Ola D. Gløtvold (Senterpartiet), 2002-12-16:
Det har allerede vært sagt mye i denne saken. Jeg skal prøve å være relativt kortfattet, men det er et stort og komplisert område som betyr veldig mye penger for det offentlige. Omsetningen av legemidler i 2001 anslås å være nær 13 milliarder kr, og om lag to tredjedeler av dette finansieres av staten. Veksten i legemiddelutgiftene har i de siste årene økt med ca. 10 pst. pr. år, og det er bekymringsfullt. Stadig flere legemidler kommer inn på markedet vårt, og det betyr også at en ved å kunne velge mellom ulike typer legemidler får en sterk vekst i volumet. Det brukes som et argument i denne saken for at apotekene skal opprettholde sin inntjeningsevne. Jeg er litt skeptisk til å bruke den argumentasjonen, i hvert fall i nær sagt enhver sammenheng, for jeg tror det er viktig kanskje for framtiden å være noe forsiktig også med å øke volumet altfor mye. Jeg tror at man må prøve å skjerpe seg på kvalitet, og i den sammenheng være noe mer skeptisk til kvantitet. Denne saken er stor og komplisert, og den har hatt veldig kort behandlingstid. Høringsfristen som departementet gav i denne saken, var på under en måned, og vi har hatt om lag samme tid her i Stortinget til å diskutere den. Vi vet at dagens ordning med generisk bytte har gitt rimelig gode resultater. Etter innføringen av ordningen 1. mars 2001 er markedsandelen for de billigste generiske kopipreparatene blitt fordoblet, fra ca. 25 pst. til om lag 50 pst. Det er positivt når de generiske legemidlene har samme effekt og ingen bieffekt for pasienten. Det er kalkulert med at det har gitt en innsparingseffekt for folketrygden på om lag 150 mill. kr i 2002. Dette er positivt. Men vi synes at en del av dokumentasjonen i denne saken ellers ikke er god nok. Det gjelder f.eks. at dagens regelverk har utilsiktede virkninger i hele dette omsetningsområdet, der bl.a. dette med skjulte rabatter kommer inn, og også når det gjelder hvordan gevinstmodellen slår ut i en del sammenhenger. Når en da velger å gå direkte over på indeksprissystemet, mener vi at flere modellvalg burde ha vært beregnet for å se om vi kunne komme fram til en ordning som kunne vare en stund og gi forutsigbarhet for hele legemiddelområdet. Det er viktig, tror jeg, hvis en skal få til en ordning som er tilfredsstillende for alle parter, og som i siste instans sikrer pasienten, legemiddelbrukeren, gode og sikre legemidler og oversiktlighet i forhold til hva slags legemidler vedkommende skal velge. Og da har jeg lyst til å kommentere litt den manglende informasjonen både til leger og pasienter når det gjelder dette med generisk bytte. Jeg tror at flere ville være med på et slikt bytte hvis en hadde en større sikkerhet for hva dette egentlig betyr. Vi mener at det er høyst usikkert hvilke økonomiske effekter en omlegging slik Regjeringen foreslår, har både for pasienter og bransjens ulike aktører. Det er derfor vi stemmer imot de endringer som her foreslås når det gjelder legemiddelloven. Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og Senterpartiet har sagt, med litt ulike begrunnelser, at det er behov for en grundigere gjennomgang av hele denne forvaltningen, og vi ønsket at det skulle skje. Vi kom da i mindretall i forhold til et slikt ønske ved behandlingen av proposisjonen, og går altså imot lovendringen nå slik den foreligger her. Vi i Senterpartiet er villig til å være med og endre apotekloven bare dersom rekvirenten, dvs. legen, utskriver virkestoffer på resepten. Bare når rekvirenten ber om det, skal apoteket meddele vedkommende at det er foretatt et generisk bytte.(Presidenten klubber.) Da, president, skal jeg stoppe der og si at jeg håper i hvert fall at det forslaget som regjeringspartiene og SV har lagt fram her i dag, vil bety at apotekene ikke skal betale differansen på legemidler, men at vi får en ordning på det med det første. (Presidenten klubber.)