trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 1999-02-25:
Til spørsmålet om ei open høyring, og at dette blir meir og meir uklart, som representanten Petersen seier. Vi har hatt mange høyringar i komiteen. Eg refererte til den grundige behandlinga vi hadde av St.prp. nr. 38 for 1997-98, der alle interessentane som ønskte det, var inne og kom med sine synspunkt på det som òg har med eit IT- og kunnskapssenter på Fornebu å gjere. Her var IT-næringa inne. Her var høgskular og universitet og alle andre som hadde eit syn på og interesse for dette spørsmålet, inne. Det var ingen som foreslo noka open høyring da. St.meld. nr. 13 har vore til behandling i Stortinget sidan desember. Først dagen før ein skulle avgi innstillinga, kom det forslag om open høyring. Det er ingen som her har noko å skjule frå komitefleirtalets side – la det stå fast. Instituttet open høyring er vel og bra, men det kan ikkje brukast for å få utsett ei sak fordi ein ikkje får gjennom vilja si i saka. Så var det spørsmålet om selskapsdanning, og ein viser til debatten i «Til debatt» i går. Det som er viktig for meg, er å få klare opp den misforståinga som syntest å vere her, at staten på ein måte gjev bort sine eigardelar i eit felles eigarselskap. Det står heilt klart at det som staten går inn i av bygningar og eigardelar, skal verdsettast for det dei er verd i marknaden etter ein klar takst. På same måten må private aktørar gå inn med ein verdi ut frå det som er den reelle verdien av det dei går inn med, anten det er kapital eller andre eigardelar. Men ein føreset at det er tilsvarande kapital dei skal gå inn med. Vi har ikkje sagt nøyaktig om det skal vere eit 50-50-selskap eller eit 60-40-selskap. Det står det ingenting om i innstillinga. Men det som er viktig, er at staten får verdsett sine eigardelar i det selskapet. Eg sa i «Til debatt» i går at eg føreset at private går inn med tilsvarande kapital, og det står eg fast ved.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 1999-02-25:
Eg vil da enda ein gong gripe fatt i forholdet mellom staten og private i eit felles eigarselskap. Det er jo ingen som for open mikrofon står og snakkar om korleis det i detalj skal gjerast. Det vi har sagt, er at staten må få verdsett sine eigardelar i selskapet for det dei er verde. Og det står fast, og så må ein i dei vidare forhandlingane kome fram til detaljane i dette opplegget. Da å prate om eit beløp på 2, 3, 4 milliardar kr er nokså meiningslaust før ein ser kva den reelle verdien på Fornebu måtte vere. Det er heller ikkje slik at staten skal legge pengar i dette. Svaret mitt til representanten Andersen er at eg ser at det også er ei riktig økonomisk forvaltning av staten å vere med og sitte som medeigar og utvikle det området på Fornebu, under den klare føresetnaden at ein har ein klausul om at ein kan selje seg ut igjen på Fornebu og eventuelt ta ut den verdiauken som måtte kome. Staten har pengar, og dette trur eg er ein riktig måte å forvalte verdiane på til beste for utdanningssystemet i landet. Når det gjeld «å ta Hagen inn i varmen», vil eg seie at eg er glad for at Framstegspartiet støttar oss i dette opplegget. Det er jo ikkje slik at vi må seie nei til Framstegspartiet fordi om ein generelt står for ei anna politisk linje i det meste. Det går ikkje an å seie nei til Framstegspartiet i enkeltsaker dersom dei støttar oss i dette opplegget. Det er ingen mystiske ting som skjer i «det lukkede rom» når det gjeld denne saka. Eg må få lov enda ein gong å avlive den myten og den insinuasjonen.
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 1999-02-25:
Representanten Gabrielsen har gått høgt ut på banen i denne saken. Det har han gjort tidlegare, og det held han fram med, med ein insinuasjon om samrøre og vedtak i «lukkede rom» for å mystifisere heile prosessen, utan at han dokumenterer noko som helst. Men det skal skapast eit inntrykk av at her går det føre seg noko som ikkje toler dagens lys. I NRKs kveldsnytt 9. februar blir Høgre referert på at dei meiner at det er ein «politisk skandale», som dei gjentar nå, at eit politisk fleirtal på Stortinget ser ut til å ville gje skipsreiar Fred. Olsen ei stor tomt på Fornebu til subsidiert pris. Og Gabrielsen uttalar: «Når det nå kan synes som om de trekker ut en enkelt reder og skal begunstige med et etter mitt skjønn ikke ubetydelig beløp i subsidier ved kjøp av en eiendom, så synes jeg vel kanskje at det lukter et eller annet …» Eg må be Gabrielsen dokumentere påstanden sin. Kva er det i fleirtalsinnstillinga som seier at Fred. Olsen skal subsidierast, når det uttrykkeleg er sagt at EØS-takst skal leggast til grunn for statlege eigedomar dersom ein skal gå inn i eit felles eigarselskap? Kva er det då i innstillinga som kan gje heimel for påstandar om at her skal det vere ei statleg subsidiering av Fred. Olsen?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 1999-02-25:
Eg tok med meg opp Innst. S. nr. 232 for 1997-98, som er den innstillinga som vart utarbeidd i samband med den IT-meldinga som vart behandla i juni i fjor. Der var faktisk Venstre med på å legge føringane for det IT- og kunnskapssenteret som vi skulle ha ute på Fornebu, og som Arbeidarpartiet og Framstegspartiet har følgt opp og konkretisert i sterkare grad. Eg har lyst til å referere litt av kva Venstre var med på her: «Flertallet vil peke på at statens langsiktige interesser med Fornebu-området og planene om et kunnskapssenter må ivaretas enten løsningene som velges blir salg av statens eiendom, felles eierskap med private interesser eller statlige eierskap til deler av eiendommene.»Det var altså gitt eit handlingsrom her.Det står vidare:«I et eventuelt eierselskap kan Oslo og Bærum kommuner inviteres til å delta. Flertallet vil understreke behovet for å komme raskt i gang med en virksomhet som kan skape en kobling mellom utdanning og utvikling så raskt som mulig.» Når eg høyrer representanten Kongshaug nå, får eg faktisk inntrykk av at han meir eller mindre er mot heile IT- og kunnskapssenteret på Fornebu. Eg gjekk inn på Internett, på Venstres pressebyrå, som skriv at Liberalt Forum har kåra Venstres største siger dette året. Det var at Sponheim hadde greidd å stoppe IT- og kunnskapssenteret på Fornebu. Så eg lurer eigentleg på: Står representanten Kongshaug framleis ved det han var med på i fjor? Og kva er det med komitefleirtalets innstilling og forslag som bryt med det som det her vart lagt opp til?
Torstein Rudihagen (Arbeiderpartiet), 1999-02-25:
Representanten Petersen kjem nok ein gong inn på kva dette vil koste staten, og verdifastsetjinga av dei statlege eigedomane som ligg på Fornebu. Likeså blir Oslo kommune sine eigedomar nemnde. Det er vanskeleg å begynne med nokon kronediskusjon om kva dette er verdt før det ligg føre endeleg marknadstakst på området. Det som er slege fast som eit klart prinsipp, er at staten skal få verdsett sine eigedelar etter EØS-takst, og følgjeleg skal da ikkje staten gi bort nokon ting inn i eit slikt selskap. Det er vidare slege fast som eit prinsipp at det skal vere eit felles eigarselskap mellom staten og private aktørar, og at Oslo kommune og Bærum kommune òg kan inviterast inn i det eigarselskapet. Så er det neste prinsippet at Regjeringa skal velje ut som samarbeidspartnar den som har lagt fram den beste planen, som viser at det er mogleg å utvikle det IT-kunnskapssentret som Stortinget har sagt. Etter at ein har gjort det, skal ein i samråd med den aktøren kome fram til det landområdet som det er behov for, for å tilfredsstille dei krava som vi nå har vore innom fleire gonger i løpet av dagen. Da først ser ein om det er behov for Oslo kommune sine landområde inn i dette. Og så ber Stortinget staten forhandle fram ei løysing med Oslo kommune dersom det skulle vere behov for det. Det er sagt i innstillinga at det kan skje gjennom eit makeskifte, gjennom ei langsiktig festeavtale eller ei overdraging, og da er det ikkje riktig her å begynne å kalkulere inn Oslo kommunes verdiar som ei statleg utgift i det selskapet. Det finst det ikkje grunnlag for i denne komiteinnstillinga. Det er slik at det er mange ting det må forhandlast om, og vi har lagt eit detaljert løp som det er grunn til nå. Så blir det da staten som må forhandle fram detaljane her med dei andre partane i dette. Eg må spørje Petersen om dette ikkje er klarlagt godt nok i innstillinga.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 1999-02-25:
Dette er ei merkeleg sak, der fleirtalet pålegg Regjeringa å halda knappe tidsfristar, først juni 1999 for å utpeika eit selskap som skal få kjempegåva, og så hausten 1999, truleg 1. september, for igangsetjing av verksemda. Det verkar som om fleirtalet har hast, men ting tar ofte tid, og her er det svært mange trådar som er lause. Regjeringa må sjølvsagt følgja dei pålegga som Stortinget gjev. Derfor er det viktig å vita om Arbeidarpartiet kan stadfesta at EØS-reglane skal følgjast også om det måtte bety at tidsfristar som står i vedtaket, ikkje kan overhaldast. Her er det ikkje snakk om trenering, så ikkje svar økseskaft. I tillegg kan Arbeiderpartiet stadfesta at det ikkje er meininga å starta Noregs femte universitet på Fornebu, slik det kan sjå ut som ein del av fleirtalet meiner?
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 1999-02-25:
Kristeleg Folkeparti er begeistra for å kunna overføra kontantstøtte til tusenvis av småbarnsforeldre. Men vi har aldri meint at vi skulle gje ei slik støtte, omtrent same sum, til dei fem rikaste mennene i Noreg. Eg er forbausa over at Arbeidarpartiet meiner det. Vil vi koma raskt i gang? Ja, eigentleg vil Regjeringa koma raskt i gang. Det har ein også lagt opp til, og det støttar eit mindretal i komiteen. Men med det opplegget som vi no har frå Arbeidarpartiet og Framstegspartiet, kan alt stansa ved at EØS eller ESA tar tak i situasjonen. Den einaste sikre måten å koma raskt i gang på, er å selja til marknadspris. Det er uproblematisk i forhold til EØS-reglane. Eg er redd for at det meir er stortingsfleirtalet enn Regjeringa som legg opp til ein unødvendig og tidkrevjande prosess her, samtidig som ein set ein dato for gjennomføringa. Det er ikkje særleg lett å forholda seg til. Så til samrøreproblematikken: Eg har ikkje så mange minutt til å snakka om det her. Men i eit program på TV som heiter Brennpunkt, sa ein noko om det. Det som eg føler er så merkeleg at ein nesten må bruka slike ord, er at eit parti gjer tvert imot det ein elles er vand med å gjera, og overfører så store midlar til dei fem rikaste mennene i Noreg. Då må det liggja noko anna bak enn det som står i papira.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 1999-02-25:
No har vi jo hatt både NTNU og SINTEF og mange andre på høyring i komiteen, og dei har understreka veldig sterkt at dei vil samarbeida med dei aktørane som måtte koma på Fornebu. Og det er i grunnen naturleg for utdanningsinstitusjonar som står utanfor, og som sjølvsagt vil gripa fatt i det som faktisk kjem, å gjera det. Anten det vert det eine eller det andre selskapet, så har dei understreka at dette vil dei ta tak i, og dette vil dei forholda seg til. Det som sentrum og Høgre har lagt opp til i merknadene, er at undervisningsinstitusjonane skal ha kontroll over si eiga verksemd. Det har dei alltid hatt, og det bør dei framleis ha. Vi ynskjer ikkje ei bedriftsdanning der ute som gjer at undervisningsinstitusjonar skal verta styrte av eit sameige. Derfor har vi skrive det i merknadene, og dei merknadene står vi fast på. Det er grunnlaget for den universitetspolitikken og den forskingspolitikken som vi har i Noreg, og det er ingen grunn til å forandra den på grunnlag av eit brev som vert referert her frå talarstolen.
Anita Apelthun Sæle (Kristelig Folkeparti), 1999-02-25:
Eg trur nok at visjonane var der før våre merknader, og den sentrifugalkrafta som representanten påviser her, kunne nok ha vore der utan at vi var med. Eg ser ikkje bort frå at IT Fornebu er eit luftslott. Derfor har også Regjeringa og vi lagt relativt liten risiko inn i den delen ved å setja av 8 000 m2 og ikkje meir enn det. Elles har eg nok ei kjensle av at vi i sentrum– i alle fall vi i Kristeleg Folkeparti – ved dei tidlegare behandlingane av denne saka har strekt oss langt. Men vi har også tru på at ei kunnskapsnæring som har eit forhold til utdanning og forsking, er viktig. Det kan skje andre stader enn på Fornebu, men det kan også skje på Fornebu. Derfor har vi ikkje vore negative til den delen, men då må næringa på plass fyrst. Det er i alle fall punkt nr. 1. Vil då dette vera ein støvsugar i forhold til lokale stader og lokal IT-næring? Eg håpar inderleg ikkje det, for IT-næringa har jo det kjenneteiknet at ho nettopp kan byggja Distrikts-Noreg ved at ho kan etablera seg kvar som helst og kommunisera svært godt. Derfor har også Kristeleg Folkeparti og sentrum heile tida lagt inn føringar som seier at vi går ut frå at dette ikkje skal gå ut over distrikta. Det har vore ein føresetnad for oss at det ikkje skjer, og eg trur også at vi skulle klart det med det opplegget som Regjeringa har.
Jan Petersen (Høyre), 1999-02-25:
Dette er en sak der mer og mer blir uklart etter hvert som den utvikler seg. Likevel har ikke saksordføreren villet bidra til å få en åpen høring. Ett av hovedproblemene er at det skal lages en form for selskapsdannelse. Det skal legges føringer på denne, men flertallet sier likevel ikke spesielt klart hvordan denne selskapsdannelsen skal være. Dessverre gikk heller ikke saksordføreren inn i dette i sitt meget generelle innlegg. Det skjedde imidlertid visse avklaringer utenfor Stortinget, nemlig i «Til debatt» i NRK i går. Jeg må derfor bare få klarhet i hva man egentlig tenker seg. Jeg forstod i går at saksordføreren mener at de private interessentene skal stille opp med like stor innsats som staten. Det betyr noe i størrelsesorden 2 – 3 milliarder kr. Riktignok var den andre taleren for flertallsinnstillingen, nemlig Carl I. Hagen, ikke like klar, for han hadde to versjoner av hva de private skulle stille opp med, men endte etter hvert også på Rudihagens oppfatning. Jeg må stille følgende spørsmål: Er det slik at man skal ha et 50-50-selskap, hvor de private skal bidra med 2 – 3 milliarder kr? Eller er det slik, som i Carl I. Hagens første versjon, at man skal stille opp med en halv milliard – staten fortsatt med 2-3 milliarder kr? Hvis det er riktig, medfører det i så fall at man vil få et statsdominert selskap på Fornebu, hvis en av flere oppgaver vil være å leie ut boliger. Det vil i så fall bli et stort nytt statlig selskap som Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet da vil opprette. Er det slik at uansett hvilken av disse to versjoner som er riktig, må de private under enhver omstendighet på et eller annet tidspunkt være parat til å løse ut statens innsats, nemlig 2 – 3 milliarder kr, slik at den interessent man ønsker seg her, faktisk må være parat til å stille opp med 5 – 6 milliarder kr totalt?
Jan Petersen (Høyre), 1999-02-25:
Det tilhører vel Carl I. Hagens selvforståelse at han alltid skal forelese for andre om hvordan han har rett og andre tar feil. Som sådan foreleste han både for meg og Steensnæs om at vi ikke hadde skjønt oss på hvordan verdiene er fastsatt her. Jeg vil bare minne ham om at det poenget han har glemt, er at Oslo kommunes tomt også er med i dette etter flertallets oppfatning. Det resonnementet har han glemt. Jeg tror kanskje at Carl I. Hagen skal være vesentlig mer forsiktig når det gjelder å fortelle hva andre har lest og ikke lest. Ellers holdt han sitt innlegg på et meget generelt nivå om for og mot å ha visjoner, for og mot å være positiv og for og mot det å ha noe å leve av i fremtiden. Det er en forholdsvis meningsløs innfallsvinkel, men det viser én ting, nemlig at Carl I. Hagen er blitt så begeistret at han har glemt å stille en del spørsmål. Det viktigste han sa i sitt innlegg, var følgende: Masse er ikke avklart. Det har han helt rett i. Det er bakgrunnen for at vi nå har reist spørsmålet om åpne høringer, fordi selve den behandlingen som burde gitt avklaring, nemlig komitebehandlingen, ikke har gitt det på tross av at saken er gjennom Stortinget for fjerde gang. Det som bl.a. skal skje her, er at det skal opprettes et stort selskap med betydelig statlig eierandel og innflytelse uten at dette i det hele tatt er behandlet i innstillingen. Ja, dette får vi vite om i en TV-debatt. Nå vil jeg spørre Hagen om han kunne redegjøre for på en nøktern og grei måte hva dette selskapet skal bestå i, hvordan statens engasjement skal være, om det er slik at det han sa først i debatten i går, er riktig, nemlig at det private ikke skulle inn med mer enn en halv milliard kr, slik at vi får en statlig flertallskonstruksjon, eller om det er slik at det skal være en 50-50-konstruksjon. Kort sagt: Kan hr. Hagen redegjøre for dette sentrale spørsmålet som ikke er nevnt i innstillingen? Det er ganske eiendommelig at Fremskrittspartiet av alle går i bresjen for dette store statsselskapet. En gang i tiden hadde de prinsipper på disse områdene, men de som hadde prinsippene, har vel forlatt partiet, så langt jeg har forstått.
Jan Petersen (Høyre), 1999-02-25:
Hvis det er slik at alt av interesse er kommet frem, håper jeg at Kjell Opseth kan tegne seg etterpå for å besvare mine spørsmål om hvordan denne selskapsdannelsen er tenkt, bare som en begynnelse på det hele. Men han brukte jo selv den begrunnelsen at det var Regjeringens skyld at man ikke hadde greid å komme så langt ned i den materien. Dette henger helt åpenbart ikke på greip. Han har heller ikke vært innom problemstillingen hvorfor det ville vært så galt å bruke et par-tre uker til f.eks. å få avklart de helt nylig dokumenterte forskjellige holdninger fra utdannelsesinstitusjonenes side. Det er mulig at det hadde vært tre uker bortkastet, men hadde det vært så galt? Hvorfor er det så galt? Det har ikke Opseth vært i stand til å si. Ellers har han jo ikke fått tak i hva Høyre har ment her, når han påstår at vårt eneste opplegg er å skulle selge ut eiendom. For det første vil jeg minne om at vi står på omtrent på kvadratmeteren like mye til næringsarealer, og vi sier «selges med IT-føringer». Så på det punktet skulle det ikke være så stor uenighet. Men så står det også ganske mye i denne innstillingen om hvordan man skal bringe utdannelsesinstitusjonene og forskningen inn på dette. Det må åpenbart ha gått Opseth hus forbi, hvis han mener at det eneste vi skal gjøre er å selge næring. Derfor har ikke Opseth lest vår sak. Dessuten må han også opp og fortelle meg – når man skal snakke om 500 mål der ute – hvorfor over halvparten hverken skal brukes til utdannelse eller næring, men til bolig- og fritidsformål og alt dette. Det er det som er saken. Og siden alt er så klart, synes jeg Opseth skulle tegne seg til en treminutter og forsøke å gi oss litt av sine visjoner og om staten og investorene som eiere av 2 100 boliger, fortrinnsvis for utleieformål – siden alt er så klart.
Jan Petersen (Høyre), 1999-02-25:
Hvis jeg ikke så helt feil, kom Hagen inn i salen mens jeg holdt mitt innlegg. I hvert fall tyder spørsmålet hans på at han ikke fikk med seg begynnelsen av det. Det tror jeg er en riktig beskrivelse. I fall han har vært til stede, har han ikke fått med seg det som er mitt poeng. Mitt poeng er at vi hadde håpet og trodd at selve den normale komitebehandlingen her ville gitt avklaring på mange av de spørsmål vi har reist i dag, og at flertallet ville ha beskrevet sin løsning på disse problemene i innstillingen. Så har det vist seg at det ikke ble tilfellet, og da stod vi i det valget å la problemene stå ubesvart, f.eks. spørsmålene knyttet til: Hvorfor boligdelen? Hvordan skal man håndtere selskapsdannelsen? Hva krever man av dem som skal inn som interessenter? Her er det en differanse i beløp på halvannen milliard kr f.eks., knyttet til Oslo kommunes eiendom. Det er den type spørsmål som burde besvares. Vårt poeng er at når disse spørsmål ikke er besvart i innstillingen, burde man få belyst dem skikkelig. Stortingsbehandlingen i dag har jo vist at heller ikke debatten gjør det mulig å få belyst disse spørsmål riktig. Når vi ønsket å få det belyst, var det fordi vi alle sammen som beslutningstakere alltid må være villig til å forholde oss til nye opplysninger. Det ville vi selvfølgelig ha vært, og det går jeg ut fra at også Carl I. Hagen ville ha vært. Men det er den viktige siden ved åpne høringer som Carl I. Hagen glemte i sitt innlegg i sted, nemlig at de skal gi folk innsikt i beslutningstakernes resonnementer, hva som ligger til grunn, at folk skal kunne lese oss i kortene. Det som er problemet med Carl I. Hagens oppfatning, er at han nå er blitt så begeistret for de lukkede rom, at folk ikke lenger vil kunne lese ham i kortene og vite hva hans argumenter er. For nå har vi altså stilt ham spørsmål flere ganger i dag, men han har ikke vært i stand til å svare. Han har ikke vært i stand til å svare!
Jan Petersen (Høyre), 1999-02-25:
Svaret på det er jo helt åpenbart nei, og jeg er endog forundret over at Rudihagen nå stiller spørsmål om det. Når disse spørsmål har blitt en debatt i dag, er det nettopp fordi dette ikke er avklart tilstrekkelig. En av grunnene var at vi fikk nye opplysninger i går i TV-debatten, og de bringes nå videre. For det er nå uavklart hvordan Oslo kommunes tomt skal håndteres, om den skal være med eller ikke med i det vi forventer fra interessentenes side, om vi snakker om bare statens penger, eller om vi snakker om skattebetalernes penger totalt. Så jeg må si at jeg tror at en offentlig høring som hadde gått grundig ned i hva slags selskapskonstruksjoner man tenker på, ville vært til nytte for stortingsdebatten, slik at vi slapp å bruke tid på å finne ut av hva flertallet egentlig har tenkt å legge opp til. – Nå ser jeg representanter for flertallet leser og leser og leser der borte, og det skjønner jeg godt, men det er ingen god måte å ha en stortingsdebatt på, hvor man egentlig burde diskutere premissene. Vi har brukt altfor mye av denne debattiden på å forsøke å avklare faktum, altfor lite på å diskutere den politiske substansen. Dette er av de ting som burde avklares gjennom åpne høringer. Når dette er viktig, er det fordi man her muligens er inne med en offentlig deltakelse i et av de virkelig store statsselskapene, som opprettes praktisk talt uten en eneste vurdering i dette dokumentet. Man må altså tolke seg frem etter enkelte føringer i hva flertallet har lagt inn her, og dette er simpelthen for svakt i forhold til å ha en skikkelig og åpen vurdering, og ikke minst en redegjørelse for hva det dreier seg om.
Jan Petersen (Høyre), 1999-02-25:
Dette blir mer og mer interessant, fordi jeg var med på en TV-debatt i går, hvor et av Carl I. Hagens argumenter når noen stilte et spørsmål om de faktiske forhold, var å trekke opp en ringperm på 500 sider fra en av interessentene og si: Her ligger begrunnelsen! Og der ligger altså en del bl.a. om disse boligene, men plutselig er ikke det blitt en del av saken allikevel fordi det ikke står i innstillingen. Ja, hvis noen nå har levert en solid argumentasjon for åpen høring, så er det Carl I. Hagen. Tusen takk!
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-25:
Dette blir verre og verre. Den lukkede prosessen som flertallet nå har sørget for, og som vi skjønner at de ønsker fordi de ikke vet hva det er de sjøl egentlig vil og gjør og den manglende forståelsen for realitetene i denne saken, må jeg si fører mine tanker hen til et demokrati og en næringspolitikk som er i god, gammel stalinistisk stil. Men man forsyner seg altså ikke sjøl, man forsyner de aller rikeste i landet. Dette kunne altså Jeltsin eller Tsjernomyrdin ikke gjort bedre. Mitt spørsmål til Rudihagen er: Hadde det ikke vært bedre å vite hvor mange penger vi bruker, og så bruke dem på skole og utdanning innafor informasjonsteknologi, som næringa sjøl ber om, og som universitetene og Skole-Norge ber om? Og hvordan i all verden skal det gå an å stole på Arbeiderpartiet når de kjefter på sentrum for å ta Hagen inn i varmen, og så er det første de gjør etterpå, å ta dem på bakrommet og kokkelimonke med dem og finne på løsninger som de ikke aner hva koster, og som de ikke aner resultatet av? Hvem i all verden skal kunne stole på at Arbeiderpartiet egentlig ønsker seg et samarbeid til venstre i politikken når de er de første som løper og gir Hagen innflytelse i store og viktige struktursaker?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-25:
Representanten Apelthun Sæle sier at IT Fornebu kan vise seg å bli et luftslott. Ja, det kan det, fordi det er ingen særlig god idé. Verken bransjen eller utdanningsinstitusjonene mener det, sjøl om de da denne visjonen ble presentert, på en måte ble revet med i et dragsug fordi alle trodde at alle andre skulle dit, og da måtte de også. Og så har de sagt at de er nødt til å være der som alle andre er. Men nå har det jo vist seg at slik er det ikke. Første gang vi behandlet denne saken – det er snart halvannet år siden – stod SV alene om å være skeptiske til dette, fordi vi visste at dette var utdanningspolitisk galt, vi visste at det var galt for bransjen, og vi visste også at hvis vi gjorde dette, ville det bli en enorm støvsuger. Så et IT Fornebu-prosjekt som lyktes, ville være en katastrofe for utdanningsinstitusjonene og distriktene. Dessuten hadde ingen undersøkt om dette var den riktige måten å skaffe Norge IT-kompetanse på og gjøre oss konkurransedyktige. Jeg har da lyst til å spørre representanten Apelthun Sæle: Hadde dere ikke tenkt over dette da dere var med på disse merknadene? Har dere ikke i løpet av behandlingen tenkt over at dere også har vært med på å legge premissene og på en måte bygge opp under denne visjonen som har fått lov til å blåse seg opp og bli enorm, og som på en måte har en sentrifugeeffekt som gjør at det nesten er umulig å stoppe nå? Har dere litt selverkjennelse i at dere faktisk burde ha vært mer skeptiske i utgangspunktet?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-25:
Det ser ut som om makta er på parti med IT Fornebu, men det ser ikke ut som om fornuften er det. Slik saken har vært håndtert hittil, syns jeg ikke det har bidratt til at fornuften har fått nok plass etter at åpenbarelsens rus har lagt seg. Er ideen god, er dette den riktig måten å styrke IT-kompetanse og utdanning i Norge på? Den skepsisen føler jeg også har økt i Høyre, sjøl om Høyre også har vært med på denne bordet fanger-saken som oppstod som en visjon og en åpenbarelse, og som nå kanskje framstår som noe mindre hyggelig og attraktivt for Høyre. Når man hører at representanter fra næringen, slik som Ditlev-Simonsen fra IBM i TV-debatten i går, sier at IT Fornebu er gammelmannsvisjoner, Silicon Valley-tankegangen er passé og at pengene bør brukes i skolen, er da Ansgar Gabrielsen og Høyre uenig i et slikt synspunkt? Er dere ikke nå – hvis dere kjenner ordentlig etter – litt mer i tvil om det var riktig å være så positive i utgangspunktet som det dere var?
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-25:
Det er overhodet ingen ny kurs fra SV. Men først vil jeg si at hvis man prøver å sammenlikne f.eks. saker der det dreier seg om prosedyrer for hvordan et kommunestyre skal få lov til å legge ned en barneskole med IT Fornebu, Regionfelt Østlandet eller utflytting av statlige arbeidsplasser, blir det ikke engang som musa og elefanten, det blir lusa og elefanten av noe sånt. Så til spørsmålet om ikke SV hadde noen løsninger. Jo nettopp, SV mener at vi skal realisere disse verdiene og bruke pengene på skole, på høgskoler, universiteter, forskning – det som næringa sjøl ber om. SV tar faktisk næringa og Utdannings-Norge på alvor i denne saken. Vi tror at de har bedre greie på dette enn det Fred. Olsen og IT Fornebu har. Det er næringa sjøl som sier at de ikke vil ha dette. Det er SV som i denne saken er på lag med næringa. IT er en internasjonal bransje – du verden, det er jo nettopp det som er poenget. Jeg er ikke så redd for Fremskrittspartiets idé om et femte universitet på Fornebu. Det kommer et universitet, og det vil være et åpent universitet, der en sitter hjemme, eller en sitter i klasserom rundt omkring og tar inn og plukker undervisning fra utdanningsinstitusjoner verden over. Det vil komme, og det er den situasjonen vi er nødt til å forberede oss på, slik at det ganske land får del i IT-kunnskap og annen kunnskap. Så den løsningen som man velger nå, nemlig å bruke statlige penger for å klumpe dette sammen på Fornebu, er i strid med hvordan denne bransjen sjøl tenker, og hvordan vi vet at denne utviklingen vil komme til å bli.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-25:
Det siste først: Jeg snakker om det fordi jeg vil minne om at en del etableringsvedtak og en del investeringsvedtak blir gjort med slike føringer og forutsetninger. De blir brutt, og det er brudd på et vedtak. Man kan bli enige om det etterpå, men man får fram prosjekter på denne måten. Og noen av dem hadde ikke vært realisert hvis man hadde fått fram den finansieringen man ser i ettertid. Hvorfor syns SV at det lukter svidd? Jo, vi gjør det fordi man her tydeligvis har kommet til en enighet, og etterpå nekter man andre innsyn i hva det er som har foregått. Og man nekter innsyn i hvorfor man har valgt slike løsninger. Resultatet av denne koalisjonen er aldeles unormalt, og det gir ingen svar på viktige spørsmål som Stortinget mener at vi burde ha svar på før vi tar et valg. Noen hver av oss har vel kanskje vært på bakrommet noen ganger og kommet ut igjen og ikke hatt lyst til å si hva vi gjorde der. Men det er ikke så mange steder man kan bruke så formalistiske grunner for å nekte innsyn som det er i Stortinget, og det bruker Hagen nå. Han er god til det, men han burde heller nå si at vi har ingen ting å skjule, la oss sende denne saken tilbake igjen og få alle tingene fram på bordet. Jeg føler at Fremskrittspartiet her ikke stoler på at argumentene holder i et slikt lys, og at det er derfor de nekter innsyn.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-25:
Nei, det er nok helt andre som er i ferd med å spa penger inn i lomma på de frie kreftene her. SV har hatt en politikk med stor satsing på utdanning og forskning helt fra barneskolen og opp til universitetet. Det er den måten vi mener vi kan styre dette best på, og den kommer vi til å holde fast ved, for det er den riktige. Jeg syns at representanten Breimo burde merke seg det som representanter fra næringa i går også sa, at det var dette som var den beste måten. Den beste måten er ikke å kaste penger inn i næringa som sådan, den beste måten er å sørge for infrastruktur, slik at de får den kompetansen de trenger. Det har vi tenkt å gjøre, og det har vi faktisk også muligheten til å ha full styring med. Så er det spørsmål om hvordan SV skal kunne hindre en slik etablering. Nei, det er makta som rår, så vi får ikke hindret det. Og hvis det nå først blir, håper jeg man får lagt inn noen føringer her som kan ivareta noen interesser. Man kan lage et vedtak i Stortinget som sier at dette ikke skal gå ut over noen. Etabler denne store støvsugeren der ute, men vær så snill å ikke la det gå ut over noen. Det er naivt, for det kommer til å skje. Så poenget vårt er at vi faktisk er nødt til å tenke på en annen måte. At jeg skal klare å hindre dette i dag, det tror jeg ikke, men det jeg tror kommer til å hindre det, er intensjonen som jeg etter hvert har skjønt ligger i flertallsvedtaket, om at de private investorene skal inn med tilsvarende summer, håper jeg da. Eller kanskje de skal være i mindretallsposisjon – jeg vet ikke det engang. Det blir i hvert fall mye penger av det, og jeg vil like å se hvem det er som legger flere milliarder på bordet for å være med i dette prosjektet.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-25:
Utdannings- og forskningspolitikk er sentralt i denne debatten. Hvordan driver vi det best, må være et sentralt spørsmål når vi skal disponere så store ressurser både av statlige og – som det er kommet fram etter hvert her – også av private midler til forskning og utdanning. Da er det spørsmål om man bruker ressursene på riktig måte. Jeg vil spørre statsråden om det fra departementets side er foretatt noen analyser eller om man har brukt noen slags metodisk tilnærming for å finne ut hvilke områder som burde vært styrket på dette området, og hvilke institusjoner det helst burde skjedd på. Finnes det ut fra slik forskning eller analyser et sammenligningsgrunnlag som gjør at vi har et reelt grunnlag for å sammenligne et IT Fornebu-satsingsprosjekt med en alternativ satsing på andre utdanningsinstitusjoner, og etter andre strukturer enn det som det nå legges meget sterke føringer på? Jeg kunne tenke meg å spørre statsråden om han mener det er mulig å garantere at en slik satsing som nå skjer på Fornebu, ikke vil gå utover utdanningsinstitusjonene landet over. Det tror jeg er veldig sentralt, sjøl om noen sikkert vil argumentere for at her skal det være en slags vekselvirkning – altså at når man sår et sted, så skal det risle tilbake igjen, som det heter i økonomisk teori. Sjøl om mange av oss er meget skeptiske til sannhetsgehalten i disse teoriene om overrislingseffekten, kunne det i hvert fall være interessant å høre statsrådens vurdering av det, og om det ikke i utgangspunktet kanskje hadde vært bedre utdanningspolitikk og lettere å styre et prosjekt som hadde vært rettet mot de offentlige skolene, universitetene, høyskolene og forskningsinstitusjonene.
Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-02-25:
Et av de store spørsmålene i denne saken er hva den egentlig verdien av statens innsats i dette prosjektet er, og hvordan man skal ha styring med det. Det første er spesielt viktig, fordi det kunne gi en pekepinn på hva en alternativ bruk av slike verdier også kunne bety. Men jeg bet meg spesielt merke i noe statsråden sa, nemlig at hvis prosjektet går konkurs, kan statens eiendeler gå tapt. Betyr det at dette er en karakteristikk også av Regjeringens forslag, altså at det prosjektet er beheftet med det samme, eller er det en karakteristikk av det prosjektet som flertallet nå legger fram – at det er en eierkonstellasjon, en eier- og driftsmodell som utsetter statlig eiendom for en konkursrisiko, som ikke ligger i Regjeringens opplegg?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-02-25:
Jeg er veldig glad for de spørsmålene jeg fikk fra representanten Modulf Aukan. IT Fornebu representerer noe nytt for distriktene. Flertallet har lagt føringer om forpliktelser overfor regionene. IT Fornebu har allerede i dag startet en distriktsrevolusjon på ITs områder. Jeg skal nevne noen eksempler på disse ringvirkningene, og Kristelig Folkeparti liker jo å fremstille seg som et distriktsvennlig parti. Ordfører Alfon Jerijærvi fra Sør-Varanger sa i november i fjor at IT Fornebu alt hadde skapt nytt liv i Finnmark. IT Fornebus bidrag til regionale sentre i Vadsø, Alta, Narvik, Andøya, Brønnøysund, Stjørdal, Folgefonn næringshage, Lyngdal, Grimstad med Sørlandet Teknologisenter, IT Vest i Bergen, på Eidsvoll og mange flere steder viser – og beviser – at IT Fornebu bidrar allerede i dag til å vitalisere Distrikts-Norge, ikke med subsidier og overføringer, men ved å øke konkurransedyktigheten, bl.a. ved å etablere elektroniske klasserom og på annen måte. Dette er en ny tid og en del av en revolusjon. Heller ikke disse distriktskommunene forstår denne mobbingen og hetsen av IT Fornebu, som bidrar til å vitalisere distriktene. Så til dette med åpne høringer. Fremskrittspartiets parlamentariske leder, Carl I. Hagen, har gått i bresjen for å vitalisere Stortinget når det gjelder bruken av åpne høringer. Men når Ansgar Gabrielsen kvelden før komiteen skal avgi innstilling og frontene har satt seg, fremmer dette forslaget, er det ikke annet enn et fordekt utsettelsesforslag.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-02-25:
For det første dette med skipsrederne eller andre mennesker i Norge med kapital. Særlig Høyre har gang på gang i denne sal påpekt dette kjedelige at kapitalistene og de med penger i Norge investerer i utlandet. Nå har vi én mulighet, da det er noen som besitter kapital, som er interessert i å investere i et høyteknologisenter på Fornebu. Det må da være bra. De som kan dette, sier rett ut at Norge holder på å falle i råvareklemma. Nå må vi få flere ben å stå på i Norge og utvikle verdiskapende høyteknologibedrifter. Det har selvfølgelig vært en del IT-bedrifter som har sagt at vi ønsker ikke å etablere oss på Fornebu, vi føler ikke at vår virksomhet er tjent med det. 90 pst. av IT-bedriftene i en forening hadde ikke planer. Men de øvrige 10 pst. kan fylle hele Fornebu-området og vel så det. Så kommer vi til poenget. Jeg blir litt irritert, for det som skal skje, er ikke at det bare passivt skal plasseres en stor mengde bedrifter der ute. Det som er betydningsfullt her, og som også har bidratt til at vi i senere innstillinger har hatt en noe annen oppfatning, er at Fremskrittspartiet for vel et år siden forstod at samspillet mellom utdanning, forskning, privat næringsvirksomhet og også eventuelt det at staten går inn og har en viss rolle, vil være positivt for knoppskyting og starting av ny virksomhet, slik vi har positive erfaringer med når det gjelder de kunnskapssentrene ute i verden som har hatt suksess.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-02-25:
Også Fremskrittspartiet mener det er en offentlig oppgave å ivareta utdanning, opplæring og forskjellige fasetter av det. Vi kan diskutere i en del tilfeller hvem som skal utføre dette, men det er i hvert fall en offentlig oppgave å ivareta at Norge befinner seg på et høyt nivå på dette området. Og så kommer denne påstanden om subsidiering igjen. Fremskrittspartiet liker ikke å subsidiere – og det går vi ikke inn for i dette tilfellet, heller. Det er jo EØS-regelverket som skal følges, det skal være en kommisjon med uavhengige takstmenn – hvis vi nå kan følge den fremgangsmåten. Det får vi jo se framover, i og med at Arbeids- og administrasjonsdepartementet i går la fram en betenkning utført av et advokatfirma. Jeg setter også et spørsmålstegn ved at den kommer dagen før vi skal fatte et vedtak her i Stortinget, når disse føringene fra et politisk flertall og spørsmålet om å legge statlige verdier og eiendommer inn i et selskap har ligget der helt siden vi behandlet IT-meldingen. Jeg syns faktisk det går på seriøsiteten løs i departementet når man slipper den informasjonen ut dagen før det skal fattes et vedtak. Det kan sies mye om det arbeidet som er gjort der – jeg har alt fått jurister til å se på det – men det får vi komme tilbake til senere, for det rekker vi ikke her i en slik replikkveksling. Så jeg vil si det klinkende klart: Fremskrittspartiet er imot subsidiering, det er ikke tillatt etter EØS-regelverket. Hvordan skulle vi få subsidiert dette – og forholde oss til internasjonale lover og regler?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-02-25:
Kristelig Folkeparti og de øvrige regjeringspartiene er skeptiske til den modellen og de dimensjoner som Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet ønsker for det IT- og kompetansesentret som vil bli etablert på Fornebu. Det er selvfølgelig et standpunkt som disse partiene må ha lov til å ha. I sine merknader trykker de bl.a. NTNU og SINTEF til sitt bryst. De viser til et brev datert 16. februar 1998, hvor man er imot en modell med et kunnskapssenter i regi av én aktør. Men dette er jo ikke riktig, for det flertallet, Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, har presisert i innstillingen, er at dette IT- og kunnskapssenteret på Fornebu skal styres og organiseres gjennom et samarbeid mellom eksisterende offentlige utdanningsinstitusjoner. Altså: Institusjonene styrer seg selv innad, men skal selvfølgelig samarbeide utad. I går fikk jeg et brev fra adm. dir. Roar Arntzen i SINTEF, som fullt og helt støtter opp om IT Fornebu. Han sier: «Derfor har SINTEF engasjert seg i selskapet IT-Fornebu» – de er altså aksjonærer der–«og vi tror at muligheten for å lykkes er stor.» Altså: Utdanningsinstitusjonene i Norge med SINTEF i spissen trykker IT Fornebu til sitt bryst. Da faller jo bunnen ut av noen av de merknadene som Kristelig Folkeparti har kommet med. Jeg vil spørre representanten Sæle hvordan hun forklarer dette, og om dette vil påvirke Kristelig Folkepartis syn når det gjelder høyskolenes rolle på Fornebu.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 1999-02-25:
Representanten Gabrielsen slår virkelig på stortromma i denne saken og har en rekke ganger sagt at dette er en tilnærmet skandale. Og det er ganske tøft til en Høyre-representant å være! Jeg skal si det en gang til: Fremskrittspartiet er positiv til åpne høringer, men Gabrielsen kommer jo kvelden før avgivelse, etter alle de ordinære høringer og innspill. Han nevnte at vi hadde fått noen fakser i etterkant, men det blir jo veldig tynt, da, når det skal være begrunnelsen for å ha en åpen høring. Så hvorfor følger ikke Gabrielsen og Høyre Willochs råd og det han uttalte i samband med Lund-kommisjonens behandling, om at skal man ha en åpen høring, må den jo ha en misjon og komme parallelt med det arbeidet som Stortinget og komiteene gjør, og ikke slik som det her er gjort, som et fordekt utsettelsesforslag. Når Høyre mener at denne saken nærmer seg en skandale, hvorfor har man da ikke vært mer aktpågivende og ansvarsbevisst i forhold til sitt syn og fremmet forslaget om åpen høring langt tidligere? Da hadde Høyres forslag unngått å bli sett på som et utsettelsesforslag. Det ville også sannsynligvis fått flertall med Fremskrittspartiets støtte.
Modulf Aukan (Kristelig Folkeparti), 1999-02-25:
Om IT-industrien har det vorte sagt at han ikkje er avhengig av plasseringa. Landegrensene tyder stadig mindre. Dette skulle tilseia ei desentralisert satsing. Det første spørsmålet er: Er Framstegspartiet samd i ein slik konklusjon? Hastverk er lastverk, seier vi på våre kantar. Etter kvart som handsaminga i næringskomiteen gjekk fram, vart det meir og meir tydeleg at det her er mange uavklara spørsmål som svevar over vatna. Framstegspartiet har gjort eit stort nummer av at forslaget om opne høyringar kom den siste dagen av handsaminga. Dette var ikkje så rart, ettersom saka vart meir og meir uklar etter kvart som handsaminga gjekk fram. Det andre spørsmålet i dag er: Kvifor kan ikkje Framstegspartiet vera med på å få denne saka betre klårlagd?
Inge Lønning (Høyre), 1999-02-25:
Du verden, president! Når man lytter til representanten Hedstrøm, forstår man at det ikke bare er skipsredere som mottar visjoner og åpenbaringer, det er så menn også stortingsrepresentanter. Når Norge allerede i dag er grunnleggende forvandlet takket være et prosjekt som ennå ikke er i nærheten av å realiseres, skal det åpenbart ikke mye til for å forvandle dette land. I Budsjett-innst. S. nr. 2 for 1997-98 fra familie-, kultur- og administrasjonskomiteen skrev medlemmene fra Fremskrittspartiet sammen med Høyre følgende: «Disse medlemmer understreker at statens medvirkning først og fremst bør være gjennom salg av statens eiendommer på vanlige forretningsmessige vilkår, ikke gjennom direkte statlige tilskudd eller investeringer. Disse medlemmer ønsker ikke at staten skal inngå selskapsdannnelser sammen med private aktører i etterbruken av Fornebu …» Hvilken åpenbaring er det som har inntruffet etter denne tid, som har fått Fremskrittspartiet til å innta det stikk motsatte standpunkt av det man inntok i fjor? Det ville det være meget verdifullt om vi fikk kjennskap til. Mitt neste spørsmål er: Hvilke åpenbaringer er det som er egenartede for to partier i denne sal, og som ingen andre har fått del i? Ikke noen av de fagfolkene som har kjennskap til IT-bransjen i Norge, har del i denne åpenbaring. Ingen av de som har ansvaret for de tunge utdanningsmiljøene på universitets- og høyskolenivå, har noen del i denne esoteriske kunnskap. Hvor er det denne kunnskap stammer fra? Jeg har en mistanke om at svaret på det bare kan være ett: det stammer fra den aktør som hele tiden har trukket i trådene, lagt premissene og fått skrevet inn sine formuleringer i detaljer i flertallets innstilling. Det er en lite betryggende måte å motta åpenbaringer på for landets nasjonalforsamling.
Inge Lønning (Høyre), 1999-02-25:
I replikkvekslingen mellom representanten Grete Knudsen og statsråden viste representanten Knudsen til det aller mest pussige intermessoet i historien om IT Fornebu, nemlig den planen som et øyeblikk var inne, om å flytte hele Institutt for Informatikk fra Gaustadbekkdalen til Fornebu. Jeg tror nok ideen til det egentlig ikke stammet fra statsråden, men fra nettopp de visjonære miljøene som jo stort sett har produsert akkurat det: visjoner. Det ble relativt raskt klarlagt at det faglig sett ikke fantes det ringeste grunnlag for en sånn tanke. Det ville ha vært ganske meningsløst å flytte Norges sterkeste informatikk-fagmiljø i Norges største forskningsmiljø derfra og ut til Fornebu. Det som jeg er interessert i å høre statsrådens syn på, er – for så vidt som både hans egen argumentasjon og næringsministerens argumentasjon fullt og helt og på alle punkter har gått imot det som sannsynligvis vil bli vedtatt av Stortingets flertall i dag – om Regjeringen har overveid den mulighet å gjøre det regjeringer vanligvis gjør, nemlig å legge sin tyngde i vektskålen for å forhindre et vedtak som Regjeringen mener er et uheldig vedtak. Det ville ha vært en interessant politisk situasjon i så fall, for så vidt som jeg vil anta at i en slik situasjon ville minst ett av de to partiene som utgjør flertallskonstellasjonen, nemlig Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet, ha vært nødt til å stille seg spørsmålet om de kanskje har havnet i dårlig selskap. Jeg vil tro at minst ett av de to partiene må være havnet i dårlig selskap, kanskje begge. Men mitt spørsmål til statsråden er: Har Regjeringen for ramme alvor overveid å opptre som regjering i denne sak?
Odd Roger Enoksen (Senterpartiet), 1999-02-25:
For nokså nøyaktig én uke siden stod Fremskrittspartiets Øystein Hedstrøm på denne talerstol og sa at det var uaktuelt å bruke skattebetalernes penger til etablering av arbeidsplasser i Distrikts-Norge. Det var uakseptabelt å bruke skattebetalernes penger til å flytte ut Landbruksbanken – det kostet noen titalls millioner. Politikere og byråkrater skulle ikke blande seg borti den type etableringer, næringslivet skulle selv bestemme hvor man ønsket å etablere seg og hvor mye penger man skulle bruke på dette. Fremskrittspartiets oppskrift for å få til næringsetableringer var skattelettelser, ikke bruk av skattebetalernes penger. Men dette er altså en hel uke siden. I denne uken er man villig til å bruke flere milliarder kroner på å etablere næringsvirksomhet i det fremste pressområdet vi har i dette landet. Og ikke nok med at man skal bruke milliarder til å etablere næringsvirksomhet, man skal også bruke milliarder til å være med og ivareta boligformål på Fornebu. På toppen av det hele skal skattebetalernes penger gå til et fåtall mennesker som fra før av er blant landets rikeste. Fremskrittspartiets moral går altså ut på at bare man har nok fra før, kan man gjerne få litt mer av skattebetalernes penger. Det står ganske mye i denne innstillingen om hvordan staten skal bidra, og om hva staten skal gjøre for at vi skal få realisert et IT-senter på Fornebu. Det står særdeles lite om hva de private aktørene skal bidra med. Jeg har lyst til å spørre representanten Hedstrøm: Hvor mange penger forventer man at de private skal gå inn med? Hvordan forventer man at de private skal bidra til den regionale utvikling? Det er ikke nok å inngå avtaler med et stort antall kommuner rundt omkring – det er det materielle innholdet i disse avtalene, og det som skal skje praktisk ute i disse kommunene, som vil være avgjørende for om vi får en utvikling her. Så har Arbeiderpartiet sagt at eksisterende institusjoner skal stå for undervisning ute på Fornebu. Hva er Fremskrittspartiets tolkning av flertallsinnstillingen? Ifølge Arbeiderpartiet er det jo staten, ikke de private, som skal stå for undervisning, og dermed også fjernundervisning, og bidra til en positiv utvikling i regionene. Så jeg er interessert i å høre Fremskrittspartiets tolkning av også dette spørsmålet.