Christian Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2021-05-28:
Et av politikkens minst sjarmerende trekk er at den sittende regjering aldri kan innrømme en feil, som om den er fullstendig ufeilbarlig og enhver tanke allerede er tenkt, og at opposisjonen, uansett hvor på den politiske skalaen den kommer fra, er feilaktig, basert på uvitenhet eller populisme. Skulle det bli et regjeringsskifte til høsten, vil vi oppleve nøyaktig det samme fra første dag. Det er forstemmende og fordummende. I denne saken er det imidlertid ingen tvil: Regjeringen hadde ikke kontroll, den visste ikke hvilket ben den stod på, og alle pekte på hverandre. Konsekvensen var at nasjonal sikkerhet ikke ble ivaretatt. Opposisjonen og Bergens Tidende fikk stanset et salg av avansert motorteknologi til en russisk bedrift kontrollert av russiske oligarker. Det er dokumentert, og det er det ingen tvil om. Det viktigste med denne saken er selvsagt at salget faktisk ble stanset. Der er jeg enig med min kollega Tetzschner. Samtidig burde det være en lærdom for enhver regjering at det viktigste er ikke i seg selv å forsvare egen handlemåte, men å gjøre systemet bedre, slik at det ikke skjer igjen. Denne konklusjonen som flertallet har kommet til, kunne vært unødvendig om regjeringen umiddelbart hadde sagt at den hadde gjort en feil, men det er altså for ydmykende for denne regjeringen. Den klarer ikke å innrømme feil. Derfor sitter også posisjonen i stortingssalen her og forsvarer noe som er helt umulig å forsvare. Da har ikke flertallet noe annet valg enn å vedta en sterk kritikk av regjeringens håndtering av saken. Noe annet ville vært å forsømme vårt ansvar som vaktbikkje overfor den utøvende makt. Jeg vil nevne noen forhold – tolv forhold, for å være presis: Statsministeren fikk først vite om saken da hun leste om den i Bergens Tidende 4. februar, det etter at regjeringen hadde visst om saken i mer enn to måneder uten å foreta seg noe som indikerte at de forstod alvoret. Rolls-Royce bekreftet overfor regjeringen den 12. april at både transaksjonsprosessen og kunnskapsoverføring til TMH var midlertidig stanset. Det betyr at kunnskapsoverføringen pågikk i tre måneder etter at regjeringen var blitt varslet om det potensielle salget. Til tross for dette tydelige budskapet fra Rolls-Royce fortsetter regjeringen å påstå at ingen sikkerhetsgradert informasjon ble delt med TMH, altså at «due diligence» – som hadde pågått i flere måneder – hadde dreid seg om alt annet enn teknologi helt frem til 12. april. Det er helt umulig. Det fungerer ikke på den måten. Rolls-Royce har selv innrømmet at de delte teknologi og informasjon med TMH helt frem til 12. april. Det kommer ikke fra regjeringen, det kommer fra Rolls-Royce, og så satte de på pause. Det finnes ingen felles forståelse av hva nasjonal sikkerhet betyr i praksis, hva som ligger i selve begrepene sikkerhet og nasjonal sikkerhet. Det er det flertallet i Stortinget ønsker å få klarhet i. Vi ønsker å få klarhet i hva sikkerhet er, og hvordan sikkerhet defineres. For egen del informerte jeg forsvarsministeren under hånden 10. februar, uten at noen tok affære – igjen fordi regjeringen ikke visste hvordan den skulle agere, i hvert fall ikke forsvarsministeren. Når forsvarsministeren får informasjon under hånden, slik at man kan stanse salget, slik at forsvarsministeren ikke trenger å bli ydmyket, sånn som en gjør i salen her, så mumler man tilbake og sier at jo da, regjeringen er klar over dette, og så går det altså to måneder før man faktisk gjør noe, rett og slett fordi opposisjonen på Stortinget ikke vet alt. Nettopp derfor. Men noen ganger vet vi faktisk mer enn regjeringen, og i denne sammenhengen visste i hvert fall jeg mer enn regjeringen, av flere ulike kilder. Sjef for etterretningen understreket under høringen at de utarbeidet en rapport allerede 18. januar til Justisdepartementet, som ikke satte på pauseknappen, men ba om en mer fyldig rapport. Hvis man får en rapport på den måten til Justisdepartementet, kan man ikke levere den tilbake og si: Kan dere gi oss litt mer informasjon? Da må man sette på pauseknappen og så be om mer informasjon. Det ble ikke gjort. Regjeringspartiene viser i innstillingen til en uttalelse fra statsministeren: «Ja, regjeringen har kontroll på saken. Derfor har den blitt en god …» – og så er det uklart hva hun sier, prikk-prikk-prikk, står det i referatet – «Men man burde ha reagert på et tidligere tidspunkt.» Hvem er «man» i dette tilfellet? Og videre: «Det ville nok vært en sak uavhengig av dette» – hva er «dette»? – «for det er flere punkter hvor denne informasjonen ville kommet inn.» Hvilke punkter? Og: «som E-sjefen har sagt tidligere i høringen i dag, et eget oppfølgingsspor knyttet til eksportkontrollsaker, og det var en oppfattelse at denne saken ville kommet i løpet av få dager etterpå.» Hvilken oppfattelse? Dette er altså referat fra høringen. Hvilken oppfattelse? Hva er disse begrepene? Det er fullstendig uklart. Da blir man en slags teflon-statsminister, som kan si en hel masse ting uten at man går ned konkret og peker på det. Jeg vil gjerne vite hva alle disse ordene betyr. Det er kryptisk, omtrentlig og helt uten mening. Forsvarsministeren hadde flåsete kommentarer på flere tidspunkt om motorer som Volkswagen pickup-truck, men kom plutselig på andre tanker noen få dager senere, da er det avansert motorteknologi. Da er det greit kanskje å være litt rolig første gangen, før man får lite grann mer informasjon, og så se at dette er alvorlig og motorteknologi. Statssekretæren i NFD uttalte seg på tvers av sin egen statsråd. Det er rimelig spesielt. Poenget om børskurser som posisjonspartiene har i merknadene, er helt, helt meningsløst. Når Rolls-Royce får muligheten til å selge en bedrift, går det et varsel til børsen i Storbritannia, men det er klart det er med forbehold om at man faktisk får gjennomført salget. Så kan man si at regjeringens ulike synspunkter underveis gjorde at man kanskje forsto at salget faktisk ville bli gjennomført. Regjeringspartiene konkluderer: «Disse medlemmer understreker at statsministeren her ikke refererer til at regjeringen burde ha reagert på et tidligere tidspunkt, men at saksbehandlingen i departementene burde ha begynt på et tidligere tidspunkt.» Regjeringen burde ikke begynt tidligere, men de som jobber i departementene, burde ha begynt tidligere. Jeg trodde faktisk at de som jobber i departementene, jobber for regjeringen, og at regjeringen er øverste ansvarlig, men ifølge referatene er det altså ikke sånn. Statsministeren uttalte i høringen at man kan tenke seg en løsning der avslag på eksportlisens de siste fem årene rutinemessig skal underlegges en vurdering av sikkerhetsloven § 10, noe som vil fange opp en mulig omgåelse av eksportregelverket på en bedre måte. Nei, det vil det ikke. Det vil ikke det, for det finnes krysseierskap over hele fjøla i forsvarsindustrien – også for vennligsinnede nasjoner. De aller fleste er vennligsinnede nasjoner. Dette var et unntakstilfelle. Det er sånn forsvarsindustrien fungerer i dag. Det er ikke noe galt i det, men det er fordi disse landene kan samarbeide også om forsvaret av hverandres land, gjerne gjennom NATO eller i Europa. Så kommer utvekslingen på Messenger mellom en fagdirektør i UD og motparten i Rolls-Royce. Denne kommunikasjonen ble altså gitt på et lavere nivå, uten at utenriksministeren var klar over det. Det er ikke gått inn i hva som faktisk blir sagt. Den 11. desember sies det fra UD, og jeg skal lese det opp: «Hi! Og course the last years were not wasted – I believe that(saksbehandler UD) really loved his RR time. And I definately know that he has the greatest admiration for you. And misses you. Pls get in touch about the issue at any time. Looking forward to seeing you too as soon as circumstances allow for it. Take care. Love,(initialer J) (saksbehandler UD) (initialer J) Med andre ord: Her har det vært en person som har jobbet i Rolls-Royce i forkant. Hvorfor har man ikke gått inn og sett på det? Det er ganske alvorlig, for det snakkes om en fagdirektør og en utveksling, men hva som faktisk blir sagt i denne utvekslingen, er ikke blitt sett på, og dette ble sagt 11. desember. Her er det veldig mye som regjeringen har gjort feil, og som den ikke har kontroll på. Man har kommet i etterkant. Den kritikken opposisjonen viser her, burde regjeringen være ydmyke nok til å akseptere og si at nei, vi koordinerte ikke riktig, vi visste ikke hvilket ben vi stod på, det kom til feil kilde, vi visste ikke nok om dette. Justisministeren gjorde kanskje det beste inntrykket her, men forsvarsministeren, utenriksministeren og statsministeren gjorde en slett innsats i høringen. Det går det an å si når en sitter i Stortinget: Det var en slett innsats, og det var en teflon-statsminister som ikke sa sannheten, eller som brukte ord som kunne misforstås, hele veien.