Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2010-10-11:
Jeg var litt usikker på om jeg skulle ta ordet, for et øyeblikk følte jeg meg hensatt til bystyresalen i Oslo. Jeg tror det er veldig viktig at den debatten vi nå tar, også har et nasjonalt perspektiv. Men selvfølgelig har Oslo i denne sammenhengen en del utfordringer som en må se på. Jeg synes at representanten Hajik tar opp flere grunnleggende og ganske viktige problemstillinger i denne interpellasjonen. Jeg er veldig enig i premisset om at de av våre barn som har en flerkulturell og flerspråklig bakgrunn, kan bli en stor ressurs for oss som samfunn, særlig fordi næringslivet vårt blir mer og mer globalisert, og de sitter på en unik kompetanse og ressurs som vi i dag ikke får utnyttet godt nok. Opplæring i grunnleggende norsk skal fremme tilpasset opplæring og ivareta språklige minoriteters behov for særskilt språkopplæring. Det er ingen enkel jobb. For denne gruppen elever er, som vi har hørt, en svært lite homogen gruppe. Noen er født i Norge, men har hatt lite kontakt med norskspråklige miljøer før skolestart. Andre kommer til Norge i løpet av skolealder og har ulik skolebakgrunn fra hjemlandet. Lese- og skriveferdigheter blir oftest best når de kan bygge på muntlige ferdigheter. Det er derfor viktig at man klarer å arbeide med muntlige ferdigheter som et utgangspunkt for det skriftlige arbeidet når man skal jobbe med å lære norsk. Det vil si at også møteplasser er viktig, det å tilrettelegge for at folk møtes på tvers av kulturelle preferanser. Kulturaktiviteter og frivillig arbeid er viktige arenaer nettopp for å skape felles møteplasser hvor man får utviklet muntlige ferdigheter på forskjellige språk. Det går en serie på NRK nå som heter Den store reisen. Det er veldig interessant å se hvordan total mangel på språklig kommunikasjon gir en veldig utfordring for de norske deltakerne og for deres verter. Men de snakker i vei, og vi får tekstet hele kommunikasjonen, og vi smiler litt av kommentarer og av misforståelser. Disse familiene har lagt ut på en tidsbegrenset eventyrreise. Mange av våre barn og unge har kommet hit etter en enda større reise, en reise som de ikke vet hvor lenge skal vare, og hvor bakgrunnen ikke har vært eventyr, men det kan være krig eller forfølgelse som har gjort at de har kommet hit. Da er det viktig at vi lager et opplegg som gjør at de får mulighet til en grunnleggende kommunikasjon. En av de tingene som ikke har vært nevnt i debatten til nå, er at noen kommuner bruker velkomstklasser, eller mottaksskoler, som et sted der man har det første møtet med norsk skole for disse elevene. Mottaksskolen i Kristiansand er første møte for barn som flytter til Kristiansand og ikke behersker norsk, enten de kommer som flyktninger, asylsøkere eller innvandrere. Der skal de være til de behersker norsk tilstrekkelig, muntlig og skriftlig, før de overføres til en nærskole. Da blir det også viktig at det finnes tospråklige lærere på de skolene som elevene kommer til. Jeg vil gjerne utfordre statsråden på hvordan en jobber fra departementets side for å ha tilgang til mange nok tospråklige lærere og lærere som kan bidra med kompetanse inn i den norske skolen. Et annet perspektiv som heller ikke har vært oppe i debatten, er samarbeidet mellom hjem og skole. Det er ofte hos rektorer som har stor andel av minoritetsspråklige elever, at behovet for et mye tettere samarbeid mellom hjem og skole er sterkest erkjent. Foreldre kan ha problemer med å forstå brev som elevene har med seg hjem, og det kan være avgjørende at vi har noen som kan være med og tolke i møtepunktene. En av de sterkeste opplevelsene jeg har hatt, var å møte en rektor på en av Oslo-skolene som gikk rundt og banket på hjemme hos foreldre for å få dem til å være med og finne ut av hvordan de sammen kunne bygge et sterkere felles engasjement, for at deres elever og deres barn skulle lykkes bedre i skolen. Hun fortalte også at hun lot foreldremøtene bli tolket til norsk – de foregikk på urdu og ble tolket til norsk – slik at flere skulle kunne ta aktivt del i å bygge en bedre skole. Vi har mange utfordringer for å få dette til, slik at disse barna våre kan bli en ressurs for framtiden i byggingen av et næringsliv som blir mer og mer globalisert.