trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2007-06-12:
Staten har et verktøy for å fordele de statlige midlene til spillefilm, og det er Norsk Filmfond – det blir det nye filminstituttet. Her er det enten en 50–50-ordning eller en konsulentordning som gir penger til inntil 25 filmer i året. Så er det veldig viktig å få enda mer penger til norsk film. Det er de regionale filmfondene en viktig bidragsyter til gjennom fylkeskommunale og kommunale midler, i tillegg til at de stimulerer til private investeringer. Så sier vi at vi til og med der skal støtte med statlige penger. De kan fritt bruke alle sine lokale midler, og de statlige midlene, med den ene begrensningen at de statlige ikke kan brukes på de filmene som vi allerede gir penger til fra Norsk Filmfond, eller det nye filminstituttet. Det er altså en mye bedre situasjon enn i dag. Man kan ha coproduksjoner med utlandet, man kan investere i langfilmer som ikke får støtte fra Norsk Filmfond, og man kan bruke de lokale midlene til å investere også i de filmene som får støtte fra Norsk Filmfond. Jeg skjønner ikke at dette skal være uklart. Dette er en kraftig forbedring. Til sjuende og sist er det jo de pengene vi bruker på regionale filmfond, som blir avgjørende. Det å se for seg at disse regionale filmfondenes hovedoppgave skal være å bruke statlige midler for å lokke de ulike filmene fra Norsk Filmfonds støtteordning ut i distriktene, er bortkastede ressurser.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2007-06-12:
La meg først begynne med å ta sterkt avstand fra det representanten Espen Johnsen sa i sitt innlegg her i stad. Den forrige regjeringen var slett ikke handlingslammet i sin filmpolitikk. Man klarte ganske effektivt å få kuttet filmbudsjettene i Norge med 17 mill. kr fra 2001 til 2005, så handlingslammelse kan det overhodet ikke kalles. Jeg tror egentlig ikke det var vond vilje fra kulturministeren den gangen, selv om jeg ikke tror det var film som lå henne nærmest, men det var en brutal virkelighet, med en finansminister som ikke var villig til å satse på kulturen, med det resultatet at man måtte skjære der man fant det for godt. Så litt om hva som gjør at en del av disse debattene om kultur i Stortinget blir ganske opphisset. Det tror jeg rett og slett skyldes at opposisjonen til en viss grad har lagt seg på en linje hvor man går på talerstolen og påstår nærmest hva som helst, uten dokumentasjon. Når Olemic Thommessen går opp her og sier at dette er en dramatisk sentralisering av makt til Oslo-regionen, må han underbygge hva denne dramatiske sentraliseringen består i. Ikke kan det være sammenslåingen av Filmfondet, Filminstituttet og Filmutviklingen, for det er jo Høyre for. Det er ikke det som ligger i den dramatiske maktkonsentrasjonen. Der vi holder igjen litt på maktkonsentrasjon, er der vi skal ha politisk styring over pengepottene til henholdsvis filmproduksjon, filmkultur og filmutvikling, slik vi har i dag. Men der er faktisk Høyre uenig. Der mener de at makten skal sentraliseres enda sterkere, for det skal Filminstituttet selv få styre over. Ikke kan det være det vi har gjort med Filmarkivet, for her står Høyre for en linje hvor det fortsatt skal ligge i Oslo, og ikke flyttes til Mo i Rana. Så det kan ikke være det det er snakk om som den dramatiske sentraliseringen. Ikke kan det være de regionale fondene, for det blir ikke mer sentralisering, det blir mindre sentralisering. 10 mill. kr mer har fondene fått siden vi overtok, de skal få enda mer. De får større handlingsrom til å investere i spillefilm. Det legges kun én begrensning. Den begrensningen som har vært tidligere om at man ikke kunne bruke statlige penger på spillefilm, fjernes. Den eneste begrensningen ligger i at man ikke kan bruke de pengene til filmer som allerede har fått penger fra Oslo. Så det kan heller ikke være den sentraliseringen, for det er en desentralisering. Da gjenstår det sannsynligvis at det er det faktum at den ene filmstillingen i Norsk filmkommisjon og de to årsverkene i Norsk filmkommisjon skal legges inn under samme paraplyen som Filminstituttet – det er den dramatiske filmsentraliseringen. Jeg mener det må være et slags nivå på å dokumentere hva man står og påstår. Når man sier at det er en dramatisk sentralisering, må man komme opp her og si hva denne sentraliseringen består i. Ellers er det umulig å føre diskusjoner. Jeg har sett at Filmkommisjonens leder, Truls Kontny, skriver tåredryppende innlegg om sin egen stilling i avisene, og at det er dramatisk for norsk filmverden at han skal være under Norsk filminstitutt. Jeg tror norsk filmbransje kommer til å leve veldig godt med det.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2007-06-12:
Representanten Thommessen har brukt opp taletiden sin, så jeg skal ikke plage ham med nye runder med dette. Men jeg vil bare kort si at hvis Thommessen virkelig mente det han sa, burde han for det første støttet Regjeringen og stortingsflertallet i at vi bør ha politisk debatt om de ulike pottene innenfor dette nye instituttet, slik at ikke all makt konsentreres der, men at vi også får en åpen diskusjon om prioriteringene. Jeg mener at her går Høyre selv inn for en sentralisering. Så kan det jo ikke være å gi de regionale filmfondene en alternativ makt å si at jo, dere skal få lov til å bruke hovedpotten av pengene som dere har fått av staten, på de filmene som Norsk filmfond har bestemt skal lages. Det er jo bare en annen kanalisering, det forandrer ingenting av Norsk filmfonds prioriteringer. Det er bare å få litt ekstra penger fra de regionale – man bruker egentlig opp de regionale filmfondenes muskelkraft til bare å putte penger inn i de prioriteringene som Filmfondet gjør, så det er å styrke sentraliseringen, ikke å svekke den. Så jeg forstår det ikke. Men, vel, vi får fortsette diskusjonen i andre sammenhenger. Det er i hvert fall en kraftig styrking av de regionale filmfondene, som skjer både gjennom meldingen og ikke minst, selvsagt, gjennom de pengene vi bruker på de regionale filmfondene. Til slutt vil jeg si at nå har vi diskutert årsverk – jeg vet ikke hvor mange årsverk, noen få – for Filminstituttet, som driver med arkiv, og to årsverk i Bergen, hvor man driver med filmkommisjon, og vi har diskutert om filmfondene regionalt skal kunne gi penger til de filmene som Norsk filmfond har bestemt skal lages, eller ikke. Det er jo detaljer, så vi må kanskje i denne debatten også få fram at dette faktisk er en historisk dag for norsk film, fordi et samlet storting slutter seg til alle de fire ganger tre, altså tolv, hovedmålene for en ambisiøs filmpolitikk, slutter seg til hovedlinjene i strukturendringene, og slutter seg til at vi nå skal gjennomføre tidenes satsing på film. Det er en styrke for norsk filmbransje at vi er samlet om det, og at komiteen faktisk i de store linjene er samstemt. Det betyr at vi i denne salen er villige til å forplikte oss også med hensyn til budsjettene framover og si at norsk film skal løftes i Norge og internasjonalt. Vi skal rett og slett bli en filmnasjon.
Espen Granberg Johnsen (Arbeiderpartiet), 2007-06-12:
Det er eit breitt fleirtal i komiteen som sluttar seg til proposisjonen frå Regjeringa om endringar i lisensinnkrevjinga og reduksjon i kringkastingsavgifta for 2007. Lisenssaka har vore diskutert fleire gonger i løpet av vinteren og våren. Bakgrunnen har vore at NRK i førre stortingsperiode blei pålagd å leggje om sine rekneskapsrutinar, slik at periodane for innbetaling av lisensen skulle følgje kalenderåret. Grunnen var at NRK blei pålagd moms. I budsjettet for i år følgde stortingsfleirtalet dette opp og vedtok at omlegging av lisensinnkrevjinga skulle følgje kalenderåret, mens lisensbetalarane skulle betale like mykje som før, på same tid som før, og få sjå like mykje fjernsyn som før. Lisensbetalarane skulle med andre ord ikkje merke nokon forskjell, sjølv om rekneskapsførselen i NRK blei endra. Eg vil framleis hevde at det hadde vore fullt mogleg å gjennomføre det Stortinget vedtok før jul i fjor, utan at det på nokon måte ville gått ut over eller ramma fjernsynssjåarane på nokon måte. Departementet var også innstilt på det. Når det likevel viste seg at dei økonomiske konsekvensane for NRK sin del ville bli så store som NRK sa dei ville bli, var det rett av Regjeringa å leggje fram ei ny sak for Stortinget. Det justerte forslaget Regjeringa har kome med, varetek i det vesentlege dei føresetnadene regjeringspartia og Kristeleg Folkeparti la til grunn – med unntak av at vi framover må betale lisensen innan 31. januar og 31. juli, og at det for 2007 blir ein rabatt i lisensen på 346 kroner. Ein sikrar NRK sin økonomi og likviditet, og ein sikrar at TV-sjåarane får sjå like mykje fjernsyn som før, og til same pris. Det er det aller viktigaste. Det er eit breitt fleirtal, alle partia med unntak av Framstegspartiet, som no står bak den nye modellen for lisensinnkrevjing og den reduksjonen i kringkastingsavgifta for 2007 som Regjeringa har foreslått.
Ulf Erik Knudsen (Fremskrittspartiet), 2007-06-12:
De er vel godt kjent i denne sal at Fremskrittspartiet ønsker en omorganisering av NRK og en reduksjon og på sikt en avvikling av lisensen. Jeg skal la det forholdet ligge i denne sammenheng. De endringer som var planlagt når det gjaldt lisensen, skapte betydelig usikkerhet i desember–januar. Vi tolker det slik at fremlegget som vi nå behandler, vil rydde opp i dette. Men Fremskrittspartiet mener at lisensbetalerne ikke skal svi for den rentesmellen som kommer. Riktignok er det bare 5 kr pr. lisens det er snakk om, men for Fremskrittspartiet handler dette også om en prinsipiell tilnærming. Jeg tar derfor opp det forslaget som er å finne i innstillingen.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2007-06-12:
På en måte hadde jeg lyst til å holde et skikkelig tordeninnlegg når det gjelder innvandringspolitikk og behovet for lukkede mottak, men jeg vil nøye meg med å vise til våre særmerknader i komiteens innstilling og ta opp Fremskrittspartiets to forslag.
Carl I. Hagen (Fremskrittspartiet), 2007-06-12:
Det er en samstemt komite som merker seg at 2006 var det første året i en ny strategisk planperiode for Riksrevisjonen hvor det fokuseres på en omlegging til en mer helhetlig rapportering til Stortinget. Komiteen sier seg også samstemt fornøyd med at Riksrevisjonen nå retter oppmerksomheten mot korrupsjon og misligheter i det offentlige ved at de ser viktigheten av å bygge en motmakt mot tendensen til at korrupsjon utvikler seg. Riksrevisjonens bestrebelser med å innrette revisjonen slik at revisjonen blir bidragsyter til å bekjempe økonomisk kriminalitet og skjerpet kontroll med statlige innkjøp, er helt på linje også med komiteens prioriteringer. Videre har komiteen merket seg at rapportering til Stortinget i Dokument nr. 1 ble lagt om høsten 2005, idet Riksrevisjonen nå rapporterer mer helhetlig om departementenes forvaltning og gjennomføring av budsjettene. I denne forbindelse ser komiteen at Riksrevisjonen har besluttet å endre sin planperiode slik at revisjonsåret løper fra 1. mai til 30. april. Dette vil bety at virksomhetene vil motta avsluttende revisjonsbrev innen 31. mai etter regnskapsåret, og at tidspunktet for rapporteringen til Stortinget vil bli fremskyndet slik at Dokument nr. 1 vil bli fremlagt for Stortinget når Stortinget trer sammen i begynnelsen av oktober. Komiteen tror dette vil være en fornuftig ordning også for komiteens arbeid med disse sakene i Stortinget. Videre har vi merket oss at Riksrevisjonen i 2006 besluttet å opprette en enhet med ansvar for kapasitetsutvikling av riksrevisjoner i utvalgte samarbeidsland, og at man dermed kan bidra til utvikling av godt styresett og bekjempelse av korrupsjon i disse landene. I den sammenheng er det inngått en samarbeidsavtale mellom Utenriksdepartementet og Riksrevisjonen som skal sikre at Riksrevisjonens utviklingssamarbeid støtter opp om norske utviklings- og utenrikspolitiske mål, et samarbeid som komiteen ser meget positivt på, særlig i og med at bekjempelse av korrupsjon i mange utviklingsland kanskje vil være den beste form for bistand til disse landene, slik at man på lang sikt, hvis man får det til og får mer orden på styringen av sine land, ikke vil være så avhengig av årlig bistand. Så er det et flertall i komiteen som overfor Riksrevisjonen, som ikke er bundet av målloven, påpeker at det er fullt mulig også for Riksrevisjonen å bruke sidemål. Det vet vi selvsagt at det er, men Fremskrittspartiet finner ingen grunn til å være med på en merknad, da vi har full tillit til at riksrevisor og riksrevisorkollegiet er klar over at de har anledning til å bruke sidemål dersom de ønsker det. Jeg har selvsagt også merket meg at det ikke fra flertallets side er fremmet noe forslag i noen som helst retning, verken om lovendringer eller noe som helst annet. Så dette er en vennligsinnet oppfordring. Vi ser ingen grunn til å være med på den.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2007-06-12:
Jeg skal starte med å gi ros til saksordføreren, som jeg syns la fram denne saken på en veldig god måte. Mye av det jeg hadde tenkt å si i mitt innlegg, det sa saksordføreren, så jeg skal ikke gjenta det, men slutter meg fullt og helt til alle de synspunkter som saksordfører Ola T. Lånke la fram. Jeg vil også gi ros til Sivilombudsmannen, som har tatt tak i denne saken. Det er ingen tvil om at det har vært uverdige forhold på Trandum. Heldigvis kan vi se at forholdene i dag er bra, men vi vet at det er folk som har oppholdt seg der under uverdige forhold i over et år. At Sivilombudsmannen går inn i det, og at det fører til at vi får bedrede forhold der, er veldig bra. Jeg håper at Sivilombudsmannen har fokus på den type saker også framover. Så må jeg si at for min del og for SVs del må vi stille oss en del spørsmål. Hvor mange lignende saker har vi rundt omkring i Norge? Vi har så lett for å kritisere feil vi har gjort tidligere: Hva slags feil gjorde den norske stat, det norske samfunn, mot taterne? Hva slags feil har vi gjort mot ulike minoriteter opp gjennom årene – mot den samiske minoriteten, mot de reisende, osv. – som vi i dag faktisk må be om unnskyldning for? Vi vet at folk fra kongefamilien har måttet gå og be om unnskyldning på vegne av det norske folk. Men hva gjør vi feil i 2007? Skal vi virkelig ha flyktningleirer i Norge? Skal verdens beste land å bo i, ha flyktningsleirer og, som Fremskrittspartiet vil, lukkede mottak? Jeg tror det blir nye runder hvor vi må be om unnskyldning for den måten vi velger å behandle folk på. Det som er avslørt på Trandum, er avslørt, men vi vet også at det fins andre steder der folk som søker asyl – og det å søke asyl er lovlig – blir behandlet på en uverdig måte. Derfor tror jeg vi skal ha langt større fokusering på hvordan vi behandler folk som kommer til landet, enten de søker asyl, eller det er andre årsaker til at de søker om å få komme inn til Norge. Det er helt uverdig at vi opererer med flyktningleirer i Norge. Det trenger vi ikke i dette landet. Derfor må vi fokusere på det framover. Jeg må si jeg tar sterkt avstand fra den merknaden som Fremskrittspartiet har lagt inn, og det forslaget de har levert, om at man skal ha det enda strengere ved opphold i mottak og i måten man behandler denne gruppa på.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2007-06-12:
FN sin høgkommissær for flyktningar har hovudsetet sitt i Genève. Den som besøkjer UNHCR, blir møtt i foajeen av ein statue av Fridtjof Nansen. Vi blir altså møtte av ein som var med og lyfta fram uttrykka menneskeverd, internasjonal solidaritet og norsk engasjement på det feltet. Det er ikkje tvil om at norsk flyktningpolitikk i dag inneheld vanskelege avvegingar. Men det kan heller ikkje vera tvil om at sivilombodsmannen sitt besøk på Trandum var høgst nødvendig og var ei viktig prioritering frå sivilombodsmannen si side. Det gav høve til korrigering av ein kurs som neppe kunne seiast å vera i Nansens ånd. Eg skal ikkje leggja så mykje til. Eg vil òg gi ros til saksordføraren, som har leidd oss gjennom denne saka både med merknadene som eit breitt fleirtal står bak, og med innlegget sitt i dag. Men eg synest det er trist at ikkje eit samla storting kan stå bak desse merknadene.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2007-12-06:
Jeg skal i hvert fall gi mitt bidrag til det. Vi har hatt debatten rundt dette i forbindelse med finansdebatten. Jeg vil da bare ta opp Fremskrittspartiet og Høyres forslag, og varsler at vi subsidiært vil støtte innstillingen under §§ 19-4 og 19-6. Så er det også fremmet et forslag under § 14-13 som ved en inkurie ikke ble fremmet i et tidligere lovforslag. Og siden vi gikk imot det forslaget da, går vi selvfølgelig også imot den endringen nå.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2007-12-06:
Vi behandler nå endringer i loven om elektronisk kommunikasjon, og disse endringene er i hovedsak motivert ut fra den rivende utviklingen vi har hatt innenfor elektronisk kommunikasjon. I tillegg har man også sett at det har vært nødvendig å endre den, ved at man har fått erfaringer med bruken av loven, både nasjonalt og innenfor EØS-området. Det er en samlet komite som støtter denne odelstingsproposisjonen. Komiteen har likevel funnet det riktig å bemerke noen områder. Viktig er det at de telepolitiske målene om at vi skal sikre rimelige og framtidsrettede tjenester, ligger fast. Forslagene om sterkere virkemidler på tilsynssiden skal legge til rette for å oppnå disse målene. Det ble også under behandlingen av straffeprosessloven av 17. juni 2005 tatt stilling til de personvernmessige hensynene rundt bruken av det som i proposisjonen omtales som «mobilregulerte soner», hvor politiet blir gitt adgang til å opprette slike soner som en del av de nye politimetodene. Disse metodene er svært viktige for at politiet skal kunne drive en effektiv bekjempelse av alvorlig kriminalitet. Særlig snakker vi da om den nye grenseoverskridende kriminaliteten, som oppleves som en stadig økende trussel mot samfunnet. Komiteen har merket seg at det er en forutsetning at bruken av disse særlige mobilregulerte sonene ikke skal få urimelige konsekvenser for frekvensinnehavere eller sluttbrukere. Komiteen mener det er viktig at Post- og teletilsynet på egnet måte holder frekvensinnehaverne orientert om det som skjer. Komiteen kan ikke se at denne lovendringen, adgangen til å opprette mobilregulerte soner, skal få så negative konsekvenser eller skape så alvorlige problemer som de som bl.a. har vært omtalt i artikler i Aftenposten. På den positive siden har komiteen merket seg at det gjennom lovendringen her gis adgang til å ta inn EU-regelverket om internasjonal «gjesting i mobilnett» – det er den norske oversettelsen, som komiteen finner å være god – og at vi gjennom dette skal kunne få billigere og mer oversiktlige takster for norske mobilkunder i utlandet og for utenlandske kunder i Norge.
Borghild Tenden (Venstre), 2007-12-06:
Endringene som vi i dag foretar i ekomloven om mobilregulerte soner, har bakgrunn i politiets adgang til å identifisere mobiltelefoner og andre kommunikasjonsanlegg. Venstre er opptatt av at den praktiske bruken av nye etterforskningsmetoder alltid må evalueres etter en stund. På den måten kan vi avdekke om de har hatt den betydning som ble forutsatt, og om hensynet til personvern og rettssikkerhet er tilstrekkelig ivaretatt. Jeg er derfor glad for at den sittende justisministeren i likhet med den forrige regjeringen tidligere har uttalt at nye politimetoder skal evalueres. Jeg forutsetter at også bruken av mobilregulerte soner vil bli evaluert etter en stund. Kan jeg få statsrådens bekreftelse på at Regjeringen skal evaluere bruken av mobilregulerte soner?
Anders Anundsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-28:
Det er ei glede å kunne leggje fram representantforslag frå stortingsrepresentantane Jon Jæger Gåsvatn, Åse M. Smidt og meg sjølv om å gjere skriftleg eksamen i sidemål valfri.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-28:
Mitt spørsmål går til arbeids- og inkluderingsministeren. I VG på lørdag kunne vi lese om en somalisk småbarnsmor som har fått skilsmisse, og som har levd alene i tre år, men som etter søknad til NAV om overgangsstønad og dobbel barnetrygd, som en har krav på som enslig forsørger, blir nektet – blir nektet – de samme ytelsene, fordi NAV-kontoret viser til at imamen hennes ikke anser henne som skilt etter muslimske, islamske rettsregler. Det er en veldig pussig situasjon at etter islam vet man at en ikke anses som skilt før mannen har gjentatt det tre ganger, og kvinnen har ingen rett i så måte. Det er veldig spesielt. Vi er i ferd med å flytte noen grenser i dette samfunnet hvis det er slik at vi skal ha rettigheter i det norske samfunnet som er basert på hvilken religiøs minoritet man tilhører. Her handler det om å sette ned absolutte grenser og absolutte stengsler og si helt klart ifra om at man ikke aksepterer andre rettsregler, uansett kulturell bakgrunn, enn de som skal gjelde for alle borgere i dette landet. Vi har en lov som gjelder i forbindelse med skilsmisse, og det skal være det som skal være utslagsgivende i forhold til å ha krav på ytelser som enslig forsørger. Hva har statsråden foretatt seg konkret i denne saken, og hva vil han gjøre for å unngå tilsvarende saker i fremtiden? Her handler det om å demonstrere handlekraft.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-28:
Jeg takker for svaret. Jeg synes det er flott at statsråden har en ganske klar holdning i denne saken. Faren er at vi ved å begynne å flytte grenser tillater litt. Så vil vi få et stadig økende press, hvor vi kommer til å flytte grensene mer og mer – og tilpasse norsk lovgivning til den rettspraksisen man har tatt med seg til Norge fra det landet man har utvandret fra. Jeg ønsker at statsråden sier klinkende klart at man ikke aksepterer den typen brudd på norsk lov, at denne regjeringen ikke på noen slags måte vil, håper jeg, akseptere at man begynner å flytte på norske regler for å imøtekomme interesser fra religiøse minoriteter. Vil statsråden ta absolutt avstand, og med det fremme kamp mot kvinneundertrykkelse på en annen måte enn det som handler om å kvotere kvinner inn i styrerommene?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-28:
Statsråden er særdeles høy og mørk i gårsdagens Aftenposten når han sier han skal sende ut illegale innvandrere. Det er prisverdig. Men når man ikke har tiltakene som skal til for å gjennomføre det man sier, blir det ikke annet enn tomme ord. I budsjettet for 2008 øker ikke Regjeringen reelt sett bevilgningene til retur i forhold til i revidert budsjett for 2007. Statsråden har også tidligere tatt fullstendig avstand fra lukkede asylmottak, som ville vært det beste tiltaket for å forhindre at folk går under jorda og på den måten oppholder seg illegalt. Statsråden har ikke engang klart å kaste ut Mullah Krekar, selv om det er fullt mulig å gjøre det innenfor EMK – som tidligere dommer i Strasbourg, Greve, har uttalt. Mitt spørsmål er: Hvilke tiltak har statsråden for å følge opp det han sier når han er høy og mørk i Aftenposten?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
La med starte med å si at for en gangs skyld er jeg veldig enig med representanten Per-Willy Amundsen. Det svaret denne kvinnen har fått fra det lokale NAV-kontoret, er fullstendig feil. Jeg reagerer akkurat like sterkt som representanten Amundsen på det. Det er selvfølgelig slik at i Norge gjelder norsk lov, og ikke noe annet. Derfor var jeg også glad for at jeg i samme reportasjen så at det var en uttalelse fra NAVs side som klart gjorde rede for at det her var begått en feil som måtte rettes opp, og gjorde det klart at når kvinnen var separert – så vidt jeg husker – i henhold til norsk lov, så hadde hun fulle rettigheter til å få de ulike ytelsene som enslige mødre har rett på. Jeg opplever det vel slik at det er veldig spesielt det som har skjedd. Jeg kan gjerne ta et initiativ overfor NAV for å forsikre meg om at dette ikke er noen utbredt misforståelse som fins i NAV, noe jeg er ganske trygg på er tilfellet. Jeg er enig med representanten i at det er en såpass alvorlig episode at det nok vil være forsvarlig om jeg som statsråd også forsikrer meg om det overfor NAV.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Det ville ha vært oppsiktsvekkende om jeg hadde stått i denne salen og sagt at jeg ikke stod 100 pst. opp for norsk lov. Selvfølgelig gjør jeg det. I de debattene jeg har hatt med representanten Amundsen, har det etter min mening ofte vært han som ikke fullt ut har tatt inn over seg at norsk lov gjelder. Men jeg står veldig klart på det og har overhodet ingen problemer med å gi uttrykk for det.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Det som er viktig for meg å understreke, er at de systemene vi må ha på plass, handler om at når en kvinne i Norge, uavhengig av religion, søker om separasjon, får hjelp til det gjennom familierådgivning osv. og får innvilget separasjon av norske myndigheter, er den separasjonen fullverdig. En eventuell skilsmisse senere vil i alle henseender være fullverdig i henhold til norsk lov. Det viktigste for meg er å stå veldig klart opp for dette. Om det finnes religiøse bindinger i ekteskapet, vil det ut fra norske myndigheters betraktning ikke være viktig, ikke være relevant. Norsk lov står veldig klart i retning av at en norsk skilsmisse er 100 pst. gyldig, uten noe som helst forbehold.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Jeg må si at jeg reagerer litt på den beskrivelsen som representanten Siv Jensen nå gir. Mitt inntrykk er at innvandrerbefolkningen i Norge er lovlydig. De er «oppe om mårran» hver eneste dag og går på jobb. De sørger for at dette landet går rundt. De er veldig opptatt av å holde lover og regler. De betaler sin skatt, og de følger norske lover fullt ut. Det å gi et inntrykk av at innvandrerne som gruppe er en slags kriminell del av befolkningen, er veldig feil. Vi er ikke i nærheten av å kunne si at sharia-lovene har noe gjennomslag i Norge. Desto viktigere er det – som jeg også sa til representanten Amundsen – at når vi får den type eksempler som i VG lørdag, må vi stå veldig klart opp og slå ned på det. Vi må si at slik er det selvfølgelig ikke, og det er i hvert fall ikke noen norske myndighetspersoner som håndhever norsk lov og norske regler så til de grader feil.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Jeg tror ikke jeg skal evaluere min autoritet. Det får vel andre gjøre. Det som jeg er opptatt av, er å gjennomføre Soria Moria-erklæringen – Regjeringens politikk – levere saker til Stortinget og gjøre det som vi har sagt at vi skal gjøre. Så skal vi måles høsten 2009. Jeg gleder meg til det. Jeg ser fram til mange gode valgdueller med Martin Engeset og andre da. Jeg tror vi skal avvente valgresultatet høsten 2009 før vi feller den endelige dommen over den rød-grønne regjeringen. Jeg gruer i hvert fall ikke til valgkampen når den kommer. Det som jeg har lyst til å understreke, er at vi gjennomfører de store reformene akkurat slik som vi har sagt at vi skal gjennomføre dem, og jeg har ansvar for store reformer. Vi gjennomfører pensjonsreformen akkurat slik som vi har sagt at vi skal gjennomføre den. Vi har fått den saken fra flere regjeringer – Stoltenberg I-regjeringen, Bondevik II-regjeringen og nå er det Stoltenberg II-regjeringen som håndterer den. Vi gjør akkurat det som vi har sagt at vi skal gjøre. Nå før jul kommer høringsbrevet om folketrygdloven og ny alderspensjon på høring. Så skal vi gå løs på uføretrygden og offentlige tjenestepensjoner. Det blir store og viktige diskusjoner om AFP til våren. Alt rettes inn mot at pensjonsreformen skal gjennomføres i sin helhet 1. januar 2010. Vi gjennomfører NAV-reformen akkurat slik som vi har sagt at vi skal gjøre det. Vi etablerte NAV 1. juli 2006. I år kommer vi til å etablere over 110 NAV-kontor. Hele NAV skal være utbygd ved utgangen av 2009. Vi har lagt fram utlendingsloven akkurat slik som vi sa at vi skulle gjøre. Vi kommer med stortingsmeldingen om arbeidsinnvandring. Vi legger fram budsjettforslagene med offensive satsinger på område etter område. Mitt svar på spørsmålet fra Engeset er at Engeset får mene hva han vil om mitt arbeid, men vi gjør nøyaktig det som vi har sagt at vi skal gjøre, og vi leverer de største reformene dette samfunnet noensinne har jobbet med.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Nok en gang: Evaluering av både mitt sjeleliv og min fysikk overlater jeg til andre. Alle de sakene jeg gikk igjennom, er behandlet eller er under behandling i Regjeringen – hele pensjonsreformen, hele NAV-reformen og ny utlendingslov. Vi holder nå på med en stortingsmelding om arbeidsinnvandring. Alle disse store sakene er behandlet av Regjeringen, lagt fram av Regjeringen og vedtatt av regjeringspartienes stortingsgrupper. Noen ligger til behandling, andre er ferdig behandlet, og andre kommer til behandling. Jeg fokuserer på at det er en samlet regjering som legger fram reformene. I den grad vi ikke får Høyre med, får vi likevel flertall, for regjeringspartiene stemmer for sakene.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Det er slik at i lov om sosiale tjenester kan man stille krav om aktivitet knyttet til sosialhjelp. Men jeg synes det er ganske oppsiktsvekkende at man i forbindelse med kvalifiseringsstønaden sier at man ikke følger opp dette med aktivitet, illustrert ved å stå opp om morgenen. For kvalifiseringsprogrammet og kvalifiseringsstøtten er nettopp en målrettet ny satsing som skal motivere, være en drivkraft og inspirere folk til å komme seg i aktivitet, i stedet for at de i altfor stor grad skal være passive stønadsmottakere. Ved utgangen av neste år tror vi at det vil være 5 500 deltakere i kvalifiseringsprogrammet. Av de 30 000 som er langtidsmottakere av sosialhjelp, vil forhåpentligvis 5 500 være i aktivitet i løpet av et års tid – stå opp om morgenen, være i aktivitet, delta i programmet. Å ta det utgangspunktet som representanten Svendsen har tatt, og karakterisere det som en negativ utvikling, synes jeg er ganske godt gjort.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Jeg må svare på den samme måten som jeg i og for seg forsøkte å svare representanten Engeset på. Det stemmer 100 pst. det representanten Åse Gunhild Woie Duesund sier, at vi har et stort forlik i Stortinget, basert på en stortingsmelding denne regjeringen har lagt fram, St.meld. nr. 5 for 2006-2007. Der behandles spørsmålet om AFP forholdsvis grundig, i den forstand at det trekkes opp noen prinsipper fra statens side som skal ligge til grunn for statens holdning til AFP-drøftingene mellom partene i arbeidslivet. De punktene har fått sin tilslutning i Stortinget, for stortingsforliket er utformet slik at det er noen unntak fra meldingen. For øvrig betyr det at forlikspartnerne har sluttet seg til stortingsmeldingen. De punktene står selvfølgelig ved lag, fordi vi har full respekt for det forliket vi har inngått med bl.a. Kristelig Folkeparti i Stortinget.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Regjeringen har jo hevet sosialhjelpssatsene. I budsjettet for i fjor hevet vi sosialhjelpssatsene med 5 pst. utover prisstigning, i motsetning til det den forrige regjeringen gjorde, som vel ikke engang – så vidt jeg husker – prisjusterte sosialhjelpssatsene. Vi avviser ikke at sosialhjelpssatsene er et viktig virkemiddel i sosialpolitikken, men det som er en felles ambisjon for Regjeringen, er at folk ikke skal leve av økonomisk sosialhjelp. Økonomisk sosialhjelp skal være en krisehjelp i en periode. Hvis en har behov for en inntektssikring, skal det være noe annet enn sosialhjelpen. Derfor lanserer vi kvalifiseringsprogrammet, som enten skal få folk i jobb eller avklare at folk ikke kan jobbe, og da få dem over i en annen, varig inntektssikring, f.eks. uføretrygd. Regjeringens satsing er først og fremst å sørge for at folk som ikke har eget arbeid, som lever av sosialhjelp, skal få en annen inntektssikring gjennom kvalifiseringsstøtten.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Nå er det slik at ringen er sluttet – fra hovedspørsmål 1 til hovedspørsmål 3. Hovedspørsmål 1 handlet om hvorvidt jeg vil sørge for at lover og regler i dette landet blir fulgt. Det tredje hovedspørsmålet handler nå om hvorvidt jeg vil sørge for at folk kan bryte lover og regler her i landet. Det vil jeg altså ikke, jeg vil holde på det svaret jeg gav i første spørsmål. Hvorfor skal de sendes ut? Hovedsvaret på det er: Fordi de er her ulovlig. De er her i strid med norsk lov. Da ville det ha vært oppsiktsvekkende om jeg kom i Stortinget og sa: Det gjør ingenting, la dem få bli likevel. Det har jeg ikke tenkt å si. Veldig mange av disse har fått sakene sine grundig og individuelt behandlet – to ganger i UDI, så har de anket videre til UNE og hatt en, to, tre, fire, fem ankebehandlinger der. Sakene kan ha blitt ført for rettsvesenet etter det igjen. De har fått nei i samtlige instanser. Alle våre vurderinger tilsier at de skal reise hjem. Da mener jeg det er helt åpenbart at min oppgave er å forsøke å legge til rette for at en sånn retur kan skje. Jeg innrømmer imidlertid at mens de er her ulovlig, kan det allikevel oppstå situasjoner som gjør at vi som samfunn skal stille opp. Hvis et barn f.eks. får lungebetennelse eller står uten skolegang, skal vi ha systemer som gjør at man får akutt medisinsk behandling – og barn skal få gå på skole selv om foreldrene er her ulovlig. Men hovedsvaret er selvfølgelig retur. Dette er mennesker som til tross for individuell behandling er her i strid med norsk lov. Da er det min jobb å bidra til å få den forståelsen fram og sørge for at retur kan gjennomføres.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Jeg er uenig i inngangen til spørsmålet – at det er sånn at mange av disse personene er her fordi situasjonen i hjemlandet er uholdbar. Nei, hvis det ikke er mulig for et menneske å returnere til sitt hjemland, får det opphold. Hele vurderingen handler om at man kan returnere. Man har ikke behov for beskyttelse. Enkeltmennesker sier så at det er jeg uenig i, jeg vil bli likevel. Men det er i strid med norsk lov. Jeg mener loven er rett. Det er foretatt grundige vurderinger av hvorvidt man har behov for beskyttelse. Det er fattet lovlige norske vedtak. Enkeltmennesker hever seg så over loven og sier at jeg vil ikke følge det, jeg vil ikke respektere det, jeg er uenig. Men det kan ikke danne grunnlag for opphold i Norge. Da har vi fri innvandring. Da er det slik at vi sier: Kom hit, trives du, så bare bli! Det kan gjerne være den innvandringspolitikken Kristelig Folkeparti står for, men det er ikke den jeg og Regjeringen står for.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Nok en gang: Hvorvidt jeg er blind og tunghørt eller høy og mørk, har jeg i og for seg ingen kommentar til. Men faktum er at i 2006 tvangsreturnerte vi 2 355 personer fra Norge med politi. 2 355 ble pågrepet, tvangsreturnert og sendt ut av landet. I 2006 gjennomførte vi som nasjon returer til f.eks. Nord-Irak, Somalia og til Afghanistan – altså til en rekke land som mange andre europeiske land ikke greier å gjennomføre returer til. Så langt i år har 1 787 mennesker blitt pågrepet og tvangsreturnert av norsk politi. Å si at vi ikke gjør noe som helst for å få til dette, faller på sin egen urimelighet når det er et faktum at i løpet av et par års tid er over 4 000 mennesker tvangsreturnert og fulgt av politiet ut av Norge og tilbake til sitt hjemland.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Jeg refererte jo nylig tallene som viser at det faktisk gjennomføres tvangsmessige returer i et omfang som etter min mening er forholdsvis betydelig, så det skal jeg ikke gjenta. Det er en forenklet analyse å tro at bare politiet får tak i deg, så er tvangsmessig retur enkelt å gjennomføre. Det som veldig ofte er en utfordring, er problemene med å få mottakslandet til å ta imot dem, hvis man f.eks. mangler id-dokumenter. Blant de grepene vi gjør i budsjettet for 2008, er at vi nå oppretter flere nye utlendingsattachéstillinger ved norske ambassader i viktige mottaksland som skal bistå politiet i – når man har pågrepet en person og plassert personen på Trandum i påvente av utsendelse – å få id-dokumenter hit. Det vil være norske politifolk ved utenriksstasjonene i de vanskeligste landene som kan hjelpe oss med å få opp nødvendige reisedokumenter. Det er eksempler på tiltak vi nå gjennomfører.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Jeg vil på det kraftigste ta avstand fra at vi har et umenneskelig behandlingssystem på dette. Nå reises det spørsmål om jeg vil ta initiativ til at de kan få legge fram nye opplysninger hvis de har det. Det er jo systemet i Norge, det – så lenge man oppholder seg i Norge og har hatt en sak hos utlendingsmyndighetene, kan man når som helst fremme en omgjøringsbegjæring. Hvis man sier at hør her, nå har jeg en historie jeg må få fortalt, jeg har ikke greid det før nå, da fremmer man en omgjøringsbegjæring, og den vil bli behandlet. Om det er omgjøringsbegjæring nr. 8, spiller ingen rolle, man har krav på å få den behandlet. Det er et svært raust system vi har, med tanke på at det faktisk kan skje ting som gjør at den første søknaden ikke lenger er den hele og fulle historien. Det systemet er etablert. Men når man ikke har nye opplysninger, og ikke får en ny behandling, så må vi respektere det vedtaket som er gjort.
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2007-11-28:
I forrige stortingsperiode bad Stortinget regjeringen utrede om en kunne endre utlendingsforskriften, for å sikre at det ble et vilkår for familiegjenforening til Norge at kvinnen er sikret lik rett til skilsmisse i den islamske ekteskapskontrakten. Forslaget ble sendt ut på bred høring. På bakgrunn av høringsuttalelsene og råd fra eksperter kom både regjeringen og vi til at dette ikke var tilrådelig. Alle i Norge har rett til skilsmisse. Statsråden skriver i budsjettet for 2007: «Regjeringen vil arbeide videre med alternative tiltak for å forebygge problemet med haltende ekteskap, også kalt ufullendt skilsmisse.» Dette er ett år siden. Da blir spørsmålet, etter statsrådens tidligere svar: Hvilke alternative tiltak har statsråden iverksatt?
Kari Lise Holmberg (Høyre), 2007-11-28:
I gårsdagens Aftenposten sier statsråden om de papirløse: «Hovedutfordringen er å finne dem og sende dem ut av Norge. De har fått avslag på asylsøknaden og oppholder seg her ulovlig.» Løsningen er retur, retur, retur. Høyre kunne ikke ha sagt det bedre selv, og vi gir statsråden full støtte. Høyre er også imot amnesti, for alle land som har prøvd det, har dårlige erfaringer. Problemet med det statsråden sier, er imidlertid at det kun er retorikk fra statsrådens side. Det bygger jeg på at praksis tilsier at han ikke får sin kollega i Justisdepartementet til å følge samme oppskrift. I år har politiet uttransportert så få ulovlige innvandrere at store beløp står urørt på budsjettet. Da blir mitt spørsmål: Hva vil statsråden konkret gjøre for å få alle statsetatene til å jobbe i samme retning for å nå målet om å returnere personer som oppholder seg ulovlig i Norge?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2007-11-28:
Det høres ut som om statsråden ikke har gjort noe, og heller ikke har tenkt å foreta seg noe konkret med det faktum at veldig mange kvinner med minoritetsbakgrunn systematisk blir undertrykket i Norge, til tross for at alle i denne sal er enig i at det er norsk lov som gjelder i Norge. Den saken som ble vist frem i VG, er bare ett konkret eksempel. Det jeg frykter, er at dette er et mye mer dyptgripende problem, at vi har grupper av våre nye landsmenn som overhodet ikke har til hensikt å følge norsk lov, og som mener at det er andre regler som skal ligge til grunn for deres livsførsel, selv om de er bosatt i Norge. Da har vi en utfordring, særlig fordi dette er en befolkningsgruppe som øker i omfang i Norge. Det betyr at statsråden må foreta seg noe når det gjelder nyankomne, eller i hvert fall sørge for at de forplikter seg til å følge norsk lov. Alternativet er at vi får sharia-lignende tilstander også i deler av Norge.
Martin Engeset (Høyre), 2007-11-28:
Mitt spørsmål går til arbeids- og inkluderingsministeren. Et av statsminister Jens Stoltenbergs store glansnummer fra siste stortingsvalgkamp var hvilken lykke som ville åpenbare seg for land og folk, bare vi fikk en flertallsregjering. Halvveis i denne stortingsperioden har imidlertid folket allerede vendt seg mot den rød-grønne regjeringen, ut fra at Regjeringen i alle meningsmålinger ligger milevis unna et flertall. Mye av årsaken er at Regjeringen og dens støttespillere krangler så åpenlyst og spriker så mye i alle retninger, at Per Bortens «sprikende staur» fremstår som en bagatell. La meg nevne noen viktige eksempler fra arbeids- og sosialpolitikkens områder. Der statsråden sier kontant nei til en generell økning av sosialhjelpssatsene, ønsker SV så høye sosialhjelpssatser at mange i fulltidsjobb vil komme klart dårligere ut enn en sosialklient. Der statsråden sier et klart og tydelig ja til arbeidslinjen, og at sosialklienter «må komme seg opp om mårran», er SV-ere sjokkert. Når statsråden sier at velferdsordninger står for fall, er SV opprørt. Når statsråden sier at AFP-ordningen må endres og tilpasses pensjonsreformen for at det skal lønne seg å jobbe, fatter SVs landsmøte vedtak om at alt skal være som i dag. Når statsråden vil sende innvandrere og flyktninger som oppholder seg ulovlig i Norge, ut av landet, sier SV nei. De vil gi amnesti. På alle disse områdene har statsråden vært prisverdig klar og tydelig, men det blir litt for ofte opp som en bjørn og ned som en skinnfell: Han sier én ting den ene dagen, blir skutt ned av SV den neste, og når Regjeringen er ferdig med sin drøvtygging, er det blitt ganske så uklart hva som ble resultatet. Mitt spørsmål blir: Mener statsråden at han får autoritet som statsråd når han i sak etter sak blir falt i ryggen av dem som skulle være hans viktigste støttespillere her i Stortinget?
Martin Engeset (Høyre), 2007-11-28:
Min kritikk gikk først og fremst på at statsråden blir falt i ryggen av dem som skal være hans viktigste støttespillere. Det var ikke en kritikk mot statsrådens arbeid, for på alle de konkrete, viktige punktene jeg listet opp, har statsråden Høyres fulle støtte, og det er han klar over. Men det kan ikke ha gått statsråden hus forbi at det har kommet meget kraftige reaksjoner fra SV-ere her på huset mot en rekke av hans utspill. Hvis han ikke har registrert det, må det være noe alvorlig galt med statsrådens antennesystem og/eller så har han varig svekket syn og hørsel. For det har vært meget tydelige og skarpe reaksjoner mot en rekke av statsrådens friske og prisverdige utspill.
Kenneth Svendsen (Fremskrittspartiet), 2007-11-28:
Statsråd Hanssen var ute med høy sigarføring og krevde at sosialhjelpsmottakerne måtte stå opp om morgenen. Lederen i arbeids- og sosialkomiteen, Karin Andersen fra regjeringspartiet SV, var raskt ute og stoppet den debatten. Siden har vi ikke hørt noe fra statsråden om å stå opp om morgenen. Det er faktisk det stikk motsatte vi har fått beskjed om gjennom innføringen av kvalifiseringsstøtten og kvalifiseringsprogrammet. For det er faktisk slik at en sosialhjelpsmottaker selv kan velge om han vil delta i kvalifiseringsprogrammet og dermed få kvalifiseringsstøtte. Han kan altså selv velge om han vil ligge om morgenen eller stå opp og delta i dette programmet. Er det rett at man kan velge dette? Bør det ikke være slik at dersom man mottar sosialhjelp fra det offentlige, bør man også yte noe tilbake? Bør man ikke stå opp om morgenen og gi noe tilbake til samfunnet når man mottar sosialhjelp, slik som statsråden stod for tidligere? Eller har statsråden forandret syn nå?
Åse Gunhild Woie Duesund (Kristelig Folkeparti), 2007-11-28:
Til våren avgjøres den framtidige AFP-ordningen. Kristelig Folkeparti står fast på de føringer og prinsipper vi ble enige om når det gjelder pensjonsreformen. Jeg tror ikke statsråden tviler på den støtten. Men statsråden er også i tett kompaniskap med et parti som egentlig er mot pensjonsreformen, og som har kommet med en landsstyreuttalelse som reiser tvil om en faktisk vil ha en tidligpensjon som stimulerer folk til å stå i arbeid. Statens bidrag skal videreføres i tråd med Stortingets vedtak, altså ikke økes kraftig. Er statsråden fortrolig med at hans regjeringskollega SV, ledet av finansministeren, stiller krav til både statsråden og sin egen regjering om hvilken detaljert AFP-løsning den skal støtte, som også kan bli veldig mye dyrere enn dagens ordning?
André N. Skjelstad (Venstre), 2007-11-28:
SV mener at en statlig garantert minstesats frigjør mye tid og ressurser til viktig individuell oppfølging. Venstre kaller dette for borgerlønn, og har kjempet for den ordningen gjennom lang tid. For langtidsmottakere av sosialhjelp er det nødvendig med oversikt framover i tid, og selv om det ikke er noen som ønsker å gå på sosialhjelp over tid, vet vi at det er mange som gjør det. For det er klart at de er nødt til å ha noe å leve av. På dette punktet heier Venstre på SV i regjering. Men er statsråden enig i at en heving av sosialhjelpssatsene for de aller fattigste er den rette veien å gå for å bekjempe fattigdom?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2007-11-28:
Hovedspørsmålet her var egentlig Regjeringens sprik, særlig når det gjelder SV, som stadig faller statsråder i ryggen i viktige spørsmål. Mitt spørsmål vil jeg derfor rette til forsvarsministeren. Mitt spørsmål er om forsvarsministeren føler at hun har regjeringspartienes fulle støtte i vårt engasjement i Afghanistan, som er av så stor betydning, både for Afghanistan, for NATO-alliansen og for alle de mennesker som er engasjert i farlige øvelser. Jeg opplevde ganske nylig at SVs nestleder, f.eks., sa at det er et stort spørsmål hvorvidt den militære strategien i Afghanistan er riktig, og at dette er et tema til debatt. Så langt er ikke dette forelagt Stortinget, og jeg vil gjerne spørre statsråden om det er slik at Regjeringen nå fører en løpende diskusjon om temaet, som ikke er forelagt Stortinget. Og jeg presiserer: Det gjelder altså ikke den sivile innsatsen, som det er et bredt ønske om å forsterke.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Først kan jeg svare på det store spørsmålet om hvorvidt Regjeringen står bak det vi faktisk har gjort. Det gjør den selvfølgelig. Når vi sender soldater i internasjonale operasjoner, er det særdeles viktig at både regjering og storting står bak det bidraget vi sender ut. Det har hittil vært tilfellet. Jeg er også veldig glad for den støtten som Stortinget har gitt til de soldatene som er ute, spesielt i Afghanistan, der vår viktigste internasjonale operasjon er. Så er det slik at i veldig mange land, også i NATO, er det en diskusjon om balansen mellom den ytelsen man gjør i Afghanistan når det gjelder militær innsats, når det gjelder utvikling, og når det gjelder f.eks. det å ha nok politi til å lære opp det afghanske politi. Hele denne balansen er det en diskusjon om, og det er en viktig diskusjon. Det er også en diskusjon i FN om å gjøre denne innsatsen så bred som mulig. Men det står ikke i motsetning til at det er full støtte i Regjeringen til den strategien og det oppdraget vi har påtatt oss i Afghanistan.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2007-11-28:
Det første jeg ønsker å si, er at vi ikke ser på den økte militære aktiviteten som vi har sett fra Russlands side i den senere tid, og spesielt i år, som en økt trussel om et militært anslag mot Norge. Det ønsker jeg å understreke veldig sterkt. Likevel registrerer vi at det er økt aktivitet. Vi ser det på antall flygninger ned langs norskekysten. Vi ser at bare i løpet av de siste månedene har russiske fly fløyet mer enn i de ti foregående år til sammen, og vi vet også at i nord har Russland base for veldig mye aktivitet når det gjelder øving med militære kapasiteter. Når man skal planlegge Forsvaret for fremtiden, betyr det også å planlegge for det usikre. Det eneste vi vel vet om fremtiden, er at den ikke er så forutsigbar som den var under den kalde krigen når vi hele tiden forholdt oss til én fiende, som var litt enklere å forholde seg til. Slik er det ikke lenger. Vi må forholde oss til noe som er utforutsigbart. Det betyr at vi må innrette Forsvaret mot stadig omstilling – vi må kunne handle raskt, og vi må ta høyde for at det kan oppstå situasjoner hvor det kan være nødvendig å bruke Forsvaret i våre nærområder.