trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
En firetimers debatt er straks over. Jeg vet ikke om den har brakt oss noe videre. Det jeg har merket meg, er i hvert fall at høyrepartiene, og kanskje også spesielt næringsministeren, har inntatt en selvtilfredshet som er imponerende. Den er det kanskje verdt å merke seg. Men jeg tror den er verdt å advare mot også. Jeg tror nemlig at den selvtilfredsheten de har inntatt, kan overskygge noen vesentlige utfordringer, ikke minst når det gjelder behov for omstilling og omstillingskraft i norsk økonomi og i norsk næringsliv. � Jeg sa i mitt innlegg at mye går bra og mye er bra i Norge. Det er også veldig mye bra i norsk næringsliv, men det er krevende at noen av de fremste sjeføkonomene, henholdsvis fra NHO og LO, påpeker så tydelig utfordringene og svakhetene i norsk økonomi, og den manglende evnen til å omstille, likeledes at det kanskje ikke er den robuste veksten som mange av regjeringsmedlemmene og regjeringspartiene håper på. Jeg tror det er verdt å minne om det. For nå er vi jo tilbake igjen til det som var Høyres mantra før 2013: den todelte økonomien i norsk økonomi. Det er jo det som er resultatet av det som nå faktisk er veksten, det er veksten i olje og gass som er årsaken til drivkreftene ellers. � Så blir jeg irritert når Røe Isaksen prøver å framstille det som om en samlet opposisjon er imot privat verdiskaping. Det er tull. Det er som om jeg skulle si at Torbjørn Røe Isaksen som EU-tilhenger er imot EØS fordi Fremskrittspartiet er imot EØS. Det er ikke sant, det han har gitt uttrykk for. Representanten Foss har skrytt av meldingene og alle strategiene som er lagt fram. Det er bra, men de er pålagt av Stortinget. Det er det som er utfordringen. Regjeringen har ikke noen egne initiativ. Representanten Eidem Løvaas snakker om at Arbeiderpartiet nærmest kun vil ha ansatte over statsbudsjettet. Nei, det er ikke sant. Men vi ønsker flere lærere, vi ønsker flere til å jobbe i helse- og omsorgssektoren, vi ønsker flere leger og forskere – nettopp for å bidra til at verdiskapingen skal skje i større grad i privat sektor. � Jeg er glad for at fiskeriministeren reiser kysten rundt og henter kunnskap og impulser. Men når vi lurer på hvilke tiltak han vil sette i gang for å få en større industriell vekst i Norge basert på de fantastiske fiskeriressursene, blir han svar skyldig. Jeg er forundret over det. � Helt til slutt til næringsministeren: En strategi for farlig avfall: Å redusere behovet for å måtte deponere farlig avfall ute i industrien – er det en god tanke, en riktig tanke, eller er det en feil tanke? Det ville vært artig og nyttig om næringsministeren helt på tampen kunne brukt 15 sekunder på å svare på det.�
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Aller først: Til næringsministeren må jeg si at når han ikke er tilfreds, er det imponerende å høre den munterheten han hadde i sitt innlegg. � Til Eidem Løvaas, som sier at vi er midt i en omstilling: Hvilken omstilling er det vi er midt inne i? Det er igjen norsk olje og gass som driver Norge framover. � Så til alt dette med skatt: Det er ingen som har klart å legge ned flere arbeidsplasser enn dagens regjering, grunnet en meget uforutsigbar avgiftspolitikk – gjennom både sukkeravgiften, 350-kronersgrensen, flypassasjeravgiften osv. Det er faktisk ingen som har gjort det mer uforutsigbart for næringslivet enn høyrepartiene gjennom sine budsjettforhandlinger. Og hvis formuesskatten er så glimrende som virkemiddel overfor norsk næringsliv – hvorfor fjerner de ikke alt sammen? Hvorfor er det en stor sak at vi skal ha 5 mrd. kr mer i formuesskatt, så lenge de ikke fjerner de resterende? Hvor er logikken i det? Den er totalt fraværende.�
Ingunn Foss (Høyre), 2018-12-11:
I løpet av de siste fem årene er det lagt fram en rekke stortingsmeldinger og strategier på områder der Norge har naturgitte fortrinn og sterke teknologi- og kompetansemiljøer. Næringslivet går bra, takket være en politikk som bidrar til dette. Representanten Aasland er god på retorikk, men mindre god på faktisk innhold. Bedriftenes investeringer, både på fastlandet og i olje- og gassnæringen, går opp, ifølge NHOs kvartalsrapport som ble lagt fram i går. Arbeiderpartiet skriver i sitt alternative budsjett om sin aktive næringspolitikk innen hav, maritim sektor, olje og gass, sjømat, jord og skog mv. Mitt spørsmål er: Hva skiller i realiteten Arbeiderpartiets og regjeringens politikk på disse områdene, bortsett fra det at Arbeiderpartiet vil øke skattetrykket for næringslivet betydelig?�
Ingunn Foss (Høyre), 2018-12-11:
Som vedlegg til budsjettproposisjonen for Landbruks- og matdepartementet legges det fram en oppdatert nasjonal jordvernstrategi. Strategien ble vedtatt av en samlet næringskomité i desember 2015. I vedtaket fastsatte Stortinget et mål om at den årlige omdisponeringen av dyrket jord ikke skulle være over 4 000 dekar, og at målet skulle nås gradvis innen 2020.� Det er nå større oppmerksomhet rundt verdien av jord, og vi ser at kommunene legger større vekt på dette i sin planlegging. Det har gitt gode resultater, og omdisponeringen er nå den laveste på 30 år. Omdisponeringen i 2017 var den laveste siden registreringen startet i 1976.� Regjeringen har gjennomført – eller er godt i gang med å gjennomføre – alle tiltakene i jordvernstrategien. Flere av tiltakene er arbeid som må gå kontinuerlig, f.eks. opplæring av nye folkevalgte. Av tiltakene som er gjennomført, er nye nasjonale forventninger til regional og kommunal planlegging, nye statlige planretningslinjer for samordnet bosteds-, areal- og transportplanlegging og opprettelse av en nasjonal jordvernpris. Det er også verdt å merke seg at jordvern for første gang er tatt inn i NTP under denne regjeringen.� Regjeringen mener at det er svært viktig å legge til rette for å sikre matjorda som ressurs for framtidige generasjoner. Arbeidet som er lagt ned de siste årene, har vært vellykket, og nedbyggingen har gått betydelig ned.� Nydyrking er et tiltak for å øke jordbruksproduksjonen. De siste årene har nydyrkingen økt betydelig. I 2017 var nydyrkingen ca. fem ganger så stor som omdisponeringen. Nesten 23 000 dekar ble dyrket opp, mens 4 025 dekar ble omdisponert.� Det eksisterer lite kunnskap om landbrukets egen nedbygging av dyrket jord. En undersøkelse som ble gjort i 2017 av SSB og NIBIO, viser at landbruket selv sto for 22 pst. av nedbyggingen, i snitt 1 750 dekar per år. Regjeringen ønsket å utrede en generell søknads- og meldeplikt til jordloven for å regulere landbrukets egen nedbygging. Stortinget ba den 6. februar 2018 regjeringen om å utrede, vurdere og eventuelt foreslå en sak som kunne sikre åpenhet rundt og begrense bruken av opsjonsavtaler om utbygging av dyrket mark, og dette har regjeringen sagt at den vil gjøre.� Når det gjelder de andre forslagene som ligger i saken, mener vi reglene i jordloven er strenge nok. Det er i dag forbud mot omdisponering, og det skal særlige grunner til for å dispensere fra forbudet. Det er likevel nødvendig å kunne gi dispensasjon i noen tilfeller, og det er også viktig at kommunene som planmyndighet kan gi dispensasjon. Det er et viktig prinsipp at avgjørelsene skal tas på lavest mulig nivå og ikke overstyres av staten. Det kommunale selvstyret er viktig, og kommunene og lokalpolitikerne er bedre i stand enn staten til å løse de lokale utfordringene.� Med styrket fokus, god dialog, samordning mellom stat og kommune og opplæring og holdningsskapende arbeid når vi målene.�
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Brønnøysundregistrene forvalter 17 registre, i tillegg til Altinn, i dag. De har vært en stor suksess. De har klart å gi både effektiv service til bedrifter og næringsliv og gode rapporteringsgrunnlag for myndighetene, men ikke minst har de også klart å dokumentere hvordan man etablerer gode og sterke fagmiljø i distriktene. Spesielt når vi ser hvilke utfordringer vi har hatt med IKT i Nav, politiet og helsesektoren, er det kjekt å se at man lykkes så godt som man gjør med Altinn, som har klart å knekke koden. Da er det svært overraskende at regjeringen og næringsministeren vurderer å flytte Altinn og legge det under Difi. Det har ikke skapt ro, men han sier at Altinns hovedaktivitet skal bli værende i Brønnøysund.� Hva mener egentlig Høyre om å svekke sterke fagmiljø utenfor Oslo og flytte ansvaret for Altinn til Difi og dermed redusere Brønnøysundregistrene?�
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Norge er en kystnasjon og har klare ambisjoner om økt verdiskaping knyttet til havnæringene. I Hordaland har vi to store fiskerikommuner. Den ene er Austevoll, den andre er Bømlo. Austevoll har, i et tett samarbeid mellom næring, kommune og kystverk, fått støtte til å utvikle en moderne fiskerihavn.� Bømlo er en av de største fiskerikommunene i landet. De har et ungt, endringsvillig og omstillingsdyktig fiskerimiljø. De står for 28 pst. av landets pelagiske trålkvote, de har 125 registrerte fiskefartøy, derav ni havgående, de representerer 200 ansatte og omsetter for 400 mill. kr. Det planlegges å investere over 2 mrd. kr i nye og større fartøy. Bømlo har et sterkt marint og maritimt miljø med kjente navn som Wärtsilä, Eidesvik og Bremnes Seashore, som produserer Salma-laks. Alle bedriftene har lang tradisjon for å ta inn lærlinger.� En ny fiskerihavn er avgjørende for å videreutvikle Bømlo. I dag er kaien for kort, det er for grunne og smale innseilingsforhold og lite tilgang til relevante servicetjenester. Bømlo trenger havn med sikre kaier og utviklingsmuligheter som vil bidra til å opprettholde og videreutvikle en unik kompetanse innen pelagisk fisk og havbruk.� Bømlo har tre lakseslakterier, flere rederier knyttet til oppdrett og et stort miljø rundt utstyrsleverandører. Det kjøres årlig ut 5,5 milliarder fisk fra Bømlo, og 1 000 trailere med lakseavfall kjøres ut av kommunen. Dette kan utnyttes i ny lokal næringsvirksomhet i tilknytning til Bømlo fiskerihavn. Ny fiskerihavn vil også redusere utslipp med kortere seilinger, og Bømlo Skipsservice har vedtatt å investere 15 mill. kr i nytt landstrømsanlegg og fått 11,25 mill. kr fra Enova nettopp til dette. Bedre havn vil også tilrettelegge for økt nærskipsfart.� Etablering av ny, sikker og moderne fiskerihavn er så viktig for lokalt næringsliv at de ønsket å forskuttere den offentlige delen av fiskerihavnen, og de har sendt søknad. Bømlo havn er inne i NTP, den er ferdigregulert, og med det verdiskapings- og sysselsettingspotensialet som den representerer, overrasket det oss at de ikke engang ble invitert inn til departementet for å få vurdert søknaden sin.� Arbeiderpartiet er et verdiskapingsparti og har derfor prioritert forskuttering til flere havner, herunder Bømlo fiskerihavn, fordi få investeringer ville ha gitt så mye verdiskaping og så mange arbeidsplasser.�
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
For meg er dette en gledens dag. Det er et godt skritt i riktig retning for å imøtekomme den kanskje mest sårbare og helseutsatte pasientgruppen som tunge rusmisbrukere representerer. Men jeg er helt enig i, som flere har vært inne på, at det er en krevende pasientgruppe. Veldig mye av det som jeg jobbet med i forrige periode, er nettopp basert på de erfaringene som byrådet i Bergen har løftet opp. Først var det sosialbyråd Dag Inge Ulstein fra Kristelig Folkeparti. Deretter ble det fulgt opp av Erlend Horn, som i dag er sosialbyråd i Bergen. Han representerer Venstre. Deres utgangspunkt var at denne pasientgruppen er det først de siste tiårene vi virkelig har sett. Vi har prøvd forskjellige tiltak. Dette er de sykeste av de syke. I henhold til prioriteringsmeldingen skal de prioriteres, så vi må gjøre det vi kan for å møte dem på best mulig måte.� Lovverket har ikke vært tilpasset denne gruppen, for de fleste er blandingsmisbrukere. De bruker det de får tak i, og det er helt umulig for helsepersonell å sortere de forskjellige midlene som de har brukt, eller komme i dialog med dem. Det som er viktig, er at de får den verdigheten ved at det er klinisk rent rundt der de oppholder seg, pluss at man får mulighet til å ha en samtale med dem, og kanskje blir de motivert til å prøve å endre livet sitt og komme inn i mer ansvarlige behandlingsrammer. Det er noe av det aller viktigste, og ikke minst er det å redusere smitte noe som også er helt avgjørende.� Jeg bor i den bydelen der jeg passerer Strax-Huset, og har de siste årene sett gruppene stå utenfor i regn – vi har hatt regnrekord i Bergen nå i høst – eller så oppholder de seg under Puddefjordsbroen for å sette et skudd. Det er ikke bra for de menneskene som utsettes for det, men det er heller ikke bra for nabolaget, som føler redsel for en gruppe mennesker som har en adferd som kanskje påvirker dem som synes det er utfordrende å oppsøke denne gruppen. De utagerer på en måte som heller ikke er heldig. Ut fra pasientgruppen bør vi imøtekomme dem, gi dem fleksibilitet lokalt – først og fremst av hensyn til det helsefaglige og pasientgruppens beste, men også for å ivareta nabolaget og for å redusere konfliktnivåene som vi har lokalt.� Det er en gledens dag. Det er et skritt i helt riktig retning, men husk at det er pasientgrupper og ikke bare tall!�
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Eg la merke til at representanten Ebbesen var på fredsprisutdelinga i går, og i likskap med meg blei ho sikkert rørt av motet som dei enkeltpersonane har vist i kampen mot urett. Menneskerettane stod òg sentralt i går – det var FN-dagen for etablering av menneskerettane.� På bordet i dag har vi ei sak der vi faktisk blir direkte utfordra av menneskerettane. Ein høgsterettsdom gjekk imot kravet til Jovsset Ante Sara og seier at ein skal tvangsslakte flokken hans. Dette har Landbruksdirektoratet gått inn for skal gjerast i romjula. I høgsterettsdommen er det tydeleg at det er menneskerettskomiteen i FN Høgsterett legg til grunn, men det er betydeleg diskusjon om det er ei riktig forståing av FNs menneskerettskomité. Kvifor vil ikkje representanten Ebbesen støtte kravet om at vi skal vente med avgjerda om tvangstiltak til etter at FNs menneskerettskomité har kome med ei fråsegn?�
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Eg tar opp forslaga SV står åleine om.�
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
For det første: Det er paradoksalt at representanten i første omgang er einig med SV i at vi må fokusere meir på verdiskaping og mindre på eigarar, for det er jo det sentrale i dette spørsmålet. Vi har ei regjering som gjennom sine fem år utelukkande har orientert seg mot eigarane, som utelukkande har lagt opp til at dei  skal få betre økonomi, i den trua at det skal føre til verdiskaping – og så har det ikkje gjort det. Så fortset ein den same strategien, og ein ser at det faktisk ikkje har nytta. Det same gjeld barnehagesektoren. Her har vi eit system der SV – i fleire rundar – har ønskt å stramme inn på moglegheita til å ta ut utbytte, å redusere moglegheita for det, og der høgresida faktisk ønskjer å leggje opp til at desse aktørane skal kunne ta ut superprofitt, som vi har sett i mange tilfelle. Eg meiner at alle pengar til velferd skal gå til velferd. Det skal ikkje vere eit verktøy for privat profitt.�
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Eg trur at Dyrevernalliansen heller ville vore kritisk til Framstegspartiet, fordi dei ønskjer å slakte ned dyr heilt unødvendig – i dette tilfellet.� SV har vore sterkt kritisk til den politikken vi har ført på nedslakting, fordi han har ramma heilt blindt. Han har vore ei kollektiv avstraffing av store beiteområder, han har ikkje ramma dei som faktisk har bidratt mest til ein auke. Dessutan har det jo på mange måtar vore eit angrep på ein autonomi som vi har forplikta oss til – alle partia her på Stortinget – gjennom urfolkspolitikken vår, gjennom politikken vår på menneskerettsområdet. Det er ein autonomi som må utøvast av aktørar lokalt. � Så har eg lagt merke til at Strifeldt meiner at ein ikkje skal rette seg etter FNs menneskerettskomité. Sidan vi inngjekk i den konvensjonen, har vi alltid retta oss etter FNs menneskerettskomité. Han har alltid hatt betydning for avgjerder i Høgsterett, det er det vi no skal få testa på eit internasjonalt nivå, og det er det denne representanten ikkje ønskjer at vi skal få sjekka. �
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Menneskerettslova § 2 seier heilt eksplisitt at vi skal følgje opp FNs menneskerettar, både dei sivile og dei politiske rettane. Ved motstrid skal dei føresegnene ha forrang framfor anna lov. � Det som eg er veldig spent på å høyre representanten Reiten sin respons på, er det forslaget som ligg inne i salen no, og det er om vi skal avvente gjennomføringa av det tvangsvedtaket til etter at FNs menneskerettskomité har gjort vurderinga si. For dette er i alle juridiske kretsar sett på som ei stor signalsak, ei stor prinsipiell sak, fordi det er ein test på om den norske reindriftspolitikken held vatn menneskerettsmessig, og det er ting som kan tyde på at han ikkje held vatn. Men dersom ein i dag berre gjennomfører dette tvangsvedtaket utan omsyn til det, og utan omsyn til at ein med dette tar levebrødet frå enkeltutøvarar ved å slakte ned mange dyr, meiner eg at ein verkeleg ikkje fullt ut har tatt ansvaret sitt(presidenten avbryt) som stortingsrepresentant.� (presidenten avbryt)
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Resonnementet til Reiten byggjer på ein stor feil, for her er det spørsmål om vi skal halde oss til lova eller ikkje. I lova er Noreg tilslutta dei sivile og politiske rettane gjennom FN, og som rettskjelde er vurderingar som er gjorde av FNs menneskerettskomité, av same verdi for statar som er tilslutta konvensjonen, som f.eks. europeiske menneskerettar og domstol. Vi har også innført individuell klagerett, vi er tilslutta den protokollen i FNs menneskerettskomité. Det betyr at Jovsset Ánte Sara har klaga saka inn for ulike rettsinstansar, også Høgsterett, som viser til FNs menneskerettskomités tidlegare vurderingar. Så klagar han ho vidare inn for FNs menneskerettskomité. Dette er naturlege trinn fordi vi er tilslutta desse lovene. Det er norsk rettspraksis at vi ventar til vi har fått ei siste vurdering. Kvifor vil ikkje representanten gjere det i dette tilfellet?�
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Eg beit meg merke i at statsråden hevda vi var inne i eit grønt skifte. Eg antar at han meinte vi var inne i eit grønt skifte i Noreg i dag. Men samtidig har oljepengebruken auka dramatisk under denne regjeringa, og oljeavhengigheita har auka dramatisk. Underskotet for fastlandsindustrien har auka betrakteleg under denne regjeringa. Med det som bakteppe, korleis kan han hevde at det er eit grønt skifte? �
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Det er feil at dette forslaget er å vente på gjennomføringa av ein høgsterettsdom. Dette er å vente på gjennomføringa av ei forvaltingsavgjerd – og til etter at menneskerettskomiteen har gitt si uttale i saka, som i norsk lov nettopp har den rolla å avklare om vi er innanfor eller utanfor menneskerettane. � Det er stor spenning rundt dette i alle juridiske kretsar – om vi har hatt eit system for tvangsslakting som er innanfor, eller ikkje. Vanlegvis, i rettssystemet, ventar ein til siste vurdering er gjord, men det har ein altså valt ikkje å gjere her. Her har ein hast. Ein krev til og med at ein skal gjennomføre tvangsslaktinga midt på vinteren, som er heilt vanvitig, og utan kompensasjon til aktørar som blir drivne ut. � Har statsråden vore i kontakt med Landbruksdirektoratet om dette og gitt si anbefaling om korleis ein skal gå fram i saka?�
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Til det siste: Den førre fiskeriministeren hadde ingen problem med å uttale seg om det, om fisk. Eg legg merke til at den sitjande fiskeriministeren trekkjer seg tilbake i desse spørsmåla, antakeleg fordi ein faktisk legg opp til ei grunnrenteskattlegging som ikkje kjem kystsamfunna til gode. Men det kan vere berre spekulasjonar. � Det eg tenkte eg skulle stille spørsmål om, var føringstilskot. Regjeringa har kutta mykje i føringstilskot. Det er ei ordning som skal gjere at om ein har ein liten båt som ikkje går langt, og mottaket er langt unna, får ein hjelp til å føre fisken dit. Det gjer at vi kan ta i bruk alle dei fantastiske ressursane som er spreidde rundt omkring i fjordarmar og langs nes rundt omkring i heile landet, og det er bra for verdiskapinga i heile landet. Men regjeringa vil altså kutte kraftig i dette, og det er jo på mange måtar eit strukturtiltak på mottakssida. Da vil eg berre få det ordentleg forklart, for det har eg aldri sett at fiskeriministeren har evna å gjere før: Kvifor ønskjer ein å gjennomføre dette strukturtiltaket?�
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Debatten i dag har vore illustrerande, synest eg. Eg vil gi honnør til representanten Ingunn Foss, frå Høgre, som har halde to gode innlegg, viss eg skal ta på meg Høgre-brillene. Elles har det vore veldig få – påfallande få – frå høgresida som har delteke i debatten. Det kan godt vere at det er fordi ein ikkje har særleg mange idear på dette området, for strategien frå regjeringa på næringsfeltet har jo vore ikkje å gjere noko, men berre la det skje – den særnorske høgresida sin måte å tenkje næringspolitikk på.� Som statsråden var inne på, bruker ein verktøykassa – det er heilt klart. Det er ingen som kritiserer regjeringa for ikkje å bruke verktøykassa, men kva brukar ein verktøykassa til? Ein har gjennomført formuesskattekutt, som ein ikkje klarer å finne igjen i form av verdiskaping i det heile, og som stort sett alle økonomar på den nordlege halvkula har gått imot. Det har ein gjennomført. � Ein opprettheld skeivheita i skattleggingssystemet, som gjer at eigedom blir favorisert, framfor det å skape ny industri og nye næringar. Ein har auka oljeavhengigheita og oljepengebruken, og det er ikkje riktig, det som statsråden hevdar. Eg er litt overraska over hans forståing av handlingsrommet i norsk økonomi. Ein må ikkje fase inn pengar frå Statens pensjonsfond utland; ein kan gjere det. Men det er kanskje den regelen ein har lagt seg på, i denne regjeringa, at ein berre skal bruke maksimalt kvart år, uansett om ein veit kva dei pengane går til. Dei går i alle fall ikkje til ny verdiskaping.� Ein har også kutta i avskrivingsordningar for industrien, noko som gjer at vi ikkje er konkurransedyktige her til lands, samanlikna med nabolanda, når det gjeld industrietablering. � I tillegg har utsleppa auka – pluss alt det andre som eg har vore inne på.� Då å få kritikk frå posisjonspartia om at vi snakkar ned næringspolitikken, og at vi no heller må snakke opp desse tiltaka, er litt overraskande. For å seie det sånn: Det er ikkje gjennom å snakke opp næringspolitikken ein får fart på verdiskapinga i dette landet – det er gjennom å gjere noko som faktisk fører til verdiskaping.� Til slutt vil eg gå inn på det eg meiner er ein stor tabbe, og som er basert på feil kunnskap om Jovsset Ánte Sara-saka. Høgsterett tok utgangspunkt i FNs menneskerettskomité. Det er dei og deira vurderingar Høgsterett har teke utgangspunkt i når det gjeld korleis vi skal forstå § 2 i menneskerettsloven i Noreg. At ein her hastar igjennom ei tvangssak om pålegg om reduksjon, meiner eg er ei stor skam. Det er noko som kjem til å hefte ved dei partia som står bak dette, spesielt Kristeleg Folkeparti, som enno ikkje har gått inn i regjeringa.�
Torgeir Knag Fylkesnes (Sosialistisk Venstreparti), 2018-12-11:
Det stemmer, det som representanten Reiten seier, i 2007 gjekk ein bort frå reindriftslovutvalet sitt forslag om å ha eit botnfrådrag når det gjaldt nedslakting, altså at ein skjerma dei minste aktørane – heilt riktig. Eg var ueinig i det, sjølv om det var raud-grøn politikk. SV sin politikk er å vere opptatt av eit botnfrådrag, det er heilt riktig. Men enten ein er einig eller ueinig i den avgjerda, handlar denne saka om vi skal halde oss til den øvste vurderinga av FNs forståing av menneskerettar. Det er jo der saka ligg. Ein kan ikkje skylde på eit eller anna som skjedde i 2007, ein må gå inn og sjå på kva denne situasjonen er i dag. � Når det gjeld det forslaget som vi fremja i vår, er det riktig at vi bremsa behandlinga av det fordi Sametinget var kritisk til den innretninga. Men det som vi er heilt einige med Sametinget om, er at vi må ha ein mekanisme som skjermar dei minste aktørane, sånn at flest mogleg har tilgang til denne kulturberande næringa. Der meiner eg alle i denne salen også må vere med.�
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Det har vært mange diskusjoner om både rovviltforliket og ulveforliket. Departementet har sagt de skal komme med en vurdering av om hvorvidt disse er fulgt opp, og jeg venter spent – i likhet med representanten Aasland – på akkurat det. � Når det gjelder spørsmålet om hvorvidt ulvesonen har blitt et reservat, gjenstår det å se. Svaret på det vil vi få før jul, da saken angående felling innenfor sonen vil bli avgjort. Hvis det blir et positivt vedtak for uttak, stiller saken seg i ett lys, men blir resultatet noe annet, får vi en helt annen diskusjon. �
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2018-12-11:
Jeg går ut fra at spørsmålet er om Fremskrittspartiet er enig i at det skal tas ut innenfor sonen – eller kanskje spørsmålet heller er hva som vil skje hvis så ikke skjer. Jeg er enig med spørsmålsstilleren i at rovvilt er en stor utfordring. Jeg bor selv i et fylke og i en region som er plaget av rovviltsituasjonen, og som er veldig opptatt av dette. � Når det gjelder felling innenfor sonen, mener jeg at det bør være ganske klart: Det står i forliket at så lenge bestandsmålet er nådd, er det de lokale rovviltnemndene som skal sette grensen for lisensfelling. I dette tilfellet er bestandsmålet nådd, og da forventer jeg at statsråden forholder seg til de vedtakene som er gjort i rovviltnemndene. �
Emilie Mehl (Senterpartiet), 2018-12-11:
Bruk av utmarksbeite er en av de mest miljøvennlige og bærekraftige måtene vi kan produsere mat på i Norge. Nå har vi et stort problem når det gjelder å få gjort det, nemlig rovvilt og spesielt ulv i og utenfor ulvesonen. Beitebrukerne og landbruksnæringen er fortvilet fordi det blir stadig flere rovdyr med Venstre i Klima- og miljødepartementet, noe som går kraftig ut over næringer. Men det ser ikke ut til at næringsdelen av regjeringen ønsker å foreta seg noe for å stoppe Venstres vernepolitikk. � Nå venter vi på et vedtak om hvorvidt det skal skytes ulv innenfor ulvesonen eller ikke. Det er innstilt på at det skal skytes ulv innenfor ulvesonen. Det er helt klart at det må skytes ulv innenfor ulvesonen hvis man i det hele tatt skal nærme seg rovviltforliket.(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2018-12-11:
Representanten sa i innlegget sitt at vi må være mer opptatt av verdiskaping og mindre av eiere. Det applauderer jeg, og det håper jeg SV ønsker å være i fremtiden. Det bringer meg til en viktig næring: SV var en av drivkreftene bak barnehageforliket, og da jobben med full dekning skulle gjøres, ble private aktører applaudert inn av venstresiden, med SV i spissen. Det var da. Nå fremstilles disse som et samfunnsproblem. Eierne beskrives som «velferdsbaroner» og «velferdsprofitører», og de som jobber i barnehagen, og de hundretusener av fornøyde barn og foreldre som benytter seg av tilbudet, kjenner seg ikke igjen. De ser bare at SV vil dem og næringen til livs, ikke bare retorisk, men reelt. Kanskje kan representanten berolige dem ved å sende dem en hilsen her og nå – særlig til kvinner og gründere som brettet opp ermene og gjorde SVs barnehagedrøm mulig. �
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-12-11:
Det å være stortingsrepresentant medfører et tungt ansvar, noen ganger så tungt at det er vanskelig å bære. Men en av de tingene som er tillagt vårt ansvar, er å sørge for en likebehandling av landets innbyggere når byrder skal fordeles. Det er viktig å presisere at den enkeltsaken vi snakker om her, ikke er enestående, men en del av den store reintallstilpassingen som er gjennomført i Finnmark i perioden 2005–2015. 231 sida-andeler fikk pålegg om å redusere reintallet. 230 gjorde det, med de byrdene det innebar – svikt i inntektsgrunnlag og problematikken rundt det. Hvordan vurderer representanten Knag Fylkesnes sitt ansvar for å behandle folk likt etter loven når byrder skal fordeles?�
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-12-11:
Denne saken har en personlig og menneskelig side, men den stiller både undertegnede og representanten Myrseth overfor det tunge ansvar vi har som lovgivere for å sikre likebehandling etter loven. Det foreligger en høyesterettsdom som på en grundig måte vurderer de folkerettslige sidene av saken i henhold til SP artikkel 27. Der konkluderer førstevoterende med at bestemmelsen om forholdsmessig reduksjon av reintallet for alle de 231 berørte sidaandelene er gitt i reindriftsutøverens interesse, altså for å sikre en bærekraftig reindrift som et bærende element i samisk kultur. � Vi i Kristelig Folkeparti har hatt en dialog med departementet om denne saken. Ut fra de svarene vi har fått, som er basert på en grundig juridisk vurdering både av Høyesterett og departementet, har vi valgt å ikke stemme for et forslag som vil føre Stortinget inn i en gråsone mellom lovgivende og dømmende myndighet. Vi mener for øvrig at riktig adressat for å gå nærmere inn på begrunnelsen er ansvarlig statsråd.�
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-12-11:
Det som representanten Pollestad sier, stemmer ikke helt, for Sara klaget inn saken sin med henvisning både til Den europeiske menneskerettighetskonvensjon og til SP artikkel 27. Når det gjelder Den europeiske menneskerettighetskonvensjon, gikk det på private eiendomsforhold, så det sporet har en da valgt å ikke følge. Men så er det slik at det tilligger norsk høyesterett å gjøre en fortolkning av SP artikkel 27. Det er Høyesteretts domene. Og det at Høyesterett har avgitt en slik dom, med en så grundig gjennomgang av SP artikkel 27, mener vi står seg, og Stortinget har i etterkant ingen annen mulighet enn å akseptere Høyesteretts avgjørelse. Vi ønsker ikke å bringe Stortinget inn i en gråsone mellom lovgivende og dømmende myndighet.�
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-12-11:
I det forslaget som er fremmet av Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet, ligger det implisitt en forståelse av at Høyesterett etter å ha uttalt seg kan ha gjort noe som er feil. Det forholder seg slik at det er Høyesteretts domene å gjøre den endelige fortolkningen også av spørsmål som angår den internasjonale konvensjonen om sivile og politiske rettigheter. Jeg er klar over det som står i § 2 i menneskerettsloven. Det er vi alle, men vi velger å forholde oss til at når Høyesterett har uttalt seg her, gjelder det inntil noe annet er sagt.�
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-12-11:
Jeg må følge opp representanten Knag Fylkesnes når det gjelder føringstilskuddet. I fjor var jeg fersk på Tinget, og da glapp det her for Kristelig Folkeparti. Så fikk vi på plass 4 mill. kr i revidert. Nå har vi i budsjettforliket fått på plass 10 mill. kr, så vi er tilbake der vi var i fjor, som statsråden helt riktig sier. � Men jeg må si jeg ble bekymret over svaret. Føringstilskuddet er et viktig distriktspolitisk virkemiddel for å få fisk og skalldyr fra områder med svak mottakskapasitet og til foredlingsanlegg. Det gjelder f.eks. krabbeindustrien i Trøndelag. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hva ser han for seg i årene som kommer, når det gjelder håndteringen av føringstilskuddet og bevilgning over statsbudsjettet? Er planen fortsatte kutt, eller er dette en post som vi fortsatt vil kunne finne på statsbudsjettet?�
Steinar Reiten (Kristelig Folkeparti), 2018-12-11:
Jeg må få gi et tilsvar til representanten Knag Fylkesnes. Det den saken vi har oppe i dag, dreier seg om, er spørsmålet om hvorvidt de minste reinflokkene skal skjermes mot reintallsreduksjon når det blir innført for alle. For å tilføre saken fakta vil jeg bruke en del av taletiden min til å lese fra proposisjonen der Senterpartiets landbruks- og matminister fremmet nåværende reindriftslov i 2007. Da skrev departementet, som altså var styrt av Senterpartiet, følgende:� «Departementet går imidlertid ikke inn for utvalgets forslag om at reduksjonen kun skal gjelde for de som har mer enn 200 rein. Utvalget foreslo denne grensen fordi mindre driftsenheter i første omgang skulle skjermes. Departementet ser av flere grunner betenkeligheter med å fastsette en slik nedre grense. For det første vil lovens utgangspunkt om en forholdsmessig reduksjon innebære at de største enhetene må ta den største andelen av den vedtatte reduksjonen. Dersom det i tillegg til dette settes en nedre grense for når en siidaandel skal bidra til reduksjonen, vil det på sikt kunne føre til en uheldig næringsstruktur som både svekker den totale og den gjennomsnittlige lønnsomheten i siidaen. Med andre ord kan mulighetene til å drive en økonomisk forsvarlig reindrift bli undergravd. Dette er et annet standpunkt enn det som framkommer i ot.prp. nr. 99(2004-2005) (2004-2005) Den proposisjonen ble vedtatt i Stortinget i juni 2007 med støtte fra de rød-grønne partiene, som hadde lagt fram proposisjonen. Da er det også den loven som har ligget til grunn for den høyesterettsdommen som er avsagt, og som baserer seg på reindriftsloven. � Jeg synes også at representanten Knag Fylkesnes i mediene godt kunne ha forklart hvorfor han gikk med på å utsette et lovforslag som han fremmet på vegne av SV før sommerferien. Det var et forslag om å gjeninnføre vernebestemmelsene om 200 rein. Men representanten Knag Fylkesnes valgte da å utsette den behandlingen etter at næringskomiteen hadde hatt et konsultasjonsmøte med Sametinget. Knag Fylkesnes bør gjøre greie for hvorfor han valgte å gjøre det slik.�
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Demokratiet i Norge, Stortinget, har bestemt at bestandsmålet for ulv skal være mellom 4 og 6 ynglinger årlig. Nå er tallet 10,5 – altså er bestanden blitt dobbelt så stor som det Stortinget demokratisk har vedtatt. I den situasjonen sier Trine Skei Grande at gjennom regjeringsforhandlingene skal det bli en enda større økning, man skal få en enda større bestand – og det skjer rett etter sommeren, med en av de store rovviltulykkene i moderne tid, i Nord-Østerdal, og det var også ulv i Trøndelag. � Hva vil Venstres representant i næringskomiteen gjøre for å forhindre at dette blir et enda dårligere utfall for beitenæringen? Eller er han enig med partileder Trine Skei Grande i at bestanden skal øke enda mer?�
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Høyrepartiene ønsker i dag å vedta at staten skal kunne selge seg ned i Telenor. Hvilket tap tror næringsministeren det blir for det norske næringslivet dersom vi i Norge mister kontrollen over Telenor? �
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Landbruksministeren var innom tørkesommeren i innlegget sitt. Det er nå et stort behov for å forsterke innsatsen mot mulige nye sykdommer og ikke minst den økte smitterisikoen som vi har fått. Derfor foreslår Arbeiderpartiet ekstra midler til Mattilsynet i år for å gjøre den jobben. Det er ansvarlig. Å hoppe over oppgaven er uansvarlig. Stortinget er tydelig på at vi må komme i gang med arbeidet for å forsterke beredskapen. Det er ansvarlig. Å utsette dette og ikke komme med penger er uansvarlig. � Nå har vi hatt en stor debatt om beredskap i Stortinget. Regjeringen har fått krass kritikk for å være for sen i oppfølgingen. Jeg lurer på: Er det ikke da betenkelig at vi nå også skal få forsinket beredskap for maten? �
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Det er en veldig paradoksal debatt som pågår i Norge for tiden, og den er knyttet til privatisering av velferd, noe som visstnok skal være det viktigste argumentet for høyresiden i næringslivsdebatten. Det er altså testen på om man er for eller imot privat verdiskaping. Det er helt utrolig at vi har havnet der, for egentlig er nettopp det faktum at man ønsker seg mer privatisert velferd og sier at det skal være næringsmuligheter, et tegn på at de reelle næringsmulighetene kommer altfor dårlig fram i Norge i dag. Det er helt åpenbart, for næringslivet og mange kapitaleiere plasserer pengene der de får størst avkastning, og når man da har muligheten til å tjene mer penger på barnevern og eldreomsorg, så gjør man fort det når mulighetene i produktiv virksomhet innen industri og grønn næringsvirksomhet er for svake.� Da ble jeg minnet om én ting. I sommer var det oppspill til en næringsdebatt, hvor den liberalistiske høyresiden skulle forsøke å dra denne sammenhengen. Da skrev Kristin Clemet:� «Ingen politikere vil feile på spørsmål om betydningen av å ha en velfungerende offentlig sektor.»� Idet jeg noterte det på papiret, kom faktisk samferdselsministeren inn i salen, som nå nettopp gjennomfører en type misforstått privatisering av jernbanedriften i Norge – fordi det ikke er mulig i denne regjeringen å komme med et praktisk, godt skille mellom hva som skal være industri, og hva demokratiet skal være med på å styre.� Når vi nå egentlig diskuterer behovet for større industriinvesteringer i Norge, økt verdiskaping og ny industri, og svaret er at vi skal ha mer privatisert velferd, tyder det på at denne debatten må fortsette med full kraft i året som kommer, for industriinvesteringene må opp – ikke privatisering av velferden.�
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Det er et godt poeng representanten Aasland har, at det er skummelt at regjeringen blir selvtilfreds, for jeg har nå lyttet til slutten av debatten, og de virkelig store temaene, de økende forskjellene i Norge, de for svake investeringene i industri og reelle arbeidsplasser, har ikke blitt kvittert ut. Derfor mener vi i Arbeiderpartiet at vårt alternative forslag til hvordan pengene skal brukes i 2019, med 2 mrd. kr mer til verdiskaping og arbeidsplasser, er en riktig start. Det er det som blir oppsummeringen av dagens debatt. Vi trenger full kraft framover på å redusere forskjellene i Norge – fordi det gir et produktivt samfunn, et trygt samfunn, og derfor henger både arbeidslivspolitikk og næringslivspolitikk tett sammen for oss som tror på bruken av demokratiet for framskritt.�
Nils Kristen Sandtrøen (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Norge har vært et land som har vært godt organisert, et land med små forskjeller mellom folk. Grunnen til at dette er interessant å starte med i transportdebatten, er at noen kanskje vil hevde at dette er en debatt der det ikke er så store forskjeller mellom partiene, hvor det er mest krangling om pengebeløp. Realiteten i norsk politikk er at det blir stadig større forskjeller mellom de politiske retningene, med tanke på hvordan vi skal styre samfunnet vårt – om det er demokratiet i denne salen som skal være ledende i samfunnsutviklingen, eller om det i stadig større grad skal være et ukontrollert marked alene. I den forbindelse er det faktisk flere saker som er interessante i transport- og samferdselsdebatten. I stedet for å bruke kreftene sammen med de ansatte på jernbanen for å forbedre tilbudet til folk skal persontransporten privatiseres. I stedet for å jobbe sammen med fagforeningene og dem som har et livslangt yrkesliv bak seg, og som kan si noe om hvordan vi kan forbedre tilbudet for å transportere folk gjennom hele landet vårt, skal tillitsvalgte overkjøres, og folk som har vasket togene i 40 år, skal kanskje miste pensjonen med noen måneder. I stedet for å ha visjoner for å bygge ut bredbånd til alle, på samme måte som vi har hatt det for strøm og telefon, skal den moderne kommunikasjonen nedprioriteres.� Grunnen til at dette er interessant, er at hvis vi skal leve i et sosialt demokrati, slik vi i Arbeiderpartiet ønsker, er det nettopp stemmen til han som vasker togene, som er interessant for oss, minst like interessant som den stadig voksende byråkratskaren innenfor jernbanedriften. Da er det interessant at de som mister lokalavisen sin, også skal kunne ha tilgang til å kunne delta i demokratiet, ved at vi bygger ut bredbånd i hele landet. Derfor er også transportdebatten en viktig arena for politisk deltakelse, i hvert fall slik vi i Arbeiderpartiet ser det. Og vi trenger de neste årene en større grad av demokrati, ikke en blind tro på marked alene.�
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2018-12-11:
Venstre mener selv å være opptatt av frivilligheten og organisasjonslivet. Representanten Skjelstad trekker fram et rosemalt bilde av historiske satsinger i årets budsjett. Det som derimot ikke er historisk, er det faktum at støtten til organisasjonene er blitt svekket hvert eneste år de siste fem årene. Her svikter Venstre i en sak hvor de faktisk kunne ha funnet sammen med Senterpartiet. � Nå er det varslet en gjennomgang av støtten til organisasjoner med tanke på omlegging av ordningen fra 2020. Hva vil en gjennomgang tilføre av ny informasjon når status i dag er at organisasjonene blir sultefôret? Hvordan kan Venstre være en forkjemper for organisasjonene når de ikke evner å sikre organisasjonslivet mer midler?�
Marit Knutsdatter Strand (Senterpartiet), 2018-12-11:
Næring, verdiskaping og arbeidsplasser er avgjørende for at Norge går godt, og at folk her har det godt.� Fremskrittspartiet prater fortsatt om frihet og Høyre om alt de håper skal fortsette å gå godt. Nasjonalt eierskap, råderett og forvaltning avhenger av bevisst regulering og politikk. Regjeringens svar er mer konkurranse, anbud og privatisering – koste hva det koste vil. Heldigvis ser vi i disse dager på å overføre virkemidler for næring fra stat til fylke, noe som vil gjøre samarbeidet mellom næringslivet og folkevalgte rundt i hele landet tettere og bedre.� Rundt i landet må vi også være bevisste på beredskapen. Fremskrittspartiet skryter av selvforsyningen i Norge, men det er et paradoks når konflikten er så høy mellom bønder lokalt og forvaltningen nasjonalt, når prisen på norsk kvalitetsmat fortsatt blir dumpet i butikkene når vi nærmer oss jul, når lønnsutviklingen svekkes og antall gårder i Norge fortsatt er på vei ned.� Årets tørkesommer viser hvor sårbare vi er. Vi risikerer bl.a. mangel på norsk potet, dyrefôr og såkorn. Senterpartiet ønsker større såkornlagre og opprettelse av matkornlagre. Et klimafond med midler, transportstøtte og vanning må til for å takle mer ustabilt vær. Videre skriker næringslivet etter bredbånd, risikokapital og tydelige prioriteringer av fornybare råvarer og energikilder fra det offentlige.� Kompetanse er vår tids gull. Finansiering av friskoler og landbruksutdanninger er det Kristelig Folkeparti som sikrer i årets budsjett. Naturbruksutdanningen og Voksenagronomen har gode søkertall, men er med landbruksutdanning ved fagskolene sviktet av regjeringen. Strukturreformen i universitets- og høyskolesektoren svekker landbruksutdanninger og campuser over hele landet. Plantefag har for få søkere. Vi trenger mer kunnskapsbasert planteproduksjon, ikke mindre. � NIBIO, med fjell- og planteforskning, er viktig. Likevel sitter regjeringen stille og ser på at NIBIO, avdeling Løken – størst i planteforskning i hele landet – blir lagt ned. Høyre skryter dessuten av forskningen som blir gjort, men faktum er at regjeringen kutter i midler til forskningsstøtte i landbruket. � Det er dessverre et faktum: Regjeringen tar næringer i Norge i feil retning.�
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti har fram til i dag brukt mye tid på å forsvare hvorfor Jovsset Ánte Sara ikke skal få bruke de organer og system vi har, for å få prøvd sin sak. Man forsvarer altså hvorfor man må slakte ned et helt livsgrunnlag. � Sara er en ung reindriftsutøver som nå går en usikker tid i møte. Alt han ønsker, er å få prøvd saken sin i FNs menneskerettighetskomité. Vi her i denne salen kan faktisk bidra til å gjøre en forskjell. Kristelig Folkeparti kan faktisk gjøre den forskjellen. Man kan velge å være med og skape et flertall sammen med Senterpartiet, SV og Arbeiderpartiet om å avvente, eller man kan støtte tvangsslakt.� Det var et sterkt møte i vandrehallen i stad, ikke uten grunn. Spørsmålet mitt er: Hvorfor er det så viktig for Kristelig Folkeparti å tvangsslakte nå framfor å avvente i denne saken?�
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
For å ta det statsråden avsluttet med fra talerstolen: Jeg hører hva som sies. Men spørsmålet som ble sendt til fiskeriministeren, handlet om hva han tenkte om anseelsen til fiskerinæringen, og jeg vil jo tro at det i aller høyeste grad er et spørsmål som angår også fiskeriministeren. Så spørsmålet er: Hva konkret vil fiskeriministeren gjøre for å følge opp den alvorlige situasjonen som vi nå ser om bord på båter langs kysten vår?�
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2018-12-11:
Jeg har også et annet spørsmål, og det handler om bearbeiding. Som jeg nevnte i mitt innlegg, har vi den siste uken sett en rekke reportasjer som handler om norske produkter av fisk som har altfor liten grad av norsk fisk i seg. Jeg har registrert at fiskeriministeren har sagt at dette må vi akseptere, og jeg har også registrert at man ikke ønsker å være med på en strategi for hvitfisken. Så da er spørsmålet mitt: Hva er egentlig fiskeriministerens tiltak for å gjøre noe med de problemstillingene som er kommet fram den siste uken?�
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-12-11:
Svaret på det siste spørsmålet, som var veldig godt formulert, er ja. Det har vært flere oppslag, og det kommer kanskje flere oppslag i Nationen. Der sier jeg gjentatte ganger det som er både regjeringens politikk og min holdning, at det er et tap for staten hvis man ikke klarer å finne de gode styreleder- og styremedlemstalentene over hele landet. � Vi gjør mye for dette. Vi stiller bl.a. krav til konsulentselskaper om at de skal ha god geografisk representasjon på de listene vi har. Men det er helt riktig at når det gjelder styreledere, er det i dag flere fra Oslo. Det kan være noen tilfeldige utslag. Når det gjelder styremedlemmer, hvis man ser fra 2014 til i dag – i 2014 var de stort sett oppnevnt av de rød-grønne – er det så å si akkurat det samme. Dette tror jeg er en kontinuerlig utfordring som alle regjeringer er nødt til å ta tak i.� Helt konkret til det som sies i dagens Nationen: Mitt poeng er at vi kan ikke – og Stortinget har heller ikke ønsket det gjennom eierskapsmeldingen – lage en type kvote for hvert fylke. Vi skal gjøre dette fordi det er bra for selskapene, og fordi det er bra for staten som eier.�
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2018-12-11:
Jeg skal gjerne si litt om det, men først må man huske hva som er bakteppet her. Det er ikke sånn at jeg eller regjeringen på egen hånd har laget de reglene vi forholder oss til. Det er Stortinget som har laget dem. Og Stortinget har sagt at mangfold er viktig. Det gjelder både kjønn og geografi, og det kan også gjelde andre ting. Det er altså ikke en kvote som skal fordeles, og det har heller ikke Stortinget ønsket. Det ville vært en fryktelig dårlig idé.� Men helt konkret til det vi gjør: Når vi skal oppnevne nye styremedlemmer – det er selvfølgelig forskjell på om det er en valgkomité eller om styret er direkte oppnevnt av staten som eier – er det alltid synliggjort representanter og styremedlemmer fra hele landet. Vi krever også at konsulentbyråene vi bruker, skal ha kandidater fra hele landet. Og så er det en vurdering basert på hvert enkelt selskap og situasjonen i hvert enkelt selskap, og kompetansen selvfølgelig, hvilke kandidater som brukes. Men jeg er opptatt av at det å ha god forståelse for hele Norge er viktig for veldig mange av selskapene hvor staten har en eierandel. �