Trine Skei Grande (Venstre), 2013-04-29:
Venstre er ikke representert i denne komiteen, så vi må komme med noen kommentarer til innstillinga. Formålet med lovendringa som vi behandler i dag, er nemlig «å styrke rettighetshavernes muligheter for håndheving av sine rettigheter ved krenkelser på Internett». Vi kunne ha gjort om denne setningen, slik at det også gjelder grammofon, VHS, dvd og alle de andre tekniske mulighetene som vi så langt har sett gir utfordringer når det gjelder rettighetshavernes muligheter. Hver gang det har kommet nye utfordringer, har det blitt utviklet gode forretningsmodeller. Ikke fordi Stortinget har vedtatt gode, nye forretningsmodeller – det er generelt sånn at denne salen veldig sjelden er i front på utvikling av ny teknologi. Sist vi behandlet åndsverkloven, husker jeg det var veldig få i kulturkomiteen som visste hva en mp3-fil var eller hva en iPod var – det er store utviklinger også for stakkars politikere. Vi lever i en global og digital tidsalder, og vi trenger lovverk som tar høyde for det, men mer overvåkning på nett og mer svekkelse av personvernet er ikke svaret vi trenger for å styrke opphavsrettsloven. La meg være helt tydelig på Venstres vegne: Ingen skal urettmessig kunne tjene penger på andres åndsverk, men vi mener at dagens åndsverklov må oppdateres i tråd med de teknologiske utviklingene, og at adekvate og proporsjonale tiltak som både bygger på grunnleggende verdier som personvern og rettsstatens prinsipper, må settes inn for å beskytte åndsverk. Vi kommer til å stemme mot hele lovendringa som er lagt fram i dag, fordi man her bl.a. gir rettighetshaver mulighet til å registrere IP-adresser uten konsesjon. Flertallet sier at det er en god og riktig løsning og syns det er helt greit at man fjerner konsesjonskravet. Det er vi grunnleggende uenig i. Jeg er kjempeglad for at Fremskrittspartiet og Høyre løfter personvernet i sin merknad, og at begge partiene stemmer mot det forslaget. At rettighetshaverne også skal ha mulighet til å gå til domstolen for å få utlevert informasjon om hvem som står bak IP-adresser som mistenkes for piratkopiering uten å gå via politiet, mener vi bryter med de allmenne rettsprinsippene vi har. Er det mistanke om et lovbrudd, er det politiets oppgave å etterforske og håndtere en sånn rettsforfølging. Vi ønsker ikke privatpraktisering innenfor rettsstaten vår, vi ønsker ikke at privatpraktiserende advokater skal håndheve norsk lov og etterforske kriminalitet i Norge. Det er ikke sånn at en IP-adresse og kobling av den beviser skyld. Domstoler skal få mulighet til å pålegge internettilbydere å hindre eller vanskeliggjøre tilgangen for nettsteder som krenker opphavsretten. Det å blokkere nettsider er en rimelig ytterliggående handling som vi kjenner fra land vi ikke liker å sammenligne oss med. Departementet har følgende formulering om pålegget: «hjemmelen skal brukes med stor varsomhet og forbeholdes de mer alvorlige tilfellene». Jeg er helt sikker på at kinesiske myndigheter, som jo har praktisert dette i lang tid, også mener at de bare bruker det med stor varsomhet og forbeholdt de mest alvorlige tilfellene. Det er en dårlig definisjon å basere lov på. Regjeringa har tatt seg god tid på å fremme disse forslagene, og det er stort sett de samme debattene vi hadde for fire, fem år siden. Det er egentlig generelt litt 2008 over hele dette forslaget. Regjeringas forslag til endring av loven er kanskje et halvgodt svar på noen av utfordringene vi hadde i 2008, men det er ikke det for 2013 – og i hvert fall ikke for 2015. Vi ba om en NOU for lang tid tilbake, og da sa kulturministeren den gang at det ville ta altfor lang tid med en NOU. Vi hadde hatt mulighet til å kjøre mange NOU-prosesser på denne tida. Kultur- og kunstbransjen er i sterk endring. Det er snart fem år siden iTunes ble USAs største platebutikk, første halvår i 2012 kom 68 pst. av inntektene til den norske platebransjen gjennom streaming, og studier av digitalt konsum bekrefter to trender som har blitt påvist i andre land: nedgang i ulovlig nedlastning, og at de som laster ned mest, er de som også er mest kulturinteressert og betaler mest. Det framkommer at privat nedlastning var på toppen i 2008, og at streamingens andel har vokst helt siden 2009. Når SV framstiller det som at den «stakkarslige» filmen Kon-Tiki er den som har tapt mest på at det fins ulovlige kopier på nettet, tror jeg ikke helt det henger sammen. Det har vært mange fine ord her, men vi bryter generelt grunnleggende rettsprinsipper med disse lovendringene. Med det tar jeg også opp forslaget om å sende alt tilbake til regjeringen.