Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2012-12-10:
Jeg er glad for at idretten får mye verbal støtte – i alle fall utenfor denne sal, men for så vidt også i denne sal – men når det gjelder økonomisk støtte, blir det mer puslete. Nå behandler vi en sak om å endre fordelingen av tippenøkkelen med noen få prosent, og man er i gang med å trappe opp for å nå målet på 64 pst. Jeg skjønner egentlig ikke hvorfor man skal bruke så lang tid, all den tid etterslepet er ganske betydelig når det gjelder tippemidler – på over 2 mrd. kr. Det vi har fått høre, både gjennom høring til idrettsmeldingen og også kontakten vi har med idrettslivet, er at det er skrikende mangler og behov. Det er demotiverende for idrettslagene å oppleve dette, men også for de kommunene som venter på midler for å sette i gang bygging av anlegg. Nå er det idrettens tur. Idrettens andel av tippenøkkelen skal øke kraftig, og vi trenger idretten mer enn noen gang, sa den forrige kulturministeren da idrettsmeldingen ble lagt fram. Man lovet en kraftig opptrapping – det har ikke skjedd. Det er mange måter å finansiere idretten på, men vi mener at å endre tippenøkkelen og gjøre det i løpet av neste år er den riktige måten å gjøre det på. Det er helt riktig, som komitélederen sier, at Fremskrittspartiet også ønsker å øke inntektene gjennom å la utenlandske spillselskap etablere seg i Norge. Det betyr ikke at man sender pengene ut av landet. Nei, man lar faktisk pengene forbli i landet. Man innfører en lisensordning der man fordeler deler av omsetningen tilbake til idretten, etter samme modell som Norsk Tipping har. Dette ville ha tilført betydelige midler til norsk idrett, men det ønsker altså de rød-grønne og en del av de andre partiene ikke å gjøre. Man kan gjerne stå og skryte på seg at man gir idretten gode støttepasninger, men sannheten er vel at man egentlig scorer i eget mål med den politikken man har. Men idretten er ganske lydig, idretten er lojal overfor de politiske partiene og utøver ikke noe press i det offentlige rom. Det som er ganske interessant, er at når man prater med dem i litt andre fora, så er de rimelig misfornøyde med den stemoderlige behandlingen de får fra politikerne. Man viser til at det var Arbeiderpartiet som på sitt landsmøte i 2011 først foreslo en endring av tippenøkkelen. Det er feil. Fremskrittspartiet har foreslått det mye, mye tidligere og også flere ganger. Jeg registrerer at når Arbeiderpartiet foreslår noe på et landsmøte i 2011, må man bruke fem–seks år før man klarer å gjennomføre det. Det vitner ikke akkurat om handlekraft – snarere det stikk motsatte. Jeg er glad for at vi etter hvert har fått en idrettsmelding til behandling i Stortinget. Vi har fremmet en rekke forslag i denne sal om å få framlagt en idrettsmelding og har blitt stemt ned hver eneste gang, men etter hvert klarte regjeringen å krype fram med en melding og fremmet den for Stortinget. Det er vi glad for, for da får vi behandlet helheten i idrettspolitikken i Norge. Helheten er veldig enkel: Det mangler midler til idretten, og det er den store utfordringen vi står overfor alle sammen. Vi har noen løsninger – vi blir kritisert for å ha noen løsninger, greit nok – men jeg registrerer at de andre partiene ikke klarer å komme med noen tilsvarende løsninger. Man sier at man endrer prosenten, og at det vil bety mer penger til idretten. Da har man ikke peiling på økonomisk politikk, for å si det forsiktig, fordi det man er helt avhengig av, er at det faktisk er noen som putter penger inn i den potten – med andre ord at det er en del som spiller på Norsk Tippings spill. Hvis den aktiviteten går ned, hjelper det ikke å endre prosentsatsen, for det blir bare mindre penger å fordele. Det ønsker verken komitéleder Gunn Karin Gjul eller de rød-grønne å ta inn over seg. De ønsker egentlig bare å stikke hodet enda lenger ned i sanden, og det er som kjent ikke en god løsning.