Charlotte Spurkeland (Høyre), 2015-11-26:
I Norge har vi en politikk som legger til rette for at mange kan eie sin egen bolig, bl.a. gjennom skattepolitikken vår, deregulert boligmarked og ordningen Boligsparing for ungdom, for å nevne noe. Mange kommer seg derfor inn på boligmarkedet, og det synes jeg er positivt. Boligkjøpet er for de fleste den største investeringen en gjør, og det er viktig at bolighandelen derfor er trygg. Men som ved alle fysiske ting vil det alltid være en viss risiko i forbindelse med store transaksjoner. En positiv utvikling de senere år er at det har vært en stor økning i antallet som velger å tegne eierskifteforsikringer – en frivillig ordning som gir økt trygghet for kjøper og selger. Regjeringspartiene mener at selv om omfanget av tvister i forbindelse med eiendomsoverdragelser dessverre fortsatt er for stort, er vi ikke overbevist om at endringer av avhendingsloven eller innføring av flere obligatoriske krav i forbindelse med eiendomstransaksjoner nødvendigvis vil gi en ønsket effekt i form av færre tvister. Siden avhendingsloven ble vedtatt, har vi fått en betydelig grad av rettspraksis knyttet til loven. Basert på denne rettspraksisen og i tillegg juridisk teori er det rettslige innholdet i loven blitt mer og mer avklart. Å gjøre store endringer i loven nå vil derfor kunne være konfliktskapende – rett og slett fordi nye bestemmelser selvsagt også skaper en ny usikkerhet om rettstilstanden. Det er ikke praktisk mulig, eller for så vidt ønskelig, å få en lovgivning som er så konkret og kasuistisk at man skal kunne lese seg til en løsning tilpasset enhver tenkelig situasjon. Norsk lovgivningspraksis heller mot mer generelt utformede lovbestemmelser – særlig på kontraktsrettens område. Kravet om obligatoriske, tekniske tilstandsrapporter er heller ikke nødvendigvis forbrukervennlig, slik som det kan leses fra forslagsstillerne. Avhendingsloven er for det første ikke en forbrukerlov i tradisjonell forstand. Den regulerer i stor grad transaksjoner eller salg mellom forbrukere. Det er derfor ingen automatikk i at endringer vil være forbrukervennlige. For det andre vil sånne rapporter i mange tilfeller være et fordyrende element, slik som det er i Danmark, som også forslagsstillerne viser til. Det er også begrenset hva sånne rapporter faktisk kan avdekke, og hvilken verdi rapportene tilfører så lenge det uansett vil måtte tas betydelige forbehold når det gjelder innhold og konklusjoner. Krav om obligatoriske rapporter er dessuten et inngrep i avtalefriheten, som regjeringspartiene ikke anser ønskelig. I mange tilfeller hvor avtalepartene ønsker en hurtig omsetning, eller hvor partene har tillit til hverandre, vil en teknisk tilstandsrapport ofte være overflødig. Det samme gjelder f.eks. konserninterne overdragelser, som utgjør ganske mange transaksjoner. Høyre mener derfor at problemet med mange tvister bør løses på andre måter enn gjennom ny lovgivning. Vi er positive til bransjeinitiativ, som kan utvikle bedre rutiner og videre til demping av konfliktnivået. Vi ønsker også å avvente det varslede arbeidet om takstmenn og ber regjeringen vurdere dette og også andre tiltak som kan bidra til tryggere bolighandel, og komme tilbake til Stortinget på egnet måte.