trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jan Tore Sanner (Høyre), 2007-01-17:
Når statsministeren velger å opptre som «tause Birgitte» i denne saken, så er det liten tvil om at det kan ha sammenheng med de sterke bindingene som er mellom Arbeiderpartiet og LO. Det er ingen som har bedt statsministeren om å være dommer i denne saken, og det er ingen som har bedt statsministeren om å ta stilling til om det er Valla eller Yssen som har rett. Spørsmålet er om Vallas håndtering som arbeidsgiver er et skoleeksempel for andre. Nå var det en kvinne som mener seg mobbet av arbeidsgiver, neste gang kan det være en innvandrer. Mener statsministeren at heller ikke i en slik situasjon skal Regjeringen ha noen offentlig oppfatning om hvordan arbeidsgiver opptrer? Jeg registrerer at statsministeren nå skyver Arbeidstilsynet foran seg. Vil han sørge for at det blir foretatt en vurdering av Arbeidstilsynet, av hvorvidt de opptrer korrekt i denne saken, og hvorvidt de burde ha gått inn i denne konflikten for å se om det faktisk er slik som det blir hevdet, at en av arbeidstakerne er blitt utsatt for direkte mobbing fra LOs leder?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2007-01-17:
Da fusjonsplanen mellom Statoil og Hydro ble offentlig kjent den 18. desember i fjor, jublet statsminister Stoltenberg og bekreftet at han hadde jobbet for fusjonen i lang tid, og at han hadde hatt dialog med selskapene i forkant. Det er også offentlig kjent at statsministeren fikk seg forelagt selve fusjonsavtalen. I ettertid har debatten i liten grad knyttet seg til hvilke konsekvenser fusjonen bør få for norsk oljepolitikk. Isteden har ulike representanter for Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV forlangt endringer i selve fusjonsavtalen på to sentrale punkter. De vil ikke ha Eivind Reiten som styreleder i det nye selskapet, og de vil beholde selve Statoil-navnet. I Aftenposten i dag uttaler konsernsjef i Statoil Helge Lund følgende: «Det er bare de to styrene som kan endre på integrasjonsavtalen frem til den endelige fusjonsavtalen undertegnes.» Det står videre: «Og er fusjonsplanen først vedtatt, er det ikke mulig å endre på noe som helst, fastslår Statoil-sjefen. I praksis betyr det at Stortinget bare har to alternativer: ja eller nei til hele fusjonen.» Dette stiller utspillene fra Jan Bøhler & Co. i et svært merkelig lys. Jeg har derfor to spørsmål til statsministeren. Det første er: Var statsministeren innforstått med at navnet på det nye selskapet ikke skulle være Statoil, og at styrelederen skulle være Eivind Reiten? Det andre spørsmålet er om det Statoil-sjefen i dag uttaler i Aftenposten, betyr at Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV i Stortinget ikke kan påvirke innholdet i fusjonsavtalen, men at det i praksis er et ja eller et nei til selve fusjonen.
Jan Tore Sanner (Høyre), 2007-01-17:
Mitt spørsmål knyttet seg til om statsministeren var innforstått med at viktige elementer i denne integrasjonsplanen, som skal bli en fusjonsplan, er at Eivind Reiten skal være styreleder, og at navnet på selskapet ikke skal være Statoil. Nå har Helge Lund, og også Eivind Reiten, slått fast at det ikke foreligger planer om noen endringer på dette punkt. Og da er spørsmålet om disse ulike utspillene som kommer fra Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV i Stortinget, er rene spill for galleriet. Det er ikke slik at man kan behandle et slikt selskap som om det er ens egen rød-grønne lekegrind, det er et selskap som skal opptre i et internasjonalt marked. Børsdirektøren har tidligere påpekt at etter at vi fikk en rød-grønn regjering, er det blitt rabatt på selskaper som staten er inne i – med andre ord at selskapene mister verdi fordi rød-grønne politikere skal gå så mye inn i selve styringen av selskapene. Ser statsministeren at den debatten vi nå får om selve innholdet i fusjonsplanen, også kan være med på å svekke det nye selskapet?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-01-17:
I Norge i dag har vi etter hvert fått gode ordninger som gir mulighet til å kombinere barn og arbeidsliv. Men i kjølvannet av en undersøkelse gjort av overlege Anne Efskind om abort og sosial bakgrunn er det reist en viktig debatt. Økonomisk utrygghet og usikkerhet er ofte sammenfallende med den alderen da kvinner får barn, i hvert fall hvis de hører på doktor Gro Harlem Brundtland, som råder jentene til å få barn tidlig. Da kommer de oftest ikke inn under de gode ordningene, fordi de også har fulgt oppfordringen om å ta en lang og god utdannelse. Mens en mor i arbeidslivet får 80 pst. dekning av lønnen i 54 uker, inntil 313 000 kr, får en mor utenfor arbeidslivet kun 33 000 kr. Det er ikke til mer enn litt av det utstyret man trenger når man får et nytt barn i hus – og så begynner driftsutgiftene. Undersøkelsen viser også at det i enkelte grupper er flere som velger å avbryte svangerskapet enn som velger å bære fram barnet. De økonomiske forutsetningene ligger ikke til rette for å føde i ung alder. Kristelig Folkeparti mener at økonomi ikke skal være avgjørende for om kvinnen vil bære fram barnet eller ikke, og har foreslått en opptrapping av engangsstønaden til kvinner som har rett til fødselspenger, til 2G, dvs. ca. 125 000 kr. Bedre ordninger for studenter med barn er også viktig. Når Gunn Karin Gjul fra Arbeiderpartiet sier i media at det oppleves som for ungt å bli mor før fylte 25 år, har tidene forandret seg siden Gro. Og når statssekretær Øye uttaler seg, er henvisningen til arbeidslinjen ganske klar: Foreldrepenger er kompensasjon for bortfall av inntekt – og ikke bonus for å få barn. Vi hører ikke et ord om dem som står utenfor arbeidslivet. Mitt spørsmål til statsministeren er: Har vi ikke nå tatt en «overdose» med hensyn til arbeidslinjen? Mener statsministeren og Regjeringen at det kun er kvinner med fast tilknytning til arbeidslivet som bør få barn?
Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-01-17:
Det er gode ordninger for kvinner i arbeidslivet. Men ut fra det denne undersøkelsen viser, tror jeg vi må sette oss sammen og se på hvilke utfordringer som finnes for kvinner utenfor arbeidslivet i forbindelse med det å få barn. Det er også en annen gruppe i arbeidslivet som har klart svakere sosiale støtteordninger enn ordinære arbeidstakere, og det er selvstendig næringsdrivende. Den forrige regjeringen var i full gang med å bedre ordningen og å likestille vanlige arbeidstakere og selvstendig næringsdrivende. Den nåværende regjering har latt dette arbeidet gå i veldig sakte film. I fjor høst sa regjeringspartiene i Stortinget at Regjeringen vil «arbeide videre med sikte på å bedre trygderettighetene for selvstendig næringsdrivende». Mitt spørsmål er: Har Regjeringen fått fininnstilt siktet sitt nå, slik at statsministeren kan si noe mer om når dette arbeidet blir sluttført? Det er ikke vanskeligere enn å ta opp forslaget om full likestilling som opposisjonspartiene fremmet i høstens budsjettdebatt.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2007-01-17:
I likhet med representanten Eriksen er vi også bekymret. Men i den rapporten som hun nevner, kommer det fram et annet problem, nemlig at stadig flere unge jenter avbryter uønsket graviditet. Vi lever i 2007, og aldri har muligheten til å unngå uønsket graviditet vært bedre enn nå. Likevel gjennomgår stadig flere unge jenter abortinngrep. Særlig er dette et storbyfenomen. Den belastningen det er å gjennomgå noe slikt, unner ikke Fremskrittspartiet noen, særlig fordi dette er unge jenter som skal leve med dette resten av livet. Det betyr at seksualundervisning, tiltak for holdningsendring og andre forebyggende tiltak må ha sviktet fullstendig. Kan statsministeren si noe om Regjeringen har tenkt å ta initiativ for å styrke seksualundervisningen og lage holdningskampanjer for å unngå at unge jenter kommer i en slik vanskelig situasjon?
Trine Skei Grande (Venstre), 2007-01-17:
Venstre og Arbeiderpartiet har stått sammen om veldig mange viktige likestillingsreformer opp gjennom historien for å øke kvinners valgfrihet når det gjelder det å få barn. Vi er enig med statsministeren i at barnehagetilbud er et veldig viktig grep for å øke den valgfriheten. Nå mener statsministeren og Regjeringas medlemmer at dette er en reform som snart er i mål, at det snart er full barnehagedekning. Når man da har nådd målet om full barnehagedekning, må neste utfordring være å øke valgfriheten også for de kvinnene som faktisk velger å skape arbeidsplassen sin sjøl, som ikke velger bare å være arbeidstaker. For det er mange som føler at de ikke har en valgfrihet når det gjelder å få barn, fordi de har manglende rettigheter i forhold til det systemet vi har laget, som er preget av at man skal være arbeidstaker for å ha de rettighetene. Mitt spørsmål til statsministeren er: Er statsministeren enig med meg i at det er utfordringen nå?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2007-01-17:
Økonomisk støtte frå LO gir dei makt og innflytelse. Statsministeren har fleire gonger vore på vikande front i saker der ein har fått stort trøbbel med LO. Debatten som har vore i media den siste tida rundt dette med mobbing og trakassering, blir ganske spesiell fordi det er eit nært samarbeid og til tider eit samrøre mellom LO og Arbeidarpartiet. Er ikkje statsministeren bekymra for signaleffekten når media flaumar over med saker om mobbing og trakassering? Eg har forståing for at ein ikkje kan seie noko om eller gå inn i ei personalsak. Men det overordna problemet som ligg til grunn, er kva signal det gir til andre i arbeidslivet at ein statsminister ikkje vil seie noko om ei sak som er belyst side opp og ned i media i høve til mobbing og trakassering. Om ein ikkje går inn i enkeltsaker, kan ein gi eit tydelegare signal. Kva vil Regjeringa gjere, og kva synest ho er akseptabelt og ikkje akseptabelt?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-01-17:
Siden årtusenskiftet har det i Sør-Norge forlist flere store og mellomstore fartøyer. Atter andre har kommet i havsnød og skapt nestenuhell. Jeg nevner «Green Ålesund» i 2000 og «Rocknes» i 2004. Begge disse forlisene førte til at man satte i gang evaluering av oljevernberedskapen i Norge. Evalueringen av «Rocknes»-forliset førte til St.meld. nr. 14 for 2004-2005, kalt «På den sikre siden». Mens den ble behandlet i Stortinget, stod «Fjord Champion» i brann i Nordsjøen utenfor Kristiansand, og nærmeste slepebåt med kapasitet til å ta dette fartøyet i slep var i Stavanger, tolv timer unna ulykkesstedet. «På den sikre siden» peker på en rekke mangler ved norsk oljevernberedskap. Kystverkets rapport «Nasjonal slepebåtberedskap» fra januar 2006 går enda lenger. Til sammen peker disse to dokumentene på alvorlige mangler ved oljevernutstyret i statlige depoter, manglende øvinger av beredskapskapsstyrken, mangel på slepeberedskap i Sør-Norge, mangel på utstyr for å sanere strandsone og sikre biologisk mangfold. Det siste har vi fått grundig demonstrert på Fedje stemmer ganske godt. Ser man dette i sammenheng med at det også er betydelige mangler i den digitale kartleggingen av norskekysten, kan man konkludere med at oljevernberedskapsnivået på ingen måte er på den sikre siden. Gjennom en rekke spørsmål og forslag, også til budsjettet så sent som i desember 2006, har Fremskrittspartiet fokusert på oljevernberedskapen. Det er tragisk hvis det er slik at det må enda en ulykke til før også Regjeringen våkner og ser alvoret i situasjonen. Derfor ønsker jeg å stille dette spørsmålet til statsministeren: Vil Regjeringen nå starte arbeidet med å følge opp anbefalingen fra «På den sikre siden» og «Nasjonal slepebåtberedskap», eller vil Regjeringen også la dette uhellet ende opp med nok en evaluering?
Tord Lien (Fremskrittspartiet), 2007-01-17:
Jeg konstaterer at det klare signalet jeg leser av det som statsministeren sier, er at dette ender opp i nok en ny evaluering av norsk oljevernberedskap, som jeg er helt sikker på kommer til å ende opp med at man får en ny tilbakemelding fra Kystverket om at ting er for dårlig på plass, utstyret og beredskapen er for dårlig, og det synes jeg oppriktig talt er synd. Det kunne være fristende å spørre om det er slik at kysten av Nord-Norge, altså Troms og Finnmark, er viktigere for Regjeringen enn kysten av Helgeland, Trøndelag og Vestlandet. Så har jeg lyst å sitere et dokument som jeg forutsetter at statsministeren er kjent med. Der står det: «Oljevernberedskapen må styrkes, og vi må gjøre mer for å unngå at uhell oppstår og får katastrofale følger.» Et annet sitat – dette er altså fra Soria Moria-erklæringen: «Regjeringen vil sikre en god slepebåtkapasitet med rask responstid langs hele kysten.» Hva har endret seg siden høsten 2005?
Elisabeth Vik Aspaker (Høyre), 2007-01-17:
«Server»s forlis reiser utvilsomt viktige spørsmål om hvordan vi best kan forebygge slike alvorlige ulykker. Skipstrafikken utenfor norskekysten er betydelig, og særlig i nord er antallet skip fullastet med olje økende. Vi har derfor en stor felles interesse av å høyne beredskapen, for å forebygge ulykker og forurensning. Vi rår ikke over værforholdene, og mye tyder på at været bare blir villere. Vi vet også at sannsynligheten for ulykker er større under vanskelig vær, og det er også vanskeligere å bistå skip med problemer i dårlig vær. Høyre ser helt klart betydningen og viktigheten av at vi nå får enda større fokusering på oljevern og oljevernberedskap. Jeg lurer på om statsministeren ikke nå ser behovet for at man skal høyne forskningsinnsatsen på dette området, og at man skal gjøre enda mer for å utvikle enda bedre utstyr til å takle røffere sjø. Jeg lurer også på om det ikke nå er slik at vi bør gå videre også i å utvikle seilingsleden langs hele norskekysten, og at trafikksentralen i Vardø kan få et større og utvidet ansvar for hele trafikken langs kysten.
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2007-01-17:
Kristelig Folkeparti har ved flere anledninger sett gode grunner for å kunne gjenopprette hoveddepotet på Fedje. Men jeg vil påstå at det er en avsporing av debatten å gjøre det spørsmålet til en hovedårsak til den ulykken som nå har skjedd. Det fantes tross alt noe lenseutsyr på Fedje, men utstyret var dessverre gått ut på dato, og det var ekstremvær i området. Det finnes moderne norskproduserte oljelenser i dag som kan rulles ut av én mann og trekkes av én båt og være operative i løpet av 15 minutter. De nye lensene tåler også større bølgehøyde enn de gamle, og kystvaktfartøyene er nå i ferd med å få dette utstyret om bord. Men depotene langs kysten sliter med 15 år gammelt utstyr, og det sies at noe er i ferd med å råtne. Kystverket har ved flere anledninger bedt om bedre utstyr, og sannsynligvis er det også innholdet i den såkalte hemmeligholdte rapporten som media har etterspurt i det siste. Mitt spørsmål til statsministeren er: Ser statsministeren behovet for at vi nå bruker penger på å fornye utstyret i oljedepotene våre?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2007-01-17:
Det vakte oppsikt da det i statsbudsjettet for 2007 ikke var økte bevilgninger til oljevernberedskap eller til styrking av slepebåtkapasiteten. Det skal jeg la ligge i dag, men jeg vil peke på at frivillig innsats òg er en viktig del av beredskapen. Det ser vi når folk fra Villmarksfondet nå gjør en viktig jobb i strandsteinene i Fedje. I fjor søkte Villmarksfondet Regjeringen om 500 000 kr til kursing av frivillige som kunne stilles til disposisjon for myndighetene. Det var et sterkt ønske om dette langs kysten. Mange kommuner støttet opp om dette arbeidet. Overraskende nok sa Regjeringen nei til denne støtten, med den følge at mange av de planlagte kursene ikke kunne gjennomføres. Det var smålig, og det var overraskende. Kan vi vente at Regjeringen i lys av de erfaringene vi nå har på Fedje, vil revurdere sitt synspunkt og se mer positivt på den frivillige innsatsen knyttet opp mot oljevernberedskap?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2007-01-17:
Fremskrittspartiet har hele tiden advart mot å bygge ned hoveddepotet for oljevernberedskap på Fedje. Det har også Arbeiderpartiet gjort. Arbeiderpartiets Olav Akselsen kom i valgkampen i 2005 med lovnader om at dette deponiet skulle på plass i 2006. Det har ikke skjedd. Vil statsministeren nå ta grep for å sikre at vi får på plass et hoveddeponi på Fedje? Den dramatiske hendelsen sist helg viser med full tydelighet at det er til nytte. Det er nødvendig, og det er riktig å ha et hoveddepot på Fedje, med den spesielle beliggenheten som dette stedet har. Det viser at Kystverkets vurdering tidligere har vært feil, og det viser at Fremskrittspartiets advarsler har vært riktige. Er statsministeren også enig i at det er bedre å ha ett oljeverndepot for mye enn ett oljeverndepot for lite?
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2007-01-17:
Vi har den siste tiden opplevd mange gode eksempler på hvordan en aktiv rød-grønn eierskapspolitikk kan komme til å se ut i fremtiden, kanskje spesielt når man ser på mediehåndteringen fra regjeringspartiene i forbindelse med Statoil–Hydro-fusjonen. Den røde tråden i de rød-grønnes eierskapspolitikk ser ut til å være å skape mest mulig usikkerhet om hva de statlige eierinteressene egentlig er. Styrene i flere av Norges største selskaper må forholde seg til ulike signaler fra regjeringspartiene om lederlønninger, opsjoner, lokaliseringer, styreverv, navnevalg osv. Derfor kan det være på sin plass å få klarlagt følgende rundt Regjeringens intensjoner i Statoil–Hydro-fusjonen: Når statsministeren nå har signalisert at Regjeringen vil bruke anslagsvis 25–30 milliarder kr på å kjøpe seg opp til en eierandel på 67 pst. i det nye fusjonerte selskapet, tror han at disse ekstra titalls milliardene i omløp vil kunne skape press i norsk økonomi?
Ingebrigt S. Sørfonn (Kristelig Folkeparti), 2007-01-17:
Det er heilt korrekt, som statsministeren nett sa, at i eigarskapsmeldinga har Regjeringa formulert fleire fornuftige prinsipp for god eigarskapsstyring og ikkje minst vore klar og tydeleg på kva som er eigarane si rolle, og kva som er styra si rolle. Men etter å ha sett diverse stortingspolitikarar frå regjeringspartia nærast i frislepp i avisspaltene i den seinare tida, er eg noko i tvil om dei er innforståtte med og einige i dei same prinsippa. Så mitt spørsmål til statsministeren vert: Ser statsministeren på representantane frå regjeringspartia som har uttalt seg i full offentlegheit om utforminga av toppleiarskapet i det nye selskapet, som ein del av Regjeringa sitt parlamentariske grunnlag på Stortinget? Dersom svaret er ja, er det då heilt uproblematisk at desse bidreg til å spreia tvil mellom tilsette, eigarar osv. om fusjonsavtalen eigentleg gjeld? Eller spelar det inga rolle for statsministeren kva støttespelarane på Stortinget måtte meina om dette?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2007-12-14:
Eg er sjølvsagt oppteken av at vi skal effektivisere og betre dei systema som vi har, anten det gjeld innanfor toll- og avgiftsetaten eller det gjeld skatteetaten. Men ein føresetnad for å seie at effektiviseringa har positive resultat, er nettopp at dei ikkje går til grunnleggjande angrep på det som er kjerne- og basisaktivitetar i desse verksemdene. Etter mi oppfatning fyller ikkje Framstegspartiet sine forslag dette kravet når det gjeld toll- og avgiftsetaten og skatteetaten, og derfor rammar dei så grunnleggjande ein del av det viktige arbeidet som skal gjerast i etatane når det gjeld skatte- og avgiftsunndragingar. Det er grunngivinga for at eg har gitt uttrykk for sterkt kritiske oppfatningar om Framstegspartiet sitt opplegg.
Ulf Isak Leirstein (Fremskrittspartiet), 2007-12-14:
Jeg hadde egentlig tenkt å starte med å takke saksordføreren for en objektiv og nøytral gjennomgang av finanskomiteens innstilling. Det holdt veldig bra, nesten helt til slutten. Fram til det siste resonnementet til saksordføreren var det bra framlagt. Så til det som saksordfører Sandal tar opp på slutten: Ser ikke representanten Sandal noen sammenheng mellom det å gjennomføre effektiviseringstiltak og det å få en del kostnader ned? For eksempel har finanskomiteen i en tidligere sak vært enig om å gjøre forenklinger bl.a. når det gjelder innlevering av selvangivelse. Vi har også nå de senere årene hatt en stor omlegging av hvordan folk leverer inn selvangivelsen – mer går nå elektronisk. Ser ikke representanten Sandal noe effektiviseringspotensial i det? Jeg viser videre til saken vi skal behandle i Odelstinget senere i dag om tolloven, hvor bl.a. Fremskrittspartiet og Høyre foreslår å gi økt myndighet til Tollvesenet, noe Tollvesenet selv sier vil være effektiviserende for måten de jobber på. Ser man ikke at det faktisk vil være det samme med disse forslagene og det å kunne effektivisere og kutte i kostnader i disse etatene?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2007-12-14:
Jeg er glad for å få det spørsmålet. Det de lokale skal gjøre, er å skaffe til veie de plassene som trengs i eldreomsorgen og i skolevesenet. Det er finansieringen som skal skje gjennom stykkprisfinansiering fra staten. Det er fornuftig, da slipper man å få de uverdige tilstandene vi har i dag, og man får lik behandling over hele landet. Det vil si at når de eldre har behov for en omsorgsplass i et sykehjem, kommer garantert finansieringen, som en garanti fra staten til hver enkelt bruker. Kommunen skal selvfølgelig tilrettelegge for at disse får plass. Kvalifiseringen og vurderingen av hvorvidt de trenger en plass, skjer jo også i dag. Poenget er at det må skje et eller annet sted. Det skjer i dag, og det skjer også i fremtiden når staten finansierer. Det er finansieringen vi ønsker å få til staten, slik at vi garanterer at hvert enkelt eldre menneske eller hver enkelt skole får den ordningen de fortjener.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2007-12-14:
Nei, jeg synes vi politikere skal gjøre det som er viktig, vi skal ta de primæroppgavene vi har, og helse og skole er virkelig noe vi skal prioritere. Det vi diskuterer i dag, er offentlig administrasjon. Hvis vi ser på driftsbudsjettene og økningene i disse fra fjoråret til i år, jf. eksemplene jeg viste til fra talerstolen, er det en økning på 12–13 pst. – sikkert glimrende begrunnet. Slik var også økningen i Forsvarsdepartementet den gang jeg jobbet der. For 15–20 år siden jobbet det f.eks. fire saksbehandlere, i dag jobber det over 25 i Forsvarsdepartementets sikkerhetspolitiske avdeling – en slags konkurrent til Utenriksdepartementet. Dette er et eksempel på at offentlig sektor tiltar seg arbeidsfelter som det ikke er behov for. Det er ett konkret eksempel. Jeg kan ikke gå inn og detaljstyre hvor man skal kutte, men det er åpenbart at hver enkelt saksbehandler, hver enkelt sjef i offentlige etater hele tiden må spørre seg om de trenger å gjøre denne oppgaven i 2008, eller om de faktisk kan slutte å gjøre den oppgaven, ikke bare fortsette som i fjor og be om økte bevilgninger for å klare nye lønnsøkninger til nye ansatte. Hver enkelt ny prosess som settes i gang i det offentlige, kan begrunnes på individuell basis, men når det kollektive blir for stort og sammenhengen i offentlig sektor blir for stor, da må vi stille spørsmålet: Hvor kan vi kutte?
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2007-12-14:
Det er veldig kompliserte sammenhenger. Jeg ser også åpenbart sammenhengen, at økte bevilgninger vil føre til offentlig byråkrati. Derfor er Fremskrittspartiet tilhenger av mer øremerking av midlene, slik at de ikke forsvinner i dette byråkratiet, som representanten Aasen Agdestein viser til. Grunnen til det er at vi ønsker at midlene tilkommer eleven f.eks., altså at de tilkommer den som har behov for tjenestene. Det vil redusere byråkratiet. Men når vi pumper inn så mye penger f.eks. i skolesektoren, og vi får så elendige resultater ut på den andre siden, er det åpenbart at noe er galt. Selvfølgelig er det noe galt både med undervisningen, med administrasjonen og med byråkratiet i skolesektoren. Det er ikke noen grunn til å legge skjul på det. Nå har ikke Fremskrittspartiet sittet i regjering, men det har representanten Aasen Agdesteins parti gjort nesten kontinuerlig siden den annen verdenskrig, og da må de også ta ansvaret for byråkratiet og for den dårlige læringen som kommer ut av skoleverket.
Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2007-12-14:
Når man har stykkprisfinansiering, vet hver enkelt bruker hva man har å benytte seg av. Da får man reell konkurranse, f.eks. i eldreomsorgen, slik det er i Oslo i dag, hvor man har konkurranse mellom private organisasjoner og kommunal sektor. Hvis kommunen leverer den beste tjenesten, den mest kvalitetssikre tjenesten og samtidig den rimeligste tjenesten, er selvfølgelig kommunen konkurransedyktig. Det skaper incentiver. Jeg er overbevist om at representanten Klungland, fra han var liten gutt, var med og konkurrerte og prøvde å vinne hele tiden. Det er en del av det man gjør fra man er liten, til man er stor. Men plutselig, når man kommer til offentlig sektor, skal det ikke være noen konkurranse mer. Det tror ikke Fremskrittspartiet på. Konkurranse er sunt, også i offentlig sektor. På alle andre sektorer er konkurranse sunt. Man får den beste prisen og den beste kvaliteten. Kommunen skal skaffe plasser til veie for de eldre, og kommunen skal selvfølgelig tilrettelegge for skoleplasser for elevene. Men det er finansieringen som skal komme fra staten. Den er garantert, og så slipper man å krangle om det i forbindelse med kommunebudsjettene og kutte på de områdene som er viktigst, nemlig eldre, helse og skole.
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-12-14:
Nåværende regjering har vektlagt å bedre kommuneøkonomien for å få en bedre omsorgstjeneste ute i kommunene. Fremskrittspartiet skriver i innstillingen at de ønsker en omlegging av finansieringen av helseomsorgen. Mens vi har lagt vekt på at vi har valgt folk lokalt som best vet hvordan det er, slik at de kan gi et best mulig tilbud, ønsker Fremskrittspartiet å ha en stykkprisfinansiering på helse- og omsorgstjenestene. Jeg vil bare spørre Fremskrittspartiets representant: Hva skal lokalpolitikeren da gjøre – eller skal man ha en administrasjon som skal sørge for at stykkprispengene blir fordelt riktig?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-12-14:
Pengebruken er jo et veldig godt argument og vanskelig for Fremskrittspartiet å svare på. Men jeg skal følge opp litt i forhold til mitt første spørsmål, for på det svarte altså representanten Tybring-Gjedde at det var lokalpolitikerne som skulle ha ansvaret for å finne disse plassene som staten skal betale for. Når så lokalpolitikerne har funnet de plassene, skal de i all hovedsak være i privat drift, sier Fremskrittspartiet. Det skal baseres på anbudsprinsippet. Er det da lokalpolitikerne som også skal sitte og se på anbudspapirene og se på hvordan de skal føres? Hva legger egentlig Tybring-Gjedde og Fremskrittspartiet i lokalpolitikk, hvis det er slik at lokalpolitikerne bare skal finne nye plasser med hensyn til eldreomsorgen, og ikke skal kunne foreta politiske prioriteringer i kommunen, fordi plassene er statlig finansiert allikevel?
Rolf Terje Klungland (Arbeiderpartiet), 2007-12-14:
Jeg følte behov for å ta denne replikken på grunn av den påstanden representanten Syversen kom med i starten av sitt innlegg. Jeg vil spørre ham om hva han mener, og hva han snakker om. Er det en person, eller er det en sak? Eller er det slik at når et politisk parti skriver lange merknader i en innstilling, så skal det ikke være mulighet for å stille spørsmål om det? La meg si som den tidligere Høyre-kongen fra Rogaland, Rettedal, sa, at høflighet er en selvfølge, selv om man ikke skal bry seg med å bli glad i folk som en ikke kan ha noe med. Jeg ønsker at Kristelig Folkepartis representant her sier hva han mente med det han sa i starten av sitt innlegg. Er det feil å stille spørsmål til Fremskrittspartiet angående deres merknader?
Lars Sponheim (Venstre), 2007-12-14:
La meg først få si at det er viktig at vi også i stortingsdebatter går opp noen yttergrenser og diskuterer den typen spørsmål som Tybring-Gjedde er flink til å reise i denne sal – hele tiden spørsmålet om vi har et for stort statlig eller offentlig byråkrati, og om det kan effektiviseres og gjøres bedre. Det henger ikke alltid sammen med innlegg fra andre fremskrittspartirepresentanter, som maser om flere ansatte i offentlig sektor for å løse viktige oppgaver. Det ble ikke minst påpekt i forbindelse med en spørretime for kort tid siden. Men det får så være. Det er ikke det jeg først og fremst vil spørre om. Det gjelder det samlede statlige byråkratiet, som representanten Tybring-Gjedde sier. Etter å ha fulgt disse spørsmålene tett – spare penger og snu mange steiner i mange budsjettsammenhenger i mange år – er det over et langt tidsrom, 10–15 år, mitt inntrykk at statlig byråkrati i Norge er lite. Det har ikke vokst, med to viktige unntak: Sykehussektoren har vokst betydelig, og politisektoren har vokst betydelig. Det er de to store voksende statlige sektorer i Norge. Beklager Tybring-Gjedde veksten i de to sektorene?
Lars Sponheim (Venstre), 2007-12-14:
For dem som ikke har satt seg inn i den innstillingen vi behandler her i dag, kan debatten virke noe forvirrende med hensyn til hva saken handler om. Men det er litt typisk, for med en sak hvor det er samlet mye forskjellig, fra en komite som arbeider med overordnede spørsmål, så inviteres det i grunnen til at man kan diskutere hva man vil og det har en viss relevans til det som står i innstillingen. Det er nok også bakgrunnen for at debatten kan reise svært ulike problemstillinger på kort tid. Man kan snakke om alt og ingenting. Jeg kommer til å foretrekke det siste.(Munterhet i salen) Jeg vil bruke tiden min til å ta opp det forslaget jeg har reist i innstillingen. (Munterhet i salen)
Marianne Aasen (Arbeiderpartiet), 2007-12-14:
Jeg har, i likhet med forrige replikant, tenkt å ta opp det samme temaet, effektivitetsbesparelser i offentlig sektor. Jeg synes også det er et godt tema å diskutere, men jeg har en litt annen tilnærming enn det representanten Christian Tybring-Gjedde har. Jeg er opptatt av virkemidlene i så måte. La oss ta sykehusene, som selvfølgelig er et viktig felt for oss politikere. Det jeg lurer på, er: Mener Fremskrittspartiet at det å øke offentlige budsjetter på sykehusområdet ikke medfører byråkrati? Er det å øke bevilgningene blindt til kommunesektoren, til sykehussektoren og andre offentlige sektorer et incentiv til effektivisering?
Jan Tore Sanner (Høyre), 2007-12-14:
Alle de sakene som man nå forsøker å dra opp debatt om, og som også fremgår av innstillingen, ble belyst og diskutert i finansinnstillingen, så jeg har ikke behov for annet enn å vise til den og ta opp de forslag hvor Høyre enten er medforslagsstiller eller har forslag alene.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-12-14:
Vi hadde jo julelunsj i finanskomiteen i går. Jeg skjønner at den har gitt god næring for enkelte til å dra opp mange store og brede debatter. Undertegnede har ikke tenkt å gjøre det. Jeg vil kun bemerke at i den debatten vi nå har, vil jeg ta opp de forslagene Kristelig Folkeparti har fremmet enten sammen med andre partier eller alene. Jeg vil bare nevne hvilke områder det dreier seg om. Det gjelder i stor grad fondene, Kulturminnefondet, Forskningsfondet og Energifondet, samt det forslaget som går på GIEK og ønsket om at Regjeringen kommer tilbake i revidert med en utvidet ramme for den ordningen. Avslutningsvis vil jeg bare bemerke at opposisjonen har en merknad knyttet til Kredittilsynet, hvor vi anmoder om at Regjeringen, i forbindelse med framleggelsen av kredittmeldingen, også ser litt nærmere på Kredittilsynets kontrollvirksomhet når det gjelder aktørene i finansmarkedet. Vi kjenner jo alle til den situasjonen vi har hatt de siste ukene, knyttet til et spesielt selskap. Jeg tror nok alle har behov for å se på tilsynene. De skal jo ikke drive noen produktkontroll som sådan, men vi må se på i hvilken grad fordelingen av arbeidsoppgavene er slik at man kommer inn i etterkant og gransker, kontra det å ha et løpende tilsyn og kunne sette foten ned før alvorlige ting skjer. Vi har jo sett at tilsynene i en spesiell inkassorelatert sak nå har varslet en inndragning av autorisasjon. Det er ikke tid for å felle noen dom over verken det ene eller andre her, men jeg har bare lyst til å si at jeg tror det for allmennheten vil være av stor interesse å få vite hvilke vurderinger også Regjeringen har av dette. Vi ser gjerne at det kommer i kredittmeldingen. Jeg tar opp de forslagene jeg refererte til.
Hans Olav Syversen (Kristelig Folkeparti), 2007-12-14:
Nei, det er det ikke. Det var bare forsøksvis en humoristisk tilnærming til den debatten vi har i dag, som vel noen av oss trodde skulle bli noe kortere enn den åpenbart blir. Klungland vet godt at han kan be om ordet til replikker så mye han vil, og jeg skal med glede lytte til dem og svare på dem. Det kan han være helt sikker på.
Svein Flåtten (Høyre), 2007-05-16:
På vegne av representantene Erna Solberg, Olemic Thommessen og meg selv har jeg fornøyelsen av å fremsette et representantforslag om å øke fradragsbeløpet og utvide ordningen med skattefradrag for gaver til frivillige organisasjoner til også å omfatte gaver, inkludert kontingent, i lokale frivillige organisasjoner. Så har jeg også gleden av å fremme representantforslag fra representantene Jan Tore Sanner, Børge Brende og meg selv om å utelate utmarksverdier av elgjakt fra formuesberegningen innenfor områder med etablert ulverevir og høy rovviltbelastning.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2007-05-16:
På vegne av representanten Trygve Slagsvold Vedum og meg sjøl vil jeg fremme forslag om gjennom ny lov å sikre at vann- og avløpsinfrastrukturen forblir heleid av det offentlige i all framtid.
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2007-05-16:
Mitt spørsmål går til statsråd Heidi Grande Røys. Man kan si mye om tidligere Høyre-statsråder, men de to foregående moderniseringsministrene, Victor D. Norman og Morten Meyer, hadde iallfall ambisiøse visjoner og målsettinger. De ville bygge ned byråkratiet, korte ned på saksbehandlingstidene og digitalisere offentlig forvaltning. Etter at den rød-grønne regjeringen tok over, ble moderniseringsministeren omdøpt til fornyelsesministeren, før Regjeringen falt ned på den mer samnorske varianten fornyingsminister. I kommunal- og forvaltningskomiteen har vi stort sett mottatt kun én sak fra Fornyings- og administrasjonsdepartementet utover det som er rutinesaker om pensjoner og årsmeldinger, nemlig saken om samisk navn på Troms fylke. Har denne regjeringen i det hele tatt noen ambisjoner på fornyingsområdet annet enn å drive med stadige navneendringer? Eller er det nettopp mangel på arbeidsoppgaver i departementet som gjør at fornyingsministeren ivrer etter å få innført 6-timersdagen? Hva driver statsråden egentlig med? Hvor er fornyingen?
Per-Willy Amundsen (Fremskrittspartiet), 2007-05-16:
Aftenposten hadde 22. september 2006 et oppslag der fornyingsministeren ble konfrontert med fakta fra ECON som viste at ventelønnsordningen kostet Norge 2,8 milliarder kr i perioden 1998–2003. Statsråden uttalte at hun skulle se nærmere på ordningen, men konkluderte samtidig der og da slik: «(…) den er et sosialt sikkerhetsnett for dem som blir rammet av omstillinger i staten.» (…) Jeg skal ikke gå inn på om det er viktigere for offentlig ansatte å ha et sosialt sikkerhetsnett enn det er for folk i privat sektor, og jeg skal heller ikke gå inn på det faktum at det knapt har vært en eneste omstilling siden de rød-grønne overtok. Jeg vil isteden spørre om følgende: Har statsråden kommet noe videre med evalueringen av ventelønnsordningen?
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-16:
Snakk om å følgje dårleg med i timen! I NHO sitt konkurransebarometer for 2007 kan ein lese under kapittel 10, Byråkrati og forenkling: «Arbeidet med å gjøre hverdagen enklere for bedriftene gir nå resultater slik vi ser i årets Konkurranseevnebarometer. Norge har forbedret sin relative posisjon fra 2006 til 2007 ved å rykke opp til en andreplass, og har styrket seg på så å si alle områder.» Her er det ingen grunn til å tvile på at Regjeringa både har ambisjonane og, faktisk endå viktigare, evna til å gjennomføre tiltak. Dei viktigaste momenta som gjer at vi no skårar så høgt og går opp til andreplass i dette barometeret, er fyrst og fremst den jobben vi gjer på elektronisk forvalting. Det er kanskje det viktigaste fornyingsgrepet. Denne Regjeringa har ein heilt annan politikk for å drive fornying i offentleg sektor enn det den førre regjeringa hadde med støtte frå Framstegspartiet, då det stort sett gjaldt å AS-ifisere og konkurranseutsetje alt innanfor staten og det offentlege. Denne regjeringa har sagt at vi skal fornye offentleg sektor som offentleg sektor. Vi er veldig opptekne av at offentleg forvalting er effektiv. Derfor gjer vi ein stor jobb på spesielt IT-området. Vi har gått inn for Miside. Vi har lagt ut Miside. Næringsministeren har ei storsatsing på Altinn, knytt til næringslivet, sånn at både innbyggjarar og næringsliv no skal møte offentleg forvaltning på nett gjennom elektroniske sjølvbeteningsløysingar. Eg har ute på høyring fleire forslag til m.a. e-id og standardisering – ein måte å identifisere seg på – knytt til nettopp offentleg forvalting, slik at vi får tilgjengeleg fleire tenester på nett, spesielt innafor helseområdet, og ikkje minst at dei offentlege IT-systema skal begynne å kommunisere i lag, for det gjer dei ikkje pr. i dag. Siste fornyingsgrepet kom jo så seint som i går i Arbeids- og inkluderingsdepartementet – AID – der vi no går over til elektronisk saksbehandling i UDI. Det burde ha vore gjort for lenge sidan. Høgre sat med kommunalministeren og hadde ansvaret for UDI i fire år, og ein køyrde mapper i bil frå Oslo politistasjon og opp til UDI. No får vi elektroniske verktøy òg i den sektoren, og vi fortset arbeidet med å fornye offentleg sektor.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-16:
Det er ei misforståing som Framstegspartiet har, og som Høgre òg har delt i fire år, at ein fyrst og fremst omstiller ved å støyte folk ut i uføretrygd eller ved å la dei gå av med tidleg pensjon, slik ein har gjort i mange av dei omstillingane som har gått føre seg i staten. Det ligg jo føre fleire forskingsrapportar som viser både at ein har fått ein auke av folk på uføretrygd, og at altfor mange har fått tidlegpensjon – folk som eigentleg ynskte å fortsetje i arbeid. Ei av våre store utfordringar både i offentleg og i privat sektor er mangelen på arbeidskraft. Då kan ikkje vi fortsetje å omstille verken i stat eller i kommunar på ein slik måte at det fører folk ut i trygdeordningar. Tvert imot, vi må fortsetje innsatsen for å få folk inn igjen i arbeidslivet. Derfor har vi ein heilt annan politikk for å fornye offentleg sektor. Ja, noko av det fyrste vi gjorde, var å gjeninnføre den tryggleiken som folk har i omstillingsperiodar, nemleg ventelønnsordninga, og ja, vi har arbeid på gang med hovudsamanslutningane om heile tenestemannslova.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-16:
Når det gjeld å fylle skoa til den førre ministeren, kan eg seie at det var ikkje spesielt mange sko å fylle. Det var sett i verk svært lite arbeid. Ein jobba med Miside. Det var eit glimrande påfunn, og det har vi ført i mål. Men på dei store viktige områda, som t.d. å få ein felles e-id i heile den offentlege sektoren, på helseområdet spesielt, som gjer at vi kan kome i gang med fleire elektroniske tenester, med den tryggleiken som innbyggjarane treng, og som ikkje minst dei som skal levere frå seg opplysningar, treng, det har vi sett i gang. Det ligg ute på høyring – heile standardarbeidet som gjer at dei ulike programvarene i offentleg sektor kan «snakke» saman. Det var ikkje gjort noko på dette området då vi tok over. Vi har sendt det ut på høyring – gjenbruk av felleskomponentar i ulike programvarer. Det er dei viktige, store tinga. Det er jo det som gjer at vi kan få utnytta dei investeringane vi har gjort, på ein heilt annan måte, at offentleg sektor, offentleg forvaltning, jobbar effektivt via elektroniske verktøy. Det er jo det som er fornying, og det treng vi faktisk ikkje å leggje fram noka sak om i Stortinget. Det er ei budsjettsak, og etter det eg kan sjå, har Stortinget støtta dei budsjettforslaga som vi har hatt på det området.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-16:
På dette området gjer vi jo fleire ting. Noko av det siste eg har gjort, er at eg arrangerte ein innbyggjarkonferanse i mars. Vi inviterte då 100 forskjellige innbyggjarar frå heile landet til å kome til oss og fortelje korleis dei opplever sitt møte med ulike offentlege instansar. Det var innbyggjarar som ikkje representerte lag og organisasjonar, som vi elles møter på lobbynivå, men rett og slett folk i kraft av seg sjølve. Det er klart at eit møte med det offentlege, det å bli møtt med service, med ei venleg haldning, er det folk er opptekne av. Og det gjer vi noko med. Det vi bl.a. er i gang med no, er å få til ei endå større satsing på statlege brukarundersøkingar. Svara på dei brukarundersøkingane skal vere offentlege, slik at etatane må halde seg til det innbyggjarane faktisk melder tilbake, og ikkje minst at dei kvar for seg òg bruker resultata i fornyingsarbeidet sitt. Eg fokuserer på dette på dei leiarkonferansane eg har med Statens topplederforum. Når det gjeld dei tilsette, diskuterer eg dette med hovudsamanslutningane, for det er dei som er ute og møter folk. Her gjer vi veldig mykje som er knytt opp til akkurat det som representanten Tørresdal er oppteken av.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-16:
Eg hadde håpt at han allereie hadde vore lagd fram. Vi har jobba med nokre namn, men dei vi har spurt, er travle personar, slik at ein del har måtta takke nei. Det betyr at vi jobbar heilt i sluttfasen med dei siste personane, så han kjem rett rundt hjørnet. Som representanten Lars Sponheim var inne på, er dette eit område som Venstre har stått hardt på, og som vi òg står hardt på. Vi har stor glede av å ha støtte i Stortinget for det arbeidet vi gjer, og av å verte utfordra. Det har eg sagt tidlegare. Vi har gjort andre ting på dette området. Eg har f.eks. hatt ute på høyring ei slik om innsyn i e-post, som går på det same. Det som eg, og eg vil tru òg Venstre, er oppteken av, er at sjølv om vi no set ned ein personvernkommisjon, betyr ikkje det at vi skal parkere alle debattar om personvern i det offentlege rom, og heller ikkje i Stortinget. Tvert imot, vi set ned ein personvernkommisjon for å få meir debatt, for å få fleire røyster inn i debattane om personvern, som jo er viktig. Eg håper jo å verte utfordra vidare på dette, sjølv om vi no set ned ein personvernkommisjon.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-16:
Soria Moria-erklæringa er gjennomsyra av omgrep som «openheit» og «innsyn», og eg har endåtil det som eit av dei fem hovudmomenta når vi snakkar om Regjeringa sin fornyingspolitikk, at vi skal bidra til openheit og innsyn i forvaltninga sine vedtak. Vi gjer no to konkrete ting. Det eine eg greip fatt i umiddelbart då eg kom i departementet, var å leggje til rette for ein ny elektronisk postjournal. Per i dag er det eit avgrensa tal innanfor media, 40 stykke, som har moglegheit til innsyn i departementa sine postjournalar. Det systemet var ferdig utgreidd. Det låg i departementet, men det var ikkje gjort noko med det. Det var noko av det fyrste vi greip fatt i, og det vert innført no frå 1. januar 2008. Det betyr at stortingsrepresentantar, kvar enkelt innbyggjar i dette landet og resten av dei media som pr. i dag ikkje har innsyn, vil få innsyn i det nye systemet. Det er ein av dei viktige tinga vi gjer for at ein skal få innsyn i det Regjeringa styrer med. Det andre vi arbeider med no, er ein gjennomgang av statens informasjonspolitikk. Det har vore retta kritikk frå media mot at departementa har ulik praksis for kven som svarer på spørsmål, om ein får snakke med embetsverket direkte, eller om alt skal gå via informasjonsmedarbeidarane. Det har vi gripe fatt i. Vi driv og jobbar med å få til ein rundebordskonferanse no i vår med bl.a. media, folk som har kompetanse på utviklinga innanfor mediesamfunnet, og oss sjølve for å diskutere korleis statens informasjonspolitikk bør sjå ut i 2007. Det er mykje som har endra seg sidan 2000–2001, då ein sist reviderte informasjonspolitikken. Då vil ein også gå gjennom og sjå på dei ulike departementa sin praksis når det gjeld openheit. Men det er klart at det finst legitime grunnar for å unndra innsyn – vi sit og jobbar med saker som kan vere kontroversielle, og det kan vere andre ting. Når vi driv med saksførebuande arbeid, kan det vere legitimt å unndra innsyn, som f.eks. når vi snakkar om oljeboring, der eg veit også den førre regjeringa hadde saker som var unndregne innsyn.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-16:
Det er heilt umogleg for meg å halde meg til eit tal, for eg veit ikkje kva for saker som ligg bak det talet. Det som eg sa at Regjeringa er oppteken av, og som òg næringsministeren bekrefta, er at vi skal ha mest mogleg openheit og innsyn i dei vedtaka vi gjer i saker som er viktige og som det ikkje er nokon grunn til å halde utanfor offentlegheit. Men som eg òg seier, det er heilt legitimt at ein òg har saker som er viktige å halde utanfor offentlegheit, på grunn av forretningshemmelegheiter. Det kan vere i Næringsdepartementet, og ikkje minst i Olje- og energidepartementet – eit anna stort departement. Men det er klart at vi skal leggje vekt på openheit og innsyn. Det er jo nettopp difor vi no frå nyttår av innfører ein ny elektronisk postjournal som gir innsyn. Pr. i dag har ikkje stortingsrepresentantane innsyn i postjournalane i regjeringskvartalet. Det får dei frå 1. januar. Eg håper at stortingsrepresentantane held fram med arbeidet med å sjå på kva Regjeringa gjer, nettopp fordi vi er opptekne av at det skal vere openheit og debatt rundt dei vedtaka vi gjer. Så dette ser eg fram til med berre positiv glede.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2007-05-16:
Som eg har sagt fleire gonger no, er denne regjeringa oppteken av openheit og innsyn i forvaltninga, også i dei vedtaka som Regjeringa bidreg med. Det blir jo heilt feil å seie at vi ikkje har bruk for ein rundebordskonferanse. Det er klart vi har det. Poenget er, som eg seier, at når vi skal ha ein gjennomgang av statens informasjonspolitikk som går på kven media får kontakt med når dei ringjer departementet – får dei snakke med saksbehandlar som har saksansvaret på området slik det ligg nedfelt i informasjonspolitikken pr. i dag, eller må alt gå via informasjonsavdelingane. Korleis er mediebildet i dag i forhold til i 2001? Det er klart at mediebildet har forandra seg veldig. Vi har no nettaviser, nettnyheiter, mobilnyheiter. Vi har heilt andre kanalar for nyhende enn det vi hadde i 2001. Det utfordrar måten vi driv informasjonspolitikk på, måten vi som politikarar kommuniserer med media på. Eg synest det er interessant. Det er berre merkeleg at ikkje representanten Kvassheim synest det er interessant å setje seg ned med media, med folk med kompetanse på området, og ta ein diskusjon rundt det. Eg trur det vert ein interessant diskusjon, og det vil vonleg føre til at vi driv ein betre informasjonspolitikk etterpå.
Bent Høie (Høyre), 2007-05-16:
Jeg registrerer at for denne regjeringen er det en stor nok utfordring å fylle skoene fra den forrige regjeringen med de ambisjonene som da ble lagt på IT-politikken. Det går i riktig retning, selv om det går mye senere enn det det gjorde under Bondevik II-regjeringen. Det er helt riktig som representanten Amundsen sier, at det til Stortinget er kommet få, om noen saker fra statsråden om fornying av offentlig sektor. Men det har ikke skortet på saker fra Stortinget til statsråden med gode forslag til endringer for å gjøre offentlig sektor både mer åpen og mer serviceminded. Blant annet er det fremmet forslag om konkrete målsettinger for åpningstider i offentlig sektor. Forbrukerinspektørene hadde senest 18. april et oppslag som viste hvordan folk i dag blir møtt med stengte dører når man skal fornye pass, få skilt på bilen, osv. Når vil statsråden gjøre noe for å få en offentlig sektor som er preget av åpenhet og service?
Bjørg Tørresdal (Kristelig Folkeparti), 2007-05-16:
Når man henvender seg til et offentlig kontor, skal man møte service og ha følelsen av å bli tatt på alvor. Tilgjengelighet og service er også statsrådens ansvar. Statsråden har ansvar for å være pådriver for at man skal kunne møte denne servicen og åpenheten i offentlig sektor. Hva vil statsråden gjøre for å være pådriver for økte brukerrettigheter, økt tilgjengelighet i offentlig sektor, slik at man slipper å gå med bøyd hode ut fra et kontor, eller oppleve ikke å treffe noen i det hele tatt?