Erling Brandsnes (Arbeiderpartiet), 2000-10-11:
Globaliseringen og den raske teknologiske utviklingen er i ferd med å endre samfunnsutviklingen og næringspolitikken i betydelig grad. Gjennom hele den industrielle epoken har norsk økonomi vært mer råvare- og energibasert enn økonomien i mange andre sammenlignbare land. I framtida er det åpenbart at kompetanse i alle ledd av næringslivet vil bli det viktigste for et lands konkurranseevne. Globaliseringen er i stor grad drevet fram av informasjons- og kommunikasjonsteknologien. Denne teknologien vil i vesentlig grad forandre hvordan virksomheter blir organisert, og hvordan kontakten med andre bedrifter og samarbeidet med disse fungerer. IKT er derfor både en slags industri i seg sjøl og et middel for å effektivisere egen bedrift og ha tilgang til sine samarbeidspartnere og kunder hele døgnet. Å få tilgang til et kommunikasjonsnett med stor nok kapasitet og til en riktig pris over hele landet kan bli avgjørende for en bedrifts framtid. Regjeringens styrking av utbyggingen av bredbånd og tilgangen til bredbånd er da av stor viktighet. Bredbåndtilgang vil utvilsomt komme først i de tettest befolkede deler av landet. En årvåkenhet rundt denne utviklingen er nødvendig, slik at alle deler av Norge får tilgang til bredbåndnettet. Det kan ikke bli slik at firmaer på grunn av geografisk plassering mister konkurransekraft fordi en tilgang til bredbåndnettet ikke kommer, og i alle fall ikke kommer fort nok. Kompetanse og tilgang innenfor informasjons- og kommunikasjonsteknologi vil være helt avgjørende både for hvor godt en bedrift blir drevet internt, og hvordan firmaets produkter kan bli konkurransedyktige i en stadig tøffere internasjonal konkurranse. Også for de produkter som en bedrift skal levere, er og vil idéutvikling, nyskaping og kompetanse bli stikkordene. Det blir kunnskapen lagt inn i produktene som vil være avgjørende for å vinne konkurransen med andre liknende produkter. I denne kunnskapen vil også en god og funksjonell design bli mer og mer framtredende. Derfor er det viktig at Regjeringen i sin trontale legger stor vekt på forskning og utvikling. Forskningsinnsatsen skal styrkes, og målet er at Norge skal komme opp på OECD-nivå i løpet av en femårsperiode. Mange skulle sikkert ha ønsket at dette målet hadde vært nådd for lengst, og mener at det haster å komme opp på dette nivået. Videre kan det via matematiske beregninger og sammenligninger være lett å harselere over denne målsettingen. Det viktigste for Arbeiderpartiet er imidlertid nå at en forpliktende målsetting blir satt. Dette vil gi en forutsigbar politikk i forhold til bevilgninger, og de som trenger støtte, vet at forsknings- og utviklingsbevilgningen skal øke. Skulle målsettingen nås før femårsperioden er over, kommer ingen til å gråte over det. Økonomisk sterke bedrifter er i liten grad avhengige av offentlige bevilgninger for å drive forskning. Disse har egne avdelinger for forskning og utvikling, nettopp fordi de tidlig har sett at det er ingen vei utenom. Det er nok å vise til Statoil i denne forbindelse, som har forsket i stor skala og har oppnådd mange gode og til dels oppsiktsvekkende resultater. Innen havbruk forskes det også mye og godt, finansiert av næringen sjøl. Den økende satsingen på forskning vil derfor gi mindre ressurssterke bedrifter bedre muligheter til å kunne være med på å forske på nye produkter eller forbedringer av eksisterende produkter, og dermed bidra til en nødvendig videreutvikling av de enkelte bedriftene. Forslaget om å opprette et investeringsselskap med 5 milliarder kr i kapitalbase, hvor både staten og de private bedriftene bidrar, vil også bidra til å utvikle eksisterende dynamiske næringsmiljøer og til nødvendige omstruktureringer. Selskapet skal ha som oppgave å tilby kapital til både små og store bedrifter, på og utenfor børs, hjemme og ute. Dette er igjen med på å gi næringslivet muligheter for forskning, omstilling, utvikling av nye produkter og videreutvikling av sine bedrifter i en fase da nettopp forskning og utvikling er en nødvendighet for å overleve. Ser en de tiltakene jeg her har nevnt, i sammenheng, vil den økende satsingen på utvikling og nyskaping være betydelig for næringslivet i Norge. Når vi også tar med at det innen jordbruket blir satt i gang et verdiskapingsprogram over fem år, med 100 mill. kr hvert år, er det grunn til å tro at landbruket totalt sett vil kunne levere flere foredlede produkter som kan gi økt verdi til produsenten.