Tor Nymo (Senterpartiet), 1999-10-26:
Det ble gitt uttrykk for tidligere i debatten at man savnet engasjement i en så viktig sak som den vi drøfter her i dag. Men tro meg når jeg sier at norsk kriminalpolitikk ikke er det den har vært. For etter å ha hørt representanten Jan Simonsens utmerkede innlegg, der han også tillot seg å rose Justisdepartementet for vel utført arbeid, kjenner jeg ikke igjen min kollega gjennom seks år i justiskomiteen. Når vi i dag behandler denne viktige saken, setter vi også sluttstrek for et lenge etterlengtet krav fra politiet og vanlige mennesker om virkemidler som skal bedre etterforskningsmetodene i kampen mot alvorlig kriminalitet og styrke regelverket mot terrorisme. Det er fra forskjellige miljøer, gjerne fra ulikt ståsted, gitt uttrykk for sprikende oppfatning av den senere tids kriminalitetsutvikling og behovet for nye etterforsk ningsmetoder. Jeg er enig i Metodeutvalgets beskrivelse av kriminalitetsutviklingen, som konkluderer med at det har vært en betydelig økning i den registrerte kriminaliteten. Minst like viktig er det å ta med seg det faktum at kriminaliteten har endret karakter. Blant annet har det vokst fram en alvorlig og brutal voldskriminalitet i spesielle miljøer. Miljøene er mer lukkede og profesjonelle og preges av økt internasjonalisering. Også den teknologiske utviklingen gjør at tradisjonelle etterforskningsmetoder oftere enn før oppleves som utilstrekkelige. Det er grunn til å gi ros til Justisdepartementet for et grundig og solid arbeid med Ot.prp. nr. 64. Jeg er også overbevist om at komiteen har følt seg rimelig trygg på at departementet på en balansert måte har forholdt seg til de innvendinger som har fremkommet til Metodeutvalgets innstilling. Det har bl.a. ført til at avveiingen av de ulike hensyn i noen tilfeller har ført til en annen konklusjon enn utvalget har kommet til. Videre er det verdt å merke seg at departementet ofte har foreslått strengere vilkår for bruk av de ulike metoder enn det Metodeutvalget har gått inn for. I proposisjonen foreslår Regjeringen – og får i store trekk tilslutning fra en enstemmig justiskomite – at politiet får mer effektive metoder i kampen mot organisert kriminalitet, bl.a. en utvidet adgang til telefonavlytting og spaning ved teknisk sporing. Det åpnes også adgang til hemmelig ransaking, beslag og utleveringspålegg. Regjeringen har også fått komiteens tilslutning til at en ved utformingen av de nye metodene har vært opptatt av å ivareta hensynet til rettssikkerheten og personvernet. Når det gjelder Metodeutvalgets forslag om å åpne for romavlytting, deler komiteen departementets syn om at romavlytting er en inngripende etterforskningsmetode, og særlig inngripende er romavlytting i private hjem. Romavlytting kan være et effektivt virkemiddel mot alvorlig kriminalitet og føre til at politiet får oppklart forbrytelser som de ellers ikke ville ha fått oppklart. I Senterpartiet har vi likevel valgt å legge avgjørende vekt på hensynet til den personlige integritet ved vurderingen av politiets adgang til å foreta avlytting av rom. Den enkeltes rett til privatliv og til å kunne meddele seg til andre uten innsyn fra utenforstående, anses som en fundamental menneskerettighet i en rettsstat. Vi er derfor tilfreds med at komiteen støtter Regjeringens syn om at politiet ikke skal ha adgang til romavlytting. Vi er alle enige om at vi ikke skal gi oss i kampen mot alvorlig kriminalitet. Samtidig skal vi gjøre det vi kan for å ivareta hensynet til rettssikkerhet og personvern. I Senterpartiet mener vi at den nesten enstemmige innstillingen som vi behandler her i dag, både gir et nødvendig bidrag i kampen mot alvorlig kriminalitet og ivaretar de nevnte hensyn. Så til slutt: At representanten Bjørnstad måtte avlegge Senterpartiet og undertegnede en visitt angående internasjonalt politisamarbeid, var for så vidt temmelig forutsigbart. Representanten Bjørnstad er en trofast våpendrager for Arbeiderpartiets og arbeiderpartiledelsens ukritiske hylling av alt som har med EU å gjøre. Men han har nok ikke fått med seg min nyanse som går ut på at jeg og Senterpartiet ønsker et internasjonalt politisamarbeid. Det vi ikke ønsker, er et samarbeid som har overnasjonale toner.