Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2018-12-03:
I Norge er vi på vårt beste når vi løser oppgavene sammen – når vi i fellesskap skaper verdier og arbeidsplasser i hele landet, og når vi i fellesskap fordeler rettferdig og sørger for at forskjellene er små. Nå, etter fem års styre med denne regjeringen, skaper vi for lite og deler for dårlig. Det er fremdeles for mange nordmenn som står utenfor arbeidsmarkedet, og veksten i produktivitet er lav. Vi er ikke blitt mindre avhengige av olje- og gassektoren, slik Erna Solberg bebudet før valget i 2013. Forskjellene øker, og samtidig som vi skaper for lite, deler vi altså for dårlig. Arbeiderpartiet legger fram et alternativt budsjett som peker ut en annen retning – med sterkere fellesskap og mindre forskjeller. Det er et budsjett for å skape mer og dele bedre. For å skape mer må vi styrke, ikke svekke, den norske arbeidslivsmodellen. Et organisert arbeidsliv, med hele, faste stillinger og sterke, ansvarlige parter er avgjørende for omstilling og verdiskaping. Der høyreregjeringen kutter i fagforeningsfradraget, øker vi det med 1 000 kroner i vårt budsjett. Vi foreslår en betydelig tiltakspakke mot arbeidslivskriminalitet – med økte bevilgninger til Arbeidstilsynet, Petroleumstilsynet og Økokrim. I stedet for å heie på det uorganiserte arbeidslivet, slik høyrepartiene gjorde i regjeringsplattformen, vil vi investere i det organiserte arbeidslivet. Det gir trygghet på jobb for den enkelte, og det gir et mer omstillingsdyktig og produktivt arbeidsliv. Det er ikke de store olje- og gassinntektene, men resultatet av alles arbeid som sikrer velferdssamfunnet. Regjeringen snakker om arbeidslinjen som en forutsetning for å sikre velferden, men i praksis trekker politikken i feil retning. Også i dette budsjettet bevilges penger på en måte som gjør det mindre lønnsomt å jobbe – stikk i strid med hva arbeidslinjen forutsetter. Det er dårlig for integrering, bekjempelse av fattigdom og inntekter til fellesskapet. I vårt budsjett investerer vi over 3,6 mrd. kr mer til utdanning og kompetansetiltak. Vi begynner tidlig, med sterkere fellesskapsløsninger for barn og ungdom: Flere barnehageplasser er bra for integrering, for framtidig læring og for foreldre som vil jobbe. 500 flere lærere i grunnskolen gir ekstra innsats tidlig, slik at alle barn lærer å lese, skrive og regne. Økt tilskudd til lærlingplasser og utstyr til yrkesfagene i skolen er bra for praksissterke elever og for arbeidslivet, som skriker etter dyktige fagarbeidere. Vi satser betydelig på livslang læring – kompetanse for voksne – gjennom en arbeidslivets kunnskapsavtale, der vi bruker trepartssamarbeidet til et stort løft for kompetanse tett på arbeidslivet. Vi bevilger 100 mill. kr til et nasjonalt kompetansefond som gir arbeidsfolk rettigheter til å ta etter- og videreutdanning. I fjor lanserte vi bransjeprogrammer for kompetanseutvikling innen eldreomsorg og bygg og anlegg. Nå utvider vi det sammen for transportsektoren og for varehandelen, der vi som fellesskap bør ta ansvar for å hjelpe arbeidsfolk gjennom krevende omstillinger. For å skape mer trenger vi en aktiv, ikke passiv, næringspolitikk. Mange land tar nå en mer aktiv rolle i næringsutviklingen i sitt land. Vi vil gjøre det samme – ikke minst for å skape et næringsliv som leder an i utviklingen av grønn verdiskaping og nye, klimavennlige arbeidsplasser i Norge. Derfor foreslår vi et verdiskapingsprogram for havnæringene, bygd på norske fortrinn, norske naturressurser og verdensledende kompetanse. Derfor foreslår vi økte bevilgninger til miljøteknologiordningen og til klimavennlig skipsfart. Her kan Norge gjennom en mer aktiv næringspolitikk føre an internasjonalt. Derfor foreslår vi å doble bevilgningen til Bioøkonomiordningen i Innovasjon Norge – nye bærekraftige arbeidsplasser basert på fornybare ressurser fra jord, skog og hav. For Arbeiderpartiet er EØS-avtalen en forutsetning for at vi kan skape mer og bedre. To tredeler av vår fastlandseksport går til våre nordiske og europeiske partnere. Knapt noe land er mer avhengig av det europeiske markedet enn Norge. Store deler av vårt næringsliv lever av eksport: leverandørindustrien, den kraftkrevende industrien, oppdrettsnæringen. Og fra disse næringene kommer store deler av inntektene vi bruker til å finansiere velferden. Derfor: EØS-avtalen er og har vært god for norsk økonomi og samfunnsliv. Men avtalen er ikke perfekt. Ingen avtale er det. Høyreregjeringen bruker handlingsrommet i avtalen lite og feil, bl.a. ved ikke å rydde opp der det er dårlig orden i arbeidslivet. Men la oss ikke glemme det klare hovedbildet: EØS-avtalen er en bærebjelke i vår utenrikspolitikk, sammen med NATO-medlemskapet. En politikk for økt verdiskaping og flere arbeidsplasser må derfor bygge på et sterkt forsvar for denne avtalen. Og i Arbeiderpartiet har EØS-avtalen en sterk forsvarer. Skaper vi mer, har vi mer å dele. Bytter vi ut høyrepolitikken med store skattekutt, har vi et bedre grunnlag for å dele mer rettferdig enn vi gjør i dag. I vårt alternative budsjett bevilger vi 3,5 mrd. kr mer til kommunene neste år. Det er en investering i felles velferd – for økt trygghet i hverdagen til folk flest: flere ansatte i barnehagen, flere lærere i barneskolen, mer tid til de eldre i eldreomsorgen. I stedet for privatiseringsreformer bruker vi mer penger på det som virkelig teller i folks hverdag, som å løse fastlegekrisen. Over halvparten av landets kommuner rapporterer nå om problemer med å rekruttere nok fastleger. Og mange av fastlegene, som gjør en heroisk jobb i dag, er overarbeidet og i konstant tidsnød. Vi bevilger derfor midler til 400 nye allmennleger i spesialisering. Vi holder vårt sykehusløfte og bevilger over 1,6 mrd. kr mer enn regjeringen til våre felles sykehus, mer til medisiner, til bedre IKT-løsninger. Det gjør sykehusene bedre i stand til å gi alle helsetjenester i verdensklasse og motvirker privatisering på dette området. Det hindrer økende forskjeller og en todeling av helsetjenesten, der dyre kreftmedisiner er noe man må betale for av egen lomme. Det ønsker ikke vi. Vårt budsjett hever ambisjonene for vår største oppgave framover – en oppgave vi bare kan løse i fellesskap: klimakrisen. Hetebølger, tørke, flom, sykloner og skogbranner viser allerede hvor utsatte vi er for endringer i klimaet. For oss i Arbeiderpartiet gjelder dette: Klima er ikke en enkeltsak, det er rammen rundt alle saker. Klima er ikke den viktigste saken for framtidige generasjoner, det er den viktigste saken for alle generasjoner – unge og gamle. Klima er ikke et spørsmål om å kutte utslipp ute eller hjemme, klima er et spørsmål om å kutte store utslipp både ute og hjemme. Ingen av partiene i denne sal kan trygt si: Vi gjør nok. Vi er i mål. I hvert eneste av våre statsbudsjetter framover vil vi legge fram et eget utslippsbudsjett for klimagasser, vise om vi er i rute for å nå klimamålene våre. Og vi begynner i år. I budsjettet for 2019 tar vi noen nye skritt mot et klimavennlig samfunn. I sum bruker vi over 3 mrd. kr mer på klimatiltak enn høyreregjeringen legger opp til i sitt budsjett. Det viktigste av nye forslag er et nytt CO2- fond for næringstransporten. Mens næringslivet står for to tredeler av utslippene i transportsektoren, er det få incentiver på plass for et grønt skifte. Det ønsker vi å gjøre noe med nå. Vi ønsker at staten og næringslivet inngår et partnerskap for å få ned utslippene fra næringstransporten. Vi setter derfor av 700 mill. kr til et nytt CO2-fond. Det nye fondet bør operere etter samme modell som NOx-fondet, som har vært svært vellykket. Til gjengjeld må næringslivet stille opp med forpliktelser om betydelige utslippskutt i en juridisk bindende avtale. Da vi la fram vårt alternative budsjett, oppfordret jeg de borgerlige partiene til å være med på dette forslaget. Vi blir ikke enige om skattenivå eller privatisering, men dette forslaget kunne vi blitt enige om. Jeg registrerer at høyrepartiene har brukt mer krefter på andre temaer, som abort og taxfree, enn på å få utslippene fra denne sektoren ned. Det er synd. Men det er også symptomatisk. Vi deler uroen over at Norge blir hengende etter vedtatte klimamål. Vi møter dette ved å fremme en alternativ politikk som kunne tatt oss til målet. Det er vår metode. Derfor velger Arbeiderpartiet ikke å støtte det mistillitsforslaget som fremmes av Miljøpartiet De Grønne i dag.