Nikolai Astrup (Høyre), 2015-06-10:
Representanten Eidsvoll Holmås lar seg ikke imponere av tiltak. Det forklarer kanskje hvorfor de rød-grønne ikke gjorde mer for fornybar energi da de satt i regjering. Norges velstand bygger på vår evne til å omsette naturressurser i verdier som kommer fellesskapet til gode. Vannkraftens historie tjener som et godt eksempel. Fortsatt har Norge et betydelig potensial for å bygge ut fornybar energi. Vi har de beste vindressursene i Europa, vi har fortsatt store vannkraftverk som kan realiseres, og vi har et stort potensial for småkraftproduksjon. For å utløse dette potensialet må vi satse på nettutvikling. Det skal bygges nett for 100–120 mrd. kr de neste årene. Dette er et enormt løft for nettselskapene – og for forbrukerne, kan vi legge til – men det vil kunne legge grunnlag både for nytt verdiskapende forbruk av kraft og for ny produksjon av kraft. Elsertifikatmarkedet vil bidra til å utløse 28,4 TWh frem mot 2021. Om dette kommer i Sverige eller i Norge, spiller liten rolle for norske forbrukere. Men det spiller en stor rolle for norsk næringsliv, norske teknologimiljøer og arbeidsplasser i Distrikts-Norge, hvor satsingen realiseres. Derfor har regjeringen tatt en rekke grep for å sikre at Norge tar en større andel av økningen i fornybar produksjon, grep som bransjen har etterlyst i mange år, men som først blir gjennomført av denne regjeringen. Statsråden nevnte de fleste av dem, så jeg skal ikke gå inn på det. Samtidig er den største utfordringen for ny fornybar produksjon at kraftprisene forventes å være lave i mange år fremover. Vi hadde alle store forventninger til at Statkraft skulle bidra til å realisere Norges største vindkraftpark på Fosen. Skuffelsen var derfor stor da det ble kjent at styret ikke ønsket å fatte investeringsbeslutning. Fosen-prosjektet kan bli den største enkeltinvesteringen i Midt-Norge noensinne. Lave kraftpriser er en viktig del av Statkrafts begrunnelse. Fosen-prosjektet kan likevel bli realisert. I en tid med lave renter er investorer verden over på jakt etter prosjekter som gir bedre avkastning enn banken, til moderat risiko. Det er også verd å merke seg at TrønderEnergi og Agder Energi har andre vurderinger enn Statkraft med hensyn til vindkraft i Norge. Det er derfor altfor tidlig å fastslå at Fosen ikke blir realisert. Samtidig skal vi ta på alvor de utfordringene sertifikatmarkedet har for kraftprisene i Norge og i Norden. Kraften har bare en verdi dersom den kan anvendes. Det er, slik jeg vurderer det, tre hovedområder der vi kan anvende mer strøm. For det første må fossil energi erstattes av fornybar energi i alle sektorer der dette er mulig og hensiktsmessig. Her skjer det svært mye allerede som over tid vil ha en effekt. Fyring med fossil olje i husholdningene og til grunnlast i øvrige bygg blir forbudt fra 2020. Transportsektoren er i startfasen av et omfattende grønt skifte der elektrifiseringen av bilparken er godt i gang. De første elektriske bussene er i drift i Stavanger, og Ruter i Oslo har varslet at de ønsker å satse på denne teknologien fremover. All kollektivtransport i Norge skal være fossilfri i 2025, i Oslo allerede i 2020. Den første elektriske fergen, med 85 pst. lavere driftskostnader enn den fossile forgjengeren, er i drift på Vestlandet. Landstrøm for skip fases inn i større byer. Det er også et stort potensial for elektrifisering av kystfiskeflåten. Dette er en begynnelse på noe som over tid vil kreve mer strøm. Elektrifisering av Utsirahøyden vil også bidra. For det andre ligger alt nå svært godt til rette for etablering av ny miljøvennlig industriproduksjon i Norge. Svekket krone, en generøs CO2-kompensasjonsordning og gode offentlige bidrag til teknologiutvikling og grønn innovasjon gir sammen med lave kraftpriser et godt fundament for dem som ønsker å satse i Norge. Hydros nye aluminiumsverk på Karmøy er en god begynnelse. Forhåpentligvis realiseres også planene om en ny magnesiumfabrikk på Herøya. I tillegg seiler nå grønne datasentre opp som en ny næring med stort potensial for omsetning av betydelige mengder kraft etter at regjeringen varslet at den ville redusere elavgiftene for denne typen næring. For det tredje må vi satse på mellomlandsforbindelser. Regjeringen har gitt konsesjon til to nye mellomlandsforbindelser, til Storbritannia og Tyskland, og det kan komme flere i fremtiden. Norge kan aldri bli Europas batteri, men vi kan spille en større rolle i kraftmiksen i våre naboland. Kraften må som sagt anvendes hvis den skal ha en verdi. Det hjelper lite å be om betydelig økt produksjon av fornybar energi hvis ikke den skal brukes til noe. Det vil kun gi fallende inntekter og sette kraftkommunene i Norge i en svært uvant og krevende situasjon. Allerede ser vi at inntektene reduseres kraftig for denne næringen. Det er ingen tjent med. Prisene må være lave nok til at vi beholder og videreutvikler norsk industri, men samtidig må de være høye nok til at det lønner seg å videreutvikle kraftbransjen som næring i Norge. Det er også viktig at vi satser på forskning, utvikling og demonstrasjonsanlegg for ny teknologi innen fornybar energi. Enovas og Innovasjon Norges evne til å satse på dette er betydelig forbedret under denne regjeringen, og det vil forhåpentligvis gi gode resultater. Det kan også gi gode muligheter for offshoreleverandører som i disse dager trenger flere bein å stå på.