Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2000-10-31:
Saksordføreren har på en utmerket måte presentert det brede flertalls syn på Nordisk Råd og nordisk samarbeid, et samarbeid med stor bredde og som spenner over et stort spekter av saker, bl.a. samarbeidet i EU. Komiteen har spesielt understreket den viktige oppgave Norge har når det gjelder å styrke de kontakter og de påvirkningsmuligheter som ligger i det nordiske samarbeidet. Informasjonsutveksling som skjer mellom de nordiske land når det gjelder EU og EØS-spørsmål, er av «uvurderlig betydning», sa statsråd Kosmo i sitt innlegg. Det er jeg enig i. For Norge er det av avgjørende betydning Etter folkeavstemningen om EU i 1994 og etter at det var klart at Norge valgte en annen tilknytning til EU enn Sverige, Danmark og Finland, var det mange spekulasjoner om hvilke konsekvenser det ville få for det nordiske samarbeidet. En av spådommene var naturlig nok at det nordiske samarbeidet ville flytte seg til EUs organer, og at Norge risikerte å komme på sidelinjen også i det nordiske samarbeidet. Seks år etter viser det seg at Finland, Danmark og Sverige har valgt helt forskjellige måter å utnytte EU-medlemskapet på. Norge har fra sin posisjon utenfor Den europeiske union valgt å tilpasse seg EU i like stor grad som medlemslandene. Vi er bare annerledes på den måten at vi står utenfor de organer hvor avgjørelsene fattes. Så kort tid etter det finske presidentbesøket må jeg få fremheve hvor imponerende Finlands posisjonering i det europeiske samarbeidet har vært. Finland er blitt en meget sentral aktør i det europeiske samarbeidet. Aftenposten uttrykte det godt i en leder den 27. oktober: «Finland blir på sett og vis en europeisk veiviser for det øvrige Norden». Aftenposten hadde også et annet godt poeng, nemlig at Finland aldri selv har søkt å være en «modell» eller en «spydspiss» på den internasjonale arena, i motsetning til f.eks. Norge. Her har Norge mye å lære av Finland, for mens Finland har foretatt nøkterne vurderinger av hvor Finlands egne interesser er, har Norges utenrikspolitiske strategier blitt stadig mer ambisiøse og – etter Høyres mening – stadig mer sprikende. Men selv om konklusjonen seks år etter den nordlige utvidelsen av EU er at de nordiske landene ikke er noen blokk, lever det nordiske samarbeidet videre. Det har imidlertid forandret seg. Det viktigste utviklingstrekket er at stadig mindre av det nordiske samarbeidet forblir genuint nordisk. Ved å lese meldingen ser man hvordan det på område etter område er andre samarbeidsfora – i særlig grad EU – som setter dagsordenen. Det nordiske samarbeidet er i ferd med å bli en avdeling av et større, europeisk samarbeid. På stadig flere områder har EU en sterkere koordinerende rolle enn Norden, også på områder som angår våre nærområder. Det gjelder utviklingen av samarbeidet med de baltiske land og med Russland. «Den nordlige dimensjonen» i EU er allerede den viktigste rammen for arbeidet for å skape stabile og velutviklede demokratier i Nord-Europa. Det vil selvfølgelig bare forsterke seg når de baltiske landene etter hvert blir medlemmer av EU. USAs «Northern European Initiative» vil være en annen viktig ramme for samarbeid om å styrke den økonomiske og demokratiske utviklingen i nord. Nettopp fordi det nordiske samarbeidet på mange områder har blitt en del av det europeiske samarbeidet, mener Høyre at det nordiske samarbeidet er svært viktig for Norge. Nordisk samarbeid er en kanal for å fremme norske interesser og synspunkter overfor land som er medlem i EU og som har innflytelse på beslutningene som fattes der. De gjennomgripende forandringer i det nordiske samarbeidet som skal diskuteres under Nordisk Råds sesjon om få dager, vil etter Høyres mening styrke nordisk samordning og samarbeid. Men reformene som er på trappene i Nordisk Råd, er egentlig bare et uttrykk for det Høyre har sett hele tiden: at andre organer setter dagsordenen. Vårt mål er at også Norge skal være med i det viktigste samarbeidet i Norden og i Europa, nemlig EU.