trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-06:
Den beste garantien mot et klassedelt samfunn er at vi har et godt utbygd offentlig helsevesen. Det er det som har vært norsk politikk, som jeg også oppfatter at Høyre i hovedsak har vært enig i. En utbygging og en oppbygging av det private på bekostning av det offentlige vil svekke det offentlige helsevesenet og på den måten skape økte forskjeller. Derfor er SV for det som vi også har fått gjennomslag for, og som jeg er glad for at vi får i dette budsjettet: mer penger til pasientbehandling i det offentlige helsevesenet og at det er fokusert på å få ned køene. Ventetiden har gått ned fra 2010 til 2011. Det er den eneste veien å gå for å sikre oss mot et klassedelt samfunn.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-06:
Det er en debatt om dette i regjeringspartiene, på samme måte som det ville vært det hvis opposisjonen hadde sittet med regjeringen. Her er flere interesser og hensyn som skal tas. Undertegnedes mening – og jeg mener også at det er SVs posisjon – er at den riktige veien å gå er å redusere åpningstidene. Redusert tilgjengelighet gir redusert bruk av alkohol og vil i denne sammenheng også gi redusert vold. Derfor er jeg helt enig med spørreren – det er den riktige veien å gå.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-06:
Jeg skal ta opp tråden fra en tidligere replikk, fra representanten Dåvøy til undertegnede, om SIRUS-rapporten, om rus og om forebygging av vold, bl.a. Jeg minner representanten Dåvøy om at Oslo kommune kan innføre de foreslåtte tiltakene i SIRUS-rapporten i morgen om de ønsker det. Kristelig Folkeparti er med i byrådet i Oslo kommune, så jeg vil gjerne ha en kommentar til akkurat den problemstillingen med hensyn til de signalene som kommer fra Høyre og Fremskrittspartiet om ruspolitikken og stengetider. Jeg vil spørre representanten Dåvøy om hvordan hun ser for seg at Kristelig Folkeparti skal få gjennomslag for sin politikk i et bredt borgerlig samarbeid med Høyre og Fremskrittspartiet.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-06:
Venstre foreslår å kutte 18,4 mill. kr i ordningen til frukt og grønt i skolen. SV ønsker å gå den motsatte vei. Vi ønsker å bygge ut denne ordningen og primært få til en løsning med skolemat for barneskoleelevene spesielt. Det har god forebyggende effekt, det vil utjevne sosiale helseforskjeller, og ikke minst vil det bidra til bedre læring i skolen. Det er altså svært viktig i en bred sammenheng. Hvorfor ønsker Venstre å kutte på dette området – og å gå med ryggen først inn i framtiden?
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-06:
I debatten i dag har det vært brukt store ord og fremmet kritikk mot regjeringen – mot køer, ventetider og manglende innsats når det gjelder pasientbehandling. I særdeleshet har kreftgarantien vært kritisert – på feilaktig grunnlag. Mitt poeng er at hvis man ser på de alternative budsjettene – jeg har sett spesielt på Høyres alternative budsjett – så har ikke budsjettforslagene stått i stil med den kritikken som har vært fremmet, langt derifra. Det Høyre har foreslått, er ubetydelige endringer i helsebudsjettet. Jeg sa i mitt innlegg tidligere i dag at de var på ca. ½ pst., og de endringene som er foreslått, er i hovedsak omprioriteringer innenfor eksisterende rammer. Man foreslår i størrelsesorden 350 mill. kr til effektivisering av helseforetakene og 400 mill. kr øremerket rehabilitering, rus og psykiatri – i seg selv gode formål hvis det var nye penger, men det er å ta penger fra eksisterende drift. Høie svarte jo i sin replikk at det skulle tas fra somatikken. Så foreslår opposisjonen en storstilt låneordning til satsing på IKT. Man stiller til disposisjon penger som man kan låne. Vi vet at hvis helseforetakene skal låne penger, må de svare for en egenandel, og det må også tas fra driften. Veldig mye, kanskje det meste av det man foreslår, skal tas fra driften. Og hvilken drift? Jo, det er fra somatikken, og det er fra direkte pasientbehandling. Så dersom Høyres og deler av opposisjonens alternative budsjettforslag hadde blitt vedtatt her, hadde det betydd mindre penger til drift, til somatikk, mindre penger til direkte pasientbehandling og mindre penger til å få ned ventetidene. Det er realiteten. Det er spesielt Høyres budsjett jeg har sett på, men det gjelder også de andre budsjettene. Jeg ser bort fra Fremskrittspartiet, som i sin substans egentlig foreslår en rekvisisjonsøkonomi i spesialisthelsetjenesten. Det gir ikke mer pasientbehandling på lang sikt, det gir dårligere kvalitet. Det er konklusjonen min etter å ha sett igjennom budsjettforslagene. Det brukes store ord, men de alternative budsjettene står overhodet ikke i stil med det som framføres fra talerstolen.
Geir-Ketil Hansen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-12-06:
Jeg ber om ordet for også å gi min honnør til Venstre, som har tatt opp saken, og til saksordføreren, som har bidratt til å få til en enstemmig komitéinnstilling. Det er nå 20 år siden ansvarsreformen ble vedtatt, og særomsorgen for psykisk utviklingshemmede ble nedlagt. Siden den gang har vi lagt ned særinstitusjonene, og det har vært bred enighet om målet om at alle mennesker skal få leve frie og selvstendige liv. Dette målet for denne politikken står fortsatt ved lag. Nå har vi imidlertid fått en utvikling, ikke for alle, men for noen, der flere og flere bekymrede røster melder seg. Det meldes om manglende alternative valgmuligheter når det gjelder boliger. Vi har fått en utvikling i noen kommuner hvor det bygges større og større boenheter, ikke for fire–fem, men for 20–30. Det var ikke det som var målsettingen. Da nærmer vi oss nye institusjoner. Det meldes også fra noen kommuner at flere og flere utviklingshemmede mangler arbeidsplasser, tilbud om arbeid, og for noen også gode dagtilbud. Det er en utvikling som bekymrer og som vi er nødt til å ta på det dypeste alvor. Så vi må sikre at alle i samfunnet får leve frie og selvstendige, meningsfulle liv som var og er målsettingen med politikken på området. Dag Olav-saken i Stavanger er en type sak som gir grunn til bekymring. Dag Olav ble fratatt en tomt han hadde fått – en tomt han skulle bygge hus på – fordi han var utviklingshemmet. Den typen saker tyder på at noen steder blir ikke menneskeverdet tatt på alvor, og ikke alle gis like muligheter. Derfor er jeg så glad for at vi har fått til en enstemmig innstilling om at det nå skal foretas en helhetlig utredning. Vi skal se på levekårssituasjonen, både for dem det gjelder, og ikke minst for deres pårørende. Vi skal vurdere hvilke tiltak som trengs for å bedre levekårene. Det er spesielt viktig at vi er enige om å gi oppmerksomhet til utviklingshemmede – deres situasjon – og muligheter med tanke på bolig, arbeid, fritid og helse.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Tidlegare i år la Høgre fram ei innstilling om kvalitet i omsorg, der partiet dramatisk tek til orde for ein privatiseringspolitikk for helseområdet der kommersielle helseaktørar fritt skal kunne etablera seg utan ein avtale med det offentlege. Dette betyr at multinasjonale helsekonsern kan starta opp med sjukehustenester innanfor medisinske område som dei sjølve ønskjer, og i område av landet der dei ser at utsikter til forteneste er størst. Spørsmålet til Høgre er: Kva er vitsen med ein politisk lagd sjukehusplan, som òg Høgre går inn for, når ein samtidig opnar opp for ei storstilt kommersiell etablering av spesialisthelseteneste som det offentlege altså skal betala for, men ikkje ha innflytelse over?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Eg registrerer at Framstegspartiet er oppteke av helsekøar, men ikkje så oppteke av å førebyggja helsekøar. Det viser seg spesielt i alkoholpolitikken. Som einaste parti går Framstegspartiet imot merknaden i komiteen om at hovudlinjene i alkoholpolitikken skal liggja fast, med fokus på avgrensing av tilgang og forbruk. Dei støttar heller ikkje merknaden om at norsk reklameforbod er hensiktsmessig, med å visa til at samanhengen ikkje er vitskapeleg dokumentert. Mitt spørsmål til Framstegspartiet er: Meiner Framstegspartiet at det er vitskapeleg dokumentert at skjenking heile døgnet, redusert pris, vin i butikk og innføring av alkoholreklame er gode verkemiddel i det rusførebyggjande arbeidet?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Eg registrerer at nokon har betre tid til å førebu sine replikkar enn andre! Det var eit veldig detaljert spørsmål om diverse kjemiske sambindingar, men i det store og heile er vårt poeng at kosthaldet i befolkninga er for usunt, og vi må tilretteleggja slik at det blir meir sunt. Det er eigentleg så enkelt. Det kan vi gjera med økonomiske verkemiddel som sukkeravgift, og vi kan òg gjera det med andre tiltak. – Så skal eg gå heim og lesa dei forskjellige kjemiske formuleringane til neste replikkrunde!
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Det er heilt sant som representanten seier, at det er eit mål med Samhandlingsreforma at ein skal få eit betre rehabiliteringstilbod. Det er òg eit mål at ein skal få meir rehabilitering i kommunane. Det har eg sett veldig mange gode eksempel på, og det må vi få meir av. Så er det òg eit paradoks at Senterpartiet blir stilt til veggs for noko som er helseføretakas praksis. Høgre var med på vedtaket der vi lét styringa av spesialisthelsetenesta skje i ein føretaksmodell. Eg vil berre seia at vi skal ikkje akseptera at tilbod blir bygde ned utan at det er bygt opp tilsvarande, anten i kommunane eller andre plassar i helseføretaket.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Om ein ser på tala dei siste fem–ti åra, er det få område i helsevesenet som har fått så stor vekst som innanfor psykiatrien, og det er ei villa utvikling, og det er vi glade for. Så har det blitt innlemma i rammetilskotet, og vi følgjer den utviklinga veldig tett. Dei står òg i regjeringas eigen tekst, desse tala representanten Dåvøy nettopp viste til, at 16 pst. av kommunane varslar at dei vil kutta i tilbodet, og 84 pst. seier dei vil auka eller vidareføra det. Det er klart at vi er – eg er ærleg på det – bekymra for det, og denne utviklinga må vi følgja veldig tett i dei månadene og det året som kjem.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Først vil eg begynna med å rosa Kristeleg Folkeparti fordi dei i sitt budsjett foreslår ei omlegging av momssystemet. Dei foreslår auka moms på sukkerhaldige drikker og brus, som ein skal nytta til å redusera momsen på frukt og grønsaker. Noko liknande har vi i Senterpartiet i vårt program. Så ser eg at Kristeleg Folkeparti samtidig går inn for å ta vekk gratisordninga med frukt til ungdomsskular og kombinerte skular. Spørsmålet mitt går på denne prioriteringa. Kristeleg Folkeparti har vore med oss i tidlegare budsjett og problematisert ei abonnementsordning, fordi ho ser ut til å kunna føra til auka sosiale helseforskjellar. Spørsmålet er korleis ein då kan gå inn for å gjennomføra ei abonnementsordning på alle skular.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Eg hører at Venstre er veldig skeptisk til helsetilbodet i dei små kommunane. Eg lurer på om representanten kan ha lese undersøkingar om f.eks. korleis fastlegereforma fungerer. Ho fungerer ofte best i mindre kommunar, der reiser fastlegen meir ut til sårbare pasientgrupper – eldre og pasientar innan rus og psykiatri. Når det gjeld legemiddelhandtering i sjukeheimar, skårar òg små kommunar godt. Når det gjeld Samhandlingsreforma, er det dei store kommunane som står fram som dei som er dårlegast på planlegging. Så eg har eit omvendt spørsmål: Er Venstre fornøgd med korleis dei store bykommunane førebur seg til Samhandlingsreforma, og korleis dei klarer å samarbeida med helseføretaka?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Først til Bent Høie – og Samhandlingsreforma – som utfordra helseministeren på at ho måtte ta ein prat med Høgre-styrte kommunar, som det er mange av i dette landet. Eg kan skriva under på at helseministeren bør ta ein prat med Høgre-styrte kommunar, for eg bur sjølv i ein. Mi erfaring når det gjeld Samhandlingsreforma, er at det er få kommunar som er så dårlege til å planleggja for Samhandlingsreforma som dei store bykommunane, der Høgre har fleirtal i mange. Dei søkjer ikkje om planleggingsmidlar frå lokalmedisinsk senter, dei seier nei takk til samhandlingsprosjekt der ein skal få barselkvinner til å få eit tilbod i kommunen. På område etter område viser ein veldig lite engasjement. Ein kan lura på om det er fordi Høgre òg på Stortinget har lita interesse for Samhandlingsreforma, og det dryp då på dei lokale representantane. Det har i denne debatten òg vore stilt spørsmål om dei raud-grøne si satsing på sjukehusbehandling og om vi har for lange ventetider. Poenget mitt er at vi òg må sjå på kor mange fleire pasientar vi behandlar. Vi prioriterer jo ikkje skattelette. Frå 2005 til 2012 har vi køyrt 10 mrd. kr inn i sjukehustenester til auka pasientbehandling. Vi har hatt 1,3 millionar fleire utgreiingar og behandlingar i 2010 enn i 2005. Eit anna eksempel er at RHF-ane har når det gjeld rusfeltet, auka sitt budsjett frå 2005 med 50 pst. Det har skjedd store betringar i Helse-Noreg etter at den raud-grøne regjeringa tok over. Når det gjeld ventetider, så har dei gått ned – ikkje så mykje – frå 75 dagar i 2010 til 73 dagar i 2011. Men samtidig har talet på nye tilviste og behandla pasientar i spesialisthelsetenesta auka med respektive 7 pst. og 9 pst., så vi har hatt fleire til behandling samtidig som ventetidene er på veg ned. Til slutt vil eg ta opp det som representanten Geir-Ketil Hansen sa om opposisjonen sitt alternative budsjett. Det som opposisjonen, i alle fall Høgre, er god på, er ikkje å løyva nye midlar, men det er ei resirkulering av raud-grøne helsepengar der dei øyremerkjer milliardar som vi gir, for å synleggjera eigen politikk.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Det har vore ein del innlegg om Høgre er for eller mot Samhandlingsreforma. Det er rett at Høgre er for intensjonane, men ikkje verkemidla. Eg har lyst til å ta eit eksempel på ting eg reagerer på. Det er motstanden i samband med utskrivingsklare pasientar, som har vore omtalt i media, der Høgre problematiserer at det ikkje er gjort ein definisjon, og dei verkar veldig kritiske til at det skal innførast frå nyttår. Poenget mitt er at «utskrivingsklare pasientar» er noko som Høgre har vore med og skapt – etter det eg hugsar, var det Høgre i regjering som gjorde det skiftet frå at pasienten var ferdigbehandla til å bli utskrivingsklar. Den gongen gjorde dei dette utan at det følgde ei krone med til kommunane. No snevrar vi inn fristen, frå dag åtte til dag ein, og pengane følgjer med.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Reforma i helsevesenet for psykisk utviklingshemma, også kalla HVPU-reforma eller ansvarsreforma, blei vedteken i 1991, og ein samla komité understrekar i dag at måla for reforma ligg fast. Utviklingshemma skal så langt det er mogleg, ha rett til same levekår og valfridom som andre. Vi understrekar at menneske med utviklingshemming har rett til å leva aktive og sjølvstendige liv, og at det ligg forpliktingar i reforma. Tverrpolitisk peiker vi på at levekåra for utviklingshemma må bli betre i mange kommunar. I mange kommunar har vi sett at det er ein tendens til at det blir bygt stadig større omsorgssenter. Derfor må bustadsituasjonen følgjast tett for å hindra tendensar til reversering av reforma. Vi viser i innstillinga til det som var retningslinjene og minimumskrava for Husbankens vurderingar av bustader for menneske med psykisk utviklingshemming då reforma blei innførd. Eit anna viktig område er kvalitet og kompetanse i tenestene. Særleg graverande er historier om menneske med psykisk utviklingshemming som har blitt utsette for feil medisinering – overmedisinering – som tilsynelatande ikkje har vore til brukaranes beste. Kunnskap om og kontroll av medikamentbruk for menneske med psykisk utviklingshemming og slik sikra rett medikamentbruk må vera eit heilt sentralt satsingsområde i åra framover. Likeeins er det bekymringsfullt at Statens helsetilsyn har avdekt utstrakt bruk av ulovleg tvang og makt. Manglande aktivitetstilbod og manglande helsetilbod for menneske med psykisk utviklingshemming er også ein realitet mange stader. Eg er veldig glad for at ein samla komité no meiner det er av vesentleg betydning at det blir sett i verk tiltak som sikrar at ansvarsreformas intensjonar blir følgde opp. Både Statens råd for likestilling av funksjonshemmede og Norsk Forbund for Utviklingshemmede har støtta nedsetjing av eit nytt offentleg utval som skal gjennomgå livssituasjonen, levekåra og tenesta til utviklingshemma. Komiteen støttar altså intensjonen bak og at det må gjennomførast ei heilskapleg utgreiing som vurderer resultata av levekårssituasjonen for brukarar og pårørande. Målet må vera å komma fram til tiltak som betrar situasjonen og levekåra for denne gruppa. Senterpartiet er altså glad for å vera med på den tverrpolitiske samlinga som har vore i denne saka. Stor takk til forslagsstillarane og, ikkje minst, til saksordførar Tore Hagebakken.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2011-12-06:
Eg skal ikkje halda eit veldig langt innlegg i denne saka. Regjeringspartia støttar ikkje forslaget, fordi vi meiner det ikkje er fornuftig. Høgre foreslår å oppretta diagnosesenter med eigne diagnosetakstar i Noreg. Dei vil innføra ein frist for når pasientar skal få oppfølging ved å bli vist til diagnosesentra. Diagnosesentra skal ifølgje forslagsstillarane sikra norske pasientar god og rask behandling med tidleg diagnostisering ved komplekse sjukdomsbilete. Og vidare: at ingen pasientar som kjem inn med symptom, blir sende vidare før anten sjukdom er avkrefta, eller ein behandlings- eller oppfølgingsprosess er planlagd. For å ta det første først, å sikra god og rask behandling og tidleg diagnostisering ved komplekse sjukdomsbilete. Då er spørsmålet mitt: Men er det ikkje det vi har sjukehus til i Noreg? Og det andre, at ingen skal bli sende ut før sjukdom er avkrefta eller behandlingsgang planlagd. Det er også ei klar oppgåve for dagens spesialisthelseteneste. Intensjonen bak er god, men løysinga er noko som vi ikkje støttar. Sjukehusa må kunna organisera tenestene sine slik at ein oppnår det som forslagsstillarane er opptekne av. Eksemplet som vi har med etablering av brystdiagnostiske senter, gir viktige erfaringar som ein kan byggja vidare på. Å laga eigne finansieringsordningar og fristar minner berre om auka byråkrati. Helsetilsynet sin rapport om risikobiletet i norsk kreftbehandling peikte på tre område som er særleg viktige når det gjeld risiko: Det eine var utgreiingslogistikk, det andre var informasjonsflyt, og det tredje var komplikasjonsovervaking. Sein diagnostisering, som dette representantforslaget omtalar, er ein risiko. Å betra prosessane er noko som føretaka sjølve kan gjera mykje med innanfor dagens system. Det er òg no innført ein normerande og førande tidsfrist på pasientgang innan kreft som underbyggjer dette. Innanfor ei ramme på totalt 20 virkedagar skal vurdering av tilvising skje innanfor fem, utgreiing ti og oppstart av behandling innanfor 20. Nokre vil ta lengre tid. Så har eg lyst til å presisera til slutt at kreftdiagnostikk er ikkje noko som berre er overlate til dei fire regionale helseføretaka. Mykje av kreftdiagnostikken begynner i allmennpraksis og blir gjord i allmennpraksis. Det skjer i primærhelsetenesta, og mykje av forseinkinga kan vera hos pasienten sjølv, som ikkje tek kontakt, og ein del forseinkingar er hos fastlegen. Men det er ikkje sånn at ein får inn ein pasient og viser pasienten vidare med mistanke om kreft. Ein gjer jo dei første undersøkingane sjølv. Det blir ei forenkling å tru at eit diagnosesenter skal ta seg av alle pasientar der ein mistenkjer kreft. Då vil det vera mange pasientar å visa vidare. Så fastlegane er viktige i arbeidet med å påvisa kreft, og dei er viktige i arbeidet for å unngå sein diagnostisering.
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2011-12-06:
Det var mye finans. Jeg skal spørre om helse. Regjeringspartiene viser i sine merknader til at de er tilfreds med at regjeringen har fulgt opp verdighetsgarantien på en god måte. Samtidig har flere aviser ved flere anledninger vist til at kommunene selv sier at de ikke finner noe nytt i denne garantien, og således ikke vil gjøre noe annerledes. Er det slik at verdighetsgarantien er som kreftgarantien, altså ingen garanti, men bare en medisinskfaglig anbefaling?
Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2011-12-06:
Den 1. desember kunne vi lese på SVs nettsider og i Avisa Nordland at representanten Geir-Ketil Hansen krever psykiatriambulanser overalt. Siden SV stemte imot Fremskrittspartiets forslag om det samme for ikke så lang tid tilbake, ble jeg noe forundret, og særlig fordi SV i denne innstillingen ikke har fremmet forslag i tråd med sitt krav. Fremskrittspartiet har derfor kommet SV i møte ved i dag å fremme forslag om psykiatriambulanser over hele landet, i tråd med representantens krav. Betyr representantens krav 1. desember at dette er en reell lovnad, eller er det slik at SV og Geir-Ketil Hansen igjen vil stemme imot, og igjen vise at dette bare er prat og ikke reell handling?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-12-06:
Det er avdekket store mangler i kvaliteten i tilbudet til gravide. Det er mangelfull jordmortjeneste, jordmorberedskap og følgetjeneste i kommunene. I tillegg er det lav grunnbemanning ved fødeavdelingene, noe som i mange tilfeller fører til kvalitetssvikt. Og det kuttes i budsjettene både i kommuner og helseforetak. Dette skaper mye angst og utrygghet hos gravide og fødende, og Helsetilsynet har avdekket store mangler i barselomsorgen og mener det truer pasientsikkerheten. Nå vil Arbeiderpartiet bruke opptil 60 mill. kr på tidlig ultralydundersøkelse på friske gravide, noe som Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering i helsevesenet mener ikke gir noen helsegevinst for mor og barn. Mitt spørsmål er om det ikke hadde vært bedre å bruke de mange titalls millionene på å styrke tilbudet i svangerskapsomsorgen, i fødselsomsorgen og i barselomsorgen, på tiltak som vi vet virker, som vil ha stor helsegevinst for mor og barn, og som vil skape trygghet hos de gravide, de fødende og familien.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-12-06:
Den sterke veksten i private helseforsikringer de senere årene er et resultat av økende helsekøer og lange ventetider for behandling. Mange må faktisk vente i måneder og år. Nærmere 300 000 nordmenn har nå helseforsikring, og det har økt med 23 pst. bare det siste året. En kombinasjon av lange offentlige køer og ventetider, private ledige tilbud og den frustrasjonen som mange pasienter opplever i en usikker sykdomsfase, gjør at mange nå betaler av egen lomme for raskere undersøkelser og behandling hos private. Regjeringens kamp mot private tilbud gjør at vi nå ser konturene av en reell privatisering og et klassedelt helsevesen, der de med penger kan kjøpe seg rask hjelp ved mistanke om sykdom, mens andre må stille seg i en offentlig kø. Det er en utvikling Høyre er sterkt imot. Hva tenker representanten fra SV om at de gjennom sin allergi mot private tilbud faktisk bidrar til en reell privatisering av mange helsetjenester og til et klassedelt helsevesen?
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-12-06:
Et av de områdene som Høyre har vært, og er, svært opptatt av, er habilitering og rehabilitering. Et hovedpoeng ved Samhandlingsreformen er jo å forebygge mer og reparere mindre. En satsing på habilitering og rehabilitering vil være helt i tråd med en slik målsetting. Vi er gode på akuttmedisin i Norge, og vi redder heldigvis stadig flere fra hjerteinfarkt, slag og trafikkulykker. De fleste får god hjelp til å overleve, men når blålysene er slått av, får mange for dårlig hjelp til å leve videre. Det er godt dokumentert både fra SINTEF og hos Helsetilsynet at opptreningstilbudet svikter i mange ledd. Dette betyr tapte muligheter for mange mennesker som helt unødvendig blir avhengige av helsetjenester og trygdeytelser. En satsing på habilitering og rehabilitering vil gi pasientene bedre hjelp til å mestre hverdag og jobb. Dette er en god investering i livskvalitet for mange mennesker, samtidig som det er en god samfunnsmessig investering å redusere behovet for helsetjenester og trygdeytelser. For habilitering og rehabilitering er noe langt mer enn medisinsk habilitering og rehabilitering. Vi må ha et livsløpsperspektiv. Brukermedvirkning må være grunnleggende, og den enkeltes mål må være styrende for innholdet i prosessen. Rehabilitering prioriteres i altfor liten grad i kommunene i dag. Det er godt dokumentert. Høyre mener at den profesjonsnøytrale loven som regjeringspartiene har vedtatt her i Stortinget, ikke er like sterk som gjeldende lov, og vi frykter at dette kan føre til en ytterligere nedprioritering av rehabiliteringsfeltet. For opplæring i dagliglivets gjøremål er tatt ut av lovteksten. I et rehabiliteringsforløp er dette imidlertid så vesentlig at det må inngå i en forskriftsfesting. Det håper jeg statsråden kan ta med seg. En god rehabilitering krever tverrfaglighet. Både fysioterapeuter og ergoterapeuter er viktige fagpersoner. Brukermedvirkning og individuelt tilpassede pasientforløp er svært viktig for pasienter med langvarige rehabiliteringsbehov. Jeg vil derfor oppfordre statsråden sterkt om å følge godt med på hvordan kommunene nå innretter sitt habiliterings- og rehabiliteringstilbud, og at de sørger for å ha nødvendig tverrfaglighet i sitt behandlingsteam, slik at vi kan få en god habilitering og rehabilitering for dem som trenger det.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-12-06:
Regjeringspartiene forsøker nå å fremstille det som at Høyre er imot Samhandlingsreformen, men la meg minne litt om historien. I 2003 satte Samarbeidsregjeringen ned Wisløff-utvalget nettopp fordi de så utfordringene rundt et stykkevis og delt helsevesen. I 2005 leverte de sin innstilling, og Høyre var godt i gang med å utarbeide forslag til en reform. Men så ble det regjeringsskifte, og så kom statsråd Brustad i stolen. Og hva gjorde hun? Jo, hun la hele reformen i skuffen, og der lå den i tre år til det ble en ny statsråd, nemlig Hanssen. Han lanserte dette da som en ny reform, og all ære til ham for det, for det hadde vi ventet på. Men det var mange tapte år både for helsetjenesten og for pasientene. Vi er enig i intensjonene, vi er enig i målene, og det er en helt nødvendig reform, men vi har litt ulikt syn på virkemidlene. Det er det som er sannheten. Og litt mer redelighet fra regjeringspartiene forventes.
Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2011-12-06:
Som jeg var inne på i mitt innlegg, er jeg opptatt av helsetilbudet til denne gruppen, og jeg synes at det som har fremkommet om manglende fagfolk, manglende spesialister til å diagnostisere og behandle denne gruppen, er svært alvorlig. Jeg vil be statsråden kommentere dette, om hun har noen tanker om hvordan dette skal sikres fremover – sikre gode, kvalifiserte fagfolk. Hvis det er riktig at det blir underdiagnostisert og feilbehandlet, synes jeg som sagt det er svært alvorlig. Det er heller ikke – slik det har fremkommet – noe tilsyn for denne gruppen. Så jeg vil også be statsråden om å kommentere det, om hun vil sørge for at det vil bli et tilsyn på dette området. Til slutt: Jeg er tilfreds med at statsråden vil følge opp. Når kan vi forvente at en slik utredning vil være ferdig?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
I de generelle merknadene til budsjettet fra regjeringspartiene står det en god del om forebygging, og at Samhandlingsreformen på mange måter, slik jeg leser det, vil være helt avhengig av at man i stor grad forebygger. Når det gjelder rehabilitering, habilitering og forebygging, er det enighet blant alle partiene om at det vil bety utrolig mye å få til det hvis Samhandlingsreformen skal lykkes. Samtidig vet vi at det pågår et utvalgsarbeid når det gjelder rehabilitering som antakeligvis ikke blir ferdig før reformen skal iverksettes. Hva skal førstelinjetjenesten og andrelinjetjenesten gjøre? Det er lagt lite eller ingen midler inn når det gjelder forebygging, til kommunene. Så mitt spørsmål er: Er representanten sikker på at kommunene vil kunne klare den store omstillingen dette er, når vi vet at rehabilitering ikke er på plass, og vi vet at det ikke er satt av midler spesifikt til forebygging for å snu denne trenden?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
Representanten var opptatt av rus i sitt innlegg, og det synes jeg er veldig bra. Vi vet jo alle at sammenhengen mellom alkoholbruk og vold er veldig påtakelig, og det er også dokumentert i stor grad. Det finnes en rapport som er kommet fra SIRUS, der man foreslår at man bør redusere skjenketidene med én time om natten. I innstillingen fra helse- og omsorgskomiteen sier regjeringspartiene at de «imøteser regjeringens oppfølging av denne rapporten». Jeg lurer på hva det egentlig betyr. Betyr det at regjeringspartiene i Stortinget faktisk ønsker at regjeringen går for en redusert skjenketid? I så fall – hvorfor kunne man ikke sagt det litt klarere? Hva menes egentlig når man sier at man imøteser regjeringens oppfølging?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
Psykologforeningen har sagt at psykisk helse er satt på vent, og de viser til Samhandlingsreformen. I tillegg har 16 pst. av kommunene våre sagt at de planlegger å redusere tilbudet innenfor psykisk helse til neste år på grunn av økonomiske forhold. Mitt spørsmål til representanten er om dette bekymrer, og hva kan man gjøre fra regjeringens og Stortingets side for å hindre en slik utrolig negativ utvikling, som spesielt vil ramme barn og unge?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
Nå har jo jeg erfaring fra å sitte i regjering med Høyre og Venstre, og jeg mener at vi førte en veldig god alkoholpolitikk. Jeg har ikke erfaring med Fremskrittspartiet. Jeg skjønner spørsmålet, og jeg skjønner at SV synes det er kjempevanskelig å sitte i regjering og ha en noe annen politikk enn den det største partiet kanskje har. Når det gjelder Oslo, håper jeg inderlig at også Oslo vil kunne gjennomføre reduserte skjenketider. Grunnen til at vi ønsker at det skal gjøres fra regjeringshold, er at da vil alle kommunene måtte forholde seg til det. Vi gir da et veldig sterkt signal nasjonalt fra denne forsamling om at vi faktisk tar på alvor den voldsutøvelse som kommer av alkoholbruk, og nattetider i de store byene er dette et kjempeproblem. Det er mitt svar. Jeg ønsker bare lykke til og håper at SV står sterkt på dette i regjering.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
Svaret er ganske enkelt nei. Når det gjelder samarbeid etter 2013-valget, høres det ut som om representanten vet mer om dette enn det jeg som står her, vet. Dette skal diskuteres i vårt parti. Så kommer man tilbake til det etter valget i 2013 – eller kanskje før, vi får se.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
Dette er en beslutning som Kristelig Folkeparti har tatt i forbindelse med budsjettet. Vi ønsker ikke lenger å videreføre gratisordningen, og vi har i budsjettinnstillingen begrunnet hvorfor. Når det gjelder abonnementsordningen, har grunnen vært at vi ikke ønsker å ta bort muligheten, for frukt og grønt er faktisk viktig. Men vi ønsker altså å prioritere dette på en annen måte, gjennom en reduksjon i momsen. Håpet er da at folk flest skal få bedre råd til å kjøpe frukt og grønt enn de har i dag.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
Regjeringspartiene sier i innstillingen at de er enig med regjeringen i at forslagene fra Hagen-utvalget om innovasjon og forslagene fra Kaasa-utvalget når det gjelder pårørendeomsorg, skal vurderes i sammenheng senere. Dette vil få dramatiske følger for noen få familier med ME-syke barn, som jeg tror statsråden er kjent med. De har mistet pleiepengene sine. Dette dreier seg egentlig om noen få familier, der barna trenger tilsyn 24 timer i døgnet – pleie og omsorg. De går ikke på skole, de er kjempesyke. Bare som et eksempel: En familie tar nå ut ferie, de mistet pleiepengene fra 1. november i år, og nå har de tatt ut feriepenger frem til nyttår og vet ikke sin arme råd. Ingen kommunal ordning kan kompensere for det som pleiepenger er, det gir jo da full lønn. ME er altså plutselig fra Nav ikke beregnet å være en alvorlig sykdom, det er ikke listet opp på den listen de har. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hva i all verden kan man gjøre for at disse familiene skal klare seg? Helsevesenet kan jo ikke overta disse.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
Først en kommentar til helseministerens svar om ME i sted, bare for å forklare enda nærmere hva det dreier seg om. Problemet er at Nav opererer med en fortidsholdning, vil jeg si, til denne sykdommen, mens det er helsemyndighetene som må og kan overbevise Nav-systemet om at vi i Norge nå faktisk anerkjenner ME som en alvorlig sykdom, selv om vi ikke vet alt om sykdommen. Noen pasienter er blant de sykeste vi har i dette landet, som også forskere fra Haukeland, fastleger og andre sier. Så over til ultralyd. Rådet fra det nasjonale prioriteringsrådet, altså Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering, som de kom med i går, vil ikke jeg kalle, som noen har sagt, for et faglig råd. Det dreier seg om likestilling, om en slags rettighetstenkning. Det helsedirektør Bjørn-Inge Larsen sa forleden, var at det har ikke kommet fram helsefaglig eller helseøkonomisk dokumentasjon for at det er riktig å innføre rutinemessig ultralyd i uke 12. Dette sier også Nasjonalt råd for kvalitet og prioritering ganske klart i det de kom med i går. De sier at når noen har råd til å kjøpe seg dette og gjør det på egenhånd, faktisk kanskje 50 pst., bør i grunnen alle få dette tilbudet innenfor det offentlige, selv om det altså ikke er et faglig råd. Hvis det er sånn vi skal drive helsesektoren, er det oppsiktsvekkende at hvis noen har råd til å kjøpe noe, må det offentlige innføre det for alle. Jeg synes det er litt spesielt at man foreslår det. Samtidig er dette også et prioriteringsråd, og de har valgt å gjøre dette. Det må vi forholde oss til. Jeg håper helseministeren ikke vil følge dette rådet. Jeg er glad for at helseministeren har en konsensuskonferanse, som, så vidt jeg husker, Høyre foreslo i denne salen for en tid tilbake, og det synes jeg er veldig bra. Jeg har lyst til å vise til at ved tidlig ultralyd er det først og fremst foster med Downs syndrom man oppdager. De har etter min mening like stor rett til å leve som andre. Jeg har lyst til å minne om Marte Wexelsen Goksøyr, som på mange måter ga et ansikt til mennesker med Downs syndrom da hun var her i Stortinget og hadde på seg en t-skjorte, hvor det sto skrevet: «Utrydningstruet». Hun, som står midt oppe i det, er sterkt imot tidlig ultralyd. Hør på det rådet også, har jeg lyst til å anbefale helseministeren.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
Litt om boliger: Jeg har forstått at grunnen til at Husbanken nå gir lån til store boliger, er at retningslinjene for Husbanken er endret. Jeg vet ikke hva som er bakgrunnen for det, men de har mulighet til å gjøre det. Noen av de boligene som bygges i dag, er kjempestore – det er mange titalls boere som skal bo i fellesskap, og da er man tilbake til om ikke de største, selvfølgelig, så likevel relativt store institusjoner som var, og som jo var en del av ansvarsreformen at man skulle ha bort. Så sier statsråden at man vil komme tilbake til dette i boligmeldingen i 2012, men mitt spørsmål er om ikke man bør se på retningslinjene i Husbanken allerede nå, slik at man faktisk ikke bygger disse boligene.
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
Jeg har et spørsmål som faktisk Kreftforeningen kom med innspill om i høringen til dette forslaget i komiteen. De viste til Helsedirektoratets rapport fra 2007, Legemidler til kreftbehandling. Håndtering av nye og kostbare legemidler. Det foreslås i rapporten at det etableres en midlertidig finansieringsordning som gir mulighet for å ta i bruk ny behandling i påvente av at dokumentasjonen om effekter og kost–nytte-forholdet utredes. Rapporten foreslo at ordningen skulle sørge for midlertidig finansiering av nye kreftlegemidler som har hatt en dokumentert mereffekt sammenlignet med eksisterende behandling. Er dette noe som helseministeren vil se på videre, eller er det lagt på is?
Laila Dåvøy (Kristelig Folkeparti), 2011-12-06:
Jeg har et enkelt spørsmål til statsråden. Er statsråden enig i det som flertallet viser til i innstillingen, som jeg leste opp under mitt innlegg, at det i dag faktisk er bredt sammensatte fagstaber ved sykehusene som i praksis er å regne som senter for diagnostikk på kreftområdet? Det står i innstillingen.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-06:
La meg først få lov til å understreke at Fremskrittspartiet prioriterer helsevesenet, og i vårt alternative budsjett gjør vi det innenfor handlingsregelens bestemmelser. Men Fremskrittspartiet er veldig klar på at det er helse og omsorg, ikke minst eldreomsorg, som er en prioritert oppgave for partiet, og det er jeg faktisk veldig stolt av. Når vi tilfører både det offentlige helsevesenet og det private og kommersielle helsevesenet mer penger, så er det altså slik at det blir behandlet flere pasienter i Norge, og ikke færre. Det betyr at tilbudet blir bedre og ikke dårligere. Jeg er ikke tilsvarende bekymret for internasjonale aktører som representanten Knutsen er. Jeg registrerer også at bl.a. den norske stat er en stor eier i flere av disse aktørene, og sånn sett er det viktigere for Fremskrittspartiet at pasienter blir behandlet, enn hvem som faktisk eier selskapet som behandler pasienten.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-06:
Som jeg også sa i mitt innlegg, har vi faktisk lært veldig mye. Hvis representanten Hansen hadde fulgt med, hadde han visst at det var slik at pasientbehandlingen økte og køene gikk ned under Bondevik II-regjeringen, hvor man hadde høyere stykkprisandel, ISF-andel. Hvis representanten hadde lest flere av merknadene, hadde han sett at Fremskrittspartiet har påpekt akkurat de problemene som er i dagens helsevesen, med feilkoding, bevisst feilkoding, lite fleksible DRG-koder osv., så vi tar faktisk dette veldig på alvor. Men for Fremskrittspartiet er det viktigste at pasientene blir behandlet, at køene går ned, og at mennesker kommer tilbake til arbeidslivet. Jeg registrerer at SV er mer opptatt av at vi skal bruke mindre penger på helsevesenet. Det er Fremskrittspartiet dypt uenig i.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-06:
Her registrerer jeg at representanten Toppe tar et par innersvinger og henviser til at den ene merknaden vår gjelder noe annet enn det den gjør. Vår merknad om at dette ikke er vitenskapelig bevist, gjelder altså SIRUS-rapporten, som hevder at det blir mindre bråk på byen ved å stenge skjenkestedene tidligere. Der har selv en av forskerne innrømmet at dette ikke er en vitenskapelig rapport, og at det er mange andre ting som også har innvirkning på hva som skjer på byen, f.eks. kan ressursbruken fra politiet ha vel så stor innvirkning. Fremskrittspartiet er av den oppfatning at en lovlig vare som alkohol skal og kan være tilgjengelig. Vi er opptatt av forebygging. Vi har faktisk fremmet et forslag i denne sal med over 20 punkter om forebygging, som bl.a. representanten Toppes parti ikke fant å støtte.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-06:
Når statsråden har blitt konfrontert med utfordringene i helsevesenet, har mantraet og svaret denne høsten, etter at statsbudsjettet ble lagt fram, vært at vi skal øke alt, for vi har foreslått en reell vekst på 1,4 mrd. kr i norske sykehus. Når det gjelder Oslo universitetssykehus, er det det som er svaret, og når det gjelder køene som skal gå ned, er det det som er svaret, fordi man har økt bevilgningene. Det gjelder også ventetiden, den skal gå ned fordi man har foreslått 1,4 mrd. kr mer. Det samme gjelder kreftomsorgen – en økning. På spørsmål fra Fremskrittspartiet har departementet bekreftet at 500 mill. kr kommer til å gå til lønnsvekst, 135 mill. kr til økt rentebelastning og 100 mill. kr til kommunal medfinansiering, nasjonale tjenester osv. Vil statsråden bekrefte at det fortsatt kommer 1,4 mrd. kr mer i reell vekst?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-06:
Takk, president. Det er første gang jeg har blitt forvekslet med en kar på 1,90 og med betraktelig færre kilo enn meg selv. Men jeg tar det som en kompliment! Jeg tar ordet fordi de rød-grønne, og spesielt representanten Breen, gjentatte ganger har avlagt den såkalte kreftgarantien en visitt, og opposisjonen får kjeft for å kritisere at regjeringen har målsettinger. Det er altså ikke riktig. Vi har overhodet ikke kritisert regjeringen for å ha målsettinger. Vi er snarere tvert imot veldig glad for at regjeringen har målsettinger. Det vi kritiserer, er at man har fremstilt det som en garanti og dermed lurt mange pasienter i Norge som trodde på dette. Det vi kritiserer, er at man ikke også følger opp målene sine med virkemidler. For å ta garantibiten først: Der er det uomtvistelig slik at Stoltenberg på sin pressekonferanse sa at man skal få behandling «innen 20 dager» – dette er et sitat – og det oppfatter de fleste som en garanti. At helsestatsråden også brukte ordet «garanti» i en tv-sending, er også uomtvistelig. De har gjentatte ganger sagt at det ikke er noen garanti. Det har vi tatt til etterretning. Men det som har vært ankepunktet vårt, er at det er mange pasienter der ute som faktisk trodde på det. I dag har man altså muligheten til å følge opp sin målsetting om å få en verdig kreftomsorg. På bordet i dag har vi fire forslag fra en samlet opposisjon som vil gi kreftgarantien – eller målsettingen – et reelt innhold, hvor man får pasientrettigheter som gjør at man kan nå målsettingen om 20 dager, og hvor avvik fra dette både skal begrunnes medisinsk og skal journalføres. I dag har man altså muligheten til å stemme for at regjeringen legger fram en ny nasjonal kreftplan i løpet av 2012. Det burde ikke være problematisk, så lenge man selv har sagt at man har denne målsettingen. Min oppfordring innen kreftfeltet er å slutte å snakke og begynne å gjøre noe. I dag har man faktisk en mulighet ved å stemme på opposisjonens samlede forslag. Helt til slutt: Jeg er en av dem som reagerer på den fremstillingen som blir Oslo kommune til del i eldreomsorgen. Det er slik at Oslo kommune har bedre dekning av sykehjem enn snittet i Norge. De har bedre dekning enn sammenlignbare store kommuner – først og fremst rød-grøntstyrte Trondheim, som er en sinke – og de har bedre legedekning på sykehjem. Slik kunne jeg fortsatt. Bildet er ikke korrekt, selv om Breen gjentar det til det kjedsommelige.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-06:
Her var det mye man kunne ta tak i. Ikke minst er det mye regjeringen ikke gjør, som man kunne ta tak i. Jeg skal forsøke å konsentrere meg om bagatellgrensen, som de borgerlige partiene tar til orde for å øke i forslaget. Bagatellgrensen er i sin form slik at hvis kostnadene overstiger et visst beløp, er det visse beskrankninger – altså økonomi – som ligger til grunn for vurderingen, hvilket representanten Asphjell redegjorde for. Nå er det slik at statsråden er ingen finansminister, men hun er helseminister, så mitt spørsmål til helseministeren må da være: Hva slags helsefaglige begrunnelser kan hun gi meg for å ha en bagatellgrense eller for ikke å øke bagatellgrensen – altså de helsefaglige begrunnelsene, ikke økonomien?
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-06:
En samlet komité er opptatt av de utfordringene Norge står overfor når det gjelder tidlig intervensjon ved diagnostisering. Ved tidlig intervensjon kan en både begrense behovet for behandling og øke suksessratene for dem som får behandling. En samlet komité mener også at det er viktig at man får redusert tiden fra pasienter får mistanke om kreft, til utredning og behandling iverksettes. En samlet komité viser til høringen om forslaget, hvor det fremkom at ca. 80 pst. av pasientene hvor det er mistanke om alvorlig sykdom, såkalt okkult cancer, er relativt enkle å stille diagnose på, mens 20 pst. vil trenge ytterligere undersøkelse ved f.eks. universitetssykehus med enda bredere spesialistmiljøer. Det er også veldig hyggelig at en samlet komité er opptatt av å bygge videre på de mange gode erfaringene man har etter etableringen av brystdiagnosesentre, og viser til den opplagte fordelen ved at pasienter og fastleger har en klar adresse å forholde seg til. Det å finne fram i en tidvis uoversiktlig spesialisthelsetjeneste kan bedres ved tydeligere fokus, slik at også fastleger, som også sliter, enklere kan hjelpe sine pasienter fram til en avklaring. Fremskrittspartiet, sammen med de borgerlige partiene, mener at de erfaringene man ser fra Danmark, hvor klar adresse for diagnose i kombinasjon med klare frister viser nedgang i tid fra mistanke om at alvorlig sykdom foreligger, til behandling igangsettes. Vår anbefaling er å starte en utredning om diagnosesentre i Norge, og i den anledning også legge opp til fristsetting for når pasientene skal få oppfølging ved disse. I en pilotundersøkelse fra diagnosesenteret ved det danske Regionshospitalet Silkeborg, der en studie av 143 pasientforløp er henvist med såkalt okkult cancer, dvs. med uklare symptomer, ble det funnet kreft i ca. 15 pst. av tilfellene. Vi mener at det faktum at kreft påvises bortimot like ofte for pasienter med uklare symptomer, underbygger behovet for også i Norge å opprette spesialiserte diagnosesentre. Konklusjonen man i den danske undersøkelsen trekker, er at man føler at den understøtter at det er viktig ikke å stoppe diagnostisering om det fortsatt finnes muligheter for å utelukke kreft. Fremskrittspartiet mener derfor at diagnosesentre spiller en viktig rolle også for andre sykdommer enn kreft, og bidrar til bedre diagnostisering og dermed behandling av en rekke pasienter utover dem som får diagnosen kreft. Dette er ikke tiden for å si seg fornøyd. Det er ikke tiden for å si at vi ligger i verdenstoppen for noen krefttyper, og det er ikke tiden for å si at andre har innført dette fordi de var dårligere enn oss i Norge. Nei, tiden er inne for å få verktøyet på plass, gi alle dem som jobber i kreftomsorgen, de verktøyene de fortjener, og ikke minst gi kreftpasientene og andre pasienter det de fortjener. Det holder ikke med målsettinger og velmente ord. Tiden er inne for å handle. Med de ordene vil jeg ta opp de forslag som er tatt inn i innstillingen.
Per Arne Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-12-06:
La meg først bare få lov til kort å komme innom representanten Toppe, som bruker ordet «byråkrati» om noe man ser har fungert i andre land, som gir gode resultater for pasientene, med høyere overlevelse enn man har hatt tidligere. Det synes vi faktisk er verdt å vurdere også i Norge, selv om vi har høyere overlevelse enn Danmark hadde fra før. Men jeg har lyst til å forfølge statsråden med hensyn til noe jeg føler hun ikke svarer på i forbindelse med forslaget som ligger til grunn for behandlingen i dag, som også representanten Høie var innom, nemlig alle de pasientene som det viser seg i ettertid hadde kreft, men hvor man ikke mistenkte det. De vil bli tapere i det systemet som statsråden nå har tatt til orde for, og vi er oppriktig opptatt av at det ikke skal skje. Siden statsråden og hennes parti og samarbeidende partier avviser forslaget i dag, blir mitt spørsmål: Hva slags system tenker hun å ha for disse pasientene som faller utenom?
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2011-12-06:
Fremskrittspartiet har alltid mye mer penger å bruke på det meste enn de fleste. Partiet melder at man vil bruke enda mer på private helsetilbud og da gjerne kommersielle aktører. Fremskrittspartiet vil faktisk likestille offentlige og private tilbydere. De store kommersielle helseaktørene er – som vi vet – internasjonale konsern med adresse skatteparadis, og for dem er det en overordnet målsetting å få maksimal avkastning på hver investerte krone. Det betyr igjen at de kommersielle tilbyderne først og fremst vil etablere seg innenfor medisinske områder der de kan tjene penger, og i de mest folketette delene av landet. Mitt spørsmål er: Når man vil overføre så store ressurser fra offentlig til privat, kommersielt begrunnet helsevesen, og attpåtil gi de kommersielle aktørene fri etableringsrett, hvordan skal Fremskrittspartiet forhindre en rasering av helsetilbudene til befolkningen i – skal vi si – de mer ulønnsomme delene av landet?