Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2009-01-09:
Med en arbeiderpartiregjering hadde jeg faktisk forventet en litt mer konstruktiv tilbakemelding på en så viktig sak som opptar så mange arbeidere og industriledere rundt i hele landet. Da er det et paradoks at det er representanten Gunnar Kvassheim som framstår som om han egentlig har forstått litt av hva dette handler om – pluss representanten Ivar Kristiansen – mens regjeringspartiene bare tar dette som fjas og som en harselering. Dette er altså ikke et forsøk på å undergrave klimaarbeidet. Enten har ikke statsråden forstått de kvalitetene som vi diskuterer, eller så viser det seg nok en gang hvorfor han ikke lyktes som fredsmegler – fordi ønsket om å misforstå er sterkere enn ønsket om dialog. Stramheten endres ikke av den løsningen som Fremskrittspartiet tar for seg her, nemlig at tildeling av kvoter til industrien skal være den samme i Norge som i konkurrentlandene. Det har ingenting med stramheten i kvotetildeling å gjøre. Regjeringen har jo selv vist at de ikke tar det så veldig tungt, når de selger alle overskuddskvoter i dag istedenfor å makulere dem. Den politikken Regjeringen fører, er med på å opprettholde utslippsmulighetene i Europa, ikke redusere dem. Derimot ville det Fremskrittspartiet nå tar til orde for, gi den avklaringen som vi ønsker, og sikre at Norge faktisk i større grad enn det Regjeringen legger opp til, kan opprettholde konkurransedyktig industri som en pådriver for å kutte CO2-utslipp. En avklaring vil øke investeringene i industrien raskere enn det Regjeringen legger opp til. Man kan da oppnå raskere kutt, og man får en økt investering i produksjon som har lave CO2-utslipp, kontra konkurrentene. Det er Regjeringens politikk slik den nå ligger – ved ikke å gi de avklaringene som man ønsker – som stopper disse investeringene. Det er fire konkrete eksempler som viser at dette ikke bare er teori: NorFraKalk sier at de har bygd for å kunne ha tre ovner. De kommer ikke til å bygge mer enn den ene hvis det ikke blir en annen politikk enn den Regjeringen har. Celsa stålverk, Finnfjord Smelteverk og Elkem Thamshavn – alle har prosjekter og alle venter på avklaringer, men samtlige sier at hvis de ikke vet at de får like vilkår som i konkurrentlandene, gjør de ikke investeringene. Ergo: Bevisbyrden ligger faktisk her på Regjeringen. Det er Regjeringen som gjennom sin ideologiske politikk ikke klarer å sørge for at industrien gjør nødvendige kutt. Det er faktisk ikke Fremskrittspartiet som er problemet her. En prinsipiell avklaring som ville gitt en redusert risiko for næringslivet, ville ha sørget for at investeringene kom på plass. Dette handler ikke om å synse, slik som representanten Kristoffersen påstod, det handler om å få en prinsipiell avklaring. Det handler ikke om i dag å si hva detaljene blir, men det handler om å si at vi skal samarbeide med EU – tett – slik at det blir likt. Så må man gjerne samarbeide for å få det strengest mulig, men man må vite at norsk industri og utenlandsk industri har like konkurransevilkår. Litt av Solheims innlegg tilsidesetter uttalelsene fra Inga Marte Thorkildsen, som skremmer livet av norsk industri, nemlig at man ikke skal ha gratiskvoter etter 2012 uansett. Andre deler av Solheims innlegg tilsidesetter det ikke. Jeg håper at Solheim kan være ryddig i sitt siste innlegg og fortelle hva Regjeringen vil, og ikke begynne med et slags klimaharselas igjen.