Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-01:
Jeg har lyst til å starte med å gi honnør til alle de kvinnene som har gått i bresjen. Det er også en del menn som har gått i bresjen for å kreve sin rett i denne saken. De har også da antakelig hele Norges befolkning med seg, både den kvinnelige og den mannlige. Så viser det seg ofte at når alle er enige om en sak, hender det at man møter det man kaller en myr av velvilje på likestillingsområdet. Alle er enige, men så skjer det ingenting. Jeg har bare lyst til å understreke at det er ikke det som kommer til å være tilfellet i denne saken. Her kommer ting til å skje. Så vil jeg gi honnør også til forslagsstillerne. Jeg syns at representanten før meg, Kari Kjønaas Kjos, hadde et veldig flott innlegg. Så er det også sagt. Jeg tror ikke det er vanskelig for oss som er kvinner, å se for oss hvordan vi sjøl ville ha reagert i en situasjon der vi opplevde at vårt ønske om å få et nytt bryst etter noe så dramatisk og alvorlig som en brystkreft er – potensielt livstruende – å møte det med en slags holdning om at dette er jo bare et luksusproblem, som også har vært nevnt tidligere her. Det er både uakseptabelt, det er dypt urettferdig, og man kan bli ganske slått i bakken også av å møte en sånn type holdning, for dette dreier seg ikke om luksusproblemer. Fra SVs side forventer vi at den arbeidsgruppa som nå jobber med dette og ganske riktig skal legge fram sin innstilling 23. mars, altså ganske snart, er offensiv i sin tenkning og i sine anbefalinger til oss. Vi ønsker ikke å legge noen slags form for begrensninger på den gruppa eller å signalisere fra denne salen at vi ikke ønsker endring som monner, og som virkelig endrer på livet til de menneskene som i dag er berørt. Så er det understreket på det sterkeste fra vår side. Det er tre ting som vi er opptatt av fra SVs side: for det første en rask avvikling av køene for dem som i dag venter på brystrekonstruksjon. Det er jo sjølsagt helt uakseptabelt at enkelte har ventet i årevis på å få et nytt bryst – eller to nye bryster – når det er så viktig for både livskvalitet, helse og sjølbilde. Fortsatt er det sånn at ventetida enkelte steder er på opp mot sju år. Det er helt uakseptabelt, og sjøl en halvering av det ville fortsatt være uakseptabelt. Så må det bli vanlig å foreta primær rekonstruksjon, som det heter, av bryst for de kvinnene som er i stand til å motta en sånn type behandling. Det dreier seg om å legge inn implantat i samme operasjon som når man fjerner brystet. Det er det som kalles primær rekonstruksjon. Men det er ikke alle som kan få det. De som kan få det, er de som ikke skal ha cellegiftbehandling etterpå, hvor vevet ikke er skadet, og hvor man ikke har problemer med å få inn et sånt implantat. Det har ikke vært så vanlig å gjøre det i Norge, og det er noe av grunnen til at køene har økt så dramatisk. Så man må få gjort noe med det, og det å sørge for at det blir vanlig å gjøre det for dem som kan, blir viktig. Men da må vi også være klar over at vi må gå kritisk til verks når det gjelder hvilke sykehus som skal foreta brystkreftoperasjoner. Det var 60, i dag er det 20, og vi har da behov for å ha samlet kompetansen på de sykehusene som skal gjøre dette. Det krever flere typer kirurger bl.a., som det i dag er mangel på – kanskje fordi de er spredt til for mange sykehus. Den debatten må vi også tørre å ta. Så er det sånn at kvinnene skal ha et faglig godt tilbud, og de skal ha et forutsigbart tilbud uten lengre ventetid enn det som er faglig anbefalt av helsemessige grunner. Da forventer vi at arbeidsgruppa er tydelig på hva slags rettigheter og forpliktelser som skal ligge til grunn for når en slik rekonstruksjon skal gjennomføres. Vi har stor sympati for forslaget om å gi kvinnene rett til prioritert helsehjelp, nettopp fordi det er utrolig viktig å få et nytt bryst for veldig mange kvinner. Vi har hatt mange møter i denne saken, og der har det kommet fram opplysninger som var ganske overraskende bl.a. for meg. For eksempel er det en av ekspertene som sier at det bør gå minimum seks måneder. Kanskje er det optimalt å vente ett år etter avsluttet behandling, sier den ene eksperten, som virkelig er et fyrtårn på dette området. Vi får også klar beskjed om å være forsiktige med å bruke private som ikke har kompetansen, og sørge for å bruke den kompetansen som er i det offentlige, for der har vi også tverrfagligheten. Kvaliteten må stå i høysetet. Da er det viktig – og da tenker jeg – at da kan vi kanskje sørge for å ha et løft, en dugnad, og ha helgejobbing for å ta unna køene.