Gunnar Halvorsen (Arbeiderpartiet), 1999-05-06:
Utgangspunktet for dagens debatt ligger i Stortingets behandling av langtidsmeldingen for 1999-2002, St.meld. nr. 22 for 1997-98, og Innst. S. nr. 245 for 1997-98, der Stortinget påla Regjeringen å fremme for Stortinget en oversikt over de fremtidige investeringer i Forsvaret. St.meld. nr. 23 er Regjeringens svar på dette pålegget. Stortinget må sies å ha fått det Stortinget bad om i juni siste år, noe en relativt samstemmig komiteinnstilling vitner om. Samtidig må det være riktig å si at det mest interessante ved stortingsmeldingen ikke er hva som står der, men hva som ikke står der. Det som er det faktiske forhold, er at prisstigningen på militært materiell er langt større enn ordinær prisvekst. Dette henger sammen med de store utviklingskostnadene til nytt teknologisk militært materiell. Alle er enige om at vi i Forsvaret må vri ressursene fra driftsutgifter til materialinvesteringer. Dette vil skape debatt og kreve besluttsomhet fra Stortinget, men denne debatten vil komme neste år, når vi får FS 2000. Dette bringer meg over på det mer uformelle grunnlaget for Stortingets behandling av denne saken. På tross av at vi på 1990-tallet har gjennomført den mest dyptgripende endring i norsk forsvarsstruktur i hele dette århundret, har det vært gjennomført uten noen særlig bred debatt utover den lille menighet av spesielt forsvarspolitisk interesserte her i huset og i fagmiljøene. Fjorårets budsjettopplegg endret på dette. Man kan si at aldri så galt at det ikke var godt for noe! Det fremlagte budsjettforslaget markerer som kjent et markert avvik fra det opplegget som Regjeringen selv hadde i sin langtidsmelding, og som Stortinget sluttet seg til i juni i fjor. Dette gjorde at brede grupper fikk øynene opp for viktigheten av forutsigbarhet og langsiktig tenking. Forsvaret kan ikke bygges opp og ned etter trekkspillprinsippet. Gjennom debatten om langtidsmeldingen fikk vi klarlagt en rekke rammefaktorer, der summen etter hvert tegnet et bilde av en organisasjon der det nok kan stilles spørsmål ved hvorvidt vi som politikere har vært flinke nok til å gi Forsvaret de nødvendige rammebetingelser, samtidig som vi har vært svært ivrige etter å pålegge det samme forsvaret nye oppdrag. Forsvarssjefen påpekte dette gjennom sitt vedlegg til langtidsmeldingen, og senere har direktøren for FFI inngående beskrevet hva han kaller den dobbelte ubalanse i Forsvaret. I Aftenposten fredag 30. april avleverte den avtroppende forsvarssjef en avskjedssalutt. Det er grunn til å høre nøye etter hva de ansvarlige sjefer i Forsvaret sier. Det er de som vet hvor skoen trykker. I dette perspektivet reiser dagens debatt et dilemma. Selv om vi ikke skal gjøre noe formelt vedtak om investering gjennom Stortingets behandling av denne stortingsmeldingen, risikerer vi at vi over tid legger føringer som binder nytenking og nye prioriteringer knyttet til vår fremtidige forsvarsstruktur, doktriner og konsepter. Det er dette dilemmaet direktøren i FFI har utfordret oss på gjennom sine uttalelser i Aftenposten den 30. april 1999. Jeg vil likevel kommentere de fire store prosjektene. Når det gjelder fregattene, forutsetter jeg at Regjeringen vil gi en grundig omtale i investeringsproposisjonen som kommer om en ukes tid. Nye kampfly må komme, behovet ser vi tydelig i Kosovo, og antall og type må vi komme tilbake til senere. Når det gjelder kystvaktfartøyet «Svalbard», vil jeg på bakgrunn av den pågående verftskrise be statsråden om å vurdere å forsere dette prosjektet, og forutsetter at budsjettet til høsten omtaler oppstartsdato. Den saken som komiteen er uenig om, er oppstartsdato for bygging av MTB-er av SKJOLD-klassen. Forsvarskomiteen hadde for øvrig gleden av å se og oppleve prototypen i går, og jeg tror alle var svært godt fornøyd. Det som er problemstillingen, er at utprøvinger må ta sin tid, og høst og vinter trengs nok. På den andre siden må ikke kompetansen i Mandal gå tapt på grunn av for lang tid eller unødvendig byråkrati. Det mest tragiske ville være om alle tester var vellykket, og at verftet i Mandal i mellomtiden var lagt ned. Da må vi igjen bygge opp kompetanse, og millioner kroner er bortkastet. Det er viktig at MTB-ene kommer. De skal være den mobile plattformen som skal erstatte alle de kystartillerifortene som er lagt ned. Denne debatten finner sted i en situasjon der vårt land de facto er i krig. Verken langtidsmeldingen eller investeringsprofilen kan ta høyde for en slik negativ utvikling i europeisk sikkerhetspolitikk. Derfor er det viktig at vi nå står sammen bak alliansens strategi og for en tid lar partipolitiske markeringer overstyres av behovet for nasjonal enighet og vår rolle som en troverdig alliansepartner. Det er ingen tvil om at vi står overfor store nasjonale utfordringer som må løses i en større og mer helhetlig ramme enn hva dagens tabloidiserte medieverden legger opp til. Vi vil derfor avvente forsvarssjefens videre arbeid med FS 2000, og neste langtidsmelding vil bli sentral med hensyn til hva slags forsvar vi skal ha ved inngangen til neste århundre. Dagens debatt må derfor ha status som en slags kontrollstasjon på veien fram mot en bred avklaring.