Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2004-01-27:
Så opplever vi det igjen: SVs iver og vilje til å regulere oss i hjel. Det er faktisk en smule deprimerende at SV ikke tror at vi som foreldre er i stand til å bedømme hva våre barn tåler å se eller ikke se. Nå har vi omsider fått en tilnærmet likelydende lov i hele Norden, og stadig flere land i resten av Europa følger etter når det gjelder ledsagerprinsippet. Bare fordi noen i SV synes at barn ikke skal se filmer som «Ringenes Herre», vips – så dukker det opp et Dokument nr. 8-forslag. Hvorvidt SVs motiv for å gjeninnføre absolutt aldersgrense er å skåne barnet, eller det er å forhindre at norske barn skal bli influert av amerikansk eller newzealandsk film, blir for meg noe uklart. Man kan ikke på bakgrunn av en filmtriologi endre et helt regelverk. Dette kan ikke oppfattes på annen måte enn at SV – på bakgrunn av et par utsagn i pressen – hiver seg på og sammen med Barneombudet roper om sensur og regulering. Dette er ikke akkurat i tråd med Fremskrittspartiets tenkning og tro på enkeltmenneskets evne til selv å kunne vurdere hva som er best for seg og sin familie. SV er iallfall ikke på linje med foreldregruppen i Norge, for hele 71 pst. av dem som har barn mellom 5 og 15 år, er godt fornøyd med flytende aldersgrense på norske kinoer. Jeg vil også tro at en absolutt aldersgrense reduserer barns og unges mulighet til å se filmer. Er man tolv år og kinodøren lukkes for en, får man negative opplevelser rundt dette som gjør at man finner andre måter å se filmen på – gjerne hjemme i sofakroken, og da kanskje uten at foreldrene engang er til stede. Det vil igjen bety at barn og unge mister den sosiale følelsen det gir å gå på kino og ha en filmopplevelse sammen med andre. Det SV egentlig foreslår, er å frata barn og unge gode kulturelle opplevelser sammen med andre – et forslag Fremskrittspartiet vil advare sterkt imot. Det andre elementet i dette forslaget er at man ønsker å innføre forbud mot visning av reklame før filmer med aldersgrense sju år og nedover. Det er allerede forbudt med reklame direkte mot barn, og dette bør være god nok sikring også når det gjelder barn under sju år på kino. At barn under sju år går på kino sammen med foreldrene sine og ser reklame som de ellers ser på TV og andre steder, kan umulig være noe problem. Jeg kan vanskelig forestille meg at barn skremmes av reklame for hårmidler, leskende drikker eller raske biler. Jeg synes denne argumentasjonen blir svært søkt. Også økonomisk vil dette få konsekvenser for kinoene som viser filmer som retter seg mot barn. Jeg vet ikke om SV har tenkt igjennom at med et slikt forbud kan resultatet bli at norske kinoer viser færre filmer for barn, fordi det ikke er økonomisk lønnsomt. Oslos kinodirektør, Ingeborg Moræus Hanssen, uttaler at reklame er med på å finansiere barnefilmer. Da lurer jeg på: Hvem skal inn og finansiere barnefilmer hvis SV fikk det som de ville – skattebetalerne kanskje? Jeg trodde at SV satte kulturopplevelser høyt også når det gjaldt barn, men dette forslaget kan resultere i en forringelse av filmtilbudet til barn. På bakgrunn av det foreslår Fremskrittspartiet at forslaget avvises. Jeg tar hermed opp forslaget fra Fremskrittspartiet.