trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Som jeg var inne på, påvirker myndighetene allerede i dag våre valg av matvarer. Det gjør man gjennom kostholdsrådene fra Helsedirektoratet. Noen velger å følge dem, andre velger å ikke følge dem. Man kan på sett og vis ikke være med forbrukerne inn på butikken og legge de rette varene i kurven for dem. Det er det den enkelte som må ta ansvaret for. Så mener jeg at jeg har vært ganske tydelig i denne diskusjonen på at når det gjelder den lovfestede ordningen, det som gjelder omsetningsloven og reklamen som går gjennom den ordningen, har jeg ikke sagt at jeg er noen tilhenger av den. Det jeg har sagt, er at det nå er et utvalg som jobber med å se på den loven, og som snart vil komme tilbake med forslag til eventuelle endringer. Jeg avventer det arbeidet før regjeringen vil behandle saken og komme tilbake til Stortinget på egnet måte.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Merkeregelverket i EU er gitt i en forordning. Forordninger skal etter EØS-retten gjennomføres i norsk rett som de er. Nasjonalstaten har derfor lite rom for individuelle løsninger. Så det vi eventuelt skal gjøre her, må – og det regner jeg med at representanten Storberget er enig i – være i tråd med det EØS-regelverket som Norge har forpliktet seg til å følge. Denne regjeringen tenker også på det å ha en sosial profil når det gjelder matpriser. Går man inn og ser på SIFOs undersøkelser, viser de at er man førskolelærer og enslig forsørger for to barn, bruker man i dag over 25 pst. av lønnen på mat. Det å støtte forslag som kan innebære økte matpriser, som vi mener at begge de forslagene som er til behandling i dag, vil innebære, mener vi er å gå i gal retning.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Nå brukte vi mye tid i den forrige debatten på å si at vi kommer tilbake på et senere tidspunkt med forslag til hvordan man kan bedre konkurransesituasjonen i dagligvaremarkedet. Det vil vi selvfølgelig gjøre. Så er vi opptatt av matpriser. Vi mener det er mange i Norge i dag som sliter med å få endene til å møtes, og derfor må vi som politikere fokusere på det. De to forslagene som er til behandling her, kan begge medføre økte matvareutgifter for vanlige folk. Hvis man ser på dem som er å regne som lavtlønte i Norge, viser Arbeids- og sosialdepartementets tall fra 2011 at 350 000 nordmenn er i den kategorien. Derfor mener vi at uten videre å vedta noe som kan ha store kostnadsimplikasjoner som gjør at maten for vanlige folk blir dyrere, er noe vi ikke ønsker å være med på. Men vi vil følge opp de forslagene som Stortinget vedtar – selvfølgelig.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Vi vil selvfølgelig følge opp dette, men hvis det betyr å bryte de avtalene som vi har inngått med EU, det lovverket som vi har implementert gjennom EU, så regner jeg med at det er flere i denne salen som vil ha en utfordring med det. Men vi vil selvfølgelig ta dette videre og se hvor mye vi kan gjøre innenfor det lovverket som vi er en del av. Så må jeg si at det er ganske forbløffende å høre representanten Pollestad, for i en tidligere sak her var han veldig opptatt av konkurransesituasjonen for meierisektoren, for næringsmiddelindustrien, og her er altså Senterpartiet med på et forslag som potensielt kan gjøre konkurransesituasjonen til norsk næringsmiddelindustri langt vanskeligere enn det den er i dag. Vi har allerede store utfordringer med å ha konkurransen i forhold til EU. Dette vil i hvert fall ikke bidra positivt hvis vi skal ha egne krav for norsk produksjon, og det vil selvfølgelig også være store utfordringer med hensyn til grensehandel. Økte priser i Norge vil føre til at flere reiser over.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Først må jeg bare si at jeg tror ikke at et kutt i de særavgiftene vil redde norsk næringsmiddelindustri hvis vår kostnadsvekst skal fortsette å gå i taket med egne særkrav, i motsetning til hvilke regler våre naboer har. Det er jo nettopp derfor det er så viktig at vi har det samme regelverket, at vi har det samme utgangspunktet for den konkurransen som vi skal være en del av. Når det gjelder oppfølgingen videre, så har vi hatt en runde på det tidligere i denne salen, der jeg har sagt at vi vil komme tilbake med en sak til Stortinget. Vi gjennomgår nå selvfølgelig dette i regjeringen og jobber sammen med Næringsdepartementet, sammen med Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet for å komme fram til hva våre anbefalinger til Stortinget vil være. Men dette er en sak som – som jeg også sa tidligere – er prioritert.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
I mitt innlegg pekte jeg nettopp på det vedtaket som ble fattet av EU-kommisjonen, så jeg hoppet ikke bukk over det i mitt innlegg. Jeg nevnte også at vi selvfølgelig vil delta videre når det gjelder EU, og prøve å påvirke den prosessen som pågår der. Men jeg tror vi alle sammen skal ta inn over oss at EUs næringsmiddelindustri også har store utfordringer. Vi vet at den situasjonen som er med Russland, har hatt store konsekvenser for mange innenfor næringsmiddelindustrien i EU. Mange har måttet finne andre markeder, mange har problemer med å finne andre markeder, og en er i en vanskelig situasjon. Så for både Norge og EU handler det om å finne en balansegang mellom kostnadsøkninger og hva forbrukerne reelt sett kan få – innenfor det som er ansvarlig. Jeg regner med at jeg har med meg alle i denne sal på at vi må finne den balansegangen på en fornuftig måte.
Sylvi Listhaug (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Det er altså slik at regjeringen vil følge opp de vedtak som er fattet i denne salen, og det er heller ikke slik at vi vil trenere dem. Når det gjelder EU, så handler det om å være med på de prosessene som går der, og hele tiden prøve å ligge så mye som mulig i forkant av dem, og det er jo noe som denne regjeringen virkelig har tatt tak i etter at vi kom til makten. Så er det viktig for oss å understreke de utfordringene som vi har diskutert her i dag. Det er ofte slik at noen gode intensjoner kan slå andre gode intensjoner i hjel, og jeg har vært inne på flere ting; det første er konkurransesituasjonen i næringsmiddelindustrien. Dersom vi skulle få lov til å utvikle eget regelverk, og vi valgte å gjøre det, så ville vi altså ha satt norsk næringsmiddelindustri i en svært vanskelig situasjon når det gjelder konkurransen mot utlandet, både på grunn av særregler og på grunn av grensehandel. Alle tiltak vi vedtar som øker kostnadene, som øker prisene, gir jo selvfølgelig en større villighet til å reise over grensene og handle, og vi vet at det var over 13 mrd. kr som ble brukt i Sverige siste år. Det andre er at sterk økning av matvareprisene er usosialt. Det er kanskje litt lett å glemme hvordan det er å være lavtlønnet når vi er her i salen – alle som er her i salen, tjener forholdsvis godt – men mange sliter med å få endene til å møtes, og mange opplever at matvareprisene er noe av det som gjør at de har en vanskelig økonomisk hverdag. Og da mener jeg at vi også plikter å ha et øye og et hjerte for dem i den politikken vi fører. Når det gjelder avokado-debatten som man var inne på her, mener jeg at den diskusjonen som startet etter ferien, var veldig bra, for den satte konkurransesituasjonen i dagligvaremarkedet på agendaen, og det har også ført til at en vedvarende har hatt en sterk konkurranse på pris. Det har vi også sett i månedene som etterfulgte den debatten. Så vil denne regjeringen komme tilbake til spørsmålet om lov om god handelsskikk. Vi vil også komme tilbake til spørsmålet om hvilke andre grep som kan gjøres for å bedre konkurransen i dagligvaremarkedet, men det trenger vi noe mer tid på å få lov til å gjøre, og det hadde vi også en egen diskusjon om.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-03:
Ja.
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-03:
Eg har tre spørsmål til statsråden. Det første gjeld at statsråden seier at forbrukarane må stå fritt til å ete og kjøpe det dei vil, utan at det er regulert i den eine eller den andre retninga. Då lurar eg på: Meiner statsråden verkeleg at det ikkje er regulert i ei retning i dag? Med omsetningsloven, innkrevjing av avgifter som gjeld for alle, og styrt bruk av det inn mot kjøtreklame, er det då ikkje regulert i ei retning? Det er spørsmål ein. Spørsmål to er: Er statsråden einig i at sett i eit folkehelseperspektiv et nordmenn for mykje raudt kjøt? Spørsmål tre er: Er statsråden einig med FNs klimapanel i at vi er nøydde til å redusere kjøtforbruket for å redusere utsleppa av klimagass?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-03:
Eg har tre oppfølgingsspørsmål. Det første er: Ser ikkje statsråden at det er forskjell på reklame som ein frivillig driv med frå produsentane og aktørane si side, og reklame som i praksis er statleg pålagt, gjennom avgiftsinnkrevjing og føring for bruk av pengane? Det er spørsmål ein. Spørsmål to er: Er det regjeringas oppfatning at anbefalingane frå Helsedirektoratet om kosthald ikkje skal få nokon som helst konsekvens for politikken som blir ført? Det vil eg i så fall seie er ganske oppsiktsvekkjande. Spørsmål tre er: Kan statsråden svare på mitt førre spørsmål tre, om ho er einig i at for å få ned dei globale og dei norske klimagassutsleppa bør det vere eit mål at ein et mindre raudt kjøt?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-03:
Eg oppfattar svaret til statsråden no om Helsedirektoratet som eit steg i rett retning, at det er klart at når Helsedirektoratet kjem med anbefalingar, bør det også få konsekvensar for den statlege politikken som blir ført. Så eg ser fram til at vi skal diskutere det, og eg håpar at statsråden har eit ope sinn når det gjeld forslaga som vi kjem med i dag, når vi ser fram mot den vidare prosessen. Men eg etterlyser framleis eit svar på mitt spørsmål nummer tre: Er statsråden og regjeringa einig i at eit høgt kjøtforbruk er ei medverkande årsak til globale klimaendringar – ei stor medverkande årsak – og at det bør vere eit politisk mål å redusere det?
Sveinung Rotevatn (Venstre), 2015-03-03:
Det er svært gledeleg at ein samla komité går inn for tiltak som kan utgjere starten på eit heilt nødvendig bibliotekløft. Venstre vil med dette varsle støtte til innstillinga. For Venstre er biblioteket ein avgjerande demokratisk institusjon. Biblioteka er eit av dei viktigaste verkemidla for å sikre lik tilgang til kunnskap for alle. Biblioteket er også ein viktig møtestad mellom ulike menneske, ulike idear, ulike stadar, tider og tankar. Nokre vil hevde at biblioteka får ei mindre sentral rolle i eit samfunn der tilgang på kunnskap ikkje lenger er ein knapp ressurs, men er rundt oss heile tida. Det vil eg seie er fundamentalt galt. Det å ha ein institusjon og ikkje minst ei faggruppe, nemleg bibliotekarane, som kan hjelpe oss med å skilje relevant frå ikkje relevant informasjon, og som kan gje oss innsikt i evner vi frå før av ikkje visste at vi trong innsikt i, vil vere like viktig framover som det har vore. Eg vil likevel stille meg litt undrande til at det er SV som har kome med dette representantforslaget. I to stortingsperiodar har dei stemt mot forslaga til Venstre om nettopp eit bibliotekløft. Det har vorte sagt frå raud-grøn side at Kulturløftet var med på å styrkje breidda. Men no har ein, om ikkje anna implisitt, innrømt at det har det ikkje gjort, i alle fall ikkje for biblioteka. Ja, ein har endra biblioteklova og gjeve biblioteka eit større samfunnsoppdrag, m.a. som debattarena. Det er bra. Men ein har ikkje lagt til rette for den utviklinga biblioteka burde hatt, i takt med at måten vi tileignar oss kunnskap på, endrar seg. Venstre har vore med på å løfte kulturlivet dei siste ti åra. Vi har vore med på å auke den offentlege pengestraumen til kultursektoren, både i opposisjon og i konstruktiv opposisjon. Samtidig har vi vore svært kritiske til måten den førre regjeringa pumpa opp størrelsen på tunge institusjonar på, framfor å styrkje grasrota i Kultur-Noreg. Enger-utvalet dokumenterte det som vi var urolege for, nemleg at ein bygde opp eit kulturliv med mange slott og lite grasrot. Kulturskulane, grasrotfrivilligheita og nettopp biblioteka har i liten grad fått vere med på løftet fram til no. Vi i Venstre er svært fornøgde med at regjeringspartia er einige med oss i at eit løft i biblioteksektoren er nødvendig, og vi er svært glade for at ein samla komité og eit samla storting med dette no ser at biblioteka ikkje har fått det løftet som kunnskaps- og kulturinstitusjon som det har fortent dei siste åra. No er det på tide at det løftet startar.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-03:
Jo meir kjøt vi et, jo meir kjøt produserer vi, og jo meir reklame for kjøt får vi. Det er den enkle logikken og spiralen som forslagsstillarane ønskjer å kome ut av. Som det har vore påpeikt i fleire rundar frå departementshald og i denne salen, har loven frå 1936 gått ut på dato. Han har gått ut på dato, han forheld seg ikkje til vår tid, han forheld seg ikkje til den kunnskapen vi i dag har. Det er klart at å auke kjøtforbruket kan ikkje vere ei målsetting i seg sjølv i eit land som Noreg i 2015. Vi veit at det er ein serie utfordringar knytt til kjøtproduksjon og kjøtinntak, både for helse og for miljø. Ifølgje Helsedirektoratet var det totale kjøtforbruket i landet dobbelt så høgt i 2010 som i 1970, og Statens institutt for forbruksforsking har funne ut at norske forbrukarar blir utsette for eit veldig press for å auke kjøtforbruket ytterlegare. Daglegvarehandelen har i fleire år hatt massive kampanjar med låge prisar på kjøt for å lokke forbrukarane inn i butikken. Dette – som forslagsstillarane tar opp – er ein del av den spiralen, og vi håper Stortinget kan sjå med friskt blikk på representantforslaget som vi har fremja. Resultatet av denne spiralen er at det i dag blir brukt tre gonger meir pengar i Noreg på å reklamere for kjøt enn for frukt og grønt. Det er ingen, trur eg, i denne salen som vil påstå at det er viktigare at folk spis kjøt enn frukt og grønt, men det er altså resultatet av denne politikken frå 1936. Opplysningskontoret for egg og kjøtt har tre gonger så mykje musklar: I 2013 blei det delt ut 61,5 mill. kr til marknadsføring for kjøt – vi trur ikkje at landbruket ønskjer å bli fritatt for mål om å fremje eit helsemessig og miljømessig forbruk. Den sjølvforsterkande finansieringa av Opplysningskontoret går på akkord med Stortingets miljøpolitiske og helsepolitiske mål. Dette kan neppe bli løyst med eitt enkelt forslag, men det er likevel slik at marknadsføringsaktivitet som er organisert og administrert gjennom statlege ordningar, må ta omsyn til dei store utfordringane vi som samfunn og som klode står overfor. Eg håper forslaget blir sett på med eit friskt blikk og at dette forslaget iallfall kan setje i gang ein prosess i denne salen.
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-03:
Eg er ikkje sikker på om eg klarte å følgje resonnementet til ministeren når det gjaldt reklame. Vi veit at reklame fungerer, og når reklame fungerer, betyr det noko kva staten legg til rette for av reklame. Eg har to spørsmål. Det eine er: Meiner statsråden at det er for sterkt reklamepress på forbrukarane om å kjøpe kjøt? Det andre: Meiner statsråden at nordmenn i dag et for mykje raudt kjøt?
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2015-03-03:
Eg er einig med ministeren i at vi ikkje skal vere kjøtpoliti, men det ein opptrer som her, er kjøtpushar. Det er ein stor forskjell. Spørsmålet her er om ein ønskjer å roe kjøtpushinga litt ned. Det får vi kome tilbake til. Det andre spørsmålet eg reiste, var om det er for mykje press. Statens institutt for forbruksforsking har gjort den forskinga som ministeren leitar etter, ettersom ministeren ikkje opplever at ho sjølv er utsett for stort press. Statens institutt for forbruksforsking har funne at norske forbrukarar blir utsette for eit veldig press for å kjøpe kjøt. Vil ministeren ta omsyn til denne typen forsking?
Gunnar Owe Gundersen (Høyre), 2015-03-03:
Dette har i sannhet vært en underlig debatt, og den viser at vi har to vidt forskjellige syn på hvordan man fremmer effektiv konkurranse. Det er, som en tidligere taler sa, mange kanaler i dag som gir informasjon. De gir helt sikkert nyttig informasjon for dem det gjelder, men her snakker vi om en statlig opprettet kanal – en portal. Når man sammenligner prisportaler for strøm og renter med en portal for dagligvarer, må jeg si at man umulig kan forstå hvor mye mer komplekst dagligvaremarkedet er. Når det gjelder strømprisportalen eller Finansportalen, har vi den situasjonen at det er mange aktører om et produkt som er rimelig homogent. På dagligvaresiden har vi det stikk motsatte, der har vi tre–fire aktører om produkter som er svært heterogene, som skiller seg ut på veldig mange områder, og en prisportal er så utrolig mye mer komplisert å bygge for den. Jeg må si at det at man etterlyser handlekraft og hopper på et forslag som man ikke aner kostnadene av, finner jeg nesten bemerkelsesverdig. Dette med produktinformasjon må skje i et internasjonalt samarbeid, for ellers er vi fryktelig lett på et rent proteksjonistisk spor. Produktinformasjon er jo noe produsentene er pålagt i dag, og det kan være et godt salgsargument. Men jeg tør påstå at når det gjelder disse portalene, vil de små produsentene bli skadelidende fordi de ikke har verktøyene for å kunne følge med i utviklingen – det vil begunstige de store – og de små har vi altfor få av allerede. Jeg kan godt gjenta at intensjonene er gode. Men det er slik, som også Eidem Løvaas var inne på, at veien til et visst sted faktisk var brolagt med gode intensjoner. Jeg vil gjenta at det at et stortingsflertall hopper på at her skal vi bygge opp noe uten å ha oversikt over kostnadene, uten å ha oversikt over konsekvensene, og på tross av Konkurransetilsynets tilråding, som er at de advarer mot dette – Konkurransetilsynet er faktisk vårt fagorgan for hvordan man bygger konkurranse – finner jeg ganske bemerkelsesverdig. Og det er i hvert fall et veldig godt argument til næringsministeren om at vi trenger et uavhengig organ til å vurdere Konkurransetilsynets avgjørelser. Her viser Stortinget at man egentlig ikke helt skjønner utfordringen.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Først og fremst fikk vi den utredningen fra Forbrukerrådet i 2013, og den sa helt klart at vi er nødt til å bruke lengre tid på dette. Når det gjelder det konkrete spørsmålet fra representanten Storberget, viser det seg at både strukturen og konkurranseforholdene i dagligvaresektoren tilsier – og det er det konkurransemyndighetene som sier – at det her kan ligge spesielt til rette for et stilltiende prissamarbeid, for noen få store kjeder deler så å si hele markedet mellom seg. Etableringskostnaden for nye aktører er høy. Sånn sett skiller dagligvareområdet seg fra andre markeder, der det offentlige har etablert prisportal, som finansportalen og innen tannhelsetjenester og strøm. Informasjonen om konkurrentenes priser, slik at man kan reagere raskt på prisendringer, er avgjørende for koordineringen, og vi vet at kjedene i dag bruker betydelige ressurser på å overvåke konkurrentenes priser. Faren er at en portal som gir full gjennomsiktighet, legger mer til rette for samordning enn andre portaler.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Jeg er enig med representanten Storberget i at det er viktig at forbrukeren får god informasjon og kan gjøre de rette valgene. Men som flere har vært inne på her, er det få aktører i akkurat denne bransjen, og det med å få på plass en dagligvareportal er for lite utredet, slik det er i dag. Jeg er redd for at hvis vi skal få på plass en dagligvareportal, vil det gjøre at den kostnaden – for dette kommer ikke til å være gratis, det kommer til å koste ganske mange millioner – som dagligvarekjedene kommer til å få med utvikling av dette, blir lagt på prisene, noe som igjen vil ramme forbrukerne. Så i det store og hele mener jeg at en dagligvareportal ikke vil være en fordel for forbrukerne, men at det faktisk vil ha motsatt virkning, fordi forbrukerne vil måtte betale en høyere pris for varene.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Representanten var inne på det selv. I dagligvaremarkedet er det få aktører – det blir kanskje enda færre hvis Coop skal kjøpe ICA på torsdag – i strømmarkedet er det flere aktører. Bare det i seg selv tilsier at det er mindre konkurranse. Også strukturen og konkurranseforholdene i dagligvaresektoren tilsier at det her ligger spesielt til rette for et stilltiende prissamarbeid. Det har konkurransemyndighetene faktisk tatt hensyn til. Stortinget er veldig opptatt av å lytte til hva konkurransemyndighetene sier i veldig mange saker, og jeg mener at også i denne saken bør vi lytte til konkurransemyndighetene, som sier veldig klart at med så få store kjeder, som deler så å si hele markedet mellom seg, og etableringskostnadene for nye aktører, som er relativt høye, vil dette faktisk vil være et minus for forbrukerne og ikke et pluss.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Jeg tror nok at de har ganske god oversikt over hvilke priser de enkelte kjedene har. Men det dette spørsmålet handler om, er hva etablering av en dagligvareportal koster, og hva denne kostnaden vil utgjøre for forbrukerne. Vi er enige om at det kan være fornuftig at forbrukerne får – og trenger – opplysning om pris, men det jeg likevel vil ønske å poengtere, som også flere har tatt til orde for, deriblant konkurransemyndighetene, er at her er det en kostnad, en kostnad som en ikke kjenner, og en kostnad som vi er redd for kommer til å bli pålagt forbrukerne. Da er det altså ikke et pluss for forbrukerne med en dagligvareportal, snarere tvert imot.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Ifølge konkurransemyndighetene er strukturen og konkurranseforholdene i dagligvaresektoren – det sies ganske klart og tydelig – slik at denne sektoren skiller seg fra andre sektorer, deriblant både finansielle tjenester, tannhelsetjenester og strøm. Denne regjeringen er opptatt av å sikre forbrukerne god informasjon og at de har den forbrukermakten som en forbruker skal ha. Jeg registrerer også at når det gjelder Forbrukerrådets rapport som forelå sommeren 2013, sa heller ikke den forrige regjeringen noe om at de skulle komme tilbake igjen til dette med en gang og skulle jobbe med dette, så det var kanskje ikke en prioritert oppgave så raskt for den forrige regjeringen heller. I Forbrukerrådets rapport ble det lagt opp til en utviklingsfase på to–tre år, og at vi trenger mer informasjon før vi får på plass en dagligvareportal. Jeg ønsker at forbrukerne skal ha den makten de skal ha, med ønske om mer informasjon, som sikrer forbrukerne.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Jeg er veldig glad for at vi har fått på plass de portalene vi har i dag. De portalene vi har, vil også medføre at forbrukerne har en større forbrukermakt enn det de har hatt før. Det er det tverrpolitisk enighet i Stortinget om at de skal ha. Jeg er også veldig glad for at regjeringen har utvidet de portalene vi har. Så er det sånn at jeg må forholde meg til et flertall her i Stortinget, og derfor har jeg sagt at hvis Stortinget vedtar at vi skal få på plass en dagligvareportal, ønsker jeg også å komme tilbake igjen til Stortinget og forklare hvordan tidsaspektet skal være. For vi trenger mer informasjon. Også Forbrukerrådets rapport i 2013 sa at vi må se på utviklingskostnadene ved dette. Det jeg er bekymret for, er de tekniske løsningene og den kostnaden en slik dagligvareportal vil medføre for forbrukeren. Det er da forbrukeren vil få høyere priser, og det vil veie motsatt av det å få informasjon om pris.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Til Arild Grandes informasjon står det vel på vg.no nå at REMA 1000 går inn for søndagsåpne butikker. Men jeg skal la den saken ligge. Det har blitt stilt spørsmål om regjeringen vil følge opp dette vedtaket som Stortinget vedtar i dag. La det være helt klart at regjeringen forholder seg til det flertallet som er i Stortinget, og vedtak fra Stortinget skal oppfylles så godt som mulig. Men det må likevel være mulig for både regjeringen og regjeringspartiene å uttrykke bekymring i forbindelse med et slikt vedtak som Stortinget gjør i dag. Som jeg også uttrykte i mitt innlegg, er et av hovedpunktene i saken at det er knyttet betydelig usikkerhet til nytteverdien for forbrukerne, til virkninger på samfunnet som helhet, men ikke minst også til den samlede kostnaden med dette vedtaket. I den utredningen som forelå fra Forbrukerrådet i 2013, var det estimert en utviklingskostnad – en engangskostnad – for det offentlige, for staten, på 7 mill. kr og en driftskostnad på 6 mill. kr i året – da er det skåret ned helt til et minimum. Når det gjelder kostnadene som en portal vil medføre for dagligvarebransjen, altså butikkjedene, er det foreløpig ikke gjort noen endelige beregninger, men departementet ga Forbrukerrådet beskjed om at det ble foretatt en samfunnsøkonomisk analyse av det tiltaket, og merutgiftene for kjedene ble i den forbindelse estimert til 480 mill. kr – ut fra kroneverdien i 2013. Så dette er en kostnad som vil komme på forbrukerne. Som jeg har sagt, anser jeg at den utredningen, den rapporten, som foreligger fra 2013, ikke gir tilstrekkelig grunnlag for å gå direkte i gang med det utviklingsprosjektet, og et av spørsmålene som reiser seg, er hvordan aktørene også kan pålegges en lovhjemlet plikt til å rapportere inn alle data som det her er snakk om. Jeg må derfor komme nærmere tilbake til Stortinget med hvordan dette konkret skal følges opp, og senest i budsjettproposisjonen til høsten.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Jeg må si jeg reagerer på forsøket på bortforklaring fra statsråden. Det kan indikere at statsråden mener at god oversikt over strømpriser bidrar til høyere strømpris, og at oversikt over hva bankene tar i rente, bidrar til at det blir høyere rente. Det er selvfølgelig med respekt å melde bare tull. Det hadde vært mer renhårig om statsråden heller sa at det ikke er et prioritert område for denne regjeringen å styrke forbrukernes rettigheter når det gjelder å gjøre trygge valg når de kjøper mat. Jeg reagerer også på at statsråden ikke svarer på spørsmålet som hun blir utfordret på av Knut Storberget, nemlig: Hva konkret gjør statsråden for å styrke forbrukernes rettigheter og sikre at de kan ta trygge og bevisste valg når de kjøper mat?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Det kan synes som om statsråden hopper bukk over det faktum at EU-parlamentet for bare nesten en måned siden fattet et vedtak hvor man ba kommisjonen om å tette nettopp det hullet som vi er opptatt av i denne saken. Parlamentet har oppdaget at dagens unntaksbestemmelser i EU-bestemmelsen er såpass vide at det er mange hull som bør tettes. Det er hele bakgrunnen for at vi ønsker dette vedtaket i Stortinget i dag – nemlig for å tette de hullene. Det har også EU-parlamentet oppdaget og bedt kommisjonen om å rette opp. Det hadde vært interessant om regjeringen ville være med i den prosessen – være med og utforme framtidens regelverk i EU og delta i den prosessen, i stedet for å stritte imot hele prosessen og bare tilbakevise med at dette blir dyrt og vanskelig og at man frykter høye priser.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Denne saken handler om én ting, og det er at Arbeiderpartiet, SV, Senterpartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre ønsker å gjøre det enklere for norske forbrukere å ta bevisste valg og handle trygg mat. Det handler videre om at regjeringspartiene i Stortinget, bestående av Høyre og Fremskrittspartiet, stritter imot og prøver å bortforklare sin motstand med at dette er vanskelig, at dette blir dyrt, og at dette nær sagt er umulig. Det er åpenbart at Fremskrittspartiet og Høyre, som ellers snakker i fine ord og vendinger om mer konkurranse, i denne saken står på feil side. Når norske forbrukere går i butikken, ønsker de å ha muligheten til å orientere seg og se hva slags opprinnelse den maten de kjøper, har. Det viser undersøkelser, og vi ser stadig eksempler i media på at folk reagerer når systemet svikter. Dette har man tatt sikte på å prøve å gjøre noe med i et nytt og bedre EU-regelverk, men det har mange åpenbare hull. Jeg synes det er merkelig at bearbeidet kjøtt, i det øyeblikket man tilsetter noe, salt eller tilsetningsstoffer, skal unntas fra regelverket om opprinnelsesmerking. Jeg synes det er merkelig at Høyre og Fremskrittspartiet slutter seg til det, og jeg vil nok en gang vise til at EU-parlamentet har oppdaget dette hullet og mener at det er en svakhet ved regelverket. De har bedt kommisjonen om å rette opp dette og styrke forbrukernes rettigheter. Jeg registrerer at landbruks- og matministeren sier at dette er noe man har oppfattet også i departementet og vil ta hensyn til i sitt videre arbeid, men jeg kunne ønske meg en noe mer proaktiv holdning til problematikken. Det er mange gode eksempler i Norge på aktører i bransjen som driver god forbrukerinformasjon, og som opplyser om opprinnelsen til produktene sine. På mitt eget hjemsted har Ytterøykylling gitt muligheten til at man kan gå inn og se bilder av gården til den enkelte bonden. I går besøkte jeg Brattlia Økogård, hvor det i hvert fall ikke er noen tvil om opprinnelsesmerking, og jeg tror disse produsentene vil være dem som vinner i konkurransen om forbrukernes oppmerksomhet i framtiden. Når jeg hører retorikken fra Fremskrittspartiets og Høyres representanter i denne sal, må jeg utfordre de to statsrådene som er til stede, på om den retorikken hvor det bare pekes på hvor vondt og vanskelig og dyrt dette er, betyr at saken skal treneres. Representanten Morten Stordalen avsluttet sitt innlegg med å si at han er glad at det ikke er de rød-grønne, men Høyre og Fremskrittspartiet som har makten. Betyr det at de skal stoppe hele prosessen?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Jeg har bare en kort merknad på slutten av debatten. Jeg inviterte Høyres og Fremskrittspartiets representanter til å si noe om man akter å gjennomføre denne saken og Stortingets vilje, eller om man vil trenere saken. Samtlige representanter fra de to partiene som har vært her oppe, har bare bekreftet min frykt for at denne saken blir trenert. Gunnar Gundersen har gjentatt hvor vanskelig og komplekst dette er. Kårstein Eidem Løvaas har sagt at det hemmer konkurransen. Morten Stordalen har sagt at det er nesten umulig og i hvert fall svært kostnadskrevende. Så det virker som at vi, til tross for alle gode intensjoner fra Sylvi Listhaug om at man ønsker å følge prosessen og vurdere tiltak, i hvert fall ikke får noen drahjelp fra Høyre og Fremskrittspartiet på Stortinget. Flere av representantene fra disse to partiene har fra denne talerstol i nesten rørende ordelag snakket om hvor opptatt de er av prisen for forbrukerne. Vi mener at en portal, en bedre oversikt og en bedre opprinnelsesmerking vil kunne bidra til økt konkurranse og til å presse prisene nedover. Det er kun to ting den siste tiden som har bidratt til frykt for økte priser i butikken. Det ene er plastposeavgiften til regjeringen, det andre er forslaget fra regjeringen om å åpne opp for søndagsåpne butikker, som hele bransjen har varslet også vil bidra til å presse opp prisene – for at man i det hele tatt skal klare å ivareta en lønnsomhet i dette. Hadde man vært ærlig og oppriktig engasjert i spørsmålet om å redusere prisen for forbrukerne, burde man kanskje sett nærmere på sin egen politikk og ikke forsøkt å trenere en sak som er uttrykt så sterkt fra Stortinget, når vi fatter det vedtaket som vi gjør. Helt til slutt: Norske forbrukere kan i hvert fall merke seg at Stortinget nå i dag vedtar at man ønsker bedre opprinnelsesmerking og en sånn portal, og i den grad det tar tid å få gjennomført dette, bør man henvende seg til regjeringspartiene og be om fortgang i det arbeidet for å følge opp Stortingets – og flertallet i befolkningens – vilje.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Det har i denne debatten kommet veldig tydelig fram at et samlet storting ønsker å bidra til å styrke bibliotekene for framtiden. Det er mange måter å gjøre det på, og regjeringen har varslet en bibliotekstrategi som et bredt flertall i Stortinget nå stiller tydelige forventninger til. Vi synes også det er viktig at man har fått med seg flertallet på at man ønsker å styrke innkjøpsordningen for litteratur og sikre bredde i sjangrene, med særlig vekt på barn og unge. Vi har tillit til at kommunene forstår behovet for å ha gode bibliotek også i framtiden, og at det vil bli reagert hvis kommuner forsøker seg på kutt der. Det statlige bidraget er i alle fall å styrke innkjøpsordningen, og vi har sterke forventninger om at dette vil synliggjøres allerede i statsbudsjettet for 2016. Kan statsråden bekrefte at dette vedtaket blir fulgt opp ved første anledning, og at vi vil se resultater allerede i statsbudsjettet for kommende år?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Det er litt vanskelig å skjønne hva statsråd Horne mener. På den ene siden sier hun at man ikke ønsker en portal, fordi det kan skape høyere priser for forbrukerne. På den andre siden sier statsråd Horne at man nå skal utrede mer for å finne ut om man vil dette. Når man da også bruker sammenligninger med strømpriser og finansielle tjenester, blir mitt spørsmål til statsråd Horne: Mener statsråd Horne at de portalene som nå er opprettet for strøm og finansielle tjenester, skaper høyere priser?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Debatten er interessant, og argumentene endrer seg gjennom debatten. I sitt forrige innlegg var representanten Gundersen opptatt av at det var for komplisert å lage en portal for dagligvarer. Nå er det andre argumenter som gjelder. Når representanten Morten Stordalen begrunner sitt standpunkt med at han har besøkt opptil flere butikker for å sjekke hvordan dette henger sammen, synes jeg vi skal lytte, for det hender jo at Forbrukerrådet og andre offentlige instanser faktisk har like god kjennskap til de forskjellige problemstillingene som her blir presentert, som man får gjennom et lite besøk på nærbutikken. Men det var representanten Kårstein Eidem Løvaas’ innlegg som fikk meg til å ta ordet, for Eidem Løvaas uttrykte en betydelig bekymring for forbrukernes merkostnader ved å opprette en sånn dagligvareportal. Jeg vil utfordre Eidem Løvaas til å svare på hvor hen han var da plastposeavgiften ble innført. Den vil vel påtvinge forbrukerne betydelig mer kostnader enn det han antyder at en sånn dagligvareportal vil koste. Så hvor var Eidem Løvaas da plastposeavgiften ble innført, og hvilken omsorg viste han for forbrukerne da?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Jeg takker statsråden for informasjonen om hva som skal være en nasjonal plattform. Men det er litt vanskelig for meg å finne ut hva som er forskjellen på det samarbeidsforumet som er etablert i dag, og det som er den nasjonale plattformen. Det er jo de samme aktørene som er der allerede. Formålet med plattformen er informasjonsutveksling og kompetansedeling, forumet ledes av Lotteritilsynet, så hvis statsråden kunne si noe mer om hva som er forskjellen på det som er dagens situasjon, og det som er det nye som nå foreslås. Og det andre som jeg vil bruke anledningen til å få statsråden til å si noe mer om, som jeg ikke hørte det ble sagt noen ting om i innlegget hennes: Hvordan tenker man å ivareta de utøverne som blir berørt av kampfiksing, som vil bli stående i en ganske spesiell situasjon inntil sakene er avklart?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Jeg registrerte at statsråden ikke svarte på det om enkeltutøvere, men det kan hun få anledning til å svare på i forbindelse med dette spørsmålet. Men til finansieringen av et sånt organ: Dette er et samfunnsproblem, og jeg kunne gjerne tenke meg å høre statsrådens begrunnelse for at det kun er de spillemidlene som går til idrettsformål, som skal brukes til å dekke de kostnadene en sånn enhet har. Det er jo ikke idretten som er skyld i at disse problemene oppstår, det er helt andre grupper i samfunnet som sørger for at kampfiksing foregår. Så hvorfor er ikke dette et ansvar der man også tar av storsamfunnets penger, og ikke av idrettens andel av spillemidlene?
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Det siste spørsmålet mitt til kulturministeren dreier seg om den innstillingen som er presentert her i dag, der regjeringspartiene angriper Norges idrettsforbund for å ha meninger om kampfiksing knyttet til boksing. Da er mitt spørsmål til idrettsministeren: Er idrettsministeren enig i det angrepet, og hvordan vil man nå sørge for at den uorganiserte idretten, altså den idretten som ikke er en del av Norges idrettsforbund, som f.eks. proffboksing ikke er, undergis de samme regler og det samme forebyggende arbeid og den samme finansieringsbiten som det vi ser i det forslaget som statsråden her refererer til?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Statsråden representerer et parti som til stadighet har sagt at det er for økt konkurranse, noe statsråden ved flere anledninger også har gitt uttrykk for. Utredninger, gjennom både Matkjedeutvalget og Dagligvarelovutvalget, har påpekt at konkurransen i dagligvaremarkedet er svak. De har også påpekt en del virkemidler som kan bedre situasjonen, bl.a. lov om god handelsskikk, som statsråden hadde ansvar for, og også dette med en dagligvareportal. Regjeringspartiene stemte for noen uker siden imot lov om god handelsskikk, og nå stemmer de også imot en dagligvareportal. Hva er årsaken til at statsråden/regjeringen ikke ønsker å levere på det å bedre konkurransesituasjonen?
Odd Omland (Arbeiderpartiet), 2015-03-03:
Jeg må si at det er gledelig at det er et flertall i næringskomiteen som stiller seg bak vårt forslag om å sikre opprinnelsesmerking på mat og opprette en dagligvareportal. Norske forbrukere er i økende grad opptatt av hvor maten kommer fra, og den skal også være trygg. Både mattrygghet og dyrevelferd står høyt i forbrukernes bevissthet. Vi har i media sett en rekke oppslag om utfordringer i matproduksjonen i andre land, bl.a. knyttet til antibiotikabruk. Antibiotikaresistens er nå i ferd med å bli en alvorlig trussel mot folkehelsen. I EUs nye matinformasjonsordning, som det ble vist til her i debatten, vil det bli obligatorisk å merke flere matvarer med opprinnelsessted – og det er bra. Men det som er bekymringsfullt her, er at det ikke er krav om å merke bearbeidete kjøttvarer og meieriprodukter. Derfor mener vi at det må tas et initiativ her. Hele 70 pst. av de spurte i en undersøkelse som Norstat utførte for Forbrukerrådet, mener at det er veldig viktig eller ganske viktig med merking av opprinnelsesland på kjøtt og kjøttprodukter. Mange er opptatt av å bedre merkingen for å gjøre det lettere å unngå varer som det kan være mindre trygt å spise. Jeg ser det som viktig at det blir opprettet en dagligvareportal for å sikre informasjon til forbrukerne, i tråd med anbefalingene fra Matkjedeutvalget. Målet med en sånn informasjonsløsning er å legge til rette for at den enkelte forbruker skal gjøre bedre valg, og den skal bidra til å skjerpe konkurransen i markedet. Det er viktig med åpenhet, både for å sikre mattrygghet og for å styrke en bærekraftig og etisk forsvarlig matproduksjon. Det vil også virke helsefremmende. Vi mener at det er uheldig at innholdsdeklarasjoner i dag framstår som ufullstendige, og at de er vanskelige både å lese og å forstå for forbrukeren. Dette kan også være med på å bidra til en økt markedsadgang for småskalaaktører som i dag ikke selger sine produkter til de store dagligvarekjedene. Derfor er det på tide – og nesten overmodent – at sånn informasjon gjøres tilgjengelig digitalt. Saken er godt utredet gjennom et bredt sammensatt matkjedeutvalg, og derfor undrer det meg at regjeringspartiene ikke er med på å vise handlekraft gjennom å støtte dette forslaget.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2015-03-03:
Det har vært mye snakk om gode intensjoner i dag, og gode intensjoner beskrives jo gjerne på litt lødig vis, men da med ord som ikke er parlamentarisk gode – jeg tenker da på den noe folkelige beskrivelsen av veien til et visst sted, et sted mange er redde for å havne, noen av oss med god grunn. Uttrykket sier at veien dit er brolagt med gode intensjoner. Forslaget om dagligvareportal har gode intensjoner, men vil – slik det foreligger nå – føre oss på feil vei. Vi er alle enige om at god og tilgjengelig informasjon er avgjørende for at forbrukerne skal kunne gjøre opplyste valg. Når de aller fleste går rundt med mobilen i lomma og teknologien muliggjør rask distribusjon, blir det fort besnærende å tenke at en elektronisk portal med all tenkelig informasjon om alle dagligvarer utelukkende er av det gode. Men merking av dagligvarer er viktig. Det pågår mange gode prosesser rundt dette – ikke bare i Norge, men også i utlandet. Koordinert samarbeid over landegrensene ville i større grad gitt oss gode verktøy, i stedet for å bruke store summer på hjemlig nybrottsarbeid med svært usikkert utfall. Dagens forslag er svært omfattende – vi hører allerede i dag i debatten her i salen at det dyttes inn stadig nye ting før vi er kommet i gang – og vil påføre dagligvarebransjen titalls millioner kroner i kostnader for pålagt løpende rapportering. Staten vil også få en stor regning. De får en regning for å starte og drifte portalen. Det er så langt anslått årlige totale kostnader på 50–60 mill. kr, og det skal betales av noen. «Noen» er deg og meg. Vi skal ta den økte kostnaden med dyrere matvarer og økte offentlige utgifter. Det som gjør det enda mer betenkelig, er at når alle priser skal rapporteres i sanntid – alle priser skal rapporteres i sanntid – blir det svært enkelt for bransjen å tilpasse prisene til konkurrentene i nærområdet. Det øker risikoen for priskoordinering, og det er ikke nødvendigvis på laveste nivå. Kast et blikk opp på prisskiltene på bensinstasjonene: Det er få lokale forskjeller. Det er nok en grunn til at det ikke finnes en VG-børs over bensinpriser. Det er over 5 000 butikker i Norge. Hundrevis av varer prisjusteres hver eneste uke. I tillegg har butikkene kampanjer som «tre for to», lojalitetsprogrammer og medlemsfordeler. Det vil være en umulig oppgave å holde informasjonen oppdatert og riktig. Dermed blir denne portalen villedende – ikke veiledende. Opprinnelse, innholdsdeklarasjon og advarsel om farlig innhold er viktig informasjon for forbrukeren, og en ny ordning for merking er vedtatt og kommer i 2016 – nettopp for å gi forbrukeren god informasjon om varens innhold. Men det er ikke statens oppgave å fortelle forbrukerne hvor de kan kjøpe billigst melk. Faktum er at portalen i første omgang vil tjene dagligvarebransjen – ikke forbrukerne. Dette vil svekke – ikke skjerpe – konkurransen i dagligvaremarkedet, og resultatet blir dyrere mat.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2015-03-03:
Debatten nærmer seg slutten, og jeg har lyst til å knytte noen kommentarer til noe av det som er sagt. Forslagsstilleren, representanten Farstad fra Venstre, vet jo hva portalen skal være, han vet hvordan den skal lages, og han vet når den skal lanseres, men så hører vi i debatten at man allerede begynner å dytte inn flere elementer i den – noe som kanskje illustrerer litt av utfordringen med dette. Som han sa: Hadde det ikke vært fint om det f.eks. fantes en app som kunne fortelle om allergener i mat. Det finnes det massevis av, så det er allerede mye tilgjengelig informasjon. Arbeiderpartiets representant Storberget var inne på at han trodde at evangeliet til Høyre var fri konkurranse, og han syntes det var rart når vi ønsket å gå imot dette. Slik vi ser det, vil dette svekke konkurransen, ikke skjerpe konkurransen. Jeg tror det heller er Arbeiderpartiets evangelium som råder her, nemlig pålegg, rapportering og kontroll. Senterpartiets representant Pollestad sa at han håper denne portalen blir en portal for innhold og ikke for pris. Da tror jeg kanskje man undervurderer folks valgmønstre og handlemønstre. Jeg tror ikke nødvendigvis folk reiser i store mengder til Sverige fordi innholdet i matvarene der er bedre enn innholdet i matvarene i butikkene på den norske siden av grensen. Så plastposeavgiften og representanten Aasrud. For det første er det en god del butikker som har valgt å by på plastposen, men for det andre er det en ganske stor forskjell – og jeg vurderte om jeg skulle kommentere det i det hele tatt: Plastposen kan man velge bort, mat må man ha. Arbeiderpartiet og Senterpartiet har gjennom flere representanter understreket at en portal er en portal. Jeg får litt tanker om reklamen «Samma det vel. Gulost er gulost!» Det er jo ikke det. Denne portalen er helt annerledes. Rapporteringen er annerledes, markedene er annerledes, strukturen av leverandører er annerledes, kommunikasjonen ut til forbrukerne er annerledes, og forbrukeratferden er annerledes. For å ta frem Sverige igjen: Man drar ikke til Sverige for å åpne en konto eller for å kjøpe strøm. Så introduseres vi plutselig fra Senterpartiet for kvalitet som en parameter i portalen. Er det da sånn at myndighetene skal begynne å gi karakterer til de ulike dagligvarene? Det hadde det vært interessant å høre litt mer om. Det dyttes altså mer og mer inn i denne portalen. Og som jeg sa i sted: Miljøpartiet De Grønne fikk jeg inntrykk av hadde lyst til å ta med alt fra den aller minste butikken og produsenten helt opp til de store kjedene. Det høres ut som, hvis vi går videre med dette, at vi er i ferd med å skape en portal som blir en dagligvareportal, men som har så mye innhold at det blir en liten monsterportal.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2015-03-03:
Intensjonen med forslaget tror jeg faktisk er god – jeg vil tro på det. Når det gjelder prisportal og pris på dagligvarer, lurer jeg litt på hvor kunnskapen er hentet fra med tanke på at man mener at det blir billigere for forbrukeren. Jeg har gjort en rask undersøkelse, som sikkert flertallet – som går inn for en sånn portal – også har gjort. Man kunne snakket med NorgesGruppen, men jeg gikk litt lenger ned i systemet, til min kjøpmann, i en Meny-butikk som er ganske stor. Så kunne man spørre – som komiteen sikkert har gjort – f.eks.: Hvor mange butikker er bare Meny, som er en liten del av NorgesGruppen, men som har en stor andel? Det er 190 butikker. Hvor mange er kjedeeide? Cirka 150 er kjedeeide, og det er 40 kjøpmannseide. Så regner jeg med at Storberget m.fl. har undersøkt om prisene er like hos de kjøpmannseide og de kjedeeide. Nei, de er ikke det. Er prisene like blant de kjedeeide? Nei, de er ikke det. Er sortimentet likt blant de kjedeeide? Nei, det er ikke det. Det er tre forskjellige kategorier for et produkts sortiment. Det er fra ca. 2 000 varelinjer, altså produkter, i de minste dagligvarebutikkene til 20 000 i de største. Når man trekker parallellen til strøm, så er det ett produkt. Her er det snakk om 20 000 produkter i én butikk – i én og samme butikk. Og når bransjen sier – i hvert fall NorgesGruppen, Konkurransetilsynet og SIFO – at man ser for seg en kostnad for forbrukerne og butikkene på en halv milliard kroner, lurer jeg på hva intensjonen er. Det er heller ikke slik at man kan sitte og se i de kjedebutikkene i Oslo – som jeg regner med at komiteens flertall har sett på og undersøkt – eller på grossistnivå hva som er utsalgsprisen i den og den butikken i dag. Det kan man ikke, for det bestemmes lokalt. Når man trekker denne enkle parallellen til strømportal, skjønner jeg det ikke. Det sier seg jo selv at det må bli betydelig økte kostnader for forbrukeren. Det må bli det. Det er ikke ett strømprisprodukt – det er 20 000 varelinjer, produkter, i én og samme butikk. Det er én av de ca. 4 000 butikkene, i forhold til det tallet jeg har. Når Storberget sier at det er en stor dag for forbrukerne, er jeg jammen enig i det, men det er ikke med et positivt fortegn, for det blir dyrere varer hvis staten skal pålegge å gi en prisinformasjon som gjør det dyrere for forbrukeren. Da er jeg glad for at det er denne regjeringen som sitter – ikke den rød-grønne.