Morten Wold (Fremskrittspartiet), 2016-06-16:
Det er noen yrkesgrupper vi ikke kan være foruten – en av dem er helse- og omsorgspersonell. Sykepleie i den betydning vi kjenner det i dag, ble født gjennom arbeidet til Florence Nightingale. Hun var en pioner innen moderne sykepleie og opprettet den første sekulære sykepleierskolen i verden, i London. Hun var en nyskaper og tok i bruk verktøy som statistiske data presentert i tabeller og diagrammer, og brukte dem som kraftige argumenter for medisinsk reform. Slik statistikk er noe av grunnen til at vi debatterer her i dag. Vi er blitt presentert statistikk som uroer og viser store utfordringer innen rekruttering til helse- og omsorgssektoren samt fremtidig mangel på spesialsykepleiere. Heldigvis har mye forandret seg i vår vestlige verden siden den gang Florence Nightingale levde. Velferdssamfunnet blomstrer, folk lever lenger – også med sine sykdommer. Dagens eldre har gjerne komplekse og multiple sykdommer. Kropp og sjel henger sammen og utfordrer noen ganger den vitenskapelige medisin. Diagnosespekteret utvides, og vi blir stadig kjent med nye sykdommer og lidelser. Forskning og medisinske fremskritt gjør at mennesker overlever sykdommer med tidligere dødelig prognose. Pasientenes rettigheter er styrket. Både pasient, bruker og pårørende er godt informert, og både kan og vet det å stille krav til behandling og omsorg. Forventningene til det norske helsevesen er skyhøye, noe som gjør at kvaliteten både i spesialisthelsetjenesten og i kommunehelsetjenesten kontinuerlig settes under lupen. Men alt dette skjer ikke av seg selv. Det er vi som legger grunnlaget for videreutvikling av velferdssamfunnet gjennom vår politikk, takket være forskning som gir medisinske fremskritt og kunnskapsrikt helse- og omsorgspersonell. Vi har behov for å planlegge for fremtiden, og dette arbeidet har denne regjeringen startet. Det skjer i departement og direktorat, hos Fylkesmannen og Helsetilsynet, i spesialisthelsetjenesten, i kommunehelsetjenesten og hos KS – gjerne sammen med private organisasjoner og institusjoner og nært knyttet til utdanningssystemet. Et eksempel er Kompetanseløft 2020, som er regjeringens plan for rekruttering, kompetanse og fagutvikling i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. Det er bevilget om lag 1,2 mrd. kr til oppfølging av tiltak i 2016. Kompetanseløft 2020 følger opp stortingsmeldingen om fremtidens primærhelsetjeneste, opptrappingsplanen for rusfeltet og regjeringens plan for omsorgsfeltet, Omsorg 2020. I planen for omsorgsfeltet er det bl.a. skissert tiltak som å vurdere om det bør etableres offentlig spesialistgodkjenning for sykepleiere med utvalgte masterutdanninger, og man vil se på om innholdet i dagens videreutdanninger for sykepleiere møter behovet i tjenestene. Det er enkelte ting ved representantforslaget fra Arbeiderpartiet som spesielt fanger min oppmerksomhet. Det er ikke tvil om at vi ser store utfordringer innen helse og omsorg fremover i tid, når det gjelder både antall personer som ønsker å utdanne seg innen feltet, og antall personer som spesialiserer seg. Der er vi enige. Det er hvordan denne utfordringen skal løses, som vi ikke er helt enige om. Og jeg kan ikke fri meg fra å undre: Tror Arbeiderpartiet at en utdanningsinstitusjon med sin dekan ikke er i stand til å vurdere og å prioritere hvilke tema som er viktige inn i utdanningen, og om deres lærere har behov for ny, oppdatert kunnskap uten at staten må detaljstyre? Tror Arbeiderpartiet at helse- og omsorgsinstitusjonene rundt om i Norge ikke klarer å definere hvilken kompetanse de mangler i dag og i fremtiden? Og kjenner ikke Arbeiderpartiet til at flere kommuner i samarbeid med KS har utarbeidet strategiske kompetanseplaner, og at dette samarbeidet er nært knyttet opp til regjeringens Kompetanseløft 2020? I dag er all verdens kunnskap bare et lite tastetrykk unna. Et søk på «spesialsykepleiere er mangelvare» bringer frem overskrifter i både 2007, 2011, 2012 og tidlig i 2013. Utfordringen med mangel på spesialsykepleiere ble grundig skissert i Nasjonal helse- og omsorgsplan for 2011–2015 under Stoltenberg-regjeringen. Så alvorlig så man på dette at det ble utarbeidet en egen utdanningsmelding, Meld. St. 13 for 2011–2012 Utdanning for velferd, hvor første kapittel fikk tittelen Bedre helse og velferd – et spørsmål om kompetanse. Det rare er at ordet «spesialsykepleier» ikke er nevnt en eneste gang i meldingen. Derfor er det bra at dagens regjering plukket opp ballen der forrige regjering slapp den.