Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2004-11-11:
«Menns vold mot kvinner i nære relasjoner er et verdensomspennende fenomen av betydelig omfang og utgjør et alvorlig samfunnsproblem. At slik vold fortsetter uten tilstrekkelig effektive sanksjoner mot overgriper, er et vesentlig hinder for likestilling og er et omfattende kriminalitetsproblem.» Dette er et sitat fra innledningen til NOU 2003:31, Retten til et liv uten vold. Familievoldskoordinatorordninga ble lansert med brask og bram i 2001. Nå skulle politiets arbeid med familievold få en ny giv med økt kvalitet, prioritet og seriøsitet. Fra 1. juli 2002 skulle ordninga etableres, og hvert politidistrikt skulle ha en familievoldskoordinator. Volds- og trusselutsatte kvinner skulle nå behandles på en helt ny måte fra politiets side. SV har vært veldig positiv til dette hele veien. Vi har forsøkt å være pådrivere for å få ordninga i havn. Ved å stille spørsmål, avholde møter med involverte parter og ellers heie fram de som har stått på for å få ordninga til å bli vellykket, har vi forsøkt å bidra til at prosessen skulle bli så god som mulig. Og det skal sies at det ikke alltid har vært enkelt å få klare svar på stoda der ute i Politi-Norge. I hvert fall har det vært et visst sprik mellom det svaret vi har fått fra departementshold, og de innspillene vi har fått fra grunnplanet. Det er nå laget en rapport fra Politidirektoratets side etter ønske fra Justisdepartementet, hvor ordningas vellykkethet er vurdert. Det er trist å måtte konstatere at rapporten nærmest slakter politiets satsing på koordinatorordninga. Jeg siterer: «Siden det er en så massiv tilbakemelding om for lite ressurser til Familievoldskoordinator-funksjonen, bør mestrene gjøre en ny vurdering vedrørende sin ressursfordeling, og de sentrale myndigheter og politikerne må enten bevilge flere penger, eller moderere målsettingene for arbeidet på dette feltet. Å få full måloppnåelse i forhold til politikernes og menigmanns ønsker og krav, synes å være helt urealistisk med de ressursene som i dag er avsatt til dette arbeidet.» Nærmere en slakt skal det godt gjøres å komme i en rapport fra det ansvarlige direktorat. Mitt hovedanliggende med denne interpellasjonen er derfor å få avklart hvordan Justisdepartementet har tenkt å følge opp konklusjonene fra denne rapporten. Da mener jeg at det ikke holder å vise til at det nå bevilges mer penger til politiet, noe vi støtter. Alle som har sett nøye på dette, vet nemlig at det også må sterkere lut til – lut i form av styring med bruken av penger, prioritering av statistikkverktøy, opplæring av koordinatorer og generell interesse fra politiledelsens side. Kvinnevoldsutvalget er av dem som har kommet med klare anbefalinger til Justisdepartementet når det gjelder familievoldskoordinatorordninga. De mener det er nødvendig å øremerke bevilgningene til disse stillingene, slik at vi kan være sikre på at dette feltet blir prioritert i alle politidistrikter. Det er uakseptabelt at bare fire av ti politidistrikter på evalueringstidspunktet hadde familievoldskoordinator i 100 pst.-stilling. Hvis vi ser nærmere på stillingsinstruksen til en familievoldskoordinator, ser vi at en koordinator skal: tillegges koordinerende ansvarsoppgaver for politidistriktets samlede innsats for å redusere familievold være en ressursperson for driftsenhetene og aktuelle avdelinger ved å bidra til en helhetlig, ensartet og god kvalitativ behandling være oppdatert på distriktets satsing på området og fremme forslag om rutiner og metodeutvikling bistå i kompetanseoppbyggende arbeid ved driftsenhetene og aktuelle avdelinger samt utgjøre en støtte for kontaktpersoner og etterforskere ha god kunnskap om andre etaters, institusjoners og organisasjoners mulighet til å bidra med adekvat oppfølging og være en ressursperson i kontakten mellom politi og voldsofre være initierende i arbeidet med etablering av gode samarbeidsrutiner med andre etater, institusjoner og organisasjoner med tilknytning til voldsproblematikk Det er vel unødvendig å påpeke at det er umulig å fylle rollen som koordinator dersom denne kommer på toppen av en rekke andre oppgaver. Politimesteren har riktignok ansvar for å vurdere hvor store ressurser det er behov for på dette området. Men som det står i rapporten: «Hvis man vil sikre rett prioritering og kontinuitet for denne funksjonen, mener de aller fleste at det er nødvendig med «friske» – og øremerkede midler.» Og videre: «Vi vil, ut fra svarene vi har fått, se at dette er langt fra den virkeligheten de fleste distriktene rapporterer om.» Derfor er mitt enkle spørsmål: Hva vil statsråden helt konkret gjøre for at familievoldskoordinatorordninga skal bli en suksess?