trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Magne Aarøen (Kristelig Folkeparti), 2002-02-21:
Som ein del av den statlege overtakinga av sjukehusa har det vorte bestemt at det skal opprettast ein felles innkjøpssentral for desse sjukehusa i Vadsø, under Helse Nord sitt ansvarsområde. Som det gjekk fram av svaret frå helseministeren, er saka ute til høyring i helseføretaka. Interpellanten stiller seg kritisk til ordninga på grunn av frykt for lange avstandar, dobbeltkompetanse og omfattande byråkrati, og etterlyser dokumentasjon på at dette er ei god ordning. Når det galdt statleg overtaking av fylka sine sjukehus, var det etter Kristeleg Folkeparti si meining betre argument mot enn for, men det vart no ein gong slik. Opprettinga av kompetansearbeidsplassar i Vadsø er i så måte eit plussargument i denne samanhengen. Svært ofte når kompetansearbeidsplassar vert etablerte utanfor dei større byområda, møter ein motkrefter som seier at det vert for langt, for dyrt og for vanskeleg. Kristeleg Folkeparti har god tru på at den planlagde innkjøpseininga i Vadsø på ein god måte vil stå for spisskompetanse og samordning helseføretaka imellom som det er rasjonelt å operere med. Det er viktig å ta heile landet i bruk. Kristeleg Folkeparti innrømmer gjerne at i slike saker vil distrikts- og regionalpolitikken alltid vere eit viktig argument ved sida av mange andre. I våre dagar med moglegheiter for god datakommunikasjon er ikkje avstandane lenger eit sterkt motargument, det er desentralisering av arbeidsoppgåver. Kristeleg Folkeparti er trygg på at helseministeren i samarbeid med helseføretaka finn fram til ei god arbeidsfordeling mellom sentralen i Vadsø og dei ulike føretaka. Her er det snakk om å forme ut noko i lag, ikkje om å træ ting nedover hovudet på nokon. Men nokre basiselement skal bestemmast på eit toppolitisk nivå, og når det m.a. gjeld slike geografiske plasseringar, synest eg det er riktig at det vert bestemt på sentralt politisk hald, og ikkje av dei enkelte føretaka.
Eva M. Nielsen (Arbeiderpartiet), 2002-02-21:
Debatten dreier seg om to ting. Det ene er om vi skal ha en innkjøpssentral, og det andre er om den skal ligge i Vadsø. Jeg vil forholde meg til organiseringsdebatten. I Ot.prp. nr. 66 sies det i kap. 2 under punkt 2.7, særskilt om innkjøp, at det er ønskelig med en klarere samordning av innkjøpene for å utnytte de storkjøpsfordeler dette måtte gi. Videre påpekes det at samordningen må organiseres mellom regionene. Likeledes slås det fast at de enkelte regionene har ansvaret for forsyning og for at denne blir mest mulig effektiv. Disse momentene lå i bunnen da etableringen av innkjøpssentralen ble besluttet. Gode argument for etableringen er først og fremst: Sykehusene i Norge bør koordinere sine innkjøp for å dra nytte av storkjøpsfordelen. Og for det andre: Ansvaret for innkjøpssentralen og eierskapet tilligger fortsatt regionene gjennom det foreslåtte eierselskapet AS Helseanskaffelser. Interpellanten sier at det strategiske ansvaret for forsyning må ligge i de regionale helseforetakene. Det vil det også gjøre. Ansvaret vil ikke bli delegert all den tid nettopp foretakene blir eneeiere av innkjøpsenheten. Jeg gjør oppmerksom på at vi her snakker om en modell for hvordan eierskapet på en praktisk måte kan utøves. Det er ikke snakk om en ansvarspulverisering eller at andre regioner skal ha eierskap. Dette vil sikre nødvendig brukermedvirkning for den koordineringen som nødvendigvis må ligge et eller annet sted – denne gangen i Vadsø. Det hersker liten tvil om at en koordinering av sykehusinnkjøp av varer og tjenester er økonomisk lønnsomt. Det viser all erfaring fra offentlig og privat sektor over hele Europa. Og jeg tillater meg derfor å ha min sterke tvil om hvorvidt unntaket beror akkurat i norsk helsevesen. Hvorvidt koordineringen med tanke på infrastruktur og teknologi, sånn som vi har det i dag, etableres i Oslo, Trondheim eller Vadsø, har liten betydning. I dag er koordineringen mer eller mindre fraværende, i beste fall mangelfull, og helsekronene blir ikke optimalt utnyttet. Man kan saktens spørre hvem sitt ærend representanten Alvheim løper i denne saken. Omsorg for statens utgifter er det neppe. Koordinering av sykehusenes innkjøp vil kreve disiplin, det vil kreve samhandling av sykehuslederne, det vil gi innsyn, det vil gi budsjettkontroll, samtidig som det er tiltak som vil gi flere effektive helsekroner som vi kan bruke på våre pasienter.
Raymond Robertsen (Høyre), 2002-02-21:
Når vi diskuterer denne saken, bør vi kanskje også se litt tilbake og se på bakgrunnen for sykehusreformen. Meningen med mye av det man gjorde, var bl.a. at man ville samordne ressurser og få til et mer helhetlig eierskap, og ikke minst se på investering og innkjøp i et helhetsperspektiv. Innkjøp utgjør en svært stor del av de totale budsjettene for sykehusene. Å få ned kostnadene på produkter og utstyr til sykehusene er viktig for at vi skal kunne få mer helse ut av hver krone – jeg har alltid trodd at det var veldig viktig for Fremskrittspartiet, og det er jo selvfølgelig i alles interesse. I forbindelse med sykehusreformen blir det utformet en idé i Vadsø-miljøet om en felles innkjøpssentral for alle sykehusene. Beregninger viser at Helse-Norge kan spare mellom 600 mill. kr og 1 milliard kr på å samordne sine innkjøp. Det å samle så mange enheter som det tross alt her er snakk om, til én kunde, gir også markedsmakt både overfor norske og utenlandske leverandører. Det må være i Stortingets interesse at skattebetalerne sparer penger på innkjøp av utstyr til sykehusene. Og jeg trodde også at Fremskrittspartiet var opptatt av hva skattebetalerne sparte. Jeg registrer også at leverandørene til sykehussektoren er bekymret for den markedsmakten som vi som kunder er i ferd med å skaffe oss. Det må vi tolke som at vi er på rett vei. Jeg registrerer også at Fremskrittspartiet, ved John I. Alvheim, er bekymret for de reisekostnadene som leverandørene vil få. Jeg føler at det på en måte foregår to debatter, én om hvorvidt man skal ha en nasjonal enhet for innkjøp, og én der beliggenheten er problemet. Slik jeg tolker innleggene i dag fra Fremskrittspartiet, er det beliggenheten som er problemet. Jeg tror ikke denne interpellasjonen hadde vært reist dersom lokaliseringen hadde vært i Kristiansund i Møre og Romsdal eller i Skien, som ligger i John I. Alvheims hjemfylke. En innkjøpssentral, slik den er beskrevet, kunne ha vært lokalisert hvor som helst i Norge. At nettopp Vadsø ble valgt, ble behørig begrunnet av helseministeren og av representanten Bent Høie. Jeg reagerer sterkt på representanten Alvheims beskrivelse av Finnmark og Vadsø som såkalt utkant i landet. På bakgrunn av slike uttalelser må man spørre seg hvorfor folk og næringsliv i det hele tatt kan være der. Dersom reisekostnadene er et problem, bør Fremskrittspartiet kanskje være mer bekymret for reisekostnadene til befolkningen som tross alt bor i Finnmark, enn for reisekostnadene til leverandører som ønsker å selge tjenester til den norske stat.
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2002-02-21:
På vegne av Carl I. Hagen, Kristin Halvorsen, Øystein Djupedal og meg selv har jeg den ære å fremme forslag om makssats for oppholdsbetaling i barnehager.
Oddvard Nilsen (Høyre), 2002-03-06:
Jeg foreslår Øyvind Halleraker.
Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
På vegne av Ulf Erik Knudsen, Per Sandberg, Øyvind Korsberg og meg selv, og sannsynligvis store deler av den norske befolkning, har jeg gleden av å fremme et forslag om skrinlegging av operaprosjektet i Bjørvika.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
På vegne av Lodve Solholm og meg selv vil jeg fremme et forslag om å fjerne importvernet for poteter som et ledd i å øke tilbudet av kvalitetspoteter til norske forbrukere.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg har følgende spørsmål til vår samferdselsminister, på vegne av Kenneth Svendsen: «Ifølge VG den 20. februar d.å. vurderer Vegdirektoratet som fremtidig løsning å innføre variable fartsgrenser som i enkelte tidsrom settes til 50 km/t på E6 gjennom Østfold. Bakgrunnen for dette er at trafikkveksten gjennom Østfold har vært langt større enn flertallet på Stortinget har forutsett. Vil statsråden fremme strakstiltak, bl.a. ved at utbyggingen av ny firefelts vei gjennomføres tidligere enn planlagt?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg takker statsråden for svaret. Det var oppløftende å høre at man ikke ønsker å innføre variable fartsgrenser, for med de køene vi har i Østfold i sommerhalvåret, kan bilpasseringene ved Svinesund være over 30 000 i døgnet, og da er jeg redd det ville ha korket seg helt. Men så til disse forpliktende uttalelser om å komme tilbake til Stortinget: Statsråden var i Østfold den 4. desember og kom med forpliktende uttalelser. Det samme skjedde i et svarbrev til de ansatte ved bedriften Kynningsrud AS i Østfold, som mistet to av sine ansatte i en trafikkulykke på dødsveien E6. Statsministeren var i Østfold sist lørdag på fylkesårsmøtet til Kristelig Folkeparti, og han kom også med forpliktende uttalelser. Nå er det gått ganske lang tid siden 4. desember, og befolkningen i Østfold og de som trafikkerer denne veien, er veldig interessert i å få vite når forslag om bevilgninger kommer, og i hvilken takt utbyggingen av firefelts motorvei på E6 vil bli forsert.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg takker statsråden for tilleggsvaret, og registrerer at hun ikke svarte på mitt spørsmål: når og i hvilken takt man vil forsere utbyggingen. Stortinget har jo vedtatt en utbyggingstakt i veiplanen, så den problematikken som vi her snakker om, skaper stor usikkerhet. Da statsråden var i Østfold 4. desember, sa hun – skal jeg tro mediene – at utbyggingen burde skje i samme takt som i Sverige, som planlegger å være ferdig fram til Svinesund i 2007, men på grunn av reguleringsproblematikken vil en maksimal utbyggingstakt bety fullt utbygd E6 til Svinesund i 2009. Vi vet at hvis ikke bevilgningene kommer, vil ferdige parseller som er klar til utbygging, ikke få en kontinuerlig utbyggingstakt. Det vil øke kostnadene og også belastningen på alle dem som må betale bompenger gjennom Østfold. Vil man foreta nødvendige bevilgninger, slik at E6 firefelts motorvei kan stå ferdig i 2009?
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
På vegne av stortingsrepresentantene John I. Alvheim, Øystein Hedstrøm og meg selv har jeg gleden av å fremme forslag om å be Regjeringen utrede effektene av å innføre redusert merverdiavgift på legemidler.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg vil få lov å stille helseministeren følgende spørsmål: «I forbindelse med behandlingen av Budsjett-innst. S. nr. 11 for 2001-2002 vedtok Stortingets flertall følgende forslag: «Stortinget ber Regjeringen sørge for at kostnadene ved bruk av legemiddelet Remicade dekkes av blåreseptordningen.» Hvor langt er arbeidet med å gjennomføre dette vedtaket kommet, og når vil pasientene kunne benytte seg av den fordelen dette vedtaket skal medføre?»
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg takker for svaret Jeg stiller meg litt undrende når helseministeren sier at han skal sende Stortingets vedtak ut på høring. Så vidt jeg vet, har Stortinget i denne saken gitt et svært klart signal, et svært klart vedtak om hva som skal gjennomføres. At statsråden eventuelt må rådføre seg med sine spesialister i departementet for å få utformet lovteksten, støtter jeg fullt ut. Men å sende et stortingsvedtak ut på høring om hvorledes det skal være – da vil jeg spørre om helseministeren har tenkt å legge seg på en ny praksis med å sende Stortingets vedtak ut på høring.
Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg takker igjen for svaret. Men fortsatt stiller jeg meg spørrende til det at stortingsvedtaket skal sendes ut på høring, for jeg synes vedtaket er tindrende klart. Og det må være rimelig raskt å få gjennomført et lovarbeid i denne saken og få ordningen på plass. Jeg håper at helseministeren minimum får på plass en odelstingsproposisjon i forkant av revidert nasjonalbudsjett, slik at ordningen kan gjøres gjeldende i forbindelse med det. Dette er jo en litt underlig situasjon, når vi i løpet av ett år klarte å vedta at alle sykehus skulle overføres til staten. Den største helsereformen som Norge noen gang har sett, brukte man altså ca. et år på å vedta, og så skal man bruke nesten tilsvarende tid på å endre én liten paragraf i folketrygdloven, slik at revmatismepasienter skal få mulighet til å få legemiddelet Remicade. Vil helseministeren i hvert fall gi det signal at senest i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett er dette på plass og Stortingets vedtak oppfylt?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-06:
Jeg vil gjerne stille statsministeren et spørsmål. Jeg vet at regjeringspartiene nå jobber med en plan for å motvirke fattigdom i Velstands-Norge. Det er mange som sliter med et inntektsnivå som ligger langt under det en trenger for å være en vanlig deltaker. Nå er det ganske mange som opplever dette på kroppen akkurat i disse dager. Det er folk på attføring som rammes av de regelendringene som er gjennomført, men som også rammes av at man ikke har klart å få på plass et datasystem i Aetat som er slik at de får de pengene de faktisk skulle hatt. Dette betyr at en del får inkassovarsler og er i en veldig utrygg situasjon. Mange må knegå familien sin for å låne penger både her og der. Mange føler veldig stor usikkerhet og føler nettopp den fattigdommen som Bondevik har sagt at han ønsker å avskaffe, på kroppen. Er det slik at Regjeringen nå vil legge opp til en kriseplan som for det første gjør at man kan forskutteres for hva man faktisk har krav på i forhold til de attføringspengene som er utelatt? Og for det andre: Vil Regjeringen gå inn og dekke de eventuelle inkassogebyrene som staten har påført noen av dem som har minst å rutte med her i samfunnet?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-06:
Jeg må dessverre si at jeg ikke er sikker på at Regjeringen forstår alvoret i situasjonen og hvor dyrt det er å være fattig. Dette er jo ikke en sak som en kan vente med til revidert nasjonalbudsjett, i og med at folk sitter med inkassobyråene på trappen i dag. Dette er jo ikke en sak der man, som når det gjelder mange andre grupper, kan håndtere folk som kanskje har noen kroner i banken. Dette er folk som ikke klarer å betale sine egne utgifter nå. Jeg synes det er en respektløs måte å behandle folk som har dårlig råd på. Jeg synes dette er Regjeringens test på om man forstår hvordan det er å leve på et eksistensminimum i et av verdens rikeste land. Er det virkelig slik at regjeringen Bondevik ikke vil ta ansvar for at de som nå på grunn av feil fra staten ikke har penger til å betale sine regninger, ikke kan få forskuttert beløpet ved at staten f.eks. tar kontakt med sosialkontorene og ber dem om å utbetale det folk faktisk har krav på, slik at situasjonen løses for den enkelte? Dette er jo situasjoner som gjør at folk ligger våkne om natten og ikke klarer å fullføre den attføringen de er i gang med. Disse blir uføretrygdede hvis det ikke snarest gjøres noe fra Regjeringen.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2002-03-06:
For det første oppfatter jeg statsministerens svar til Jens Stoltenberg når det gjelder psykiatri, slik at dette er et område der statsministeren garanterer en betydelig vekst uansett. For det andre har jeg et spørsmål om helheten i sykehusøkonomien. Det har blitt gitt signaler fra Regjeringen i retning av at underbalansen i fylkeskommunene skal deles mellom fylkeskommunene og helseforetakene etter den andel spesialisthelsetjenesten utgjør av totalutgiftene. Det betyr altså at helseforetakene har et betydelig underskudd, og Regjeringen foreslår at de skal ta sin del av det opparbeidede underskuddet. Dersom man gjennomfører det som Regjeringen har gitt signaler om, i sammenheng med det aktivitetsnivået Regjeringen har lagt seg på i sine signaler til helseforetakene, vil den samlede aktiviteten gå ned. Vil Regjeringen vurdere en annen måte å sørge for at ikke helseforetakene nå må slite med underskudd langt inn i framtida?
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
For det første er det riktig at Regjeringen arbeider med en plan for ytterligere tiltak for å motvirke fattigdom. Samarbeidsregjeringen la jo inn tiltak allerede i det vedtatte budsjettet på 250 mill. kr mer enn det Stoltenberg-regjeringen hadde foreslått, men vi vil fortsette med en plan for ytterligere tiltak. Det er riktig som SVs parlamentariske leder peker på, at situasjonen i Aetat og innføring av et nytt regelverk for attføringsytelser har påført flere mennesker betydelige problemer. Det skyldes dels at innføring av 14 dagers etterskuddsvise utbetalinger medførte forskyvninger i utbetalingene, noe som har ført til at en del brukere fikk likviditetsproblemer, slik Kristin Halvorsen nå pekte på. Dels skyldes problemet med forsinkelser hos Aetat som følge av innføring av nytt regelverk og omlegging til nytt datasystem, som også SVs parlamentariske leder var inne på. Derfor har Arbeids- og administrasjonsdepartementet nå bedt Aetat om å intensivere arbeidet med informasjon, særlig omkring utfylling av meldekort. Meldekortsystemet og reglene for attføringspenger og attføringsstønader skal gjennomgås i lys av de erfaringene Aetat nå gjør. Regjeringen har lagt til grunn at dette arbeidet også vil kreve ekstrabevilgninger for å kunne rette opp den vanskelige situasjonen som Aetat og ikke minst Aetats brukere nå har kommet opp i. Det vil vi komme tilbake til i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. Når det så gjelder spørsmålet om eventuelt å forskuttere og om inkassogebyrer, får jeg ta det opp med arbeids- og administrasjonsministeren som rette vedkommende, men jeg kan love representanten Kristin Halvorsen at Regjeringen også ser alvorlig på de problemer som brukere av attføringsytelser har kommet opp i på grunn av situasjonen i Aetat.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Som jeg sa, ser Regjeringen alvorlig på dette, jeg tror faktisk vi forstår alvoret. Vi har drøftet det, og det var ikke min mening å si at vi skal vente med å gjøre noe som helst til revidert nasjonalbudsjett. Det jeg prøvde å si, og jeg tror jeg også sa det, var at bevilgningsoppfølgingen må komme i revidert nasjonalbudsjett, som vanlig er. Men det er klart at det kan være behov for akutte tiltak på grunn av en akutt situasjon som mottakere av attføringsytelsene har kommet opp i. Det har vi drøftet, det skal vi drøfte videre med sikte på rask handling, og, som jeg sa, jeg skal love å ta det ytterligere opp med arbeids- og administrasjonsministeren som ansvarlig statsråd i forbindelse med Aetat. Vi er klar over at mange mennesker som fra før av har det vanskelig, har kommet opp i en ytterligere vanskelig situasjon. Vi tar fattigdomsproblemene på alvor. Derfor har vi foreslått ytterligere tiltak utover det den forrige regjeringen foreslo, derfor jobber vi med ytterligere tiltak i en ny handlingsplan, og vi ser fram til et samarbeid med bl.a. SV for å få fart i dette arbeidet.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg svarte jo dels på det i mitt første svar til representanten Kristin Halvorsen, nemlig at arbeids- og administrasjonsministeren allerede har tatt kontakt med Aetat når det gjelder disse problemene, også det som går på informasjon, meldekort, regler for attføringspenger, som skal gjennomgås. Men i tillegg har det kommet innspill fra Stortinget i dag ved representanten Kristin Halvorsen. De har jeg lovet å ta opp med statsråden som mulige ytterligere tiltak med henblikk på rask handling.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Det har vært en nedjustering av ressursene til Aetat i forbindelse med en bedre arbeidsmarkedssituasjon over lengre tid, det har Stortinget vært involvert i. Aetat har fått betydelige midler til å utbygge sine IT-systemer med sikte på mer effektiv saksbehandling og håndtering av oppgaver. Nå har mottakere av attføringsytelser kommet opp i en akutt vanskelig situasjon. Det er Regjeringen innstilt på å ta på alvor. Det løses selvsagt ikke bare ved en bevilgning i revidert nasjonalbudsjett, det kan og det bør gjøres mer før det. Det har Regjeringen begynt med, som jeg har vist eksempel på, og vi tar gjerne også ytterligere initiativ, slik vi har fått konstruktive innspill på her fra SVs parlamentariske leder. For øvrig vil jeg henvise til den interpellasjonen som Schjøtt-Pedersen selv nevnte, hvor en kommer nærmere inn på dette.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Regjeringen er opptatt av å styrke behandlingskapasiteten ved våre sykehus. Flere skal få behandling raskere. Heldigvis var det også ved siste årsskifte sammenlignet med det foregående en vesentlig reduksjon både i antall ventende og i ventetid. Den sykepleierstreiken som nå har pågått og som forhåpentligvis går mot en avslutning, har dessverre midlertidig økt noen av disse problemene igjen. Som helseministeren sa i Stortinget 23. januar: På grunn av usikkerheten når det gjelder sykehusenes økonomi i overgangen fra ett regime til et annet, nemlig fra å være fylkeseide til å være statseide, skal vi ha en gjennomgang av situasjonen i revidert nasjonalbudsjett. Det er allerede klart, og jeg kan varsle at Regjeringen vil foreslå betydelige tilleggsbevilgninger. Det har vært, som også Stoltenberg var inne på, en kraftig aktivitetsøkning fra 2000 til 2001 på ca. 4,5 pst., mot opprinnelig antatt av Stoltenbergs egen regjering ca. 2 pst. Det betyr at behandlingskapasiteten nå er betydelig høyere. Som helseministeren sa i Stortinget som svar på et spørsmål fra representanten Alvheim, vil vi sørge for at i hvert fall det rekordhøye aktivitetsnivået vi nå ligger på, som gjør at langt flere blir behandlet enn forutsatt, skal opprettholdes. Vi gjennomgår dette og drøfter det gjerne med partiene i Stortinget i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett, også hvor mye nye midler man kan legge inn. Man skal være klar over at allerede det nivået vi nå ligger på, vil kreve betydelige beløp, og vi vil også vurdere om det er mulig å legge inn ytterligere. Det er ingen unnskyldning for oss det Arbeiderpartiet gjorde ved budsjettbehandlingen i fjor høst. Men det er jo litt påfallende at Arbeiderpartiet som nå er veldig opptatt av å øke bevilgningen, og det er faktisk også Regjeringen, var de som foreslo et kutt på den aktuelle bevilgningen i fjor høst.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg er enig i det. Selv så utmerkede både Tore Tønne og Dagfinn Høybråten er, er det sykehusene og ikke de som behandler. Vi er glad for at behandlingskapasiteten har økt kraftig. Vi involverer gjerne Arbeiderpartiet og andre partier i hva dette vil kreve av nye uttellinger. Vi inviterer Stortinget til et samarbeid om dette. Foretakene måtte ha et styringssignal før nyttår, det tror jeg representanten Stoltenberg er fullt klar over fra sin egen regjeringserfaring. Vi måtte også holde oss til de budsjetter som forelå, og den kraftige veksten som foreligger. Vi akter altså ikke å trappe ned. Helseminister Dagfinn Høybråten og Regjeringen tar ikke dette med ro, vi kommer til å legge inn betydelige ressursøkninger. Når det gjelder psykiatrien, har sykehusene ikke anledning til å trappe ned egenfinansierte tiltak på grunn av øremerkede opptrappingsmidler, og dette tar vi nå opp med helseforetakene. Psykiatrien skal reelt styrkes.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Nå har jeg redegjort for det. Vi var enig i at 1-2 pst. vekst utover de 2 pst. som da lå i bunn, sannsynligvis ville være for lavt. Nå har det vist seg at veksten har vært 4,5 pst. i stedet for pluss 2 pst. Disse tallene vil vi gjerne gjennomgå med både Fremskrittspartiet, Arbeiderpartiet og andre partier som på samme måte som Regjeringen er opptatt av å styrke behandlingskapasiteten. Vi inviterer til et samarbeid om dette når vi kommer tilbake med betydelige tilleggsbevilgninger i revidert nasjonalbudsjett. Og da kan vi også drøfte disse tall og hva det er rom for av ytterligere opptrapping.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Ja, det vil vi gå inn i og vurdere. Og jeg kan også opplyse at mange spørsmål – også disse – når det gjelder overgangen fra fylkeseide til statseide sykehus, vil bli gjennomgått i revidert nasjonalbudsjett. Det gjelder også opplegg for investeringer i sykehussektoren. Når det gjelder psykiatrien – hvor SV har et prisverdig engasjement, og hvor jeg også tør si at både den forrige regjeringen jeg ledet og den regjeringen som jeg nå leder, har det, og jeg personlig har det også – er opptrappingsmidlene i psykiatriplanen, som Stortinget har gitt sin tilslutning til, øremerkede og skal gå til opptrapping både i kommuner og helseforetak. Det er ikke anledning til å kutte i egenfinansierte tiltak og erstatte det med opptrappingsmidler. Helseforetakene skal nå følges tett opp fra departementets side for å sikre at dette blir oppfylt. Det skjer gjennom rapportering og dialog. Vi ajourfører nå status i opptrappingsplanen, og vil komme tilbake til Stortinget med det i budsjettsammenheng, trolig i budsjettet til høsten. Målene ligger fast, Regjeringen er forpliktet til å følge dem opp og vi akter å gjøre det.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
For det første må jeg gjenta at det har vært en kraftig vekst i behandlingskapasiteten ved våre sykehus – heldigvis. Og det har vært en så kraftig vekst at det har gått langt utover det flere regjeringer har forutsatt og lagt til grunn. Regjeringen har sagt at vi vil legge ytterligere midler inn. Det er naturlig å gjøre det ved revidert nasjonalbudsjett. Men vi har gått ut og sagt det offentlig, slik at også helseforetakene og sykehusene er klar over at det vil komme. Når det gjelder psykiatrien spesielt, må jeg gjenta at Stortingets vedtatte opptrappingsplan er øremerkede tilskudd. Sykehusene har ikke anledning til å kutte i egenfinansierte tiltak i psykiatrien og erstatte det med opptrappingsmidler, for da blir ikke effekten av opptrappingsplanen slik den skal være. Som kjent var det også en forutsetning at opptrappingen var noe mer forsiktig i de første årene av de åtte, for så å øke på, bl.a. fordi en må få nok personell inn i systemet. Dette akter Regjeringen å følge opp.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Det Regjeringen har å holde seg til, er budsjettet. På det grunnlaget har vi sendt ut dette styringsdokumentet. Representanten Alvheim spurte i Stortinget den 23. januar om helseministeren kunne garantere at en minst kunne opprettholde det høye aktivitetsnivået en hadde i 2001. Det svarte helseministeren bekreftende på. Og da synes jeg vi kan gå inn i en dialog om dette mellom regjering og storting, i hvilken grad en finner rom for en ytterligere vekst utover den kraftige veksten som allerede har funnet sted. Regjeringen må behandle dette på basis av budsjetter og det helseministeren har meddelt Stortinget.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg synes nok representanten Hagen skal være litt forsiktig med de store ord og med å trekke inn menneskesyn i dette spørsmålet. Det vil jeg kanskje be om at en avstår fra. Denne regjeringen har et menneskesyn som bygger på respekten for det enkelte mennesket og respekten for at så mange som mulig skal få en raskest mulig behandling ved våre sykehus. Situasjonen er i så måte under klar bedring. Dessverre er den blitt satt noe tilbake på grunn av den sju uker lange sykepleierstreiken. Dette vil kreve betydelige uttellinger. Det regner selvsagt vi på. Det skal vi gjerne orientere Stortinget om. Behandlingskapasiteten er kraftig økt. Det er vi glade for. Helseministeren sa som svar på spørsmål fra Fremskrittspartiets egen helsepolitiske talsmann i Stortinget at vi skal sørge for at denne kapasiteten holdes oppe. Eventuell ytterligere kapasitetsøkning går vi gjerne inn i en dialog med Stortinget om. Men jeg synes kanskje at man skal være litt forsiktig med å trekke folks menneskesyn i tvil på grunn av disse sakene.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg har meget godt forstått hva representanten Stoltenberg og andre har sagt, og jeg har sagt at vi er villig til å gå inn i det. Jeg vil gjerne også involvere representanten Stoltenberg i de økonomiske konsekvensene, slik at Arbeiderpartiet er klar over det – de som ellers er opptatt av styring av økonomien og effektivisering, ikke minst på grunn av denne reformen. Det jeg derimot har litt vanskeligere med å forstå, er at Arbeiderpartiet går så høyt på banen i denne saken – det partiet som utmerket seg ved å skjære ned på den aktuelle bevilgning i fjor høst – hvis de da var overbevist om at det trengtes så veldig mye mer penger. Det får vi se forbi. Det er historie. Men det er jo litt påfallende.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Ja, det er vi. Jeg tror representanten Ballo har helt rett i at dette ikke bare er et spørsmål om bevilgninger til sykehus, selv om det er viktig – de bevilgningene har for øvrig økt dramatisk i de senere år – men det er også et spørsmål om hva kommunene kan gjøre, altså i primærhelsetjenesten, og det er også et spørsmål om hva en kan gjøre i den såkalte halvannenlinjetjenesten, altså den som ligger mellom primærhelsetjenesten, som kommunene har ansvaret for, og spesialisthelsetjenesten, som staten nå har ansvaret for. Med denne type tjenester tenker vi bl.a. på sykestuer, som kan være en avlastning for sykehus i noen tilfeller. Vi er positive til å gå gjennom dette. Vi er for det første positive til den type tjenester som ligger mellom primærhelsetjenesten og spesialisthelsetjenesten. Vi vurderer også i den sammenheng om ansvaret for syketransporten bør overføres fra folketrygden til sykehusfortakene, for å sikre en god ressursbruk. Vi gjennomgår alle sider ved finansieringen av spesialisthelsetjenesten, og det representanten Ballo spurte om – hva kommunene også kan klare å få økonomi til – er et konstruktivt innspill og en viktig del av dette.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Dette er jo en sak som har vært behandlet i Landbruksdepartementet, så vidt jeg vet, som en ankesak. Jeg har ikke hatt anledning til å gå inn i alle sakens detaljer, selv om jeg er klar over de hensyn representanten Enoksen nevner. Jeg ber om forståelse for at jeg som statsminister fra Stortingets talerstol vanskelig kan drive saksbehandling i en sak med en rekke juridiske sider. Men jeg skal ta med saken tilbake til den landbruksminister som både representanten Enoksen og undertegnede kjenner godt.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Stortingsvedtak har jo en regjering plikt til å følge opp. Det er det ingen tvil om. Og som kjent er det også konstitusjonelt en meget viktig forskjell på merknader og vedtak. Jeg er overbevist om at landbruksministeren ved behandlingen av denne saken ikke har ønsket å bryte et stortingsvedtak, og det er jo dispensasjonsadgang i slike saker. Jeg er enig i hovedprinsippene; representanten Enoksen og jeg var jo sammen om den stortingsmeldingen han refererte til. Det var for øvrig også den nåværende landbruksminister, så jeg vil tro at han har det klart i erindringen når han behandler denne saken.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Jeg er enig med representanten Arnstad i bopliktens betydning. Vi ønsker ikke lokalsamfunn som utvikler seg mer eller mindre til spøkelsesbyer om vinteren. Vi ønsker at de skal bæres oppe av mennesker som i hovedsak bor der året rundt, altså i helårsboliger. Vi ønsker heller ikke å bidra til en prisdriving ut fra den praksis som etableres på dette området. Det er også denne regjerings politikk. Så fins det som kjent, som representanten Arnstad sikkert vet, en dispensasjonsadgang i lovverket. Jeg kan ikke gå inn i sakens detaljer og si hvorfor den er benyttet i dette tilfellet – det ber jeg om forståelse for – men de hovedprinsippene representanten Arnstad la til grunn, deler statsministeren.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Det kan jeg forsikre representanten Nybakk om at Regjeringen er sterkt opptatt av. Vi vet at forsvarsministeren også personlig er opptatt av hva vi kan gjøre for at familiene og pårørende til norske soldater som er i Afghanistan, er best mulig informert til enhver tid og følges opp. Dette har departementet et opplegg for. Det er godt mulig at det kan bedres, men jeg kan i hvert fall forsikre representanten Nybakk om at dette er et hensyn og et engasjement som vi fullt ut deler med henne.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Vi er enig i de intensjoner som representanten Nybakk gir uttrykk for. Jeg tar gjerne opp igjen med Forsvarsdepartementet om en slik beredskap kan ytterligere forbedres, men Regjeringen har akkurat det samme syn som Arbeiderpartiets forsvarspolitiske talskvinne gir uttrykk for, nemlig at det skal være en beredskap for skikkelig informasjon til pårørende til norske soldater som deltar i internasjonale operasjoner. Jeg tror det er helt riktig som representanten Nybakk også gav uttrykk for, at dette ikke bare gjelder Afghanistan; Norge er generelt positivt innstilt til å delta i internasjonale operasjoner, og det kan komme nye tilfeller.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Svaret på det spørsmålet er nei. Vi vil gjøre det klart, og samferdselsministeren har allerede sagt det, at det for Regjeringen er uaktuelt å legge ned fjerntogene mellom de største byene. Det vil ikke Regjeringen gå inn for, selv om jeg har sett de ytringene som er kommet fra Jernbaneverket. Når det gjelder kollektivtrafikken, begynte vi på en viss opptrapping i det reviderte budsjettet vi la fram etter Stoltenberg-regjeringens budsjett i fjor høst. Vi innrømmer at også på grunn av mange andre viktige formål vi ville opprioritere, fant vi ikke rom for å foreta en så sterk økning som vi hadde ønsket det første året. Så vidt jeg husker, la vi vel inn 65 mill. kr ekstra til kollektivtrafikken i de største byene – særlig Oslo og Bergen. Vi har videre varslet at vi vil komme med en stortingsmelding om kollektivtrafikken for å redegjøre for planene og trekke Stortinget inn i en debatt om planene for den videre økte satsingen på kollektivtrafikken. Vi har ifølge Sem-erklæringen en målsetting om å øke satsingen med 1,5–2 milliarder kr i løpet av fireårsperioden.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Vi akter ikke å glemme denne saken. For Samarbeidsregjeringen er satsing på kollektivtrafikk et viktig område både av hensyn til passasjerene og av hensyn til miljøet. Dette må selvsagt likevel innordnes de økonomiske rammene. Budsjettsituasjonen foran 2003-budsjettet, som Regjeringen for øvrig nå skal til Halvorsbøle og ha en første diskusjon om til helgen, er generelt ikke enkel, fordi flere av inntektsreduksjonene, altså skatte- og avgiftslettelser, og også flere av utgiftsøkningene som Stortinget vedtok, har virkning først langt ut i 2002, slik at den totale regningen for dette kommer i 2003. Det er faktisk større slike ekstraregninger for 2003 enn den økte realavkastningen fra petroleumsfondet, som er handlingsregelen for uttak derfra. Det sier litt om de budsjettutfordringene vi står overfor. Innenfor disse skal vi søke å prioritere kollektivtrafikk i 2003, men det kan bli enda bedre rom i 2004 og 2005.
Kjell Magne Bondevik (Kristelig Folkeparti), 2002-03-06:
Når det gjelder Sverige og forholdet mellom kollektivtrafikk og vei, kan det jo hende at de er i en litt annen situasjon enn oss. Vi som har reist en del på svenske veier, og som har reist bl.a. på en del veier på Vestlandet og i Nord-Norge, vil jo si at vi vel har en god del å ta igjen på veisektoren. Men vi ønsker også å prioritere kollektivtrafikken. For det første er det viktig å gjøre oppmerksom på at det er jo ikke slik at vi ikke satser på jernbane i Norge. I år bruker staten over 5,5 milliarder kr på jernbanen, og det er en ganske kraftig økning fra forrige år. Vi bruker 330 mill. kr mer i år enn i fjor til drift, vedlikehold og investeringer på skinnegangen. NSB investerer nå store summer i nytt og moderne togmateriell. Men det er riktig at det er betydelig etterslep etter mange års mangler. Det er vi nå i ferd med å ta inn, og jeg tror det er riktig, som representanten Sørensen sa, og som Jernbaneverket har gitt uttrykk for: Vi står overfor et veivalg – jeg holdt på å si bokstavelig talt. Mer må over på jernbane.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg hører at statsministeren og Regjeringen har drøftet dette, og også at Regjeringen og statsministeren har en handlingsplan på trappene, men situasjonen for disse menneskene er mye mer alvorlig enn som så. Det har allerede gått to måneder av dette året, og det finnes enkelte mennesker som fra før av har det veldig vanskelig, som faktisk ikke har fått sine utbetalinger ennå. Det andre forholdet her er at svært mange av de menneskene som har kommet opp i denne situasjonen, faktisk ikke har blitt varslet om denne før omgjøringen kom. Nå ligger det to forslag i Stortinget til behandling, men det vil jo ikke si at vi må avvente behandlingen av disse forslagene før en kan komme med tiltak. Så min oppfordring og mitt spørsmål til statsministeren er: Hva kan statsministeren nå gjøre umiddelbart for å avhjelpe den situasjonen som disse menneskene er kommet opp i?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Vi skal la statsministeren hvile litt. Jeg vil gjerne stille et spørsmål til kommunalministeren. Fremskrittspartiet har i den senere tid fremmet en rekke forslag i Stortinget vedrørende asylpolitikken, flyktningpolitikken og integreringspolitikken. Dette er ikke noe nytt fra Fremskrittspartiets side. Fremskrittspartiets politikk på dette området er vel kjent. I den sammenheng vil jeg gjerne spørre kommunalministeren om hun er enig med statsministeren, som under en reise i Sverige på en måte har advart de svenske myndighetene mot en stor debatt rundt Fadime-drapet i Sverige, fordi det ville gi uforholdsmessig stor oppslutning om Fremskrittspartiet i Norge – ifølge Aftonbladet.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg tolker ikke det annerledes enn at kommunalministeren er enig i statsministerens uttalelser til Aftonbladet om at de høyreekstreme kreftene i Norge nå er i bevegelse, altså Fremskrittspartiet. Nå vil jeg minne statsråden om at hun selv i de siste ukene har fremmet en rekke forslag til tiltak når det gjelder innstramming, forslag som er i tråd med Fremskrittspartiets politikk – det gjenstår selvfølgelig å se hvorvidt vi får gjennomført noe. Men jeg må si at jeg finner det litt merkelig hvis det er sånn at Fremskrittspartiets oppslutning på meningsmålingene skal sette dagsorden for Regjeringens politikk og debatt i forhold til enkelte saker i Norge. Til slutt vil jeg gjerne utfordre statsråden i forhold til et forslag fra Aslam Ashan som dukket opp nå i løpet av siste helg – også Arbeiderpartiet har signalisert støtte til det forslaget. Fremskrittspartiet fremmet det samme forslaget for tre år siden og ble kalt rasister for det. Ønsker også statsråden nå å stille krav til imamene i Norge om at de skal lære seg norsk og få kunnskaper om Norge?
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til justisministeren: «Politiet kontrollerer årlig 1,6 millioner biler.» – Her må jeg få lov til å rette, president, det skal stå «førere», ikke «biler». – «Dette skjer manuelt og krever store ressurser. Gründeren Per Lennart Johnsen fra Steinkjer har imidlertid utviklet et elektronisk system for denne typen kontroller, et system som vil være meget ressursbesparende for flere offentlige etater. Kunne statsråden være villig til å igangsette et prøve- eller pilotprosjekt basert på Johnsens idé om elektroniske engangsoblater på norske kjøretøy?»
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Jeg takker for svaret. Ifølge Vegdirektoratets egne anslag kostet det i 2000 12,25 mill. kr å produsere og sende ut oblatene til bileierne. Hver forsendelse koster således 5,45 kr pr. stykk. Vi kan anta at følgekostnadene i hovedsak vil være timeverk knyttet til oppdateringskostnader, selve kjøretøykontrollene og hyppige databasebesøk. Toll- og avgiftsdirektoratet og Vegdirektoratet vil spare 12 mill. kr hvert år ved å ta i bruk elektroniske oblater. Vi vet at utekontroll av kjøretøy utført av norsk politi med dagens system viser at hvis avskiltingsbegjæringen og tyverimeldingen blir kontrollert på vanlig måte, vil dette forbruket være 2 minutter pr. kjøretøy ute og 2 minutter inne på operasjonssentralen. Hvis man legger til grunn at norsk politi kontrollerer 1,6 millioner førere som alle har hvert sitt kjøretøy, ville en besparelse på 2 minutter ute og 2 minutter inne pr. oppslag frigi 106 660 timeverk, eller nærmere 60 årsverk. På parkeringsplasser og parkeringshus kan 10–12 kjøretøy kontrolleres på ett minutt ved hjelp av Micro Mark. Det vil si at her er det store ressurser å spare. Jeg hadde håpet at statsråden ville vært litt klarere i svaret på om man kan få i gang et pilotprosjekt.
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2002-03-06:
Det takker jeg for. Det skal jeg selvfølgelig sørge for. Jeg kjenner jo statsråden såpass at når han sier det han sier nå, mener han også å følge det opp. Da, som vi sier på trøndersk, er det håp i hengende snøre. Jeg håper det var det statsråden antydet i dette tilfellet. Som statsråden også var inne på, fikk faktisk Johnsen i 2000 klarsignal fra Justisdepartementet til å starte et pilotprosjekt for å finne ut i hvilken grad et elektronisk merkesystem vil være et godt hjelpemiddel for politiet. I 2001 ble systemet presentert for Finansdepartementet og henvist til Toll- og avgiftsdirektoratet. Året før ble transport- og registreringskontoret i Vegdirektoratet presentert systemet, som de ikke var noe særlig glad for. Nå kan det virke som om Vegdirektoratet også har et annet syn på dette, slik at det kanskje er mulig å nå fram med det. Når det gjelder kostnadene ved dette, vil, ifølge Johnsen selv, et pilotprosjekt koste omkring 20 mill. kr. Mitt oppfølgingsspørsmål til statsråden blir da: Er det kanskje verdt å bruke 20 mill. kr på et prosjekt hvis resultatet vil vise seg å være korrekt i forhold til Johnsens egne beregninger?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Denne saken har vist en ganske oppsiktsvekkende mangel ved de rutinene som Aetat møter denne reformen med, og man kan altså miste utbetaling bare på grunn av at man krysser feil i et vanskelig skjema. Arbeiderpartiet har tatt opp denne saken både i den interpellasjonen som kommer fredag og gjennom forslag i Stortinget. Regjeringens svar har vært at de har kuttet 30 mill. kr i budsjettet for Aetat. Det har forsterket problemene ved innføringen av denne reformen, og det har forsterket de problemer som etaten sliter med, og som gjør at man nå ser betydelig svikt i forhold til de ansatte, med de problemer som det medfører. Regjeringen har sagt at den kommer tilbake med en ytterligere bevilgning på 15 mill. kr. Er Regjeringens svar på disse store utfordringene at man skal kutte 15 mill. kr istedenfor 30 mill. kr? Har ikke Regjeringen et mer offensivt svar enn det?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Til kommunalministeren: Unge mennesker har store problemer med å komme inn på boligmarkedet. Prisene er høye. Regjeringens eget boligutvalg har slått fast at lavinnskuddsboliger kan være et nyttig supplement til ordinære utleieboliger. 17 boligbyggelag har planlagt nesten 400 lavinnskuddsboliger i løpet av dette året. Så kommer Regjeringens svar: Den vil ikke prioritere statlige tilskudd til slike boliger. Hvordan kan kommunalministeren forsvare at hun stopper utbygging av billige boliger til ungdom i den situasjonen som nå er?
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Jeg konstaterer at både Arbeiderpartiets regjering og den forrige Bondevik-regjeringen hadde prioritet på å utvikle lavinnskuddsboliger som et tilbud. Konsekvensen av det statsråden her sier, med nei til tilskudd, er jo at slike boliger ikke blir bygd. Jeg er klar over at denne regjeringen vil legge om boligpolitikken slik at virkemidlene i større grad avgrenses til de såkalt verdig trengende. Men hadde det ikke vært bedre å gi tilskudd til lavinnskuddsboliger, som ville gitt flere billige boliger til ungdom og vanskeligstilte, istedenfor å skulle gi stadig nye tilskudd til personer som ikke klarer å møte de høye boligprisene, som med Regjeringens opplegg bare vil bli enda høyere – og særlig i en situasjon hvor det faktisk er slik at man er klar til å sette i gang bygging av nesten 400 nye slike boliger?
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Jeg har et spørsmål til statsministeren. Mye er bra i norsk helsevesen, men mye fungerer dessverre fortsatt dårlig. Det er pasientkøer, det er ventelister, det er korridorpasienter, og nå får vi meldingen om at flere sykehus kutter i psykiatrien fordi budsjettene er for trange. Dette er bakgrunnen for at Stortinget la opp til en vekst i antall pasienter fra i fjor til i år – opp mot 90 000 flere behandlede pasienter. Dette følges ikke opp av Regjeringen. I et brev til helseforetakene legger Regjeringen opp til null vekst i antall behandlede pasienter, og det betyr at det blir mindre satsing på helsevesenet enn det Stortinget la opp til. Regjeringens unnskyldning er dels at Arbeiderpartiet brukte 200 mill. kr annerledes innenfor helsevern for å redusere presset på sykehusene, og dels å vise til at det har vært en høyere vekst i antall pasienter i fjor enn forutsatt og at det skal videreføres, og at det kommer ekstra penger til det i revidert nasjonalbudsjett. Ingen av de unnskyldningene holder. Hovedpoenget er at vi bør øke behandlingskapasiteten. Regjeringen legger opp til null økning, og det er for dårlig.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Det er utmerket at man legger opp til å komme med penger i revidert nasjonalbudsjett til å videreføre aktivitetsnivået fra i fjor. Men poenget er at det er for dårlig, for Stortinget har lagt opp til en vekst på mange titusener behandlede pasienter fordi det er behov for det. Det er ventelister, køer og korridorpasienter, og det er ikke minst behov for å følge opp psykiatrisatsingen. Og da er det slik at selv om det har vært god vekst i fjor, er ikke det noen unnskyldning for å trappe ned ambisjonsnivået i år. Det er omtrent som å si at fordi Tore Tønne gjorde en utmerket jobb som helseminister og behandlet flere pasienter enn forutsatt, så kan Dagfinn Høybråten ta det litt med ro. Det er en helsepolitikk som jeg ikke vil anbefale. Dette har skjedd tidligere. Da har arbeiderpartiregjeringen kommet med penger både for å videreføre høy vekst året før og for å sikre ytterligere vekst i inneværende år. Den ambisjonen har åpenbart ikke Bondevik-regjeringen, for den har sendt et brev til helseforetakene der man sier rett ut: null vekst i antall behandlede pasienter. Det er det helseforetakene har fått beskjed om, mens Bondevik-regjeringen tenker og vurderer fram til revidert nasjonalbudsjett.
Jens Stoltenberg (Arbeiderpartiet), 2002-03-06:
Det virker fortsatt som om statsministeren ikke helt har forstått hva dette handler om. Det handler om at Stortinget gir beskjed til Regjeringen om at den nye, store sykehusreformen skal legges opp slik at det behandles flere pasienter i år enn i fjor. Så sender Regjeringen et brev til sykehusfortakene og sier: Det skal ikke behandles flere pasienter i år enn i fjor. Så viser man til at det ble behandlet mange flere pasienter i fjor, og derfor behøver man ikke øke antall behandlede pasienter i år. Det er, som vi forsøker å få fram, en svært dårlig begrunnelse, og det er i strid med det Stortinget har vedtatt at Regjeringen skal gjøre. Det er ikke noe nytt at vi er i den type situasjon. Vi var i nøyaktig samme situasjon våren 2000. Da var det også en vesentlig økt aktivitet i 1999, og den daværende arbeiderpartiregjeringen sørget for både ekstra penger til å finansiere det økte nivået i 1999 og ekstra penger i 2000 for å få til den forutsatte veksten på 2 pst. Så dette har vi vært oppi før, og da har de sittende regjeringer sørget for de nødvendige penger for å få til vekst i pasientbehandlingen. Det gjør ikke den nå sittende regjering.