Kari Elisabeth Kaski (Sosialistisk Venstreparti), 2018-01-16:
Debatten om opprettelse av lobbyregister begynner å nærme seg en tradisjon i denne sal. Forslaget om lobbyregister har blitt fremmet gjentatte ganger, for så å bli nedstemt i Stortinget. Dette til tross for at alle partier er opptatt av å understreke viktigheten og betydningen av mer åpenhet. En kunne derfor håpe at debatten nå hadde flyttet seg i riktig retning, og at vi i fellesskap kunne kommet fram til noen forslag som alle kunne levd med. Jeg mener lobbyvirksomhet er bra. Jeg har selv vært lobbyist da jeg jobbet i miljøbevegelsen, og folkevalgte må bli møtt med argumenter og kunne la seg påvirke og overbevise av dem. Det er en viktig del av den demokratiske samtalen. SV avholder til og med årlige lobbykurs for organisasjoner som normalt ikke har råd til å hyre inn lobbyister. Formålet med økt åpenhet om dette fra vår side er derfor ikke å bekjempe lobbyvirksomhet, men det handler om å øke åpenheten om den. La meg trekke fram to viktige argumenter for det. For det første bør det, helt prinsipielt, være så mye åpenhet som mulig om det som skjer på Stortinget. At offentligheten får innsyn i hvem som jobber med å påvirke de folkevalgte, er et gode. For det andre vil dette gi verdifull innsikt i hvilken type påvirkere som får mest innpass hos de folkevalgte. Et lobbyregister kan bidra med en systematisk oversikt over hvilke interesser i det norske samfunnet som i størst grad benytter seg av muligheten til å påvirke stortingspolitikerne. Det er neppe noen som kommer til å bli veldig overrasket i dag når de ser hvilken type organisasjoner som prater med hvilke politikere, men det vil likevel kunne gi oss viktig kunnskap om det som skjer, og det vil sikkert også kunne bidra til å avmystifisere slike kontaktmøter. Det siste tror jeg er ganske positivt, når vi ser at altfor mange tror det er mer vanskelig enn det er å ha kontakt med oss på Stortinget. Jeg merker meg at presidentskapets flertall mener at et slikt lobbyregister vil være arbeidskrevende å håndtere. Jeg avviser ikke at det kan bli ekstraarbeid, men det er vanskelig å se for seg at det vil bli veldig mye mer omfattende. Det er ikke sånn i dag – som vi alle merker – at det bare er å slentre inn på Stortinget. Når eksterne kommer hit på møter, må vi melde fra til sikkerhetsseksjonen om hvem som kommer, de må gå gjennom sikkerhetskontrollen, og de må få utdelt besøkskort. Og selv oppretter jeg kalenderhendelser og inviterer gjerne andre i SVs stortingsgruppe eller i andre partier til å bli med på møtet, om det er aktuelt. Samtidig mener jeg at flertallet i presidentskapet peker på noen viktige problemstillinger. Det er viktig at vi ivaretar muligheten for at representantene skal kunne motta konfidensiell informasjon, og at den som gir slik informasjon, forblir anonym. Dette må selvsagt ivaretas når et slikt regelverk blir utformet. Flertallet trekker også fram at rådgivning gitt av PR-byråer til de personene og organisasjonene som oppsøker stortingsrepresentantene, ikke vil framkomme av et slikt register. Det er selvsagt riktig. Det vil også være umulig å kartlegge alle former for påvirkningssamtaler som foregår, f.eks. på konferanser eller i uformelle sammenhenger. Men det er et heller dårlig argument mot mer åpenhet på ett felt at det ikke vil innebære mer åpenhet på andre felt. Det er heller ikke sånn at møter på Stortinget skjer i hemmelighet i dag. Det skjer ganske ofte at folk som kommer på besøk til meg, stopper i gangene for å hilse på andre som de kjenner. I 2014 holdt stortingsrepresentant Bård Vegar Solhjell et innlegg da samme forslag som vi her diskuterer, var oppe til behandling. Han trakk da fram at et viktig spørsmål framover kommer til å være «spørsmålet om opne kundelister, fordi det er ein klar auke i tendensen til rekruttering i politikken frå kommunikasjonsbyrå og andre selskap der det er aktuelt at dei som innehar verv, må fortelje kven dei har jobba for før, kva dei nyleg har hatt binding til, fått pengar av, lært av osv.» Dette var aktuelt på den tiden, og jeg mener at det nylig har blitt ytterligere aktualisert da det kom fram at en av statsrådene i den sittende regjeringen har tatt betalt for å påvirke eget parti mens hun hadde et høytstående tillitsverv der og møtte som vara til Stortinget. Akkurat den saken er i grunnen verst for det aktuelle partiet, etter min mening, men det er likevel helt avgjørende for tilliten til politikere at vi kan være trygge på at denne typen bindinger og rolleblandinger ikke forekommer. Vi trenger alle sammen å snu hver eneste sten for å sørge for økt åpenhet og mer informasjon om hvordan påvirkning skjer. Derfor har vi i SV i dag også fremmet forslag om opplysningsplikt for statsråder og statssekretærer, og det er et mer helhetlig forslag til lovendring for å sikre denne opplysningsplikten om både oppdragsgivere og oppdragets innhold, som nylig har blitt aktualisert. Jeg håper derfor det er mulig å danne flertall for det forslaget, som er mer omfattende og mer dekkende enn det løse forslaget som er fremmet til denne saken. At det er uenighet i denne salen om en sak, er åpenbart ikke noe nytt, men det ser dessverre ut til å være liten interesse hos flertallet for å komme fram til ordninger som gjør at vi får mer åpenhet om påvirkningsarbeidet som foregår. Hvis flertallet i presidentskapet mener at de forslagene som her foreligger, er problematiske, burde det vært framlagt alternative forslag framfor å avvise det i sin helhet. Hvordan ønsker flertallet at vi skal oppnå økt åpenhet om lobbyvirksomhet? Kan vi tolke de manglende forslagene som at flertallet dermed er fornøyd med dagens situasjon? For fire år siden etterlyste SV at presidentskapet tar ansvar for å inkludere de partiene som ikke er representert i presidentskapet, i viktige saker som dette. Presidentskapet har ved flere anledninger innkalt til møte med de parlamentariske lederne for å drøfte ulike temaer, som godtgjørelser til stortingsrepresentantene og tidspunkt for stortingsmøtene. Saken om lobbyregister bør også kunne anses som en viktig nok sak til at presidentskapet kunne tatt en sånn runde med de øvrige parlamentariske lederne – ikke minst i lys av at denne debatten kommer tilbake med jevne mellomrom. Så selv om konklusjonen fra presidentskapet nok ikke ville blitt annerledes, kunne vi i fellesskap satt i gang en prosess for å sikre den åpenheten som jeg tror vi alle kan være enige om at vi er for.