Per Olaf Lundteigen (Senterpartiet), 2009-05-04:
Jeg vil takke for interpellasjonen og for det viktige spørsmålet om hvordan Norge skal komme styrket ut av finanskrisen. Jeg merker meg også med glede at det representanten Sanner nå sier, betyr en gryende systemdebatt om bakgrunnen for det hele. Det er vi i Senterpartiet veldig glad for. Det vil jo snart fra Finansdepartementets side bli nedsatt en grådighetskommisjon – eller en finansmarkedskommisjon – hvor dette kan tas opp ytterligere, og vi gleder oss til den diskusjonen. Vi har allerede fått avklart at det som Fremskrittspartiet kaller sjølregulerende markeder, bare er en teori og er medvirkende til krisen. Det er ingen andre partier her i Stortinget som støtter seg til den tenkningen. Det som imidlertid er viktigere enn ekstremteorien «sjølregulerende markeder», er den liberalisering av det internasjonale finansmarkedet som har skjedd de siste 25 årene, og som har medført en stadig økt risiko og tilhørende økt kortsiktig gevinst. I USA ble jo Glass-Steagall Act opphevet i 1999 og var medvirkende til den krisen. Med Glass-Steagall Act skulle det være et skille mellom forretningsbanker og investeringsbanker for at investeringsbankene skulle holde seg til det de skulle holde seg til, og forretningsbankene skulle holde seg til utlånsvirksomhet. Investeringsbankvirksomheten under norske og europeiske forhold har skjedd som en del av finanskonsern eller integrerte fondsmeglerforetak eller med flere roller/konsesjoner. Norge innførte finanskonsern allerede i 1988, og like etter fikk vi UNI Storebrand-skandalen. Fram til april 2004 kunne de amerikanske investeringsbankene bare låne ut maksimalt tolv ganger egenkapitalen. Da ble grensen opphevet, og parallelt skjedde det en omgåelse av kapitaldekningsreglene ved hjelp av kredittforsikring og verdipapirisering av utlån. Representanten Sanner snakket om skyggebanksystemet, som var uregulert. Noe av det ligger i det jeg har referert til. Det som er sentralt, er at en må regulere annerledes. Hva som er feil, og hva Høyre vil gjøre med det, har vi ikke hørt noen forslag om. Vi hører om de internasjonale politiske kjørereglene, som vi i Senterpartiet er helt enig i. Det vil innebære at det både for Det internasjonale pengefond, Verdens handelsorganisasjon og Verdensbanken må bli nye kjøreregler, hvor fri flyt erstattes av begrenset flyt, og hvor vi altså tar konsekvensen av et ekstremt risikofylt system som det vi har levd under. Innenfor finansmarkedene må det reorganiseres, og reglene må endres. Senterpartiet har tidligere foreslått at forsikringsselskap bare bør kunne forsikre liv og eiendom, ikke finansiell risiko, at innskuddsbanker bare skal drive med utlån og ikke spekulasjon i finansinstrumenter og valuta for bankens regning. Vi bør også ha separate eierstrukturer mellom bank og finans. Et annet viktig punkt som er tatt opp i interpellasjonen, og som Senterpartiet er svært opptatt av, er rammebetingelsene for små og mellomstore bedrifter. Det gjelder både personlige foretak og foretak utover en viss størrelse som finner det interessant å starte som aksjeselskap eller andelslag. For Senterpartiet er prinsippet at dess større aktiv deltakelse og ansvar dess bedre rammebetingelser f.eks. når det gjelder skatt, og egne aksjelovbestemmelser for nystartede bedrifter for å kunne gi større langsiktighet, bl.a. større krav til egenkapital. Videre: Stimulans til å bygge opp større egenkapital som bør bli i virksomhetene, bortfall av revisorkrav for selskaper med under 5 mill. kr i omsetning, og ikke minst like konkurranseforhold for norskregistrerte selskap og selskap som er registrert under NUF eller europeiske selskap – dette er svært viktig for å gi forutsigbare og riktige rammebetingelser. Når det gjelder hovedsaken i interpellasjonen – hvordan få Norge styrket ut framover – ble det nevnt at satsinga må være langsiktig, en må satse på utdanning, forskning, moderne infrastruktur, miljøteknologi og modernisering av offentlig sektor. Ja, vi er helt enig i det. Det viktigste er imidlertid nå å gi dette et nytt og konkret innhold. For oss er det sentralt at næringspolitikken bør gå fra næringsnøytralitet til satsing på områder hvor vi har fortrinn, og som er nøkler for å løse internasjonale utfordringer knyttet til klimakrisen og matvarekrisen. I det ligger det at vi er nødt til å tenke næringspolitisk, vi må gå vekk fra råvaresalg over til foredling av våre råvarer – foredling av vår gass over til kjemi, eksempelvis i Hammerfest, foredling av tømmer over til kjemi, eksempelvis på Hønefoss gjennom synergi. Til dette trengs kraftfulle økonomiske virkemidler gjennom en statlig investeringsbank. Dette er det mulig å få til dersom en holder seg til formålet miljøvern, korrigering av markedssvikt og begrenset virkning på internasjonal konkurranse og samhandel. Her er det store muligheter, og vi venter på hva som er Høyres svar på disse sentrale spørsmålene.