trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Steinar Gullvåg (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Både sjømannsorganisasjonene og Fiskarlaget er svært tilfreds med at Stortinget i dag gjør endringer i pensjonstrygden for sjømenn og for fiskere. Pensjonsordningene tilpasses nå pensjonsreformen. Verken sjømannspensjonen eller fiskerpensjonen skal levealdersjusteres eller samordnes. Pensjonstrygden for sjømenn er en tidligpensjon for aldersgruppen fra 60 til og med 66 år. Den omfatter norske statsborgere og personer som er fast bosatt i Norge som har vært ansatt på norske skip og flyttbare innretninger over 100 bruttotonn, registrert i norsk register. Ved siste årsskifte omfattet pensjonsordningen om lag 28 000 sjømenn. Fiskerpensjonen omfatter alle fiskere som er registrert på blad B i fiskermantallet, som altså har fiske og fangst som heltidsyrke. Fiskerpensjonen er en tidligpensjon for fiskere i alderen fra 60 til og med 66 år og omfatter om lag 10 200 fiskere. Ved innføringen av ny pensjonsordning fra 1. januar 2011 vil sjømanns- og fiskerpensjonene kunne ytes fullt ut ved siden av alderspensjon når denne tas ut før fylte 67 år – altså ingen samordning. Dagens samordningsregler gjelder imidlertid for alle som har tatt ut AFP før 1. januar 2011 og for AFP i offentlig sektor. Sjømanns- og fiskerpensjonene samordnes ikke med ny AFP i privat sektor. Sjømannspensjonen og fiskerpensjonen skal årlig reguleres som de fleste andre lovfestede pensjonsordninger, dvs. med lønnsveksten i samfunnet fratrukket 0,75 pst. Selv om dette gir en lavere utvikling av kjøpekraften i forhold til lønnsveksten hos de yrkesaktive, vil både sjømenn og fiskere sikres en god og stabil kjøpekraftsutvikling, på linje med andre pensjonister. Som en del av sjømannspensjonsordningen ytes det et overgangstillegg til alderspensjonister i de tilfellene sjømannspensjonen er høyere enn alderspensjonen. Overgangstillegget svarer til differansen mellom sjømannspensjon og alderspensjon. I dag innfører Stortinget et krav om såkalt inntektsbortfall for arbeidsavklaringspenger og uførepensjon. Jeg tror ikke begrepet «inntektsbortfall» er å finne i norske ordlister. Det betyr imidlertid at personer som har fylt 62 år, må ha tapt inntekt i størrelsesorden folketrygdens grunnbeløp, altså rundt 75 000 kr siste år, for å kunne søke arbeidsavklaringspenger og uføretrygd. Det betyr at opptil 60 personer vil kunne miste retten til arbeidsavklaringspenger, og opptil 300 personer vil kunne miste rett til uføretrygd. I den grad dette vil bidra til at flere vil øke sine stillingsbrøker og stå lenger i stilling, vil det styrke arbeidslinja. Men i den grad det fører til at noen i små stillinger uten fulle rettigheter i alderstrygden tvinges over i en varig lav alderspensjon, er det uheldig. Jeg underslår derfor ikke at det er betenkeligheter knyttet til dette forslaget. Men tatt i betraktning at regjeringen i løpet av 2011 skal ha en gjennomgang av midlertidige trygdeytelser med det formål å unngå doble ytelser, støtter vi i dag regjeringens forslag. Jeg forutsetter at departementet i den sammenheng ser nærmere på konsekvensene av dette kravet, og at man unngår uheldige virkninger av det.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-12-13:
Det er store forventninger til at det blir gjort noe med revisjonsplikten, som mange oppfatter som gryteklar. Kan statsråden nå på tampen av året her i Stortinget si noe om når dette kommer? Og kan han også si noe om hvor praktisk han synes det er at en slik endring blir gjennomført f.eks. i 2011 når bedriftene er godt i gang med driftsåret sitt, hvis de da blir slik?
Svein Flåtten (Høyre), 2010-12-13:
Jeg håper i hvert fall at statsråden trykker på, for jeg har forstått at han er for dette. Jeg tror også at statsråden må slutte å snakke om det den forrige regjeringen ikke gjorde, når de er på vei inn i det sjette året. Ja, vi løper foran i toget nå – det er et faktum. Det er også et faktum at det er statsråden som er bakerst. Så til representanten Lundteigen, som jeg alltid setter stor pris på i disse debattene. Han er småbedriftenes gode talsmann. Han snakker om «stort fokus» og viktige tema i dette forslaget fra Kristelig Folkeparti – det samme forslaget som representanten Heggø sier som så om: Det er vanskelig å få tak i noe konkret. Det er 30 helt konkrete forslag! Det er bare å lese. På den annen side undrer det meg litt at representanten Lundteigen, som synes at dette er så viktig, disse 30 forslagene, har vanskeligheter med å finne noen som han er for, for det er noe med dem alle som han egentlig ikke liker. Bare til et av de viktige, dette med en enklere adgang for ansettelser for små bedrifter: Det er ikke slik forslaget er, det er generelt. Men det står som en begrunnelse at dette ville være særlig viktig for de små bedriftene. Jeg ber representanten Lundteigen lese dette veldig nøye. Akkurat det forslaget fra Kristelig Folkeparti, som jeg synes er et forsiktig forslag – jeg holdt nær sagt på å si saktmodig forslag, for å holde meg til terminologien – synes jeg ikke man skal møte slik som representanten Heggø gjør, med å skrike om brutalitet i arbeidslivet. Det fortjener faktisk ikke den omtanken som forslagsstillerne har for småbedriftene. Representanten Heggø synes da det er greiere å gå over til å snakke om skattelette, som jo står i manus fra før, fra alle valgkamper tilbake og i det hele tatt. Når det gjelder det at kommuneøkonomien vil svekkes med 9 mrd. kr hvis man fjerner formuesskatten, anbefaler jeg næringsfraksjonen til Arbeiderpartiet, kanskje også de øvrige rød-grønne, om å ta kontakt med sin egen finansfraksjon og spørre hvordan Høyres alternative budsjetter er blitt saldert de senere årene. Jeg har sittet i Stortinget finanskomité i åtte år, laget åtte budsjetter og foreslått fjerning av formuesskatt – jeg har aldri saldert dette mot kommuneøkonomien i det hele tatt. Så ja, argumenter gjerne mot stimulans for bedriftene og skattelette, men med blanke våpen.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-12-13:
Jeg er glad for at representanten Heggø tonet ned noen av de mest bombastiske utsagnene i sitt siste innlegg. Det tror jeg er bra, for vi snakker tross alt om alle landets titusenvis av småbedrifter og om eiere som jobber der hver eneste dag. Det er da jeg også synes det er underlig med et utsagn fra representanten Lundteigen, som har utnevnt seg selv til småbedriftenes store beskytter og fanebærer – og det må han gjerne gjøre – der han sier at «når en får tenkt seg om», vil de mene at dette med mer fleksible jobber, midlertidige ansettelser, ikke er noe for dem. Jeg vet ikke om representanten Lundteigen var på Småtinget i Alta. Da ville han hørt helt unisont hva norske småbedrifter og deres eiere mener om dette. Det kan ikke ha gått ham hus forbi. Så er jeg veldig glad for at representanten Lundteigen nå åpner for flere av de forslagene som er fremmet, og sier at han har stor interesse av dem, tror jeg det er. Da håper jeg at han kan arbeide innad i regjeringen, for det er ikke første gang han sier dette, slik at vi til slutt kan se noen konkrete eksempler på dette arbeidet, og at også han kommer fremst i det toget som er beskrevet av statsråden, og ikke går bakerst sammen med sine egne. Så nok en gang til dagens artikkel i Dagens Næringsliv av den pensjonerte professor Hansen i Bergen, og jeg må gjenta det også for representanten Lundteigen: Høyre har aldri saldert sine alternative budsjetter med å ta fra kommunene det vi reduserer i formuesskatt. Det er jo en forutsetning at dette går rett inn på statsbudsjettet. Jeg synes at det er en helt underlig argumentasjon. På den annen side registrerer jeg at dette gir Lundteigen og andre anledning til å argumentere friskt for at man må ha eiendomsskatt i stedet, og at vi kanskje til slutt ender opp med begge deler. Jeg vil be representanten Lundteigen om fortsatt å holde flagget høyt når det gjelder å redusere formuesskatten. Følg Bondelaget i denne saken, Lundteigen!
Svein Flåtten (Høyre), 2010-12-13:
Jeg er enig med representanten Lundteigen i mye. Han er også enig med partiet Høyre, som han sier. Hvis han virkelig vil gjøre noe innad i regjeringen for norske småbedrifter, så ikke la en enslig representants sarkasmer stenge for det. Dette er altfor viktig til det. Men jeg kommer ikke til å slutte å påpeke at det går sent, at man burde gjort andre ting, og at man burde hatt et mye høyere tempo i dette arbeidet. Så til representanten Aasland, som sier at vi som reiser rundt og lytter til næringslivet, hører det vi vil høre. Det er mulig. Jeg så at representanten Aasland også var i Alta. Jeg har da forstått at også han har hørt det han vil høre. Når det gjelder den debatten som er blitt nokså het her, om brutalisering av arbeidslivet, må jeg understreke at forslaget – det forsiktige forslaget – fra Kristelig Folkeparti var ett av 30 forslag som representanten Heggø fra Arbeiderpartiet fant grunn til å henge seg opp i, fordi det var det som passet med å fremstille dette som brutalt. Jeg sa i mitt innlegg at jeg syntes det var ufortjent at Kristelig Folkeparti skulle få et slikt stempel på sitt totale forslag. Det kunne man holdt seg for god til. Det kunne også komitélederen gjort. Til slutt nærmest insinuerte han at det er vi som har dratt opp denne debatten spesielt. Det har vi slett ikke gjort. Dette har vært et stort forslag med veldig mange elementer – helt grunnløst å trekke dette spesielt inn.
Svein Flåtten (Høyre), 2010-12-13:
Jeg synes det var greit i den forrige replikken å få avklart at man faktisk ikke hadde levert – i hvert fall ikke i forhold til valgløftene. Jeg vil spørre om en av flertallets merknader, for flertallet peker i en merknad på at «garantiordningen har til hensikt å gi tilfredsstillende risikoavlastning for kraftselger», og det er jo det vi snakker om. Men så skrives det: «I den forbindelse bør det også påhvile kraftselger et særlig ansvar for å inngå langsiktige kraftkontrakter til industrien, blant annet for å unngå vesentlige endringer i det nasjonale kraftforbruket over tid.» Det skal altså «påhvile kraftselger et særlig ansvar». Dette er jo en flertallsmerknad. Tenker statsråden på å følge opp den merknaden på noe vis, i f.eks. forskrifter, forslag om lov, pålegg til bedriftene osv., for hvis ikke er den vel egentlig uten noen virkning?
Svein Flåtten (Høyre), 2010-12-13:
Av statsrådens svar på replikkene fra representanten Nesvik gikk det jo ganske klart frem at man ikke hadde levert på de løftene som ble gitt om å levere kraft til under markedspris, som man ga i valgkampen i 2005. Derfor forundrer det meg når komiteens leder nå begynner å sette spørsmålstegn ved begrepet «markedspris». Det vet man egentlig ikke riktig hva er. Det er et litt diffust begrep. Det kan være litt opp, litt ned. Når det gjaldt hans oppklaring rundt denne flertallsmerknaden – som jeg forsto at statsråden egentlig toet sine hender i forhold til, og det må han jo gjerne gjøre, det blir jo opp til flertallet å trykke på dette – fikk jeg ingen forståelse av hvordan man skulle trykke på kraftselger for å gi ham «et særlig ansvar» for å inngå langsiktige kraftkontrakter til industrien gjennom denne lovendringen, som vi er enige om, som er en dekningsgarantilov, som gjør at man blir kvitt motpartsansvaret, i hvert fall får minimert det. Vi er helt enige om det. Det er helt glimrende, men jeg kan ikke forstå at denne flertallsmerknaden ble noe særlig godt forklart av representanten Aasland. Så har jeg lyst til å si det samme til representanten Heggø. Jeg går ut fra at også hun hørte statsråden si at man ikke hadde levert på det man lovte i valgkampen. Så har man gjort en rekke andre ting, ja, men det hører jo for så vidt ikke til saken her. Men det er jo helt naturlig å snakke om hva som ble lovet i valgkampen – og det å skremme med at hvis det hadde vært et annet flertall, så hadde det vært sånn eller slik, faller på sin egen urimelighet. Vi står egentlig igjen med at vi er enige om denne lovendringen som vi vedtar. Det synes jeg er helt greit, men å tillegge dette noe mer gjennom merknader er faktisk litt alvorlig. Statsråden sier på den ene siden at han implementerer det han kan få implementert, slik jeg forsto det, mens flertallet ikke riktig kan få forklart hva de mener med det, og hvordan de har tenkt å gå videre med det. Da blir det ganske vanskelig for kraftselgerne, som skal lese referatene fra denne debatten, å vite hvordan de skal forholde seg.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Eg skal begynna med det siste frå representanten Flåtten: Det var vurderinga når det gjeld arbeidsmiljølova og at det er risikabelt for småbedrifter å tilsetja i faste stillingar, som eg uttala meg om. Det står i forslag nr. 1. Til representanten Nesvik vil eg gjerne seia: Ja, Arbeidarpartiet støtta Bondevik, under eitt budsjett – eitt av fire. Det medførte faktisk at vi tvinga regjeringa Bondevik til å koma med 2 mrd. kr meir til kommunesektoren. Det vert faktisk nokre få byggjesaker meir ein kan handsama for den summen der, i tillegg til andre gode ting. Så til brutalisering i arbeidslivet. Framstegspartiet har stemt for alle brutaliseringsvedtaka, så vidt som eg har fått med meg. Det kan henda at eg har gått glipp av det éin gong dei har stemt imot, men eg trur dei har stemt for i alle samanhengar eg har sett. Men vi i Arbeidarpartiet, saman med SV og Senterpartiet, har reversert dei forslaga som faktisk hadde fleirtal under Bondevik-regjeringa. Her går det ei klar skiljeline i den norske politikken.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Som saksordføraren sa, er hovudpunktet i denne saka samrøystes. Det kan det vera verdt å merka seg at vi har klart etter den førre debatten. Lovendringsframlegget er endå eit ledd i regjeringa sitt forenklingsarbeid. Elektronisk innsending av meldingar til Brønnøysundregistra forenklar kvardagen til aktørane i næringslivet, og det forkortar sakshandsamingstida ved registra vesentleg. Dette er faktisk ei reell forbetring og forenkling. Målsetjinga er at prosentdelen av elektroniske meldingar skal liggja på 95 innan utgangen av 2012. Som vi alle ser, er det ei lita stund til vi har nådd det. Dagens forskriftsfullmakt vert utvida, slik at ho gjeld alle typar meldingar, og alle som er pålagde meldeplikt, kan signera åleine. Eventuelt kan ein delegera til ein fysisk person via administatorrettane i Altinn. Personkretsen som har meldeplikt i Einingsregisteret, vert utvida. For å få einsretta reglar i registreringsregelverket vert kretsen som kan signera både papirmelding og elektroniske meldingar til Einingsregisteret, også utvida tilsvarande. Dette er bra. Når ein les merknadene til Høgre og Framstegspartiet, kan ein tru at det er bortimot umogleg å driva næringsverksemd i Noreg. Eg skal ikkje dra opp debatten som vi hadde i førre debatt, men eg vil likevel påpeika at det at vi er kåra til det åttande beste landet å drive verksemd i, har ikkje alle fått med seg. Det er unikt at samtidig som vi oppnår den kåringa, er vi òg kåra til verdas beste land å bu i, gong på gong.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Eg er heilt samd i saksordføraren si framifrå framstilling, og når eg tek ordet i denne saka, er det berre for å seia at eg er veldig fornøgd med at vi har fått denne brikka på plass når det gjeld industrikraftregime. Det gjer fantastisk godt. Det kan eg trygt seia som kjenner industrisamfunnet i Høyanger. Det er veldig viktig for den raud-grøne regjeringa å levera på det som Norsk Industri sa at dei måtte ha, og det som i alle fall eg gjekk rundt og lova i valkampen. Så registrerer eg at Høgre og Framstegspartiet i merknads form er misfornøgde med regjeringa sin innsats på dette feltet òg. Det er på ingen måte overraskande. Sjølv om det eg seier no, kanskje er å tråkka på ei øm tå, så må det vera frykteleg irriterande når det kjem ei ny regjering, som tek opp att tråden, og som ikkje gjev opp, og som ikkje meiner at dette er ein solnedgangsindustri. Tvert om: Ein får på plass brikke etter brikke i eit nytt industrikraftregime etter modell frå det Norsk Industri sa at dei ville ha. Denne lovendringa må sjåast i samanheng med etableringa av ei ny garantiordning under GIEK og er eit tiltak for at 80–90 bedrifter kan få pantsetja dei langsiktige kontraktane og risikoavlastning for krafttilbydar. Eg synest det er veldig bra. Heldigvis har vi raud-grøne stått som nokre pålar når det gjeld heimfall og at vatnressursane tilhøyrer det norske folk. Eg ser ikkje bort frå at nettopp dette kan verta endra viss vi får eit anna fleirtal i denne salen. Det bør det norske folk merka seg. Avslutningsvis vil eg gjenta forventningane, som er store til at det no faktisk vert inngått nye, langsiktige kraftavtalar. Signala er mange, og dei er sterke, og dei bør verta lagde merke til.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Representantene fra Kristelig Folkeparti har fremmet en rekke gode og konstruktive forslag. Som saksordfører Flåtten var inne på, har vi debattert dette nå den siste tiden relativt mange ganger, men som sagt viser det nettopp både engasjementet og ikke minst også det faktum at ting skjer veldig sent. Det er klart at man kan godt prøve å avspore debatten, som nå sist representanten Heggø gjorde, og snakke om at dette forslaget dreier seg om et brutalisert arbeidsliv. Da var det vel kanskje brutalisert også med den arbeiderpartistøttede Bondevik-regjeringen? For selv om representanten sa at Fremskrittspartiet støttet Bondevik-regjeringen, vil jeg minne om at Arbeiderpartiet var inne og støttet Bondevik-regjeringen i et av de budsjettene man hadde der. Så vi får se hvilke av disse budsjettene som var det mest brutaliserende, som representanten var inne på. Jeg vil ta opp de forslagene som Fremskrittspartiet står alene om i innstillingen. Bakgrunnen for at de fremmes på nytt, som representanten Flåtten var inne på, er at i perioden etter at man fremmet den. har ingenting skjedd. Man står nærmest på stedet hvil, og jeg håper at noe snart begynner å skje. Jeg håper også at reisene til statsråden – både til Danmark og Nederland og andre steder – gir inspirasjon til å komme litt raskere i gang, enda flere forslag, slik at vi kan komme et steg videre. Representantene fra Høyre og Kristelig Folkeparti fremmer også forslag nr. 28: «Stortinget ber regjeringen vurdere å fjerne revisjonsplikten for små foretak.» Bakgrunnen for at Fremskrittspartiet ikke er med på det forslaget, er at vi allerede for lang tid tilbake fremmet et representantforslag om å fjerne revisjonsplikten for selskap som har en omsetning på under 5 mill. kr. Videre har også Fremskrittspartiet fremmet et forslag om å redusere oppbevaringsplikten fra ti til fem år. Det ligger til behandling i finanskomiteen. Så vi har konkludert, og da trenger vi ikke å vurdere å fjerne revisjonsplikten. Det skal bli spennende å se når vi får måltallet på bordet, hva måltallet blir for statsråden, og implementeringshastigheten – hvor raskt det kommer på plass. Ja, det skal bli spennende å følge denne saken, men jeg tror nok dessverre ikke det er siste gang vi står på denne talerstolen og diskuterer disse tingene. Men la oss håpe at vi snart begynner å få resultater av det. Det er viktig, for det dette dreier seg om, er jo nettopp å gjøre rammevilkårene enklere for disse små og mellomstore bedriftene, og det er i hovedsak det som er selve bærebjelken i det norske næringslivet. Det er det som kommer til å bringe oss videre, både innenfor teknologi, gründervirksomhet – det å få nye ideer og visjoner og komme videre. Derfor er det viktig at vi legger rammevilkårene til grunn, sørger for at det blir enklest mulig og bruke minst mulig tid på rapportering. De forslagene som Fremskrittspartiet står alene om, er gode forslag. Så jeg håper statsråden vil se på dem når han kommer tilbake til sitt lønnkammer i gata her oppe. Jeg håper han kan sette seg ned, se på disse tingene – og kanskje komme på dem selv.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Jeg kan forsikre statsråden om at forenkling og reduksjon av skjemaveldet er noe som mange partier har jobbet med i mange år. Representantforslag er ikke noe man fremmer fordi denne regjeringen har tatt til orde for det. Bakgrunnen er at man kanskje er utålmodig, fordi man har fremmet en rekke forslag uten at man har sett at man har kommet noen vei. Men statsråden skal i hvert fall ha det at han har satt seg inn i hvordan det er i andre land. Da stiller jeg følgende spørsmål til statsråden: Hadde statsråden under sitt besøk i Danmark inntrykk av at Danmark også bare er kommet ned til det norske nivået? Statsråden nevnte Nederland, men i hvert fall den undersøkelsen som undertegnede har sett, viser at Danmark faktisk er kommet godt i gang, kommet langt ned og er langt bedre stilt. Så vil jeg bare minne statsråden om at det er ingen i denne sal som har sagt at man har ambisjoner om å komme ned til null – det ble nevnt 50 mrd. kr. Det er 25 pst. man faktisk har satt som en målsetting.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Det skal bli interessant å følge de rød-grønne partienes ferd videre framover knyttet til skatte- og avgiftsregimet, for nå har vi akkurat hørt Lundteigens innlegg om de store svakhetene og problemene ved eiendomsskatten. Det kan jeg slutte meg til, og jeg ser fram til at senterpartister landet over nå går vekk fra å bruke eiendomsskatten. Det skal det bli interessant å se. Bakgrunnen for at jeg tok ordet, er representanten Heggøs innlegg. Hun snakker altså nok en gang om brutaliseringen av arbeidslivet, hvor fælt det har vært å jobbe i dette landet før de rød-grønne kom til makta. Jeg tror dessverre ikke representanten Heggø framstiller dette sånn som befolkningen oppfatter det. Regjeringen selv sier jo at Norge er et av verdens beste land å bo i. Det har det vært i mange, mange år, også før representanten Heggøs folk kom i regjering. Men når det gjelder arbeidslivet, har det også litt med å se på terskelen til det å komme inn i arbeidslivet. Et av problemene som vi har sett de senere årene, er jo nettopp at man ikke har klart å få flere av dem som har stått utenfor arbeidslivet på grunn av nedsatt funksjonsevne, til å komme inn i arbeidslivet. Kanskje representanten Heggø kan reflektere litt rundt det. Så sier representanten Heggø også at da vi, altså Arbeiderpartiet, inngikk et forlik med Bondevik-regjeringen, fikk man bedret kommuneøkonomien med 2 mrd. kr. Så glemmer man å si at man endret også systemet innenfor helsevesenet, som gjorde at flere personer ikke fikk behandling. Man endret også egenandelsbiten innenfor helsevesenet. Det er sikkert mye med forskjellige typer budsjetter, men nå synes jeg at historie bør være historie. Så må man se framover og hvordan det kan bli bedre i framtiden, og ikke bare se på gammel historie.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Jeg regner med at det blir lagt på 10 pst. på tiden min her nå, siden klokken har begynt å gå. Når det gjelder lovteksten og lovparagrafene, så er vi enige om det. Det er enstemmig. Representantene fra Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti har imidlertid en kritisk merknad i innstillingen knyttet til de lovnadene som ble gitt i valgkampen. Da skal jeg stille et konkret spørsmål til statsråden, for statsråden var inne på denne merknaden selv. Statsministeren lovet under valgkampen i 2005 at man skulle skaffe den kraftkrevende industrien elkraft til under markedspris. Mitt spørsmål til statsråden er da følgende: Har man nå gitt den kraftkrevende industrien tilgang på elkraft til under markedspris, som man lovte?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Det er ingen som har sendt den kraftkrevende industrien ut på spotmarkedet. Spotmarkedet er bare en del av en rekke forskjellige typer produkter som man får kjøpe fra de forskjellige leverandørene. Man har bl.a. fastpris med påslag etc., en rekke forskjellige priser. Ingen har snakket om å sende industrien ut på spotmarkedet. Mitt spørsmål til statsråden – som han ikke svarte på – stiller jeg en gang til: Har den kraftkrevende industrien fått tilbud om strøm som ligger under markedspris?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Jeg ville nok blitt mer overrasket om representanten Heggø ikke hadde vært fornøyd med fraksjonslederen sin enn jeg er over at hun faktisk var det, og det er betryggende å høre at det går godt der. I forbindelse med teksten fra flertallet der det står at det påhviler «kraftselger et særlig ansvar», så står det også noe mer. Det står også «blant annet for å unngå vesentlige endringer i det nasjonale kraftforbruket over tid». Da begynner man å komme inn på enkeltelementer i dette som jeg finner grunn til å stille spørsmål til statsråden om – om det er denne måten man skal regulere det nasjonale kraftmarkedet på. Er det denne måten man skal se om man kan få tak i kraft fra industrien der man har knapphet, f.eks. i Midt-Norge? Eller hvordan har man tenkt å gjøre det? I den forbindelse kan det være grunn til å stille et spørsmål. Den største aktøren i det norske markedet er jo Statkraft. Statkraft er som sagt et heleid offentlig selskap som sorterer under næringsministeren. Da er spørsmålet: Mener flertallskonstellasjonen at statsråden skal bruke sin makt på generalforsamlingen til Statkraft til å tvinge dem til å inngå kontrakter som de ikke nødvendigvis har hatt ønske om å gå inn i? Det er nesten sånn man må kunne lese dette – at statsråden nærmest får et «go» fra sine egne her i salen om å gå inn også i disse selskapene. Representanten Heggø var også innom problemstillinger knyttet til at det er bra at man ikke gir opp, og industrien har nå fått de vilkårene man skal ha. Jeg er litt usikker på om man mener det på Sunndalsøra, når Su 3 er stengt ned, og når man i Midt-Norge ikke heller har mulighet til å få den inn igjen på kort sikt, for nå er det jo knapphet på strøm i den samme regionen. Så jeg tror nok at man må se litt forskjellig på dette. Det som mindretallets merknad dreier seg om, er forskjellen mellom det man har lovet, og det som man leverer. Det er ikke verre enn det. Statsministeren lovte i valgkampen 2005. Det er mulig representanten Heggø ikke har lovet det, og at det bare er statsministeren som har gjort det – men jeg har også hørt andre – man lovte elkraft som skulle ligge under markedspris. Det har ikke skjedd. Prisen er den samme, men man skal kunne få en garanti for å kunne inngå en langsiktig kontrakt. Det er veldig bra, og det er et enstemmig storting som støtter opp om det. Men det vi påpeker, er at det er en vesentlig forskjell mellom hva som opprinnelig ble lovet, og hva som er levert.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2010-12-13:
Jeg tror jeg må minne statsråden om at det er en enstemmig komité som støtter opp om selve forslaget til endringer i dekningsloven. Det er ikke slik at det er henholdsvis et flertall og et mindretall som har tro på dette eller ikke. Det er en samlet komité som går inn for det. Det regner jeg med at også statsråden hadde fått med seg før han gikk på talerstolen, og ikke minst etter at han har satt seg. Jeg kan bare minne statsråden om det, så er i hvert fall den ballen lagt død. Jeg husker også veldig godt diskusjonen tilbake i 2005, som jeg var med på, og vi debatterte en rekke av disse sakene da. Det var aldri snakk om en dekningsgarantilov den gangen. Det man diskuterte den gangen, var hvorvidt det var mulig å gi industrien særfordeler gjennom en lavere pris eller ikke. Det var det man diskuterte når det gjaldt langsiktige kontrakter. Det var ikke denne sakens dekningsgarantilov man da debatterte. Ja, la oss nå alle håpe at dette er et av virkemidlene – og jeg tror det kan være et virkemiddel – som vil hjelpe mange bedrifter. Men det som mindretallet har vist til, er at det ikke er sammenheng mellom hva man lovte i 2005, og hva man har fått til. Jeg tror at dette er viktig å få på plass. La oss alle være enige om det, og så får vi se hvorvidt ESA vil akseptere det eller ikke. Det håper jeg virkelig at ESA vil gjøre, for det har jo med hensynet til norske arbeidsplasser å gjøre. Når det gjelder representanten Aaslands innlegg, er det ingen som stiller spørsmål ved hvorvidt man skal ha en grunnlast i systemet eller ikke. Det man stiller spørsmål om fra mindretallets side, er hva flertallet mener med sin merknad om at det påhviler kraftselgere et særlig ansvar, og ikke minst hvordan man faktisk har tenkt å følge det opp, fordi staten sitter som eneeier i den største produsenten, Statkraft. Det er den usikkerheten vi viser til, og det er det vi ikke har fått noe svar på. Men det er en enstemmig komité som stemmer for regjeringens forslag. La det ikke være noen tvil om det!
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-13:
Jeg føler behov for å si et par ord om dette med fast ansettelse og midlertidig ansettelse, siden det har blitt et tema her i dag. Kristelig Folkeparti mener selvsagt at fast ansettelse skal være grunnlaget når man blir ansatt i en bedrift. Det skal være hovedregelen i arbeidslivet. Vi har ikke sagt noe som vil rokke ved den regelen. Men som Svein Flåtten sa, det som skjedde på Småtinget i Alta, gjorde oss urolige for småbedriftene. Det var på bakgrunn av det som skjedde der, og den informasjonen Kristelig Folkeparti fikk der, at vi fremmet dette forslaget. Man har firkantede bestemmelser som passer dårlig for de mindre bedriftene. Jeg skjønner ikke hvorfor regjeringspartiene ikke kan være med på i alle fall å vurdere disse tingene, vi ber bare om at disse tingene blir vurdert. Når det er såpass betent for småbedriftene, skjønner jeg ikke at dette ikke lar seg vurdere – at man skal være så firkantet at man bare tenker fast ansettelse, og ikke kan ha en kombinasjon, når det er nødvendig.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-13:
For Kristelig Folkeparti er det viktig at forslaget vi behandler i dag, vil gjøre det lettere for industrien å skaffe finansiering ved inngåelse av langsiktige kraftavtaler. Dette vil kunne øke likviditeten i markedet for langsiktige kraftavtaler og vil være et viktig bidrag til å sikre at den kraftintensive industrien videreutvikler sine virksomheter her i Norge. Men dette forslaget løser ikke hele problemkomplekset. Endringene i dekningsloven er bare en av rammebetingelsene som må være på plass før man kan få til en garantiordning. Den andre viktige betingelsen, nemlig notifisering og godkjennelse av ESA, må også komme på plass. Kristelig Folkeparti støtter lovendringsforslaget, men konstaterer at det ikke oppfyller løftene fra regjeringspartiene i valgkampen i 2005 om kraft til industrien til under markedspris. Jeg er enig med representanten Holmelid i at dagens forslag fra regjeringen om en garantiordning for kjøp av kraft hjelper industrien et lite stykke på vei, men – for egen regning vil jeg si – på langt nær det som ble lovet før siste valg. Testen på hvilken effekt denne garantiordningen vil få, er om industrien nå finner grunnlag for en langsiktig satsing på produksjon og investeringer i Norge. I valgkampen i 2005 reiste de rød-grønne land og strand rundt med løfter de burde vite de ikke kunne holde. Stoltenberg ga industrien falske forventninger. I valgkampen før stortingsvalget i 2005 var industrikraft et yndet debattema, og rød-grønne løfter om et nytt industrikraftregime var mange og svært sterke. Også Jens Stoltenberg lovet kraft «til under markedspris». Dette skapte forventninger hos industrien. Ikke overraskende viste det seg på nytt at EØS-avtalen ikke gir rom for myndighetsbestemte kraftkontrakter. Dette var gammelt nytt for dem som kjenner saken. Regjeringene Bondevik I og II og regjeringen Stoltenberg I hadde kommet til samme konklusjon tidligere. Denne kunnskapen må de rød-grønne bevisst ha glemt da de reiste rundt med dette budskapet. Jeg besøkte nylig sementfabrikken til Norcem i Brevik. Der var budskapet krystallklart: Et industrikraftregime som gir sikker og langsiktig tilgang til kraft til konkurransedyktige betingelser, er helt avgjørende for bedriftens fremtid. Noen industrisamfunn har blitt rammet ekstra kraftig av den internasjonale finanskrisen. Kristelig Folkeparti frykter at regjeringens virkemidler i næringspolitikken ikke er treffsikre nok. Kristelig Folkeparti mener en økt satsing på forskning, innovasjon og god offentlig infrastruktur er sentrale suksesskriterier for et verdiskapende næringsliv som skal bære kostnadene for kommende generasjoner. Men vi vet at billig kraft er en helt avgjørende faktor for at Norge som høykostland kan konkurrere med industri i lavkostland, også i fremtiden.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2010-12-13:
Jeg regner med at statsråden har samme interesse for og samme oversikt over alle ideelle institusjoner som er nedlagt, som Kristelig Folkeparti har påpekt i denne saken. Vi har også en annen liste – en liste der varsellampene lyser, og de lyser rødt, og en og en forsvinner uke for uke. Vi ber i vårt forslag om strakstiltak for å hindre at dette skjer. Tror statsråden at vi vil ha en ideell sektor i fremtiden dersom vi fortsetter dagens politikk uten at aktive grep blir tatt, og at det ikke bare blir gode ord i noen fellesmerknader? Eller kan vi se fram til vårsesjonen der statsråden kan vise oss en liste med reddede ideelle organisasjoner, fordi rammevilkårene ble endret, at strakstiltak ble iverksatt? Jeg håper jeg får svar fra statsråden.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-12-13:
Det er helt riktig at Senterpartiet står opp for de små bedriftene. Det gjør vi enten vi er i opposisjon eller vi er i regjering. Årsaken til det er sjølsagt at vi historisk i det norske samfunnet har vært i den situasjonen at de større bedriftene og lønnsmottakerne har hatt mer kraftfulle organisasjoner som har greid å påvirke myndighetenes rammebetingelser, noe som har ført til at småbedriftene over tid har kommet svakere ut. Senterpartiet føler et spesielt ansvar for å ivareta småbedriftene, fordi svært mange av Senterpartiets velgere har sin basis der. Når representanten Flåtten sier at det for Senterpartiet er vanskelig å finne noe en er for, er det feil. Jeg sa i mitt innlegg at vi har stor interesse for og er positive til å forbedre systemet med arveavgift ved eierskifte. Vi har stor interesse for å se på forbedring av formuesskatten i forhold til definisjonen av arbeidende kapital. Vi har stor interesse av å øke personfradraget for å bedre situasjonen for de sjølstendig næringsdrivende. Vi har stor forståelse for – ja, mer enn det – å se på behovet for to aksjelover, ikke bare én, og for å se på spørsmålet om fjerning av revisjonsplikten, som statsråden har svart på på en forbilledlig måte. Det som er vansken i forhold til Høyre, er spørsmålet om fast ansettelse i små og store bedrifter. Der vil jeg si, som statsråden, at det går et skille mellom de rød-grønne partiene og Høyre. Vi ser det som viktig å ha like sterkt stillingsvern i små bedrifter som i store bedrifter, og tror at også småbedriftene, når en får tenkt seg om, vil være skeptiske til å ha et annerledes lovverk enn for store bedrifter. Når det så gjelder formuesskatten, har jeg bare lyst til å si litt mer om den artikkelen som Terje Rein Hansen hadde i Dagens Næringsliv i dag, hvor overskriften var «Behold formuesskatten». Han sier der: «Det faktum at de «superrike» ikke lenger betaler skatt vil kunne være helt ødeleggende for skattemoralen». Dette gjelder altså hvis en tar vekk formuesskatten. Professor Hansen sier også: «Kommuner som Oslo, Asker og Bærum har hatt betydelige formuesskatteinntekter. De har derfor ikke hatt behov for å innføre kommunal eiendomsskatt. Disse vil kunne bli tvunget til å kompensere provenytap ved å innføre en slik skatt. I andre kommuner med beskjeden eiendomsskatt, som eksempelvis Bergen, vil provenytapet kunne dekkes inn ved å justere eiendomstakstene som legges til grunn ved fastsettelse av eiendomsskatten.» For Senterpartiet er det helt klinkende klart at en revidert formuesskatt er vegen å gå framfor å ta vekk formuesskatt og dermed ta vekk skattlegging av all finansformue, noe som vil skje dersom en gjennomfører eiendomsskattlegging i Norge, slik som en gjør i våre naboland. Svakheten ved eiendomsskatten og fordelene ved en formuesskatt hvor arbeidende kapital, som ikke er arbeidsfrie inntekter, ikke legges til beskatning, er altfor lite påaktet.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-12-13:
Det er mye ved partiet Høyre som ikke tiltrekker meg. Når det gjelder småbedrifter imidlertid, har partiet Høyre, andre partier og nå Kristelig Folkeparti forslag om å bedre mulighetene for disse. Senterpartiet ser da på forslaget, på saken, ikke på forslagsstillerne. Dersom representanten Flåtten hadde spart seg for noen av sarkasmene, kan det hende at en hadde nådd lenger overfor representantene fra regjeringspartiene i å forbedre vilkårene for småbedriftene. Sjølsagt arbeider Senterpartiet innenfor regjeringa for å bedre resultatene, og vi er svært fornøyde med statsrådens positive omtale av forslagene her, som direkte inviterer til videre samarbeid. Så er det korrekt at Høyre aldri har saldert med kommuneøkonomien når en tar vekk formuesskatten. Poenget til Senterpartiet er imidlertid at bortfall av formuesskatt i alle våre naboland er erstattet med eiendomsskatt. Det bør Høyre tørre å si åpent, dersom en går inn for å ta vekk formuesskatten, at slik gjøres det i andre land.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-12-13:
Rammevilkår for ideelle aktører som driver helse-, omsorgs- og barnevernstjenester, er et viktig saksfelt. Dette er en svært god innstilling. Den klargjør på en god måte skillet mellom regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti på den ene siden og Høyre og Fremskrittspartiet på den andre siden. Høyre og Fremskrittspartiet bruker begrepsparet «ideelle og andre private aktører». Under dette inngår familieeide bedrifter og kvinnelige gründere – det er det jo politisk korrekt å snakke om – mens en enda ikke har hørt at det også inngår multinasjonale kommersielle selskaper, som jo er den realitet som vi står oppe i. Det er befriende å lese Kristelig Folkepartis merknad, hvor det heter: «Dersom de skal operere på like betingelser, vil de kommersielle raskt utkonkurrere de ideelle.» Presist! Regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti ønsker i sitt samspill med de offentlige institusjonene at «det må skjelnes mellom private kommersielle og private ideelle, non-profit, aktører». I de private nonprofitinstitusjonene inngår sjølsagt familieaksjeselskaper hvor formålet ikke er størst avkastning på innsatt kapital. Det er svært gode merknader, klargjørende merknader, som sier alle de viktige tingene om det som regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti er opptatt av. Det sies at en skal få sitt helsetilbud, uavhengig av hvilken tilknytning en har til arbeidslivet – om en er der eller ikke. Det sies at samspillet med de ideelle og nonprofitaktørene blir viktigere i tida framover, at en må ha stabile og forutsigbare rammevilkår, at en må se på problemstillinger som er akutte for institusjonene. Det sies at det innenfor det offentlige anskaffelsesregelverket er muligheter. Det sies at ideell sektor har en sjølstendig verdi. Ja, det sies svært, svært mye positivt. Det som da blir spørsmålet, er: Hvorfor kan ikke da ideelle og nonprofitinstitusjoner behandles annerledes enn private aksjeselskaper med høyest mulig aksjekurs som formål? Jeg har en mistanke om at det er fordi komitéflertallet ikke har fått reven ut av hiet, for å bruke et bygdeuttrykk. En har ikke fått reven ut av hiet. Reven heter med stor sannsynlighet EØS-avtalen, og den er vanskelig å få ut i åpent lende. Jeg vil si til statsråden at representanten Høybråten påpekte alvoret, og at det er viktig å komme tilbake med forslag i Stortinget i tråd med flertallets komitémerknader. Senterpartiet er svært opptatt av at det nå blir gjennomført.
Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2010-12-13:
Vi har alle forskjellige erfaringer, men for en revejeger er det sterkt å høre representanten Syvertsen, som mener at reven er i de regionale helseforetakene, som om de skulle leve sitt liv helt uavhengig av statsrådens politiske vilje – det må jeg si er sterkt – som om det skal være mulig for den administrative leder i et regionalt helseforetak å arbeide i strid med eiers vilje. Nei, saken er nok heller at det er vondt for Kristelig Folkeparti å se reven i åpent lende, se hvor problemet egentlig er. Jeg synes statsråden på en grei måte har beskrevet at dette er en problemstilling. Jeg er overrasket over at ikke flere EØS-tilhengere har mot til å gå inn i problematikken, se utfordringene og anføre hva en så i tilfelle kan gjøre. Ellers er det sterkt å erfare her den rørende opplevelsen av Høyre som gråter med sine uskyldsblå øyne fordi ideelle eller nonprofitinstitusjoner taper anbud. Det er virkelig rørende. Jeg må si det så sterkt at det står ikke til ære at Høyre ikke åpent tør å forsvare sin ideologi på helseområdet, som på andre områder, om at det er anbud som er det saliggjørende. Hvorfor ikke forsvare med bram og frimodighet at det systemet som går på anbud, er et system som man også skal ha på dette området? Ellers må jeg si at det er sterkt av representanten Thommessen å kritisere Kristelig Folkeparti sånn som de gjør, som om Kristelig Folkeparti ønsker å bli kvitt de privateide institusjonene i Oppland. Det vitner om en desperasjon fra Høyres side som jeg synes er ganske spesiell. Alle som kjenner Kristelig Folkeparti, vet at den type private institusjoner i Oppland står både Kristelig Folkepartis og Senterpartiets hjerte nær. Det er helt uhørt å gå til slike angrep på Kristelig Folkeparti bare fordi Kristelig Folkeparti i denne saken har gått opp den ideologiske skillelinjen, hvor de rød-grønne partiene og Kristelig Folkeparti står sammen, og hvor Høyre og Fremskrittspartiet står alene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
La meg først takke forslagsstillerne for at vi nok en gang kan diskutere forenkling i stortingssalen. Det tar jeg som et tegn på at engasjementet fortsatt er stort. Alle forslagene som kommer opp, vil vi se på i det videre arbeidet, selv om regjeringspartiene ikke er klare til å vedta dette over bordet her. Det er et inntrykk at jo tydeligere vi er på at det både kommer mål og handling på forenklingsområdet, jo flere Dokument nr. 8-forslag og debatter får vi i Stortinget. Sånn sett minner det meg litt om politikeren som satt hjemme og så en folkemengde gå langs gaten og skyndte seg ut og sprang foran i toget, sånn at han skapte et inntrykk av at her var det stor etterfølgelse på hans marsj. Det er bra at det er slik, for det tyder på at det er bred enighet om disse tingene, selv om man alltid kan stille spørsmål om hvorvidt tidligere regjeringspartier kanskje burde tenkt på disse tingene den gangen de satt med flertall og styrte Norge. Nå skal det i hvert fall skje mer enn noen gang. Det er mange interessante forslag forslagsstillerne fremmer. Selv om spørsmålene rundt arbeidsmiljølov og arbeidstakerrettigheter nok er en skillelinje mellom i hvert fall de rød-grønne partiene og høyresiden, tror vi at det er mulig å få til mange forenklingstiltak, mange konkrete virkemidler, som gjør at det kan bli bedre for særlig småbedriftene, uten å måtte svekke ansettelsesforhold, oppsigelsesvern og arbeidstakerrettigheter. Vi skal følge opp i det videre arbeidet, slik at vi nå kan komme ut av det mange næringsministre har hatt om dette – fine mål og fine formuleringer – og over i en konkret handlingsfase. Bedriftene lever verken av forslag eller ord, de lever av konkret virkelighet, og det er til den vi må omsette de ambisjonene som jeg forstår Stortingets partier har en enstemmig tilslutning til. Vi har satt i verk konkrete tiltak for å forenkle hverdagen for norsk næringsliv allerede – det er det flere regjeringer som har gjort. Altinn er et slikt eksempel. Før helgen fikk finansministeren og jeg presentert en undersøkelse som viser at Norge er et av de letteste landene i verden å forholde seg til når det gjelder skatteregelverk og skatterapportering. Det er faktisk slik at de tallene som Nederland presenterte for oss da vi var i Nederland, viser at Nederland etter å ha gjennomført 25 pst. reduksjon i bruk av tid-kostnader for bedriftene har kommet ned mot det norske nivået, kartlagt på samme måte, etter EUs standarder. Selv om undersøkelser viser at det er over 50 mrd. kr i kostnader for bedriftene, betyr ikke det at forenklingspotensialet er 50 mrd. kr, for en god del av dette er ting som bedriftene uansett må gjøre, f.eks. fakturering eller regnskapsførsel, som faktisk styrker verdiskapingen. Det er de unødvendige byråkratiske reglene, det kompliserte rapporteringssystemet, vi må gå etter, slik at vi styrker verdiskapingen og ikke svekker den.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Det nøyaktige tallet for Danmark når det gjelder hvor mye av BNP som går til bruk av tid og administrative oppfølginger fra bedriftene, har jeg ikke. Det var Nederland jeg viste til, som nærmet seg norsk nivå etter å ha redusert med 25 pst. I Danmark er de gode. Med tverrpolitisk støtte fra det danske folketinget er det satt trykk på arbeidet, og det er gjennomført mange tiltak. Sånn sett kan vi lære av andre. Det tar vi med oss når vi skal gjennomføre ting i Norge.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Undersøkelser av hvor lett det er å drive næringsvirksomhet i Norge, viser at det er store variasjoner mellom ulike felt. Det som staten har ansvaret for, f.eks. det som nå ble nevnt om å betale skatt, kommer vi særdeles godt ut av. Der vi kommer særdeles dårlig ut, er på byggesaksbehandlinger. Stort sett er det i kommunene – etter husken – nesten trekvart år å vente på å få behandlingen ferdig. Jeg tror denne byen er et godt eksempel på det, hvor Høyre og Fremskrittspartiet har styrt i 14 år, uten at jeg tror at arkitektfirmaer eller eiendomseiere og utbyggere føler at det er en voldsom forbedring i måten ting behandles på. Det er mulig at vi som stat burde være enda tøffere når det gjelder kommunenes behandling av denne typen saker. Det er det området hvor vi i særdeleshet kommer dårlig ut i disse internasjonale undersøkelsene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Dette er en sak som ligger under en annen statsråd formelt sett. Det er Finansdepartementet som har regelverket på dette området. Men vi har oppfattet signalene fra næringslivet om at dette er en viktig sak. Samtidig har vi jo sett at deler av næringslivet, bl.a. Revisorforeningen, har et annet syn på dette. Så ukontroversielt er det ikke. Dersom vi får til en endring på dette, vil det være det største enkelttiltaket på forenkling noensinne, så jeg skjønner at næringslivet er engasjert i det. Men det må være finansministeren og Finansdepartementet som må svare på spørsmålet om framdriften i den saken.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Vi mener jo at dette er et system som vil gi industrien langsiktige, gode kontrakter på elektrisk kraft. Det skal være markedsbasert, men denne ordningen påvirker jo forholdet mellom kjøper og tilbyder, slik at vi tror at dette vil være en bedre måte å inngå kontrakt på enn om industrien skulle kjøpe kraften sin på spotmarkedet. Slik sett kan en si at det gir industrien en bedre pris enn det den ville ha fått på et fritt og åpent spotmarked.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Det er faktisk nå da krafttilbyderne og kjøperne som skal forhandle fram sine langsiktige kontrakter på bakgrunn av dette. Det er ikke staten som forhandler, det er det aktørene i markedet som gjør. Men dette systemet vil gjøre at kjøperne får en garantiordning i ryggen som gjør at man står sterkere i de forhandlingene. Så jeg tror det er svar godt nok. Dette vil gjøre at industrien får bedre kontrakter enn de ellers ville ha fått. Det må vel være hovedsaken. Jeg er litt usikker på hva representanten egentlig er ute etter svaret på.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-12-13:
Nå er det ikke statsråden, men komiteens medlemmer som svarer for merknader til innstillingen. Men vi prøver etter beste evne å følge opp alle merknader som Stortinget skriver, om det er opposisjonspartiene eller om det er regjeringspartiene som står bak dem, så lenge de har flertall. Det gjør vi alltid etter beste evne. Et annet svar fra en statsråd ville vært usedvanlig uklokt. Så får man se i hvert enkelt tilfelle hvor implementerbare de ulike merknadene er. Men jeg tror at langsiktige kontrakter for industrien er en vesentlig faktor for å opprettholde kraftbalansen i Norge. Jeg tror også kraftselgere har fordeler av at man har slike kontrakter i bunn i sine salg, med langsiktige, trygge og sikre inntekter. Sånn sett er dette et vesentlig bidrag også for kraftselgerne.