trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
For det første ligger riksadvokatens versjon til grunn, hvor han sier at det ikke er manglende ressurser som er foranledningen til at saken ikke er oppklart. Det er sånn at man i flere alvorlige kriminalsaker kan komme i en situasjon hvor man ikke finner gjerningspersonen, og hvor man kan ønske seg å ha et stort apparat gående hele tiden, men hvor det faktisk ikke er hensiktsmessig. Samtidig understreker jeg det riksadvokaten skriver, og riksadvokaten er etter mitt skjønn en klok mann. Han skriver at det også skal «etableres et system for å fange opp og bearbeide informasjon som måtte fremkomme og politiet er fri til å gjenoppta etterforskning når som helst». Det tror jeg er en klok måte å håndtere denne typen saker på. Da er det viktig at vi som politikere, men også andre gir de signalene ut i lokalsamfunnet, samtidig som vi må vektlegge at her er det brukt usedvanlig mye ressurser, og det er helt riktig ressursbruk. Jeg har full tiltro til at påtalemyndighetene og riksadvokaten kan klare å håndtere dette også framover.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Det er bra. Det er slik at man noen ganger kanskje oppfatter et henleggelsesvedtak nærmest som at saken er foreldet, men det er ikke riktig. Denne saken kan få liv i seg. Samtidig må politiet til enhver tid vurdere hensiktsmessig bruk av ressursene også inn mot denne type komplekse saker. Så er det også min oppfatning at det ville være veldig bra om vi fikk avdekket gjerningspersonen i denne typen saker. Vi har heldigvis ikke mange av disse sakene. Men det er all grunn til å gjøre mye for å finne gjerningspersonen, slik at vi kan holde antallet branner av denne type på et minimumsnivå og – hvis det er opp til meg – helst null.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Først vil jeg få gratulere statsråden med familieforøkelsen! Så til spørsmålet: «Det går trolig mot henleggelse av etterforskningen i den tragiske kirkebrannen 29. mai 2009 i Våler kommune i Hedmark. Politiet med sine ressurser har gjort en kjempeinnsats, men saken er dessverre ikke løst. Kan statsråden bidra til at saken ikke henlegges, med det mål at den blir oppklart?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er klart at dette er en vanskelig sak, og det er en sak som vi alle sammen er enige om berører mange. Det er gitt ros – det er gitt ros tidligere, og det blir gitt ros nå. Vi er ikke uenige om det. Men det som er litt tragisk i det tragiske, er at saken på en måte blir henlagt, og når vanlige folk hører ordet «henlagt», tror de at da er man ferdig, da skjer det ikke noe. Når det gjelder ressurser, er ikke jeg den rette til å si om det er brukt nok eller ikke nok ressurser, og om mer ressurser kunne gitt mer resultater. Men bare for å ta et lite avissitat fra Østlendingen tirsdag 29. desember 2009, der det sies: «Vi kommer ikke til å legge saken helt død før den er oppklart. Men med vår bemanning kan vi ikke ha fullt trykk på saken hver eneste dag.» Så jeg vet ikke – men vi har som mål alle sammen at denne saken skal bli oppklart. Et enkelt spørsmål til statsråden er da: Gjør det noe med statsråden når en slik alvorlig sak blir henlagt?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Fra min side konkluderer jeg med ut fra de svarene jeg får, at man er fri til å gjenoppta etterforskningen når det måtte være rom for det på grunnlag av nye ting som kommer fram. Livet må gå videre for alle, det gjelder også for dem som ble berørt av denne kirkebrannen, selvfølgelig. Men det er veldig synd at den eller de som har vært med på dette og forårsaket denne skaden, ikke blir tatt. Men, som sagt, livet må gå videre. Når det nå er sagt at man er «fri til å gjenoppta etterforskning når som helst», er jeg fornøyd med det.
Jonni Helge Solsvik (Høyre), 2010-04-28:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til forsvarsministeren: «Legeberedskapssituasjonen for norsk personell i Afghanistan er nå på et ytterst kritisk nivå. 13 av 24 militærleger mangler, ifølge Aftenposten. Dette kan i en kritisk situasjon være meget uheldig for de norske styrkene og annet personell. Hva vil statsråden foreta seg for å avbøte på denne situasjon?»
Jonni Helge Solsvik (Høyre), 2010-04-28:
Jeg takker statsråden for svaret og selvfølgelig for forsikringen om at legetjenesten for våre styrker i utenlandsoppdrag er godt ivaretatt. Jeg oppfattet det slik at årsaken til at Forsvaret har hatt utfordringer med hensyn til å besette disse nødvendige legestillingene, synes å være en form for det jeg vil kalle aksjon fra noen leger ved Universitetssykehuset i Tromsø. Kan statsråden forsikre oss om at det vil, om nødvendig, bli satt inn tiltak som forhindrer dette, dersom det er slik at leger ved norske sykehus kan hindre at Forsvaret får den legedekningen Forsvaret må ha for å gi personellet i utenlandsoppdrag en forsvarlig legedekning?
Jonni Helge Solsvik (Høyre), 2010-04-28:
Igjen takk. Jeg går ut fra at statsråden har forståelse for opptattheten av akkurat dette temaet. Vi har jo en historie bak oss fra 2007, hvor det også var et tema knyttet til legedekning ved utenlandsoppdrag. Vi har forstått det slik at noen av de tiltakene som Forsvaret har igangsatt, blir betegnet som uheldige fra Forsvarets side med hensyn til kvaliteten på legetjenesten. Det gjelder både det at man må leie inn sivile leger, utenlandske og norske, og at legehjemlene som opprinnelig skulle være ved Universitetssykehuset i Tromsø, er flyttet til Bodø. Kan statsråden på den bakgrunn svare på om det er nødvendig å gjøre noe nå for å sikre at legetjenesten har den kvaliteten man forutsatte da disse legehjemlene ble gitt Universitetssykehuset i Tromsø?
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
La meg starte med å slå fast at legesituasjonen for norsk personell i Afghanistan er tilfredsstillende. Det er full legedekning for våre styrker i Afghanistan, og oppslaget i Aftenposten som representanten viser til, gir derfor ikke et korrekt bilde av situasjonen. Forsvaret har de siste to årene hatt styrkebidrag i flere samtidige utenlandsoperasjoner, og alle soldatene våre har i denne perioden fått et godt helsetilbud. Jeg er svært opptatt av at vi sikrer at våre soldater ute på krevende og risikofylte oppdrag gis et godt medisinsk tilbud. Derfor har vi iverksatt flere tiltak for å forbedre rekrutteringen av fagmedisinsk personell. Den såkalte Ullevål-avtalen er et viktig ledd i dette arbeidet. Gjennom denne avtalen får Forsvaret anledning til å ansette anestesileger og kirurger som store deler av året kan disponeres i utenlandsoperasjoner etter behov. Avtalen er et supplement til andre eksisterende avtaler og kontraktsordninger. Jeg vil også nevne at vi har fått etablert et uavhengig helsetilsyn for norsk militært personell i utlandet. Jeg er kjent med at ikke alle stillingene knyttet til Ullevål-avtalen er besatt, og at ordningen har møtt på enkelte lokale utfordringer. Likevel er det slik at vi har sørget for å sikre et godt og forsvarlig helsetilbud til våre soldater både i Afghanistan og i andre operasjonsområder i dag og i tiden framover. I tillegg til de gode grep som er gjort her hjemme, har vi klart denne jobben også gjennom et tett og godt samarbeid med Makedonia og Serbia. Samarbeidet har gitt oss god tilgang på svært dyktige leger og sykepleiere. Disse har hospitert på norske sykehus og tjenestegjort skulder ved skulder med norske soldater i FN- og NATO-operasjoner. Når våre soldater sendes ut på krevende oppdrag i områder med krig og konflikt, er det avgjørende at de har et godt medisinsk tilbud. Gjennom gode tiltak her hjemme og gjennom internasjonalt samarbeid med meget kompetente samarbeidspartnere sikrer vi at våre soldater blir ivaretatt på en god måte.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg er også kjent med at det har vært enkelte lokale utfordringer med tilpasningen av Ullevål-avtalen. Dette spørsmålet ligger til de respektive fagmyndigheter. Men jeg antar at representanten også har sett, senest 22. april, dette spørsmålet omtalt i Aftenposten, og at helseministeren har tatt et initiativ overfor Helse Nord. Det er opplyst at de aktuelle stillingene er i ferd med å bli utlyst. Helseministeren «forventer at dette kommer i gang snart». For meg er det viktig at vi allerede har fått gode, kvalifiserte spesialister på plass i henhold til denne avtalen, og flere av dem har allerede tjenestegjort i utenlandsoperasjoner. Jeg vil igjen understreke at dette er én av flere metoder for å dekke behovet for spesialister i Forsvaret.
Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Det er svært viktig for oss å sikre et godt helsetilbud til dem som deltar i våre operasjoner utenlands. Derfor har vi sikret dette både gjennom egne ressurser og gjennom samarbeid med andre land, og i tillegg også etablert ulike avtaler for samarbeid med det sivile samfunn. Totalt sett mener jeg vi har god tilgang på riktig kompetanse, men dette er et område som selvsagt skal ha stor oppmerksomhet, og også fra min side vil jeg følge dette nøye framover. Jeg tror vi har gjort store framskritt siden 2007, da den diskusjonen vi har hatt i dag, kom på bordet. Det har altså blitt iverksatt flere konkrete tiltak etter den tid.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Det er riktig som representanten Flåtten sier, at i forbindelse med statsbudsjettet for 2010 ble reglene om skattlegging av valutasikringsavtaler innenfor rederiskatteordningen endret, slik at gevinst og tap skal fordeles forholdsmessig mellom finanskapitalen og realkapitalen i selskapene. Skatteplikten eller fradragsretten skal bare gjelde den delen som faller på finanskapitalen. En hovedbegrunnelse for endringen var å legge til rette for at norske rederier kan inngå byggekontrakter med bl.a. norske verft ved å øke tøyeligheten med hensyn til å sikre seg mot valutasvingninger. Denne begrunnelsen gjorde seg ikke gjeldende for byggekontrakter og valutasikringsavtaler som alt var inngått. Derfor fikk endringen ikke virkning for tidligere inngåtte avtaler pr. 1. januar 2010. Valutasikringsavtaler som eksisterte før endringen, er inngått under forutsetning av full beskatning av eventuell gevinst etter de tidligere reglene. Det foreligger etter mitt syn ingen næringspolitiske grunner eller rimelighetsgrunner til å lempe på beskatningen av gevinst på slike avtaler. For selskaper som har tap på valutasikringsavtaler, ville ikrafttredelse for allerede inngåtte avtaler bety en innstramming, sammenlignet med forutsetningene ved inngåelsen av avtalen. Jeg ser på bakgrunn av dette ikke noe behov for å foreslå endringer i de regler om beskatning av valutasikringsavtaler som ble vedtatt i fjor høst.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Det er vel slik i spørretimen som ellers i livet at det går litt opp og litt ned, så det kan jo hende at det kommer både positive og negative svar. Jeg skal prøve å bidra til den balansen framover. Når det gjelder spørsmålet: Det er klart at det alltid er vanskelig når en går over fra en ordning til en annen. Det må settes en skjæringsdato, og det er alltid vanskelig å vurdere om en skal ha overgangsordninger som gjør at skjæringsdatoen på en måte «forskyves». Noe av hovedpoenget med denne endringen var jo – som jeg sa i mitt svar – å øke tøyeligheten slik at verft plasserer ordre i Norge, og øke tøyeligheten i forhold til valutasikring. Så vi har en god ordning framover. Som jeg også påpekte i mitt svar, så betyr det at om en skulle ha gitt en slags overgangsordning, måtte en også ha rammet dem som hadde tap. Det er en vanskelig avveining. Så jeg tror det beste er at en nå holder fast på det som Stortinget har vedtatt.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg kan jo ikke love noen tilgodelapp mer generelt, men jeg merket meg det som representanten Flåtten sa i starten på den siste merknaden. Jeg har bare lyst til å understreke følgende: Jeg tror ikke det er riktig å betegne skatten på denne gevinsten som en «ekstraregning» eller en «tilfeldig skatteregning», for det var jo slik at de tidligere valutasikringsavtalene ble inngått under klare regler om at gevinst ville føre til full skatteplikt og tap lede til full fradragsrett. Det forholdet at det så viser seg at det kan oppnås enkelte store gevinster etter de tidligere avtalene, er etter mitt syn ingen god begrunnelse for å endre skattereglene med virkning også for de avtalene. Det er for så vidt det hensynet som ligger bak hovedsvaret jeg ga.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
«I VG 13. april 2010 omtales Hydros nye aluminiumsverk i Qatar. Ifølge VG krever statsråden at Hydro også må investere i Norge. Ifølge statsråden er det Hydros «ansvar å ha investeringsplaner i Norge, og det har de ikke per i dag». Statsråden velger da åpenbart å se bort fra Hydros K6-planer på Karmøy. Hydro har primært etterlyst mer konkurransedyktige rammebetingelser innen kraft og CO2. Vil statsråden bidra til nye industriinvesteringer i Norge ved å legge om regjeringens restriktive CO2-politikk og kortsiktige kraftpolitikk?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Her var det mange ord som var mer ment til å forvirre enn til å oppklare. Når vi treffer industrien, opplever en ikke at Regjeringen spiller på lag. Det er ikke beskjeden, verken når en snakker om eierskap til kraft eller om CO2 og klimakvoteloven. Mange av tiltakene som statsråden her løfter fram som offensive tiltak, er jo tiltak som Regjeringen har kommet med for å bøte på skader som Regjeringen selv har gjort – når de har tatt vekk industriens mulighet til å eie vannkraft, når de har gjort det sånn at industrien får CO2-kostnader i Norge som en ikke får i andre land. Dette er ikke tiltak som gjør det bedre enn det var, det er tiltak som gjør det mindre galt enn det var. Når en snakker om at industrien må være konkurransedyktig på miljø, er jeg helt enig. Problemet er at når norske politiske rammevilkår gjør at en får mindre lønnsomhet i Norge enn en får i andre land, får en mer lønnsomhet ved å investere i Qatar. Spørsmålet da er veldig konkret: Ville statsråden godkjent det gasskraftverket som Hydro har bygd i Qatar, hvis Hydro hadde bedt om å få bygge et identisk et i Norge?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Det er å manipulere med sannheten å late som om hjemfallssaken styrker industriens muligheter til å råde over kraftressursene. Poenget med hjemfallssaken var jo å ta bort den linken som har vært mellom industri og energi i Norge i hundre år, slik at det nå er staten som skal styre, og ikke industrien. Men den villfarelsen må gjerne statsråden få leve i. Jeg spurte ikke om hvordan kraftsituasjonen i Norge er i dag. Det er for øvrig feil at en er hundre prosent dekket med vannkraft. Det er 1 pst. vindkraft, og Kårstø gasskraftverk har levert 3 TWh i en situasjon der vi trengte kraften betydelig. Men at en betydelig mengde er dekket av vannkraft, er riktig. Vi ser hva som skjer f.eks. i Midt-Norge, når en bygger ut industri i Norge uten å bygge ut kraftproduksjonen tilsvarende. Derfor gjentar jeg spørsmålet: Hvis Hydro hadde hatt ønske om å bygge et aluminiumsverk i Norge, der de ser at for å sikre kraftsituasjonen måtte de ha bygd et tilsvarende gasskraftverk som det en har gjort i Qatar – nå har nettopp statsråden skrytt av at Hydro har tatt miljøproblemene på alvor – ville de fått lov til å bygge et like miljøvennlig gasskraftverk i Norge som i Qatar? Eller ville Regjeringen med sin politikk nektet det og dermed ødelagt kraftsituasjonen for et slikt prosjekt?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Jeg vil be om å få oppklare en åpenbar misforståelse.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Når statsråden kommer med faktafeil, må det kunne oppklares.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Den kraftintensive industrien er blant våre viktigste eksportnæringer og gir mange gode arbeidsplasser landet rundt. Regjeringen spiller på lag med den kraftintensive industrien. Derfor har vi gjennomført mange tiltak for å bedre den langsiktige krafttilgangen. Det er tatt vesentlige grep som sikrer kraftbalansen og utbygging av ny kraft. Vi har ambisiøse planer om videre utbygging, bl.a. gjennom et felles elsertifikatmarked med Sverige. Enova er tilført betydelige midler og har siden 2001 inngått kontrakter med industrien for om lag 3,5 TWh, eller 890 mill. kr, innenfor fornybar energi og energieffektivisering. Vi er også i ferd med å etablere en garantiordning for kraftintensiv industris kraftkjøp for at industrien skal kunne inngå nye, langsiktige kraftavtaler. Ordningen er gitt en ramme på 20 milliarder kr i 2010-budsjettet og vil være operativ så snart den er godkjent av ESA. Vi har også fått på plass en tilskuddsordning for industribedrifter som etablerer konsortier for felles innkjøp av kraft. Regjeringen er opptatt av at kraftintensiv industri skal kunne gjennomføre lønnsomme investeringer i Norge også i årene som kommer. Den kraftintensive industrien i Norge er i mange tilfeller ledende innenfor sine bransjer hva gjelder kompetanse og teknologi, energieffektivitet og lave utslipp. Dette er et utgangspunkt vi må bygge videre på. Industriell utvikling her hjemme trenger imidlertid ikke å være til hinder for at norsk næringsliv også utnytter de mulighetene som finnes gjennom investeringer i utlandet. Hydros nye anlegg i Qatar er et resultat av norskutviklet aluminiumsteknologi, utprøvd gjennom flere års drift ved Hydros aluminiumsverk i Sunndal. Hydro utvikler nå neste generasjons aluminiumsteknologi ved forskningssenteret i Årdal, mens Elkem og Alcoa har lagt sine tilsvarende utviklingsarbeider til Kristiansand og Lista. Kombinert med en god og aktiv industripolitikk må vi også ha en god miljøpolitikk. Her er det stor uenighet mellom partiene på Stortinget. Ikke alle tar inn over seg at klimatrusselen er alvorlig, og at det også krever tiltak fra oss for å få dette til. Men min tro er at de bedriftene som skal være lønnsomme i framtiden, de som skal klare seg på et internasjonalt marked, de må også ta miljøspørsmålene, miljøtrusselen og klimaendringene inn over seg. De vil bedre sin konkurranseevne og stå sterkere rustet for framtiden. Det skal både norsk næringspolitikk og miljøpolitikk bidra til.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
I Norge har vi en fantastisk situasjon, vi er hundre prosent dekket av fornybar energi gjennom vannkraften. Hvis vi forvalter den kraftressursen godt, kan den gi grunnlag for både et høyt velferdsnivå og for en meget konkurransedyktig industri. Vi må også ta inn over oss at vårt CO2-utslipp er langt over verdensgjennomsnittet, og at vi også må ta vårt ansvar her hjemme for å bidra til klimaløsninger. Her er vi fundamentalt uenige. Det er klart at hvis en ikke ser problemet, blir det også vanskelig å se løsninger. Men å prøve å beskylde den norske regjering for å ha en slapp politikk i forhold til kraftressursene våre – en slik belæring fra representanten synes jeg det er litt vanskelig å ta imot. Tvert imot er hjemfallsretten, det vi har sørget for av offentlig eierskap til kraftressursene – i motsetning til en privatiseringspolitikk, i motsetning til et frislipp – den beste garantien for at vi også i framtiden skal ha kraftressurser tilgjengelig for norsk industri. Den rød-grønne regjeringen har jobbet tett med den kraftkrevende industrien bl.a. om garantisystemet, og vi skal jobbe tett sammen med dem også i fortsettelsen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
At Ormen Lange ble bygd uten tilstrekkelig kraftdekning, kan neppe den rød-grønne regjeringen ta ansvaret for. Det var det Bondevik-regjeringen støttet av Fremskrittspartiet som både vedtok og gjennomførte. Det var der problemet oppsto, så det kan knapt nok Jens Stoltenberg og hans lag ta ansvaret for. Vi har jo gasskraftverk i Norge, men vi har et gasskraftverk som stort sett står stille, fordi lønnsomheten i det har vært for dårlig. Det er ikke mangel på muligheten til å produsere kraft på gass i Norge som er problemet, det er at ikke lønnsomheten er der, bl.a. av strømprisgrunner og av gassprisgrunner. Jeg tror i bunn og grunn at det ikke er en motsetning mellom industri og miljø. De som mener det er det, tror jeg kommer til å være historiens tapere. Tvert imot viser det seg at norsk industri har redusert klimautslippene med 27 pst. fra 1990 fram til 2008, samtidig som man har økt produksjonen, samtidig som man har innfaset ny teknologi, samtidig som man har økt produktiviteten og konkurranseevnen. Det er den veien som er framtidens vei.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Skipssikkerhetsloven regulerer gebyrer for tjenester som utføres av Sjøfartsdirektoratet. Jeg går ut fra at skutene representanten sikter til, er registrert i NOR. Dette innebærer at Sjøfartsdirektoratet fører kontroll med skipet. Sjøfartsdirektoratets arbeid med en omlegging av gebyrene har vært omtalt i flere stortingsproposisjoner, sist i Prop. 1 S for 2009–2010, hvor det framgår at en teknisk omlegging av årsgebyret trådte i kraft i 2007. Sjøfartsdirektoratets arbeid mot en bedre kostnadsorientering av årsgebyret og førstegangsgebyret fortsetter. Årsgebyret for NOR-skip er et fast årlig gebyr som skal dekke alt arbeid Sjøfartsdirektoratet har i forbindelse med opprettelse og fornyelse av nasjonale og internasjonale sertifikater. Førstegangsgebyret er et engangsgebyr som dekker alt arbeid Sjøfartsdirektoratet utfører i forbindelse med førstegangsutstedelse av bl.a. nasjonale og internasjonale sertifikater. Representanten omtaler en gebyrjustering i 2007. Omleggingen av årsgebyret i 2007 ga totalt sett ingen økning av gebyrinntekten, men en viss omfordeling mellom grupper. Formålet var at gebyrene skulle avspeile bedre hva ulike grupper av skip faktisk pådrar av arbeid og utgifter for direktoratet. Årsgebyret er ment å gjenspeile direktoratets faktiske utgifter i forbindelse med kontroll og utstedelse av sertifikater. Sertifikatene stadfester at skipet oppfyller det underliggende regelverket. Regelverket er utformet for å opprettholde sikkerheten til sjøs. Gamle skuter er i utgangspunktet underlagt de samme reglene som skip som tilbyr ordinær passasjerbefordring. Følgelig vil Sjøfartsdirektoratets utgifter være like høye. Det følger allerede i dag av forskrift om oppkreving av gebyr til statskassen for besiktelser, sertifikatutstedelse mv. at direktoratet etter søknad kan innrømme helt eller delvis fritak for gebyr som utstedes til verneverdige skip og skoleskip som har et myndighetsgodkjent maritimt undervisningsopplegg. Verneverdige skip, dvs. skip som står på Riksantikvarens liste, får fullt gebyrfritak. De tre store seilskutene «Christian Radich», «Sørlandet» og «Statsraad Lehmkuhl» omfattes verken av Riksantikvarens liste over verneverdige skip eller av definisjonen på skoleskip, men innvilges også fritak etter de samme prinsipper som for verneverdige skip.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Vi vil absolutt at disse skutene skal være i gang. Jeg kjenner det godt både fra min tid som utdanningsminister og som kulturminister, så jeg har hatt et engasjement og også vært med på betydelige budsjettøkninger til ulike typer både verneverdige og i grenselandet verneverdige skip. Men jeg er veldig usikker på om gebyrstrukturen til Sjøfartsdirektoratet er det rette redskapet for å støtte opp om disse skipene. Én ting er at Sjøfartsdirektoratet viser fleksibilitet og godvilje når det gjelder å frita skip, særlig de verneverdige, men også – som de har gjort – skip som er i en gråsone eller i grenseland til å være verneverdige. Men det viktigste er at de systemene vi har innenfor Utdanningsdepartementets og Kulturdepartementets ordninger, bidrar til å støtte opp under både utdanningstilbud på disse skipene og også vern, ivaretakelse, vedlikehold og bruk i en kulturhistorisk sammenheng. Så jeg håper vi kan skille mellom det arbeidet som foregår i Sjøfartsdirektoratet om gebyrstrukturen, og en god sak som representanten tar opp.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg skal ta med til mine kolleger oppfordringen om å støtte opp under disse skipene. Det er som sagt et arbeid som jeg har støttet i ulike roller. Når det gjelder gebyrstrukturen, mener jeg det overordnede målet er å få en effektiv offentlig sektor, og hvor gebyrene reflekterer det faktiske arbeidet. Regjeringen har brukt mye tid på bl.a. å redusere en del avgifter og gebyr som ikke har vært i overensstemmelse med den faktiske kostnaden. Målet er at skattlegging er skattlegging, og gebyr for faktisk utførte tjenester er gebyr. Det at disse gebyrene reflekterer det faktiske arbeidet som Sjøfartsdirektoratet har, har vært overordnet i gebyromleggingen og skal fortsatt styre det arbeidet som gjenstår. Så får vi på andre måter ivareta de kulturpolitiske og de utdanningspolitiske målsettingene. Jeg er enig i at 30 000 kr ikke er en stor sum, men jeg er helt sikker på at det går an å finne alternative løsninger som støtter opp under drift av den type skip.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-04-28:
««Det vil være en kraftig fallitterklæring om den rødgrønne regjeringen legger ned Bratsbergbanen. Det skal ikke skje. Her skal det gå tog etter 13. juni», sa lederen i Senterungdommen, statsrådens eget ungdomsparti, til Telen 20. april i år. Tidligere samferdselsminister Liv Signe Navarsete har tidligere lovet videre støtte. Mener statsråden det er god distrikts- og samferdselspolitikk å kutte hele statens bidrag til Bratsbergbanen, og vil hun bevilge midler, eller godta nedleggelse?»
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-04-28:
For å si noe positivt først: Det er bra at statsråden har takket ja til invitasjonen og vil møte fylket. Så litt om historieskriving: Det er bra at Telemark fylkeskommune, hvor bl.a. Senterpartiet også den gang var med og styrte, tok initiativ og ansvar for å få opp igjen en jernbanestrekning som da var nedlagt. Så sa staten at de skulle være med. Jeg har lyst til å minne statsråden om at hun er statsråd og ikke jurist. Dette er ikke først og fremst et juridisk spørsmål. Det er et politisk spørsmål. Men jeg synes velgerne i Telemark fortjener et klart svar, og lokale velgere, også rød-grønne velgere, i Notodden og omegn og Grenland, fortjener et klart svar. Betyr det statsråden nå sier, at hun kategorisk utelukker en videreføring av det statlige driftstilskuddet til Bratsbergbanen? Ja eller nei.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2010-04-28:
Jeg antar at statsråden ikke er ukjent med engasjementet som har vært også fra fylkeskommunens side for Bratsbergbanen, gjennom et enstemmig vedtak i fylkestinget, hvor man ber om at banen videreføres, og engasjementet fra samferdselsministerens egne partifeller lokalt, som også har bedt om det samme, og engasjementet i forkant av valgkampen, hvor det riktignok kom penger til et halvt år ekstra, men hvor det, i hvert fall etter denne representantens mening, var å lese mellom linjene at dette var noe som man også kunne forvente i fremtiden. Jeg har lyst til å gå tilbake til mitt opprinnelige spørsmål, nemlig til Senterungdommen, som da er samferdselsministerens eget ungdomsparti, og lederen som sier at det vil være en kraftig fallitterklæring for den rød-grønne regjeringen om Bratsbergbanen legges ned. Det skal ikke skje, sier han, her skal det gå tog etter 13. juni. Er samferdselsministeren enig med lederen i Senterungdommen, som da er leder for samferdselsministerens eget ungdomsparti?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-04-28:
«Samferdselsminister Meltveit Kleppa svarte i skriftlig spørsmål nr. 955 den 13. april 2010: «Det anses ikke rasjonelt å starte detaljplanleggingen av bl.a. Mosse-tunnelen før dette er nærmere avklart», og viste til beslutningen om en ny gjennomgang av jernbaneprioriteringene. Jernbanetunnel gjennom Moss har det vært jobbet med i 20 år. Moss kommune har innløst eiendommer, og det lokale næringslivet har brukt midler og investert i tillit til at nåværende dagtrasé skal bort. Har statsråden satt en stopper for oppstart av alle jernbaneprosjekter til gjennomgangen er foretatt?»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-04-28:
Det er ingen avlysning, men det er en gjennomgang i forhold til hva Regjeringen har erkjent om vedlikeholdsbehovet. Men etter at statsråden svarte meg 13. april, vil jeg si at det har vært et lite jernbaneopprør i Moss og Østfold. Fylkesordfører Ole Haabeth sier han ikke vil akseptere en utsettelse som rammer framdriften av prosjektet, for det er jo slik at fylkeskommunen og Moss kommune har gått sammen om å forskuttere 25 mill. kr til detaljplanlegging. Ordfører Paul-Erik Krogsvold i Moss blir «fortørnet» dersom planleggingen av jernbanetunnelen i Moss blir forsinket, ifølge Moss Avis. Per Inge Bjerknes, fylkesleder i Senterpartiet, men også leder av samferdselskomiteen i fylket, sier at en ytterligere forsinkelse i dette og andre viktige prosjekter ikke kan aksepteres. Man kan ikke akseptere det, det er en fortørnet ordfører og også en fortørnet fylkesordfører. Da blir mitt spørsmål: Hva svarer statsråden disse, som vil det beste for fylket, og som vil det beste for Moss?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2010-04-28:
Jeg er glad for at statsråden har merket seg det store engasjementet både for jernbanestrekningen gjennom Østfold og også for jernbanestrekningen helt til Halden. Jeg er også glad for at statsråden sier at hun har lyttet til de innspillene som har kommet. Statsråden viste til sitt hovedsvar, der hun sier at det er ingen avlysning, men en gjennomgang, fordi det har vært en erkjennelse av at det er et større vedlikeholdsbehov på jernbanen. Men da blir jo mitt spørsmål nok en gang: Når kommer da det grønne lyset på? Når er denne gjennomgangen foretatt? Når er denne stoppordren blitt opphevet og det er det grønne lyset for jernbanesatsing i Norge og tunnelen gjennom Moss vi ser, og ikke det røde lyset som vi ser pr. i dag?
Bent Høie (Høyre), 2010-04-28:
«I Dagsavisen 21. april i år ser vi igjen et eksempel på at rusmiddelavhengige blir diskriminert i helsevesenet vårt. Legevakten i Oslo opplever at Oslo universitetssykehus, Ullevål avviser psykotiske personer som også er rusmiddelavhengige, med begrunnelsen at tvang ikke er hjemlet i lov om psykisk helsevern når det er rusmidler som har forårsaket dette. Er statsråden enig i at en slik praksis strider mot loven, og hva vil statsråden gjøre for at denne praksisen opphører både der og eventuelt andre steder?»
Bent Høie (Høyre), 2010-04-28:
Nå var ikke mitt spørsmål til helseministeren om hva Helse Sør-Øst eller professor Syse mener om praksisen til Oslo universitetssykehus, avdeling Ullevål, men hva helseministeren og Helse- og omsorgsdepartementet mener om den praksisen. Jeg mener at den er i strid både med Verdens helseorganisasjons anbefalinger og med det som var intensjonen i loven da disse pasientene fikk pasientrettigheter på lik linje med andre pasienter, og den er også i strid med bl.a. Høyesteretts praksis. Det hadde vært interessant å høre hva helseministeren mener om en praksis der personer som er ruset og psykotiske, blir avvist ved Ullevål universitetssykehus med henvisning til at de skal avruses først. Innenfor avrusing er det ikke hjemmel for bruk av tvang. De har heller ikke kompetanse til å håndtere personer som er psykotiske, men Oslo universitetssykehus, avdeling Ullevål har kompetanse når det gjelder avrusing. Er det også helseministerens syn at denne praksisen er i tråd med loven?
Bent Høie (Høyre), 2010-04-28:
Jeg må vise til statsrådens svar, der det ikke var mulig å høre hva statsråden mente. Statsråden viste konsekvent til hva professor Syse mente, og hva Helse Sør-Øst mente. Min intensjon med spørsmålet var å få vite hva statsråden og Helse- og omsorgsdepartementet mener om denne saken. Når helseministeren viser til at disse pasientene kan henvises videre til Rusakutten, er hun sikkert klar over at Rusakutten ikke har hjemmel for å bruke tvang. Rusakutten har heller ikke kompetanse til å håndtere psykotiske personer. Er det helseministerens oppfatning at psykotiske personer som er påvirket av rusmidler, kan avvises for behandling ved Ullevål universitetssykehus?
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Ser vi litt tilbake i tid, vet vi at mange rusmiddelavhengige ikke fikk hjelp for sine psykiske lidelser når de var i rusbehandling. Samtidig var det mange med psykiske lidelser som hadde rusproblemer i tillegg, som ikke fikk hjelp i det psykiske helsevesenet for sine rusproblemer. Siden rusreformen i 2004 har tjenestene for rusmiddelavhengige utviklet seg betydelig. Kompetansen og bemanningen, særlig innenfor psykologi/psykiatri, er styrket, og man er i langt større grad blitt klar over sammenhengen mellom rusmiddelavhengighet og psykiske lidelser. På grunnlag av representanten Høies spørsmål har jeg bedt Helse Sør-Øst om en redegjørelse. Det er Oslo universitetssykehus, ved Klinikk psykisk helse og avhengighet og Senter for rus og avhengighetsbehandling, som har ansvaret for å tilby tjenester på disse to fagområdene. Denne organiseringen vurderes av Helse Sør-Øst som faglig og juridisk riktig og til pasientenes beste. Jeg er orientert om at Oslo legevakt har bedt professor Aslak Syse om en juridisk betenkning om hvorvidt akuttpsykiatrisk avdeling i Kirkeveien, Ullevål, praktiserer lovverket i tråd med lovens intensjon i denne saken. Etter professor Syses vurdering er ikke sykehusets praksis i strid med lovverket. Samtidig understreker Syse at ruspasienter skal ivaretas på lik linje med andre pasienter, dvs. mottas som øyeblikkelig hjelp når det er nødvendig, eventuelt «avgiftes». Deretter vurderes videre løp og eventuelt bruk av tvang hjemlet i regelverket. Helse Sør-Øst mener at praksis ved Oslo universitetssykehus er i overensstemmelse med lov om pasientrettigheter og lov om psykisk helsevern. Vurderingen støttes av professor Syse. Samtidig understreker Helse Sør-Øst at ingen rusmiddelavhengige skal bli «kasteballer» mellom tjenestene, men sikres et godt og forsvarlig tilbud etter en helhetsvurdering av den enkeltes behov. I årets oppdragsdokument til de regionale helseforetakene har jeg bedt om følgende: «Rusmiddelproblem hos pasienter som blir henvist til psykisk helsevern, skal undersøkes, og det skal iverksettes tiltak for å sikre at disse pasientene får et helhetlig behandlingstilbud for sin rusmiddelavhengighet.» Tilsvarende gjelder for rusmiddelavhengige som henvises til rusbehandling. De skal vurderes for eventuelle behov for behandling for psykiske lidelser. Jeg forutsetter at dette følges opp av de regionale helseforetakene, og jeg vil følge dette nøye opp.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Med all respekt: Jeg prøvde virkelig å svare på det spørsmålet som ble stilt av Bent Høie. Han spurte bl.a. om jeg er enig i at en slik praksis strider mot loven. Det var derfor jeg også redegjorde for det. Det jeg har sagt, er at det er helt klart at en pasient ikke skal avvises, men heller henvises videre i helsevesenet. Det har vært et problem hvis pasienter som har kommet inn til akutt psykiatrisk behandling, har vært for ruset. Men da skal de henvises videre i systemet, f.eks. til Oslo universitetssykehus, hvor man har en rusakutt. Hvis dette hadde dreid seg om ett spesielt tilfelle, er det klart at da burde man ha henvist vedkommende dit og så eventuelt til psykiatrisk behandling etterpå.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg refererte også fra oppdragsdokumentet, som jeg selv har skrevet under på, til de regionale helseforetakene. Der sier jeg også veldig klart at «pasienter som blir henvist til psykisk helsevern, skal undersøkes, og det skal iverksettes tiltak». Det er helt klart at en pasient som er ruset og samtidig psykotisk, skal vises videre i hjelpeapparatet, dersom man ikke øyeblikkelig skal legge dem inn på en psykiatrisk avdeling. Det må være en vurdering som blir gjort. Men at de må avruses – muligens på forhånd – er jo en vurdering som må gjøres på stedet. Men det skal være slik at når det er noen som trenger akutt hjelp, enten de er psykisk syke eller har et stort rusproblem, kommer de inn under pasientrettighetene. Da skal de ha hjelp.
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-04-28:
«Den nye 420 kV-linja mellom Ørskog og Fardal ligg til klagehandsaming i Olje- og energidepartementet. Naustdal kommune har klaga på vedtaket om å leggje linja gjennom dei sentrale delane av kommunen, alternativ 1.0. Naustdal kommune ønskjer primært sjøkabel, men dersom linja skal byggjast som luftspenn, prioriterer dei alternativ 1.18. Dette alternativet er vurdert i konsekvenshandsaminga, men det er ikkje med i konsesjonssøknaden. Blir alternativ 1.18 vurdert som framtidig linjetrasé i klagehandsaminga av Olje- og energidepartementet?»
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-04-28:
Eg takkar for svaret. I kommentarane til klaga skriv Statnett at dei ikkje har vurdert det omsøkte 1.18-alternativet på grunn av meirkostnader, og at det ikkje er vurdert til å vere miljømessig betre enn 1.0. Dette stiller eg meg svært undrande til. Vi ser også av klagehandsaminga at Jølster kommune krev å få kome med merknader dersom alternativ 1.18 blir vurdert, og det er det viktig å få med seg, dersom det blir ei reell vurdering av dette alternativet. Sogn og Fjordane fylkeskommune kan heller ikkje akseptere linjeføringa i Naustdal. Statsråden uttalte i avisa Firda før valet at han konkret vil gå inn i konfliktsituasjonen på Grimset i Naustdal. Eg er klar over at statsråden ikkje kan kome med konkrete signal om klagehandsaminga. Men kva konkret gjer statsråden med dei utfordringane vi har peika på i Naustdal?
Bjørn Lødemel (Høyre), 2010-04-28:
Eg takkar òg for dette svaret. Statnett søkte om konsesjon på linja mellom Ørskog og Fardal. Folk opplever Statnett som arrogante og som at dei har liten reell vilje til å vurdere andre løysingar, både når det gjeld linja mellom Ørskog og Fardal og den i Hardanger. Arne Grimseth har ført ein lang kamp mot Statnett, noko som har gått på helsa laus. I Hjørundfjorden, på Nordfjordeid og i Sykkylven har vi sett det same. I Bergens Tidende den 13. januar krev Statnett å få svar på klaga før påske når det gjeld Hardanger. Statnett sender byggjearbeida på linja i Hardanger ut på anbod før dei har fått konsesjon for bygging av linja. Sjefen i Statnett snakkar om ei nær døden-oppleving i 55 døgn i Bergensområdet sist vinter. Og det har vore store oppslag i Bergens Tidende dei siste dagane der det òg blir etterlyst openheit. Vi kan ikkje ha eit statsselskap som på denne måten provoserer folk si tiltru til det offentlege. Kva gjer statsråden for å rydde opp i alt dette?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-04-28:
Olje- og energidepartementet fikk oversendt denne klagesaken fra Norges vassdrags- og energidirektorat i oktober 2009. Etter at departementet senhøstes foretok en omfattende befaring, har det vært nødvendig med en gjennomgang av alle de traséalternativene som har vært utredet og eventuelt omsøkt for å få et tilstrekkelig grunnlag for den avsluttende klagebehandlinga. Departementet har også sørget for å få utført tilleggsutredninger for enkelte omstridte områder av traseen. Jeg er fullt ut innforstått med Naustdal kommunes syn på dette spørsmålet når det gjelder denne kraftledningssaken. De foreliggende traséalternativene gjennom kommunen er av de spørsmål som departementet nå vurderer inngående under klagebehandlinga. Jeg er opptatt av at den avsluttende konsesjonsbehandlinga gjøres så grundig som mulig, der alle interesser avveies mot hverandre basert på et solid og sikkert faktagrunnlag. Jeg kan ikke nå gå nærmere inn på den vurderinga departementet foretar av traseene i den forbindelse.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-04-28:
Sjøl om spørsmålet blir stilt på en annen måte, blir ikke svaret mitt annerledes av den grunn. Det jeg svarte på det første spørsmålet, var at jeg har sørget for å få satt i gang nødvendige tilleggsutredninger i denne store og krevende saken. Jeg har full forståelse for at det er et betydelig lokalt engasjement i forbindelse med de ulike trasévalgene, men det er ikke riktig å gå inn på de ulike vurderingene nå, i og med at saken ligger til klagebehandling i departementet.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-04-28:
Spørreren trekker her inn noen problemstillinger knyttet til et helt annet spørsmål, rundt linjeføringa og søknaden som er kommet om det, inn mot Bergensområdet. Jeg har konstatert at Statnett har sendt ut en anbudsforespørsel i forbindelse med eventuelt innkjøp av materiell. Det er en forretningsmessig vurdering Statnett har gjort, og som jeg hører selskapet har gjort for å kunne være i stand til å sikre beredskapen i Bergen gjennom bygging av ny linje – hvis tillatelse blir gitt. Det er ikke gitt noen politiske avklaringer, politiske signaler, til Statnett i så måte, det er en vurdering selskapet sjøl har gjort. Jeg har ikke noen kommentarer til det, utover det som jeg nå har sagt.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
«Ifølge Aften 21. april i år blir det ikke bevilget penger som forventet til Regjeringens viktigste fattigdomstiltak. Statens nye tildelingskriterier langt ut i året har ført til at bydeler i Oslo, som nå er godt i gang med kvalifiseringsprogrammene, må trappe ned. Har statsråden vært klar over at de nye kriteriene ville bidra til sterk reduksjon i dette tilbudet til langtidsledige i Oslo, og vil statsråden nå sørge for at det tilføres friske midler så tilbudene opprettholdes og alle med behov kan delta i programmene?»
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Jeg takker for svaret. Nå er det ikke bare Oslo dette gjelder. Jeg har også hatt henvendelser fra en liten kommune som heter Verran, og en kommune som heter Steinkjer. Det viser at kommuner av varierende størrelse – altså som Oslo og de to andre kommunene – får en sterk reduksjon i antall personer de kan tilby dette programmet. Problemet er at de allerede har tilbudt og planlagt disse plassene, og at tildelingsbrevet kom veldig sent. Så det aktivitetsnivået som de skulle hatt, og som de har lagt opp til allerede, har de jo basert seg på. Det er lovet, og det vil de også få midler til. Det vil bety veldig mye for en liten kommune som Verran når de selv må dekke nærmest halvparten av deltakerne for å opprettholde det nivået som de faktisk må opprettholde. Det er jo en lov som sier at når man har rett til dette programmet, skal også kommunene tilby det. Nå var det forventet at man fra Regjeringens side ville trappe opp dette, så kommunene ventet ikke at de skulle begynne å trappe ned nå som de var godt i gang. Det får veldig stor betydning når det blir 40–50 pst. reduksjon i forhold til de plassene som er planlagt.
Vigdis Giltun (Fremskrittspartiet), 2010-04-28:
Nå er det mange kommuner som frykter hva som vil skje med dette kvalifiseringsprogrammet i tiden som kommer, for når det gjelder de vurderingene som er gjort, er de heller ikke enige i det. Der er det lagt opp til at en del skal ut av programmet, og at man skal få færre inn igjen. Det stemmer ikke med det som skjer i de aktuelle kommunene. De har helt andre måltall enn det man opererer med i det tildelingsbrevet. Jeg frykter at vi nok en gang ser eksempler på Regjeringens gulrotpolitikk. Man kommer først med gulrøtter: Dette skal staten dekke – og så stimulerer man til høy deltakelse, som man har gjort her. Man har også veldig gode resultater fra Sagene i Oslo, men de må nå kutte helt ned til 100 plasser, fra nærmere 260. Det er dramatisk! Og så legges det inn i rammetilskuddet fra neste år av. De fleste kjenner jo til hva som skjer når dette blir lagt inn i rammetilskuddet. Da blir det en del av kommunens øvrige budsjett. Det vil bli en stor belastning for kommunene å kunne tilby gode tiltak – for det er gode tiltak vi trenger, ikke bare å få noen over på tiltak. Dette er det derfor mange som er bekymret for. Hva kan statsråden si om 2011? Og vil det eventuelt bli lagt inn i rammetilskuddet?
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Kvalifiseringsprogrammet er et viktig tiltak, bl.a. for å bekjempe fattigdom. Formålet med kvalifiseringsprogrammet er å bidra til at bl.a. flere langtidsmottakere av sosialhjelp får en oppfølging som igjen bidrar til aktivitet og arbeid. Å lykkes i dette arbeidet er viktig både for dem det gjelder, og for samfunnet. På sikt vil det også bidra til å redusere sosialhjelpsutgiftene for kommunene. Regjeringen og kommunene må derfor i samarbeid bidra til å holde aktiviteten oppe. Kvalifiseringsprogrammet er et kommunalt ansvar som forvaltes av Nav-kontorene. Kommunene kompenseres for de samlede merkostnadene knyttet til programmet, basert på anslåtte merkostnader pr. deltaker og gjennomsnittlig antall deltakere i ordningen. Kvalifiseringsprogrammet har blitt faset inn i takt med etableringen av Nav-kontorene. Fra 1. januar 2010 skal alle kommuner tilby kvalifiseringsprogram. Som følge av innfasingen har bevilgningen over statsbudsjettet blitt styrket hvert år. Fordelingen av midler til den enkelte kommune tar utgangspunkt i sosialhjelpsnøkkelen i inntektssystemet, justert for tidspunktet for etablering av Nav-kontoret og et beregnet forløp for antall deltakere i den enkelte kommune. Bevilgningen til den enkelte kommune er knyttet til et anslag på forventet aktivitet. Dersom faktisk aktivitet et år har vært lavere enn måltallet, innebærer det at det er gitt et høyere statlig tilskudd enn faktisk gjennomføring isolert sett tilsier. Det er forutsatt at eventuelt ubenyttede midler brukes til formålet i senere år. Kommunene hadde samlet en lavere aktivitet knyttet til programmet både i 2008 og 2009 enn forutsatt i bevilgningene. Flere kommuner og enkelte bydeler i Oslo vil i 2010 videre ha en beregnet tilgang av deltakere som er lavere enn avgangen. Arbeids- og velferdsdirektoratet har orientert meg om at enkelte kommuner er misfornøyd med tilskuddet for 2010. Direktoratet har i den sammenheng sett behov for å gi oppdatert informasjon om bakgrunnen for fordelingen. Det legges opp til kontakt med enkeltkommuner, deriblant Oslo, der det er behov for å gjennomgå og drøfte fordelingen konkret.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg understreker at det faktisk er en opptrapping når det gjelder bruken av midler til kvalifiseringsprogram. Det vi diskuterer her nå, er nøkkeltallene for hvordan man har fordelt disse midlene kommunene imellom. Jeg vil bare si at jeg i hovedsak har basert mitt svar på Oslo, som var spørsmålsstillingen, men jeg kan for så vidt svare generelt for de andre kommunene også. Poenget er, som jeg sa, at dette blir fordelt gjennom en sosialhjelpsnøkkel. Altså: Det blir vurdert i forhold til innbyggere og i forhold til ulike parametre knyttet til den måten man fordeler sosialhjelpen på. I tillegg ser man altså på hvor mange man forventer å få inn i programmet. Dette gjør at veldig mange kommuner – også Oslo – har hatt et langt større tilskudd i 2008 og 2009 enn de faktisk brukte. Som jeg påpekte i innlegget mitt, er det forutsatt at de da skal bruke de pengene året etterpå. På samme måte gjelder det andre kommuner også. Når det gjelder detaljene med tanke på hvordan denne fordelingen er gjort, er jeg litt tilbakeholden, for det er et komplisert regnestykke. Men jeg vil understreke at kvalifiseringsprogrammet er en stor fordel for kommunene selv. De får ned sosialhjelpsbudsjettet sitt hvis de investerer i det.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2010-04-28:
Jeg kan ikke si noe om 2011 nå. Men det jeg kan si, er at jeg ikke deler den forståelsen, at man på en måte reduserer kvalifiseringsprogrammet og støtten til det, for det gjør man ikke. Man har lagt inn en stadig økt andel midler til dette. Vi snakker om en fordeling. I utgangspunktet har jo – selv om det har vært vellykket at man har måttet jobbe for å få aktivitetsnivået opp, for det er komplisert å få denne gruppen inn – de fleste kommunene faktisk blitt overkompensert. Så ser vi nå at det gjennom det at man har et system for å fordele det – for det må man ha, man kan ikke drive en individuell tilpasning hvert eneste år, man må ha et nøkkeltall for dette – for noen kommuner angivelig har slått ut slik at de har fått noe mindre enn at de hadde forutsatt. Men jeg understreker at dette er et tilskudd fra staten. De det her er snakk om, får alternativt sosialhjelp fra kommunen, og det er helt greit for kommunen å bruke det sosialhjelpstilskuddet sitt til kvalifiseringsprogrammet. Det vil faktisk på sikt være lønnsomt for kommunene, for å få denne gruppen fra sosialhjelp over i arbeid.