trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Alf Egil Holmelid (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-25:
Eg hadde ikkje tenkt å ta ordet i denne debatten, men det er eit spørsmål som har vore nemnt av fleire, der eg trur det kan vere behov for å gjere nokre presiseringar. Det er det at EUs kvoteregime inneheld to element. Det eine er kvoteregimet, og det andre er det som mange kallar ei CO2-avgift på straum. Men det er ikkje det vi snakkar om. Det vi snakkar om i Noreg, er ikkje CO2-avgift på elektrisk straum. Det vi snakkar om, er marknadspris som endrar seg i EU på grunn av CO2-regimet på kolkraftverka. Dette kjem gjennom den frie marknaden som Framstegspartiet og andre er så veldig for, slår inn i den norske kraftmarknaden og fører til ein høgare pris på straum. Det som er poenget, er at det i EUs kvotedirektiv står at det enkelte landet kan velje ulike ordningar for å kompensere for auka kraftpris. Det er ei av årsakene til at det i dag ikkje er mogleg å seie kva for regime Noreg skal leggje seg på. Vi kan oppleve at dei ulike landa i EU handterer dette på forskjellige måtar. Det vil i dag vere umogleg å seie at vi skal gjere som EU, når vi veit at dei ulike landa i EU kan gjere forskjellige ting.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
Jeg skal være kort, slik at vi ikke trekker det utvidede formiddagsbegrepet enda lenger. La meg først få takke saksordføreren og komiteen for arbeidet som er lagt ned på kort tid. Det er et vesentlig bidrag for å sikre virksomheten i SAS. Saksordføreren, komitélederen, la fram de vesentlige punktene i denne saken på en utmerket måte. Det er et faktum at SAS har hatt svake resultater i mange år. SAS har hatt for høye kostnader i en krevende konkurransesituasjon. Basert på en ny strategiplan, Core SAS, som medførte betydelige kostnadskutt, deltok staten i fjor i en egenkapitalutvidelse på 6 milliarder svenske kr. Styret har tatt initiativ til innsparinger som skal øke de årlige kostnadsinnsparingene fra 4 til 7,8 milliarder kr, som en del av Core SAS-planen, samtidig som styret har bedt om at egenkapitalen blir utvidet med ytterligere 5 milliarder svenske kr. Styret har også bedt aksjonærer om en fullmakt til å kunne utstede ett eller flere konvertible obligasjonslån på til sammen 2 milliarder svenske kr. Dette er ikke noen ønskesituasjon, og det var ikke i Regjeringens plan at man skulle komme med en ny emisjon så tidlig etter den forrige. Likevel er vi klare for å delta med vår andel også i denne egenkapitalforhøyelsen i SAS, og gir fullmakt til styret for å utstede en konvertibel obligasjon for å møte de vilkår Regjeringen har stilt for å delta i emisjonen. Det har først og fremst vært at de ansatte må bidra med ytterligere innsparinger på ½ milliard kr og også at obligasjonslånene som går ut i år, blir refinansiert. Begge disse vilkårene er nå oppfylt, og vi har også en analyse som går på at med den bakgrunn er en egenkapitalutvidelse å forsvare. De skandinaviske stater og Wallenberg-stiftelsen er også positive til å delta med sine andeler. På denne måten kan vi bidra til å opprettholde SAS som en viktig aktør i Skandinavia og i Norge, og gjennom det opprettholde et godt flyrutenett i Norge. Til slutt: Regjeringen er åpen for å vurdere salg av statens aksjer i SAS eller å delta i en konsolidering med andre, dersom dette er kommersielt fornuftig og en slik anledning byr seg. Vi vil legge opp til å opptre koordinert med den svenske og danske stat i slike viktige eierbeslutninger og kommer tilbake til Stortinget dersom behovet for dette skulle oppstå. Jeg konstaterer med tilfredshet at Regjeringens forslag i komiteens innstilling får støtte fra et flertall med regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
Dette er en dialog som vi allerede har med våre sameiere i Sverige og Danmark. Det har vært på kartet også før min tid, så vi skal følge nøye med på om den muligheten byr seg. Samtidig skal vi være en ansvarlig eier og ha som siktemål å bringe selskapet inn på en positiv kurs, mens vi er eiere av det. Vi må ikke framstå som en desperat eier som for enhver pris vil selge. Da tror jeg vi ikke vil maksimere verken verdiene eller sikre arbeidsplassene på en god måte. Men vi skal holde øynene åpne og se etter muligheter for SAS.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
Det er jo en hypotetisk situasjon, men jeg vil egentlig snu på det og si at det er helt uproblematisk å håndtere en mulig salgssituasjon uten fullmakten, for da kan vi komme tilbake til Stortinget med en sak og få de fullmaktene vi trenger. Vi trenger ikke å legge selskapet ut for salg før vi eventuelt ser en situasjon hvor det er aktuelt. Jeg er opptatt av å signalisere at vi er en langsiktig, solid og ansvarlig eier av SAS. Dette er et selskap som har mange tusen ansatte, også i Norge. Den viktigste jobben nå er å få selskapet lønnsomt, trygge arbeidsplassene, sikre flytilbudet i Norge og sikre statens verdier. Dersom det skulle oppstå en situasjon – som jeg skal holde øynene åpne for – for en konsolidering, for en sammenslutning eller for et salg, vil vi komme tilbake med det til Stortinget på en god måte. De signalene som ligger i innstillingen, er mer enn nok for oss foreløpig.
André Oktay Dahl (Høyre), 2010-03-25:
Jeg skjønner godt at statsråden synes at det opposisjonen holder på med, er svartmaling. Men det er det et visst behov for, for det Regjeringen har holdt på med i flere år, er skjønnmaling. Så er antakelig sannheten et eller annet sted midt imellom. Derfor skal jeg gjenta de konkrete spørsmålene jeg stilte i mitt innlegg, som ikke bare er basert på media. Men da vil jeg ha et ja- eller nei-svar. Spørsmålene er: Oppfatter statsråden det som et problem at politistudenter må gå rett til Nav? Ja eller nei. Oppfatter statsråden det som et problem at politihelikopteret blir satt på bakken i flere måneder? Ja eller nei. Oppfatter statsråden det som et problem at kvalitetskravene senkes for politistudentene? Ja eller nei. Er det sånn at satsingen når det gjelder grensekriminalitet i Hedmark, er oppe og går? Ja eller nei. Et spørsmål er også: Kan statsråden si at man kommer til å nå det man lovte, at det blir 1 100 nye årsverk i løpet av dette året? Ja eller nei. De ansatte mener at det vil bli 360 vakanser i stedet. Dette er ganske konkrete spørsmål. Jeg håper at statsråden i løpet av 3 minutter greier å svare ja eller nei på de fem–seks spørsmålene.
André Oktay Dahl (Høyre), 2010-03-25:
Jeg legger merke til at mantraet fra regjeringspartiene også når det gjelder dette, er: Vi har aldri brukt så mye penger noen gang. Det er omtrent som når folk reiser til New York og bruker kredittkortet sitt. Da er det veldig mange som kommer tilbake og sier at de har aldri brukt så mye penger noen gang, men de er ikke helt sikre på hvor mye de fikk igjen for bruk av kredittkortet. Det kan omtrent sammenlignes. Når det gjelder blomster, er det nesten slik at jeg tror justisministeren godt kunne tenkt seg at man brukte 1,3 milliarder kr på blomster til å rose denne regjeringen, for ethvert kritisk spørsmål som blir stilt av folk utenfor dette huset, blir slik besvart at det er tydelig at noen ikke har fått med seg hvordan situasjonen er. Når det gjelder tallene til representanten Klinge, tok hun for seg noen av de regioner i dette landet som har den største befolkningsveksten, i motsetning til enkelte av Senterpartiets kjernekommuner. Hvis man tar antallet mennesker som flytter hit, versus antallet nye politifolk, så blir ikke politidekningen spesielt bedre. Jeg skjønner at man synes dette er en unødvendig debatt. Jeg skjønner også at vi har en statsråd som synes det er unødvendig å møte i Stortinget. Men det er faktisk sånn at vi er nødt til å ha en debatt om hvordan situasjonen er. Jeg må si at om våre spørsmål oppfattes som brysomme, så hadde det gjort seg at man viste ørlite grann evne til å se at man har noen utfordringer, fremfor å klaske tall på tall på tall som egentlig ikke sier altfor mye om hva vi faktisk får igjen, i bordet. Dette fokuset skal man nå ha på Riksrevisjonen: Hva var det Riksrevisjonen pekte på? Jo, Riksrevisjonen kritiserte først og fremst Justisdepartementet og POD. Det sier jo sitt, at de som skal ha den overordnede styringen av denne etaten, ikke har orden i sitt eget hus. Så må jeg si at da jeg i går så politidirektøren sparke nedover på politidistriktene – noe hun i realiteten gjør – er det kanskje på tide at man rydder i eget hus før man går på politidistriktene. Så er alt tydeligvis veldig bra. Ja, da er det spesielt at natteravnene i Oslo sier at de advarer folk mot å gå i deler av denne byen. Det er verre enn noen gang, flere våpen i omløp. Vi ser også at det er kommunikasjonsproblemer på Politihøgskolen. Vi ser at folk som kommer ut av Politihøgskolen, ikke greier å kommunisere bra nok i sin dialog med sine kolleger i enkelte politidistrikt. Man svekker de fysiske kravene, og da er spørsmålet: Er det fordi det er noe man ønsker, eller er det noe man må gjøre, fordi kvaliteten på dem som søker, ikke er så høy som man kunne ønske? Til slutt til representanten Torve: Ja, ta en titt på de ni siste budsjettene og sammenlign Høyres politibudsjetter med Arbeiderpartiets politibudsjetter. Da ser man både tall og forslag som viser en helt annen retning, som faktisk tar befolkningens trygghet på alvor, noe Arbeiderpartiet ikke har gjort på minst ti år.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
Det er jo utrolig mange spørsmål som kommer – både i interpellasjonen og ellers. Mange av spørsmålene er også besvart, både ved skriftlige svar og ved tidligere runder her i Stortinget. Men jeg skal prøve å svare på de fleste av dem. For oss er det helt uakseptabelt at politistudenter går til Nav. Det er også ganske utrolig at den påstanden kommer fram, for rundt omkring i Norge står det nå flere ledige politistillinger som man ikke får søkere til. Jeg vil oppfordre dem som har politiutdanning og som måtte ha følelsen av at den eneste måten å få seg jobb på, er å gå til Nav, til å begynne å søke på de ledige stillingene som finnes. Men jeg kan ikke garantere at man får seg jobb der man bor, for vi trenger politi over hele landet. Det gjør sitt til at jeg håper at mange av de ledige stillingshjemlene som er ute i politidistriktene, faktisk blir fylt opp. Vi vil følge den situasjonen nøye. Og det er også slik at når vi til alt overmål har bevilget penger til drift for å ansette nye politistudenter, er det nettopp det disse pengene skal gå til. Når det gjelder spørsmålet om politihelikopter, er det slik at det ligger innenfor Oslo politidistrikts budsjettrammer. Det gjorde det, så vidt jeg erfarer, også under den forrige regjering. Det er en linje vi har valgt å fortsette. Og ser man på Oslo politidistrikts budsjetter, har de økt betydelig. Vi mener det skal være rom for å dekke også det i framtida. Når det gjelder spørsmålet om kvalitetskrav på Politihøgskolen, må jeg bare si at jeg er sjeleglad for at vi har så mange gode søkere til Politihøgskolen. Så vidt jeg vet, er det nå ved Samordna opptak over 3 000 som har søkt Politihøgskolen. For ett år siden sto vi her og ble beskyldt for at ingen kom til å søke Politihøgskolen, fordi det var så lite attraktivt å søke seg til politiet. Nå har vi et søkerantall til Politihøgskolen som er blant de høyeste. Jeg er overbevist om at de utvelgelsesmekanismene man har på Politihøgskolen, bidrar til at vi får en god rekruttering fortsatt. Men vi skal sikre, noe representanten Oktay Dahl også har vært opptatt av, at minoriteter er representert, og at kvinner er representert, på en betryggende, god måte – når det gjelder kvinner og menn, fifty-fifty. Jeg er glad for at kvinneandelen er høy. Jeg er også glad for at minoritetsandelen øker. Når det gjelder spørsmålet om grensekriminalitet og den store satsingen som ligger inne i 2010-budsjett – enten det er Hedmark, Romerike eller Østfold – er det helt åpenbart at de pengene som vi har bevilget til dette, skal gå til nettopp det vi har pekt på som viktig. Når det gjelder spørsmålet om 1 100 nye årsverk, mener vi at vi er veldig godt på vei. Det er ikke riktig at det blir kuttet i politiet, og at man får færre årsverk. Jeg har fått nye tall fra Fornyingsdepartementet i dag – som jeg viste til i sted, og som vi kommer til å offentliggjøre – fordelt på distrikter, og som viser at bare i et halvår i løpet av fjoråret økte antallet ansatte i politiet fra 13 351 til 13 876 – 525 stykker. Så har man fått 230 nye årsverk i den nye arbeidstidsavtalen. Dette viser at vi her er på god vei mot de mål vi har satt oss.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
La det ikke bli sittende igjen som et inntrykk at jeg og andre ikke skulle ønske å møte i Stortinget og diskutere disse spørsmålene. Jeg tror jeg ikke har uttrykt meg slik, snarere tvert imot. Det er nettopp i Stortinget vi bør ha denne typen debatt. Å bli tillagt den meningen vil jeg sterkt ta avstand fra. Det er veldig bra å møte i Stortinget og ta denne debatten, fordi det jo er her vi får en anledning til å brynes når det gjelder både om vi er uenige om fakta, og om vi er uenige om veien videre. Nå har ikke jeg hørt så mange forslag i debatten som skal peke på veien videre. Vi står jo på mange måter og slåss om fakta – virkelighetsbeskrivelsen. Men det er et par områder jeg syns det er grunnlag for å peke på. Regjeringas satsing på politiet kommer ikke fordi vi mener at alt er såre vel med norsk politi. Da hadde vi latt være å satse. Når vi i høst skal ta opp 720 studenter til Politihøgskolen, så gjør vi ikke det fordi vi syns det er nok politifolk. Vi gjør det fordi vi mener at vi trenger flere, og fordi vi har lagt en strategi fram mot 2020. Jeg har oppfattet at ingen partier i Stortinget har stemt imot at vi skal ha 720 studenter i opptak – verken høyere eller lavere. Visstnok var det et forslag fra Høyre som gikk på 560, eller noe sånt. Men vi får strekke oss og være rause nok til å si at vi sto sammen om 720. Det gjør vi fordi vi ønsker å satse på politiet framover. At vi ønsket oss 1 000 nye sivile stillinger for å avlaste politifolk som satt inne på kontorene, er ikke fordi vi mener at vi har for lite politikraft ute. En av beveggrunnene som ligger bak, er at vi ønsker oss mer politikraft. Det er da jeg mener det er uheldig at vi har hatt perioder bak oss hvor vi har hatt så lavt opptak til Politihøgskolen at det antallet polititjenestemenn har blitt redusert totalt sett. Flere har sluttet enn dem som har kommet til. Den eneste måten vi kan løse det på, er ved å utdanne flere. Min påstand er at vi faktisk nå er i en situasjon hvor alle politifolk kommer til å få seg jobb hvis de er villig til å flytte på seg. Det er sånn at vi har det høyeste opptaket som skal bidra til at vi nå når de målene vi har satt oss. Jeg vil også si at det er betydelige satsinger også ellers når det gjelder investeringer – nødnettet, som jeg nevnte tidligere, og DNA-satsingen. Men samtidig understreker jeg veldig at i en periode hvor vi satser veldig mye kroner og personer, må vi ikke miste blikket fra om vi får den effektiviteten ut av det som vi ønsker oss. Jeg vil understreke det. Flere har vært inne på det, også interpellanten. For framtida er vi helt avhengige av å få en debatt om effektivitet og resultater. Det tok Regjeringa initiativet til, som vi varslet i fjor, og som vi nå er godt i gang med – både driftsanalyse og en framtidig resultatreform. Det vil være helt nødvendig i en tid hvor vi har så stor satsing.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
Jeg skal være varsom med å forskuttere framtidige budsjetter og desslike. Men jeg har bare lyst til å si at når det gjelder Domstoladministrasjonens innspill til departementet både med hensyn til budsjett og når det gjelder øvrige grep man gjør i domstolene, mener jeg Domstoladministrasjonen opererer med stor troverdighet, for det første ved at man har gjort helt nødvendige grep i domstolene for å få til den raske og gode resultatutviklingen vi har i domstolene. Det er også, som det vel ble antydet i hovedinnlegget til interpellanten, slik at vi føler vel at det har vært moderate krav som har vært fremmet også fra domstolene, som gjør at man peker på helt nødvendige utfordringer, og det var derfor jeg gikk langt i svaret med å si at dette må vi nå følge nøye, fordi vi ser en økning i antallet saker som kommer. Og da får man jo se hva framtidige budsjettrunder bringer i forhold til domstolene. Det er helt vitalt for oss når vi satser så mye på kriminalitetsbekjempelse og straffesaker, enten det er vold, organisert kriminalitet, de vinningskriminelle som reiser rundt – og man ser at man tar mange av dem – at vi har et domstolsapparat som fungerer og håndterer de sakene. Det er mange trekk i tida også som viser oss at vi stadig rettsliggjør mange av de velferdspolitiske utfordringene, som gjør sitt til at mange tunge, vanskelige prinsipielle saker blir brakt inn for domstolene. Jeg mener at den situasjonen vi nå har i domstolene, er en forutsetning for å drive effektivt arbeid av rettslig art, enten det er i kriminalitetsbekjempelsen eller i forhold til sivilretten, og derfor må jeg bare gi uttrykk for at de signaler vi får fra Domstoladministrasjonen, lytter vi til meget nøye.
Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
Dette syns jeg har vært en veldig positiv debatt, og jeg stiller meg veldig bak interpellanten, først og fremst fordi jeg brenner for domstolene. Jeg mener at det er en forutsetning – jeg bare gjentar det – for at vi skal lykkes på både de sivilrettslige utfordringene vi står overfor, og også de strafferettslige utfordringene – veldig viktig! Og det er ingen tvil om at Regjeringa ikke ønsker seg tilbake i en tid da det var ubalanse i strafferettskjeden. Det er helt riktig, som bl.a. representanten André Oktay Dahl påpekte, at det var et begrep vi brukte mye i opposisjon, å få balanse i strafferettskjeden. Det var ikke balanse i strafferettskjeden da det sto 3 000 mennesker og ventet på soning ute i samfunnet. Det var ikke balanse i strafferettskjeden da man utdannet 600 færre politifolk enn det man gjør nå i løpet av en fireårsperiode, og som innebar at man fikk færre og færre politifolk ute i samfunnet. Det var ikke balanse i strafferettskjeden da vi ikke hadde fått godt nok utstyr til politiet, enten det var nødnett, vester eller våpen, som det er investert betydelig i. Det var ikke balanse i strafferettskjeden da man ikke fikk satt i gang investeringene og løftet som Halden fengsel gir oss, for bl.a. å møte varetektssituasjonen. Og det var heller ikke balanse i strafferettskjeden da vi så de saksbehandlingstidene som var i domstolene, og som nå altså er Europas raskeste, og etter mitt skjønn også noe av det beste vi står overfor. Dette er jo en situasjon som vi ønsker å videreutvikle, og det er helt riktig som interpellanten sier: Økt aktivitet bl.a. hos politiet, fordi vi har satset på politiet, gir et økt behov inn i domstolene. Så jeg mener at dette har vært en veldig bra debatt, og den vil selvfølgelig være krevende for oss når vi skal vedta framtidige budsjetter, men jeg lover å gjøre det jeg skal og kan, opp imot det bl.a. å sikre at domstolene får fortsatt økte midler til sin virksomhet, særlig knyttet opp mot IKT – helt åpenbart. Det ble nevnt videokonferanseutstyr av representanten Kielland Asmyhr. Det er avgjort viktig hvis vi skal kunne spare enda mer politiressurser på transport og desslike. Det er veldig viktig også at domstolene ser de nye instrumentene som man har gitt i strafferettskjeden, på en konstruktiv måte. Jeg er ikke enig i at barnehusene bidrar til å skape mer belastning for politi og domstoler, særlig ikke domstolene. Og mye av de oppslagene man har sett der, har jeg ikke så sans for. At dommere må gå i 10 minutter eller noe sånt for å komme seg til barnehus, er ikke først og fremst et budsjettspørsmål, det må være et kulturspørsmål. Så blir det også nevnt at vi bør ha en bemanningsplan for hele sektoren. Ja, men det er jo det vi er i ferd med å få. Vi skal ha det i kriminalomsorgen nå, vi har fått det i politiet, og vi skal ha en bemanningsanalyse. Jeg er overbevist om at med de gode signaler vi har fått også fra Domstoladministrasjonen, får vi klare signaler om hvor stor bemanningen også der bør være.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-25:
Vi er i ferd med å gå inn i en forhåpentligvis fin påsketid, som dessverre også er en tid preget av villainnbrudd og vinningsforbrytelser for øvrig. Det kan også bli store redningsaksjoner, vi må ha redningsberedskap, så la oss håpe at man med aktualiteten i denne interpellasjonen, og i statsrådens beskrivelse, som vi nettopp har hørt, tar høyde for at vi også har en tilstrekkelig beredskap i påsken, og at vi unngår det vi opplevde ved juletider nå sist, da varetektssituasjonen ble så prekær at gjengangere måtte løslates, som en svært lite velkommen julegave i mange nærmiljøer. Statsråden understreker at det ikke kuttes årsverk i politidistriktene. Likevel legges det heller ikke skjul på at det er vakanser. Det justiskomiteen får melding om, går ut på at politidistriktene, politimestrene, venter med å ansette på grunn av anstrengt driftssituasjon og driftsbudsjett. For Høyre blir det derfor et paradoks at det er så stor forskjell på den situasjonsbeskrivelsen statsråden gir, og det mange opplever som en meget anstrengt driftssituasjon ute i politidistriktene. For Høyre er det viktig ikke å drive detaljstyring, så vi er helt enige med statsråden i akkurat det. Men det er likevel viktig for oss at vi har en oversikt som gir oss trygghet for at vi har et politi som er tilstrekkelig bemannet til å møte de til enhver tid eksisterende utfordringene. Den oversikten er det denne interpellasjonen dreier seg om, å få en situasjonsforståelse som forholder seg til virkeligheten slik at vi igjen skaper trygghet i lokalsamfunnene. Dessverre kan jeg nok ikke si at redegjørelsen fra statsråden var tilstrekkelig i samsvar med situasjonsbeskrivelsen fra distriktene.
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-25:
Jeg takker statsråden for svaret. Statsråden innleder med å avlegge Høyre en visitt med hensyn til at vi er tilfreds med at politikonflikten ble løst, og det er vi, det kan jeg underskrive på. Men vi er altså ikke dermed fornøyd med innsatsen fra politisk ledelse for å styrke politiet ytterligere, som forrige interpellasjon gikk ut på. Statsråden nevner også de 77 mill. kr som budsjettet til domstolene ble økt med. I møte med en samlet justiskomité den 23. februar i år fikk justiskomiteen redegjort for en analyse som Domstoladministrasjonen har foretatt, som viser at 67 pst. av de 77 mill. kr går til ren lønns- og prisstigning. Og president, med all respekt, man trenger ikke ha vært finansminister for å forstå at det er forskjell på reelle og nominelle kroner. 30 pst. av de 77 mill. kr går til nye lokaler for Inn-Trøndelag tingrett, ren kompensasjon for lagmannsrettens merarbeid med begrunnelser utgjør 3 pst., en dommerstilling i Høyesterett osv. – det er kort og godt slik at de 77 mill. kr i stor grad går til å dekke kostnadsutviklingen og dekke allerede nødvendige investeringer og bemanningsstillinger. Det er altså nesten ikke midler igjen til å styrke driften av landets domstoler. Statsråden påpeker, på samme måte som i interpellasjonen, betydningen av at vi har et oppegående, dyktig, kompetent, aktivt og effektivt rettsvesen. Så mitt spørsmål blir jo om det er grunn til å betvile – eller mer presist, kanskje: Hva er statsrådens syn på Domstoladministrasjonens beskrivelse av den økonomiske situasjonen, også i lys av budsjettøkningen på 77 mill. kr, som vi er enige om var viktig?
Anders B. Werp (Høyre), 2010-03-25:
Interpellasjonen dreier seg om å forsøke å være i forkant, slik at domstolene ikke blir en flaskehals i straffesakskjeden. Og sånn at det ikke skal være noen tvil: Høyre vil berømme den innsatsen man gjør i domstolene og i rettsvesenet. Jeg vil advare mot, som det kom fram i debatten, å forstå det som nå skjer i rettsvesenet, som en midlertidig topp i antall saker. Etter vår mening er det ingenting i tallmaterialet som tyder på at dette er forbigående. Det kan snarere tyde på at den økte saksmengden vil være konstant, og til og med økende, i tiden som kommer. Så her er det viktig at Stortinget og Regjeringen er i forkant, slik at ikke rettsvesenet og domstolene mister den styrefarten de er avhengig av for å møte de utfordringene de til enhver tid står overfor. Det er en viktig kompetanse de besitter, som ikke nødvendigvis lar seg bygge opp i større volum på kort sikt. Vi må holde styrefarten og bidra til det. Så har også debatten synliggjort at det er et forventningsgap som oppstår når man fra politisk ledelse omtaler satsingen på justisområdet som tidenes satsing og et historisk løft. Det er nettopp det Høyre forsøker å peke på ved disse to interpellasjonene, at det forventningsgapet skaper et problem for oss alle sammen når de som nær sagt møter problemene i det daglige, ikke opplever at de store ordene blir omsatt i handling og med nødvendige ressurser, først og fremst i politiet. Det må vi være forsiktige med, og ikke skape det forventningsgapet. Det samme gjelder ikke minst også for domstolene, at vi tar de signalene de gir, på alvor. Vi fra Høyre kommer til å følge dette videre. Jeg legger en positiv mening fra statsråden i at dette skal vi også etter beste evne se på i fellesskap.
Thor Lillehovde (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
Jeg registrerer at representanten Oktay Dahl etterlyser synlige resultater av «tidenes satsing på politiet». Etter en nøye gjennomgang av interpellasjonen konstaterer jeg at det faktisk reises seks forskjellige problemstillinger i én og samme interpellasjon. Dette omfatter alt fra nyutdannede politifolk, som etter oppslag i VG må starte sin yrkesaktive karriere på Nav, til FNs og Europarådets kritikk av Norge for manglende varetektskapasitet og bruk av glattcelle. Spørsmålet om når vi får synlige resultater av denne storsatsingen på politiet, er en oppfølging av en hakkepolitikk som skal bidra til å ta oppmerksomheten vekk fra en politikk som virker. Med dagens regjering, med dagens justispolitikk, får vi mer trygghet, mer synlig politi – og et tilstedeværende politi. Statsråden har nok en gang brukt dyrebar tid på de samme spørsmålene som er reist og besvart gjentatte ganger. Jeg burde derfor ikke ha tatt ordet for ytterligere tidsbruk på en kveld som kan bli relativt lang, men jeg har latt meg friste. Svaret på spørsmålet om når tidenes satsing skal gi synlige resultater, kan gis i kortutgave. Satsingen har medført at politiet har fengslet langt flere enn vi har varetektsplasser til. Politimesteren i Romerike, i Oktay Dahls eget hjemfylke, sier at det er gledelig og veldig bra at politiet har oppklart 40,5 pst. av forbrytelsene. Nye tall fra Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet viser at antall årsverk i Romerike politidistrikt har økt fra 523 til 565 fra 1. mars 2009 til 1. oktober 2009. Representanten Oktay Dahl behøver altså ikke å reise langt for å se resultater av satsingen på politiet og at det virker. Dette er det mest håndfaste og synlige resultatet av «tidenes satsing på politiet».
Tove-Lise Torve (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
Det skal ikke være noen tvil om at politiet er årets budsjettvinner, og det er ikke til å stikke under stol at veldig mange sektorer var grønne av misunnelse da de så hvor mye politibudsjettene ble økt med, og man kunne bare drømme om en tilsvarende økning i driftsrammer. Det er betimelig å minne interpellanten og partiet Høyre om hva de foreslår utover Regjeringens forslag til bevilgninger – det var 140 mill. kr på toppen av det som Regjeringen foreslo. De 140 mill. kr var tenkt til bl.a. utstyr, IKT og seniortiltak, for å nevne noe. Det jeg da kunne tenke meg å stille spørsmål om til interpellanten, er: På hvilken annen måte enn det dagens regjering gjør, ville interpellanten ha disponert midlene dersom han hadde vært justisminister? Nå er det flere som har vært inne på at situasjonen ikke er slik som interpellanten prøver å framstille den. Vi viser til at det er over 500 nye årsverk bare på et halvt år. Representanten Klinge viste til konkrete politidistrikt og hva slags antall de har økt med. Når det gjelder politistudenter, har det vært en debatt om de ønsker seg ut i distriktene for å jobbe. Det er jo litt der det ligger, at noen nyutdannede i dag går og melder seg til Nav fordi de ikke får jobb akkurat der de bor, og der de ønsker. Tilbakemeldinger som jeg får fra politistudenter som har vært ute i lensmannskontor i praksisåret sitt, er at det er meget interessant å jobbe på et lokalt lensmannskontor, fordi man får et mye bredere spekter av politioppgaver, og man får brukt mye mer av sin kompetanse ved å jobbe ute på et lensmannskontor. Jeg tror det er veldig viktig at vi framover legger til rette for at flest mulig av politistudentene kan få ut og praktisere i lensmannskontorene. Så er det jo slik, det var det også for mitt vedkommende, at da jeg var ferdig utdannet sykepleier, fikk jeg ikke jobb akkurat der jeg bodde. Men jeg fikk jobb på en helt annen plass i landet – i Stavanger. Slik er det, og slik tror jeg mesteparten av de nyutdannede politifolkene våre er innstilt på at det må være. Så lurer jeg på om interpellanten har noen tanker om hvordan man burde ha disponert ressursene, hvis han mener at måten de disponeres på nå, ikke er god nok. Spørsmålet er også om det er slik at Høyre mener at det er så altfor lite bevilgede penger her, at man kommer til å foreslå å bevilge store summer i revidert nasjonalbudsjett.
Hans Frode Kielland Asmyhr (Fremskrittspartiet), 2010-03-25:
Jeg forstår at dette er den store skrytedagen for regjeringspartiene, men jeg vil skryte av både den foregående og nåværende interpellant for å ta opp spørsmål som er svært viktige for at vi skal få Justis-Norge til å fungere. Jeg har hørt representanter her si at alt henger sammen med alt. Det er en korrekt observasjon. Derfor er man når man da gir politiet så store ressurser som man har gjort, også nødt til å følge opp i forhold til domstolene. Justiskomiteen har nå hatt en dialog med domstolene. Flere av oss har vært rundt og besøkt tingretter og lagmannsretter, og vi har også som komité vært i Høyesterett, og da får vi jo en annen beskrivelse enn den hyllesten som representantene for regjeringspartiene har av sin politikk overfor domstolene. Man har hatt en økt sakstilgang i løpet av 2009, spesielt i annet halvår i 2009, og innover i 2010, spesielt for sivile saker. Og det er jo grunn til å anta at hvis effektene av økte ressurser til politiet kommer, vil antallet straffesaker øke betydelig utover i 2010. Man har behov for økte investeringer i IKT, og det er store behov for tolker. Spesielt hvis statsråden skal lykkes i å fange disse omreisende bandene, er dette store utgifter. Videokonferanseutstyr er også svært viktig for å avlaste politiet, slik at man slipper å kjøre folk til fremstilling fra f.eks. fengselet i Kongsvinger og inn til Oslo tingrett. Det vi som justiskomité har erfart, både i løpet av høsten 2009 og så langt i 2010, er den ærligheten som ledelsen i Domstoladministrasjonen har vist. Det er utrolig verdifullt at vi som stortingspolitikere – og spesielt vi som er i opposisjon, som ikke sitter med den samme informasjonstilgangen som regjeringspartiene – opplever embetsmenn som er så tydelige og sier så klart ifra om situasjonen. Det står det utrolig respekt av. Det som er mindre imponerende, er jo at statsråd Storberget og Regjeringen tidlig ble gjort kjent med den vanskelige budsjettmessige situasjonen som domstolene ville komme i nå i 2010. Jeg har her et brev fra Domstoladministrasjonen, datert 1. juli 2009, hvor Domstoladministrasjonens styreleder og direktør uttrykker stor uro rundt den økonomiske situasjonen for domstolene. I tillegg, etter at statsbudsjettet for 2010 ble vedtatt, kom det et veldig alvorlig brev fra Domstoladministrasjonen undertegnet Domstoladministrasjonens direktør, datert den 22. desember 2009, hvor man varsler konsekvensene av budsjettet som ble vedtatt for 2010, med stillingsstopp, stans i investeringer, stans i kursing av dommere osv. Det som jeg synes er kritisk, og det synes jeg at statsråden bør svare på her, er hvorfor justisministeren ikke er i stand til å ta inn over seg de faglige råd som man får fra Domstoladministrasjonen om budsjettsituasjonen. Det er klart at det å løse situasjonen i domstolene er langt enklere enn å løse situasjonen i politiet, fordi Domstol-Norge er en mye enklere organisasjon. Så her kunne man hvis man hadde tatt disse rådene inn over seg, med enkle grep unngått hele denne interpellasjonen og den situasjonen som vi er i nå. Og det forundrer meg at man med vitende og vilje går inn i en slik situasjon.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-03-25:
Det er et svært defensivt budskap som representanten Solvik-Olsen avslutter sitt innlegg med her nå. Essensen er, så vidt jeg kan høre, at fornybar energi – som offshorevind – er for dyrt, vi får la det ligge og prioritere eller i alle fall bruke mer penger på det som på kort sikt er lønnsomt. Realiteten er at nettopp offshorevind er et glitrende eksempel på et område hvor det trengs prioritert satsing fra ulike lands myndigheter for å få ned kostnadene og få opp teknologinivået for å kunne nyttiggjøre seg den fornybare energiressursen i framtida. Det er et veldig godt eksempel på en prioritering vi står overfor. Jeg hører underliggende i det representanten Solvik-Olsen sier, at han synes at det er litt for kostbart, en litt for lang vei å gå, nå å skulle bruke ressurser på offshorevind. Jeg er uenig i det, fordi jeg mener det ligger en stor framtid og venter på oss der, men vi kommer ikke dit uten myndighetsinvolvering. Så ser vi da gjennom det vi nå har fått til med GE, at ved å ha teknologimiljøer på det området er vi også attraktive for utenlandske selskaper. Vi kan bygge videre på det, få opp en klynge/cluster rundt teknologi på offshorevind. Det er et kjempegodt eksempel på hvorfor vi må prioritere, og hvorfor vi må ville noe innenfor energisektoren inn mot områder som vi mener vi skal komme lenger på i framtida enn der vi er nå. Jeg er ikke i tvil om at hvis vi valgte den enkle vei, ville det å sette opp kjernekraftverk i Norge på kort sikt være en rimeligere løsning. Det å få noen gjennombrudd i forhold til forskning kunne også godt hende lå tettere på innenfor kjernekraft enn innenfor offshorevind. Men jeg er uenig. Det er den prioriteringa vi skal ta, for jeg tror og mener veldig sterkt at de teknologiskrittene vi må ta innenfor f.eks. offshorevind, er nødvendige å ta i forhold til hva verden krever framover.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2010-03-25:
Jeg tror ikke det er så mye å legge til fra min side. Jeg tror debatten på en tydelig måte har vist at det er litt ulik vilje til å prioritere i denne salen. Noen av oss har en klar formening om at det trengs prioritering for å lykkes innenfor fornybar energi framover. Representanten Solvik-Olsen er uenig i at det er det prioriteringsdebatten må stå om i framtida. Det er i og for seg en ærlig sak, men jeg er helt overbevist om at vi kommer lengst i Norge med å prioritere tydelig innenfor de områdene hvor vi nå har god kompetanse, og hvor vi også har en plan om å videreutvikle energiproduksjonen i Norge framover.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-25:
Solvik-Olsen hevder at han ikke får svar, men det er jo, med all respekt, fordi han ikke hører etter. Det jeg har sagt nå veldig, veldig tydelig, er for det første: Vi skal vite hva EU gjør. Når EU har kommet med sitt opplegg, skal vi selvfølgelig respondere på det. Vi skal ta behørig hensyn til norsk næringsliv i den prosessen, slik at det ikke blir urimelige konkurransevridninger, som jeg oppfatter er Solvik-Olsens hovedanliggende, og at ikke norsk næringsliv skal komme i en situasjon hvor særnorske tiltak vil gjøre at de kommer i en helt umulig posisjon. Ingen, og aller minst Regjeringen, er interessert i at vi skal få en utflagging av norsk industri som følge av en prosess som har det stikk motsatte formål, nemlig å bidra til at norsk industri blir mer konkurransedyktig fordi den er i forkant med å tilpasse seg en utvikling som vil komme overalt ellers, og som prisverdig også var en del av Solvik-Olsens egen interpellasjon, da han nettopp pekte på hvordan miljøteknologi og miljøtiltak har bidradd til at Norge er konkurransedyktig på viktige områder. På en god del områder er selve miljøteknologien nettopp det salgbare produktet som Norge er interessert i å markedsføre internasjonalt. La oss nå bare slå fast at vi skal ta behørig hensyn til norsk industri. Det er altså i industriens egen interesse, og, heldigvis, en stor del av norsk industri ser det selv og blir presset til å ta klimahensyn. La meg også bare si at er det noe som imponerer meg veldig lite, er det Solvik-Olsens henvisning til at Kårstø ønsker gaver fra staten. Med all respekt: Jeg vet knapt noen næringsdrivende som ikke sier ja takk til en stor gave fra staten. Så at informasjonssjefen på Kårstø sier ja, vi vil gjerne ha en gave fra staten, imponerer ikke meg, i hvert fall. Jeg tror at den dagen Fremskrittspartiet kommer i regjering, hvis det skulle skje, og begynner å bli imponert over at deler av næringslivet gjerne vil ha gave fra staten, blir det fint lite penger igjen til folk flest. Men igjen, for å gjenta og gjenta det som er hovedanliggende: Vi skal ha et kvotesystem som driver fram rask teknologisk endring, som gjør Norge til en miljømessig spydspiss, men vi skal ikke gjøre det på en sånn måte at det blir urimelige konkurransevridninger.
Erik Solheim (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-25:
Jeg kan glede presidenten med at jeg har hørt atskillig verre fra Solvik-Olsen enn akkurat «tåketale». La meg konsentrere meg om det jeg oppfatter som fire gode innlegg i debatten – fra Torstein Rudihagen, fra Alf Egil Holmelid, fra Siri A. Meling og fra Henning Skumsvoll – og jeg vil konsentrere meg om de to fra opposisjonen. Jeg oppfattet at alle disse fire innleggene hadde én ting til felles, nemlig at vi alle ønsker at norsk konkurranseutsatt industri skal bli i Norge. Det er ingen miljøgevinst om norsk industri blir utkonkurrert. De samme utslippene kommer ofte med dårligere teknologi et annet sted på kloden. Det er grunnlaget for hele det arbeidet vi driver. Meling nyanserte dette, slik jeg oppfattet henne, på en etter min mening veldig klok måte – det er mulig jeg legger litt for mye i det – ved nettopp å vektlegge forskjellen mellom den konkurranseutsatte delen av industrien og den industrien som ikke er like konkurranseutsatt. Det kan knapt være tvil om at petroleumsvirksomhet ikke er like konkurranseutsatt som aluminiumsindustri. Det er også forskjell mellom konkurranseutsatt industri og industri som opererer på et globalt marked, men som er lite konkurranseutsatt, og industri som konkurrerer på et hjemmemarked uten vesentlig konkurranse. Alt dette skal vi selvsagt gå opp, men – igjen – med den dobbelte målsetting: å beholde industri i Norge og samtidig få til en raskest mulig omstilling i miljøvennlig retning. Dette ble veldig godt illustrert av Skumsvoll og for så vidt av Meling også. Skumsvoll trakk fram to glitrende eksempler på omstilling i norsk industri. Aluminiumsindustrien er et godt eksempel på en industri som har omstilt seg raskt. Den er langt mer miljøvennlig enn hva den var, og, slik jeg oppfatter det, også mer miljøvennlig enn i veldig mange andre land. Det er i all hovedsak et miljøvennlig produkt. Dette ble skildret godt – det har vært en betydelig grad av omstilling. Et enda klarere eksempel på omstilling er Elkem Solar, som ble nevnt her. Jeg var selv på åpningen av den bedriften, som har basis i en lang norsk, historisk tradisjon med silisiumteknologi i en klynge – som var et uttrykk som ble brukt – av kunnskap, men med pionerer som var i stand til å ta i bruk dette for å lage – ikke det gamle produktet, men et helt nytt produkt. Norsk aluminiumsindustri og, enda mer, norsk solindustri vil fremmes av at vi klarer å få til et sterkest mulig globalt marked for miljøteknologiske produkter. Jo større det volumet og det markedet blir internasjonalt, jo raskere det utvikler seg, og jo mer Norge bidrar til den utviklingen, jo mer vil det fremme den delen av norsk industri og næringsliv – og den er betydelig – som nettopp har tatt den omstillingsoppgaven som Skumsvoll så godt skildret.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 2010-03-25:
Eg startar med å understreke at for Arbeidarpartiet er det ei klar målsetjing og sjølvsagt veldig viktig at vi har ein konkurransedyktig industri – ein konkurransedyktig kraftkrevjande industri – og eit konkurransedyktig næringsliv elles. Det handlar om arbeidsplassar, det handlar om verdiskaping, og det handlar om at både vi og verda elles har bruk for dei produkta som blir laga her. Og det er vår klare haldning at vi må skape verdiar før vi kan skape og dele. Sjølvsagt stiller òg Arbeidarpartiet seg bak det som er Regjeringas målsetjing, at ein skal avvikle utdelinga av gratiskvotar etter 2012, men som statsråden har understreka, må dette vurderast i lys av det som blir EUs endelege politikk på det området. Det er vanskeleg å ha noka endeleg løysing på det no. Dersom det er slik at Framstegspartiet meiner at vi ikkje skal stille krav til industrien, er eg eigentleg veldig ueinig. Det trur eg må vere misforstått politikk. Vi treng ikkje gå lenger tilbake enn til å sjå kva som skjedde i USA då den amerikanske bilindustrien dreiv med ei enorm lobbyverksemd mot miljøavgifter og pålegg på industrien. Under Bush-administrasjonen fekk dei òg veldig stort gjennomslag. Resultatet ser vi: Det er bilindustrien i USA som meir enn nokon annan har tapt på det, nettopp fordi dei no er komne på etterskot når det gjeld miljøvenlege bilar i forhold til konkurrentar. Så desse krava til industrien handlar eigentleg ikkje berre om å redusere utsleppa, men det handlar rett og slett om at det å vere miljøvenleg i framtida vil vere eit pre i seg sjølv. Det vil vere eit konkurransefortrinn. Det handlar òg om det som òg statsråden understreka: å utvikle teknologien. Det handlar om å utvikle produkta, men teknologien i seg sjølv blir jo òg ein marknad. Både vi politikarar, og ikkje minst industrien, gjer oss sjølve ei bjørneteneste dersom ein ikkje stiller klare krav til dette. Dette er sjølvsagt òg industrien klar over, og derfor tek dei òg eigne initiativ. Statsråden nemnde at da CO2-avgifta blei innført på 1990-talet, var det ingen som «tok bølgen» for dette, men no er det tydelegvis veldig stor tilfredsheit med denne ordninga. Så har eg lyst til å seie at når det gjeld konkurransekrafta i norsk industri og norsk næringsliv, er det ikkje eitt enkeltelement som er med på å bestemme det. Det er totaliteten av desse konkurransefaktorane som har påverknad, ikkje minst det samfunnet som ligg rundt næringa. Det er klart at Noreg er kjempegode på nokre område. På andre område er vi dårlegare. Men så langt har vi ein totalitet som gjer at norsk industri er rimeleg konkurransedyktig. Og slik må det òg vere i framtida. Heilt til slutt understrekar vi at vi skal ha ein konkurransedyktig og kraftkrevjande industri. Derfor må vi òg sørgje for politisk å ha dei rammevilkåra som gjer oss konkurransedyktige, både i EU og i verda elles. Det vil vere Arbeidarpartiets klare politikk og haldning i tida framover.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2010-05-05:
På vegne av representantene Jan Tore Sanner, Ingjerd Schou, Peter Skovholt Gitmark og meg selv har jeg gleden av å legge frem et representantforslag om å gjeninnføre adgangen til å stryke listekandidater ved kommunestyrevalg.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Den 3. mai sendte en samlet opposisjon et brev til statsministeren og ba ham komme og redegjøre for den nye virkelighetsbeskrivelsen som Regjeringen nå kommer med når det gjelder Mongstad. Samme dag fikk vi et firelinjers svarbrev fra statsministeren, hvor han meddelte at det ville han ikke; Stortinget måtte vente til en skriftlig redegjørelse i revidert. Jeg må si at jeg synes ikke det holder. Jeg synes det er i overkant arrogant av statsministeren å svare slik på et spørsmål som involverer så store beløp, og som har vært så behørig diskutert i Stortinget. Stortinget har altså måttet høre denne nyheten i andre medier, og vi har sågar kunnet lese på statsministerens blogg at man ikke skal bruke 5,5 milliarder kr, som tidligere anslått, men 10 milliarder kr. Dette er vesentlig, ny informasjon som det ville være naturlig at statsministeren orienterte Stortinget nærmere om. Men siden det nå er spontanspørretime, skal statsministeren få anledning til å utdype dette. La meg først si at jeg synes det er bra at statsministeren nå endelig sier det Fremskrittspartiet har sagt hele tiden, nemlig at det er en fordel å lytte til faglige råd og anbefalinger før man nærmest fatter vedtak om et teknologisk gjennombrudd. Det kan man ikke gjøre, og det har antakelig Regjeringen nå smertefullt fått erfare. Men det er heller ingen nyhet at det er faglige innvendinger til dette. De har vært der siden dag én. De har vært der siden den berømte nyttårstalen hvor månelandingen ble lansert, og derfor er det naturlig for meg å stille statsministeren følgende spørsmål: Hvilken ny rapport er det statsministeren og Regjeringen nå har lest, som har fått dem til å komme med en helt ny konklusjon? Og hvilken rapport er det som Stortinget åpenbart ennå ikke har fått?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Jeg var veldig tydelig på at Fremskrittspartiet hele tiden har advart mot de fremdriftsplaner Regjeringen har lagt for dette. Vi har trodd at dette har vært et luftslott. Det er det jo veldig mye som nå tyder på, at vi går fra månelanding til krasjlanding. Men det er først og fremst Regjeringens problem og ikke Fremskrittspartiets. Vi har altså holdt vår sti ren. Vi har sagt det samme hele tiden, i motsetning til Regjeringen som har sett bort fra faglige råd og anbefalinger, og som selv har definert en helt egen tidslinje – som nå sprekker igjen. Det som er enda mer alvorlig, er at stortingsflertallet har gitt en bevilgningsramme til dette prosjektet på 5,5 milliarder kr. Det er en formidabel sum som Regjeringen har holdt seg til. Så kan vi lese på statsministerens blogg: Nei, det skal ikke brukes 5,5 milliarder kr på dette, men 10 milliarder kr. Det er ikke en bagatellmessig overskridelse, det er fryktelig mye penger. Hvordan kan statsministeren forklare en slik overskridelse?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2010-05-05:
Statsministeren reiser jo mye rundt i verden, ofte med store sjekker i lommen. Mitt spørsmål er om han snart kunne tenke seg å reise til Afghanistan, men da med lykkønskninger og støtteerklæringer og tydelighet i forhold til at landets statsminister faktisk bryr seg om den innsatsen som norske soldater legger ned på vegne av Norge og våre allierte i Afghanistan. Det er nok slik at mange har etterlyst statsministerens tilstedeværelse i Afghanistan. Mange av oss har vært der. Etter hva jeg vet, har statsministeren vært innom i noen få timer. Jeg har lyst til å spørre om statsministeren er komfortabel med det. Jeg har også lyst til å spørre om når statsministeren har bestemt seg for å reise og besøke våre soldater i krig i Norges tjeneste i Afghanistan.