften som et viktig tiltak for å få opp igjen aktiviteten. Det er ikke riktig som representanten Rise sier, at Høyre nuller ut forskning på vindmøller. Hvor står det? Det Høyre gjør, er at vi nuller ut driftstilskudd til vindmøller. Vi mener at det er meningsløst at man over statlige budsjetter skal subsidiere driften av vindmøller. Og hvis man er opptatt av naturvern, er ikke veien å gå å få en sammenhengende stripe med vindmøller fra Lindesnes i sør til Kirkenes i nord. Ja – Høyre har en strategi for å få til en økt satsing på alternative energikilder. Vi fremmet i dette Stortinget bl.a. et meget vel gjennomarbeidet forslag om introduksjon av varmepumper, som også nå blir fulgt opp, og vi har virkelig stått på barrikadene for å få fortgang i det arbeidet. Vi mener videre at vi nå er nødt til å få en offensiv satsing på gass, på naturgass og også gasskraft, fordi det er mer miljøvennlig enn å importere stadig mer kullkraft fra Danmark.
Jan Tore Sanner (Høyre), 1999-12-09:
Før ble Venstre møtt med stor respekt for sin offensive miljøpolitikk. Nå møter Venstres miljøvernminister kritikk for manglende initiativ og handlingslammelse både fra miljøorganisasjonene og fra Arbeiderpartiet og Høyre i Stortinget. Statsråden sier at det må være lov til å si at det er Stortinget som har stoppet initiativ når det faktisk er tilfelle. Men dersom statsråden fortsetter å skylde på Stortinget, er vi nødt til å få på bordet hva denne kritikken mot stortingsflertallet faktisk dreier seg om. Jeg kan ikke klare å identifisere de store, omfattende og banebrytende miljøreformene som skulle være fremsatt av sentrumsregjeringen, som skulle godtgjøre den knallharde kritikken sentrum rettet mot Arbeiderpartiet før valget, og det som skulle være en offensiv miljøpolitikk under en ny ledelse. Tvert imot har det fra stortingsflertallet vært reist spørsmål på en rekke områder hvor Regjeringen ikke viser initiativ. La meg bare trekke frem PCB-problematikken, hvor stortingsflertallet for to år siden refset Regjeringen for manglende initiativ. Også i denne budsjettinnstillingen får Regjeringen klar beskjed fra Stortinget om at nå forventer man handling. Høyre og SV foreslår 10 mill. kr for å starte PCB-oppryddingen, Regjeringen gjør svært lite. Og hva med miljøutfordringene i Nordvest-Russland? Hvilke offensive initiativ kommer fra sentrumsregjeringens side for å få fortgang i atomsikringssamarbeidet og gå løs på de enorme miljøproblemene som ligger i det området? Vi ser også kutt på energiforskningen. Hvis man virkelig ønsker å satse på enøk og nye fornybare energikilder, er det ikke riktig vei å gå å kutte på energiforskningen, slik man har blitt med på i forhold til det som faktisk var Regjeringens forslag. Hvis man fortsatt skal skylde på Stortinget, må man legge dokumentasjon på bordet.
Torny Pedersen (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Etter å ha hørt Fremskrittspartiets hovedinnlegg, er det mange forhold som fortsatt forundrer meg med Fremskrittspartiets politikk. Det er spesielt to problemstillinger som jeg gjerne ønsker å få forklaring på. Fremskrittspartiet har ofte snakket om partiets stabilitet. Men hvor er stabiliteten i at Fremskrittspartiet var med på å øke CO2-avgiften for offshoreindustrien i revidert nasjonalbudsjett for 1998, for deretter, et halv år senere, å reise rundt og fortelle at det å fjerne CO2-avgiften er det som skal redde offshoreindustrien i kommende tider? Den andre problemstillingen er at Fremskrittspartiet har lagt fram et Dokument nr. 8-forslag som dreier seg om store erstatningssummer for staten i forbindelse med kulturminnevern. Når de da samtidig reduserer Riksantikvarens budsjett med 42 mill. kr for neste år i sitt alternative budsjett, lurer jeg på hvor stabiliteten er i Fremskrittspartiets politikk. Hvor mener Fremskrittspartiet at staten skal hente penger til disse erstatningene, når de reduserer Riksantikvarens budsjett såpass dramatisk?
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Jeg må bare først få lov til å korrigere representanten Vaksdal når han henviser til kalkingsposten, hvor han på ny gir uttrykk for at noe av dette skal brukes til bekjempelse av lakseparasitten. Det er ikke i tråd med innstillingen fra Regjeringen. Det står henvist til at det er muligheter for at man kan nytte disse midlene dersom det er behov for det, og jeg vil understreke at vi opprettholder satsen for kalking i år 2000. Det som jeg imidlertid tar ordet for, er: Jeg er litt forundret over beskrivelsen av husholdningenes økonomi i den omtalte meldingen i forhold til hva Siv Jensen har gitt uttrykk for i et replikkordskifte med statsråd Gudmund Restad for kort tid tilbake, hvor hun henviser til at smertegrensen for norske husholdninger er i ferd med å nærme seg, og knytter dette opp til elavgiften. I innstillingen sier imidlertid Fremskrittspartiets medlemmer i denne komiteen at husholdningenes økonomi er så god at de bør bære ansvaret for driften av de frivillige organisasjonene i Norge. Har man ulik oppfatning av hvordan husholdningenes økonomi egentlig er i Fremskrittspartiet? Det er det ene spørsmålet. Det andre spørsmålet er også et interessant spørsmål av prinsipiell karakter, for det står følgende – og jeg siterer fra innstillingen: «Disse medlemmer mener ut fra et prinsipielt synspunkt at det ikke bør være en offentlig oppgave å gi frivillige organisasjoner økonomisk støtte.» Gjelder det bare organisasjoner på områder hvor Fremskrittspartiet ikke har interesser, eller er dette et generelt signal til Organisasjons-Norge om at de i framtida ikke kan regne med Fremskrittspartiets støtte?
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 1999-12-09:
Bare et kort spørsmål til representanten Langeland, som det på mange måter er litt vanskelig å argumentere imot, fordi han og partiet hans på dette området har en prisverdig høy profil, som vi setter pris på. Det som er spørsmålet, når Langeland allikevel velger å kritisere sentrumsregjeringen, er om vi kan få et signal fra SV ut fra de beskrivelsene han har gitt av andre miljøsinker i denne salen, Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Høyre. Hvordan ser Hallgeir H. Langeland det for seg, slik Stortinget er sammensatt, at det skal være mulig å få etablert et flertall for den miljøpolitiske satsingen som han primært ønsker? Og ville Hallgeir H. Langeland sett det som ønskelig at Regjeringen stilte kabinettsspørsmål på miljøspørsmål, hvis han visste at alternativet ville være en annen regjering med en langt lavere miljøprofil enn det sentrumsregjeringen legger opp til? Altså: Hvordan tenker Langeland seg at det skal være mulig å samle flertall i denne sal, slik Stortinget pr. i dag er satt sammen?
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Forbruket av strøm øker dramatisk år for år. I fjor økte forbruket i forhold til året før med noe slikt som seks-åtte Øvre Otta-utbygginger, til tross for regjeringspartienes ambisjoner om et redusert forbruk av strøm i Norge. Siden regjeringspartienes politikk er å pumpe mest mulig penger inn i det private forbruket, er det ikke vanskelig å forstå at også elforbruket øker. Det vi produserer av vannkraft, har vi brukt opp for lenge siden. Nå er det import av forurensende kullkraft fra Danmark som berger oss gjennom mørketid og kuldeperioder. Spørsmålet er: Siden Regjeringen ikke er i nærheten av en politikk som kan gjøre oss selvforsynt med strøm, som er regjeringspartienes mål, synes regjeringspartiene det er greit å fortsette å basere seg på import av kullkraft? Så vidt jeg vet, har regjeringspartiene hatt temmelig ambisiøse målsettinger i klimapolitikken, selv om partiene de siste årene har løpt med sjumilsstøvler vekk fra tidligere vedtak. Representanten Rise var i sitt innlegg også innom klimadebatten. Synes representanten det er greit at Norge importerer sterkt klimaforurensende kullkraft fra Danmark?
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Det blir ofte sagt at situasjonen for kraftforsyningen i Norge er anstrengt. Forbruket av strøm øker jevnt og trutt, ny utbygging er det lite av, for ikke å si ingenting, og det er alvorlig i forhold til kraftforsyningen. Leverandørindustrien sliter tungt under mangel på oppdrag, og det er mange som allerede har gått til nedbemanning. Det er også fare for at vi skal miste kompetanse på vannkraftutbygging. Dette er noe av bakgrunnen for at Stortinget allerede har vedtatt et midlertidig avgiftsfritak for nye vannkraftprosjekter. Det betyr at alle opprustningsprosjekter som ikke trenger konsesjon etter vassdragsloven, og alle typer vannkraftprosjekter som er under konsesjonsbehandling også etter vassdragslovgivningen, skal ha midlertidig fritak for investeringsavgifter. Dette forstår jeg det er delte tolkninger av bl.a. i departementet. Det blir tolket slik at prosjekter som behandles etter vassdragsloven, ikke skal ha fritak. Det er i så fall, etter min oppfatning, i strid med Stortingets ønske. Kan statsråden bekrefte at fritaket gjelder alle typer vannkraftprosjekter?
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Jeg oppfatter at statsråden prøver å bortforklare en klar reduksjon i Regjeringens enøksatsing. Enøk skulle være en hovedsak for Regjeringen, og nå trekkes bortimot hele årets bevilgning. Det som skulle ha vært brukt på årets tiltak, skal altså brukes på neste års tiltak. Samlet sett må det bety en betydelig lavere satsing på enøk.
Bent Hegna (Arbeiderpartiet), 1999-12-09:
Det har tidligere i debatten blitt sagt at dette er den siste energidebatten i dette århundret, i hvert fall her i Stortinget. Jeg vet ikke om det var diskusjoner om kraftpolitikk i Stortinget ved forrige århundreskifte, men jeg er sikker på at mulighetene som lå i å utnytte norske fossefall, var et omdiskutert og interessant tema. Slik sett var det store endringer også i datidens kraftmarked. Ved dette århundreskiftet er kraftmarkedet i Europa, og også i Norge, igjen i sterk endring. Landene på kontinentet liberaliserer. Resultatet er at priser faller kraftig, og selskaper slår seg sammen og blir større. Det samme ser vi også her i landet. Vi har i dag mange små og mellomstore kraftprodusenter. Overalt foregår det diskusjoner om sammenslåing av kraftselskaper. Det er stadig hardere konkurranse om kundene. Virkemidlet er lavest mulig pris til kundene. En annen utvikling er at strøm mer og mer blir betraktet som en vare i et marked, på linje med alle andre varer. Tidligere ble strøm betraktet mer som en infrastruktur, et konkurransefortrinn for bl.a. norsk industri. Den tiden er forbi. Nå er strøm en vare vi skal tjene mest mulig penger på. Som jeg sa, norske kraftselskaper er i hovedsak små. Selv Statkraft, som er det desidert største kraftselskapet i Norge, er lite. I europeisk, ja selv i nordisk sammenheng er Statkraft ikke et spesielt stort selskap. I dette liberaliserte markedet er det kamp om kundene, og det er kamp om størrelse. Skal vi i Norge sikre oss i alle fall ett stort selskap, er det viktig at vi har en politikk for å utvikle Statkraft. I den sammenheng er det betryggende at flertallet i komiteen vil konvertere hele Statkrafts ansvarlige lån til egenkapital. Regjeringen viser i statsbudsjettet til nødvendigheten av å styrke Statkraft for å møte konkurranse fra omverdenen. Ja, det sies sågar i budsjettet: «Regjeringen mener på denne bakgrunn det er behov for å gi Statkraft økt finansiell handlefrihet.» Det merkelige – for ikke å si oppsiktsvekkende – er at Regjeringen samtidig tar ut utbytte fra selskapet på rundt 70 pst. Dette henger ikke sammen med vurderingen av behovet for å styrke Statkraft. En slik behandling av et industriselskap viser mangel på ideer om å utvikle og styrke selskapet. Jeg vil derfor til slutt understreke viktigheten av å utarbeide en langsiktig og stabil utbyttepolitikk for Statkraft som for alle andre statseide selskaper.
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-12-09:
Representanten Rise var inne på at vi er blitt mer bevisste angående miljøspørsmål. Sur nedbør er et reelt miljøproblem. Bekjempelse av sur nedbør er så viktig at vi i Fremskrittspartiet i vårt primære budsjettforslag har foreslått å øke bevilgningen til kalking av vassdrag med nesten 20 mill. kr i forhold til Regjeringens forslag. Et mindretall i komiteen – Fremskrittspartiet, Høyre og SV – ser nødvendigheten av å sikre at bevilgningen til kalking er minimum på eksisterende nivå, og understreker samtidig behovet for å få en egen post til bekjempelse av lakseparasitten Gyrodactylus salaris. Som kjent er posten for tilskudd til kalking også åpnet for å finansiere tiltak til bekjempelse av Gyrodactylus. Mitt spørsmål til representanten Rise er: Hvorfor er Kristelig Folkeparti så passive med hensyn til å øke bevilgningen til kalking, i og med at behovet er større enn det bevilgningen kan dekke, og hvorfor kan ikke Kristelig Folkeparti være med på å sette av midler til et flerårig tiltaksprosjekt for bekjempelse av Gyrodactylus?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 1999-12-09:
Jeg merket meg i statsrådens innlegg at statsråden ikke fikk tid til å si noe om klimapolitikken. I forrige uke ble det gjort kjent at Nansen Senter for Miljø og Fjernmåling i Bergen kan dokumentere at isen i Arktis blir tynnere og mindre i omfang. Det som er slått fast, er at den arktiske flerårsisen smelter, og at arealet de siste 20 årene har gått ned med 14 pst. Ifølge forskere ved senteret er det klare indikasjoner på at global oppvarming begynner å vise seg i Arktis. Resultatet som senteret har kommet frem til, bygger på observasjoner over en kort periode. Men på tross av dette mener altså forskerne at isen i Arktis kan smelte helt ned i løpet av en 100-årsperiode dersom trenden fortsetter. Prognoser ut fra trendforlengelser er populære. Bare for å ta ett eksempel: Hvis antall fiskere går ned med samme fart som det har gjort siden 1945, vil det i året 2010 være null fiskere igjen. Samtidig vil eksporten av norske fiskeprodukter ha nådd en sum av 36 milliarder kr. Da begynner vi med andre ord å nærme oss den kjente spådommen fra Kjell Aukrust på 1960-tallet en gang, da han fant ut at hvis veksten i norsk privatbilisme fortsatte, ville det i 1999 være 17 000 førerløse biler på veien.(Munterhet i salen) Støtter statsråden denne Kjell Aukrust-fremstillingen fra Nansen-senteret, og i tilfelle: Vil statsråden iverksette nye ensidige nasjonale tiltak for ytterligere å redusere utslipp av klimagasser, som igjen vil ramme norsk industri? (Munterhet i salen)
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-09:
Eg trur me skal gje sentrumspartia rett i at dei er litt flinkare i miljøpolitikken enn Arbeidarpartiet har vore når dei har vore i posisjon – eg kan faktisk gje litt skryt, men ikkje for mykje, for det treng dei ikkje! Det er litt irriterande, synest eg, å lesa i Dagsavisen at ein skyldar på Stortinget, at det er Stortingets ansvar at ein ikkje har ein offensiv miljøpolitikk. Det synest eg er rimeleg frekt. Eg må be Rise presisera om dette òg inkluderer SV, at SV òg har ansvar for at fleire enn Regjeringa ikkje får gjennomslag for sin miljøpolitikk. Eg synest det er litt feigt av Regjeringa å gå ut og skylda på Stortinget. Miljøpolitikken er ikkje noka kontantstøtte for Regjeringa. Det er ikkje ei sak ein står på for, det er ei sak ein salderer med. Det gjer ein i dette budsjettet òg – saman med Arbeidarpartiet denne gongen, førre gongen saman med Høgre og Framstegspartiet. Så her synest eg at ein bør vera litt rakrygga og seia at ein synest det er viktig å vera i posisjon og ikkje nødvendigvis å få gjennomslag for det ein meiner er viktig politisk. La meg illustrera med to eksempel at det ikkje berre er Stortingets ansvar. Når det gjeld PCB-oppryddinga, er det eit stortingsfleirtal som kritiserer Regjeringa for passivitet. Naturvernforbundet har illustrert at dette er eit kjempeproblem. Me veit at det bl.a. kan ha store konsekvensar for folks helse, og Regjeringa har altså ikkje noka særleg satsing for å rydda opp. Det er ein handlingsplan, men her treng ein meir pengar. Det andre eksemplet går på omstilling med omsyn til større energieffektivitet, som ein heller ikkje gjer. Så Regjeringa må ta ansvar for at den ikkje er offensiv når det gjeld miljøpolitikken, og det må Lars Rise svara for her.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-09:
Eg takkar for høvet til å gje sentrumsregjeringa råd om korleis dei skal få gjennomslag for meir miljøpolitikk, for det treng det norske samfunnet verkeleg! Det treng det norske folket, og det treng den som er opptatt av framtida og komande generasjonar. Min kritikk mot sentrumsregjeringa går først og fremst på at den sel seg for billig når det gjeld miljøpolitikken. Eg seier ikkje at det nødvendigvis skal stillast kabinettsspørsmål, men det forundrar meg at miljøpolitikken er noko av det ein først forhandlar vekk. Ein kjem ikkje til Stortinget og seier: Dette er viktig, dette må Arbeidarpartiet eller andre vera med på. Nei, ein seier: Me kan kutta litt på energiforsking, me kan kutta litt på satsing når det gjeld omstilling. Då blir det ikkje så viktig, dersom ein ikkje syter for å visa at ein står på, slik ein f.eks. gjorde i kontantstøttesaka, der ein verkeleg viste ansikt og sa at den saka ville ein ha igjennom. Den saka skulle ein bli hugsa for. Dessverre er det slik at det ikkje vil vera miljøpolitikken Regjeringa blir hugsa for. Mitt råd er derfor at ein til revidert kjem med ei skikkeleg satsing på m.a. opprydding av PCB. Det har eit fleirtal her i denne salen forlangt. Det er det eine rådet. Det andre rådet er: Kom med fleire forslag til påplussingar i miljøpolitikken og stå meir på, ver litt meir kondisjonssterke! Regjeringa skal få full støtte frå SV for ein meir offensiv miljøpolitikk.
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-09:
Lat meg først få knyta ein kommentar til den såra og vonbroten-haldninga Venstre hadde i forhold til min partileiar og hennar eventuelt manglande klårsyn i miljøpolitikken. Ein skal vera temmeleg ut på viddene om ein ikkje ser forskjellen på det budsjettet som sentrumsregjeringa la fram når det gjaldt miljø og energi, og det budsjettet som ein nå har forhandla seg fram til med Arbeidarpartiet, så dette synest eg var ein insinuasjon som ein burde halde seg for god til. Det er jo milevis mellom det som ein kan lesa i Voksenåserklæringa, og det som ein kan lesa i Venstres program i forhold til miljøpolitikken. Det kan ein sjå – om ein vil. Og det må nok òg representanten Kvassheim innrømma dersom han skal vera ærleg overfor veljarane sine, at det er mange mil mellom det ein seier i teorien, og den praksis ein har i miljøpolitikken. Dette illustrerer òg dagens handsaming på fleire felt. Og det er klart at med det litle miljøbudsjettet ein har t.d. i forhold til forsvarsbudsjettet, får ein ein god illustrasjon på kva som er prioritert av denne Regjeringa. Eg vil òg gjerne utfordra representanten Kvassheim på PCB-satsinga. Det er riktig at det er kome ein handlingsplan. Men i dag seier altså eit stortingsfleirtal at ein ønskjer ei sterkare satsing på opprydding, og å få meir fart i det, men det er berre Høgre og SV som set av pengar til det. Og det må tyda, dersom ein skal vera på offensiven, at Venstre og Regjeringa kjem med forslag som aukar den innsatsen, allereie i revidert budsjett. Vil representanten Kvassheim syta for det? Eg vil òg spørja: Kva er grunnen til at han ikkje støttar forslaget frå SV, Framstegspartiet og Høgre når det gjeld å satsa på å gjera noko for villaksen?
Hallgeir H. Langeland (Sosialistisk Venstreparti), 1999-12-09:
Mitt første spørsmål er relatert til Oljedirektoratet og dei norske myndigheitene sin innsats i forhold til helse, miljø og tryggleik. Frå oljearbeidarane si side etterlyser ein ei sterkare oppfølging i forhold til helse, miljø og tryggleik – ein føler ikkje at det er ressursar nok i Oljedirektoratet til å gjere ein skikkeleg jobb på dette området. Eg vil då spørja olje- og energiministeren i forhold til helse-, miljø og tryggleik: Synest ho at dette er godt nok ivaretatt, ikkje minst på bakgrunn av den underskriftsaksjonen som nå har vore, der 5 000 oljearbeidarar krev lågare pensjonsalder med utgangspunkt i tryggleiksproblematikken? Det andre spørsmålet knyter seg til statleg eigarskap. Gjennom budsjettforhandlingane med Arbeidarpartiet har ein blitt einige om at Statkraft skal få eit friare spelerom, at dei skal kunna investera meir. Det som er SV si bekymring i den samanhengen, er at ein vil få den same passiviteten frå generalforsamlinga, altså statsråden, som ein har når det gjeld Statoil, der ein kan gjera akkurat kva ein vil utan at dei norske myndigheitene grip inn. Ein risikerer altså då at Statkraft ikkje berre skal kjøpa seg opp i atomkraftverk, men ein kan òg faktisk bli medeigar i kullkraftverk nedover i Europa om ein ikkje skal ha nokre styringssignal frå norske myndigheiter. Spørsmålet mitt til statsråden blir: Vil statsråden i samband med den handlefridomen som Statkraft nå får, syta for at det blir retningslinjer knytte til klima og miljø?