Sonja Irene Sjøli (Høyre), 2012-06-05:
Som flere har fremhevet, er stortingsmeldingen om utdanning for velferd en viktig melding. Kvalitet og kompetanse er nøkkelen for å skape en bærekraftig velferdssektor i årene fremover. SSBs fremskrivninger om behovet for helsearbeidere er ikke alltid lystig lesning. Det er den siste rapporten en påminnelse om, der det kommer fram at vi om 20 år vil mangle 85 000 helsearbeidere. Det er mangel på fagfolk og kompetanse i denne sektoren allerede i dag, og det er for mange ufaglærte. I tillegg har kommunene ved innføringen av Samhandlingsreformen fått nye og større oppgaver innen helse- og omsorgssektoren. Vi trenger ikke bare flere varme hender, vi trenger også flere – ja, mange – kloke hoder. Kompetansen hos de ansatte må styrkes. Vi trenger ny kunnskap, så forskning må også styrkes på flere områder. Et viktig spørsmål er også hvordan vi kan gjøre disse yrkesvalgene mer attraktive for unge mennesker og hvordan vi kan sikre at de har gode jobber å gå til når de er ferdig utdannet. Høyre mener vi må belønne kompetanse, og vi må legge til rette for etter- og videreutdanning. Vi må gjøre det mer attraktivt å gjøre karriere, og møte dem som jobber i sektoren med en god arbeidsgiverpolitikk. En undersøkelse i regi av Telemarksforskning for KS viser at kompetanse lønner seg økonomisk, det gir bedre tjenester og mer effektiv utnyttelse av ressursene, fordi folk med riktig og høy kompetanse jobber mer effektivt. Det trengs med andre ord færre ansatte. Det er i dag 30 pst. ufaglærte i den kommunale helse- og omsorgstjenesten. De gjør en formidabel jobb, men pålegges mye mer ansvar enn de har forutsetning for å ta. Brukerne i helse- og omsorgstjenesten har komplekse lidelser og behov, noe som krever høy kompetanse hos de ansatte. Derfor vil Høyre nå gi tilskudd til kvalifisering av 9 500 ufaglærte og 2 500 sykepleiere. Høyre er enig med regjeringen i at det er behov for et felles grunnlag for dem som skal jobbe i velferdssektoren. Imidlertid er vi bekymret for at dette vil svekke de profesjonsspesifikke utdanningsgruppene. Dette er en bekymring som ikke minst kom til uttrykk under behandlingen av Samhandlingsreformen, som regjeringen gjorde til en profesjonsnøytral reform. Det er ikke bare en risiko for at dette går på bekostning av kvaliteten på tjenestene, det er også en nedvurdering av den spesifikke kompetansen mange yrkesgrupper har. Mange som har gått på helsefaglige linjer på videregående skole, får ikke lærlingplass når de trenger det. Derfor vil Høyre styrke lærlingtilskuddet, gjøre offentlig sektor bedre til å bidra med lærlingplasser og sørge for at det er nok plasser til dem som ønsker det. Vi vil også ha en kompetansepott i offentlig sektor som gir høyere lønn til utdanningsgruppene. Det vil heve statusen. Det vil gjøre det mer attraktivt å søke til disse utdanningene. Skal vi øke standarden på helse- og velferdsutdanningene, må vi høyne ambisjonene. Regjeringen har i liten grad problematisert det høye frafallet fra sykepleierutdanningen. Vi mener at den faglige standarden må økes. Vi må bruke erfaringen fra lærerutdanningen til å heve kvaliteten på sykepleierutdanningen og sette karakterkrav til dem som ønsker det. Det ønsker også utdanningsinstitusjonene og Sykepleierforbundet. De mener det er nødvendig for å klare å kunne gjennomføre studiet. I sum skal regjeringen ha ros for å sette dette temaet på dagsordenen, men jeg sitter igjen med en følelse av at på helseområdet er ikke verdsettelsen av den fagspesifikke profesjonskompetansen tilstrekkelig tydeliggjort. Det må vises gjennom kvalitetskrav i utdanningene, vilje til spesialisering og ambisjoner for studenter og praktikere – med krav og muligheter for livslang læring. Skal vi komme i nærheten av å løse utfordringene innen helse- og omsorgssektoren i årene fremover, vil vi ikke klare det uten høyt kvalifiserte og kompetente fagfolk. Vi må bygge Norge som kunnskapssamfunn for å trygge velferden ved å sikre mer kunnskap i skolen, satse på forskning og innovasjon og styrke kompetansen i helse- og omsorgssektoren.