Leif Helge Kongshaug (Venstre), 1998-12-08:
Ifølge en kronikk i Dagbladet sist lørdag har befolkningen liten tiltro til Stortinget. Folk opplever at striden om den økonomiske politikken og statsbudsjettet er et spill der partienes posisjonering er viktigere enn hensynet til landets økonomi. Også innstillingen fra kommunalkomiteen bærer preg av dette spillet. Om Arbeiderpartiet kan en i beste fall si at det har vært uklart om det virkelig har hatt noen reell interesse av å inngå kompromiss med en regjering som det samme parti har brukt enhver anledning til å framstille som en ulykke for land og folk. Venstre har lenge hatt et bestemt inntrykk av at partiet mer har vært opptatt av å legge til rette for en ny arbeiderpartiregjering, og at nedrakking er ansett som en bedre taktikk enn reell, saklig samarbeidsvilje i et slikt spill. I lys av dette, og av Arbeiderpartiets vilje til å inngå samarbeid med Høyre for å gjenerobre regjeringsmakten, er mange av partiets merknader i den foreliggende innstillingen lite troverdige. Det samme kan en si om SV, som gjør det lettvint for seg selv når partiet bruker penger som et stort flertall i denne salen mener det ikke er økonomisk dekning for. Statsbudsjettet er på mange måter bra for kommunene. Det er i og for seg oppsiktsvekkende at sentrumspartienes opplegg kommer netto bedre ut for sektoren enn Regjeringens opprinnelige forslag etter forhandlinger med de to partiene som vil ha størst kutt i kommuneøkonomien. Det viser at det framforhandlede budsjettet slett ikke er noe ensidig høyrebudsjett, men et budsjett der sentrumsprofilen er tydelig. Det er likevel grunn til bekymring over situasjonen i mange kommuner. Renteøkning, lønnsoppgjøret og økte pensjonsutgifter – alle faktorer utenom statsbudsjettet – bidrar til at mange må skjære ned i drift og velferdstilbud. Etter Venstres mening er vi kommet til et tidsskille når det gjelder statlig overstyring av kommunene. Det er ikke mulig å løse alle problemene med stadig større overføringer. Staten må redusere sine detaljkrav, plankrav, øremerking og andre tiltak som egentlig er uttrykk for mistillit til de lokale folkevalgte og det lokale demokrati. Statlig overstyring bidrar til ineffektiv tjenesteproduksjon. Det er for så vidt typisk når Arbeiderpartiet og SV i innstillingen klager sin nød over at kommunene får noe lengre frist til å følge opp eldrereformen og barnehageutbyggingen, ut fra reelle lokale behov. Venstre tror det vil styrke lokaldemokratiet og styrke kommunenes service overfor egne innbyggere om vi gir kommunene større frihet. Dessverre er dette en tung skute å snu, og statsbudsjettet for 1999 er på ingen måte noe langt skritt i forhold til dette. Vi ser positivt på de forsøksordninger som departementet har iverksatt, og det forslag som ligger i innstillingen i så måte. Statsbudsjettet for 1999 vil gi den sterkeste distriktssatsingen på mange år. Tiltakene vil stimulere til kreativitet og nyskaping, samordning og samarbeid over kommunegrensene. Tiltaket med næringshager vil bidra til IT-utvikling og småbedriftsetableringer der det trengs mest, og er viktig samfunnsbygging. Også dette er en viktig sentrumsprofil i budsjettet. At satsingen reduseres med ca. 100 mill. kr fra Regjeringens opprinnelige 620 mill. kr, er et lite offer, når en vet at så vel Høyre og Fremskrittspartiet som Arbeiderpartiet ville ha nullet ut den satsingen. Da blir det patetisk når SV i innstillingen klager over at sentrumspartiene har «latt seg presse til nye kutt i distriktspakka». Hva slags pakke ville SV fått flertall for med en arbeiderpartiregjering? En viktig utfordring i tiden framover vil være å bedre tilbudet for utleieboliger til studenter og andre som har vanskeligheter med det private boligmarkedet. Jeg viser til sentrumspartienes merknad om dette. Økningen i Husbankens låneramme og endring i reglene om bostøtte er andre eksempler som viser at Regjeringen tar de sosiale boligspørsmålene på alvor. Innenfor flyktning- og asylpolitikken konstaterer Venstre med glede at det er et bredt flertall i komiteen, og at Fremskrittspartiet blir stående alene med sin særegne politikk på dette feltet. Budsjettet har en sosial profil som sentrum er glad for, og som alle partiene på Stortinget burde slutte seg til.