Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-11-30:
Gode rammebetingelser, et godt og enkelt regelverk og enkle administrative prosesser er viktige forutsetninger for at nye bedrifter skapes og eksisterende bedrifter utvikles. For å legge til rette for økt verdiskaping og morgendagens næringsliv er vi opptatt av at både små og store bedrifter har best mulig forutsetninger for vekst og utvikling. Regjeringen er kjent med at deler av tiden som brukes på bl.a. informasjonssøk og innrapportering, kan gå på bekostning av annen verdiskaping. Et særlig kjennetegn ved små bedrifter er at de har relativt liten administrativ kapasitet, ettersom de oftest ikke har egne ansatte som tar seg av administrative oppgaver. Derfor jobber regjeringen kontinuerlig for at alle bedrifter bruker minst mulig unødig tid på etterlevelse av offentlig regelverk. Forslagsstillerne peker på at min forgjenger Sylvia Brustad lovet at det skulle ses nærmere på regelverket relatert til aksjelov, regnskap og revisjon, og at det i dag «ikke har skjedd noen verdens ting» på dette området. Jeg vil minne representantene på at regjeringen absolutt ikke har glemt disse områdene. Det ble i høst satt i gang et arbeid med en enpersonsutredning med et klart mandat for å vurdere å gjøre endringer i aksjeloven for de minste selskapene. Utredningen skal avsluttes før nyttår. En slik effektiv utredning gjør det mulig å få lovendringer på plass raskere enn hvis man satser på et utvalg med et mer generelt og omfattende mandat. Regjeringen er også i sluttfasen av sin politiske behandling av revisjonsplikten for de minste selskapene. En beslutning i dette viktige spørsmålet vil bli tatt i nær framtid. Så det er ikke riktig som representantene påstår, at det «ikke har skjedd noen verdens ting» på dette området. Jeg har ved flere anledninger signalisert et ønske om å fastsette et tallmessig mål for forenklingsarbeidet, og jeg er enig med representantene i at et slikt mål må skape en merkbar og målbar forandring til det bedre i bedriftens hverdag. Det er imidlertid flere problemstillinger knyttet til et slikt mål og flere utfordringer knyttet til det tallmaterialet som målet settes ut fra. Det er først og fremst ikke påpekt at det kartlagte regelverket har klare nyttesider som påvirker de fleste områder ved næringslivets virksomhet. Det er vanskelig å drive næringsvirksomhet overhodet uten et sett av velfungerende spilleregler og et offentlig regelverk. Samtidig vet vi at det også forekommer unødvendige rapporteringskrav og for kompliserte regelverk å etterleve. Nærings- og handelsdepartementet har som kjent gjennomført en kartlegging av administrative aktiviteter knyttet til krav i offentlige regelverk. Næringslivets samlede ressursbruk på disse aktivitetene ble estimert til om lag 54 mrd. kr. Jeg vil gjerne få bruke litt tid på å forklare hva som ligger i disse 54 mrd. kronene, og gi en bakgrunn for min vurdering av potensialet for forenkling. At et regelverk har en kostnad å etterleve på samfunnsnivå, betyr ikke nødvendigvis at regelverket oppleves som byrdefullt for enkeltbedriftene. Det er ulike forhold som bestemmer den samlede kostnaden for et regelverk. Dersom det er mange bedrifter som er pålagt å følge et regelverk, vil dette ofte føre til en høy aggregert kostnad. I samme retning trekker det dersom de som utfører arbeidsoppgavene, medfører spesielt høye lønnskostnader, eller dersom regelverket pålegger bedriftene å utføre de samme aktivitetene flere ganger i året. Aktiviteter som bedriftene uansett ville ha gjennomført, og den ressursbruken som bidrar vesentlig til en samlet verdiskaping i samfunnet, er inkludert i de 54 mrd. kronene. Det betyr at den ressursbruken som er kartlagt, har svært ulikt forenklingspotensial. Dokumentasjon, som bl.a. inneholder regelverk for bokføring, regnskap og intern kontroll, utgjør nærmere 33,5 mrd. kr av den samlede ressursbruken. Her er det gjennom bedriftsintervjuer dokumentert at en høy andel av aktiviteter er knyttet til prosesser bedriftene anser som nødvendige for egen drift. Opplysninger til tredjepart, som bl.a. inneholder lovpålagt forbrukerinformasjon og merking av produkter, står for om lag 5,5 mrd. kr. Kostnadene i forbindelse med innberetning til myndighet via skjema eller på andre måter legger beslag på om lag 15 mrd. kr av den samlede ressursbruken. Regjeringen har som mål å kutte kostnader som ikke er nødvendige, men beholde regelverk som skaper verdier. Det betyr at den samlede ressursbruken ikke nødvendigvis reflekterer det samlede innsparingspotensialet. Det er åpenbart ikke fornuftig å forenkle bort aktiviteter som faktisk bidrar til verdiskaping. Hvis vi f.eks. fjernet hele regnskapslovgivningen, ville det redusere den målte belastningen for næringslivet. Men det ville ikke innebære noen verdiskapende forenkling. Samtidig er det ikke bestandig de mest kostnadskrevende reglene som er de mest irriterende. Både i Danmark og Nederland, som jeg har besøkt i arbeidet med forenklingsmål og forenklingsstrategier, har de en egen strategi for å ta bort de mest byrdefulle eller de mest plagsomme reguleringene, som ikke nødvendigvis bestandig er de som er mest kostnadskrevende. Det er også et viktig hensyn å ta. Vi skal bruke noe tid på å vurdere hvordan et meningsfylt forenklingsmål bør fastsettes, og ikke minst ha en konkret strategi for å gjennomføre det, slik at dette ikke blir et slag i luften.