Øyvind Vaksdal (Fremskrittspartiet), 2008-11-27:
Bistand blir uten sammenligning den store vinneren i Regjeringens forslag til budsjett for 2009. Regjeringen og regjeringspartiene er tydelig stolte av at det nå skal brukes 1 pst. av bruttonasjonalinntekt for å bidra til utvikling i fattige land, som det heter, og man mener dette er historisk. Fra vår side er vi også opptatt av å få mennesker ut av fattigdommen, men vi vil advare mot den ensidige fokuseringen på bistandens størrelse i kroner, eller i prosent av bruttonasjonalinntekt. Vi vil i stedet fokusere på bistandens kvalitet, om den kommer fram til dem som trenger den, om den virker etter hensikten, og om den i praksis fører mennesker ut av fattigdommen. I Klassekampen 24. november stod det en interessant kronikk skrevet av Eirik Jarl Trondsen, daglig leder av Energy Africa Ltd i Kenya, med tittelen «Bistandens fallitt». Han skriver bl.a. at sett fra Afrika er bistanden en besynderlig sak. Her kommer folk fra nord med flotte biler og gode lønninger som skal hjelpe oss i sør med å hjelpe oss selv. Etter erfaring fra ti års bistandsarbeid er hans konklusjon at vi gjør Afrika en bjørnetjeneste, og at vi kan ikke hjelpe et kontinent – det må hjelpe seg selv. Trondsen hevder at offerrollen vi pålegger Afrika, er med på å skape en forestilling om et håpløst kontinent. Han viser i kronikken til selvopplevde eksempler på feilslåtte hjelpeprosjekter og konkluderer med for det første at bistand i dagens form er fallitt. Først når Afrika og ikke minst afrikanske ledere tar ansvar for egen utvikling, kan Afrika klare å stå på egne ben. Han hevder at løsningen ikke er nye bistandsmetoder eller mer bistand som holder liv i tvilsomme ledere, men at vi er villige til å ta Afrika på alvor. I praksis vil det si å investere tid og penger og slutte med å gi offergaver til «stakkars Afrika». Langsiktige investeringer som tar vare på de ansatte, lokalsamfunnet og miljøet samt bygger en bærekraftig industri, må til, og han viser til en rekke prosjekter det vil være fordelaktig å investere i. Fremskrittspartiet er hjertens enig med Trondsen i dette. Vi har gjennom lang tid tatt konsekvensen av dette, og i vårt alternative statsbudsjett tar vi også til orde for opprettelsen av et fond for investeringer i næringslivet i utviklingsland. Flere og flere ser nå heldigvis at investeringer og næringsutvikling er en mye bedre og mer effektiv måte å bekjempe fattigdommen på, i motsetning til passiv pengestøtte uten krav eller kontroll. Fjerning av tollbarrierer og andre proteksjonistiske tiltak er også avgjørende dersom man skal kunne løfte mennesker ut av fattigdommen. Vi foreslår derfor i vårt budsjettalternativ å fjerne toll på varer fra alle utviklingsland på OECD-listen. Fjerning av tollbarrierer fra industrilandene er imidlertid ikke nok alene. Like viktig er det at man bygger ned toll- og handelsbarrierer regionalt mellom utviklingslandene. Finanskrisen som nå herjer verden, kan få svært alvorlige og omfattende konsekvenser for mange utviklingsland. Ferske analyser fra Verdensbanken viser at det på kort sikt er de land som har stor utenlandsgjeld og som er mest integrert i verdensøkonomien, som får svi. For de aller fattigste landene er det imidlertid de langsiktige konsekvensene som blir mest dramatiske. Mange frykter nå kollaps, og enkelte hevder sågar at konsekvensene i verste fall kan medføre regelrette statssammenbrudd for noen av de aller fattigste landene i Afrika. Mange av disse landene har veldig svak økonomi og har gjennom flere tiår vært passive bistandsmottakere, dessverre uten at dette har bidratt positivt på noen måte. Man har i svært liten grad hatt investeringer og næringsutvikling i mange av de fattigste landene. Man står derfor i dag veldig dårlig rustet mot konsekvensene av finanskrisen. Fra Fremskrittspartiets side er det avgjørende at det norske utviklingspolitiske engasjementet må støtte opp om en politikk som demper de negative konsekvensene av finanskrisen i u-landene, spesielt knyttet til gjeldssituasjon, investeringsbehov og handelsbetingelser. Det bør derfor fra norsk side nå vurderes strakstiltak for å dempe de alvorlige effektene av finanskrisen. Fra vår side foreslår vi i tillegg til fjerning av toll på varer fra u-land og et investeringsfond en økning av posten til gjeldslette utover Regjeringens forslag. Målet for norsk utviklings- og bistandspolitikk må være å bringe mennesker ut av fattigdom og gjøre fattige land i stand til å stå på egne ben. Skal vi oppnå dette, må vi bruke de metoder som vi vet virker.