trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-06-17:
Jeg mener at noe av det viktigste vi kan gjøre i denne runden, er å bidra til å redusere eksportsubsidiene. Det ville være et meget viktig bidrag i forhold til det vi er opptatt av, å ha som utgangspunkt når det gjelder landbruk, at land skal ha mulighet til å utvikle en produksjon som i størst mulig grad ivaretar landets behov for å brødfø egen befolkning. Som jeg har vært inne på, Senterpartiet har ingen motforestillinger mot at vi skal handle allment, som noen periodevis ser ut til å si om oss. Det er sjølsagt feil. Men når det gjelder landbruk, har vi den prinsipielle holdningen at vi i første omgang skal bidra til å brødfø egen befolkning, og så skal vi handle utover det. Jeg kan absolutt garantere at representanten Høglund også skal få bananer på sikt – i tida framover, unnskyld! Men det som jeg tror vi trenger en internasjonal debatt om, er de grunnleggende prinsippene knyttet til om man faktisk mener at de fattigste landene skal ha mulighet til å brødfø egen befolkning. Pr. i dag er det dessverre slik at den muligheten utfordres av altfor mange.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-06-17:
Jeg er helt enig med representanten Rise i at det var et helt unødvendig spørsmål.
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-06-17:
Jeg syns nok det er dristig av utenriksministeren å indikere at Senterpartiet ikke har noen næringspolitikk, sjøl om vi er uenige om visse spørsmål når det gjelder WTO. Jeg vil nok mene at vi har utviklet en langt mer aktiv næringspolitikk enn det vi ser fra Regjeringa for tida. Men det var ikke det jeg ville ta opp. Når det gjelder landbruket – jeg skal tilbake til landbruket – er det slik at med unntak av Fremskrittspartiet er alle i denne sal enige om at vi på et eller annet nivå skal opprettholde et solid norsk landbruk. Vi er uenige om nivået, sjølsagt, men sjøl jeg må erkjenne at USA og Australia nok er en større utfordring her enn Høyre, med eller uten Kristelig Folkeparti. Utenriksministeren gav i redegjørelsen sin inntrykk av at Norge må belage seg på å gi mer i landbruksforhandlingene. Det er sjølsagt en bekymring, når utenriksministeren er så klar på det. Jeg formoder at man jobber aktivt med alliansebygging. Mitt spørsmål(presidenten klubber) blir da – raskt: Hva er det som er nytt i prosessen, og hvorfor uttrykker utenriksministeren større uro nå for resultatet, enn han gjorde tidligere i år? (presidenten klubber)
Åslaug Haga (Senterpartiet), 2003-06-17:
Senterpartiet beskyldes av landbruksministeren for ikke å evne å ha to tanker i hodet samtidig. Det tåler vi sjølsagt, men jeg håper inderlig at Regjeringa har mer enn to tanker i hodet når den holder på med WTO-forhandlingene, for disse forhandlingene handler om langt mer enn norske offensive og defensive interesser. De handler om hvordan verden skal se ut i forhold til miljøet, og om hvordan vi skal evne å fordele ressursene globalt. Videre handler de om hvilke sosiale standarder vi skal operere med internasjonalt. Jeg syns at man kanskje er med på å minimalisere betydningen av disse forhandlingene. De er faktisk usedvanlig viktige – i en tid hvor vi vet at handel blir viktigere og viktigere. Det handler om å lage rammebetingelser for denne handelen, slik at vi internasjonalt ivaretar fordelingshensyn, miljøhensyn, sosiale standarder, osv. Man kan beskylde meg for mye, men jeg har tross alt sett en del av internasjonale forhandlinger, og jeg vet(presidenten klubber) hvordan utviklingslandene sliter med å henge med på den agendaen som allerede ligger der. – Da er tida ute. (presidenten klubber)
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Det er ingen tvil om at Arbeiderpartiet og SV ser ulikt på WTO, og det har vi respekt for. Da jeg satt og lyttet til representanten Øyangens innlegg, kunne jeg imidlertid ikke la være å stusse over om det er slik at Arbeiderpartiet ikke i det hele tatt har brydd seg om å ta stilling til den internasjonale proteststorm som har vært mot WTOs politikk i mange land verden rundt. Øyangens innlegg hadde, så vidt jeg kunne få med meg, ikke en eneste kritisk innvending til WTOs politikk og måten systemet fungerer på nå, for øvrig i likhet med utenriksministerens redegjørelse. Mitt enkle spørsmål som jeg kunne tenke meg å få svar på, blir da: Er det noen punkter der Arbeiderpartiet er mer kritisk til WTO og den nåværende WTO-agendaen enn det Regjeringen er?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Det har gjentatte ganger vært sagt både i redegjørelsen og i tidligere debatter vi har hatt her i Stortinget angående tjenesteforhandlingene i WTO, at Norges krav reflekterer viktige norske eksportinteresser. Det er jo ikke så rart, og vi må anta at også andre lands utgangspunkt før ministerkonferansen og i de ulike forhandlingene først og fremst reflekterer de enkelte lands eksportinteresser. Vi har sett gjennom de lekkasjer som er blitt kjent når det gjelder Norges krav i GATS-forhandlingene f.eks., at Norge har anmodet om liberalisering i telesektoren i Bangladesh, der Telenor er sterkt inne, og i oljetjenester i Angola, der Statoil er sterkt inne. Hvordan ser representanten Vallersnes for seg at man skal klare å lage en utviklingsagenda og sette utviklingsspørsmål først, hvis hvert enkelt av alle medlemslandene i WTO i forhandlingene skal legge fram krav som først og fremst er basert på egne eksportinteresser?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Representanten Høglund er svært selvsikker i sin gjennomgang av resultatene i internasjonal forskning. Mange vil vel kanskje hevde at Kina under de årene man bygde opp sin velstand, var et land som praktiserte en langt mindre åpen økonomi enn det WTO i dag anbefaler. Det var ikke det jeg egentlig ønsket å snakke om. Fremskrittspartiet er et parti som i tiltagende grad har vist vilje til både å beskytte norsk næringsliv og til en viss grad også å subsidiere norsk næringsliv når partiet mener at det er nødvendig. Men landbruksnæringen er tydeligvis unntatt fra denne nye politikken og skal eksponeres mest mulig for fri konkurranse på verdensmarkedet. Jeg må da anta at representanten Høglunds alternativ er at Norge skal kjøpe mest mulig av sin mat på verdensmarkedet, og at denne resepten også må gjelde andre land som er i den situasjon at man har et landbruk som ikke er konkurransedyktig. Hvordan vil Høglund da sikre en stabil matvareforsyning for hele verdens befolkning, hvis landbruket skal legges ned og avskaffes i alle de landene som i dag ikke er i stand til å konkurrere på verdensmarkedet?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Jeg synes det er foruroligende at en representant for regjeringspartiene nok en gang sier i denne salen at GATS-avtalen ikke gjelder for offentlige tjenester, når den faktiske formuleringen i GATS-regelverket er at offentlige tjenester er unntatt så sant tjenestene ikke også blir tilbudt på kommersiell basis. Og det er det jo nesten ingen tjenester som ikke blir. Dette er noe det hersker stor usikkerhet om, og som det er tydelig at regjeringspartiene fortsatt ikke har tatt innover seg og gått grundigere inn i. Og det bekymrer meg. Representanten Rise er nå med på det Regjeringen har signalisert, å gi en blankofullmakt til at Norge skal støtte en ny bred forhandlingsrunde i WTO. Det betyr at WTO vil utvides til å gjelde en rekke nye områder, bl.a. vil det bli arbeidet med å forhandle fram en global investeringsavtale i tråd med det MAI-avtaleutkastet som ble avslått på slutten av 1990-tallet, og som mange var skeptiske til da. Jeg tror også Kristelig Folkeparti var skeptisk til det den gangen. Jeg vil gjerne vite hvorfor Kristelig Folkeparti nå er positiv til at det skal forhandles fram en internasjonal investeringsavtale.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Jeg må nesten få stille spørsmålet mitt en gang til, for det var ikke dette jeg spurte om. Jeg bad ikke Lars Rise gå inn for å trekke noen forhandlingsutspill fra Norge. Det vi snakker om her, er jo Norges utgangspunkt før forhandlingene om en ny runde i WTO har begynt, der regjeringspartiene skal bestemme hva Norge skal gå inn for at WTO-forhandlingene framover faktisk skal handle om. Da må det være relevant å spørre om Kristelig Folkeparti har ombestemt seg i forhold til spørsmålet om en investeringsavtale, og om det er noe Kristelig Folkeparti nå mener det bør forhandles om.
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Jeg vil helt uten pauker og basuner stille utenriksministeren et enkelt spørsmål. Det er kjent at Norge har vært en pådriver i tjenesteforhandlingene for handel og liberalisering av handel med utdanningstjenester. Norge har både stilt krav om dette til flere u-land og andre land og selv gått langt i å føre opp utdanning på lister over tjenester vi vil liberalisere. Det har kommet fram en sak i media i det siste, som det også går fram av nettsiden til det australske utdanningsdepartementets eksportutvalg for utdanningstjenester, om at det er dannet en internasjonal allianse for å fremme handel med utdanningstjenester. Denne alliansen har ifølge nettsiden fått navnet Norge-alliansen, fordi det er Norge som nå leder dette arbeidet, ifølge nettsiden og foredrag av direktøren i eksportutvalget, der han også understreker Norges rolle i dette. Målet skal være å opprette en allianse for bl.a. å overbevise u-land om at handel med utdanningstjenester er av det gode. Kan utenriksministeren bekrefte at Norge leder en allianse for å fremme mer frihandel med utdanningstjenester?
Audun Lysbakken (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Jeg tar ikke ordet for å trekke debatten i langdrag, men jeg har lyst til å be utenriksministeren tegne seg én gang til, slik at han kan komme tilbake til det spørsmålet jeg stilte ham i replikkordskiftet etter innlegget hans. Utenriksministeren gav et svar som handlet om hvorfor Regjeringen mener det er bra med fri handel av utdanningstjenester. Det respekterer jeg at Regjeringen synes, men mitt spørsmål gikk konkret på de opplysninger som er framkommet i media, og som også går igjen på hjemmesiden til det australske utdanningsdepartementets eksportutvalg for utdanningstjenester, om at det er opprettet en internasjonal allianse som skal jobbe aktivt for å fremme fri handel av utdanningstjenester. Det er Norge som leder dette arbeidet, og alliansen heter til og med «Norge Alliansen», eller «Norway Alliance». Et av målene for dette skal være å overbevise utviklingsland om at handel med utdanningstjenester er av det gode. Det jeg ønsker at utenriksministeren svarer på, er om han kjenner til dette, og om han kan bekrefte eller avkrefte at Norge spiller en slik rolle.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2003-06-17:
Jeg tror det er viktig for u-landene, som det er for Norge, at det i bunnen av landbrukspolitikken ligger et behov for å være selvberget på landbruksprodukter, altså for å brødfø egen befolkning. Og der kan man ha andre forutsetninger i sørlige land enn under våre himmelstrøk. Representanten Jacobsen var inne på eksportsubsidiene. Vi har tatt med det i vårt opprinnelige forhandlingsutspill fra norsk side. Men vi kjenner til at det er vektlagt ulikt av de andre forhandlingspartene. Jeg ser helt klart at eksportsubsidiene har en veldig uheldig innflytelse på u-landenes mulighet for å bli selvproduserende til eget forbruk, og jeg tror det er ganske bred enighet om det spørsmålet.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2003-06-17:
Ja, det er en klar forståelse i Høyre for at u-landspolitikk dels er bistandspolitikk, men det er ikke minst også handelspolitikk, og det har da representanten Haga meget korrekt referert fra Høyres program. Det er klart at når det gjelder spørsmålet som stilles, er én ting hva man kan oppnå på kort sikt, en annen ting er hvor mye man kan oppnå på lang sikt. Men man kan ta en indikasjon ut fra Norges forhandlingsutspill på dette området, som gikk på at tollsatser kunne reduseres 36 pst. i gjennomsnitt, minst 10 pst. pr. tollinje, den interne landbruksstøtten 20 pst. for produkter til hjemmemarkedet og 60 pst. for produkter som eksporteres, og eksportstøtten i første omgang 60 pst. Det er et utgangspunkt, og så vil man jo da se om det er mulig å videreutvikle det.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2003-06-17:
Jeg mener jo at det at tjenesteforhandlingene er inkludert i WTO-forhandlingene, er av betydning ikke bare for oss, men også for u-landene. Det må jo ligge til grunn her som ellers, at vi må tilgodese det som er vårt eget lands primære behov. Ellers skal det bli vanskelig å få solgt dette produktet på hjemmebane. Vi er jo tross alt satt til i første omgang å forvalte vårt eget lands interesser, men det kan etter vår oppfatning godt kombineres med at en legger inn en bevisst holdning til å ivareta også u-landenes interesser. Hvor de interessene ligger, vil en ikke minst kunne få et inntrykk av i det store spekteret av bilaterale forhandlinger som foregår, og som gir oss en tilbakemelding om hvor vi kan tilby u-landene løsninger som er til deres beste også.
Finn Martin Vallersnes (Høyre), 2003-06-17:
Som jeg redegjorde for i mitt innlegg tidligere, bygger den nåværende forhandlingsrunden på vedtakene fra ministerkonferansen i Doha, og forhandlingene omfatter handel med tjenester, landbruk, markedsadgang for industrivarer inkludert fisk og fiskeprodukter, handel og miljø, TRIPS-avtalen og antidumping- og subsidiebestemmelsene. Nå hører jeg til min overraskelse at representanten Haga anbefaler Regjeringen å innskrenke seg til å forhandle om tjenester og landbruk. Betyr det at Senterpartiet mener at de øvrige temaene er uvesentlige for Norge, bl.a. hvordan det går med fisk og fiskeprodukter?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2003-06-17:
Det er med interesse man registrerer at SV står som en varm forsvarer av nettopp eksportsubsidier. Jeg trodde det var noe vi i stor grad kunne enes om var en uting og burde avvikles. Jeg deler ikke premissene i Jacobsens resonnement. Verden er ikke slik at man må velge på den måten. Vi ønsker selvfølgelig en helt annen form for landbrukspolitikk, hvor subsidier avvikles i mye større grad og næringen får den frihet den fortjener. Det betyr en endring i norsk landbruksproduksjon – selvfølgelig innser vi det – med mye større bruk og færre aktive bønder. Vi håper på samme areal, og at resultatet matproduksjonsmessig kan opprettholdes. Men begrepet eksportsubsidier er i min verden ikke noe vi bør være bekjent av å støtte. Er det noe u-landene virkelig setter fingeren på, og som man er enig om er et problem, er det nettopp at eksportsubsidiene er et onde.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2003-06-17:
Nå kjemper vi for en friere verdenshandel for å få til resultater. Vi er ikke der i dag at vi har den frie verdenshandelen som representanten sier. Samtidig føler jeg at de resonnementene som trekkes frem her, er fullstendig gale. Etter at man åpnet opp i Kina, er 300 millioner kinesere løftet ut av fattigdom. De land som har åpnet sin handel, som har deregulert, innført demokrati, respekt for menneskeretter, er generelt rikere og har en befolkning som er mindre fattig enn land som ikke har gjort det. Dette er også fakta i forhold til det vi her diskuterer, så premissene i spørsmålet er riv ruskende gale. Derfor blir kampen mot fattigdom også kampen for en friere verdenshandel. All historisk forskning viser at det er realitetene.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2003-06-17:
Jeg tror ikke representanten Bjørlo Lysbakken og jeg er veldig uenige om beskrivelsen av Kina. Så til Fremskrittspartiet og subsidier: Vi har i alle fall aldri gått så langt at vi har bedt om at Norge skal kjempe i WTO for å få gjennomslag for særnorske subsidier. Subsidier er heller ikke en viktig bestanddel i Fremskrittspartiets politikk på det området. Beklager, president, nå glapp det siste. Jeg tror jeg får komme tilbake til det.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2003-06-17:
Jeg skal i denne replikken også prøve å besvare det spørsmålet fra representanten Bjørlo Lysbakken som glapp for meg i stad . Er ikke SV enig i at alle land ikke kan produsere alt? Hele ideen om handel ser ut til å være forsvunnet for SV. Det er klart at ut fra en sosialistisk, planøkonomisk tenkning er det kanskje logisk. Men det er slik at kolonilandene, etter at de ble frie fra f.eks. Storbritannia, startet å produsere alle slags varer. De lånte og fikk gjeld i massevis, i stedet for å importere det de ikke så lett kunne produsere selv. De fikk heller ikke eksportert, fordi handelshindringer stoppet det. Er det ikke en fordel at vi konsentrerer oss om det vi er gode på, og lar andre produsere det de er gode på? Slik sett kan vi alle tjene på det, og verden kan bli et bedre sted å bo. Det er noe av grunnlaget for vekst.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2003-06-17:
Representanten Rises innlegg var litt til alle, det var handelsforsvar og det var forsvar for andre områder. Så mange kunne føle seg hjemme der. Men jeg vil ta tak i noen av formuleringene til representanten Rise. Han sa at total frihandel vil ivareta kun de rikes interesser, og at total frihandel sjelden har lyktes. Har representanten Rise noen eksempler å komme med når han kan vise til dette? Meg bekjent har ikke verden vært velsignet med særlig stor grad av total frihandel. Jeg vil utfordre representanten Rise på om det ikke er dagens system med proteksjonisme nettopp i landbrukssektoren som ivaretar de rikes interesser, og at det er det vi må gjøre noe med. Feilen ligger i hvordan vi har organisert oss i dag, som ikke har vært noen velsignelse, og at frihandel således ikke har vært prøvd.
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2003-06-17:
Representanten Haga er så vidt jeg fikk med meg, veldig kritisk til de fleste forslag, innspill og posisjoner med hensyn til endringer i WTO-avtalen når det gjelder landbruk. Samtidig, selv om jeg er helt enig med representanten Haga i at u-landene er en mangfoldig gruppe med ulike interesser, tror jeg de fleste vil erkjenne at det samlet sett er et ønske om endringer. Hvor langt man skal gå, kan man være uenig om. Hvilke endringer vil Senterpartiet kunne akseptere i WTO-delen og i vår landbrukspolitikk for å imøtekomme noen av u-landenes interesser eller krav?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2003-06-17:
Utenriksministeren understreker noe som vi er helt enige om, at det er viktig å få et resultat i Cancún. Kan utenriksministeren se for seg at det her kan være viktig å være en brobygger, og kanskje gi avkall på samarbeidspartnere som utenriksministeren tidligere har omtalt – EU, Japan og Sveits – og noen av våre defensive interesser, for å komme i mål, vise vei, gå foran og være et godt eksempel?
Morten Høglund (Fremskrittspartiet), 2003-06-17:
Jeg opplever at mye av statsrådens engasjement dreier seg om å beskytte norsk landbruk slik det i hovedsak er i dag. Og det er greit nok. Kunne en annen strategi være å gripe den muligheten denne WTO-prosessen gir, til å foreta en nødvendig omstrukturering av landbruket til å være litt i forkant av de krav som kommer – de kommer kanskje ikke nå, men mer sannsynlig i løpet av kort tid – og at vi kunne endre landbruket fra å være en såkalt defensiv interesse til kanskje om mulig, en eller annen gang i fremtiden å bli en offensiv interesse?
Julie Christiansen (Høyre), 2003-06-17:
Representanten Jacobsens innlegg gjenspeilte en svært skeptisk holdning til frihandel, markedsøkonomi og friere markedsadgang. Men som representanten sikkert er klar over, er Norge et eksporterende land, og ikke minst er mange av arbeidsplassene i representantens eget hjemfylke, Møre og Romsdal, direkte avhengige av bedre markedsadgang. På hvilke næringsområder, om noen, mener SV at Norge har offensive interesser? Og ser ikke representanten at det må være gjensidighet i et internasjonalt handelssystem? Hvis vi krever å få adgang for vår fisk på internasjonale markeder, må vi også akseptere at andre land krever adgang til våre markeder.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2003-06-17:
Representanten Høglund tar opp et veldig viktig anliggende når han nevner problemene i dagens system. Det var også det jeg henviste til i mitt innlegg, at det er mange problemer i dagens system, og at det er det som nødvendiggjør en reform av dagens system. Global handel er ikke et mål i seg selv, men bare ett av flere midler for å oppnå en bedre utvikling. Og dersom det eksisterende handelsregimet i dag ikke bidrar til dette, må vi endre det, ikke ta avstand fra det. Jeg tror vi er på rett vei når vi nå har hørt utenriksministerens redegjørelse og de hovedprioriteringer som Norge legger opp til. Da tror jeg at vi vil få en bedre utvikling for de fattige landene.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2003-06-17:
I det norske systemet er det faktisk slik at det er Regjeringen som forhandler. Representantene Audun Bjørlo Lysbakken og Bjørn Jacobsen har nå foreslått at Stortinget skal blande seg inn i disse forhandlingene og be om at man trekker Norges anmodninger og krav til utviklingsland om å liberalisere handelen med tjenester. Vi ser det slik at de forhandlingene som nå pågår, er Regjeringens hele og fulle ansvar. Det er helt unaturlig at Stortinget blander seg opp i dette i det hele tatt.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2003-06-17:
Som også representanten Bjørlo Lysbakken kjenner til, finnes det så mange ulike bilaterale avtaler at det er på tide at man nå kan få til et omfattende multilateralt avtaleverk. Det er bakgrunnen for at Kristelig Folkeparti støtter den prosessen som vi nå er inne i, selv om vi tidligere har uttrykt skepsis. Vi ser ikke på det å uttrykke skepsis som juridisk bindende.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2003-06-17:
Senterpartiet og Kristelig Folkeparti har ofte hatt sammenfallende syn i landbrukspolitikken. Vi stod sammen om meget vellykkede jordbruksoppgjør i sentrumsregjeringens tid, og vi har igjen fått et bra oppgjør, med avtaler med begge organisasjonene innen landbruket. Jeg synes det burde være unødvendig å sette spørsmålstegn ved utenriksministerens motiver, ut fra det representanten Haga kan lese i Høyres program. Regjeringen fører en politikk på basis av Sem-erklæringen, og utenriksministeren fører Regjeringens politikk. Her er det sterke formuleringer om importvern og om det å skape ny optimisme i landbruket. Jeg har lyst til å spørre representanten Haga om hun har hørt om Sem-erklæringen – og om hun har lest den.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2003-06-17:
Organisasjonen OSSE har spilt en betydelig rolle i nyere europeisk historie siden det hele startet med Konferansen for sikkerhet og samarbeid i Europa i 1975, hvor Sovjetunionens partisjef Leonid Bresjnev spilte en viktig rolle. Han hadde antakelig ikke sett for seg at konferansen han var med på å ta initiativ til, etter hvert skulle utvikle seg til en organisasjon som skulle fremme flerpartisystem, talefrihet, trykkefrihet og religionsfrihet over hele det tidligere Sovjetunionen og i hele østblokken. KSSE – og siden OSSE – har fått en økende betydning etter murens fall i 1989 og Sovjetunionens oppløsning i 1991. OSSE har fått oppgaver som verken FN, NATO, EU eller Europarådet vil kunne overta. OSSE bidrar med sin bredde, sammen med Europarådet, til å gi muligheter for dialog og samarbeid mellom land med en kristen kulturbakgrunn og muslimske land. Noen av de verste konfliktene og krigene vi har hatt i Europa de siste 15 år, har nettopp vært kriger mellom ortodokse kristne kulturer og muslimske kulturer. Det var neppe tilfeldig at Russland støttet Serbia langt på vei i Kosovo-krigen. Her var det samhørighet og solidaritet mellom to ortodokse nasjoner. Krigen mellom Armenia og Aserbadjan og Nagorno-Karabakh, krigen i Tsjetsjenia, krigen i Makedonia og krigen i Kosovo er alle eksempler på muslimsk-ortodokse konflikter i Europa. På denne bakgrunn spiller OSSE en meget viktig rolle med sin feltvirksomhet, med tidlig varsling av konflikter og arbeidet for å forebygge konflikter. Med tanke på hva det har kostet det internasjonale samfunn å holde militære styrker bare i Kosovo, framstår det som et langt bedre alternativ å forebygge konflikter. Vi kan risikere at sluttregningen for Kosovo kommer på flere hundre milliarder kr. Det er også grunn til å tro at styrkene i Makedonia må belage seg på å stå der i mange år framover. Det framstår derfor som fornuftig, det å varsle konflikter tidlig og så sette inn arbeid for å forebygge de samme konfliktene, og her gjør OSSE en meget viktig jobb. Når Norge, EU og Russland nå er enige om at OSSEs rettslige status skal avklares, burde vi kanskje sette spørsmålstegn ved om det er riktig å la USA få lov til å nedlegge et veto, slik at USA kan avgjøre at OSSE ikke skal få denne status. Dette er noe som bør drøftes i OSSE i tiden framover. En samlet komite understreker også at det er viktig at det arbeides videre med dette spørsmålet om rettslig status. Det er klart at en konvensjon, rettigheter og privilegier vil være et viktig skritt i riktig retning.
Lars Rise (Kristelig Folkeparti), 2003-06-17:
President! Jeg trodde det var klart at Kristelig Folkeparti skulle stemme for forslaget fra Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-06-17:
Vi behandler i dag en kontroversiell sak – vi behandler patentdirektivet. Det er meget kontroversielt. Jeg synes vi har brukt liten tid på å sette oss inn i hva dette er. Jeg må spørre om de velgerne som har valgt oss, er klar over hva flertallet i denne sal er i ferd med å gjøre. Jeg må ærlig talt si at jeg tror ikke det. Jeg tror ikke det er flertallet i det norske folk som vil at vi skal vedta patentdirektivet i dag. Så dumme tror ikke jeg at velgerne er. Men jeg er overgitt over at vi skal vedta at jeg kan eie presidenten!
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2003-06-17:
Ja, men vi skal vedta det i dag! Og presidenten kan eie meg. Jeg er overgitt over at det går an. At Høyre og Fremskrittspartiet går inn for denne saken, er jeg innforstått med, for de vil jo selge alt. Alt som lukter av naturresurser, vil de selge, og det skal over til forretningsfolket, slik at de kan tjene penger på det. Men hva med graset, hva med såkornet, hva med poteten, som vi alle er så glad i, fisken, korallene, sjøgraset, tangen og taren? Alt dette kan patenteres – av forretningsfolk. Ikke vi, nei langt ifra. Og hva med alle organismene som fins i havet? Vi vet at det er folk ute i båter på havet og tar prøver av korallene, og selvfølgelig kan de bli påvirket av at de kan bli patentert. Og hva med genmodifisert soya – genmodifiserte produkter som vi importerer til Norge? Men vi har forbud mot å bruke det. I EØS-utvalget, som komiteen skulle ha fått seg forelagt dokumenter fra, er det ett års ventetid på all dokumentasjon. Ett år må komiteen og vi stortingsrepresentanter vente på det som blir behandlet i EØS-utvalget. Nei, jeg har ingen problemer med å slutte meg til SV og Senterpartiets mindretallsforslag i denne saken.
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Jeg tror at nøkkelen til å ivareta norske offensive og defensive interesser er at Norge er aktivt med i forhandlingene, knytter kontakter og bånd så langt som mulig, og at man er realistisk i forhold til de muligheter som foreligger. Det er helt riktig som mange har sagt, at det er et meget komplekst forhandlingssystem, ikke lett å få oversikt over. Men jeg tror at nøkkelordet faktisk er aktivitet, også aktivitet i forhold til de landene som er veldig uenig med oss på en del områder, nettopp for å se hvordan vi skal kunne bygge bro. Jeg tror at det er viktig at Norge ser seg selv som en aktiv aktør på linje med andre aktive aktører. Det er ikke slik at Norge kan gi seg inn i en slags desinteressert mellomposisjon på viktige områder. Det er altfor mye substans vi ønsker å oppnå, til at det vil være mulig å innta en slik rolle. Jeg tror sant å si heller ikke at en slik rolle vil være naturlig for noe land i disse forhandlingene.
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Det hørtes voldsomt ut det Bjørlo Lysbakken nå beskrev. Hvis jeg ikke tar helt feil – men jeg tar forbehold om at jeg her tar feil – foregår det jo samtaler på en rekke områder i Genève, og jeg vil ikke se bort fra at Norge er sterkt engasjert i dem. Jeg tror at det er viktige ting Norge kan si på dette området, ikke minst når det gjelder fjernundervisning. Men å beskrive det på den dramatiske måten som Bjørlo Lysbakken gjorde, er vel å overselge denne ideen. Men at det er en god idé Norge har lagt på bordet, tror jeg det ikke er noen særlig tvil om. Jeg tror ikke man skal være så engstelig. SV har jo stor engstelse på dette området. Jeg tror man heller skal se hvilke muligheter som ligger i det, både for Norge og ikke minst for dem som mottar nettopp høykvalitetstjenester av den art som vi her snakker om. Dette er på mange måter en vinn-vinn-situasjon. Problemet med SVs håndtering av WTO-spørsmål er at partiet er så forferdelig engstelig og defensivt, og på mange måter konservativt. Kom ut av det!
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Det er ikke noen tvil om at det området hvor Norge går lenger enn EU, dreier seg nettopp om eksportsubsidiene. Det som da selvfølgelig vil være enkelte europeeres argument, er at eksportsubsidiene betyr relativt mer for dem enn de betyr for oss, slik at det ikke er spesielt heroisk at vi legger så mye vekt på akkurat dette. Men jeg kan bekrefte at jeg synes på mange måter at eksportsubsidiene er det viktig å få gjort noe med, og det norske tilbudet reflekterer det spørsmålet. Når det gjelder hvilke prinsipper man skal legge til grunn, er det ingen som anfekter det prinsippet at ethvert land har rett til å produsere sin egen mat. Det er ikke det dette dreier seg om. Dette dreier seg om på hvilke vilkår handelen skal foregå. Norge har jo alltid drevet import på disse områdene, men det er altså spørsmål om hvordan man må forholde seg til de krav som er om enda sterkere åpninger enn det vi hittil har. På det området har vi inntatt klare posisjoner, som jeg redegjorde for i interpellasjonsdebatten. Mange har inntatt andre standpunkter, og det blir selvfølgelig vanskelige forhandlinger, men vi skal gjøre det vi kan for å bibeholde de norske posisjonene, også i selve sluttresultatet.
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Det var to poenger. Mitt poeng om næringspolitikk var først og fremst rettet til SV på grunn av de prinsipielle oppfatninger som Jacobsen gav uttrykk for, som jo, hvis de skal tas på alvor, vil gi Kristin Halvorsen betydelige problemer når hun skal fremstå som en slags moderne SV-er, eller sosialdemokrat, eller sosialist, eller hva hun vil fremstille seg som. Det er klart at det var et betydelig skritt tilbake til gammel tenkning Jacobsen gav uttrykk for. Men jeg har også en visitt til Senterpartiet, og det gjelder nettopp den mangel på interesse for de offensive interesser som også Haga har gitt uttrykk for i denne debatten. Det er meget betenkelig. For hvis man ikke har interesse for dem, klarer man ikke å skape de verdiene som Senterpartiet med største glede fordeler, både i budsjetter og i andre sammenhenger. Så der henger det ikke sammen – denne manglende interessen for våre offensive interesser som hun gav uttrykk for. Når det gjelder spørsmålet om det har skjedd noe mer siden vi snakket om landbruket i interpellasjonsordskiftet, vil jeg si at for så vidt har det ikke gjort det. Det var derfor jeg også viste til det. Jeg bare gav uttrykk for et hovedsynspunkt som det kan være nyttig å legge seg på minne. Og, som sagt, jeg ville ikke ha oppfylt min plikt til å være ærlig overfor Stortinget hvis jeg ikke hadde sagt det som det var.
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Jeg skjønner at Jacobsen har god innsikt i hva fem mellomamerikanske presidenter mener om internasjonal handel. Det var ikke det jeg spurte om. Jeg spurte om hva SV nå egentlig til sjuende og sist ville legge seg på. Men jeg skjønner at det er lettere å ha oversikt over fem mellomamerikanske presidenter enn sin egen politikk.
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Som representanten Bjørlo Lysbakken sikkert husker, besvarte jeg også det spørsmålet. Men jeg kan for så vidt repetere det. Det er altså en uformell gruppe av land i WTO som drøfter hvordan kvalitetshensyn kan ivaretas i forhandlingssammenheng. I denne gruppen deltar både industrialiserte land og utviklingsland. Jeg fastholder derfor det jeg sa, at den beskrivelsen Bjørlo Lysbakken gav i sitt forrige innlegg, ble litt voldsom i forhold til den realiteten som jeg her nok en gang har redegjort for.
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Det jeg mente med min merknad, var at viktige etiske spørsmål reises og løses i andre sammenhenger enn akkurat når det gjelder spørsmålet om patentering – her er det altså er spørsmål om hvordan dette kommersielt skal kunne utnyttes. Det er bl.a. grunn til å understreke at et patent ikke gir rett til utvikling og bruk av oppfinnelser som er forbudt etter annen lovgivning. Det er klart at der ligger et av de store, vanskelige områdene, slik at det er mye som finner sin løsning utenfor dette. Jeg sier ikke at ikke også dette direktivet innebærer en del vanskelige etiske avveininger. Derfor har Regjeringen lagt inn de avbøtende tiltakene som det er redegjort for. Det gir meg også anledning til å nevne et viktig poeng, nemlig at det forslaget som SV nå har fremhevet, allerede har fått et svar i proposisjonen, nettopp fordi jeg er enig i at her ligger det en svært viktig utfordring. Så hvis Stortinget velger å vedta dette forslaget, vet de faktisk allerede hva svaret er, for det er ført inn i proposisjonen.
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Jeg vil til det siste spørsmålet si at det er en helt ubegrunnet bekymring, som Gjedrem ikke behøver å gjøre seg. Det er altså slik at patent på rene oppdagelser ikke kan gis. Det må være helt klart. Det er ikke grunnlag for å nekte utnyttelse av biologisk materiale slik det forekommer i naturen. De forekomstene som han viser til, er jo der de er. Når det gjelder de øvrige spørsmålene, viser altså både denne proposisjonen og Ot.prp. nr. 86 hvordan Regjeringen vil håndheve dette og praktisere det. Og det er jeg helt enig i, det blir på en restriktiv måte. Det står også helt klart i proposisjonen at det standpunktet Europaparlamentet har tatt, og som også er reflektert i forslaget fra Elvik, har Regjeringen allerede sagt at den er enig i.
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Vi mener at vi stiller norsk næringsliv i den samme situasjon som det øvrige Europa, nettopp ved at vi nå aksepterer dette direktivet. Når det gjelder selve praktiseringen, har Regjeringen redegjort i detalj for hvordan den ønsker å gjøre det, og Stortinget vil altså få Ot.prp. nr. 86 til behandling senere, hvor det er mulig å gå ytterligere ned i denne problemstillingen. Jeg tror ikke det er noen tvil om at man her forsøker å bygge broer mellom forskjellige oppfatninger knyttet til dette spørsmålet. Jeg tror man i noen grad også har lyktes nettopp i å bygge disse broene. Jeg tror man skal erkjenne fra alle sider at dette er vanskelig stoff, det utfordrer etiske spørsmål, men det betyr ikke at man behøver å overdrive beskrivelsene, slik som jeg synes at mindretallet har gjort på en etter mitt skjønn ikke helt vellykket måte, hvor de polemiske formuleringene kanskje har tatt litt makten over noen av resonnementene.
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Jeg verken kan eller vil gå inn i helt konkrete tilfeller og vurdere dem. Men jeg forstår det slik at Heidi Sørensen og jeg er enige om én ting, og det er at det er helt klart at patent på rene oppdagelser ikke skal gis. Det er vi ikke uenige om. Det vi diskuterer, er spørsmålet om kravet til oppfinnelseshøyde. Heidi Sørensen peker på at det selvfølgelig vil være gjenstand for vanskelige vurderinger og et visst skjønn. Det kan sikkert være uenighet om de konkrete forvaltningsavgjørelser i forbindelse med dette spørsmålet, men det anfekter ikke det som er poenget i dette direktivet, og som også er mitt poeng, nemlig at patent på rene oppdagelser ikke kan gis. Man er nå inne på et helt konkret spørsmål om grensedragninger, men det er ikke i seg selv et argument mot et direktiv. Et slikt problem vil en lovgiver og en forvalter til enhver tid stå overfor på alle vanskelige områder innen samfunnslivet. Så selve argumentet er ikke bærekraftig i forhold til den saken vi nå står oppe i.
Jan Petersen (Høyre), 2003-06-17:
Det man skal gjøre i dag, er å godkjenne dette direktivet – og det styrer norsk politikk på dette området. Vi mener at det er fullt ut tilfredsstillende, og det dreier seg om patentering på norsk område. Forslaget som er fremmet i forbindelse med handelsavtaleforhandlingene, kjenner jeg ikke nærmere til, men jeg går ut fra at det er vesentlig mer utdypet enn det Elvik nå gav uttrykk for. Hun refererte til dette i slagords form, og det er som sådan ikke egnet til å ta stilling til på den bakgrunn.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-06-17:
Eg vil fyrst gjerne gje uttrykk for full støtte til utanriksministeren i det arbeidet han utfører i WTO-forhandlingane. Eg har eit spørsmål på bakgrunn av at berre ca. 5–10 pst. av matvarene blir handla med mellom nasjonane. Dette viser jo at mat må produserast lokalt. Det er stort sett det bildet ein har på verdsbasis. Ut frå dette vil eg spørja om utanriksministeren meiner at følgjande to prinsipp bør køyrast fram i forhandlingane: For det fyrste er det det enkelte lands rett til å produsera for eiga befolkning etter evne – og der vil eg tru at me har felles interesser med u-landa, som òg må byggja opp sin landbruksproduksjon – som kan vera eit hovudprinsipp å få fleirtal for i den runden ein no står oppe i. For det andre må dette resultera i at hovudfokuset må vera å redusera eksportsubsidiane på landbruksvarer for å oppnå det enkelte lands moglegheit til slik produksjon.
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2003-06-17:
Kristeleg Folkeparti er imot å akseptera dette direktivet, som utanriksministeren korrekt sa. Men vi er noko letta og noko positivt innstilt til den praksisen som det ser ut til at Regjeringa legg seg på i praktiseringa av direktivet. Mitt spørsmål går då til utanriksministeren: Kan han bekrefta at Regjeringa i praktiseringa av direktivet vil ha ei restriktiv haldning? Då tenkjer eg kanskje spesielt på behandlinga i Europaparlamentet og den tolkinga dei ber om blir lagd inn. Vil Regjeringa elles i det endringsarbeidet som går føre seg i ein del av EUs medlemsstatar, medverka til at me får ein restriktiv praksis og ei restriktiv tolking av direktivet på dette området? Og endeleg det siste spørsmålet, som gjeld u-landa. Nokre seier at me med patentdirektivet opnar for å stela u-landa sine verdiar og rikdomar. Vil utanriksministeren medverke til at dette ikkje blir tilfellet?
Lars Sponheim (Venstre), 2003-06-17:
Det foregår en omstrukturering av norsk landbruk i en slik fart at det nesten er vanskelig å følge med nå for tiden. Det er etter mitt skjønn helt uanstendig å argumentere for en raskere omstilling enn den som foregår nå – iallfall for en som må ta ansvar for den utviklingen som foregår. Det blir veldig misvisende, føler jeg, å strekke begrepene «defensive» og «offensive» interesser mer enn det de er. De er mer faguttrykk, uttrykk for hvilke områder man har behov for å få markedsadgang til i andre land, og hvilke områder man har behov for å ha nødvendig tollbeskyttelse på. Norge har mange offensive interesser i landbruket, og vi ser en utvikling i landbruket i dag, hvor landbruket ikke bare er en volumkonkurrerende produsent på priser og kostnader, men hvor man også utvikler andre typer landbruksprodukter som vi vet ikke har den samme konkurransen. Grenselandet mellom landbruk og reiseliv og mange andre områder vet vi har en helt annen naturlig beskyttelse, og det skal vi selvsagt videreutvikle, samtidig som vi skal ta vare på mest mulig av det volumproduserende.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-06-17:
Det er et viktig bidrag representanten Jacobsen her kommer med når det gjelder nødvendigheten av også å se på hvordan man skal kunne tilpasse norsk landbruk til også å tilfredsstille sterkere andre mål enn bare det å ha en effektiv volumproduksjon. Økologisk landbruk er et viktig bidrag i så måte, fordi det belaster ressurser – andre ressurser produsert andre plasser – mindre, men leverer minst like mye kulturlandskap f.eks., som jeg er helt overbevist om at det kommer til å være en økt betalingsvilje for i det norske samfunn framover. Slik sett trenger vi et mangfold av ulike typer landbruk i Norge, både ekstensivt og intensivt, og jeg deler synspunktene om at Jæren er et viktig matkammer for Norge. Eksportsubsidier er jo ikke veldig omfattende i Norge. Det vi kjenner mest, er eksporten av Jarlsbergost, som ca. 2 000 melkeprodusenter står bak. Det er viktig nok, men det er kanskje det området hvor vi mest kan diskutere tilpasninger fra norsk side, noe utenriksministeren har vært inne på.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-06-17:
Dette er flott. Regjeringen vil gjerne ha mer presise råd fra Senterpartiets leder enn overordnet retorikk om at Regjeringen går for langt, Regjeringen er for liberalistisk, osv. Hvor langt skulle vi ha gått? Skulle vi ikke ha beveget oss i det hele tatt – og i realiteten ikke ha hatt noe i forhandlingene i Genève å gjøre? Jeg ønsker at representanten er litt mer presis – ikke bare har denne overordnede retorikken – når hun har noe å bidra med, for det er jeg sikker på at hun har. Hvordan skal man gjøre det? Vi trenger gode krefter til å bidra når vi skal ivareta norske landbruksinteresser samtidig som vi skal komme videre med andre oppgaver. Så er det mye snakk om hvilken kobling det er mellom landbruk og andre forhold. Det er i alle fall den koblingen når det gjelder landbruk, at gjennombrudd og å få til løsninger er nøkkelen til å komme i gang med andre oppgaver. Derfor er det viktig at vi samlet sett kommer igjennom døra ved å åpne den med denne nøkkelen, slik at vi kan komme i gang med forhandlinger også på mange andre viktige områder. Dette er jeg helt enig i, og Norge har mye å bidra med.
Lars Sponheim (Venstre), 2003-06-17:
Jeg både håper og tror at det skal være mulig for også de 2 000 melkeprodusentene å kunne fortsette å produsere i Norge. Det interessante er at i perioder i vinter har også eksporten av Jarlsbergost vært uten subsidier på grunn av bytteforholdet, særlig når det gjelder kroner mot dollar. Jeg vil minne om at de samme melkeprodusentene også eier en betydelig produksjon av Jarlsbergosten som nå er lagt til USA, som er fullstendig kostnadsdekkende og har god økonomi, og som også gjør det mulig for melkeprodusentene å ta ut den økonomien de har. Men det generelle synspunktet om at vi på en måte skal redusere alle andre innsatsfaktorer i landbruket enn bruk av arbeidskraft, og dermed kompensere med økt bruk av det – en slags revers noen tiår tilbake – tror jeg nok at det er vanskelig for landbruksministeren å kunne gi uttrykk for her. Det vil kreve en budsjettuttelling som jeg tror det vil være vanskelig å kunne samle flertall for i dette huset, og jeg tror heller ikke det er ønskelig. Folk i landbruket vil som andre ta del i inntektsutviklingen i samfunnet, og da må en nok også levere økende produksjonsverdier for å kunne gjøre det. I en økonomi henger ytelse og nytelse sammen.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Sidan vi tidlegare i dag har hatt ein debatt om dei pågåande WTO-forhandlingane, reknar eg med at utanriksministeren også er oppteken av kva som skjer i forhold til forhandlingane om TRIPS-avtalen. Ei gruppe afrikanske land har nettopp lagt fram sin posisjon, der ein skal forhindre moglegheita for å ta patent på alle former for liv. Ein grunngir det med at dette er i strid med både moralske og kulturelle normer i mange samfunn i Afrika, men det handlar også om matvaretryggleik og kampen mot fattigdom. Representanten frå Venstre, May Britt Vihovde, sa i sitt innlegg at ho oppfordrar Regjeringa til å følgje posisjonane til dei fattige landa i TRIPS- forhandlingane. Vil utanriksministaren følgje oppfordringa frå Vihovde om å støtte dei afrikanske landa som ber om at alle former for patent på liv blir unnatekne frå patentering?
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Eg har full forståing for at utanriksministeren ikkje kan ha oversikt over kva som skjer i alle WTO-forhandlingane til kvar tid. Men eg vil oppfordre utanriksministeren til å skaffe seg den oversikta, og følgje oppfordringa frå representanten May Britt Vihovde om å støtte dei fattige landa som ønskjer å få bort moglegheita til å ta patent på liv. For det synest eg var ei veldig god oppfordring. Eg trur kanskje oppfordringa ville vore lettare å følgje dersom vi ikkje hadde slutta oss til patentdirektivet her i dag, men det får så vere. Vi kan framleis gjere den jobben innafor WTO. Elles er eg heilt einig med representanten Heidi Sørensen i at når det gjeld utanriksministeren sine avklaringar i forhold til kva som er oppdagingar og oppfinningar, var ikkje det spesielt oppklarande, og det er nettopp det som er problemet med heile patentdirektivet. Eg skal ikkje forlengje debatten. Eg skulle eigentleg berre ta ordet for å seie at vi aksepterer oppfordringa og gjer forslag nr. 3, som er omdelt i salen, om til eit oversendingsforslag.
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 2003-06-17:
Jeg kunne tenke meg å utfordre utenriksministeren litt videre på nettopp det som går på restriktiv praktisering, for også utenriksministeren sa i sitt innlegg at Regjeringen vil sette norsk næringsliv i samme stilling som det øvrige næringsliv i Europa. Med bakgrunn i det svaret som nå ble gitt Olav Gjedrem, hvor man vil legge til grunn de retningslinjer som kommer fra Europarådet, lurer jeg på: Vil man praktisere direktivet strengere enn det som blir gjort av EU? Vil man praktisere det så strengt som det overhodet gis anledning til? Eller vil man, som utenriksministeren sa, sette norsk næringsliv i samme stilling som det øvrige næringslivet i Europa, og følge dem som er mest liberale? Jeg kunne gjerne tenke meg å få et svar på det.
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Patentdirektivet handler om grunnleggende etiske problemstillinger, og det handler også om synet på hva et menneske er og synet på hva natur er. Utenriksministeren synes at vi skal diskutere dette med presisjonsnivå. Det er jeg enig med ham i. La oss da ta to eksempler på patenter som er gitt under EU-direktivets velsignelse. Det er et patent på et menneskelig gen som kun er aktivt i menneskekroppen når damer er gravide, og som omtales som relaxin. Det er patentert. Mener utenriksministeren at det er en menneskelig oppfinnelse? Et annet objekt som er patentert, er musa som er genmanipulert på en slik måte at det automatisk utvikles kreft. Mener utenriksministeren at denne musa er en oppfinnelse gjort av mennesker? Eller er det slik at det ikke ligger til oss mennesker å oppfinne liv?
Heidi Sørensen (Sosialistisk Venstreparti), 2003-06-17:
Jeg registrerer at utenriksministeren ikke vil svare på om denne kreftmusa er en oppfinnelse, laget av et menneske. Han vil heller ikke svare på om relaxin, dette menneskelige genet, er en oppfinnelse laget av mennesker. La oss ta et nytt gen, brazzein, som ble funnet i Vest-Afrika, som er et søtningsstoff, og som er patentert – til bruk som søtningsstoff. Er den en oppfinnelse gjort av mennesker, eller er det en oppdagelse? Utenriksministeren gjentar derimot at oppdagelser ikke er patenterbare. Men kan man bevise hva den oppdagelsen kan brukes til, er det patenterbart etter patentdirektivet? Det er etisk problematisk i seg selv at man vedtar et lovverk der det er opp til mennesker å oppfinne liv – eller synes utenriksministeren at det er helt greit?