André Oktay Dahl (Høyre), 2012-01-17:
Jeg vil bare si at grunnen til at Høyre ikke støttet det nevnte forslaget, var ikke at det var noen motvilje mot bedre samarbeid, men at vi ikke så at modellen var den som var best mulig, samt at vi ville ha det vurdert i en helhetlig sammenheng i en stortingsmelding. Jeg har lyst til å takke interpellanten for at han har reist en viktig debatt. Det er garantert slik at organiserte kriminelle kommer til å bruke moderne – såkalt moderne, nå er de egentlig ikke så moderne lenger – tekniske hjelpemidler til å begå kriminalitet. Ved at butikker og selskaper blir bedre sikret, blir enkeltpersoner og det svakeste ledd mer og mer attraktivt. Jeg synes i hvert fall det var nyttig at representantene Michaelsen og Hagebakken tok opp perspektivet knyttet til hver enkelt av oss. Jeg tror at den største trusselen for enkeltpersoner er at man er naiv. Det er kanskje fint å være litt naiv, at man ikke tror vondt om andre, men det er en stor utfordring. Jeg kan ta et eksempel fra en messe om datasikkerhet, hvor nærmere 30 pst. av dem som var på denne messen, valgte å taste inn personnummeret sitt på en skjerm som var satt ut i lokalet, for å delta i en konkurranse – på en messe om datasikkerhet! Det sier jo noe om hva vi er villig til å gjøre bare for å få en liten, kjapp gevinst, og at vi ikke tenker over hva slags risiko vi utsetter oss for. Når det gjelder ID-tyveri, er det også et perspektiv å ta med at det kanskje kan skapes et A-samfunn og et B-samfunn. Jeg registrerte at i min forsikring, min boligforsikring via DNB, som har avtale med Akademikerne, inngår plutselig ID-tyveri. Men jeg er ikke helt sikker på om andre, som ikke har sterke fagforeninger i ryggen, har tilsvarende avtaler og mulighet til å kunne få slik hjelp hvis man blir utsatt for et ID-tyveri. Myndighetene er heller ikke godt sikret mot ID-tyveri. VG Netts oppslag knyttet til at hver enkelt av oss representanter har fått utdelt en iPad uten noen som helst opplæring om sikkerhet, er noe som er egnet til å skape en viss interesse og diskusjon. Det kunne sikkert vært nyttig å se hvor mange av oss som er flinke nok til å ta vare på sikkerheten vår. Det kan godt tenkes at det hadde vært nyttig å ha en liten spørreundersøkelse om hvilke sikringstiltak hver enkelt av oss som faktisk sitter i landets nasjonalforsamling, har gjort for å verne oss selv, Stortinget og de eventuelle dokumentene man kanskje får på mail fra regjeringsapparatet – hvis man sitter for et regjeringsparti – og som ikke burde komme ut. Høyre ønsker en egen stortingsmelding. Jeg tror det er nødvendig, på samme måte som det var nødvendig med en stortingsmelding om organisert kriminalitet. Fordi dette er en så spesiell måte å bedrive kriminalitet på, tror jeg vi trenger en egen debatt om det. Interpellanten var opptatt av at det er en manglende koordinering, til dels, i det offentlige. Jeg tror man skal ta inn over seg den kritikken som jeg vet – selv om den ikke kommer ut offentlig – fremføres overfor ulike embetsmenn, ulike departementer, fra større næringslivsaktører, f.eks. på norsk sokkel, som føler det vanskelig å finne ut hvem som har ansvaret, hvem som har ansvaret for hva. De føler seg hensatt til å holde på litt på egen hånd for å sikre f.eks. store oljeinstallasjoner i havområdene våre, i mangel av skikkelig oppfølging og ikke minst rask handling fra det offentliges side på en koordinert måte. Når én mann den 22. juli greide å sette ekstremt store deler av Norge ut av spill, kan vi stille spørsmålet: Hva vil skje hvis flere, langt mer koordinerte og kanskje, fortrinnsvis, oppegående personer som samarbeider, greier å sette store systemer som kan regulere vitale samfunnsinteresser, ut av spill? Jeg er glad for at vi diskuterer en strukturdebatt med hensyn til samfunnssikkerhet. Jeg tror det er viktig at vi ikke nå bare tenker 22. juli-kommisjonen og løser noen problemer i forhold til den typen form for terror, men at vi også diskuterer måten vi har strukturert de ulike enhetene som skal ta vare på vår sikkerhet, på. Ett spørsmål er om vi bør vurdere et nærmere samarbeid, kanskje en sammenslåing av NSM og PST. De har til dels overlappende oppgaver. Det finnes eksempler på at man sitter på hver sin tue og ikke samarbeider så tett og nært, selv om man egentlig har svært mange av de samme oppgavene. Jeg ber om at statsråden, forhåpentligvis i forbindelse med en stortingsmelding, vurderer spørsmålet om en sammenslåing av NSM og PST, som kan være ett bidrag til å sikre mer slagkraft med de ressursene vi har.