trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Jon Gunnes (Venstre), 2021-05-03:
Året 2021 er jernbanens år i EU, og det synes jeg er både veldig bra og på sin plass. For vi ser at i hele Europa har faktisk antall passasjerer som benytter seg av jernbanen, økt kraftig de siste årene. Men det er én ting som mangler: Det er ikke nok passasjerer mellom landene. Der har man sviktet i Norge, og der har man sviktet også i Europa. Slik er det i dag. Det er veldig mange nasjonale mål som har blitt gjennomført, høyhastighetsbaner som er lagd. Spania, Frankrike og flere land har hivd seg på den bølgen. Hvis vi ser Benelux-landene under ett, har de også klart å utnytte dette med de store transportsystemene til og fra Brussel. Det er til London, det er til Paris, det er til Amsterdam og til forskjellige plasser. Det har blitt meget bra, det har blitt godt mottatt av innbyggerne, og det brukes veldig mye i Europa. I Norge har vi også hatt en slik utvikling. Det har økt kraftig. I dag er det 80 millioner passasjerer som bruker toget per år – i et normalår. Vi skal ikke bruke statistikken fra 2020 og 2021, men det var slik i 2019. Men vi har en situasjon hvor verken den linjen vi har til Stockholm, den vi har til Göteborg, og heller ikke den vi har til Östersund, på Meråkerbanen, brukes veldig mye. Den som virkelig går unna, er den fra Narvik, Ofotbanen. Omkring halvparten av den fisken som fiskes i Nord-Norge, og som går sørover, fraktes med jernbane, med Ofotbanen, så tonnasjen der er virkelig bra. Så kan jeg si mye om historien til Meråkerbanen. Det som er viktig, og som jeg har god tro på nå, er at startbevilgningen er gitt for elektrifisering av Meråkerbanen. Vi vet at Bane NOR er i ferd med å styrke skinnegangen, ha vedlikehold på skinnegangen, slik at den tåler de tunge togene – og forhåpentligvis de skikkelig tunge togene, godstogene. Det er kanskje det som er det største potensialet til Meråkerbanen, å få et system for gods mellom Midt-Sverige og Midt-Norge. Det har ikke gått på mange år. Det har ikke vært noen godstog på den siden på flere år nå. Man har tvilt på behovet, men også på beskaffenheten til selve banen. Nå satses det på det, og det er gode samarbeid på både norsk og svensk side med tanke på å få til et godt godstogtilbud. Det er flere initiativ som tas fra Europa nå. Jeg hørte samferdselsministeren nevne flere, som vi også slutter oss til, når det gjelder både ambisjoner og regelverk med tanke på fjerde jernbanepakke – den skal vi nok diskutere mye her i Stortinget framover – og også når det gjelder andre ting, dette med sikkerhet og ERA og ikke minst persontogtransportens betydning for det grønne skiftet. For det er kanskje der det er størst behov for å se på ting ganske fort. Da tror jeg at vi trenger ny infrastruktur og nye skinneganger og nye ting, men samtidig må vi klare å utnytte det vi har allerede i dag, på en enda bedre måte, f.eks. Oslo–Göteborg–København. Det går ikke fort nok med dagens tog, men det må faktisk være et tilbud for dem som ikke har det like travelt bestandig. Jeg hadde håpet at vi hadde kommet noe lenger, og at de initiativene blir tatt fra samferdselsministeren.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-05-03:
Takk for svaret frå statsråden. Eg har høyrt dette tidlegare, der det er ei opplisting av kva som er vorte prioritert av regjeringa dei siste åra. Det som var positivt, var at statsråden sa ei setning om at han skal be Helsedirektoratet vurdera og tydeleggjera anbefalingane som går på å spørja dei gravide og barselkvinnene om deira mentale helse. Det er positivt. Eg hadde håpa at det kom eit svar om at han skulle innføra ei meir tydeleg screening av dette, i staden for meir vage bør-anbefalingar i dei faglege retningslinene som gjeld i dag. Men det er trass alt positivt at statsråden vil ta eit initiativ for der å tydeleggjera dei anbefalingane som gjeld. Eg er ueinig i at ein framstiller det som at alt eigentleg er veldig bra i Noreg i dag, og eg meiner at det kan gjerast endå betre. Ifølgje SSB og ein artikkel i NRK den 21. mars, som refererer til det, opplevde under halvparten av alle kvinner som fødde i fjor, at dei fekk heimebesøk av jordmor etter fødselen. Talet har stått på staden kvil i mange år. I Troms og Finnmark og i Rogaland var det verst stilt med berre ein av fire, eller 28 pst. Jordmorforbundet krev at myndigheitene tar grep. Sjølv om det er vorte lovfesta å ha jordmorkompetanse, har auken i jordmortilbodet i kommunane aldeles ikkje stått i høve til auken i talet på dei oppgåvene dei har fått, bl.a. med tidleg utskriving. Når vi tenkjer fødselsdepresjon, er det ganske utruleg at ein ikkje gjer meir med å sikra alle kvinner heimebesøk med ein gong etter at ein har kome heimatt. Går ein ei veke, to veker, tre veker heime utan eit tilbod, er det òg ein stor risiko for at ein ikkje får diagnostisert fødselsdepresjon og ikkje får hjelp. Så eg vil gjerne utfordra statsråden på det. Det er mange gode prioriteringar, og det må koma meir bemanning på fødeklinikkane, men når under halvparten av kvinnene som fødde i fjor, fekk heimebesøk, må det vera ei utfordring som statsråden ser har betydning òg for mødrers mentale helse og for å oppdaga fødselsdepresjonar.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-05-03:
Eg vil vera tydeleg på at eg er fornøgd med svaret frå statsråden når han seier at han vil be Helsedirektoratet om å tydeleggjera anbefalingane, det hadde eg ikkje heilt fått med meg, og òg at det nordiske samarbeidet òg skal sjå på screening. Da har eg oppnådd litt av det som var bakgrunnen for interpellasjonen, for eg tenkjer at det er viktige strukturelle tiltak for å få til ein betre situasjon der ute. Da eg snakka om tala som står i ro, var det ikkje jordmorsårsverka eg refererte til. Det er tala på kven som får heimebesøk etter fødsel, som ifølgje Jordmorforbundet har stått i ro i fleire år. Til at statsråden spør oss tilbake om korleis det var da Senterpartiet styrte, da det var færre jordmorårsverk i kommunane, har jo det òg samanheng med at behovet no er så enormt mykje større fordi liggjetida på sjukehusa har gått ned. Og eg veit at kvinner treng meir oppfølging enn før, det er fleire som er eldre når dei føder, det er fleire fødekvinner med andre sjukdomar osv., og det er bl.a. fleire innvandrarar som òg treng meir oppfølging. Men ein kan jo ikkje sjå bort frå at den omlegginga som har skjedd på fødeavdelingane, gjer at behovet ute i kommunane har auka noko enormt. Da eg fekk mitt første barn, var liggjetida fem dagar – da eg fekk mitt siste, var ho to dagar. Til å begynna med fekk vi ikkje reisa heim før barnet hadde begynt å leggja på seg; kurvene måtte altså opp. No vert barn og kvinne sende ut utan at barnet vert vege. Ein treng ikkje å vera inne på fødeavdelinga til ein ser at barnet begynner å leggja på seg. Da vert alt det ansvaret flytta ut til kommunane og oppfølginga der, og da er det jo ekstremt mykje meir farleg no enn det var før, dersom jordmora ikkje kjem på heimebesøk. Det er jo den store forskjellen på situasjonen no og sånn han var for ei tid tilbake. Eg har eit konkret spørsmål som eg vil ta opp. Det har eg stilt eit skriftleg spørsmål om, og det gjeld situasjonen i Helse Bergen og på Kvinneklinikken. Vi har hatt eit stortingsvedtak om at ein skal ta i bruk hurtigtestar, og dei vert ikkje tatt i bruk i Bergen, for dei seier at dei ikkje har ressursar eller rammer til det, og det fører til at det vert fleire som ikkje får vera med på delar av fødselen. Det skjer jo ingenting i den saka. Vil statsråden sørgja for at det skjer ei endring i Bergen?
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2021-05-03:
Eg vil takka for svaret. Eg opplever at regjeringa – sjølvsagt – gjer det som dei kan i den situasjonen som ein er i under pandemien. Det som er bekymringa mi, er at ein gjerne kan gi meir pengar til rådgivingsteneste, telefonar og lågterskeltilbod, men når det gjeld sjølve behandlingskapasiteten i det etablerte helsevesenet, vil ikkje pengar vera nok, fordi ein manglar fagfolk til ein så akutt auke i talet på førespurnader og å kunna behandla dei på ein god måte. Så eg vil gjerne spørja statsråden om korleis ein tenkjer om den utfordringa. Vi veit jo at rekrutteringa av barnepsykiatrar lenge har vore peikt på, bl.a. av Legeforeningen, som ein spesialitet. Det er stor manko, og det er veldig sårbart allereie. Så eit spørsmål om Rådgivning om spiseforstyrrelser. Det var ein merknad i budsjettinnstillinga, meiner eg, frå ein samla komité, som peikte på at dei hadde fått redusert budsjettet sitt for to år sidan, fått litt meir no, men likevel ligg under den økonomien som dei pleidde å ha, og da i ein situasjon der dei får enormt mange fleire førespurnader. Dei føler at dei ikkje kan hjelpa dei som tar kontakt, og dei som tar kontakt, er òg i alvorlege situasjonar med alvorleg sjukdom. Så kan statsråden seia litt om korleis ein tenkjer på moglegheita for å kunna styrkja Rådgivning om spiseforstyrrelser, ROS? Elles vil eg spørja statsråden om han synest at behandlingstilbodet og situasjonen for dei med eteforstyrringar utanom pandemien er godt nok. Mi erfaring og vurdering er at det er altfor tilfeldig i Noreg – det kan vera veldig bra, og det kan vera veldig ikkje-bra, for å seia det sånn. For enkeltindivid som hamnar på ein stad der dei faktisk vert forsømde, er det katastrofalt med ein sånn diagnose. Eg vil gjerne høyra ei vurdering frå statsråden om kva han tenkjer at dette feltet treng å verta styrkt med. Ja, det vert pakkeforløp osv., men samtidig sit det jo fagmiljø rundt omkring. Korleis kan ein gjera at alle dei vert veldig gode, og – ikkje minst – at fastlegar og helsestasjonar er med og grip dette veldig tidleg, for altfor mange går altfor lenge? Dette er gutar og jenter som ikkje vil ha hjelp, så det er ikkje enkelt. Men desto meir er det eit stort ansvar for helsetenesta å oppdaga dei og hjelpa dei.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-03:
Takk for tilbakemeldingen på mitt svar. Det er riktig at vi kommer til å be direktoratet om å se på retningslinjer, samtidig som det nordiske samarbeidet nettopp skal se på screening som verktøy, som jeg også sa i mitt svar, som jeg oppfattet at interpellanten var opptatt av. Når det gjelder beskrivelsen av situasjonen i kommunene, er det helt riktig at vi fortsatt har ambisjoner om å styrke jordmortjenesten i kommunene, slik at en kan få enda bedre oppfølging. Men det kan ikke medføre riktighet at veksten i antall jordmødre ikke har stått i forhold til oppgavene med gravide. Vi er dessverre i den situasjonen at det fødes færre barn i Norge. Samtidig har antall jordmorårsverk i kommunene økt med 60 pst. fra 2015 til 2019, altså i en tid der det samtidig har vært en nedgang i antall fødsler. Så med de ordene representanten Toppe bruker når hun beskriver tilbudet i kommunene nå, er jeg veldig interessert i om representanten kan fortelle hvordan hun vil beskrive situasjonen i kommunene da Senterpartiet styrte i Norge. Da var det jo et betydelig – betydelig – lavere antall jordmorårsverk i kommunene samtidig som det var vesentlig flere fødsler.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-03:
Jeg har bare behov for å korrigere inntrykket som skapes av at det har vært en betydelig nedgang i liggetiden for barselkvinner de siste årene. Den største nedgangen var jo fra 1999 til 2008, da liggetiden gikk ned med ett døgn fra 4,1 til 3,1 døgn. I 2017 var liggetiden 2,8 døgn, og den har vært ganske stabil de siste fem årene. Jeg oppfatter også at det ikke har vært noen store endringer i liggetiden siden det. Men det er helt riktig at fra 1999 til 2008, en periode som Senterpartiet bør kjenne godt, var det en vesentlig nedgang på ett døgn i liggetiden. Det er riktig at under pandemien har fødeavdelingene hatt store utfordringer med å jobbe for å unngå å få smitte inn på avdelingene. Det er selvfølgelig viktig, for får en fødeavdeling smitte inn på avdelingen og blant personalet, er det stor risiko for at tilbudet må stenges eller kraftig reduseres, og de fødende må føde et annet sted enn det er planlagt for. Det er jo en stor belastning for de fødende. Ikke minst i områder av landet der det er lengre reisetid mellom de ulike sykehusene, vil det kunne bety en betydelig lengre reisevei til fødetilbudet. Derfor har det vært viktig for mange fødeavdelinger å prioritere å unngå å få smitte inn. Jeg har gitt Helsedirektoratet og Folkehelseinstituttet i oppdrag å vurdere bruk av hurtigtester for å kunne be om mer tilstedeværelse, og jeg har også hatt møte med helseregionene om oppfølgingen av de anbefalingene. Så ser en jo av de anbefalingene at det også er begrensninger. Det betyr at en må gjøre konkrete, lokale vurderinger. Det forstår jeg veldig godt oppleves som en stor belastning for de fødende og familien. Men det er også sånn at vi må ta inn over oss de gode lokale vurderingene som gjøres knyttet til risikovurderte områder for ikke å få smitte inn på en avdeling der ansatte må i karantene, og der tilbud må reduseres og fødende eventuelt flyttes og føde andre steder. Det er jo den avveiningen en må gjøre på de enkelte sykehus.
Bent Høie (Høyre), 2021-05-03:
Jeg takker for innlegget og vil si at jeg deler stort sett de vurderingene som representanten har av situasjonen og utfordringene, både før og under pandemien og også framover. Det er helt riktig at selv om vi har økt bevilgningene til psykisk helse i spesialisthelsetjenesten også under pandemien og har bedt om at dette tilbudet prioriteres, er det utfordringer med å rekruttere nok kompetent personell. Så nevnte jeg i mitt svar en del av de andre grepene som er gjort fra tjenestens side for å prøve å kompensere for det med kveldspoliklinikker og med andre måter å gjøre det på, osv. Det har heldigvis gitt det resultatet at på tross av den økte pågangen har vi sett at ventetiden på dette området har gått ned, og flere har fått hjelp. Men det er betydelig flere som har behov for hjelp framover. Jeg tror det vil være til stor hjelp å få den utredningen som vi bestilte før pandemien, som skal si noe om hva som vil være behovet framover. Det gir en bedre planleggingshorisont også når det gjelder personell. Så mener jeg grunnleggende at det er viktig at vi ikke glemmer at vi fortsatt har behov for å bygge opp lavterskeltilbudene ikke minst i kommunene. De aller fleste som får en psykisk helseutfordring i livet som er så alvorlig at det ikke er nok med hjelp fra venner, kjente og familie, får det i ungdomsårene og barneårene. Vi vet at på det området har vi veldig god hjelp som hjelper. Det er den positive nyheten. Dette er et område innenfor helsetjenesten der vi virkelig har mye godt å tilby hvis en får det tidlig nok. Derfor vil gode tilbud i kommunene som fanger opp barn og unge tidlig, ha veldig stor betydning for deres helse, selvfølgelig, men også fordi en i barne- og ungdomsårene er så sårbar: Hvis den psykiske helseutfordringen går ut over f.eks. skolegang, kan det ikke bare få livsvarige konsekvenser for muligheten for arbeid og å etablere familie, men også få helsekonsekvenser for resten av livet. Derfor må vi på dette området klare å ha minst to tanker i hodet samtidig. Vi vil ha behov for å styrke det spesialiserte tilbudet, men det må ikke få oppmerksomheten vekk fra behovet for å styrke den tidlige innsatsen og lavterskeltilbudet i kommunene.
Kari Anne Bøkestad Andreassen (Senterpartiet), 2021-05-03:
Som interpellanten har gjort godt rede for, er det rapportert en alarmerende økning i utbredelsen av depresjon i forbindelse med svangerskap og fødsel i perioden siden pandemien rammet oss. Den krisen vi står i, kan alene utløse psykiske tilstander, og nybakte mødre og gravide er ekstra sårbare. Samtidig kommer den ekstra påkjenningen med enda kortere liggetid, som også er nevnt, det faktum at partner mange plasser ikke får ta del i fødsel, og at altfor få får hjemmebesøk av jordmor. Vi vet også at svært mange pasienter – 3 av 10 ifølge Helsedirektoratet – avvises selv om de henvises til behandling i psykisk helsevern. Dette er generelt og gjelder ikke bare barselkvinner. Denne store økningen i forbindelse med pandemien er selvfølgelig svært alvorlig. Dette har likevel vært en negativ utvikling over tid. Allerede i begynnelsen av 2018 varslet forskere om nedslående tall for fødselsdepresjon i en studie. Psykiske plager etter fødsel var nær doblet i løpet av en 15-årsperiode, og det ble beskrevet som en dramatisk økning. Professor Eberhard-Gran i studien koblet dette til dårligere offentlig barselomsorg, kortere liggetid, færre jordmødre og dårligere beredskap med ammehjelp ute i kommunene. Det er tre år siden 2018, og det ser ikke ut til at helsemyndighetene har tatt dette på stort nok alvor. Det ser heller ikke ut til at pålegget om psykologer i hver kommune har bedret denne situasjonen. Det må tas grep for å nå ut bredere, og screening er en metode som kan benyttes med stort hell. Vi i Senterpartiet mener at vi må bort fra innsatsstyrt finansiering, som gjør at sykehusene prioriterer ut fra hva som gir best økonomisk uttelling for helseforetakene. Vi mener at det er et statlig ansvar å sørge for bedre jordmordekning. Selv om statsråden viste til en økning de senere år, er det en kjensgjerning at Jordmorforbundet selv mener det er en kraftig underdekning av årsverk ute i kommunene. Vi kan ikke legge ned fødeavdelinger, og vi kan ikke bygge sykehus uten barselrom. Den manglende prioriteringen av gravide og fødende er svært alvorlig, både med tanke på den enkeltes fysiske og psykiske helse og også sett i et større bilde i samfunnet vårt, der vi snakker om bolyst i hele landet og ønsket om at det fødes flere unger. De opprørene vi ser mange plasser i landet, og som interpellanten har vært inne på, er alle svært forståelige. Sykehus og ikke minst fødeavdelinger skal ikke være markedsdrevne. De skal gi et godt tilbud til alle som trenger det, overalt – et tilbud vi som nasjon skal være stolt av. Mitt spørsmål til statsråden til slutt er: Hvordan mener han at innsatsstyrt finansiering styrker forebyggende tiltak på fødeavdelingene og kvinneklinikkene sett opp mot en modell med rammefinansiering?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2021-05-10:
Saka er eit Dokument 8-framlegg frå Framstegspartiet som handlar om å avskaffa all eigedomsskatt innan 2024. Alle partia på Stortinget, med unntak av Framstegspartiet, står bak innstillinga om ikkje å støtta framlegget om å avskaffa all eigedomsskatt innan 2024. Eigedomsskatten er ein kommunal skatt og høyrer inn under det kommunale sjølvstyret. Det er opp til det enkelte kommunestyret å bestemma om det skal skrivast ut eigedomsskatt eller ikkje. Av dei 356 kommunane i landet er det 321 kommunar som skriv ut eigedomsskatt i dag. Denne skatten er heller ikkje samordna med inntektssystemet, og for mange kommunar er dette ei vesentleg inntektskjelde. I 2020 var dette beløpet på 14,8 mrd. kr. Om lag halvparten kom frå bustad- og fritidseigedomar. Framlegget til å fjerna høvet til å ta inn eigedomsskatt manglar konsekvensutgreiing og har heller ikkje vore på høyring. Argumentasjonen i framlegget går i hovudsak på fjerning av eigedomsskatt på bustad- og fritidseigedom, medan forslaget er bortfall av all eigedomsskatt frå 2024. Statsråden peiker i svarbrevet til komiteen på at OECD seier at skattlegging av bustader er gunstig i Noreg, og at bortfall av eigedomsskatt kan ha store økonomiske konsekvensar for enkeltkommunar, særleg for vasskraftkommunar og vertskommunar for petroleumsanlegg. Regjeringa Solberg har innskrenka høvet til å skriva ut eigedomsskatt dei siste åra. Eigedomsskatt på verk og bruk er frå 2019 vedteken utfasa over sju år, og makssatsen på bustad- og fritidseigedom er redusert frå 7 til 4 promille. Frå 2014 kan kommunane nytta formuegrunnlaget, statens bustadverdiar, ved verdsetjing, og dermed vil mange av dei problema forslagsstillarane peiker på, alt vera retta opp i. Der regjeringa og Framstegspartiet teiknar eit bilde av historisk god økonomi i kommunesektoren, vil Arbeidarpartiet peika på at veksten ikkje har vore stor nok til at kommunane kan oppfylla alle oppgåvene dei er pålagde. Mange nye kommunar har difor teke i bruk eigedomsskatt. Den beste måten å få redusert eigedomsskatten på er nettopp ein sterk, god og føreseieleg kommuneøkonomi. Regjeringa Solberg og Framstegspartiet definerer god kommuneøkonomi ut ifrå om kommunane er på ROBEK-lista eller ikkje, men om kommuneøkonomien er god eller dårleg, kjem an på om kommunane kan løysa velferdsoppgåvene sine på ein tilfredsstillande måte eller ikkje.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2021-05-10:
Igjen har Kristeleg Folkeparti teke eit skritt bort frå arbeidslinja, på landsmøtet sitt. Dyre valløfte og manglande kalkulator er det mange no forbind med Kristeleg Folkeparti – òg i tillegg trua på at velferdsstaten vert styrkt ved at folk skal vera heime. Meiner representanten at dette er i tråd med bodskapen i perspektivmeldinga frå Kristeleg Folkeparti si eiga regjering: at fleire må i arbeid og utgiftene må ned?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2021-05-10:
Styrking av barnehageøkonomien er nettopp å gje alle barn lik moglegheit til å gå i ein barnehage. Men det eg vil litt over på, er inntektene til kommunane framover, for dei er veldig viktige, og det kjem òg tydeleg fram i perspektivmeldinga. Ifølgje regjeringspartia er kommuneøkonomien både svært bra og styrkt under denne regjeringa, men likevel er eigedomsskatten, som vi òg diskuterte i førre sak, auka frå 8,9 mrd. kr i 2013 til 14,7 mrd. kr i 2019. Også i kommunar som er styrte av representantar frå regjeringspartia, er eigedomsskatten auka. Kva meiner representanten er årsaka til at også representantane til regjeringa rundt om i kommunestyra stemmer for auka eigedomsskatt?
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2021-05-10:
Å sjå inn i glaskula er vanskeleg. Arbeidarpartiet sine løysingar på utfordringane i perspektivmeldinga er først og fremst arbeid. Arbeid til alle er jobb nummer éin, og det gjeld både i teori, i ord og i praksis. Difor vil Arbeidarpartiet ha ei sysselsetjingsreform der målet er å få fleire av dei unge i som i dag står utan jobb og utdanning, inn i arbeidslivet. Då må arbeidslinja vidareførast og styrkjast, ikkje svekkjast. Regjeringa burde også ha investert i dagens unge i staden for å svekkja fellesskapet med skattelette til dei rikaste. Arbeidarpartiet vil redusera dei økonomiske forskjellane med lågare skatt til folk flest, og så må dei med høge inntekter og høge formuar betala noko meir – ein meir rettferdig skatt som vil vera med og redusera forskjellane. Velferd er ei investering, ikkje ei utgift. Offentleg og privat sektor er gjensidig avhengige av kvarandre. Det er kombinasjonen av tenester som er produsert i det offentlege, og varer og tenester som er produserte i det private, som styrkjer norsk økonomi framover, ikkje åleine veksten i privat sektor, slik Høgre ser ut til å tru. Koronapandemien har verkeleg vist oss betydinga av ein god og sterk offentleg sektor. Det å satsa på eigne tilsette framfor konsulentkjøp og gje heile faste stillingar i tillegg til rett bruk av digitale verktøy vil ytterlegare styrkja vår offentlege sektor. Dei tilsette må få meir tid og tillit. No er det vanlege folk sin tur. Vi må få ein meir rettferdig klimapolitikk som er innretta sosialt og geografisk rettferdig, der ein kuttar utslepp og skaper jobbar samtidig som klimapolitikken har legitimitet og kan gjennomførast. Gode eksempel er ein elbilpolitikk som inneber utbygging og ladeinfrastruktur i heile landet som vi finansierer med moms på luksusbilane. Og vi halverer ferjeprisane langs kysten. Avgiftene slår hardt ut for dei med låg og vanleg inntekt. Difor har vi lansert skatte- og avgiftsløftet vårt, som medfører bl.a. at auka CO 2 -avgift vert brukt til å redusera skatt på arbeidsinntekter for dei med vanlege og låge inntekter – fordi det er rettferdig, fordi det no er vanlege folk sin tur.
Ingrid Heggø (Arbeiderpartiet), 2021-05-10:
Tenk at vi endeleg er komne til denne dagen då Stad skipstunnel ikkje skal utgreiast endå ein gong, men vert sett i verk. Det er ein stor dag både for oss, for innbyggjarane og for næringslivet langs kysten, som har venta i fleire tiår på eit endeleg vedtak om bygging av verdas første skipstunnel. Prosjektet har, som mange har vore inne på her, vore gjennom tallause utgreiingar, og kystfolket har gong på gong vorte skuffa over at ein ikkje såg og forstod viktigheita av Stad skipstunnel for tryggleiken, miljøet, verdiskapinga og arbeidsplassane langs kysten. Alle partia har hatt representantar som har trudd på og stått opp for prosjektet. Så skuffelsen vart veldig stor då regjeringa Solberg i fjor hoppa av. Heldigvis var stortingsfleirtalet usamde med dei. Eg ønskjer å senda ein spesiell takk til LO i denne samanhengen. LO har stått saman med oss heile vegen for å tryggja framkjømda rundt Stadhavet og gje sjøfolka ein tryggare kvardag. Stadhavet er ein barriere for kysttrafikk, som det vert sagt frå fleire. Skipstunnelen vil vera med på å knyta Vestlandet saman og gjera det mogleg å etablera hurtigbåtforbinding mellom Bergen og Ålesund. Dette vil knyta Vestlandet saman og skapa ein større og meir attraktiv bu- og arbeidsmarknadsregion frå Ålesund via den maritime klynga på Søre Sunnmøre og til dei sterke næringslivsbyane Måløy og Florø. Sjøtransporten for gods og passasjerar vert tryggare, meir effektiv og meir miljøvenleg. Ja, det er òg eit miljøprosjekt. Segling gjennom tunnelen gjev kortare reisetid, mindre drivstofforbruk og mindre CO 2 -utslepp frå skip. Verdiskapinga i oppdrettsnæringa på Vestlandet er svært stor. Skipsfart av laks til kontinentet er avhengig av effektiv og føreseieleg seglas, slik at laksen kjem fram til sluttbrukaren i tide. Og vi ønskjer jo alle meir gods frå veg til sjø. Skipstunnelen vil skapa store ringverknader for reiselivsnæringa på Vestlandet. I reiselivssamanheng kan Stad skipstunnel verta eit trekkplaster som vi enno ikkje ser alle konturane av. Det vert spennande å følgja utviklinga framover, og eg er glad for å kunna vera med på eit så viktig historisk vedtak som det vert i dag.
Aleksander Stokkebø (Høyre), 2021-05-10:
Med denne regjeringen har vi kuttet skatter og avgifter med totalt 34 mrd. kr, sammenlignet med 2013. Fortsatt vil vi gjøre flere endringer som legger bedre til rette for å skape mer og inkludere flere. Stortinget har de siste årene tatt en rekke grep for å begrense eiendomsskatten og gjøre den mindre skadelig for norsk næringsliv. I 2019 begynte vi bl.a. utfasingen av eiendomsskatt på maskiner, den såkalte maskinskatten. Vi har også tatt grep for å bedre verdsettelsen og makssatsen på boligeiendom, slik at det skal bli mer korrekt og mer rettferdig. Samtidig har regjeringen kompensert kommunesektoren, og under denne regjeringen har kommunene gjennomgående hatt en god realvekst. Vi ser at de frie inntektene har blitt styrket med anslagsvis 35 mrd. kr i perioden 2013–2019, og videre i 2020 og 2021. Det siste året er det dessuten svært og historisk lave tall på antall kommuner på ROBEK siden registeret ble opprettet. Eiendomsskatten er en kommunal skatt, og den hører inn under det kommunale selvstyret. Det er viktig for Høyre at kommunene skal ha denne selvstyreretten til å gjøre individuelle tilpasninger, for kommunen selv kjenner behovene lokalt best. For mange kommuner, spesielt langs kysten, er eiendomsskatten spesielt viktig for å hente inntekter fra anlegg for vann og vind og for petroleum. En avvikling av hele eiendomsskatten vil dermed ha store konsekvenser for disse. Jeg vil også minne om at både OECD og IMF har pekt på at skattlegging av bolig allerede nå er gunstig i Norge og under gjennomsnittet for sammenlignbare land. Som finansministeren har påpekt i sitt brev til Stortinget, mener Høyre at eventuelle endringer i eiendomsskatt må ses i sammenheng med finansieringen av kommunesektoren som helhet og tas i budsjettsammenheng, ikke i et Dokument 8-forslag. På denne bakgrunnen slutter Høyre seg ikke til dette forslaget i denne omgang.
Aleksander Stokkebø (Høyre), 2021-05-10:
Vår viktigste oppgave framover blir å få flere i jobb, skape mer og gjøre Norge til det beste landet i Europa for å starte og drive bedrift. Rødt på sin side vil at vi skal jobbe mindre og skatte mer. Jeg har tidligere prøvd å få svar på hva Rødt vil gjøre for privat verdiskaping – uten hell. Men nå har Rødt fått lese perspektivmeldingen, som slår fast at vi trenger flere jobber i det private næringslivet. Derfor er jeg optimist og håper at det nå går bra til sist, at vi faktisk får svar, for alle kan faktisk ikke jobbe i staten. Deler representanten målet om Norge som det beste landet i Europa for å starte og drive bedrift? Helt konkret hva er hans tre viktigste, konkrete tiltak for å hjelpe fram flere private gründerbedrifter?
Aleksander Stokkebø (Høyre), 2021-05-10:
Jeg hørte «stat», og jeg hørte «oljen», som Rødt for øvrig vil legge ned. Jeg noterer meg at det å finne fram til Rødts gründerpolitikk er litt som å lete etter en nål i en høystakk, bare det at nålen ikke engang er til stede. Mange satser alt de har på å skape arbeidsplasser i lokalsamfunnet, men blir av Rødt møtt med et skuldertrekk. Som Rødts førstekandidat i Rogaland sa det: «Å mene at det er risikabelt å være gründer, er useriøst. For det første finnes det vel ikke én eneste gruppe i Norge som er mer statsstøtta. For det andre må vi skjønne hva risiko er: Du fikk ikke starta bedriften. Du tapte 100 000. Leit.» Med de holdningene er det kanskje ikke så rart at Rødt ikke har noen gründerpolitikk, så jeg vil gi representanten en ny sjanse til å legge på bordet noen konkrete tiltak for flere gründere og ikke minst ta avstand fra disse nedsettende uttalelsene om norske gründerbedrifter.
Aleksander Stokkebø (Høyre), 2021-05-10:
De langsiktige utfordringene vi hadde før koronaen, forsvinner ikke etter koronaen. Framover viser perspektivmeldingen at utgiftene vokser raskere og inntektene saktere, dette samtidig som vi vet at vi skal gjennomføre et grønt skifte. Før virusutbruddet var regjeringen i ferd med å rette opp skuten. Arbeidsledigheten var lav, og stadig flere i befolkningen kom i jobb. Det ble skapt nye jobber i mange ulike næringer, fire av fem i privat sektor. Klimautslippene gikk ned, og omstillingen var i gang. Så kom koronakrisen, den største prøvelsen for norsk økonomi siden krigen. Den har vært krevende for mange, men samtidig har den vist noe av det vakreste med fellesskapet Norge, at vi stiller opp for hverandre når det stormer. Nettopp derfor er perspektivmeldingen så viktig. Den gir oss viktige svar på hvordan dette skal være mulig også i framtiden, når vi vet at handlingsrommet blir mindre. Ett svar går igjen: Få flere i jobb. Verdien av vår nåværende og framtidige arbeidsinnsats utgjør tre fjerdedeler av nasjonalformuen vår. Folk i jobb er rett og slett Norges viktigste ressurs, og derfor trenger vi en politikk som framover legger til rette for aktivitet og vekst, ikke mer skatt og byråkrati. Vårt klare mål må være Norge som Europas beste land for å starte og drive bedrift: ha et konkurransedyktig skattenivå, bedre opsjonsskatten, ha SkatteFUNN, styrke Innovasjon Norge. I tillegg til å skape mer må vi inkludere flere til de jobbene vi har, for i dag står en altfor stor andel utenfor. Som eksempel er det samfunnsøkonomiske tapet av én ungdom som aldri kom i jobb, 16 mill. kr. Det er et stort tap for samfunnet, og det er et desto større tap for den unge det gjelder. Derfor må inkluderingsdugnaden fortsette, vi må satse på tidlig innsats og få opp fullføringen i videregående. Og så må vi bruke pengene smartere. Nye veier og jernbanereformen er to grep av mange som gjør at vi får mer ut av pengene, noe vi trenger mer av framover. Som en av generasjonene som er sterkt berørt av utfordringene vi nå ser framover, vil jeg takke for debatten. Med Høyre skal vi skape mer og inkludere flere.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2021-05-10:
Venstresida elsker skatter som er helt uavhengig av folks evne til å betale skatt. Venstresida vil ha skyhøye engangsavgifter og dyrest mulig drivstoff selv om det ofte er familier i Distrikts-Norge med dårlig råd som trenger bilen aller mest. Venstresida vil ha skyhøy formuesskatt, enten arbeidsplassen går med overskudd eller den går med underskudd. Venstresida vil ha skyhøy eiendomsskatt helt uavhengig av hvor mye gjeld man har, eller hvor lite inntekt man har. Prinsippet om rettferdighet og skatt etter evne har venstresida kastet overbord for lenge siden. Jeg er ikke imot at en bedrift betaler en liten andel av overskuddet sitt i selskapsskatt, eller at en arbeidstaker betaler en liten andel av lønna si i inntektsskatt. Jeg er heller ikke prinsipielt imot at en betaler merverdiavgift på ting en kjøper. Eiendomsskatten imidlertid er så langt unna rettferdig beskatning som en kan komme. Eiendomsskatt er like stor uavhengig av om det er lån på boligen eller ikke, og eiendomsskatten rammer derfor barnefamilier med høye boliglån spesielt hardt. Eiendomsskatten er uavhengig av folks inntekt, og eiendomsskatten rammer derfor enslige minstepensjonister med store hus som har mangedoblet verdien sin etter at de flyttet inn. Noen blir tvunget til å forlate barndomshjemmet sitt. Dette er ikke rettferdig, og det bryter med prinsippet om skattlegging basert på evnen til å betale skatt. Norske kommuner har rekordmye penger, og mange har skyhøye overskudd uten eiendomsskatt, f.eks. Oslo. Aldri før har kommuneøkonomien vært bedre. Allikevel roper ordførere fra Senterpartiet, Arbeiderpartiet og SV om stadig høyere eiendomsskatt. Norske kommuner trenger ikke eiendomsskatt. Dette handler først og fremst om grådige politikere. Jeg er stolt av alt Fremskrittspartiet har fått til så langt. Vi har fått gjennomslag for å redusere maksimal eiendomsskattesats fra 7 til 4 promille og for at verdsettelsen ikke skal være høyere enn 70 pst. av markedsverdi. Dessverre har en rekke norske kommuner aktivt sabotert denne skattelettelsen som skulle komme folk flest til gode. Det er skuffende å se hvor grisk det går an å bli. Til slutt har jeg et lite hjertesukk. Mange er glad i å se på film, men jeg skulle ønske at Raymond Johansen og hans likesinnede ikke hadde sett filmen om Robin Hood og derigjennom fått sheriffen av Nottingham som sitt store forbilde. Jeg tar opp Fremskrittspartiet forslag.
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2021-05-10:
Perspektivmeldingen peker på viktigheten av at vi står lenger i jobb, og at det skapes flere jobber i årene framover for å finansiere offentlige utgifter. Rødt peker også på det i sine merknader i innstillingen. Likevel foreslår Rødt å øke skattene med 30 mrd. kr. Den enorme skatteøkningen skal i hovedsak finansieres gjennom økt formuesskatt, en formuesskatt som vi mener er urettferdig. Den rammer bare norske bedriftseiere. Utenlandsk storkapital slipper unna. Hadde Donald Trump eid en industribedrift i Norge, ville han sluppet formuesskatt på arbeidende kapital. Er eieren norsk, ville vedkommende måtte betale formuesskatt, og det er uavhengig av om bedriften tjener penger eller ikke. Dette er penger som kunne vært brukt til å investere i bedriftene og for å trygge og skape nye arbeidsplasser. Så mitt spørsmål til representanten Moxnes er: Hvorfor mener Rødt at Donald Trump eller kinesiske eiere skal få milliarder i skattefordel av å investere i Norge?
Morten Ørsal Johansen (Fremskrittspartiet), 2021-05-10:
Når det gjelder formuesskatten, er det ikke slik at det er de aller rikeste i Norge som lider under den. Det er de som har småbedrifter, som så vidt klarer seg. De har nok til å betale lønninger, de har nok til å ta ut litt selv, og så får de formuesskatten, og må bruke kassakreditt for å betale den. Men spørsmålet mitt var – og nå vil jeg ha svar på det – hvorfor Rødt mener at Donald Trump eller kinesiske eiere skal få milliarder i skattefordel av å investere i Norge. Det var spørsmålet, og jeg ønsker et svar på det.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Det er fascinerende å høre Fremskrittspartiet snakke om skatt etter evne. Etter at Fremskrittspartiet har sittet i regjering, har det aldri vært høyere avgifter i Norge. Det har aldri vært høyere bompenger i Norge. Og det har aldri vært høyere eiendomsskatt i Norge. Mens de som har mest fra før, har fått store skattekutt. I 2013 var det 8,9 mrd. kr i eiendomsskatt i Norge, i 2019 var det 14,7 mrd. kr, altså en økning på nesten 6 mrd. kr. Det var en økning som skjedde ved at flere kommuner innførte eiendomsskatt eller økte eiendomsskatten – kommuner av ulik politisk farge. I mange kommuner, i de fleste kommuner, innfører man det ikke med lett hjerte, men fordi man står i krevende valg mellom enten å skulle innføre eiendomsskatt eller å måtte kutte i tjenestetilbud. Det er virkeligheten rundt om i Norge. Den avveiningen er det viktig at kommunepolitikere også i framtiden skal ha mulighet til å gjøre. Derfor er Senterpartiet uenig i at man skal innskrenke eller, som Fremskrittspartiet foreslår, fjerne muligheten til å skrive ut eiendomsskatt. Forslaget går altså ut på å fjerne eiendomsskatt i løpet av to budsjettår. Det er selvsagt verken et klokt eller fornuftig forslag fra Fremskrittspartiets side. Jeg merket meg også svaret fra statsråden. Han påpekte at eiendomsskatteinntektene er viktige inntektskilder for mange kommuner, bl.a. for en god del vasskraftkommuner og vertskommuner for petroleumsanlegg. Vel, da burde statsråden også i større grad se på konsekvensene som endringene i eiendomsskatten knyttet til verk og bruk har fått for de kommunene som man sa skulle bli kompensert, men der realiteten i etterkant er at de har tapt store inntekter. Slik er virkeligheten. Selv om staten er den som har den største økonomiske ryggraden i praksis, så er ikke dagens flertall, bestående av regjeringspartiene og støttepartiet Fremskrittspartiet, villig til å stille opp for kommunene, slik at de har tilstrekkelig økonomi. Det er også derfor eiendomsskatten øker i kommunene.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Representanten Kapur sa i sitt innlegg at det er viktig i en perspektivmelding å ta temperaturen på Norge. Men det som Høyre burde gjøre, er å sørge for å ta temperaturen på hele Norge. Det er jo kjemisk fritt for erkjennelse av den kraftige sentraliseringen som har vært i Norge. I 2019 var det 300 kommuner i Norge som hadde nedgang i folketall. I Nord-Norge har folketallet de to siste årene blitt redusert med 7 700 innbyggere, og så sier distriktsnæringsutvalget, som la fram innstilling til regjeringen i fjor høst, at det er staten – i større grad enn andre aktører i offentlig sektor og i enda større grad enn privat sektor – som går foran i å sentralisere. Hvorfor mener Høyre at det er fornuftig med en statlig styrt sentralisering av Norge?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Fasiten etter over seks år med Fremskrittspartiet i regjering er at Norge er dårligere rustet til å møte framtiden. Vi har et rekordstort handelsunderskudd fra Fastlands-Norge. Oljepengebruken er rekordhøy, og vi har et rekordstort statlig byråkrati. På arbeidsmarkedet har all sysselsettingsvekst i tiåret før pandemien satte inn, kommet i form av utenlandske borgere. 33 000 færre norske borgere er i arbeid. Det skyldes ikke minst ukontrollert arbeidsinnvandring fra land i Europa med helt andre lønns- og arbeidsvilkår enn i Norge. Mener Fremskrittspartiet det er mulig å sikre full sysselsetting samtidig som en har ukontrollert arbeidsinnvandring fra EØS?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Her var det mye forskjellig. Når det gjelder skatte- og avgiftsnivå, ligger Senterpartiet på omtrent det nivået som er i inneværende års statsbudsjett. Vi ønsker lavere avgifter for både vanlige folk og bedrifter i Norge. Når det gjelder EØS-avtalen, altså når det gjelder eksport eksempelvis av tømmer – vel, det har ikke vært toll på eksport av norske industriprodukter siden slutten av 1970-tallet i Norge, lenge før vi fikk EØS. Senterpartiet er opptatt av at vi både skal ha god markedsadgang til våre nærmeste handelspartnere og samtidig ha handelsforbindelser som sikrer at vi i større grad kan være herre i eget hus, eksempelvis ved ikke å gi fra oss råderett over vitale deler av norsk energi- og industripolitikk, slik en har gjort gjennom å underkaste seg EUs energiunion.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Jeg beklager hvis jeg uttrykte meg upresist. Det har altså ikke vært toll på eksport av noen industriprodukter, bortsett fra bearbeidet fisk, siden slutten av 1970-tallet i Norge, verken på papir eller på andre typer industriprodukter. Senterpartiet er opptatt av å ha gode handelsforbindelser til våre nære handelspartnere. Det har vi lang tradisjon for. Det som er litt interessant, er jo at siden Norge inngikk EØS-avtalen i 1994, har en rekke land inngått handelssamarbeid med EU. Ikke et eneste land i verden bortsett fra Norge har valgt EØS-avtalen – det er kun noen hundre tusen islendinger og Prins Hans Adam II av Liechtenstein. Det å framstille det slik at det eneste alternativet for å sikre eksport til utlandet er å ha EØS-avtalen for framtiden, er et ganske forenklet bilde av virkeligheten.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Det er fantastisk å høre Bård Hoksrud, som representant for det partiet som har sørget for rekordhøye avgifter i Norge mens de satt med finansministeren, stå og være bekymret for at avgiftene i Norge vil komme til å øke. Senterpartiet har lagt fram et alternativt budsjett år for år i Stortinget, som innebærer lavere avgifter både for folk og næringsliv i Norge. Dessverre har Fremskrittspartiet, som støtteparti til dagens regjering, og før den tid, med finansministeren, sørget for at avgiftene har økt og økt. Det har vært uklokt. Det har vært uklokt å øke elavgiften, det har vært uklokt å øke avgifter på å fly, på å reise, på transport i Norge. Det har vært uklokt – en politikk som må føre til at vi må få lavere avgifter i Norge framover.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Jeg tror det er viktig når en går til valg, at hvert enkelt parti gir uttrykk for hva som er ens politikk på ulike områder. Det er helt riktig at EØS-avtalen er en dynamisk avtale. Det fører jo til at EØS-avtalen på område etter område blir mer inngripende og fører til at vi i mindre grad blir herrer i eget hus. Gjennom de senere årene har Venstre, som en del av regjeringen, sørget for at det norske finanstilsynet er underlagt EUs finanstilsyn på viktige områder. Det var et viktig område for Norge, og en mistet nasjonal handlefrihet der. Det samme gjelder EUs energiunion, der en sammen med Fremskrittspartiet, Høyre, Arbeiderpartiet og MDG sørget for å melde Norge inn i ACER, slik at vi ble underlagt EUs styring på vitale deler av norsk energi- og industripolitikk. Senterpartiet mener det er uklokt, og derfor tar vi til orde for en utvikling som går i en annen retning. Det er det vi går til valg på.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Jeg takker for spørsmålet. Det første som må skje, er at en må lytte til den folkeavstemningen som har vært i Troms og Finnmark, som med overveldende flertall sa at en vil dele dette fylket opp igjen. Det var svært uklokt, det vedtaket som bl.a. Kristelig Folkeparti var med på, om tvangssammenslåingen av Finnmark og Troms. I etterkant av at en sånn oppløsning har skjedd, må selvsagt Alta kunne gå gjennom de prosessene som formelt sett ligger der for å be om en utskillelse fra Finnmark. Men veien fram dit er ganske lang.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Representanten Elvestuen brukte mye av sitt innlegg på behov for omstilling, både i Norge og internasjonalt. Samtidig ser vi at man i Norge de senere årene har blitt mer oljeavhengig enn før. Vi har et handelsunderskudd fra Fastlands-Norge utenom olje og gass som har gått i en stadig mer negativ utvikling – fra minus 248 mrd. kr var det vel i 2013, til minus 401 mrd. kr. i 2019. Det er behov for kraftfulle tiltak på fastlandet for å legge til rette for nye arbeidsplasser, verdiskaping og ny industrireising knyttet til fornybare ressurser og grønt karbon. Senterpartiet har foreslått et statlig grønt investeringsselskap for å kunne investere, gå inn med eierkapital og legge til rette innenfor treforedling, marin sektor eller næringsmiddelindustrien. Hvorfor har ikke Venstre stilt seg positivt til et slikt tiltak nettopp for å få kraft i satsingen på fornybare løsninger og verdikjeder i Fastlands-Norge?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Representanten Storehaug vektla i sitt innlegg at vi i forbindelse med en perspektivelding må se langt fram – 30, 60 eller kanskje 90 år – og på hva som er bærekraftig over tid. For folk rundt i Norge, enten en bor langs Førdefjorden, i Innlandet, Trøndelag eller Nord-Norge, gjelder det perspektiv på utvikling av det lokalsamfunnet en er en del av. Det en har sett en alarmerende utvikling innenfor, er en nedgang i folketallet i svært mange kommuner i Norge. I 2019 var det 300 kommuner med nedgang i folketallet. Det en har sett under dagens regjering, er at en har hatt en statlig styrt sentralisering, der en har hatt reform på reform, som har bidratt til at 260 kommuner har hatt bortimot 6 000 arbeidsplasser i nedgang, mens 10 kommuner har hatt nesten 13 000 i oppgang. Ser representanten at den utviklingen kan fortsette over tid, eller mener representanten at det er behov for å snu og gå i motsatt retning?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Summen av de forslagene Senterpartiet foreslår, er at en kutter i statlig byråkrati, framfor alt i de store byene, og legger til rette for flere arbeidsplasser rundt i Norge. Det jeg spurte representanten Storehaug om, har som basis den utviklingen en har sett de siste årene, dels når Kristelig Folkeparti har vært støtteparti til regjeringen, dels når Kristelig Folkeparti selv har sittet i regjeringen. En har sett en ganske kraftig sentralisering, og distriktsnæringsutvalget påpeker at staten kanskje er den som har gått i fremste rekke når det gjelder å sentralisere arbeidsplasser, i større grad enn privat næringsliv. Ser ikke representanten Storehaug at det også blir en utfordring for lokalt næringsliv og for bosetting mange plasser rundt i Norge når staten trekker seg unna i så stor grad, istedenfor at staten kan være med og bidra som en motor når det gjelder å sikre en ny utvikling og vekst i ulike områder?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Statsråden sa i sitt innlegg at det er viktig å heve blikket og se de lange linjene. For folk rundt omkring i Norge er det selvsagt viktig hva slags framtidsperspektiv en har på utviklingen av deres samfunn. Det som vi har sett de senere år, er en kraftig sentralisering. I 2019 var det 300 kommuner som hadde nedgang i folketallet. Det er mange ulike årsaker til det, men én viktig årsak er en stadig sterkere statlig sentralisering. Distriktsnæringsutvalget har påpekt at staten – og også andre deler av offentlig sektor – i større grad enn privat næringsliv har sentralisert. Høyre-ordfører i Bø i Vesterålen, Sture Pedersen, sa at «staten har forlatt oss». Hvorfor har det vært fornuftig, mener statsråden, å foreta en så kraftig statlig styrt sentralisering, som gjør at til og med Høyre-ordførere mener at staten har forlatt dem og ikke legger grunnlaget for vekst og utvikling i deres områder i framtiden?
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2021-05-10:
Det blir ikke vekst og utvikling når staten trekker seg unna så kraftig som den gjør i dag, når til og med Høyre-ordførere sier at «staten har forlatt oss». Og hva er utfordringen med det? Jo, det er selvsagt at det svekker grunnlaget også for de samfunnene som er der for å legge til rette for vekst i både offentlig og privat sektor i framtiden. Det er jo det som er den store utfordringen med den kraftfulle sentraliseringen, målrettet, som dagens regjering har gjort, både kommunereform og regionreform – og en politireform som medførte en kraftig nedlegging av lensmannskontorer, fjernet tilstedeværende politi og førte til økt responstid mange steder rundt omkring i Norge. Det fører til økt utrygghet, det fører til tap av arbeidsplasser, og det fører til en forsterket sentralisering. Hvorfor mener statsråden at en skal fortsette denne utviklingen, istedenfor å ha en plan for å utvikle hele Norge, sånn som en har hatt ved flere korsveier i tidligere tider?