Rolf Reikvam (Sosialistisk Venstreparti), 2009-06-18:
Politikernes veier er ofte uransakelige. Dette er en sak hvor det ikke er enkelt å se sammenhengen mellom det en har stått for og det en har gjort, og det en har fremmet forslag om. Det er sikkert riktig at det ikke står noe i Fremskrittspartiets program om likelønn. Men det står en del om hva som er politikernes rolle i tariffoppgjørene. Det står at det ikke er en offentlig oppgave å utjevne lønnsforskjeller som naturlig oppstår i arbeidsmarkedet. Det er altså ikke politikernes eller det offentliges oppgave. Det samsvarer jo fryktelig dårlig med det forslaget som er fremmet her i dag. Denne formuleringen ble tatt inn i Fremskrittspartiets program ved landsmøtet tidligere i år. Fremskrittspartiet har tidligere sagt en god del om likelønn. I forbindelse med statsbudsjettet – i 2008 – sa man: «Disse medlemmer er av den oppfatning at det er en for sterk vektlegging på tiltak for å fremme likestilling.» Så sier man videre: «Disse medlemmer finner det derfor ikke nødvendig å bruke store summer på likestillingsprosjekter i regi av det offentlige.» Dette er historie, og jeg aksepterer jo at et parti skal få lov til å skifte standpunkt. Jeg velger i utgangspunktet, som det gode mennesket jeg er, å si at det må være tillatt for Fremskrittspartiet å mene noe annet i dag enn det man mente for to måneder siden – og ikke bare noe annet, men noe diametralt annerledes enn det man mente for to måneder siden. Det er lønnsforskjeller mellom menn og kvinner. Likelønnskommisjonen har avdekket dette, og man er også helt klar på at skal vi få gjort en del med disse forskjellene, må det knyttes til tariffoppgjørene. Det er gjennom tariffoppgjørene vi kan klare å utligne forskjeller som får varige konsekvenser. Hvis vi prøver med enkelttiltak, kan forskjeller lett oppstå. Så det er helt nødvendig om vi skal klare å utjevne forskjeller – og det håper jeg vi klarer – at dette er en del av et tariffoppgjør. Så har vi muligheten gjennom statsoppgjøret. Etter min oppfatning har staten tatt et initiativ med den protokolltilførselen som ligger der fra årets oppgjør. Den er jo klar. Den gir sterke føringer på at dette er noe partene i statssektoren ønsker å gjøre noe med, og det skal gjøres noe med det. Altså er prosessen startet innenfor det området der staten har en direkte mulighet, nemlig der staten er arbeidsgiver. Også i kommunesektoren er partene enige om at det skal tas initiativ – det skal tas grep for å jevne ut disse forskjellene. Jeg er enig med dem som sier at hvis vi skal få til oppgjør som utligner forskjellene i kommunesektoren, er kommunesektoren nødt til å få dette kompensert. Kommunesektoren er avhengig av staten når det gjelder overføringer. Det er jeg enig i. Det må til hvis vi skal klare å få til dette løftet. Vi i SV er klare og tydelige på at tariffoppgjøret er stedet, tariffoppgjøret gir mulighetene, og partene skal gjøre jobben. Men vi ser også at hvis vi skal klare å ta dette grepet, som kan være omfattende og som er økonomisk krevende, må vi inn med en likelønnspott. Altså må staten vise i forhandlingene, som en tariffpart, at den er villig til å legge inn penger for å utjevne lønnsforskjeller. Det grepet må tas, og jeg føler meg trygg på at det skal vi klare å vinne fram med. Dette er et syn som vi i SV, i motsetning til andre partier, har hatt lenge – også i vårt program. Nå oppfatter vi det slik at prosessen er i gang. Så til slutt en liten kommentar til Bent Høie. Det skrives side opp og side ned – der er vi vel for så vidt i samme bås når det gjelder denne saken. Også Høyre skriver side opp og side ned uten noen konkrete forslag. Men i motsetning til Høyre har årets tariffoppgjør og den protokolltilførselen som ligger der, som er et resultat av bl.a. arbeidsgiversiden, der staten – vår regjering – er arbeidsgiver, vist at her tar man et grep, her starter man en prosess. Jeg kan love at SV framover skal være en pådriver for en pott og for at vi skal få til å jevne ut disse lønnsforskjellene.