Odd Einar Dørum (Venstre), 2008-05-09:
Når forslagene er fremmet på den måten som det er gjort, fra Venstre og også fra Venstre og andre partier - jeg kommer tilbake til det - er det fordi vi alle sammen sitter med den kunnskapen som vi har fått ved å behandle forskningsspørsmål. Det er ikke et øredøvende press i opinionen for å løfte forskningen. Regjeringen er på defensiven og prøver å forsvare seg så godt den kan. Den avgåtte statsråd sier rett og slett at han har vist lysbilder i Regjeringen for å fortelle dem hva slags effekt kuttet i basisbevilgningene fikk. Lysbildeframvisningen, sier han tørt, hadde ikke synderlig effekt. De av oss som har en viss erfaring med ulike sider av politikken, kan selv med en så avslappet, rolig og nøktern statsråd som den nåværende forskningsminister skjønne og lese hva som er det indre landskap. Det indre landskap er slik at det ikke blir mer trykk på dette enn at regjeringspartiene har en opposisjon som prøver å pese dem litt. Det bør man i grunnen være hjerteglad for. Så er det slik at den virkelighetsbeskrivelsen som er gitt her, må regjeringspartiene gjerne benekte, men det er den virkelighetsbeskrivelsen som et samlet Forsknings-Norge gir, enten man har sin bakgrunn i universitets- og høyskolesektoren, i næringsliv eller hvor det måtte være. Man kan gjerne benekte den, men da nærmer man seg det stadium at man har det lykkelig på innsiden av den boblen man sitter i, men ikke har lyst til å ha kontakt med det som er på utsiden. Jeg tror ikke det er slik. Jeg synes av tonen at man gjerne vil være så velvillig som man kan, så la oss gå på kjernen i forslagene. Hvis man er svært kritisk, er det i hvert fall fire av disse forslagene som ikke har noe med budsjettbehandling å gjøre. Når det gjelder forslag nr. 1, skal man fremme noe som viser hvordan man kan øke det strategiske handlingsrommet. Det går ikke på budsjettvolum. Det går f.eks. på detaljstyring. I budsjettet for inneværende år har Forskningsrådet, som bestyrer en del av de norske forskningsmidlene, og som skal gi Regjeringen råd, fått kutt, og i tillegg er de til de grader detaljstyrt, slik at de nesten ikke har frihet til å gjøre noe som helst. Ja, men det er vel et prinsipielt spørsmål som det går an å ta stilling til uavhengig av hvilke pengemidler man er blitt tildelt på en regjeringskonferanse eller ikke? Forslag nr. 2 gjelder rett og slett et spørsmål om hvorvidt man faktisk mener at det fondet man har bygd opp, skal brukes på en slik måte at man kan få avkastning som brukes på nye tiltak, eller om det bare skal bindes opp til løpende drift, som er blitt praksis for den sittende regjering. Det er strengt tatt heller ikke et budsjettspørsmål, men jeg skjønner at det er blitt så trangt i kampen om midler at man ikke kan senke skuldrene på det heller. Man kan selvfølgelig diskutere en opptrappingsplan for bygg, men jeg skal la det ligge. Forslag nr. 6 oppfatter jeg at regjeringspartiene har uttrykt sympati for. Så får jeg si på vegne av alle forslagsstillerne på det punkt at vi må avvente statsrådens svar. Hvis statsråden gir et svar som viser at det er en forpliktende vilje til å gjøre noe med det, vil selvfølgelig det bli vurdert av oss som fremmer det forslaget. Vi har med ulike statsråder ulike erfaringer, men med sittende statsråd har vi positive forventninger, så jeg avventer i hvert fall det svaret. Så til forslaget om budsjett over flere år. La oss bare dra resonnementene her: Når man etablerer senter for fremragende forskning, etablerer man det ikke for at man skal dra inn penger neste år. Man vet at det skaper en såkalt binding utover budsjettåret, og vi har nå 21 av dem. I vårt naboland Sverige, som har samme budsjettstruktur som Norge, har man noe man kaller en forskningsproposisjon som strekker seg over fire år, og den svenske forskningsinnsatsen er ca. 100 milliarder kr. Den offentlige delen er ca. 25 milliarder kr. Denne forskningsproposisjonen handler om 3-4 milliarder kr av dette svære beløpet. Det man gjør på denne måten, er å skape forutsigbarhet på noen nøkkelområder. Med andre ord: Man vet at man alltid vil sitte med et stort volum, med mindre det blir en kjempekatastrofe i samfunnet - bank i talerstolen, president. Det er denne tenkemåten som blir tatt opp. Det er det som man allerede har i sentre for fremragende forskning, som fremmes på dette punkt. Så en serie av disse spørsmålene er ikke avhengige av budsjett. Da er det to måter å vurdere regjeringspartienes avvisning på. Punkt 1: De vil ikke. Punkt 2, som jeg tror er den riktige: Man er så hardt presset i prioriteringen av budsjettkronene at man ikke vil åpne noen flanker som kan skape et sårbart press. Det overbeviser iallfall meg, og alle andre som står bak, om at det er nødvendig å holde presset oppe, for det blir neppe lettere for en forskningsminister på innsiden av en regjering å få penger til noe som helst, hvis det ikke er et press. Jeg tar da opp de forslagene som er fremmet. Jeg fremmer forslagene nr. 1-6 på vegne av Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre. Jeg fremmer forslag nr. 7 på vegne av Fremskrittspartiet, Kristelig Folkeparti og Venstre, og jeg fremmer forslag nr. 8 på vegne av Venstre. Så avventer jeg statsrådens kommentar og svar når det gjelder forslag nr. 6, som er blitt vennligsinnet omtalt av bl.a. Gerd Janne Kristoffersen fra Arbeiderpartiet.