Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2013-06-18:
Jeg er helt enig med representanten Andersen i at vi skal ha gode ordninger som sikrer inntekt for dem som av en eller annen grunn ikke kan jobbe. Det er heller ingen grunn til å skamme seg over det hvis man er syk, enten man har fått en sykdom, er født med en sykdom, eller har vært i en ulykke og fått en sykdom på den måten. Derfor er det også viktig å si at i et velferdssamfunn som Norge skal vi ha anstendige og gode velferdsordninger for dem som ikke er i stand til å skaffe seg inntekt i arbeidslivet. Det er faktisk slik at hvis vi i virkelighetens verden hadde hatt null uføretrygdede, hadde vi sannsynligvis hatt et brutalt samfunn. Så det at vi har inntektssikringsordninger, er vi for. Det som er bekymringen vår, er ikke bare basert på statistikk, selv om jeg jo også må minne om at det, litt avhengig av hvor man setter før-tallet, har vært en stor og kraftig økning av mennesker på helserelaterte og andre offentlige ytelser de siste årene. La oss si at fra 1980 og frem til i dag er det i hvert fall helt åpenbart, så cirka en dobling av antallet mennesker på forskjellige offentlige ytelser er helt ubestridelig. Det har da stått på stedet hvil omtrent de åtte årene med rød-grønn regjering. Men man kan jo stille seg det retoriske spørsmålet: Ville vi godtatt det samme med arbeidsledigheten? Ville vi godtatt at hvis man hadde en arbeidsledighet på 9 eller 10 pst., ville vi sagt at jo da, men arbeidsledigheten har jo ikke gått opp de siste åtte årene, den står på stedet hvil – det er bare 9 pst. som er utenfor arbeidslivet, så derfor er ikke dette en problemstilling. Det tror jeg ingen politiske partier kunne sagt – i hvert fall ikke blitt gjenvalgt på – og jeg tror heller ingen politiske partier ville våget å mene det. Så er det selvfølgelig riktig at det er mange og kompliserte årsaker til at folk faller utenfor arbeidslivet eller aldri kommer inn. Men det vi som politikere må adressere, er de årsakene vi faktisk kan gjøre noe med. Da er det ikke så mye det at regjeringen har gjort så mye galt i de åtte årene de har sittet, det er mer at de ikke har gjort så fryktelig mye. Litt av problemet er at hver gang denne debatten har kommet opp, har de rød-grønne partiene først advart mot Høyres virkelighetsbeskrivelser, så har de brukt taletiden sin på å advare mot Høyres ord og med vilje unnlatt å høre når vi understreker at vi også er tilhengere av offentlige ordninger for dem som trenger det, og så har man advart mot Høyres konkrete tiltak – de nye ideene og bedre løsningene som Høyre faktisk har fremmet. For eksempel har Høyre i flere år tatt til orde for en styrket lese- og skriveopplæring for de mange i Nav- og tiltakssystemet som ikke kan lese og skrive godt nok. De mangler ikke stå-på-vilje eller evne til å stå opp eller noe slikt, de har rett og slett problemer med å lese og skrive. Det har regjeringen sagt at de er opptatt av, men ikke gjort noe med det. Da Høyre lanserte tiltak for å få flere sosialklienter inn i aktivitet gjennom en styrking av aktivitetsplikten, sa regjeringen at det skulle man vurdere. Så bestemte man seg for at det var fint, akkurat som i dag. Da Brofoss-utvalget kom med en gjennomgang som var basert på at tiltakssektoren i Norge – selv om det er mye bra – ikke leverer de resultatene man skulle forvente, og som da gjør at vi sender folk rundt og rundt i tiltakssystemet uten at de kommer ut i jobb, måtte statsråden og regjeringen nærmest dras til å innrømme Stortinget en melding om saken. Dette er elleve konkrete forslag fra Høyres side. Noen av forslagene er relativt omfattende, f.eks. å lage helt nye indikatorer for hvordan man styrer tiltakssektoren. Andre av forslagene burde være enklere, f.eks. å sette i gang lese- og skriveopplæring for flere voksne. Det de alle sammen har til felles, er at de enten er blitt nedstemt eller ikke lagt fram av den rød-grønne regjeringen de siste åtte årene. Det vitner om en manglende handlekraft – dessverre. Én ting til slutt, siden jeg har 46 sekunder igjen: Overgangsstønaden har vært diskutert flere ganger tidligere i denne salen. Det er bare verdt å merke seg at selv om det er riktig som representanten Andersen sier, at de rød-grønne i denne perioden har fredet overgangsstønaden, så jeg at Arbeiderpartiet i sitt partiprogram faktisk har adoptert nøyaktig det samme standpunktet som Høyre fikk kjeft for i denne sal for bare ett til to år siden. Så det er hyggelig å se at i hvert fall deler av den rød-grønne koalisjonen kommer etter. Da vil jeg ta opp de forslagene som Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti har i denne saken.