Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2013-03-22:
Jeg vil også takke interpellanten for å ta opp en viktig sak. For oss som har vokst opp på grensen, har det felles arbeidsmarkedet mellom Norge og Sverige sør i Hedmark alltid vært der, og det har faktisk på tidspunkter vært nesten sterkere enn det er i dag. For de av oss som har jobbet veldig for Kongsvingerbanen og opprustningen av den i mange år, har det vært litt rart å se hvordan den ikke har fått noen god plass, verken i en nasjonal jernbanepolitikk eller i en politikk der samarbeid mellom Norge og Sverige skulle stå i høysetet. Det så vi under Bondevik-regjeringen da jernbanestrekningen mellom Oslo og Stockholm via Kongsvinger ble nedlagt. Det var ganske ille å se på at en strekning som går fra hovedstadssentrum til hovedstadssentrum i to naboland der forholdet er så godt, og der man har et stort uutnyttet potensial for bedre samarbeid, ikke skulle være en prioritert oppgave. Det sier litt om den store snuoperasjonen som den rød-grønne regjeringen har gjort på jernbanesiden totalt sett. Derfor bør Kongsvingerbanen og strekningen inn mot Sverige prioriteres mye mer enn det den har blitt til nå. Det har vært slik at fylkene på begge sider av grensen har brukt penger sjøl på å opprettholde et togtilbud tvers over grensen. Det har vært et veldig bra initiativ, men det er klart at hvis det ikke er forankret skikkelig i de to landenes nasjonale strategi at en skal ha jernbanetrafikk både for gods og personer på denne strekningen, er det litt vanskelig å få det til å bli godt nok. Nå er det satsinger, og det er fulle tog på Kongsvingerbanen – det er så fulle tog at man har måttet sette inn nye og flere tog. Dette er et område som har hatt stor pendling mot Sverige, men også mot Oslo, som har veldig historiske røtter, og som kommer til å fortsette å være slik. Her er det et stort potensial for å bedre transporten også over grensen. Jeg har jobbet med dette i ganske mange år og snakket med veldig mange svenske politikere om dette som sier at de nesten har gitt litt opp Norge på vår side av grensen. Jeg håper inderlig at vi nå skal få til noen løft der, for på andre siden av grensen er mye av sporet – ikke hele – veldig bra, slik at det er mulig å realisere Stockholm–Oslo kjapt over grensen. Strekningen på norsk side er ikke avskrekkende lang. Det er mye av den banestrekningen som har veldig god kurvatur, og som ligger til rette for mer moderne togtransport enn det det er i dag. I en nasjonal strategi for gods på bane vil denne banestrekningen være veldig viktig. Særlig hvis man greier å se den i sammenheng med å få elektrisitet på Røros- og Solørbanen og godsterminal på Kongsvinger, vil man kunne avlaste svært mye av den trafikken som i dag går på Dovrebanen, og man vil i prinsippet ha to spor mellom Midt-Norge og Øst-Norge og muligheter for å transportere gods rett ut til Sverige og kontinentet uten å måtte innom Alnabru, som er en propp i godsterminalsammenheng. Dette er kjempeviktig for fylket Hedmark, også fordi vi er avhengig av å kunne transportere – og burde transportere – mer av det vi produserer, nemlig tømmer, trelast og andre trebaserte produkter, på bane. Noe av det skal over grensen, og da er vi helt avhengig av at det lages planer som henger sammen, ikke bare i Norge, men som henger sammen på tvers av grensene. Det er kjempeviktig, så jeg er veldig glad for dette initiativet. Til slutt vil jeg bare gi støtte til mye av det som representanten Steinar Gullvåg snakket om i denne sammenhengen, nemlig problemene som er knyttet til sosial dumping og grenseoverskridende transport. Det er et stort og uløst problem foreløpig, men hvis vi greier å bygge ut jernbanesystemet og greier å få mer av transporten over på bane, har vi en langt bedre kontroll, også med deler av denne sektoren som er veldig utsatt for sosial dumping.