trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Først vil jeg jo si at det ville være veldig ille om partienes håndtering av det framlagte budsjettet på Stortinget skulle føre til et dårligere budsjett. Vi må vel alltid legge til grunn at når vi gjør noen endringer i fellesskap her i Stortinget, gjør vi det for at vi skal oppnå et enda bedre resultat. Til det som er representanten Tørresdals bekymring: Det tror jeg er en bekymring som veldig mange deler. Det er veldig mange urovekkende signaler om utviklingen i barnevernet. Dette tar Regjeringen på det største alvor. Det er også foreslått styrking av barnevernet i budsjettet. Jeg er overbevist om at vi i årene som kommer, må vie situasjonen i barnevernet betydelig oppmerksomhet, for her har vi fått mange urovekkende signaler om utviklingen, dessverre.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Når det gjelder det første representanten Sponheim tok opp: Jeg tror faktisk også det er en styrke for Stortingets anseelse at vi greier å gjennomføre budsjetthåndteringen her på en ryddig og ordentlig måte. Det har ikke alltid vært tilfellet ved ulike regjeringers mindretallsregimer. Så er det slik at den situasjonen vi hadde i høst knyttet til sykelønnssaken og IA-avtalen, var spesiell. Men det viktige er at saken har blitt løst på en veldig god måte, og en måte som de politiske partiene har vært opptatt av, nemlig at man skal videreføre og trygge IA-avtalen, samtidig som Regjeringen har gjennomført det som er Regjeringens ansvar, nemlig de budsjettmessige konsekvenser av denne avtalen. Så den saken mener jeg har blitt håndtert på en veldig god måte, og den har ikke på noen måte skapt problemer for Stortingets budsjettbehandling. Stortinget har fått et saldert budsjett, og det har dannet grunnlaget for den innstillingen som skal vedtas i dag.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Først til støyen. Jeg mener – det tror jeg faktisk at også partiet Høyre mener – at vi i dette landet tåler å ha en diskusjon både i Stortinget, utenfor Stortinget, partier imellom osv. Det tåler et solid demokrati som vårt. Det vil bli veldig merkelig her i landet den dagen det er musestille, at vi ikke har noen ting å debattere, og at det som Per-Kristian Foss kaller for støy, er totalt fjernet fra den norske offentlige debatt. Så det tåler vi. Så til budsjettet. Det budsjettet som er lagt fram, er avstemt i henhold til den økonomiske situasjonen på det tidspunkt budsjettet er lagt fram. Det gjøres en referanse til januar, men det var ikke i januar Regjeringen sluttbehandlet sitt budsjett. Det ble sluttbehandlet i august–september, og den økonomiske rammen i budsjettet er avstemt mot den virkeligheten som Regjeringen så på det tidspunktet, og som en også mener er et riktig nivå å legge seg på når det gjelder håndteringen av handlingsregelen.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Jeg vet ikke om dette berører en kjepphest hos Høyre eller ikke, men jeg har lyst til å stille representanten Solberg et spørsmål knyttet til det budsjettet Høyre har lagt fram når det gjelder internasjonal solidaritet og bistand. Høyre var medlem av en regjering som i likhet med den nåværende regjeringen hadde som mål at man skal opp på et bistandsnivå på 1 pst., og vi hadde den oppfatningen at den forrige regjeringen, som Høyre var medlem av, også var veldig opptatt av å hjelpe verdens fattigste. Når vi nå ser Høyre tilbake igjen i opposisjon, er de litt der de var før, og lager alternative budsjetter ved bl.a. å kutte i bistand. De har altså råd til i Høyre å gi skattelettelser, men finner det likevel nødvendig og riktig å gjennomføre kutt i bistand til verdens fattigste. Da sitter man igjen med et spørsmål om det er slik at det faktisk var Kristelig Folkeparti som holdt Høyre i ørene i den forrige regjeringen, som gjorde at de hadde en styrking av bistand, og om Høyre nå er falt litt tilbake til gamle synder og lager alternative budsjetter ved å kutte i bistand. Det kan i alle fall ikke være situasjonen i norsk økonomi som har gjort at Høyre har funnet dette nødvendig.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Vi er mange som har merket oss at Fremskrittspartiet ikke synes så særlig om at det blir stilt spørsmål ved deres budsjett i finansdebatten, men i et replikkordskifte må vel det kanskje være lov. Jeg skal spare Fremskrittspartiets formann for å spørre om den økonomiske politikken, og utfordre representanten Jensen på et helt annet punkt, som, ifølge lesning av Fremskrittspartiets budsjettforslag, merker seg ut. Kanskje er en av de aller største utfordringene kloden står overfor, klimaendringer. Vi ser dem komme, vi ser dem komme mye raskere enn noen hadde trodd, og vi får stadig sterkere dokumentasjon på at det henger sammen med utslipp av klimagasser. Fremskrittspartiet ønsker jo å komme i regjering, og da er det interessant å vite hva Fremskrittspartiets formann mener om disse spørsmålene. I budsjettet framkommer det følgende: Man kutter drastisk i bevilgningene til jernbane. Der skal bilkjøring være alternativet. Det skal sågar også gjøres billigere. Så skal det ikke gjennomføres rensing av CO2. Det er borte i Fremskrittspartiets budsjett. Miljøverndepartementets budsjett er kuttet kraftig. Man sanerer hver eneste krone som er til både internasjonal og nasjonal miljøpolitikk. Hva er Fremskrittspartiets svar på disse utfordringene?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-11-28:
Jeg er enig med finansministeren og også med siste taler i at det viktigste med dette budsjettet er hvordan det virker i økonomien, særlig for folk flest. Bidrar det til å øke rentepresset, eller til å dempe det? I et foredrag den 25. januar sa finansministeren: «I en situasjon med høy kapasitetsutnytting er det viktig at budsjettpolitikken ikke bidrar til ytterligere press i økonomien.» I det samme foredraget varslet hun at man i årene fremover kunne ligge under handlingsregelens 4-pst. når det gjaldt bruk av oljepenger. I det budsjettet som nå legges frem, gjør man ikke dette, og man varsler at budsjettet vil øke presset i økonomien. Samtidig gjør man heller ikke noe for å øke tilgangen på arbeidskraft. Mitt spørsmål til Hill-Marta Solberg er derfor: Hva har endret seg når det gjelder presset i norsk økonomi, siden januar i år? Og er det slik at man nå overlater mer av ansvaret for konjunkturstyring til pengepolitikken, altså Norges Bank, hvis eneste virkemiddel er renteendringer?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-11-28:
Så var det svaret, da.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-11-28:
Det hadde vel vært overraskende om ikke lederen for det største regjeringspartiet hadde sagt at hun var fornøyd med budsjettbehandlingen. Men med respekt å melde har vel støyen bare fortsatt, men forflyttet seg til andre rom, og kanskje mer blitt støy mellom regjeringspartiene og mellom regjeringspartiene og Regjeringen enn det man har vært vant til. Jeg stilte et spørsmål i min første replikk som jeg gjerne vil gjenta, for representanten Solberg svarte ikke på det. Hva har endret seg siden januar når det gjelder presset i økonomien, og er det slik at når budsjettet øker innenlandsk etterspørsel, for å sitere fra budsjettdokumentet, vil det også øke rentepresset og overlate mer av konjunkturstyringen til Norges Bank?
Per-Kristian Foss (Høyre), 2006-11-28:
Det var hyggelig å høre at det viktigste representanten Inge Ryan hadde å glede seg over i distriktspolitikken, var et politisk gjennombrudd overfor EU som skjedde under den forrige regjeringen, slik det også er meddelt Stortinget i flere dokumenter. Det gjaldt den differensierte arbeidsgiveravgiften. Mitt spørsmål er imidlertid, når det gjelder distriktspolitikken, hvorfor representanten Ryan ikke har anledning til å glede seg over høyere avskrivningssats for industrien, som jo næringslivet i distriktene, som andre steder, har bedt om, og som faktisk også står i SVs program. Finansministeren har svart at dette ikke er aktuelt når det går så godt som det gjør i økonomien i dag. I dag svarte hun at når vi nå satser mer på veier, er det ikke nødvendig, og når arbeidskraft er viktigere, er det heller ikke nødvendig. Mitt spørsmål er egentlig: Når er det nødvendig i norsk økonomi å realisere den biten av SVs program som går på høyere avskrivningssatser for industrien?
Erna Solberg (Høyre), 2006-11-28:
Jeg er veldig stolt av det helhetlige opplegget vi har laget i vårt statsbudsjett for å bidra til utviklingen i den tredje verden. Det er på tre viktige områder alle utviklingslandene ber om støtte, det er tre viktige områder som hele den internasjonale opinionen snakker om når det gjelder det å skape økonomisk utvikling i den tredje verden. Det ene er gjeldslette. Der følger vi Regjeringen – vi synes Regjeringen gjør en god jobb med å komme sterkere på gjeldslette, og det får de vår støtte til. Så er det bistand. Vi øker bistanden i forhold til vårt eget forslag i fjor, men vi øker den ikke så mye som Regjeringen. Og så gjør vi noe ganske dramatisk annerledes enn det noen andre partier i denne sal gjør, vi tar det taket som det fra utviklingsland er bedt oss om å gjøre, nemlig å redusere tollsatsene våre for utviklingsland. I dag er det de 50 fattigste landene som har fri tolladgang til det norske markedet. Vi sørger for at alle utviklingslandene i løpet av en trappetrinnperiode neste år kommer til å få fri markedsadgang til Norge med hovedtyngden av sine varer. Det kommer til å bidra betydelig mer enn den lille forskjellen det er mellom vårt opplegg og regjeringspartienes opplegg når det gjelder utvikling i utviklingslandene målt i bistand. Det er handel de ber om – mye mer enn bistand.
Erna Solberg (Høyre), 2006-11-28:
Dette var jo en interessant debatteknikk. For det første skal jeg svare på det representanten spurte om. Nei, det står også i budsjettalternativet – hvis man har lest igjennom det – at vi unntar sensitive landbruksprodukter. Ja, det betyr at Argentina og Brasil og latinamerikanske land vil få markedsadgang, men ikke for det som må defineres som sensitive produkter, nettopp av hensyn til at vi ikke skal ha for raske endringer for norsk landbruksproduksjon. Men jeg synes jo at vi kunne tåle litt mer import også fra disse landene. Når representanten forsøker å hevde at vi går foran Fremskrittspartiet, må jeg spørre: Kan man regne? Fremskrittspartiet har fire ganger så stort kutt i landbrukssubsidier som vi har. Vi har ikke sagt at dette er et første skritt i reduseringen. Vi har sagt at dette er senkningen av nivået, og vi har sagt at det begrunner vi i at vi vil slippe bøndene fri fra mye av de reguleringene som Senterpartiet og landbruksforvaltningen påfører den enkelte ambisiøse, fremtidsrettede bonden, og som f.eks. bidrar til at man legger unødvendige hindringer i veien for samdrift og andre utviklingstiltak i landbruket.
Erna Solberg (Høyre), 2006-11-28:
Vi øker bistandsbudsjettet med 2,5 pst. neste år. Det er litt mindre enn Regjeringen gjør, men det er altså omtrent 8 milliarder kr mer i bistand enn det Fremskrittspartiet har. Så svarer vi altså på det utviklingslandene ber om, og jeg har lyst til å si at jeg er litt forbauset over denne høye tonen fra dem som ikke svarer på utviklingslandenes bønn, og som mener at det er bedre at vi bare gir bistand. Vi sier at vi både skal gi bistand og øke handelen, for når vi øker handelen samtidig som vi gir bistand, så får det en langsiktig, god effekt. Hvis vi sperrer landene ute fra våre markeder og bare gir bistand, fortsetter vi et avhengighetsforhold av bistanden som jeg faktisk tror er veldig usunt både for nasjonalitetsfølelse, for selvhevdelse og for selvrespekt i mange av utviklingslandene. Og jeg tror at over tid er vår utesperring fra markedet også en sikkerhetsrisiko i forhold til den verdensutviklingen vi ser. Jeg tror at verdens utvikling blir betydelig bedre av de endringene vi gjør på tollsiden, enn den blir av den milliarden og litt mer som de andre partiene har mer i bistand. Den langsiktige effekten blir bedre av dette.
Erna Solberg (Høyre), 2006-11-28:
Jeg konstaterer at representanten Heikki Holmås mener at det er usosialt å gi minstepensjonister i store hus lavere skatt, at det er usosialt å gi folk i fullt arbeid med lave og helt vanlige inntekter skattelettelse, og at det er usosialt å gi handelsåpninger for utviklingslandene, til tross for at det er det de ber om, særlig alle de nye latinamerikanske venstresidelederne, som SV ellers i andre debatter pleier å dyrke så mye. Jeg synes det er sosialt å bidra til at mennesker kan stå på egne ben og klare å betale regningene sine, og å sørge for et skattenivå for vanlige inntekter og for pensjonister med dårlig økonomi. Det synes jeg er bra. Vi kommer alltid til å stå for en ansvarlig økonomisk politikk. Det er en del av den Willochske ryggmargsrefleksen i partiet Høyre. Det kommer vi til å gjøre, og det tror jeg alle samarbeidspartnere vet at vi gjør. Det har vi gjort i alle de regjeringer vi har sittet i, og det kommer vi til å gjøre i alle de regjeringer vi kommer til å sitte i i fremtiden.
Dagfinn Sundsbø (Senterpartiet), 2006-11-28:
Høyre ønsker en slanking av landbruksbudsjettet og en deregulering av produksjonen. I forslaget i årets statsbudsjett, som jeg forstår bare er et første skritt på veien, vil de jo som kjent redusere inntektsnivået med ca. 30 000 kr. Høyre legger seg nå på siden av – ja, mange vil faktisk si foran – Fremskrittspartiet i et ønske om å deregulere produksjonen. I denne sammenhengen har jeg lyst til å spørre om det som står om tollfritak. Det heter der at det tollfritak man i dag har for de minst utviklede landene, MUL-landene, skal utvides til ytterligere 90 land. Mitt spørsmål er: Vil de 90 landene også innbefatte Argentina og Brasil, og har Høyre regnet på hvilke konsekvenser det vil få for prisnivået på landbruksproduksjonen i Norge og den pris som norske bønder vil kunne oppnå i markedet?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-28:
Aller først tror jeg man må ha forståelse for viktigheten av å betale skatt. Det er en ting som jeg tror både representanten Hagesæter og jeg må kunne diskutere i ulike fora. Jeg vet at han vil si at man skal betale minst mulig skatt, og så skal man ha lite til fellesskapet. SV er opptatt av at vi skal betale skatt etter evne. En inntekt på 400 000 kr, som representanten spør om, er en akseptabel inntekt, og man skal betale skatt i forhold til den inntekten. Betaler man for mye eller for lite skatt i dag når man tjener 400 000 kr? Jeg syns man betaler ca. riktig i skatt i dag når man har 400 000 kr i inntekt. Vi mener at skatten på de laveste inntektene med fordel kunne vært noe redusert. Det er noe som vi i SV jobber videre med, altså at det skal bli redusert skatt på de aller laveste inntektene i åra framover.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-28:
Det er helt riktig, som representanten Foss sier, at SV har sagt i sitt program at man ønsker å øke avskrivningssatsene i industrien. Det er ikke SVs program som denne regjeringa følger til punkt og prikke, det er Soria Moria-erklæringa som ligger til grunn, og der ligger det ikke inne at vi skal øke avskrivningssatsene for industrien. Jeg tror at man i en gitt situasjon der næringslivet går dårligere, må ta i bruk en del nye virkemidler for både industrien og annet næringsliv. Det gjelder arbeidsmarkedstiltak, det gjelder skattetiltak, og det gjelder avgiftstiltak. Men akkurat nå går faktisk norsk industri veldig godt. Jeg vet at representanten Foss tidligere i Stortinget har tatt opp utfordringen med hensyn til mangel på arbeidskraft. Det er situasjonen i Norge i dag, og det er viktig at vi faktisk kjøler ned økonomien, slik som også tidligere finansminister Foss var veldig opptatt av, når ting går bra i landet.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-28:
Det er jo ingen tvil om at en av de store utfordringene vi har, er å klare å dekke behovene i forhold til både pleietrengende og funksjonshemmede ute i kommunene. Det er jo nettopp derfor at man satser så formidabelt på bedre kommuneøkonomi som denne regjeringa har gjort. Vi har passert langt over 10 milliarder kr i økt satsing på kommunesektoren, og man har også signalisert at man ønsker å satse videre i åra framover. For det er jo i kommunene at den desidert største tjenesteproduksjonen skjer for de gruppene som representanten Sahl er opptatt av, så med en styrket kommuneøkonomi legger man til rette for at man kan få gode tilbud til både funksjonshemmede og pleietrengende i åra framover. Det er klart at behovet er enormt, så å nå helt til topps slik at alle sammen får dekket det de har krav på og behov for, er veldig krevende. Men man må hele tida streve mot å komme så nær målet som mulig.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-28:
Jeg klarer ikke å se at kommunene er spesielt lønnsledende. I hvert fall har ikke jeg noe kunnskap for å kunne påstå det. Det som er viktig for at vi skal unngå sentralisering, er at vi gjør en del konkrete grep. Den differensierte arbeidsgiveravgiften, som jeg pekte på i mitt innlegg, er et meget effektivt grep. Vi har fått flere forskningsrapporter som har gått gjennom hva det er som virker i norsk distriktspolitikk. Der har man pekt på at det vi gjør i Nord-Troms og Finnmark, er effektivt. Det vi har gjort gjennom differensiert arbeidsgiveravgift, er effektivt, og det vi har gjort gjennom Innovasjon Norge, er også til dels effektivt – det er litt mer varierende resultater der. For at vi skal hindre sentralisering, må vi fortsette å ha en del virkemidler der vi prioriterer og satser på spesielle ting i utkantene. Jeg er opptatt av at vi ikke må se på det som en subsidiering. Det er en nasjonal politikk for hvordan vi skal bevare bosettinga i Norge, for det er viktig for hele landet.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-28:
Jeg tror SV har fått innført veldig mange av de løftene vi gikk til valg på. Nå har denne regjeringa sittet ca. 13 måneder, og fram til neste valg vet vi at det er nesten tre år. Det betyr at vi er veldig godt i gang med å innfri mange av løftene som SV hadde, og ikke minst mange av løftene i Soria Moria-erklæringa. Det er slik at denne regjeringa bygger på Soria Moria-erklæringa. Der fikk SV betydelig gjennomslag for sin politikk, som gjorde at vi gikk inn i denne regjeringa. Det er den som gjelder for Regjeringa. Så vil sjølsagt SV framover jobbe med en del av sine saker som vi ikke nådde fram med på Soria Moria, både på landsmøter og i diverse partiprogram. Slik vil det være for alle parti. Men for oss er det Soria Moria-erklæringa som gjelder, og der står det ingen ting om at man skal ha varm skolemat innført i løpet av denne stortingsperioden.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-28:
Fremskrittspartiet har ved flere anledninger uttrykt at de har et mål om å komme i regjering. Med det budsjettet som Fremskrittspartiet legger fram her, der de øker det med 23 milliarder kr, frir man neppe til Høyre. Så har de også et budsjett som reduserer bistanden med 10 milliarder kr. Da frir man neppe til Kristelig Folkeparti. Betyr det at representanten Jensen og Fremskrittspartiet har gitt opp håpet om å få til en regjering på høyresiden i Norge?
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2006-11-28:
Jeg er ikke noen stordanser. Derfor har jeg store problemer med å se forskjellen på den dansen som Regjeringa danser, og den dansen som Kristelig Folkeparti presenterer for oss. Det er altså 0,3 pst. i forskjell på budsjettforslaget til Kristelig Folkeparti og forslaget til Regjeringa. Det er en mikroskopisk forskjell. Derimot er det veldig stor forskjell på budsjettforslaget til Kristelig Folkeparti kontra Høyres, og ikke minst på Kristelig Folkepartis kontra Fremskrittspartiets. Mitt spørsmål til representanten Sørfonn blir derfor: Er man mer bekvem med det budsjettforslaget som Regjeringa legger fram, er man mer fortrolig og enig i det, enn med det budsjettforslaget som det tidligere regjeringspartiet Høyre la fram, og det Fremskrittspartiet nå legger fram?
Jan Sahl (Kristelig Folkeparti), 2006-11-28:
Vi står overfor store utfordringer i årene framover knyttet til et økende antall eldre mennesker. Blant de største utfordringene i forbindelse med dette er å skape en eldreomsorg med kvalitet i innhold og behandlingstilbud og å gi mennesker med funksjonshemning, utviklingshemning eller kronisk sykdom innflytelse og kontroll over eget liv. Det er ikke et velferdssamfunn verdig at unge mennesker fortsatt skal bli plassert på sykehjem. For å klare dette trengs det en forpliktende opptrappingsplan med konkrete bevilgninger til formålet. Da er mitt spørsmål til SV: Vil SV i regjering være med på å sikre at vi får en forpliktende plan for å møte framtidens omsorgsutfordringer, der omsorgstjenestene har høy kvalitet og brukernes behov settes i høysetet?
André N. Skjelstad (Venstre), 2006-11-28:
Representanten Ryan har i lengre tid prøvd å framstille seg som distriktenes talsmann først og fremst. Det var med stor interesse jeg la merke til det han sa, at dette var det beste statsbudsjettet noensinne. Det blir litt pompøst. Det er nesten så det blir litt OL-aktig, men dog – la det ligge. Det som mitt spørsmål til hr. Ryan i denne sammenhengen gjelder, er: Med det som nå smekkes inn i kommuneøkonomien – og det kan isolert sett være bra – fører det til at i mange av distriktskommunene er kommunen lønnsledende. Klarer Ryan å se at det er med på å skape en større sentralisering også internt i kommunene? Er det ikke en viss uro hos representanten for at dette kan være med på å skape en sentralisering som kanskje ikke er hensikten?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-11-28:
Først må jeg få lov å si at jeg synes det er veldig gledelig at både regjeringspartiene og andre retter mye oppmerksomhet mot Fremskrittspartiets politikk. Det betyr jo bare at den blir presentert i langt bredere skala enn den ellers ville blitt hvis bare vi presenterte den, så jeg takker for den hjelpen. Dernest til klimaspørsmålet. Det blir ikke bedre klima av at vi har et omfattende byråkrati i Miljøverndepartementet. Det er direkte forbausende at Hill-Marta Solberg mener det. Men det som kanskje kunne vært et bidrag, var å fornye bilparken, som ville gjort at flere av oss hadde hatt råd til å kjøre rundt i miljøvennlige biler til en anstendig pris, og at vi fikk vraket alle de bilene som forurenser, og dermed hadde fått fornyet bilparken. Det blir det et bedre miljø av. Det blir ikke mer miljøvennlig energiproduksjon i Norge av at vi bruker milliarder av kroner på CO2-rensing. Kanskje vi heller skulle bruke energien vår på bokstavlig talt å utvikle nye energiprosjekter der hvor Norge har rikelige muligheter og anledning til å være i førersetet i verden – på å produsere miljøvennlig energi, som vi har alle forutsetninger for å få til.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-11-28:
Til det siste først: Også i Fremskrittspartiets budsjettalternativ foreslår vi faktisk en økning av gjeldsletten. Vi er for det, fordi vi mener det virker. Vi er også for økt handel. Vi står her i en motsetning til mange andre partier i denne sal som opererer med en utrolig dobbeltmoral når de ønsker å opprettholde handelsbarrierer og handelshindre overfor verdens fattigste land, som vi selv skal berike oss på og tro at det eneste som hjelper, er ensidig stat til stat-bistand, som gjerne havner i lomma på korrupte ledere, i stedet for å komme ut til dem som virkelig trenger det. Handel har vist seg å være et effektivt virkemiddel i alle sammenhenger. Da må vi også sørge for at de fattige landene får ta del i det. Jeg synes at de som kritiserer Fremskrittspartiets bistandspolitikk, først skal gå i seg selv og forklare hvordan det har seg at 50 år med tradisjonell bistandspolitikk i Afrika, bare har gjort det kontinentet fattigere. Noen få mennesker har fått hjelp – det er helt korrekt – men fattigdommen er brutal, og den er synlig. Da må de som går i bresjen for tradisjonell bistand, selv begynne å forklare hvorfor de vil fortsette med en medisin som åpenbart ikke virker.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-11-28:
Jeg synes det er rørende, jeg, med denne forferdelige omsorgen som både SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet har vist i denne debatten, for hvorvidt det lykkes Høyre og Fremskrittspartiet å oppnå et samarbeid eller ikke. Den eneste grunnen til at disse partiene er så opptatt av dette, må jo være den reelle frykten for å få et regjeringsalternativ som konkurrent. Jeg kan ikke forstå dette på noen annen måte. Jeg synes faktisk dette begynner å bli litt underholdende. Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet hadde enorm avstand mellom seg før de satte seg ned på Soria Moria og forhandlet, men den avstanden ser vi jo hver dag ikke er vekk. Det er svære diskusjoner innad i de samme regjeringspartiene mot hverandre om både dette og hint. SVs stortingsrepresentanter demonstrerer ute på plenen istedenfor å sitte inne i stortingssalen. Jeg synes vi har nok eksempler det siste året på at selv om de tre partiene har flertall, er ikke samarbeidet på alle måter så forferdelig vellykket. Det bør kanskje regjeringspartiene ta inn over seg i stedet for å være så rørende opptatt av et potensielt samarbeid mellom andre partier.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-11-28:
Nå synes jeg Meltveit Kleppa virkelig brakte opp et interessant perspektiv. Hun refererte til tusener på tusener av byråkrater. Kanskje hun skal gå til sin egen regjering og prøve å sette i gang et prosjekt for hvordan vi på en mer effektiv måte kan bruke folks skattekroner slik at de blir brukt til tjenesteproduksjon fremfor papirflytting og byråkrati. Det er klart at det er mulig. Fremskrittspartiet er for det lokale selvstyret. Fremskrittspartiet er for at kommunepolitikerne skal kunne rå i størst mulig grad over de oppgavene de er satt til å styre. Det er en av grunnene til at vi har vært kritisk til mange av de innblandingene som Miljøverndepartementet gjør, som Fylkesmannen gjør, hvor man direkte griper inn i enstemmige vedtak fattet av lokale kommunestyrer, og det burde bekymre Meltveit Kleppa mye mer. Denne saken har Fremskrittspartiet reist mange ganger, men dessverre får vi ikke støtte av de partiene som sier at de er opptatt av det lokale selvstyret. Og til slutt: Vi er svært opptatt av at de viktigste primæroppgavene som kommunene er satt til å gjøre, nemlig å ta vare på våre eldre og våre barn, skal prioriteres over alt annet. Derfor øremerker vi midler til eldreomsorg og skole.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2006-11-28:
For det første: Jeg mener at eventuelle bevegelser skjer gjennom samtaler og forhandlinger mellom partiene, ikke gjennom et alternativt statsbudsjett, som er et bevis for det partiprogrammet som Fremskrittspartiets stortingsgruppe har gått til valg på. Vår jobb nr. 1 er å fremme de forslagene vi har gått til valg på. Alt annet ville vært en hån mot alle våre velgere. De skal være helt sikre på at vi gjør alt det vi kan for å ivareta vår politikk. Men la meg snu dette tilbake til Venstres leder, Lars Sponheim. Hvor i Venstres budsjett ligger det en invitasjon til samarbeid med Fremskrittspartiet? For spørsmålet blir jo hele tiden stilt den ene veien! Man forventer på en måte at det er Fremskrittspartiet, og Fremskrittspartiet alene, som skal nærme seg resten av det politiske Norge. Men Fremskrittspartiet har altså en betydelig større oppslutning enn partiet Venstre. Jeg tror kanskje våre velgere forventer at vi holder fast på vår politikk, men hvis Lars Sponheim mener at vi gjennom alternative budsjetter skal synliggjøre samarbeidsvilje, forventer jeg at det også gjelder Venstre, Kristelig Folkeparti og Høyre.
Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2006-11-28:
I sitt alternative statsbudsjett går Fremskrittspartiet inn for å etablere et ekstra utenlandsbudsjett på 7 milliarder kr til tiltak som etter fremskrittspartiteorien ikke skal påvirke norsk økonomi, fordi pengene da brukes utenlands. Dette dekker så Fremskrittspartiet inn en og en halv gang ved å kutte i bistandsbudsjettet til de fattige i andre land. Dersom hensikten var å bruke mer penger uten å skade norsk økonomi, henger jo ikke dette helt sammen. Men så vil også Fremskrittspartiet bruke 23 milliarder kr ekstra av oljepengene som skulle sikre våre barns framtid, til mer forbruk hos oss i dag. Fremskrittspartiet har jo stor tro på at å bruke mer penger i Norge vil føre til bedre levevilkår her, mens man samtidig ved å bruke mye mindre penger på innsats mot fattigdom ikke ser noen som helst negative effekter der ute. Verdens utviklingseksperter er, som vi vet, enige om at utryddelse av fattigdom i verden må baseres på gjeldslette, handel og økning av bistand fra de rike land. Hvordan henger dette sammen? Er det slik at Fremskrittspartiet ikke ser noen hensikt i å bidra til å avhjelpe fattigdom ute?
Kåre Fostervold (Fremskrittspartiet), 2006-11-28:
Kristelig Folkeparti har i media og i denne sal kritisert ett av Fremskrittspartiets forslag til å løse den omfattende grensehandelen, nemlig vårt forslag om å harmonisere norske alkoholavgifter med avgiftene i land som grenser til vårt eget. Denne avgiften på alkoholholdig vare er i stor grad med på å bidra til handelslekkasjen til f.eks. Sverige på godt over 10 milliarder kr. Likevel øker Kristelig Folkeparti denne avgiften i sitt budsjettforslag. Ser ikke Kristelig Folkeparti at denne handelen er en stor utfordring for næringslivet som holder til langs grensen, og tror ikke representanten at de skyhøye alkoholavgiftene bidrar til handel med ulovlige og kanskje farlige smuglervarer, der staten absolutt ikke har noen kontroll over verken kvalitet, omsetning eller skatteinntekter?
Erling Sande (Senterpartiet), 2006-11-28:
Kristeleg Folkeparti har eit engasjement for frivillig sektor. Det har vi òg i Senterpartiet. Og regjeringspartia har styrkt frivillig sektor på fleire område, ikkje minst har den styrkte kommuneøkonomien vore viktig for det frivillige kulturlivet. Vi veit at Kristeleg Folkeparti har gode intensjonar for frivillig sektor, men vi opplevde i førre periode at også Kristeleg Folkeparti var med på kutt i løyvingane til viktige frivilligheitsområde, slik som studieforbunda og den viktige frifondordninga. Så spørsmålet til representanten Sørfonn, for å bruke hans eigen retorikk, er: Kan Kristeleg Folkeparti love ein annan dans – og auka støtta til frifondordninga for barn og unge og støtta til studieforbunda i tida framover?
Gunnar Kvassheim (Venstre), 2006-11-28:
I sitt første budsjett skjerpet Regjeringen boligbeskatningen ved å øke likningsverdiene på bolig med 25 pst. Skal en tro Senterpartiet, var det en sak som partiet hadde tapt i Regjeringen. Så sent som i debatten om revidert nasjonalbudsjett sa Senterpartiets Per Olaf Lundteigen: «Det er ikke Senterpartiets politikk å beskatte vanlige folks boliger. Det er et sentralt gode, og det har i hele etterkrigstida i Norge vært stimulert til at en skulle eie sin egen bolig. Det har vært et gode som skulle tas vare på, og det kan jeg forsikre at det også skal være framover.» Denne forsikringen holdt i tre og en halv måned. Nå foreligger det nok et budsjett der en har skjerpet boligbeskatningen. Forstår Senterpartiets parlamentariske leder at velgerne ikke lenger stoler på Senterpartiet på dette området? Kan hun avklare hvorvidt det er Senterpartiets politikk å skjerpe beskatningen på bolig for vanlige folk?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Vi kuttet litt i overføringene til Felleskirkelig råd i kommunene, det øremerkede tilskuddet, både i 2006 og i 2007. Det var bl.a. fordi den ordningen i utgangspunktet var ment å være en midlertidig ordning. Men bare i 2006 øker vi kommunebudsjettet med 11,5 milliard kr. Bare den økningen som vårt kommunebudsjett bidrog til i ekstrabevilgning til kirkelige formål i Oslo kommune alene, var større enn hele det landsomfattende kuttet vi hadde i den øremerkede ordningen. Det å sørge for at kommunene har en solid økonomi, er det som bidrar til at Kirke-Norge fungerer. Vi sier at vi har en statskirke, men vi har jo kanskje først og fremst en kommunekirke. Det er kommunene som driver det sosiale arbeidet, det er de som sørger for at det er varmt i kirken, det er de som sørger for at taket er tett, det er de som sørger for at man har penger til Felleskirkelig råd, og det er de som driver den grunnleggende grasrotaktiviteten i kirken. De 11,5 milliarder kr som 2006-opplegget til slutt har gitt til kommunene, betyr uendelig mye mer enn de 10–15 mill. kr som er kuttet på Felleskirkelig råd i en øremerket ordning.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Jeg er for alle de private pengene vi kan få inn i kulturlivet. Vi bruker mer av vårt private konsum på kultur. Vi kjøper DVD-er, vi går på konserter, vi drar på festivaler. Etter hvert som vi har mer enn nok materielle ting, etterspør vi den type ting. Det er veldig, veldig positivt. Vi bør få inn private sponsorer, vi bør få mesenkulturen – folk som har mye penger, bør altså rett og slett gi av sin velstand for å bygge samfunnet rundt seg. Men kanskje nettopp når mer og mer privat forbruk går inn i kultursektoren, er det så viktig å holde fast på den kulturdelen som ikke skal være kommersiell, som ikke skal ha et marked, og som ikke nødvendigvis skal lønne seg. Den balansen er det viktig å få. Jeg synes det er veldig flott at Høyre ikke gjør store kutt i kulturbudsjettet. Det betyr at de er med på den kraftige kulturrevolusjonen som vi er inne i. Men det som da blir interessant, er at Fremskrittspartiet foreslår et kutt på 700–800 mill. kr. Så hva slags politikk en borgerlig regjering bestående av fire partier, som Høyre ønsker, vil føre, det blir et stort spørsmål og et veldig stort usikkerhetsmoment for hele Kultur-Norge når vi nærmere oss valgkampen i 2009.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Igjen, jeg er glad for at tidligere regjeringspartier nå ser at kultur er viktig. Vi satser altså i 2007 ca. 65 mill. kr, så vidt jeg husker i farten, på museumssektoren alene. Veksten i det siste kulturbudsjettet Valgerd Svarstad Haugland la fram, hele feltet, var på 100 mill. kr. Vi har to tredjedeler av hele veksten bare på museumssektoren, en revolusjon i gjennomføringen av ABM-meldingen og museumskonsolideringen i forhold til det den forrige regjeringen drev med. Så ja, vi skal følge opp den reformen. Det er en viktig reform. Vi må bruke litt lengre tid fordi den forrige regjeringen var så forsinket, men vi har altså fullt trykk på det. Man kan harselere over at en femdobling av kulturbudsjettet i forhold til eget budsjett da man satt i regjering, ikke er nok, men jeg synes det er positivt at man får en bred oppslutning. Og igjen, den samme utfordringen til Kristelig Folkeparti som til Venstre og til Høyre: Hva skjer med kulturpolitikken når et parti som er like stort som disse til sammen, blir sittende i førersetet i politikken? Det bekymrer veldig, veldig mange.
Åse Michaelsen (Fremskrittspartiet), 2006-11-28:
Det er veldig bra at kulturministeren også er kirkeminister. Jeg har lyst til å prate litt om det, og stille et spørsmål som er viktig for meg. Statsråden sier at han ønsker å styrke kirkedemokratiet, men vi ser også at Regjeringen i de to siste budsjettene faktisk reduserer overføringene til de valgte menighetsrådene. En forbedret kommuneøkonomi har nettopp ikke gitt disse ekstra bevilgningene. Hvordan kan kirkeministeren da på den ene siden forsvare krav til demokratiutvikling, samtidig som han reduserer kirkedemokratiets økonomiske handlefrihet?
Olemic Thommessen (Høyre), 2006-11-28:
Det er en fest å høre på statsråd Giske når han lager regnestykkene sine i forhold til hvor mye som går til kultur. Det er jo heller ikke tvil om at det går mye til kultur. Høyre kommer til å være med på så godt som hver eneste øre, og enda skal vi ha noen flere kroner å putte inn hist og her. Det er også et annet spørsmål knyttet til mengden av penger, og det går på hva som skjer med kulturlivet når man har en så stor finansieringskilde som staten nå blir. Er det kanskje slik at man burde fokusere på også andre typer beslutningstakere enn de tradisjonelt statlige? Burde man prøve å få frem miljøer som også forvalter kulturpenger, som kan bygge broer inn mot næringslivet? Jeg sikter da til å få på beina en kultur- og næringslivsorganisasjon, kanskje noe i retning av det man har i England. Statsråden har jo selv pekt på problemstillinger knyttet til f.eks. nære bånd mellom dem som sitter i Norsk kulturråd, og søkerne. Vil statsråden bidra til at en del av de pengene han har, også kan kanaliseres inn i en slik sammenheng?
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2006-11-28:
For Kristeleg Folkeparti er det viktig med eit offensivt og godt kulturbudsjett, og det er eit bra kulturbudsjett som har kome for neste år. Vi har hatt mange høringar og innspel frå ulike organisasjonar. Norsk Kulturforum seier at dei saknar eit meir heilskapleg grep for dei større fagområda. Norsk Kulturforum har peika på at departementet prioriterer tilskot til delområde og enkelttiltak framfor oppfølging av langsiktige planar for større fagområde, særleg oppfølging av den økonomiske opptrappingsplanen for arkiv, bibliotek og museum. Ein veit at når det gjeld samanslåinga av museum, er det viktig å følgje opp ABM-meldinga. Når ein går gjennom smertefulle konsolideringar, ventar ein at ein får ein økonomisk gevinst av det. Føler statsråden seg forplikta til å følgje opp ABM-reforma i dei komande kulturbudsjetta, sjølv om reforma kanskje ikkje gir resultat i form av snorklipping?
Martin Engeset (Høyre), 2006-11-28:
Statsråden var knapt nok innom Regjeringens fattigdomssatsing i sitt innlegg. Det forstår jeg i og for seg godt. Ikke det at rekruttering av nye arbeidsplasser er uviktig – det er veldig viktig. Jeg har lyst til å bore litt mer i hvilke ambisjoner Regjeringen har knyttet til fattigdomsbekjempelse. I forbindelse med de berømmelige forhandlingene på Soria Moria under Regjeringens tilblivelsesdager gikk det ut en NTB-melding hvor det bl.a. stod følgende: «Dagen før gikk de rødgrønne i sin regjeringserklæring fra Soria Moria høyt på banen og lovet at fattigdommen i Norge skal være bekjempet i løpet av kommende fireårsperiode.» Så sa daværende generalsekretær Helen Bjørnøy: «Det er jeg veldig glad for. De har lagt ambisjonsnivået så høyt at troverdigheten deres står på spill hvis de ikke klarer det. Jeg håper og tror at de vil klare det.» Det sa altså nåværende miljøvernminister Helen Bjørnøy, som da var generalsekretær i Kirkens Bymisjon. Hvordan er presisjonsnivået til Regjeringen? Skal man bekjempe fattigdommen, eller skal man bare redusere fattigdom?
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
Det siste er direkte feil. Arbeiderpartiet eller jeg har aldri fremmet forslag i Stortinget der vi helt konkret skulle gjøre noe med minstepensjonen, utover at vi har stått veldig hardt på for å få et system som handler om at pensjonene under det folketrygdsystemet vi har i dag, skal reguleres i tråd med lønnsutviklingen. Det førte til at vi i forrige stortingsperiode stemte ned Bondevik-regjeringens forslag til trygdeoppgjør og vedtok reguleringen av grunnbeløpet i folketrygden her i stortingssalen. Så jeg, Arbeiderpartiet og regjeringspartiene har vært de toneangivende for å få på plass et flertall her i salen som sørger for at folketrygden blir regulert i tråd med lønnsutviklingen. Det har vi i denne regjeringen fulgt opp. For øvrig er det ikke rart at Fremskrittspartiet er opptatt av minstepensjonister, med en politikk som vil føre til at alle i framtiden vil bli minstepensjonister.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
La meg starte med at det som i hvert fall er oppsiktsvekkende, er hvis en representant for Høyre ikke er fornøyd med nivået på handlingsplanen mot fattigdom. Det ligger vel omtrent på det dobbelte av det som var nivået fra den forrige regjeringen. Da vet jeg ikke hva slags ord man skal bruke for å beskrive det den forrige regjeringen presterte på dette området, hvis man er misfornøyd med det vi nå gjør. Denne regjeringen har en ambisjon om å avskaffe fattigdom. Det som er grunnleggende viktig med den målsettingen, er at jeg tror at når denne stortingsperioden er over, vil det fortsatt finnes fattigdom i Norge. Men jeg er helt overbevist om at en så ambisiøs målsetting vil føre til at det vil finnes færre fattige i Norge enn om Regjeringen ikke hadde hatt denne typen ambisiøse målsettinger. Det betyr at bekjempelse av fattigdom står øverst på dagsordenen for oss, det ligger på bordet vårt hver dag, og systematisk jobber vi med å bekjempe fattigdom. Jeg er helt sikker på at vi langt på vei skal lykkes på mange områder.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2006-11-28:
La meg først starte med å si at jeg er helt enig med representanten Åse Gunhild Woie Duesund i at det som har skjedd med antall plasser for yrkeshemmede i år, ikke er akseptabelt. Derfor har jeg gjort det veldig tydelig overfor NAV. Det har ført til at det nå satses voldsomt i NAV med å komme i en situasjon der vi ved utgangen av året i alle fall når det nivået vi trenger å ha for å nå ambisjonene for neste år, som jo er svært høyt, 28 000 plasser. Jeg kan ikke gjøre annet enn at jeg kan love at jeg skal gjøre alt som står i min makt og følge veldig nøye med på tiltaksgjennomføringen i NAV neste år. I så måte er jeg helt sikker på at jeg kommer til å få god hjelp fra representanten Åse Gunhild Woie Duesund.
Robert Eriksson (Fremskrittspartiet), 2006-11-28:
Statsråden var i sitt innlegg så vidt inne på handlingsplanen mot fattigdom. I den politiske plattformen fra Soria Moria står det at den nye regjeringen vil bekjempe fattigdom. Der er det også ramset opp åtte punkter på hvordan det skal gjøres. Ordet minstepensjon er ikke nevnt en eneste gang i den erklæringen. Jeg har også tidligere forsøkt å utfordre statsråden på dette temaet. I dag har vi 246 000 minstepensjonister. Statsråden har når jeg tidligere har stilt spørsmål om dette, henvist til pensjonsreformen. De 246 000 som i dag er minstepensjonister, vil ikke bli berørt av den nye pensjonsreformen. Mener statsråden at den inntekt dagens minstepensjonister har er akseptabel, eller hva er det akseptable inntektsnivået for en minstepensjonist, som statsråden i opposisjon var veldig for å øke?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2006-06-13:
Det er mange utfordringer i Norge. Når man hører om Fremskrittspartiets tall, virker det nærmest som at norsk næringsliv har gitt seg ende over når det gjelder tap av konkurranse i forhold til andre land. Det er altså slik at vi har et av verdens høyeste velferdsnivåer. Vi har en av verdens mest konkurransedyktige økonomier. Vi har en høy produktivitet. Problemstillingen er at dersom vi skulle følge den økonomiske politikken som Fremskrittspartiet tilrår, ville vi ikke bare ramme husholdninger slik at tusenvis av unge mennesker ville tape hus og hjem, men vi ville også få et kostnadspress som ville innebære at norsk konkurranseutsatt virksomhet ville tape i konkurransen med andre land, og vi ville tape arbeidsplasser. For å sitere sentralbanksjefen: «Det høyere rentenivået vil vare til det konkurranseutsatte næringslivet er bygd så mye ned at det er blitt rom for den økte etterspørselen som en slik merbruk ville innebære.» Jeg registrerer at representanten Tybring-Gjedde snakker om handlingsregelen som det som er økonomisk forsvarlig å bruke. Ja, det er en langsiktig, fornuftig innfasing av oljepengene i norsk økonomi. Men også mer bruk av oljepenger innenfor rammen av handlingsregelen har negative virkninger for konkurranseutsatt næringsliv. Dersom vi bruker mer penger, betyr det at presset i norsk økonomi øker, selv om vi er innenfor rammen av handlingsregelen. Det bidrar til at vi taper en del arbeidsplasser som vi ellers ikke ville ha tapt. Men vi skal samtidig ta oljepengene inn i økonomien, og da må vi ha en fornuftig måte å gjøre det på. Det er bred enighet om at det er fornuftig å ha en slik handlingsregel, som vil sørge for at vi gjør det på en rimelig balansert, langsiktig og forsvarlig måte. Så sier representanten Tybring-Gjedde at man ser bort fra de økonomiske konjunkturene. Man kan jo lure på om Tybring-Gjedde har vært i nærheten av å se hva de økonomiske retningslinjene går ut på. De økonomiske retningslinjene har to elementer: Det ene elementet er den såkalte handlingsregelen, som innebærer bruk av realavkastningen av Pensjonsfondet. Det andre er nettopp at man til enhver tid må ta hensyn til den økonomiske situasjonen, og hvor mye det er mulig å gjøre bruk av uten skadelige virkninger for økonomien. Begge disse forholdene skal finansministeren avveie. Begge disse forholdene skal Stortinget avveie. Det som er problemet for Fremskrittspartiet, er at de verken har en langsiktig strategi eller tar hensyn til den til enhver tid gjeldende økonomiske situasjon, men kun ser på hva som måtte være det enkleste å gjøre til enhver tid, selv om man på den måten kaster titusenvis av unge familier ut av deres hus og hjem, og selv om man kaster titusenvis av mennesker ut i arbeidsledighet som følge av at arbeidsplassene går tapt.
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2006-06-13:
Fremskrittspartiet har en spesiell form for logikk. For det første er det slik at en endring i matmomsen på 1 pst. har en mye større virkning enn en økning i det alminnelige momsnivået på 1 pst. Det er faktisk slik at en økning av den alminnelige momsen rammer atskillig sterkere enn en økning av matmomsen. Så er det riktig at Arbeiderpartiet er i ferd med å rette opp de skjevheter som Fremskrittspartiet bidrog til da de hadde – såkalt – hånden på rattet. Vi har rettet opp arbeidsmiljøloven, vi er i ferd med å rette opp endringene i arbeidsledighetstrygden – for å nevne to eksempler. For å forklare sammenhengen for Fremskrittspartiets representanter kan det være grunn til å minne om at en økt rente, som det er liten tvil om at Fremskrittspartiets politikk vil føre til, innebærer at utlendinger er villige til å betale mer for den norske krona. Det betyr at valutakursen øker, det betyr at norsk næringsliv får mindre betalt for varer i andre lands valutaer. Hva slags virkninger har så det? Det har vi eksempler på fra den tid da Fremskrittspartiet, etter eget utsagn, hadde hånden på rattet. Fra andre kvartal i 2002 til andre kvartal i 2003 tapte Norge 33 000 arbeidsplasser i norsk næringsliv. Hvis jeg ikke husker veldig feil, var 19 000 av dem i industrien, en vesentlig del i de fylkene som er i den regionen som representanten Hagesæter kommer fra. Hva er Fremskrittspartiets bekymring i forhold til det? Jo, de ønsker å føre videre en politikk som faktisk bidrar til å presse valutakursen opp, og som bidrar til en slik utslåing av norsk næringsliv når det gjelder tap av arbeidsplasser. Hva er så Fremskrittspartiets svar? Jo, da Fremskrittspartiets tidligere leder, Carl I. Hagen, ble konfrontert med virkningene av denne politikken i forhold til næringslivet, var svaret: So what? Ja – so what? Virkningene er at arbeidstakerne taper sine arbeidsplasser, at ledigheten øker, og at Norge taper konkurransekraft. Det er disse virkningene som gjør at Arbeiderpartiet og alle de andre partiene, utenom Fremskrittspartiet, så sterkt advarer mot den økonomiske gamblingen med folks hus og hjem, den økonomiske gamblingen med folks arbeidsplasser, som Fremskrittspartiet driver med.