Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2009-06-08:
Stadig flere stiller nå spørsmål om hva bistanden har betydd for de ulike land som gjennom årrekker har mottatt pengegaver fra de såkalte rike eller industrialiserte land. Har bistanden egentlig hatt noen positiv virkning utover at mange mennesker kanskje har fått noe bedre samvittighet ved å dele noe av sin velstand? Jeg er tilfreds med at det nå i økende grad blir satt et kritisk søkelys på den passive norske bistandspolitikk som man har ført, der man verken har stilt krav til mottakerne eller hatt nødvendig kontroll med midlene. Det som i altfor stor grad har preget målsettingen for norsk bistand gjennom mange år, er beløpenes størrelse og at disse må økes hvert eneste år. De færreste har brydd seg om hva pengene har gått til, og om de i det hele tatt har hatt noen betydning for mottakerne. En sterkt voksende norsk bistandsindustri har ofte lagt premissene, og flertallet i det politiske miljøet har dessverre ikke vært i stand til å stå imot presset fra disse. Det må ikke være hensynet til bistandsindustrien som skal avgjøre hvordan norsk politikk på dette området skal utformes. Det må heller ikke være det ensidige fokus på prosentmålet av BNI som må være avgjørende. Etter Fremskrittspartiets mening er det resultatene av bistanden, om bistanden har noen positiv virkning, som er viktigst, og vi tar derfor sterk avstand fra det «godhetsregimet» som har preget norsk politikk på området, og som i mange tilfeller har gjort situasjonen verre. Gode intensjoner alene får ikke mennesker ut av fattigdom, og vi må erkjenne at den norske modellen for bistand og utvikling også har undergravd økonomisk vekst, bidratt til økt korrupsjon og hindret nødvendig utvikling. Vi må lytte til de internasjonale anerkjente forskerne og lese de etter hvert mange rapporter som fastslår at det ikke kan påvises noen sammenheng mellom bistand og økonomisk vekst i utviklingslandene. Vi må heller ikke overse de rapporter som slår fast at bistand i gitte tilfeller har vært med på å bidra til økt konflikt mellom samfunnsgrupper i mottakerlandene, og dermed hatt en negativ effekt på demokratiutviklingen mange steder. Det er viktig å understreke at u-landene selv har hovedansvaret for egen utvikling, og at det i mange land føres en politikk som er uforenlig med mål om økonomisk vekst og fattigdomsreduksjon. Det er derfor avgjørende at bistandspolitikken overfor disse landene ikke stimulerer til en utvikling der disse negative trekkene vedvarer. Vi vil fra vår side påpeke at den bistand som gis, spesielt bør fokusere på utdanning, helse, næringsutvikling og mikrokreditt, og at bevilgningene må underlegges strenge krav til antikorrupsjon og resultatrapportering. Skal man stimulere til økonomisk vekst, økt handel og velstandsutvikling må vi motarbeide proteksjonisme ved både å bygge ned tollmurer mellom landene og fjerne andre byråkratiske handelshindringer. Matvareproteksjonismen medfører dessverre at fattige mennesker må bruke en større andel av sine inntekter på mat, og det finnes nå mange eksempler på at befolkningen i land der man har hatt en selvforsyningstrategi, fortsatt går sultne fra bordet. Rapporter hevder at 3 millioner mennesker i Kenya står overfor en matkrise samtidig som mais til en verdi av 14 mill. kr er blitt solgt på svartebørs til Sudan. Likevel går halvparten av den norske bistanden til landet direkte til myndighetene som er ansvarlige for dette. Også Regjeringens prestisjefylte regnskogprosjekt ser nå ut til å møte store utfordringer. I en rapport som ble offentliggjort fredag, advares det om at konflikt og korrupsjon kan bli resultatet av storsatsingen. I rapporten, som er utarbeidet av International Institute for Environment and Development, advares den norske regjering mot å være for naiv i sin tildeling av regnskogmidler. Det er usannsynlig at regnskogpengene faktisk bidrar til å bevare skog så lenge ikke reglene og rammeverket for denne typen bistand er bedre, heter det i rapporten. Jeg ser av oppslag i VG sist fredag at miljø- og utviklingsministeren er gjort oppmerksom på dette, og jeg vil be ham redegjøre for hva han har tenkt å gjøre for at ikke også dette prosjektet skal føye seg inn i rekken av mislykkede norske bistandsprosjekter.