Sveinung Stensland (Høyre), 2022-02-03:
For meg ble julas sterkeste leseopplevelse en artikkelserie i Aftenbladet. Gjennom målrettet arbeid over tid har Stavanger Aftenblad avdekket at minst 87 nordmenn er blitt drept i utlandet siden årtusenskiftet. Jeg ble svært overrasket over omfanget, og jeg er nok ikke alene om det. Norske myndigheter har ingen oversikt over sånne drap, mistenkelige dødsfall eller mystiske forsvinninger utenfor Norges grenser. Flere pårørende er misfornøyd med oppfølgingen de har fått etter å ha opplevd å miste en av sine nærmeste i andre land. Norske myndigheter har verken oversikt over vanlige borgere som blir drept utenfor norske grenser, eller innarbeidede rutiner for å følge opp etterforskningen i landet der ugjerningen har funnet sted. Vi vet det meste både om ofre og gjerningspersoner, alt fra ruspåvirkning til alder, kjønn, åsted og drapsårsak. Alt det vet vi om drap som skjer i Norge, men om drapene skjer i utlandet, registreres ingenting i en felles oversikt – ikke hvor de skjer, ikke hvem som blir frarøvet livet, ikke hvordan eller hvorfor en nordmann er drept, eller om saken blir oppklart. Ikke engang antall drap på norske statsborgere har myndighetene oversikt over. En rekke pårørende over hele landet lever i usikkerhet og undring. De lurer på sine nærmestes skjebne. Drap på norske statsborgere skjer ofte uten at noen fremstilles for retten. I så mange som 49 av de 87 drapene Aftenbladet har kartlagt, er det usikkert om noen har måttet stå til rette for ugjerningene. I ni av disse drapene har forskjellige terrorgrupper påtatt seg ansvaret for ugjerningene. Jeg mener det er av allmenn interesse å ha en offisiell oversikt over drap på nordmenn i utlandet. Omfanget av dette er større enn en kunne forvente. Relativt sett er jo ikke 10 pst. av alle nordmenn utenlands til enhver tid, så drapsraten for nordmenn utenlands må være høyere enn innenlands. Spesielt inntrykk gjør det å lese om erfaringene flere pårørende har opplevd. Derfor trenger vi bedre oversikt. Mange pårørende blir ikke engang gjort kjent med at de kan ha rett på bistandsadvokat i forbindelse med utenlandsdrap. Vi har mye å lære av andre land her. Advokat Patrick Lundevall-Unger mener norske myndigheter behandler norske offer for drap i utlandet og deres pårørende så dårlig at han vil stevne Norge inn for den internasjonale menneskerettsdomstolen. Han sier: «Norge bryter ikke bare med et grunnleggende prinsipp om at de etterlatte har krav på bistand, for eksempel ved å i mange tilfeller unnlate å opplyse om muligheten til å søke bistandsadvokat på det offentliges regning. I tillegg forankrer menneskerettskonvensjonen rettigheter for avdøde. Det finnes et post mortem-krav som fastslår at et menneske selv når det har gått bort har krav på en rettferdig saksbehandling.» Norske myndigheters håndtering av saker der nordmenn blir drept eller forsvinner under mystiske omstendigheter i utlandet, har vært et politisk tema flere ganger de siste tiårene, men fortsatt er mange av de pårørende etter slike drap svært misfornøyde med bistanden fra norske myndigheter og politi. Mange representanter før meg har tatt opp denne problemstillingen, og mange statsråder før statsråd Mehl har svart. Det har skjedd noe, spesielt har UD fått bedre rutiner og oppfølging på dette feltet. Men nå er det jeg som er justispolitisk talsperson og Mehl som er justisminister, og jeg håper vi to sammen kan få framgang i denne saken, spesielt når det gjelder de etterlattes juridiske rettigheter og behov for bedre oppfølging. Derfor er jeg spent på hvordan statsråden stiller seg til dette sakskomplekset. For å oppsummere: Stavanger Aftenblad har i en artikkelserie dokumentert at minst 87 nordmenn har blitt drept i utlandet etter årtusenskiftet, og har avdekket at det ikke finnes offentlig statistikk på dette. Antall nordmenn drept i utlandet utgjør 10 pst. av totalt antall drepte, men er ikke med i statistikken. Det er av allmenn interesse å ha en offisiell oversikt over drap på nordmenn i utlandet. Mange av de pårørende etter slike drap er svært misfornøyde med bistanden fra norske myndigheter og politi. Dette krever nærmere diskusjon. Vi må få på plass systemer for rapportering og registrering av slik informasjon samt gi pårørende bedre oppfølging og hjelp når deres kjære blir drept i utlandet. Så da lurer jeg på: Hvordan vil justisministeren følge opp denne problemstillingen, slik at vi får bedre oversikt og sikrer bedre oppfølging av pårørende til nordmenn drept i utlandet?