Per Rune Henriksen (Arbeiderpartiet), 2010-06-18:
Når jeg hører opposisjonen i Mongstad-debattene både nå og tidligere, tenker jeg gjerne på en historie som jeg har hørt om en replikkveksling mellom Guttorm Hansen og Jon Leirfall, etter at Hansen hadde hatt et begeistret innlegg om Heimevernet. Jon Leirfall innledet sin replikk med å si at han ville helle en dråpe malurt i begeret, og Guttorm Hansen repliserte tilbake: Hvorfor bare en dråpe? Det er jo litervis der det kommer fra. Fra opposisjonen kommer det malurt i bøtter og spann. I dag har tilhengerne og motstanderne av kravet om fullskala CO2-rensing funnet hverandre. Stortinget er ikke informert om risiko for utsettelse av oppstart av fullskala rensing, sier de, men de siterer gjerne fra avisartikler og medieoppslag om at tidsfristen kan bli et problem – medieoppslag som de selv har kommentert. Statsministeren har vist til Frøiland-utvalget, som klart og tydelig sa fra om at ting som er allment kjent, skal ikke regjeringen informere Stortinget om. Opposisjonen har visst at det var problemer og utfordringer, og at det var krevende tidsfrister vi hadde. I budsjettinnstillingen i fjor sa Fremskrittspartiet og Høyre: «Disse medlemmer noterer seg at det allerede nå er varslet utsettelser i forhold til målet om ett fullskala CO2-fangstanlegg på Mongstad innen 2014.» Når dette blir sitert, blir det sagt at ja, det gikk noen rykter om utsettelse. Når opposisjonen altså legger inn en merknad med de svulstige ordene «disse medlemmene noterer seg at det allerede nå er varslet», er det rykter og løst snakk på bygden det henvises til. Er dette det presisjonsnivået som opposisjonen bruker, eller er sannheten nettopp det at det hele har tiden vært uttalt at det er krevende å nå den tidsfristen som har vært? Vi har sagt fra regjeringspartienes og regjeringens side at vi holder fast på den tidsfristen. Vi har én plan, og den gjelder inntil vi har en annen plan – inntil vi har bestemt en annen plan. Det er det som er saken i de replikkvekslingene og i de spørsmålene som har vært om dette opp gjennom tidene. Vi sto på målet, Vi har én plan. Det er ikke bare regjeringspartiene i denne salen som har en plan. Regjeringen har en plan – Statoil har forholdt seg til den samme planen og Gassnova har forholdt seg til den samme planen, noe de bekreftet på høringene her i Stortinget. 22. mars fikk regjeringen rådet fra Gassnova om å endre på den planen, og det ble gjort. Og det er blitt varslet i dokumentene som vi i dag behandler. Det vi har besluttet i Stortinget når det gjelder Mongstad, er at staten og Statoil skal samarbeide om fullskala rensing av CO2. Vi har besluttet å opprette et teknologisenter for å prøve ut teknologi, og vi har gjort budsjettvedtak som dreier seg om å finansiere planleggingen av disse prosjektene. Vi har ikke blitt invitert til, som det har vært antydet her, å bevilge 25 mrd. kr til testsenter på Mongstad. Vi er ikke der ennå. Vi har bevilget penger for å komme på veien dit, til en investeringsbeslutning. Det er den planen og planleggingen regjeringen må informere oss om. Jeg ville gjerne også trukket fram den måten opposisjonen driver denne saken på i media. Hensikten er åpenbart bare å lage mest mulig spill og spetakkel ut av det. Når vi ser på hva de sier om aminer – at dette er en fryktelig overraskelse, og at de ville aldri gått inn for prosjektet hvis de hadde visst hvordan det var, står det i St.prp. nr. 38 for 2008–2009 om investeringer i testsenteret i kapittelet om Statoils vurderinger at det er «usikkerhet knyttet til helseeffektene av utslipp av amin til luft. Dette er et forhold som krever spesiell fokus i det videre arbeid i prosjektet». Under Gassnovas vurderinger står det følgende: «TCM vil adressere så vel utslipp av kjemikalier til luft som metoder/prosedyrer for håndtering av avfallsprodukter, rest- og nedbrytningsprodukter. Det er viktig at CO2-fangst ikke introduserer nye helse- og miljøproblemer.» Dette var kjent.