Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2015-02-03:
La meg først begynne der vi slapp og legge merke til at statsråden overhodet ikke svarte på spørsmålet, nemlig hvorfor en rullerende langtidsplan på bygg og infrastruktur skal utsettes til 2018. Han prøvde ikke en gang å berøre det spørsmålet, og jeg håper at statsråden eller Høyre – gjerne også Venstre og andre – i løpet av denne debatten kan være med på å klargjøre hvorfor dette skal utsettes i tre år. Hvorfor skal vi ikke nå lage en fullverdig plan for høyere utdanning og forskning, inkludert bygg og infrastruktur? Jeg skjønner at statsråden ikke har noe godt svar på det. Vi burde i hvert fall her i salen – og det er en appell til mellompartiene – sørge for at dette kommer så raskt som mulig. Det er ingen tvil om at alle partiene i salen enstemmig deler vurderingen om viktigheten av forskning og utdanning. Det er store makrotrender som gjør at dette blir mer og mer nødvendig. Forskere anslår at om lag halvparten av jobbene vi har i dag, vil forsvinne i løpet av 20 år. Flertallet av jobbene som finnes om 20 år, vet vi ikke om i dag. Samtidig ser vi at globalisering, klimaendringer, befolkningsøkning og teknologiutvikling stiller stadig større krav til oss. Derfor satte den forrige forskningsministeren, Kristin Halvorsen, og den regjeringen forskning høyt på dagsordenen, den hadde en realvekst på mellom 30 og 40 pst. i forskningsbudsjettene i vår regjeringsperiode – en raskere vekst i forskning enn i det øvrige budsjettet. Våren 2013 ble det lagt fram en omfattende forskningsmelding: Den var solid, tung og helhetlig, og ble møtt av sektoren med stor interesse og stor debatt. Ett av vedtakene fra den gangen var at det skulle lages en langtidsplan: en mulighet for å sette konkrete, målbare ambisjoner, en mulighet for å tenke helhetlig og se sammenhenger, en mulighet for å løfte sektoren i kamp om ressurser mot andre gode formål. Vi vet hvordan dette foregår, det er en kamp – mellom departement, mellom sektorer og ikke minst mot Finansdepartementet – for å få gjennomslag for sine saker. Alle av oss som har vært med på å lage stortingsmeldinger, vet at konkretiseringen av tallfestede mål, ambisjoner og planer ofte blir filtrert gjennom Finansdepartementets embetsverk, og av og til også politisk ledelse. Sjelden har vel en stortingsmelding blitt så grundig gjennomvasket som den meldingen kunnskapsministeren har lagt fram. Her er nesten alle konkrete tiltak borte. Vi trenger en statsråd som står opp for sektoren, som har gjennomslag i egen regjering, som har regjeringssjefens øre og støtte. Ingen av disse delene kjennetegner dagens kunnskapsminister. Her er det altså ingen helhetlig plan for utbyggingen og omfanget av høyere utdanning i framtiden. Det stemmer jo godt overens med statsbudsjettet, hvor det heller ikke var noen nye studieplasser utover det som var innfaset av gamle vedtak. Det er ingen konkrete mål for kvaliteten i høyere utdanning, det er ingen tiltak for å øke internasjonaliseringen i høyere utdanning, det er ingen plan for å styrke institusjonenes internasjonale samarbeid, og det er ingen konkret opptrapping for tiårsperioden. Man smykker seg med et mål i 2030, nesten ingen av oss som er her, kommer til å sitte i denne stortingssalen og stå til ansvar for det i 2030. Hvorfor er det ikke i det minste et konkret mål om hva som skal skje når det gjelder det totale forskningsmålet i løpet av tiårsperioden – en konkret opptrapping år for år? Man smykker seg med at i 2030 skal vi ha en ambisjon om at privat sektor forsker for 2 pst. Det er ingen helhetlig plan for bygningsmassen og infrastrukturen i sektoren. Det er ikke rart, for i statsbudsjettet var kunnskapsministeren den første på mange år som ikke hadde ett eneste nytt bygg i sitt statsbudsjett, og ingen konkrete mål for kvalitet i forskningen. Meldingen er tynn med hensyn til antall sider, og den er også tynn i innhold. Det er jo påfallende at innstillingen fra komiteen er mer omfattende enn den meldingen kunnskapsministeren har lagt fram. Jeg tror jeg refererer statsråden korrekt når han i et innlegg her i sted sa: Det som har vært et problem, er å legge fram en plan med konkrete vyer. Finansiering og struktur i institusjonene kommer nå i vår, men alle vi møter, etterlyser målene for prosessen. Dette kunne vært muligheten – noen måneder før vi får den meldingen til behandling – til å sette oss disse målene. Nå utsettes det meste til neste stortingsperiode. Struktur og sammenslåing kommer før målsettinger, og Venstre er for en stortingsmelding om kvalitet i høyere utdanning når Høyre og Fremskrittspartiet foreslår det, men mot når de rød-grønne foreslår det. Det er også en artig observasjon i denne debatten.