Dagrun Eriksen (Kristelig Folkeparti), 2007-12-13:
Den beste investeringen for en god framtid er å sikre gode oppvekstvilkår for barn og unge. Gjennom den siste PISA-undersøkelsen har vi igjen fått bekreftet at bakgrunnen man har, får betydning for prestasjonene i skolen. Norsk skole sliter ikke først og fremst med store ulikheter mellom skolene. I internasjonal målestokk er de rimelig like resultatmessig. Det er ulikheter på hver enkelt skole Norge sliter med. Derfor er samarbeidet mellom hjem og skole så viktig. Vi vet at det er store forskjeller mellom skolene med hensyn til hvor godt dette egentlig fungerer. Derfor har Kristelig Folkeparti i sitt alternative budsjett foreslått å bevilge 10 mill. kr til å starte et prøveprosjekt i hvert fylke, der det på en utvalgt skole opprettes en stilling som skal styrke nettopp dette samarbeidet. I tillegg har vi ønsket å styrke bevilgningen til FUG. Jeg tror det er behov for å satse mer for å styrke samarbeidet mellom hjem og skole. Er det egentlig en automatikk i at flere timer i skolen gir økt kvalitet? Vi mener Regjeringen prioriterer feil når den innfører fem flere timer i uka for de yngste barna. Dette er markedsført som det første skrittet på vei mot drømmen om heldagsskolen. Det er en drøm Kristelig Folkeparti ikke deler. Kristelig Folkeparti mener det er viktigere å se på innholdet i de timene vi allerede har, enn ukritisk å bruke flere hundre millioner kroner på å pøse inn mer av det samme. I vårt alternative budsjett foreslo vi å bruke de 275 mill. kr som fem ekstra timer koster, på en annen og bedre måte enn det Regjeringen foreslår. Kristelig Folkeparti foreslo å bruke 220 mill. kr. på å ansette 440 flere lærere i skolen. Jeg mener at det det er største behov for nå, er å skaffe flere lærere. Dette vil kunne gi en større læringseffekt enn flere timer, bl.a. fordi vi i større grad vil kunne gi mer tilpasset opplæring for den enkelte elev. I tillegg ville vi være mer i forkant av det generasjonsskiftet som nå vil komme i skolen. Kristelig Folkeparti foreslo også å bruke 25 mill. kr på et forsøk med mentorordning for nyutdannede lærere. Mange nyutdannede lærere føler seg utrygge i klasseromssituasjonen. Å få tilbakemeldinger og innspill vil kunne gjøre det enklere og raskere for den nyutdannede læreren å bli trygg på seg selv. Til sist foreslo Kristelig Folkeparti å innføre en egen tiltakspost på 25 mill. kr for å bekjempe frafallet i videregående opplæring. Frafallsprosenten i videregående opplæring er fortsatt alvorlig høy. Når én av tre ikke fullfører videregående opplæring i yrkesfag, er dette langt mer enn tørre tall. Disse tallene representerer enkeltmennesker og ikke minst i mange tilfeller enkeltskjebner. Det er viktig raskt å sette i gang tiltak for å bidra til at flere fullfører videregående. Så mye vil en kunne få til bare ved å omprioritere årets timetallsøkning. En innføring av heldagsskolen vil komme opp i milliardklassen. Tenk hvilket løft vi kunne gitt skolen med en slik satsing! Nei, løsningen på skolens utfordringer ligger ikke nå i flere timer. Løsningen ligger i å utdanne og ansette flere lærere, gjennomføre en god rekrutteringspolitikk og seniorpolitikk, bekjempe frafallet og øke verdsettingen av foreldre som ressurs i barns læring. Det er en bedre drøm enn drømmen om en heldagsskole. Det er ikke tvil om at Regjeringens budsjettforslag er et svært dårlig budsjett for høyere utdanning og forskning. Det er ikke bare opposisjonen som er enig om det, også en samlet universitets-, høyskole- og forskningssektor er sterkt bekymret over forslaget. Jeg konstaterer at Regjeringen fortsetter sitt hvileskjær. Mye er sagt om dette allerede, og jeg vil derfor konsentrere meg om en annen del av høyere utdanning, nemlig de private høyskolene. Tilbudene som gis ved private høyskoler, er en viktig del av vårt utdanningssystem. Dette understrekes gjennom at vi nå har en felles lov for høyere utdanning. Dermed ligger forholdene til rette for at den ideologiske debatten om forholdet mellom privat og offentlig utdanning, som vi særlig finner i spørsmål knyttet til friskoler, ikke i like sterk grad skal gjøre seg gjeldene i høyere utdanning. Nettopp derfor er det beklagelig at enkelte private høyskoler fortsatt sliter med kuttene som kom i denne regjeringens første budsjett. Det er vanskelig å forstå hvorfor akkurat disse skolene skal måtte ha en så vanskelig økonomisk situasjon. Særlig rammer dette Mediehøgskolen Gimlekollen. Høyskolen mottar nå for to av sine studietilbud kun støtte til undervisningskomponenten, men ikke til basiskomponenten. Høyskolen er den eneste private journalisthøyskole i Norden, og er både et nødvendig supplement og et alternativ til de statlige høyskolene. Ansgar Teologiske Høgskole, Fjellhaug Misjonshøgskole og Høgskolen i Staffeldtsgate er også i en vanskelig økonomisk situasjon, selv om problemstillingen er en annen. Disse gikk i 2005 over fra å være friskoler til å bli godkjent som høyskoler. Dette gav skolene en tyngre faglig profil. Merkelig nok har denne overføringen vist seg å ikke være lønnsom. Tilskuddet de nå får, er lavere enn tilskuddet de hadde fått dersom de hadde forblitt friskoler. Kristelig Folkeparti mener det ikke kan være riktig at skoler som ønsker en tyngre faglig profil på sine tilbud, skal bli straffet økonomisk, og vi ber departementet vurdere innplassering i kostnadskategori på nytt. Kristelig Folkeparti har i sitt alternative budsjett foreslått å rette opp disse kuttene. Vi har foreslått å rette opp hvileskjæret samt å øke bevilgningen til forskning gjennom Forskningsfondet kraftig. Med de oppgangstidene vi nå er inne i, må vi benytte muligheten til å satse både på skole, høyere utdanning og forskning. Jeg konstaterer at Regjeringen har stor vilje til å styre over Den norske kirke, men mangler vilje til å støtte den økonomisk. Kirken står overfor en avgjørende fase i dens mange hundre år gamle historie. Til våren legger Regjeringen fram en stortingsmelding som kan være starten på et framtidig skille mellom stat og kirke. Samtidig har mange menigheter utfordringer med bl.a. økonomi, prestemangel og kirker som forfaller. Da er det bemerkelsesverdig at Regjeringen benytter hvert enkelt statsbudsjett til å kutte på kirkekapitlet. Bevilgningen til fellesrådene er halvert siden Regjeringen tiltrådte, satsingen på å pusse opp forfalne kirkebygg er avsluttet, og Opplysningsvesenets fond er gjenstand for stadig flere kreative tiltak fra Regjeringen for å kunne ta for seg av fondets midler. Til det siste er det to utfordringer jeg har lyst til å komme med en bemerkning til. Når Regjeringen håndterer Opplysningsvesenets fond, er den ene utfordringen det den praktisk gjør ved å tappe fondet gjennom kirkeoppussing og dele ut penger fra fellesskapet til private tomtefestere. Men den andre utfordringen er kanskje enda mer alvorlig. Regjeringens håndtering av OVF-saken viser en manglende lytting og en manglende tilhørighet for å forstå Kirken og Kirkens bekymring. Etter min mening viser det en maktvilje og til tider en maktarroganse overfor Kirken som er illevarslende for det framtidige samarbeidet for å få til en god ordning mellom staten og Kirken. I tiden etter at budsjettet ble lagt fram, har det kommet bekymringsmeldinger fra Kirkemøtet, Kirkerådet, Bispemøtet, Presteforeningen, KA og KS, uten at det gjør inntrykk på denne regjeringen. I stedet kutter regjeringspartiene i Stortinget ytterligere 0,5 mill. kr for å styrke andre gode formål. Kristelig Folkeparti vil videreføre rentekompensasjonsordningen for kirkebygg, opprette 52 nye prestestillinger, reversere kuttet i bevilgningene til lokalmenighetene og øke støtten til Kirkens Ressurssenter mot vold og seksuelle overgrep. Vi vil på denne måten legge forholdene til rette for at Kirken kan oppfylle sitt eget mål om å være en bekjennende, misjonerende, tjenende og åpen folkekirke. Til slutt noen ord om KRL-faget. Kristelig Folkeparti er det eneste partiet som ikke er med på merknader i innstillingen som etterlyser endringer i KRL-faget. Det er kort og godt fordi vi mener det ikke er behov for ytterligere endringer i faget. Kristelig Folkeparti har derfor tidligere advart Regjeringen mot å gjøre større endringer i KRL-faget uten saklig grunnlag, men dessverre ser det ut som om Regjeringen nå vil gjøre nettopp det. Jeg vil understreke fra denne talerstolen at det for Kristelig Folkeparti er viktig at faget ikke er i strid med menneskerettighetene. Den europeiske menneskerettighetsdomstolen har vurdert faget i innkjøringsperioden fra 1997 til 2001, og vi har etter den tid, med bred politisk tilslutning, gjennomført nødvendige endringer både når det gjelder fritaksordningen og læreplanen, sist i 2005. Når det gjelder det framlegget Regjeringen har ute på høring om KRL-faget nå, er kanskje det alvorligste at man flytter debatten om innholdet i dette faget fra Stortinget til Regjeringen i dens arbeid med fagplan og læreplaner. Jeg tror dette faget vil tjene på at det står et bredt storting sammen om hva som skal være rammen for dette faget. Vi ønsker at den debatten skal føres her og ikke på Regjeringens bakrom.