trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-05-08:
Det er ingen tvil om at det her har vært en uryddig prosess. Når noe er uryddig, tenker jeg at det er viktig å rydde opp. Mange av landets viktigste jordbrukskommuner har sagt at priskontrollen er viktig for dem. Det kommer til å ta en del tid før Stortinget får en endelig behandling av priskontrollen. Det kommer ikke til å skje i vår. Disse kommunene lever nå litt i en rettsvillfarelse, og det er det jeg mener at er det viktigste en bidrar til å rydde opp i. Da vil jeg spørre: Hvem skal landets kommuner forholde seg til? Skal de forholde seg til loven, skal de forholde seg til statsrådens brev, eller skal de forholde seg til Stortingets merknad om at dette brevet ikke var særlig lurt å sende? Det er en usikkerhet som jeg synes det er synd at en ikke i dag kan rydde opp i, når det er kun et vedtak som skal til, og at en får dette inn igjen på et ryddig, lovmessig spor. Vil Kristelig Folkeparti bidra til det?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-05-08:
Vi har hørt et 5-minuttersinnlegg fra statsråden der hun har kommentert mangt og mye, men ikke det faktum at et flertall mener det er uryddig av regjeringen å sende brev til kommuner, fylkeskommuner og SLF. Det er jo det denne saken handler om. Det handler ikke om hva som har skjedd i tidligere tider, og Stortingets reaksjoner på det. Det som er avgjørende i denne saken, er at det faktisk er et flertall som skriver i merknaden at det var uryddig. Så er det slik at en merknad i Stortinget ikke er juridisk bindende for regjeringen, men statsråden representerer en mindretallsregjering, som er avhengig av politisk støtte i Stortinget. Da er mitt spørsmål til statsråden om hun føler seg politisk forpliktet til å ta hensyn til den merknaden som Stortinget har kommet med, og rydde opp i den uryddigheten som flertallet sier det å sende brevet, var.
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-05-08:
Det som slår meg, er at når statsråden skal forklare hvorfor hun sendte brevet, har det så liten betydning, det er så marginalt, det som skjer. Samtidig – når statsråden skal forklare behovet for brevet – vil det ha stor betydning og løse noen problemer. Så her er det en «mismatch» i begrunnelsen, ut fra hva en skal forklare. Jeg synes heller ikke statsråden var tydelig nok på på hvilken måte hun vil ta hensyn til at en mente det var uryddig. Jeg gjentar spørsmålet fra innlegget mitt: Kan statsråden i ettertid se at dette brevet aldri burde ha vært sendt, når en får den type kritikk i Stortinget som en har fått i denne saken?
Geir Pollestad (Senterpartiet), 2014-05-08:
Jeg er enig med forrige taler i at denne debatten har vist at en tar lett på den relativt krasse kritikken som flertallet har gitt i merknadene, og at en ikke forstår alvoret i saken. Så er det feil, som representanten Bakke-Jensen har hevdet flere ganger, at selv om et stort flertall mener at det er gode grunner til å se på reguleringen av priskontrollen i konsesjonsloven på ny, så er det overhodet ikke noe klarsignal til å endre loven og praktiseringen av den på den måten som Stortinget har vedtatt. Jeg reagerer også på at innleggene fra Bakke-Jensen er overfladiske, korte og lette, og jeg registrerer at et av regjeringspartiene lar være å delta i debatten. Representanten Kolberg var inne på at statsråden ikke har tatt tilstrekkelig inn over seg den merknaden som står, og jeg merker meg at det varsles nye runder i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Jeg synes det er synd at denne saken havner der på ny, og når en ser at den merknaden som vi har skrevet, ikke har hatt den virkningen som en ønsket, er det vel en løsning til. Saken kan løses ved at et flertall sørger for at det forslaget til vedtak som Arbeiderpartiet og Senterpartiet har fremmet i saken, faktisk får flertall i Stortinget, slik at en slipper å ha en situasjon som er uryddig, og som det er hevet over enhver tvil at norske kommuner er usikre på hvordan de skal forholde seg til framover.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-08:
I nok en sak er Venstre helt utydelige når det gjelder hvilke styringssignaler Stortinget gir regjeringen. Forrige gang diskuterte vi tollspørsmålet. Da var det sånn at regjeringen hadde én politikk, flertallet i Stortinget hadde en annen, og regjeringen gjorde som den ville. I denne saken ser det ut som om det er akkurat det samme: Stortinget påpeker at regjeringen har gjort feil, men stortingsflertallet – som Venstre er en del av – vil ikke være med på å si at regjeringen skal gjøre det riktig. Hvilke forsikringer er det representanten fra Venstre har fått som gjør at han tror at regjeringen vil forandre syn i denne saken, trekke tilbake brevet og slå fast overfor kommunene at de skal følge loven inntil loven er forandret? Er det noe som helst signal om at regjeringen kommer til å gjøre noe annet enn det de har gjort til nå, et signal som Stortinget ikke har fått greie på, men som kanskje Venstre har fått greie på?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-08:
Jeg sitter i kontroll- og konstitusjonskomiteen, og grunnen til at vi valgte ikke å gå videre med saken der, var at vi så at det tok tid – det dro ut, det var bare en evinnelig brevveksling – så vi valgte å legge inn et Dokument 8-forslag for å få saken klargjort i Stortinget. Det er derfor saken er her, og i kontroll- og konstitusjonskomiteen står vi helt fritt til å ta saken opp igjen når vi vil. Det er derfor denne behandlingen i dag er så viktig. Når da Venstre og Kristelig Folkeparti mener at dette er uryddig, og at regjeringen skal handle annerledes, mens representanten fra regjeringspartiet nå sier at det bare er tut og kjør, er det grunn til å spørre – representanten må i hvert fall klargjøre overfor Kristelig Folkeparti og Venstre – om de er nødt til å være med på det konkrete forslaget i dag hvis vi skal få regjeringen til å snu. For det er ikke noe annet enn makt som kan gjøre at de kommer til å endre syn i denne saken og trekke tilbake denne henstillingen som er i strid med loven, inntil man eventuelt har fått forandret loven.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-08:
Sjølsagt skal man følge loven, og det er det denne saken handler om. Det er derfor forslaget er fremmet, fordi regjeringen har sendt et brev der de sier at man ikke trenger å følge loven. Flertallet sier at vi skal følge loven, men man vil ikke instruere regjeringen. Dette handler ikke om ydmykelse av en statsråd, dette handler om det faktum at bl.a. representanten fra Høyre – Bakke-Jensen – nå var oppe her og sa at dette gir de blaffen i, de kommer ikke til å følge dette, fordi de tror at det er et flertall på Stortinget som vil forandre loven. Da kan liksom regjeringen forandre loven litt på egen hånd først og gå i den retningen. Det er derfor det er så alvorlig når representanten nå sjøl står og beskriver hvor viktig priskontrollen er for landbruksnæringen, for rekrutteringen og for de målsettingene. Da må Kristelig Folkeparti være med og ta det ansvaret i Stortinget nå. Det er nå det ansvaret kan utøves, og den makten ligger i Stortinget til å si: Nei, dere får ikke lov til å forandre loven før loven har vært i Stortinget og vi har vært med og holdt en hånd på rattet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-08:
Hvis kommunene er så godt i stand til å behandle disse sakene med statsrådens fulle tillit, er vel brevet helt unødvendig i seg sjøl. Poenget med å sende brevet må vel være at man ønsker å påvirke den som skal ta beslutninger, i en spesiell retning. Det er i den retningen statsråden har varslet at hun ønsker lovendringer, men dette stortinget har nå sagt at det er stor usikkerhet om hvorvidt man ønsker de lovendringene i det hele tatt. Enten må det være slik at dette brevet er sendt for at man skal ta hensyn til det og derfor endre praksis før man endrer lov, eller så er det vel sendt av noen politiske hensyn, der man bare ønsker å flagge en sak uten at det skal tas hensyn til eller bety noen ting. Hvis det er det siste som gjelder, burde det være den enkleste sak av verden for statsråden i dag å si: Dette var uryddig gjort, jeg ber kommunene se vekk fra dette inntil vi har fått forandret loven. Det burde statsråden, som sjøl nå sier at hun stoler på kommunene i denne saken, være i stand til å kunne gi beskjed om.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2014-05-08:
I debatten som statsråden har fulgt, har det gått veldig tydelig fram at Høyres representant her mener at det ikke er noen grunn til å ta noe hensyn til den flertallsmerknaden som Stortinget nå har lagt inn, der man kritiserer dette, mens representanter fra Venstre og Kristelig Folkeparti, som jo er regjeringens grunnlag for å få et flertall i Stortinget, mener at dette er kritikkverdig. Betyr det at det er regjeringens – Høyres og Fremskrittspartiets – syn som er regjeringens konklusjon, og som en nå skal gå videre med, eller er det konklusjonen til flertallet i Stortinget, nemlig at dette var kritikkverdig, som regjeringen skal jobbe videre ut fra? Hvilket av de grunnlagene er det statsråden nå skal jobbe videre på?
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2014-05-08:
Vi diskuterer i dag noe som burde være en ikke-sak. Vi diskuterer et brev fra en statsråd til kommunene, og som har vært gjennom kontroll- og konstitusjonskomiteen. Vi diskuterer en sak som egentlig burde være ferdigbehandlet. Til alt overmål er det sånn at blant forslagsstillerne finner vi to tidligere statsråder. Det vi burde spurt oss om her, er om de som statsråder noen gang har sendt ut brev og brukt begrepet «henstille» fra departementene. Selvfølgelig har de det. Det er sånn at vi egentlig burde diskutere hvorfor den begrepsbruken er ok fra en rød-grønn regjering, men ikke ok hvis det kommer fra en fremskrittspartistatsråd. Så tynn er denne saken vi diskuterer. Det er ikke sånn at man har bedt kommunene om å se bort fra noe, man har sendt ut en henstilling om hvordan loven skal tolkes. Man har markert en politisk retning. Det er helt innenfor det parlamentariske system, og det er helt på linje med hvordan politikken utføres i Norge, hvordan den operative delen av det parlamentariske system jobber. Dette er en humørløs sak fra opposisjonen, som vi egentlig ikke burde bruke så veldig mye tid på.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2014-05-08:
Nei, det gjør ikke veldig inntrykk på Høyre at vi får disse kritiske merknadene i saken. I tillegg skylder vi også å gjøre oppmerksom på at i de samme merknader står det: «Komiteens flertall, alle unntatt medlemmet fra Senterpartiet, mener det kan være gode grunner til å se på reguleringen av priskontrollen i konsesjonsloven.» Det er faktisk sånn at den høringen som har vært, og det lovarbeidet som kommer, er forventet, og det ser man fram til. Og jeg mener ennå at det ikke er skapt uryddighet ved brevet fra statsråden. Det er ganske vanlig praksis at statsrådene bruker den typen brev – den typen politiske signal – når det gjelder hvordan kommunene skal bruke lovanvendelsen. Derfor mener jeg faktisk at statsråden er på linje og vel så det i denne saken.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2014-05-08:
Jo, representanten ser i aller høyeste grad behovet for å skape nødvendig klarhet overfor norske kommuner. Derfor er det mitt poeng at man må lese alle merknadene for å finne ut hva komiteen mener. Man må lese alle merknadene for å finne ut hva flertallet i Stortinget mener. Det nytter ikke å ta ut tre linjer av saken og si at dette er det Stortinget mener om saken. Komiteen har vært ganske klar: «Komiteens flertall, alle unntatt medlemmet fra Senterpartiet, mener det kan være gode grunner til å se på reguleringen av priskontrollen i konsesjonsloven.» Og: Hvis brevet fra statsråden hadde vært så alvorlig som representanten Storberget her antyder, hadde kontroll- og konstitusjonskomiteen behandlet den saken helt annerledes. Vi har jo verktøy for å få statsrådene inn på «track». Den er behandlet i kontroll- og konstitusjonskomiteen. Det vi ser her, er en omkamp fra representantene, og – nei! – jeg mener faktisk at dette er en tynn sak, og jeg mener faktisk at statsråden har vært på linje.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2014-05-08:
Jeg mener man skal lese alle merknadene i saken når man skal få forståelse for hva komiteen mener om saken, og i alle merknadene i saken er det en hovedvekt på at dette er en lovgjennomgang som er ønsket. Det er en sak som er ønsket, og da mener jeg også at komiteen har sagt at man ikke støtter forslaget. Hvis det hadde vært sånn som representanten her hevder, at det var et flertall i Stortinget som ville instruere statsråden, hadde det også vært et flertall i Stortinget som stemte for forslaget i dag. Men det er faktisk ikke sånn. Saken er lagt fram, det er et mindretall som stemmer for forslaget, flertallet i Stortinget sier at saken skal vedlegges protokollen. Da er vi, etter min ringe mening, på «track» i denne saken. Og det er ikke sånn at Stortinget instruerer statsråden.
Frank Bakke-Jensen (Høyre), 2014-05-08:
Dette skal vi gjøre rimelig kort. Jeg har ikke sagt fra denne talerstolen at man skal se bort fra loven. Jeg har sagt at min oppfatning av det statsråden har gjort, er at det er innenfor loven – loven gir rom for skjønn. Så til representanten Kolberg, som omtaler mitt innlegg som lemfeldig behandling av saken. Lemfeldigheten her har ligget i de rød-grønne representantenes forsøk på å hente ut tre linjer fra merknadene og løfte dem fram som det eneste som er sagt i denne saken. Men den totale behandlingen i komiteen og voteringsresultatet sier at det er flertall for å vedlegge saken protokollen. Høyre og Venstre har gitt uttrykk for at de vil være konstruktive, og man avventer det som er den egentlige saken – det at det kommer en lov til Stortinget. Lemfeldigheten her ligger etter min mening i at opposisjonen bruker tre linjer der man er enige om en liten del av saken og påstår at det er det hele i denne saken. Men komitébehandlingen og komiteens innstilling viser at flertallet sier at man skal være konstruktiv og gå videre.
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2014-05-08:
Selv om jeg hørte representanten redegjøre for deres syn, er det i alle fall en kjensgjerning at Kristelig Folkeparti er med på å understreke at dette har vært en uryddig prosess. En konsekvens av dette etter min og andres mening hadde vært at en hadde sluttet seg til forslaget om at regjeringen hadde presisert dette for kommunene. Det kan føles som om Kristelig Folkeparti er blitt bundet opp av en avtale med regjeringspartiene. Kan det også bety at Kristelig Folkeparti er bundet opp i saken om priskontroll når den kommer til behandling i Stortinget?
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
Jeg mener at jeg redegjorde ganske grundig for at dette er en praksis som også har vært brukt før, også før lovendringen. Jeg mener derfor at dette ikke er uryddig. Det er slik at kommunene står fritt i behandlingen av disse sakene. Dette var en henstilling om at de ikke skulle legge avgjørende vekt på pris. De skal imidlertid ta en vurdering av fem ulike forhold når de skal behandle slike konsesjonssaker. Så jeg har full tillit til at kommunene vil behandle sine konsesjonssaker i tråd med loven – det legger også dette brevet opp til – og at de gjør sine vurderinger ut fra det som den enkelte kommune mener er riktig.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
Først må jeg bare si at jeg tror kommunene utmerket godt greier å behandle konsesjonssakene sine uten at jeg skal sende et nytt brev til dem. Jeg mener det står veldig klart i det brevet at det er en henstilling; det er ikke et pålegg eller et påbud om at de skal se vekk fra pris. Så har jeg selvfølgelig merket meg Stortingets merknader, men jeg mener at jeg i dag har argumentert for at dette er noe som har vært gjort før, at det i loven er rom for å sende ut en henstilling som ikke bryter med loven, men at man derimot henstiller om at man ikke skal legge avgjørende vekt på pris, som et av momentene.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
Jeg merker meg, som jeg har sagt flere ganger, det som Stortinget skriver i sine merknader, men jeg mener at kommunene fullt ut er i stand til å behandle disse konsesjonssakene. Jeg mener at dette brevet ikke var et pålegg til kommunene om å se bort fra pris, men det var en henstilling om at de ikke skulle legge avgjørende vekt på pris, og det er to forskjellige ting. Så var et utgangspunkt for å sende dette brevet at vi var redd for at omsetningen av landbrukseiendommer skulle stoppe opp. Derfor var det viktig for oss å sende det brevet. Men jeg tror at kommunene er veldig godt i stand til å behandle disse sakene – også framover.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
Når en behandler konsesjonssaker, er det fem forhold man skal ta utgangspunkt i: før det første om den avtalte prisen tilgodeser en samfunnsmessig forsvarlig prisutvikling, for det andre om erververs formål vil ivareta hensynet til bosetting i området, for det tredje om ervervet innebærer en driftsmessig god løsning, for det fjerde om erverver er ansett skikket til å drive eiendommen, og for det femte om ervervet ivaretar hensynet til en helhetlig ressursforvaltning og kulturlandskapet. Disse fem hensynene er det man skal gjøre seg opp en mening om. Det brevet gjaldt en henstilling om ikke å legge avgjørende vekt på pris, og jeg mener at det er godt innenfor det regelverket som er, og at kommunene er godt i stand til å behandle disse sakene også framover.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
Jeg går selvfølgelig videre med det som Stortinget nå vedtar, og det er at vi ikke skal sende et nytt brev. Men jeg merker meg selvfølgelig de andre merknadene som har kommet fra komiteen. Så er jeg opptatt av at vi skal få fram denne saken før sommeren, slik at Stortinget kan starte behandlingen av spørsmålet om priskontroll og få en avgjørelse av det.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
Som jeg sa, er det stor forskjell på å si at du skal se vekk fra pris som et element, og til å henstille om ikke å legge avgjørende vekt på pris. Det var det som var poenget i det brevet som gikk til kommunene. Jeg mener at det var et brev som var nødvendig, fordi vi var redd for at omsetningen av landbrukseiendommer stoppet opp. Jeg er glad for at kommunene nå ser ut til å behandle disse sakene på en god måte. Det er det politiske flertallet i den enkelte kommune som ofte avgjør om en har en liberal holdning, eller om en har en mer restriktiv holdning i konsesjonssaker. Derfor mener jeg at det er behov for å se på hele priskontrollen, og den saken kommer til å bli fremmet av regjeringen før sommeren.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2014-05-08:
Saken kommer til Stortinget i midten av juni, etter planen, så det blir da opp til Stortinget å bestemme hvor raskt det kan behandle den. Det får en komme tilbake til i komiteen. Jeg vil også understreke at jeg ikke tar lett på den kritikken som jeg har fått, men jeg mener det også er grunnlag for å legge merke til den redegjørelsen som er gitt, der jeg viser til flere andre tilfeller under både Bondevik I-regjeringen, Bondevik II-regjeringen og andre regjeringer der en har sendt brev til kommunene med henstilling, før lov er blitt vedtatt. Til slutt vil jeg si at den henstillingen som er sendt til kommunene, kan de velge å følge, eller de kan velge å se bort fra den. Det blir opp til de lokale myndighetene å bestemme. Jeg ser fram til at saken om priskontrollen kommer til Stortinget og til at vi skal få behandlet den og diskutert den i sin fulle bredde ved en senere anledning.
Martin Kolberg (Arbeiderpartiet), 2014-05-08:
Det er ikke riktig, som det hevdes fra enkelte representanter i denne debatten, at dette ikke er et viktig spørsmål. Dette er et veldig viktig prinsipielt spørsmål, for det handler om forholdet mellom regjering og storting, og det handler om forståelsen av balansen mellom dem. Det er heller ikke riktig, som det hevdes fra enkelte representanter, at dette gjøres for å plage statsråd Listhaug. Dette gjøres rett og slett for å være helt trygg på at regjeringen fra en mindretallsposisjon forstår at de må følge det som er Stortingets bestemmelser, lover og vedtak. Det har ikke skjedd i dette tilfellet. Det er det som er saken. Og det er helt åpenbart at et flertall i denne salen har den oppfatningen. Den har også vært helt tydelig i kontroll- og konstitusjonskomiteen, og det er i den sammenhengen jeg deltar i denne diskusjonen, for i kontroll- og konstitusjonskomiteen var det hele tiden et stort flertall som hadde forståelsen av at dette var et helt åpenbart brudd. De eksemplene statsråden har brukt i denne debatten på at dette har skjedd før, er drevet tilbake – det er ikke relevante eksempler. Jeg har sittet og hørt hele debatten for å høre om statsråden var villig til å vise noen form for ydmykhet. Det har hun dessverre ikke gjort. Det foranlediger at jeg må si her nå at jeg vil ta initiativ til at denne saken tas opp igjen i kontroll- og konstitusjonskomiteen ved første anledning. Det foranlediges også av representanten Bakke-Jensens – jeg blir kanskje klubbet for dette uttrykket, men jeg sier det allikevel – lemfeldige måte å omtale en veldig seriøs politisk sak på. Jeg kan ikke som leder i kontroll- og konstitusjonskomiteen akseptere det, og vi er nødt til å gå videre med saken fra det synspunktet. For denne saken handler om at det er helt åpenbart at her har regjeringen kjørt dobbelt. Det er en ærlig sak at statsråd Listhaug har et annet politisk syn på hvordan landbruket skal utvikle seg – jeg understreker det, det er en ærlig sak. Men det går ikke an å ta innersvinger i forhold til Stortingets flertall. Det som framkommer av brevene til kontroll- og konstitusjonskomiteen, er jo at det redegjøres for Solberg-regjeringens politiske plattform, som sier at man ønsker en forandring på dette området. Da må man komme til Stortinget med loven og ikke forskuttere det. Dessuten, og det får bli det siste jeg sier, handler det om at dette har regjeringen også gjort på andre områder – jeg viser til snøscootersaken og ferdselsloven. Vi kan ikke ha en utvikling der en mindretallsregjering opererer på denne måten. De må komme hit, få saken diskutert og votert over. Da er vi klare og respekterer det som er konklusjonen, men ikke når man forsøker å omgå loven uten å ha Stortingets flertall. Derfor må vi komme tilbake til denne saken. Statsråden nikker nå til meg, og det er et uttrykk for at det absolutt er behov for å gjøre det.
Iselin Nybø (Venstre), 2014-11-25:
På vegne av stortingsrepresentantene Sveinung Rotevatn, André N. Skjelstad og meg selv vil jeg legge fram forslag om generell bevæpning av politiet.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-11-25:
Statsråd Helgesen har ikke bare regjeringens lengste tittel. Han må også ha regjeringens mest omfattende portefølje, hvis man skal følge denne redegjørelsen, for den sveiper vidt. I avslutningen løfter han det store globale perspektivet om hvilken konkurransesituasjon Norge befinner seg i. Blant de ting som han da sier er nødvendig for at vi skal kunne møte denne konkurransen – for jeg antar at vi ikke skal opp på Tyrkias arbeidsuke på 51 timer, jeg mistenker ham ikke for det – er en setning som jeg går ut fra at det må ligge noen tanker bak, at «vi må gjennomføre omfattende strukturendringer». Kan vi få noen eksempler på de omfattende strukturendringer som statsråden mener vi må gjennomføre?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-11-25:
Jeg takker for svaret. En annen setning på slutten av redegjørelsen er følgende: «Vi må satse på forskning og utvikling.» Er statsråden glad for at Kristelig Folkeparti og Venstre vant kampen om midler til Copernicus, som statsråden, og jeg regner med forskningsministeren, ikke vant innad i regjeringen?
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-11-25:
Jeg har noen kommentarer til det som har vært oppe i debatten. Representanten Lundteigen pekte på at det er krevende å ha en valutaunion uten en politisk union. Det er en krevende dimensjon ved eurosamarbeidet, men det er altså ingen der ute som ønsker en politisk union. Man søker å finne andre virkemidler for å balansere dette. Det som er viktig å ha med seg i denne debatten, og som flere har vært inne på, er at de økonomiske utfordringene med arbeidsledighet, ungdomsledighet og sosial uro som dette skaper, er blant de mest utfordrende sidene i situasjonen. Det er i denne debatten viktig å ha med seg at det er landene selv som har ansvaret for den økonomiske politikken, ikke EUs organer. Det er hvert enkelt land som har det ansvaret. Det som noen ser på som en tvangstrøye – de retningslinjene man hadde for budsjettunderskudd og gjeldsgrad – er et hjelpemiddel for å forsøke å holde den budsjettdisiplinen som sviktet i flere land, og som nå er årsak til at den økonomiske veksten uteblir. Det er ikke kommisjonens, EUs råd eller Europaparlamentets skyld at greske politikere levde på lånte penger. Man trår feil i analysene hvis man fratar regjeringen det ansvaret. Årsaken til at det har gått så bra i Norge siden 1994, er at vi har ført en klok økonomisk politikk, at vi har ført en god likestillingspolitikk, og at vi har ført en god familiepolitikk. Det er ingenting i det vi har gjort, som vi ikke kunne ha gjort om vi hadde blitt EU-medlem. Og vi har vært velsignet med rike naturressurser. Det EØS-avtalen har sikret norsk næringsliv, er adgang til det viktigste eksportmarkedet ut fra et felles regelverk. Det vil ikke en frihandelsavtale kunne sikre norsk næringsliv. Dette er viktig når det gjelder rettssikkerhet. Bare se på hvordan EU herjet med lakseeksporten! Det kunne man ikke gjort om fisk hadde vært en del av EØS-avtalen. Heller ikke ville norske borgere hatt de samme mulighetene og rettighetene som man nå har – ikke bare i Norden, der vi har hatt dette siden 1950-tallet, men i hele Europa. Jeg skjønner ikke hvorfor Senterpartiet er opptatt av å frata bedrifter den tryggheten som ligger i å konkurrere ut fra et felles regelverk, og frata norske borgere den tryggheten som ligger i at hvis man arbeider, er pensjonist eller studerer i andre land i Europa, blir man behandlet som det landets innbyggere. Det mener jeg er en verdi som EØS-avtalen gir, og som ingen frihandelsavtale kan erstatte.
Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2014-11-25:
To ting: La meg understreke, som Marit Arnstad gjorde, at vi forutsetter at når regjeringen skal avklare sine posisjoner i de forhandlingene som pågår, artikkel 19-forhandlingene, er Europa-utvalget det stedet der det skjer, og ikke gjennom redegjørelsen eller denne debatten. Så til Lundteigen: Det er riktig det som Lundteigen sier, at lav rente kan innebære en fristelse til å ta opp lån, men det er fortsatt den som tar opp lånet, som er ansvarlig for å ta opp lånet, ingen andre.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2014-11-25:
Noen få ord om debatten: Jeg synes debatten har vist at det fortsatt er stor enighet om europapolitikken i denne sal. Det har i grunnen kommet fram relativt lite nytt. Senterpartiets motstand mot EØS-avtalen er jo ikke ny, og det er heller ikke nytt at EU kollektivt sliter fordi enkeltland på grunn av uforsvarlig styring tidligere har brakt sitt lands økonomi i et uføre. Det vi sjelden hører noe om fra disse motstanderne, er konsekvensene for norsk næringsliv og norsk arbeidsliv om vi ikke hadde nytt godt av EUs store indre marked. Solhjell var opptatt av de store flyktningstrømmene inn til Europa, som også ble påpekt av representanten Karin Andersen. Jeg synes det er en bekymring vi bør dele. Jeg synes også det er grunn til å påpeke at Norge i forhold til folketall faktisk tar inn flest flyktninger, men det skal ikke bety at vi hviler på laurbærene. Vi må arbeide videre med disse spørsmålene, for det er store tragedier som utspiller seg. Til Rotevatn i Venstre: Ja, bare så det er 100 pst. avklart fra denne talerstolen: Vi tar avstand fra vårt søsterpartis utvikling i Ungarn den senere tid, og vi framførte dette senest under et møte i EPP i forrige uke. Så var Marit Arnstad litt overrasket over at hovedtalsmannen hadde vært opptatt av sikkerhetspolitikk. Det er mulig at Arnstad ikke hørte redegjørelsen, men det var faktisk en dåm over hele redegjørelsen til statsråden, at det var noe av det viktigste innenfor EU-området i dag. Som hovedtalsmann valgte jeg derfor å fokusere på det, og i tillegg har ti–tolv talere fra Høyre fokusert på andre områder. Jeg tror det er viktig å gjenta at uten en deltakelse i den sikkerhetspolitikk som EU nå virkelig har stilt seg i spissen for, og som føres, får vi heller ikke glede av all annen utvikling i samfunnet. Det kunne være fristende å gjenta det jeg innledet med: «Og uten sikkerhet blir det lite annet. Ingen sikkerhet: ingen velstand, ingen frihet.» Ordene er Jens Stoltenbergs fra i går.
Øyvind Halleraker (Høyre), 2014-11-25:
Jeg vil bare presisere at jeg i dag valgte å fokusere på sikkerhetspolitikk fordi sikkerhetspolitikk er en vesentlig del av EUs engasjement for tiden, og dermed også for Norges tilknytning til og samarbeid med EU, og det er vesentlig at vi følger EU i disse spørsmålene. Det var også en viktig overbygging i statsrådens redegjørelse – som grunnlag for all annen utvikling i Europa. Det betyr selvsagt ikke at vi ikke debatterer andre forhold her i dag. Det har vi også gjort, ved relativt bred omtale fra Høyres talere fra denne talerstolen, pluss at statsråd Helgesen har svart godt på spørsmål og temaer som er tatt opp.
Knut Arild Hareide (Kristelig Folkeparti), 2014-11-25:
Kristeleg Folkeparti er òg eitt av dei partia som i vår primærpolitikk i europapolitikken seier eit tydeleg ja til EØS og eit nei til EU, og eg er veldig einig i dei orda som europaministeren kjem med. Det å kjempe imot EØS er ikkje å kjempe for Noregs interesser. Eg er òg veldig glad for dei tydelege føringane som ministeren gir på at no skal Noregs interesser fullt ut takast vare på, både i forhandlingar om EØS, fisk og landbruk. Mitt spørsmål går på klimamåla. For her gav vi regjeringa eit tydeleg råd med til EU, men det rådet valde EU slett ikkje å høyre på. Har det vore noka evaluering av dei føringane som Noreg gav rundt klimamåla? Det er mitt spørsmål til EU-ministeren.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-11-25:
I si utgreiing sist torsdag refererte statsråden til ekteparet Moser, som er tildelt nobelprisen i medisin. Statsråden hevda at deira suksess begynte med EU-nettverk og EU-midlar. Då er det interessant å merke seg at nobelprisvinnarane har vore med på å sende eit brev til EU-kommisjonen som set spørsmålsteikn ved organisering av det europeiske hjerneprogrammet. Her har kritiske røystar argumentert med at måla framstår som urealistiske og administrasjonen altfor toppstyrt og autoritær. Vellukka forsking føreset at kreativitet og idear må kome nedanfrå. Ser statsråden noko betenkeleg i at norsk forsking vert underlagt toppstyringa til EU?
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-11-25:
Dette er ein interessant debatt å lytte til. Og når ein sit og lyttar til debatten, skulle ein tru at det var minst 70 pst. ute i Noreg som var for EU-medlemsskap og tettast mogleg integrasjon. Slik er det jo ikkje, ifølgje ulike målingar, men det er kanskje slik at det er ein viss avstand mellom dei som er her, og det som skjer ute blant folk. Fleire har òg gitt Senterpartiet merksemd i debatten. Sylvi Graham gjekk til åtak på vårt forslag om å redusere EØS-kontingenten. Til det er å seie at Riksrevisjonen skreiv i rapporten sin frå i fjor at det er usikkert i kor stor grad det kan dokumenterast at dei norske EØS-midlane bidreg til sosial og økonomisk utjamning. Effektane av EØS-kontingenten er uvisse. Det er høvesvis nytt. I europameldinga er det slått fast at det i hovudsak var EU som vann fram med krava sine i den førre omgangen med forhandlingar om EØS-midlane. Noreg måtte gå med på store aukar og å ha ingen eller liten påverknad på kva for land i EU som skal ta imot støtte. Systemet med EU/EØS-midlar er lite transparent. Eg har prøvd å finne opplysningar om fordeling av midlane når det gjeld land, utan hell, og eg vil stille spørsmål til statsråden om dette. EØS-midlane vart nytta til ulike, dels kuriøse føremål, og det i ei tid da me ser den store uroa og nauda elles rundt oss, som krev at Noreg aukar satsinga si på dei blant oss som verkeleg er fattige. For perioden 2009–2014 får Polen f.eks. 50 gonger så mykje i EØS-midlar som Sierra Leone tok imot i norske bistandsmidlar mellom 2009 og utgangen av 2013. Polen får meir i EØS-midlar for perioden 2009–2014 enn det 80 mottakarland til saman tok imot i norsk bistand frå 2009 til og med 2013. Senterpartiet er oppteke av at me skal utvikle større likskap i Europa. Det burde òg EU-kommisjonen vere – og drive ein politikk som syter for at ein ikkje får aukande forskjellar, men større utjamning mellom folk. Men me er òg opptekne av at me skal støtte dei som har aller minst. Difor er valet ganske lett når ein skal velje mellom kyrkjeklokker i Budapest, maritimt museum i Gdansk og dei fattigaste, som svelt kvar dag. Representanten Tybring-Gjedde var òg innom underteikna. Til det er å seie at han bygde sin kritikk av mitt utsegn på feil sitat. Det eg sa, var at EUs frie flyt av kapital ikkje har skapt fleire arbeidsplassar eller økonomisk vekst. Det er det god dekning for å seie. Euroen og den massive oppbygginga av gjeld i mange EU-land har gjort det svært vanskeleg å rette opp att ein berekraftig vekst i store delar av euroområdet. Ja, til og med i nabolandet vårt Finland fekk me ganske bekymra meldingar då utanriks- og forsvarskomiteen var på besøk i førre veke. Så eg meiner eg har mine ord i behald, og så må representanten Tybring-Gjedde lytte til kva eg sa.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2014-11-25:
Eg tek ordet fordi representanten Svein Roald Hansen har ei utsegn som ikkje kan stå uimotsagt. Han sa at det er ingenting i det me har gjort sidan 1994, som me ikkje kunne ha gjort innanfor EU. Det er såpass oppsiktsvekkjande at eg må spørje representanten om han meiner det han seier her. Sjå på t.d. landbrukspolitikken: Ville Noreg hatt fridom til å føre ein heilt anna landbrukspolitikk enn t.d. våre naboland Sverige og Finland har gjort? Sjå på fiskeripolitikken, der me vert hylla for vår berekraftige forvalting av fiskeressursane, som er eit ideal for veldig mange andre land i Europa som ikkje har hatt ein tilsvarande politikk. Sjå på finanspolitikken, der me sette inn kraftfulle verkemiddel då finanskrisa kom, og der Noreg m.a. gjennom dei verkemidla har greidd å reise den økonomiske politikken etter finanskrisa, noko EU ikkje har gjort. Alle ser at det som vart hevda her, ikkje har rot i verkelegheita.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2014-11-25:
Av og til er det nødvendig å jobbe imot, eventuelt reservere seg imot, EU-reglar dersom dei angår vitale interesser. Venstre meinte t.d. at datalagringsdirektivet var eit sånt spørsmål. Det vi derimot har problem med å forstå, er kvifor regjeringa tilsynelatande jobbar imot ei EU-forordning som skal gje letter i kapitalkrav for utlån til små og mellomstore bedrifter, den såkalla SMB-rabatten. Dette har Venstre teke opp med statsråden tidlegare, seinast i trontaledebatten. Då sa statsråd Helgesen følgjande: «Når det gjelder spørsmålet om kapitalkrav, vil jeg få lov til å komme tilbake til det, fordi det er en komplisert sak, og vi har så langt kommunisert et syn som ikke nødvendigvis vil være siste kapittel i denne historien.» Mitt spørsmål er om vi begynner å nærme oss siste kapittel i denne historia, og kva som eventuelt står i det kapitlet.
Bård Vegar Solhjell (Sosialistisk Venstreparti), 2014-11-25:
Eg vil prøve å få høyre om regjeringa har eller har tenkt å skaffe seg eit standpunkt til ei av dei sakene som no vert debattert ganske breitt i Europa, nemleg den såkalla investor-stat-tvisteløysingsmekanismen i ein mogleg handelsavtale med USA. Lat meg forklare kva dette er: Det er snakk om at investorar skal kunne krevje erstatning av statar for vedtak, reguleringar og andre ting som dei meiner rammar dei. Det finst jo allereie i dag ein del handelsavtalar. Det endrar balansen kraftig mellom ein stat og eit selskap, men det spesielle her er at med det som ligg på bordet som forslag, vil dei rettane som bedrifter i EU får gjennom avtalen, vere større ein dei rettane dei har gjennom nasjonal lovgjeving. Ei bedrift i EU som er misnøgd, skal altså gjennom eit dotterselskap i USA kunne saksøkje EU og oppnå meir enn dei ville gjort gjennom dei reguleringane som finst. Det er som sagt sterk motstand mot dette i Europa, og mange land har engasjert seg. Har regjeringa tenkt å engasjere seg mot det?
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-11-25:
La meg først påpeke at om porteføljen er omfattende, så er det også slik at redegjørelsen om viktige EU- og EØS-spørsmål er regjeringens redegjørelse. Vi er opptatt av at Norge ikke bare skal være et godt samfunn i dag, og at vi ikke bare skal fatte beslutninger i dag som gir løsninger på kort sikt, men at vi samtidig må ruste Norge for fremtiden. Da har vi strukturutfordringer som ligger i omstillingen til det fornybare samfunn. Norge er en tungt petroleumsbasert økonomi. Vi vil være det i lang tid fremover, men vi må ta beslutninger i dag som har betydning om 20 og 30 år. Derfor må vi også være forberedt på strukturendringer. Det er en debatt som vi er nødt til å ta, selv om mye av oppmerksomheten dreier seg om neste års budsjett eller om valget om ett eller tre år.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-11-25:
Norge deltar på bred front i EUs programmer, og vi har økt vår innsats i økonomiske termer bl.a. gjennom innsatsen og deltakelsen i Horisont 2020. Vi er også fra regjeringens side meget tilfreds med budsjettavtalen i Stortinget. Det gjelder også avklaringen av Norges fortsatte deltakelse i Copernicus.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-11-25:
Det er riktig at EU nominelt kom til tre mål i klima- og energirammeverket, men det er også riktig at det er ett mål som står i en særstilling, og det er målet om utslippsreduksjoner. Det er det som skal være bindende på nasjonalt nivå. Målene for fornybar og målene for energieffektivisering er ikke bindende på landnivå. Og for oss var det det som var viktig. Norge har en veldig høy fornybarandel. Den er vi stolt av. Vi satser fortsatt mye på fornybar, og vi er en betydelig nasjon når det gjelder bidrag til europeisk fornybarsatsing. Men for Norge å skulle påføres bindende mål for ytterligere fornybarsatsing er ikke nødvendigvis det som vil gi best klimaeffekt. Det kunne være slik at vi ville blitt pålagt mål hvor vi måtte sette inn så store ressurser at disse ressursene kunne gitt større klimaeffekt på andre måter. Og det er denne nasjonale handlefriheten til å nå utslippsmålet gjennom nasjonale virkemidler som er det overordnede og viktigste, og det som vi syntes var viktig.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-11-25:
La meg først presisere at jeg ikke sa at suksessen startet med EU-nettverk og EU-penger, men at det startet med to skarpe hoder, to skarpe hjerner; det er det aller viktigste. Så er det all grunn til å lytte til disse to forskerne, og andre forskere, som peker på at det er for mye byråkrati og for mye toppstyring i EUs håndtering av forskningsmidlene. Det er mange sider ved EU-samarbeidet som vi er kritisk til, og også som enkeltaktører i det norske samfunnet er kritisk til. Derfor er det også viktig at ikke bare regjeringen og myndighetene, men også ulike norske aktører jobber for forenklinger. Én forenkling som har skjedd i forskningssamarbeidet, er at det har blitt lettere for bedrifter å søke om midler i Horisont 2020 enn det var under forrige rammeprogram, men samtidig er det blitt mer krevende for en del forskningsinstitusjoner. Det er bl.a. en av grunnene til at vi har foreslått en ekstra bevilgning til stimuleringsmidler for deltakelse i Horisont 2020.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-11-25:
Jeg må få lov til å stå ved den forrige kommentaren. Dette er et spørsmål som ligger til finansministeren, og hvor det ikke har skjedd noen ny utvikling. Men jeg har også overfor representanten som tok det opp forrige gang, lovet å følge opp når nye beskjeder måtte komme.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-11-25:
La meg først holde meg på EU-nivået: Vi har tatt opp med EU-siden – senest i forrige uke, med EUs handelskommisær – at vi tror at mer åpenhet er en god ting, fordi det vil bidra til å avmystifisere, og det vil bidra til å skape mindre mytedannelse om hva som ligger i disse forhandlingene. Dette er et område hvor det har vært en del mytedannelse, men det er også et område hvor tiden vil vise hva som faktisk vil ligge. Denne regjeringen er ikke imot investor-stat-tvisteløsninger. Vi har på nasjonal basis igangsatt et arbeid med utarbeidelse av et norsk mandat for forhandling av investeringsavtaler, og vi følger nøye med på hva EU og EUs medlemsstater gjør på dette området. Det er lagt opp til at vi skal lage et utkast til en ny modellavtale, som skal sendes på alminnelig høring, slik at alle får mulighet til å uttale seg. Igjen: Vi har ikke betenkeligheter med prinsippet om slike avtaler. Det er utformingen av avtalen og hva som ligger i den, som må være avgjørende.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-11-25:
Det kan være fristende å påpeke at Norges EØS-tilknytning gir en deltakelse i det økonomiske liv uten full politisk deltakelse, som et apropos til foregående innlegg. Men jeg skal knytte noen kommentarer til andre innlegg i debatten, først om byråer og tilsyn og representanten Svein Roald Hansens ønske om en strukturell løsning for alle spørsmålene. Gitt at det er ulike modeller for byråer og tilsyn, gitt at det er ulike grader av myndighetsavståelse vi snakker om, er det ikke nødvendigvis enkelt, men det er ikke noen tvil om at løsninger vi fremforhandler i ett spørsmål, kan inspirere løsninger for andre spørsmål. For øvrig må jeg konstatere at løsningen på ACER-spørsmålet, som vi håper å oppnå snart, ikke vil være mer enn lite inngripende, og derfor kreves det ikke tre fjerdedels flertall, men det betyr ikke at det ikke er et viktig spørsmål, bare for å presisere det overfor representanten Arnstad. Jeg har lyst til også å følge opp representanten Hansens vektlegging av parlamentsdialog og den viktige dialogen som finner sted mellom EFTA-parlamentene for å bidra til fortgang i innlemmelsen av rettsakter. Det gjelder f.eks. spørsmålet om pediatriforordningen, som har blitt nevnt. Men det gjelder også spørsmålet om innsats overfor Europaparlamentet. Det er nok et område hvor man fra norsk side ikke helt har hengt med i den økte betydningen Europaparlamentet har fått i EU. Jeg tror Stortinget har hengt med i betydelig grad gjennom å ha et kontor der, og gjennom å gjøre et godt arbeid, men her kan vi alle også gjøre mer. Jeg vil også nevne i denne sammenhengen at NATOs parlamentarikerforsamling i går vedtok en uttalelse om betydningen av TTIP, og vektla der muligheten for tredjeland til å knytte seg til. Det viser at parlamentarikere følger med og følger opp på ulike felt. Så til katastrofen i Middelhavet. Vi gjør mye. Vi vurderer å sende en utsending til Italia for å assistere med Dublin-returer, vi vurderer innretningen på bistanden til særlig berørte opprinnelses- og transittland, vi vurderer støtte til EUs nye regionale utviklings- og beskyttelsesprogrammer, bl.a. på Afrikas Horn, vi deltar i EU-/Afrika-dialogen om håndtering av irregulær migrasjon, og vi kommer til å yte et personellbidrag til Frontex – bl.a. La meg til slutt når jeg hører enkelte representanter angripe fri bevegelse for personer – det gjelder bl.a. representanten Lundteigen – fordi det skaper problemer for norsk nærings- og arbeidsliv, oppfordre til at man spør verftet i Solund i Navarsetes Sogn og Fjordane, havbruksnæringen i Vikna i Arnstads Nord-Trøndelag eller reiselivsnæringen i Lundteigens Buskerud om de er enig i det. Det er de neppe, fordi fri arbeidsinnvandring tjener Norge og norsk næringsliv meget vel.
Vidar Helgesen (Høyre), 2014-11-25:
La meg først klargjøre at når det gjelder artikkel 19-forhandlingene, er det riktig at disse forhandlingene etter EØS-avtalen skulle ha funnet sted hvert annet år, men de har i realiteten funnet sted et par–tre ganger gjennom EØS-avtalens levetid. Det er også et faktum at EU krevde nye forhandlinger umiddelbart etter den forrige regjeringens omlegging av tollregimet, og den forrige regjeringen godtok dette på EØS-rådsmøtet. Vi kommer til fremme norske interesser i artikkel 19-forhandlingene, i forhandlingene om frihandel med fisk og sjømat og i forhandlingene om EØS-midler, og vi kommer til å fremme disse norske interessene etter konsultasjoner med Stortingets europautvalg. Så til Dublin- og Schengen-regelverket: Det som nå pågår i Middelhavet, er en akutt pågående krise, men en krise som bare har langsiktige løsninger. Det er en humanitær krise, men den har bare politiske løsninger, og den berører nasjonale systemer, men den har også bare europeiske løsninger og løsninger i europeisk samarbeid med naboregionene. Vi tror at byrdefordeling må til dersom man skal få til en bedre håndtering av dette, for det er helt riktig som representanten Andersen sier, at de landene som grenser til Middelhavet, naturlig nok har en stor belastning med inntaket, men det er ikke nødvendigvis de som til syvende og sist ender opp med flest migranter i sine land. En bedre byrdefordeling er viktig. Da må vi delta i dialogen om det, hvilket vi gjør på europeisk nivå, der vi har mulighet. For øvrig er det ikke aktuelt fra norsk side å ta initiativ til noen alternativ til den Triton-operasjonen som EU nå har iverksatt. Jeg vil gjerne komme tilbake til forhandlingene og til det forsvar representanten Navarsete ga for forslaget om å fjerne 2,5 mrd. kr fra EØS-midlene – de midlene som den regjeringen representanten Navarsete selv satt i, forhandlet frem med EU. Det vil ikke skape noen lett start for Norge i forhandlinger med EU dersom vi skulle begynne med å fragå tidligere avtaler. Det ville også være noe nytt i norsk utenrikspolitikk å agere på den måten overfor internasjonale avtaler og overfor internasjonale partnere, og det ville ikke minst være en dårlig start også i artikkel 19-forhandlingene å gjøre noe slikt. Derfor er det uaktuelt for oss. Vi står ved internasjonale avtaler. Det er også viktig for å fremme norske interesser.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2014-11-25:
Jeg har noen kommentarer til en del av de beskrivelsene som har kommet fra Senterpartiet om EU og de norske relasjonene til Europa. Vel er Senterpartiet imot EU, men man er også imot EØS og vil melde landet ut av EØS. Det er jo en politikk som er en trussel for norske interesser, for norsk næringsliv, for arbeidsplasser og for velferden. Vitale norske interesser ville blitt satt i spill om Senterpartiet fikk det som de ville, for vi kan ikke velge bort Europa; vi er en del av Europa, og vår velstand og verdiskaping er helt avhengig av et sterkt fellesskap med Europa og markedene der. Regjeringen tar ansvar for å sikre Norge best mulige rammebetingelser i EØS, i samspill med EU. Regjeringen har gitt oss en langt mer offensiv europapolitikk, det er bra. Under den rød-grønne regjeringen, som Senterpartiet var del av, var vel ikke prioriteringen av og samarbeidet med EU det som sto høyest på agendaen. Man kan spørre seg om det var tilstrekkelig aktivitet fra norsk side opp mot EU for å ivareta våre interesser og for å påvirke saker av største betydning for Norge. Nettopp håndteringen av prosessen forut for endringene i regelverket om differensiert arbeidsgiveravgift er et godt eksempel på det. Det er ikke spor etter møter på politisk nivå med EU i løpet av den tiden vi hadde mulighet til å påvirke utformingen av regelverket før det ble vedtatt. Da ble vi stående igjen kun med mulighet til å påvirke fortolkningen av regelverket og søke om tilpasninger. Også når det gjaldt EUs klima- og energiprogram, ble den rød-grønne regjeringen invitert til å komme med innspill, men benyttet ikke anledningen. Vi har kommet med innspill i tre runder nå og deltar i Green Growth Group, og vi har ikke lobbet for å hindre ambisiøse klimamål, tvert imot. Selv et neiparti som Senterpartiet bør se at EØS-avtalen og samarbeidet med EU betyr veldig mye for norske kommuner og norske bedrifter. Arbeidsinnvandringen som EØS-avtalen åpner for, er avgjørende for mange bedrifter i Distrikts-Norge og gir kjærkommen vekst i folketallet i mange kommuner rundt om i landet. I mitt hjemfylke kan jeg gi mange gode eksempler på det: Ytterøy i Levanger, med en hjørnesteinsbedrift som blomstrer, og hvor lokalsamfunnet opplever vekst etter mange år med negativ utvikling, og Flatanger og Vikna kommuner, med havbruksnæring, eksportrettet virksomhet med stor verdiskaping, opp mot 6 mrd. kr – helt avhengig av utenlandsk arbeidskraft. Norge kan ikke basere seg på alenegang. Vi er og blir en del av Europa.