Anne Helen Rui (Arbeiderpartiet), 1999-06-07:
Så er vi endelig kommet fram til Stortingets behandling av St.prp. nr. 33 for 1998-99 og Innst. S. nr. 203, som omhandler visse organisasjonsendringer i Sjøforsvaret. Prosessen har tatt veldig lang tid både i Forsvaret og i departementet. Det har skapt store frustrasjoner innad i Sjøforsvaret og i en del av de berørte kommunene. Vi har stor forståelse for og er enige i at flest mulig av de impliserte partene skal få være med i prosessen, men ingen er tjent med seigpining ved nødvendige omstruktureringer. Komiteen mener at det kan spare de ansatte for mye frustrasjoner om framtidige omstillingsprosesser andre steder i Forsvaret går raskere enn denne har gjort. Når det tok så lang tid, skulle man jo tro at proposisjonen skulle bli ekstra god innholdsmessig. Men dessverre ble den, etter flertallets syn, ikke det. Mange av oss mener derimot at proposisjonen er både tynn og knapp og gir for svakt grunnlag for de beslutningene vi nå skal ta. Det skal ikke den nåværende statsråd lastes for, som heller ikke denne gangen bærer morskapet til en dårlig proposisjon. Den ble som kjent lagt fram under den forrige statsråden. Vårt håp er at framtidige proposisjoner blir bedre enn den vi nå behandler, riktige beslutninger er vanskelig å ta med for svakt grunnlagsmateriale. Et godt råd til fra komiteen vil jeg gi statsråden: Sentrale høringsinstansers syn bør komme fram av proposisjonsteksten – ikke bare at de er blitt hørt, men hva de sentrale organisasjonene mente. Dette gjøres i andre departementer, og da slipper man å lese igjennom en halv meter høy A4-bunke med underlagsdokumenter. Dessuten bør det i proposisjoner brukes godt norsk språk, og de bør ikke være spekket med militære faguttrykk som er uforståelige for dem av oss som ikke har hatt sitt daglige virke i Forsvaret. Så over til proposisjonens faglige innhold. Dette er et nytt ledd i omstillingsprosessene i Forsvaret som har pågått i mange år nå. Hvorfor er disse omstillingsprosessene nødvendige? Jo, fordi man i Forsvaret har endret sitt operasjonskonsept, man har nye prioriterte oppgaver, endrede kompetansekrav og sist, men ikke minst har man stramme både drifts- og investeringsbudsjetter. Proposisjonen omhandler ikke bygg og anlegg, og heller ikke noe om de sivile stillinger som skal til i den nye organisasjonen. Disse sidene skal gjennom en ny analyse etter at vi har vedtatt den nye organisasjonen. Likevel vil denne omorganiseringen bety reduksjoner på mer enn 200 årsverk og over 350 mill. kr. Vi har i dag sju sjøforsvarsdistrikter. Disse foreslås nedlagt. Regjeringa foreslår å opprette tre nye sjøforsvarsdistrikter, og komiteen er enig i dette. Arbeidet til distriktsorganisasjonen ligger i de regionale oppgavene. Dette omfatter ansvar for regional planlegging, som mobiliseringsplanlegging og planverk, ressursstyring, som økonomi og logistikk, et overordnet administrativt ansvar for Sjøforsvarets virksomhet innenfor eget geografisk ansvarsområde av kysten, bistand til forsvarskommandoene, skipsfartsberedskap, sjøheimevern og forsterkningsplanlegging samt kontakt med regionale militære og sivile statlige og kommunale styresmakter innenfor totalforsvarsrammen. Regjeringa foreslår å opprette seks orlogsstasjoner samt at Ramsund orlogsstasjon vil bestå som nå. Komiteen er enig i dette også. Stasjonsoppgavene skal tas hånd om av orlogsstasjonene. Disse oppgavene er utøvende logistikk i fred, krise og krig, dvs. lagring og vedlikehold av materiell, våpen og ammunisjon. De skal ha ansvar for oppsetting av Sjøforsvarets stasjonære og mobile styrkestruktur i sin region, forsyning og forvaltning overfor de operative enhetene, plikter overfor Sjøheimevernet, de skal ta imot alliert flåtebesøk samt gi støtte til den lokale forvaltningen av bygg og anlegg. Når man skulle velge plasseringen av de tre distriktsstabene, har man lagt vekt på de militærfaglige og operative forhold, de geografiske prioriteringene til sjøforsvarssjefen, utnytting av eksisterende infrastruktur, økonomi og oppgaver vedrørende totalforsvaret. Samlokalisering av distriktsorganisasjonene med en orlogsstasjon vil gjøre at man kan oppnå stordriftsfordeler. Regjeringa foreslo Sjøforsvarsdistrikt nord lagt til Olavsvern i Tromsø, Sjøforsvarsdistrikt vest til Haakonsvern i Bergen og Sjøforsvarsdistrikt sør til Marvika i Kristiansand. Komiteens flertall er enig med Regjeringa i de to første valgene, men flertallet har endt opp med å plassere Sjøforsvarsdistrikt sør til Karljohansvern i Horten. Dette valget er tatt på bakgrunn av at man sparer 29 mill. kr mer, forsvarssjefens tilråding om dette, det militære miljø med bl.a. befalsskolen for Sjøforsvaret og Kystartilleriet og det marinteknologiske miljøet i den nybygde overvåkningssentralen Arbeiderpartiets gruppe landet på å plassere Sjøforsvarsdistrikt nord ved Ramsund orlogsstasjon i Tjeldsund kommune ut fra en helhetsvurdering, der også regionale og politiske hensyn inngår. Tromsø kommune er et pressområde i nord, mens Tjeldsund kommune trenger sårt flere statlige arbeidsplasser. Regjeringa foreslo også å legge ned Hysnes øvingsavdeling i Rissa kommune, redusere nærforsvarsutdannelsen noe og flytte denne avdelingen til Trondenes. Dette fordi man mener at det er redusert behov for utdanning av personell til Kystartilleriets krigsstruktur. Flertallet i komiteen er enig i dette, mens et mindretall, bestående av Arbeiderpartiet og Senterpartiet, mener at Hysnes øvingsavdeling bør bestå som nå også i framtida for å ha en liten militær avdeling i den delen av landet hvor våre forhåndslagre er plassert, og som skal fraktes ut hele Trondheimsfjorden om det skulle bli nødvendig. Regjeringa foreslår også å utfase Brimse og Bolærne minefelt fra 1. august 1999. Dette er komiteen enig i.