Arne L. Haugen (Arbeiderpartiet), 2012-06-14:
Jeg skal legge fram næringskomiteens innstilling til proposisjonen om årets jordbruksoppgjør, men først vil jeg takke komiteen for godt samarbeid om denne innstillingen. Så må jeg si at jeg føler det som et antiklimaks, etter at vi har vedtatt en landbruksmelding som fikk god oppslutning blant landets bønder, at det ikke ble forhandlinger på grunnlag av statens tilbud. Det gjorde det heller ikke sist gang det ble framlagt en landbruksmelding, i år 2000. Også da ble det brudd. Jeg nevner det bare som at apropos, og jeg skal ikke bruke mer tid på det forholdet nå, men jeg vil tilføye at vi i regjeringsfraksjonen har tatt dette signalet meget alvorlig. Jordbruksforhandlingene føres med hjemmel i hovedavtalen mellom de to jordbruksorganisasjonene og staten. Ved brudd sendes statens tilbud til Stortinget, og det er også tradisjon for at Stortinget vedtar det som ligger i tilbudet. Dette er noe jeg tar for gitt at organisasjonene fullt ut er innforstått med. Etter min mening er det denne behandlingsmåten som ivaretar forhandlingsinstituttet og gir det mening. Da vi behandlet landbruksmeldingen den 12. april i år, sa regjeringspartiene sammen med Kristelig Folkeparti: «Stortinget legger til grunn at landbruket og norsk næringsmiddelindustri skal sikres forutsigbarhet ved at hovedpilarene i den norske landbruksmodellen skal være grunnlaget for norsk landbrukspolitikk. Dette innebærer at regjeringen skal, gjennom ulike ordninger sikre et sterkt importvern, opprettholde jordbruksavtalen mellom staten og næringen samt videreføre samvirkets rolle som forvalter av markedsordningene.» Jeg mener at dette er viktige prinsipper som vi må hegne om. Den totale rammen for årets oppgjør er 900 mill. kr, der 330 mill. kr er endringer av målpriser fra 1. juli i år. Sum ramme med inntektsvirkning i 2013 er 625 mill. kr. I tillegg tilføres Landbrukets utviklingsfond 275 mill. kr, som er en betydelig styrking av investeringsmulighetene. Jeg mener det er rett å si at tilbudet følger opp stortingsmeldingen ved at det legges til rette for inntektsvekst, og at investeringsmulighetene styrkes. Det legges til rette for økt produksjon basert på nasjonale ressurser, som følger opp de ambisiøse målsettingene som er satt i meldingen. Det er positivt at det igjen innføres en ordning med grøftetilskudd. Jeg tror det er nødvendig å få enda mer fokus på god agronomi i jordbruksproduksjonen. Ved siden av forsvarlig lønnsomhet i næringen og investeringsvirkemidler er velferdsordningene veldig viktige for å stimulere til god rekruttering. Jeg synes derfor det er svært bra at jordbruksoppgjøret nå legger opp til å innføre en ordning med gradert utbetaling av avløsertilskudd ved foreldrepermisjon. Det er en etterlyst ordning fra mange unge brukere, og det er svært bra at det nå ser ut til å gå i orden. Det er et flertall i komiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet og Høyre, som understreker betydningen av i større grad å utnytte norske ressurser til grovfôrbasert husdyrhold på en best mulig måte. Det er en viktig faktor for å utnytte naturressursene og bevare kulturlandskapet. Det er derfor viktig at beitetilskuddene økes innenfor en ramme på 22 mill. kr, og at det er en økning i distriktstilskuddet til kjøtt. Norske produsenter dekker i dag ikke opp markedets etterspørsel etter storfekjøtt. Komitéflertallet ber derfor regjeringen utrede en egen strategi for å utvikle tiltak for økt produksjon av storfekjøtt. TINE annonserer behov for å øke produksjonen av melk. Det er et signal som jeg mener det er viktig å drøfte med avtalepartene. Jeg tror det er viktig at det signalet tas på alvor. I april 2011 kom Matkjedeutvalget med sin utredning om maktforholdene i matkjedene. Utvalget peker på vesentlige utfordringer i det norske matmarkedet, bl.a. knyttet til organisering og manglende konkurranse i verdikjeden for mat og at det er skjedd en betydelig maktforskyvning i favør av kjedene i dagligvarehandelen. Et av forslagene fra utvalget er at det bør etableres en lov som regulerer reglene for forhandlinger, en såkalt lov om god handelsskikk. Jeg har merket meg at dette har fått bred tilslutning bl.a. fra LO, NHO, Forbrukerrådet, Bondelaget og Dagligvareleverandørenes forening. Jeg er tilfreds med at flertallet i komiteen slutter seg til dette og ber regjeringen starte et lovarbeid med sikte på å etablere en lov om god handelsskikk, og at det nedsettes et lovutvalg som skal utrede dette. Flertallet legger også til grunn at det er en målsetting at loven skal behandles i inneværende stortingsperiode. Et annet forhold som heller ikke er et element i jordbruksavtalen, men som er meget avgjørende for jordbruket, er importvernet. Det er ingen enkel problemstilling. Det er viktig å ha en kunnskapsbasert tilnærming til disse problemstillingene. Tollnivå og grensevern må balanseres slik at det ikke får utilsiktede konsekvenser med hensyn til forbrukerpriser, råvarepris til næringsmiddelindustrien samt RÅK-industrien. Dette må være under kontinuerlig overvåking. Men det er avgjørende viktig at vi ivaretar handlingsrommet i grensevernet, at vi til enhver tid opprettholder et tilstrekkelig robust grensevern. I henhold til WTO-avtalen har landet anledning til å ha et importvern som sikrer nasjonal matproduksjon. Det er en forutsetning for å kunne sikre avsetning av norske landbruksråvarer, oppnå fastsatte priser i jordbruksavtalen og utnytte de ressursene vi har til matproduksjon. Flertallet legger derfor til grunn at regjeringen sikrer et sterkt importvern. Komiteen viser til at for å nå målsettingen i landbruksmeldingen om å øke matproduksjonen basert på norske ressurser, er det meget viktig å sikre fortsatt volumproduksjon, bulkproduksjon, av spesielt kjøtt og melk som fundament for landbruk over hele landet, og som grunnlag for en fortsatt konkurransedyktig og innovativ norsk næringsmiddelindustri. Dette er det enormt viktig å slå fast. Volumproduksjon er helt vesentlig for industrien, og det er grunnlaget for å utvikle spesialprodukt som kan gi økt verdiskaping også for primærleddet. Her er i tillegg Lokalmatprogrammet en viktig stimulans og aktør. Ellers synes jeg det er fint at det er kommet med i oppgjøret en økning i bevilgningen til bioenergi, i tillegg til at den totale bevilgningen til skogbruk er økt til 204 mill. kr. Da vi behandlet landbruksmeldingen tidligere i vår, la vi til grunn at for å nå de høye målsettingene om økt inntekt, økt produksjon og fortsatt landbruk over hele landet, ja, så la vi også til grunn at jordbruksavtalen skulle være en av stolpene i dette. Vi er i et land som er marginalt med hensyn til matproduksjon. Vi vil at næringen selv skal være med og påvirke satsingene framover. Et brudd i ny og ne, ja vel, men i et lengre perspektiv er det veldig viktig at næringen selv er med og påvirker retning og dimensjonering av de ulike elementene i landbrukspolitikken. Det er særdeles viktig at vi har klart for oss at dette ikke er en lønnsavtale. Dette er en næringsavtale der selvstendige bønder som driver matproduksjon i et land der forholdene for matproduksjon er forholdsvis marginale, har mulighet til å påvirke sine egne rammevilkår og produktpriser. Norske bønder er således i en særstilling som har denne muligheten, og det tror jeg må til, skal vi få en utvikling som sikrer kontinuitet, god rekruttering og innovasjon i landbruket.