Gunhild Elise Øyangen (Arbeiderpartiet), 1999-02-16:
Ved Stortingets behandling av Handlingsplanen for funksjonshemmede for perioden 1998-2001 vil jeg starte med å gi sosialministeren ros for innholdet i planen. Den bygger riktignok på handlingsplanene fra den forrige regjering, men representerer også noen skritt framover som jeg synes statsråden skal ha honnør for. Før jeg går inn på handlingsplanen, vil jeg si noen ord om Arbeiderpartiets prinsipielle politikk på området. Stikkordene for vår politikk og overskriften i den delen av Arbeiderpartiets prinsipp- og arbeidsprogram som omhandler funksjonshemmede, er «Deltakelse og likestilling.» Vi er derfor fornøyd med at undertittelen i Regjeringens handlingsplan er blitt nettopp «Deltaking og likestilling». Vårt utgangspunkt er at mennesker med funksjonshemning skal ha de samme muligheter, rettigheter og plikter i samfunnet som alle andre. For å skape slik likhet trengs det på mange områder egne hjelpemidler og tilrettelegging for funksjonshemmede. Vi vil fjerne hindringer for deltakelse enten det angår transport, utdanning, fritidstilbud, kultur, arbeidsmarked eller tilgjengelighet til bygg og anlegg. Jeg vil særlig peke på viktigheten av tilrettelegging i arbeidslivet for mennesker med flere typer funksjonshemninger. Alle har behov for å føle at de bidrar aktivt i samfunnet. Jeg frykter at kravene til effektivitet kan virke utstøtende fra arbeidslivet, og at mange mennesker skal bli presset ut og i neste omgang uføretrygdet som følge av manglende tilrettelegging og hensyntagen. Jeg vil be sosialministeren kommentere om det kan forholde seg slik. Jeg vil også gjerne vite om sosialministeren synes at ordningene med å kombinere arbeid og trygd er fleksible nok i dag. Den foreliggende reviderte handlingsplanen bygger på stortingsmeldingen om de tidligere handlingsplanene på 1990-tallet. Under de tidligere handlingsplanene ble det bevilget 480 mill. kr til utviklingsarbeid og nye tiltak og 260 mill. kr til stimuleringstilskudd til kommuner og fylkeskommuner. Det må sies at det er bred politisk enighet om det meldingen har trukket opp som mål, tiltak og utfordringer i politikken overfor funksjonshemmede. Det virker også som det er bred enighet om at det finnes en rekke uløste oppgaver på feltet. Det er meget positivt at det er en slik bred enighet. I tråd med innstillingen fra sosialkomiteen i mars trekker handlingsplanen opp følgende satsingsområder: et tilgjengelig samfunn planlegging og brukermedvirkning funksjonshemmedes rettigheter yrkesaktivitet for funksjonshemmede Planen representerer et skritt framover når det gjelder konkretisering og tiltaksdel. Til sammen omtales 143 tiltak over 11 departementers områder. Dette er en klar forbedring i forhold til tidligere plandokumenter, og her blir det viktig at handling følger ord. Arbeiderpartiet vil understreke at arbeidet må være sektorovergripende, og at tiltakene skjer innenfor den ordinære virksomheten. Tiltak må ses i sammenheng over offentlige etatsgjerder. Som sosialministeren vet, kan dette være vanskelig, men her må det jobbes aktivt, med brukernes interesser i fokus. Det er ofte et problem når mange faginstanser med hver sin kultur og hver sine budsjetter skal samarbeide. Særlig viktig er det å se virksomheten til arbeidsmarkedsetaten, trygdeetaten og sosialetaten i sammenheng. Jeg vil peke på to områder hvor det er særlig ønskelig at Regjeringen fortsetter arbeidet i tiden framover. For det første gjelder det konkretisering av brukermedvirkningen. Den reviderte planen er riktignok mer konkret enn tidligere planer, men når det gjelder brukermedvirkning, tror jeg det er behov for å gå i samarbeid med de funksjonshemmedes organisasjoner for å finne egnede konkretiseringer. Det gjelder bl.a. å jobbe videre med hvordan vi kan utarbeide konkrete systemer for brukermedvirkning, og da tenker jeg på hele prosessen, fra det sentrale planarbeid til tilpasning i den enkeltes livssituasjon. For det andre gjelder det lokal planlegging og oppfølging. Planen inneholder en lang rekke tiltak på statens hånd. Det er imidlertid viktig å sørge for at kommunene blir bedre i planlegging og tilrettelegging for funksjonshemmede. La det være sagt at mange kommuner er kommet langt og allerede gjør en god jobb. Vi må sørge for at alle kommuner tar dette alvorlig og utarbeider lokale handlingsplaner.