Anne Marit Bjørnflaten (Arbeiderpartiet), 2013-04-09:
For Arbeiderpartiet er det også viktig å korte ned planleggingstiden i samferdselsprosjekter, noe ikke minst statsministeren har understreket ved flere anledninger. Firefelts E18 gjennom Vestfold er ett av eksemplene som hyppigst trekkes fram for å illustrere konsekvensene av lang planleggingstid i Norge. Lokale protester, bl.a. fra Larvik kommune, førte til en rekke endringer i Vegdirektoratets opprinnelige planer. Blant annet ble en tunnel lengre og en bro endret. Nå skal det bemerkes at kommunen hadde gode argumenter: En ny barnehage var bygd og lå midt i støysonen for den nye veien. Kommunen ønsket at dette skulle bli hensyntatt, og det var vektige argumenter. Derfor er jeg helt enig med statsråden i at interpellantens ønske om tre års planleggingstid blir for lite. Det vil ikke være tid nok til å ivareta viktige demokratiske spilleregler. Men uansett: Innsigelsen fra Larvik kommune førte til en prisøkning på 3 mrd. kr, og forsinkelser. Denne typen uenighet mellom utbygger og kommuner eller mellom kommuner om valg av traseer og lengde på tunneler gjør at en rekke byggeprosjekter forsinkes og fordyres. Kommunene er planmyndighet i Norge. Dette gjør at prosessen kan bli vesentlig forsinket dersom den berørte kommunen ikke aksepterer en plan slik den er presentert fra f.eks. Vegvesenet. Det handler både om tid og om penger. Kommunene velger ofte dyrere alternativer enn transportetatene forslår. Ofte er det rimelige krav tuftet på god lokalkunnskap som ligger til grunn for kommunenes standpunkt. Det gir planprosessen et bedre resultat, og nærhetsprinsippet følges. Andre ganger kan kanskje kommunens beslutninger bære mer preg av at det er staten som må bære kostnadene ved de kommunale reguleringsvedtakene. Statens vegvesen og Jernbaneverket stilles overfor et valg mellom å få prosjektet i gang til rett tid og å reise innsigelse og sette i gang den tidkrevende prosessen med mekling i Fylkesmannens regi samt eventuell behandling i Miljøverndepartementet – prosesser som kan ta flere år. Politiske omkamper kan være en tredje faktor. E8 inn til Tromsø er et eklatant eksempel. Etter 24 års kamp, omfattende vedtak i kommunestyret om trasévalg, spleiselag med staten og ikke minst omfattende planlegging valgte det nye flertallet, som består av Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre, å tilsidesette avtalen mellom kommunen og staten. Kommunen krever nå nytt trasévalg og sier nei til bompengefinansiering. 20 mill. kr i planleggingsmidler er så langt kastet ut av vinduet. Nå krever opposisjonen, anført av flere stortingsrepresentanter, at Statens vegvesen skal starte ny planlegging, som selvfølgelig skal bekostes av staten. Den største taperen er befolkningen i Ramfjorden, som må leve med en livsfarlig vei. Det gagner ikke fellesskapet at store, kostnadskrevende samferdselsprosjekter blir enda dyrere og mer forsinket på grunn av lokal uenighet. Vi må ta i bruk nye verktøy for å få ned planleggingstiden. Statens vegvesen og Jernbaneverket må få større mulighet til å skjære igjennom ved lokal motstand. Ett virkemiddel kan være bruk av statlig reguleringsplan. Ifølge plan- og bygningsloven skal statlig reguleringsplan bare brukes unntaksvis, men i realiteten brukes den nesten aldri. Vi skal ikke overkjøre lokale hensyn, men vi må gjøre noen avveininger. En reduksjon i planleggingstid stiller krav til både lokaldemokrati, staten og samferdselsetatene. Statlige interesser må involvere seg tidligere i planprosessen enn i dag. Vi må se på en forenkling av planprosessen, som statsråden har vist til. Det bør settes forpliktende tidsfrister for hele eller deler av planprosessen, og det bør som sagt vurderes om terskelen for å gjøre bruk av statlig plan bør senkes. Med kortere planleggingstid blir det også lettere å bygge mer sammenhengende, noe som igjen bidrar til raskere utbygging. Når dynamikken i planleggingsprosessen medfører at den totale kostnaden i store samferdselsprosjekter øker, gjør det at vi får gjennomført færre prosjekter innenfor budsjettrammene. Selv om vi har økt samferdselsbudsjettet med 64 pst. siden vi tok over styringen av landet i 2005, er det unektelig slik at økt omfang og overskridelser skyver andre prosjekter utfor kanten. Om få dager legges neste Nasjonal transportplan fram. Der vil vi fortsette samferdselsløftet vi har startet på. Men vi vil også bruke pengene smartere. Redusert planleggingstid blir ett viktig grep. Slik tar vi Norge videre.