Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2003-11-26:
Arbeiderpartiet og regjeringspartiene kom fram til et forlik om statsbudsjettet for neste år. Arbeiderpartiet inngikk ikke budsjettforlik fordi det overordnede for oss var å unngå regjeringskrise. Hvis regjeringspartiene hadde vært mindre imøtekommende, var vi forberedt på brudd, med de konsekvenser det kunne få. Arbeiderpartiet inngikk budsjettforlik fordi vi oppnådde viktige politiske resultater som vil bety mye for folks hverdag. I tillegg bidrog vi til mindre spill og usikkerhet i norsk politikk, og det tror vi alle er tjent med. Derfor vil jeg berømme Regjeringen for at den strakk seg langt for å få til enighet. Det var nødvendig at Regjeringen viste stor imøtekommenhet, slik at Arbeiderpartiet fikk gjennomslag for sine viktige politiske krav. Vi oppnådde å få økt innsats mot arbeidsledighet, vi oppnådde vesentlig bedre muligheter for kommunene til å gi gode tilbud innen skole og eldreomsorg. Og vi fikk til starten på en historisk skolereform, med mer og bedre undervisning for de yngste elevene. I tillegg fikk vi gjennomslag for reduserte egenandeler i helsevesenet i forhold til Regjeringens forslag og forbedring i sykehusenes økonomi, noe som vil gi behandling av flere pasienter. I tillegg oppnådde vi gjennomslag i forhold til viktige krav når det gjelder arbeidstakeres trygghet i jobben. Vi fikk Regjeringen til å trekke tilbake forslaget om midlertidige ansettelser. Vi fikk forbedret forslagene i permitteringsloven og sikret avtalefestet pensjon. Det har ikke skjedd før at Arbeiderpartiet inngår et budsjettforlik med en Høyre-dominert regjering. Men det er ikke noe nytt at Arbeiderpartiet er opptatt av politiske resultater. Vi inngikk et forlik med Regjeringen fordi vi lyktes i å stanse høyredreiningen på mange viktige samfunnsområder. Sem-erklæringens løfter om midlertidige ansettelser og skattelettelser framfor fellesskapsløsninger blir ikke fulgt opp i 2004. Det er bra. I politikk er det resultatene som teller. Faktiske vedtak som forbedrer folks virkelighet, er det velgerne måler politikerne etter. Arbeiderpartiet har fått gjennomslag for 5 milliarder kr i faktisk endring i budsjettet. For oss betyr virkelige milliarder mer enn TV-milliarder. Bondevik-regjeringens forslag til statsbudsjett innebar en altfor svak økning i kommunenes inntekter. Arbeiderpartiet fikk gjennomslag for mer enn en fordobling av økningen i kommunenes frie inntekter, fra 1,8 milliarder kr til 4 milliarder kr. Det betyr ikke gull og grønne skoger i norske kommuner, men det betyr likevel en merkbar forbedring for mange innbyggere. I Oslo la jeg merke til at de 220 mill. kr som kommunen får ekstra takket være forliket med Arbeiderpartiet, innebærer at det ikke blir noe av forslagene fra byrådet om å kutte i kommunale tilleggspensjoner, om å kutte i skole og offentlige bad. Jeg har for øvrig ikke sett en eneste Høyre-ordfører som vil returnere penger til statskassen med beskjeden: Nok er nok, her i min kommune prøver vi oss heller med «mer igjen for pengene». Høyre-ordførerne er også glad for de pengene de får fra staten. Regjeringens budsjettforslag innebar ingen satsing på skolen, snarere tvert om. Lite penger til kommunene ville betydd dårligere undervisning, flere elever i klassene og oppsigelse av lærere mange steder. Derfor er jeg glad for at Arbeiderpartiet fikk gjennomslag for 1 milliard kr ekstra til oppussing av skolebygg, mer penger til kommunene, slik at det kan bli flere delingstimer, mer undervisning og flere lærere i forhold til antallet elever. I tillegg ble det avsatt penger til å utvide timetallet i småskolen. Dette gir oss mer og bedre undervisning enn det Regjeringen la opp til i sitt budsjett. Forliket innebærer også at kampen mot den voksende arbeidsledigheten blir tatt mer på alvor. Det blir nå en større innsats for å skape nye arbeidsplasser, og langt flere arbeidsledige vil få tilbud om opplæring og kvalifisering som gjør at de lettere kommer i jobb. Det blir mer til forskning og utvikling, det blir mer til etablering av nye arbeidsplasser. I Regjeringens forslag til statsbudsjett ble taket for egenandel på medisiner og legebesøk økt kraftig, til 2 500 kr. Dette var helt uakseptabelt for Arbeiderpartiet, og vi er derfor glad for at vi gjennom forliket lyktes i å redusere egenandelstaket med nesten 1 000 kr. Arbeiderpartiet er fornøyd med det, mange pasienter er fornøyd med det, og jeg er også sikker på at ikke minst i Kristelig Folkeparti er man glad for at man slapp å forsvare et egenandelstak på 2 500 kr, over 1 000 kr mer enn nå. I tillegg får sykehusene økte bevilgninger, og flere pasienter kan behandles. Enigheten med Arbeiderpartiet om budsjettet for neste år endrer ikke regjeringen Bondeviks parlamentariske stilling. Arbeiderpartiet har aldri vært, er ikke og vil aldri bli denne regjerings parlamentariske grunnlag eller basis. Det var Fremskrittspartiet som innsatte regjeringen Bondevik. Regjeringspartiene og Fremskrittspartiet har sammen støttet Regjeringens politiske grunnlag gjennom å stemme for regjeringserklæringen. Regjeringens politiske program er nedfelt i Sem-erklæringen. Det er bare fordi Regjeringen har forlatt sitt politiske program på viktige områder at det har vært mulig å få til enighet med Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiet vil aldri stemme på den Høyre-politikken som er nedfelt i Sem-erklæringen. Dersom Regjeringen vil gjennomføre løftene i denne erklæringen, må den gå til Fremskrittspartiet. Dersom Regjeringen derimot en gang til er villig til å strekke seg langt, så langt at den forlater sitt eget politiske grunnlag, er det mulig å få til nye avtaler med Arbeiderpartiet. For oss er hele tiden det avgjørende at vi gjør alt vi kan i kampen mot arbeidsledighet, at vi gjør alt vi kan for å sikre en god skole, en god eldreomsorg og sosial rettferdighet i Norge.