Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2007-03-06:
Norsk lov gir alle pasienter like rettigheter overfor dem som yter helsetjenester. Det er pasientens helsetilstand og ikke pasientens økonomi som skal bestemme hvordan samfunnet skal sørge for pasientene. For meg og Regjeringa er prinsippet om likeverdig behandling av pasientene helt grunnleggende – uavhengig av alder, diagnose, bosted og økonomi. I tillegg til like pasientrettigheter i alle deler av helsetjenesten er det også viktig å sørge for lik rett til erstatning når pasienter blir utsatt for skade og økonomiske tap i forbindelse med undersøkelse og behandling. I dag er det ikke slik. I dag er det slik at pasienter som får behandling i den offentlige helsetjenesten, er bedre beskyttet mot økonomisk tap enn de som får behandling privat. Det skyldes at pasientskadeloven bare er satt i kraft for den offentlige helsetjenesten. Pasientskadeloven sikrer pasientene mot økonomiske tap på en bedre måte enn det en vanlig ansvarsforsikring gjør. Pasienter som får behandling privat, er ikke bedre beskyttet mot økonomisk tap enn det som dekkes av forsikringen til den som yter helsetjenesten. Pasientskadeloven er ikke satt i kraft for private tjenesteytere fordi forsikringsselskapene ikke har vært villige til å tilby slik forsikring som kreves etter pasientskadeloven, og som er gunstigere for pasientene enn vanlig ansvarsforsikring – til tross for at Stortinget tidligere har foretatt endringer i loven for å imøtekomme forsikringsbransjens innvendinger mot pasientskadeloven slik den opprinnelig ble vedtatt. Det lovforslaget som en samlet helse- og omsorgskomite har innstilt på å støtte nå, vil sikre at alle pasienter får lik rett til erstatning for pasientskade, enten de behandles i offentlig eller privat virksomhet. Det skjer ved at pasientskadeloven endres slik at Norsk Pasientskadeerstatning også overtar ansvaret for skader som er forvoldt i privat sektor. I Ot.prp. nr. 103 for 2005-2006 foreslo Regjeringa at ordninga finansieres ved tilskudd fra tjenesteyterne i privat sektor. Jeg er glad for at en samlet komite slutter seg til dette i innstillinga. Jeg mener det er rettferdig og rimelig at de som volder skaden, også blir økonomisk ansvarlig. Det legges som kjent opp til differensiering av tjenesteyternes tilskudd til Norsk Pasientskadeerstatning ut fra virksomhetens størrelse og den skaderisiko som virksomheten representerer. Vi må regne med at tilskuddene blir noe større enn dagens forsikringspremier, fordi pasientskadeloven gir rett til erstatning i flere tilfeller enn det vanlig forsikring gjør. Grunnen er at pasientskadeloven ikke krever at pasientene skal bevise at helsepersonellet har opptrådt uaktsomt. Tilskuddene vil bli beregnet ut fra forventede erstatningsutbetalinger og omkostninger ved saksbehandlinga. Men det er viktig å presisere at Norsk Pasientskadeerstatning ikke skal gå med overskudd. Jeg har merket meg at komiteen, i likhet med departementet, mener at erfaringene med loven bør evalueres når den har virket i noen år for privat sektor. Den delen av helsetjenesten som er privat finansiert, er vesentlig mindre enn den offentlige helsetjenesten. Lovforslaget er likevel en viktig sak for dem dette gjelder, og understøtter det sentrale og grunnleggende prinsippet om likeverdig behandling av pasientene gjennom lik rett til erstatning for alle pasienter. Når det gjelder ikrafttredelsestidspunkt, er jeg i likhet med komitelederen og andre talere opptatt av at det viktigste nå er å få på plass et ordentlig og robust system. Jeg forstår det slik at departementet har fått fullmakt til å bruke den tid som er nødvendig, men jeg kan forsikre Stortinget om at vi heller ikke skal bruke mer tid enn det som er nødvendig for å få systemet på plass.