Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2014-02-25:
La meg først få takke interpellanten for at hun la fram denne viktige interpellasjonen. Interessant er det også at interpellasjonen avholdes mens Maryam Rajavi er i Oslo. Hun har for øvrig sittet i losjen her før i dag. Så vil jeg takke utenriksministeren for å ha gått så vidt grundig inn i denne saken og for at han er villig til å bidra til å avvikle Camp Liberty på en skikkelig måte. Men det forutsetter at disse flyktningene har et sted å dra. Dette startet våren 2003 – ikke flyktningleiren, men trakasseringen. Da invaderte USA Irak og fjernet Saddam Husseins regime. Amerikanerne lovet da å sikre beskyttelse av de flere tusen iranske flyktningene som var i Sør-Irak, nær Bagdad. Dette var viktig fordi sjiamuslimene i området alltid har vært alliert med prestestyret i Teheran. I årene etter 2003 har imidlertid flyktningene i Camp Ashraf og Camp Liberty gjentatte ganger vært utsatt for trakassering, for plyndring og for angrep fra lokale sjiamilitser, bl.a. fra Al Mukhtar Army. Som det har blitt sagt her, i desember 2011 ble FN og den irakiske regjeringen enige om at 3 400 flyktninger skulle flyttes fra Camp Ashraf nordøst for Bagdad til Camp Liberty. Flyttingen var ferdig i september 2012, men 100 mennesker fikk altså lov til å være igjen for å rydde opp. Den 1. september 2013 ble 52 av disse myrdet av en sjiamuslimsk milits. Camp Liberty ble senest 26. desember 2013 angrepet, og flere mistet livet. Det sier seg selv at dette er uholdbart. Vi snakker om flyktninger med flyktningstatus under beskyttelse av FNs høykommissær for flyktninger. Både FNs høykommissær, altså UNHCR, og Amnesty ber nå verdenssamfunnet gripe inn og sikre beskyttelse av de iranske flyktningene i Irak. Flere internasjonale kirkeledere, parlamentarikere og politiske ledere har bedt Iraks regjering om å sikre flyktningleirene. Lederen av utenrikskomiteen i det amerikanske senatet, Robert Menendez, ber om at flyktningene flyttes ut av Irak og gis asyl eller flyktningstatus i europeiske land og USA. Camp Ashraf ble etter invasjonen i 2003 beskyttet av de amerikanske styrkene i Irak, USF. Men i juni 2009 ble altså ansvaret overtatt av den irakiske regjeringen. Etter det har leiren og flyktninger blitt trakassert og vært under press for å forlate Irak, for det er antakelig det som er motivasjonen for trakasseringen. Men det betinger at de har et sted å dra. Mange av flyktningene har sitt opphav i iransk motstandsbevegelse. Alle forstår at de ikke kan repatrieres, men Irak er sannsynligvis under press fra regimet i Iran. Det er viktig at den norske utenriksministeren nå sier at Norge vil bidra til at disse leirene avvikles på en skikkelig måte, og at man finner et sted å formidle disse flyktningene til. Her vil det være snakk om asylsøkerstatus i flere land i Europa, og flere må ta et ansvar. Inne i Iran har altså regimet kunnet fortsette sin undertrykking av fundamentale menneskerettigheter, dette i ly av den internasjonale debatten om landets atomprogram. Bare i januar i år ble 68 mennesker henrettet i Iran. De henrettes for alt fra mord til det å være dømt for å praktisere homofili. Amnesty International publiserte 25. november 2013 en lang liste over politiske fanger og menneskerettighetsaktivister i iranske fengsler. Det er advokater med dommer på 13 år for å ha spredd propaganda mot systemet, det er journalister, det er fagforeningsrepresentanter som sitter med dommer på inntil seks år for det samme. Vi vet at kvinner blir systematisk diskriminert, at kvinners vitnemål teller 50 pst. av menns i en rettssak. Vi kjenner til undertrykkingen av religiøse minoriteter, ikke minst sunnimuslimer, i tillegg til kristne, og vi kjenner til den ekstreme undertrykkingen av kurdere og balutsjere i Iran. Det finnes mange iranske flyktninger over hele verden, også i Norge. Men de som nå trenger vår støtte, er flyktningene i Sør-Irak. Jeg håper derfor at den norske utenriksministeren vil lykkes i å bidra til å få disse ut av Irak.