Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-06-16:
Det har vært henvist fra flere talere til saksordfører Lars Peder Brekks grundige gjennomgang, og det kan godt jeg gjøre også. Komiteens syn kommer også klart fram gjennom komiteens enstemmige merknader. Slik sett skulle det kanskje ikke være nødvendig å si så mye. Det er gjerne slik i mange saker der vi ikke er uenige, hvor det ikke foreligger dissenser, at vi ikke forlenger tiden med å ta ordet i utrengsmål. Det er likevel noen saker som er så viktige for nasjonen at vi må ta ordet likevel for å understreke akkurat det. Det er derfor jeg tar ordet. I denne saken handler det om ivaretakelse og forvaltning av svært viktige ressurser med tanke på framtiden i det som er blitt betegnet som et spiskammer i alle fall for vårt område av kloden. Norge forvalter noen av verdens mest produktive kyst- og havområder, samtidig som fiskeriet spiller en sentral rolle innenfor norsk økonomi, med stor betydning ikke minst for bosettingen langs kysten. Derfor er samarbeidet med Russland i denne sammenheng svært vitalt. Det er ikke minst viktig at vi kommer fram til en mest mulig felles forståelse på begge sider når det gjelder disse utfordringene. Derfor er det også grunn til å gi ros til riksrevisjonene, først og fremst vår egen, men også tilsvarende på den russiske siden, samt til fiskerimyndighetene, for initiativ og anstrengelser for å finne fram til ordninger som kan sikre god kontroll og forvaltning av disse fiskeressursene. Den parallelle revisjonen av forvaltningen av fiskeressursene i Barentshavet og Norskehavet har vært gjennomført i tråd med FNs havrettskonvensjon og er således et svært viktig skritt i riktig retning. Vi som fikk være med på komiteens reise til Kirkenes og Murmansk og fikk møte representanter for ulike myndighetsorganer på begge sider, opplevde dette som svært nyttig. Som understreket i innstillingen, er situasjonen alvorlig både av hensyn til rettssikkerhet og av markeds- og omdømmehensyn. Når noen driver uregistrert og ulovlig fiske, går det ut over dem som driver på lovlig vis. Slik er det. Dette bidrar til å undergrave markedet og setter næringen i et dårlig lys. Det er vist til at markedstrender medfører økt markedsmessig fokusering på bærekraft og ulovlig fiske. Undersøkelsen viser at det foregår et betydelig uttak av torsk i Barentshavet og Norskehavet utover totalkvotene som er fastsatt i forhandlinger mellom de to land. Norske og russiske myndigheter synes å være enige om at dette er et stort problem, men man er ikke like enige om omfanget av overfisket. Det forklares bl.a. med at det finnes ulike metoder for beregningen av uttaket. Likevel - når noe sånt som hver fjerde torsk, som også tidligere er nevnt her, som tas ut av Barentshavet og Norskehavet, tas ut ulovlig, skjønner vi at problemet er stort og betydelig, og når russiske fiskefartøyer, ifølge undersøkelser, står for en stor del av det uregistrerte uttaket, skjønner vi noe av utfordringen også. Resultatet av det ulovlige og uregistrerte fisket kan bli reduksjon i de nasjonale kvotene og svekking av driftsgrunnlaget for fiskeflåten. Så er hensikten med arbeidet i Den blandede norsk-russiske fiskerikommisjon at de vedtak som fattes, skal nedfelles i begge lands regelverk med sikte på at overtredelser skal kunne sanksjoneres. Disse kommisjonsvedtakene på kontrollområdet er i all hovedsak blitt nedfelt i norske lover og regler, og blir nå også fulgt opp og håndhevet som forutsatt. Det er derfor grunn til sterkt å beklage at russiske myndigheter i liten grad har gjort det samme på viktige områder. Det gjelder særlig informasjonsutveksling med norske fiskerimyndigheter om satellittsporing, omlasting og landing i tredjeland. Det er synd at disse sentrale tiltakene for å løse utfordringene med ulovlig fiske og omlasting ikke er fulgt opp av vårt nabolands myndigheter. Dette må de norske myndighetene arbeide videre med, med tanke på bedre samhandling. Komiteen har understreket Norges pådriverrolle og at vi viderefører og forsterker denne rollen i denne sammenheng. Riksrevisjonen har i sin rapport pekt på en rekke utfordringer også på norsk side. Norge har allerede kommet langt bl.a. med hensyn til styrking av kvotekontrollen. Undersøkelsen viser imidlertid også at det fortsatt er rom for forbedringer på norsk side. Blant annet gjelder dette en viktig styrking av Kystvakten, som forrige taler også nevnte, slik at den kan settes enda bedre i stand til å utføre den overvåking og kontrollfunksjon den er satt til i disse områdene. I denne sammenheng viser jeg også videre til komiteens merknader. Det er grunn til å være tilfreds med at de to riksrevisjonene er blitt enige om å fortsette å følge opp parallellrevisjonen over tre år for å vurdere om resultatene av revisjonen har bidratt til en mer effektiv forvaltning av de felles levende marine ressursene i Barentshavet og Norskehavet, og om revisjonen har bidratt til å løse problemene med ulovlig fiske og omlasting i disse havområdene. Det er all grunn til å ha forventninger knyttet til denne oppfølgingen.