trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Det er veldig gledelig at vi kan ha en sånn sak som vi faktisk alle sammen kan være enige om. Selv om vi er enige, skal jeg likevel bare komme med noen bitte små kommentarer til dette. Vi er selvfølgelig enige om at bruk av elektronisk kontroll og hjemmesoning er bra, og det er veldig fint at regjeringen har kommet på bedre tanker. Jeg bare refererer til hva en tidligere justisminister sa for noen år siden – dette er til statsråd Kallmyr: Hun – det var statsråd Listhaug, riktignok en tid før hun ble statsråd – sier at man skal «pines i fengsel». Det var hennes holdning til straffegjennomføring og fengselsopphold. Jeg er glad for at regjeringen har kommet på helt andre tanker, og at man vil utvide bruken av hjemmesoning og elektronisk kontroll. Det tror jeg er bra for samfunnet og definitivt for rehabiliteringen. Vi setter strenge vilkår for dette nå, men jeg tror framtidens teknologiske løsninger vil gjøre at vi kommer til å endre vilkårene, sånn at flere innsatte kan flyttes ut i denne typen soning også i framtiden. Mange vil kanskje spørre seg om det er straff å kunne sone hjemme med en fotlenke. Det vil det definitivt også være, nettopp fordi hensikten med straffen jo er frihetsberøvelsen og det at samfunnet har kontroll på deg, og det er definitivt også sånn selv om du er hjemme. SV har hele tiden ment at jo bedre soningsforhold man har, jo bedre er det. Så om det er hotellstandard eller hjemmestandard, er det glimrende for soning. Det bidrar til bedre rehabilitering, som flere har sagt, det frigjør soningsplasser, det er til og med billigere, og det gjør overgangen til et liv i frihet definitivt bedre. Så litt tilbake til det vi snakket om i stad: isolasjonsproblematikk. Dette er jo et fantastisk virkemiddel for å forhindre ulovlig isolasjon og tortur, som vi tok opp i stad, for det skjer ikke hvis du er hjemme. Det er helt umulig å tenke seg at vi kan anvende den typen lovbestemmelser da. Det er ingen risiko for umenneskelig behandling når folk soner hjemme. Litt flåsete sagt: Jo flere som er hjemme, jo mindre blir det av det problemet. Så har jeg bare lyst til å si en ting til. Det er noen litt kryssende signaler som regjeringen gir i dette forslaget. For her støtter man helhjertet opp om, med kloke og fine begrunnelser, behovet for at flere skal kunne sone på lav sikkerhet, og da hjemme med fotlenke. Det er veldig fint. Samtidig ser vi at den samme regjeringen med den andre hånden legger ned flere fengsler med lav sikkerhet og overfører de innsatte til fengsler med høy sikkerhet. På den ene siden argumenteres det for behovet for å få flere på lav sikkerhet, med andre ord hjemme og på elektronisk kontroll, men med den andre hånden legger man ned lavsikkerhetsfengsler og flytter de innsatte over i høysikkerhetsfengsler. Dette vil jeg bare si er litt inkonsekvent, og jeg sliter litt med å forstå helheten. Jeg er veldig glad for den første delen av det, men jeg er veldig kritisk til den andre delen av det. Men alt i alt er det et positivt forslag som legges fram her, som vi applauderer helhjertet.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Debatten om bevæpning åpner opp for en diskusjon om hvor mye våpen politiet faktisk har. Ved budsjettet både i fjor og i år har vi prøvd å spørre justisministeren om hvor mye penger som er avsatt på politiets driftsbudsjett til innkjøp av nye våpen. Både i fjor og i år spurte vi om dette, både egne skriftlige spørsmål og budsjettspørsmål – departementet nekter å svare oss. Så jeg ser det slik at justisministeren ikke er i stand til å svare Stortinget på hvor mye våpen politiet har i omløp. Det som er det sentrale, er at Stortinget skal kontrollere statens bruk av maktmidler og politiets maktmidler, men justisministeren er ikke i stand til å orientere Stortinget om dette. Så mitt spørsmål er: Hvorfor kan ikke justisministeren orientere Stortinget om budsjettet politiet har til innkjøp av våpen, og hvor mye våpen som er tilgjengelig hos politiet?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Selvsagt skal politiet ha våpen. Det har jeg uttrykt veldig klart og tydelig. Det jeg er opptatt av, er at Stortinget skal ha mulighet til å ha oversikt over hvor mye våpen som er tilgjengelig i politiet, og på tilsvarende måte skal Stortinget har mulighet til å vite hvor mye våpen som er tilgjengelig i militæret. Jeg må gjenta dette spørsmålet, for justisministeren svarer ikke på det: Hvorfor kan ikke justisministeren orientere Stortinget om hvor mye penger som er tiltenkt å kjøpe våpen for, og hvor mye våpen politiet har tilgjengelig?
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Jeg kan gi justisministeren det gode råd at dette ikke er veldig vanskelig. Det er bare å sende et brev til politidistriktene for å høre hvor mye de har tenkt å kjøpe inn våpen for, så får han de svarene veldig enkelt. Det krever ikke veldig mye. Så er det en stor prinsipiell forskjell på jakker og våpen. Våpen er statens maktmidler. Jeg mener at landets høyeste organ skal ha oversikt over hvilke maktmidler som er tilgjengelige der ute. Jeg oppfatter at det er et alvorlig demokratisk problem hvis Stortinget ikke kan ha tilgang til å vite hvor mye våpen som er tilgjengelig ute hos politietaten. Det vil skape en type autonomi for politiet at politiet ute i distriktene selv skal bestemme hvor mye våpen de har. Det er en situasjon som vi ikke vil akseptere. Politiet skal ha våpen – ja. Men vi skal vite hvor mange våpen de har.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Jeg har egentlig ikke tenkt å fylle taletiden nå, jeg har utelukkende lyst til å komme med en kommentar til representanten Grimstad, for jeg synes han forklarer dette bra og forklarer Venstres syn på en god måte. Jeg forstår at SV har en god alliert i Venstre når det gjelder å holde lav bevæpning i politiet. Jeg registrerer at Venstre ønsker det samme som oss, minst mulig våpen hos politiet og minst mulig bruk av våpen. Så er vi nok uenige om hva dette forslaget faktisk betyr, for jeg mener definitivt at dette forslaget åpner for mer bruk av våpen på hofta til politiet. Det er faktisk slik – til Grimstad – at dette forslaget som kommer nå, åpner for at politiet kan patruljere langs Karl Johan med våpen, selv om Venstre er imot det. Jeg hadde ønsket meg at Venstre i langt tydeligere grad sto på sine prinsipielle posisjoner i dette og ikke lot seg fange inn av det ønsket som justisministere fra Fremskrittspartiet har hatt gjennom de siste årene, nemlig å gi stadig større tilgang til våpen for politiet, men at Venstre fra starten av hadde vært mye, mye tydeligere på at de ønsket å bremse den utviklingen. Jeg ser nå at Venstre ikke bidrar til å bremse den utviklingen, det er utelukkende SV som prøver å bremse utviklingen av mer våpen hos politiet.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Først til Grimstad: Det er helt riktig at det står i Granavolden-erklæringen at økt bevæpning skal gis etter en risiko- og sårbarhetsanalyse. Denne proposisjonen er ikke begrunnet i en risiko- og sårbarhetsanalyse. Det var heller ikke den forrige, da vi ga tilgang til økt bevæpning på sårbare objekter. Det var generelle betraktninger rundt en risikofare og ikke etter en konkret trussel og sårbarhet. Så dette forslaget følger faktisk ikke Granavolden-erklæringen. Himanshu Gulati bruker referanser til sterke terrorhendelser i Europa som begrunnelse for behovet for våpen i Norge. Det er en for svak begrunnelse. PST gir råd om trusler i Norge, ikke Representanten Gulati. PST varsler ikke om økt terrorfare i Norge – de varsler ikke om økt terrorfare i Norge. Jeg stoler mye mer på PST enn jeg stoler på de betraktninger Himanshu Gulati måtte ha når han ser på tv.
Petter Eide (Sosialistisk Venstreparti), 2019-12-12:
Takk til foregående taler, som med brennende engasjement tar opp en veldig viktig sak. Jeg skal snakke om noe annet. Forholdet mellom Israel og Palestina har alltid vært en helt sentral del av norsk utenrikspolitikk – ikke alltid, selvfølgelig, det var feil å si, men de siste 30–40 årene. Langt på vei er det linjen som ble lagt under prosessen rundt Oslo-avtalen, som ennå gjelder for norsk politikk, og vi er ganske enige om dette i denne sal: krav om en tostatsløsning, slutt på okkupasjon, styrking av rettighetene til det palestinske folk og selvfølgelig krav om at Israel skal følge folkeretten. Debatten er blitt polarisert fordi president Donald Trump står for en helt annen linje. Han ønsker å kutte i støtten til UNRWA, han har flyttet ambassaden til Jerusalem, og han støtter nå også ulovlig bosetting på okkupert land på Vestbredden. Derfor er det i det perspektivet veldig gledelig at EU-domstolen nå i november besluttet at matvarer som er produsert på ulovlig okkupert land, skal merkes. Det skal altså skilles mellom lovlig produserte varer og ulovlig produserte varer på okkupert land. SV og undertegnede har lagt fram et tilsvarende forslag, slik at det også skal gjelde for Norge. Vi ønsker altså å ha en ordning i Norge der importører av varer fra dette området tydelig har merket om disse varene er produsert på ulovlig område. Det er altså ikke et importforbud vi går inn for, men en merkeordning som gjør at folk får mulighet til å skille mellom det som er lovlig produsert, og det som er ulovlig produsert. Det politiske poenget her er å markere at okkupasjonsmakten Israel ikke skal tjene penger på okkupasjon, men at Israel skal følge folkeretten, slik både sittende og foregående utenriksminister har vært veldig tydelige på: Man skal følge folkeretten i disse spørsmålene, og Israel har et krav på seg til å følge forpliktelsen i fjerde Genève-konvensjon om okkupasjonsmaktens forpliktelser. Samtidig gis Stortinget her en mulighet til å velge mellom hvorvidt vi nå går inn for EUs linje, som er en linje for å støtte det palestinske folk i denne saken og insistere på at Israel må følge folkeretten, eller om vi vil følge Donald Trumps linje. Debatten vi kommer til å få om dette til vinteren, vil nettopp være en test på om vi følger USA eller EU i Israel–Palestina-spørsmålet. Jeg tror faktisk det er stor vilje i denne sal til å være med på dette forslaget, nettopp fordi det er folkerettslig riktig, det er i tråd med det utenriksministeren har sagt flere ganger, og det er selvfølgelig også en vilje i denne regjeringen til å følge EU i slike saker.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Jeg tror det er et viktig faktum som representanten Vågslid ikke har fått med seg, nemlig at det viktigste tiltaket kom allerede i statsbudsjettet. Det sa vi også ifra om, at dette var et av de viktigste tiltakene. Vi satser altså 400 mill. kr mer på norsk politi gjennom vedtakelsen av dette statsbudsjettet. Det er altså 350 mill. kr til styrking av norsk politi i driftsbudsjettet, og så kom det 20 mill. kr ekstra fra komiteen. I tillegg til det har også regjeringen i salderingen foreslått 30 mill. kr mer til politiet, fordi de har hatt store og krevende saker i 2019. Det sa jeg også i min redegjørelse, at dette er en erkjennelse av at vi har for liten politidekning i Norge, og at det er utfordringer. Når det gjelder hvorfor politimeldingen er forsinket, så er det slik at vi skal prøve å gi en treffende beskrivelse av den faktiske situasjonen, og den har utviklet seg veldig i 2019. Så for å få et oppdatert grunnlag har den meldingen blitt noe forsinket.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Det er jo ikke det at det er viktig å få lagt ned et fengsel, men det er viktig å sørge for at kapasiteten i fengslene er tilpasset dem som skal inn og sone. Når vi ser på trendene, ser vi at det blir mindre behov for lavsikkerhetsfengsel, og at det blir et større behov for høysikkerhetsfengsel. Vi har akkurat utført en utbygging av Arendal fengsel til over 2 mrd. kr, hvor en av forutsetningene i kalkylene var at Kleivgrend skulle tas ned. Så det er nok det riktige å gjøre i en situasjon der man trenger flere høysikkerhetsplasser. Vi kan altså ikke ha en situasjon om noen år der voldtektsforbrytere, som burde ha vært inne på høysikkerhetsfengsel, soner på en åpen anstalt. Det er sikkert noe som Arbeiderpartiet liker, ut fra deres tankegang om kriminalomsorgen, men jeg synes ikke at folk som har begått drap, skal være på åpen soning.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Det er en endring i forhold til hva folk har blitt dømt for. Vi ser at det blir stadig flere og grovere forbrytelser. Kriminalomsorgen har i sine prognoser kommet til at det er behov for færre lavsikkerhetsplasser og flere høysikkerhetsplasser. Da er spørsmålet: Skal vi ha en politikkendring for å bevare flere av lavsikkerhetsplassene ved å si at vi ønsker at flere som har gjort en alvorlig forbrytelse, som før skulle sonet på høysikkerhetsplasser, nå skal sone på lavsikkerhetsplasser, fordi vi ønsker å ta vare på fengslene med lav sikkerhet? Det er en utvikling jeg ikke ønsker å gå inn for. Jeg ønsker at de som hører hjemme på høysikkerhet, fortsatt skal sone på høysikkerhet.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Det viktigste må vel være hvordan innbyggerne i Lier kan få et vern fra politiet hvis det skjer noe alvorlig, og hvis det skjer kriminalitet. Nettopp derfor har man styrket både etterforskningskapasiteten og annet i hvert enkelt distrikt, bl.a. for å kunne ha en bedre forutsetning for å kunne bekjempe alvorlig kriminalitet som er gjort og gjennomført via nettet. Når vi ser at mye av den alvorlige kriminaliteten har flyttet seg til nettet, er det også en viktig ting som gjør at de lensmannsdistriktene som før ikke hadde denne kapasiteten, nå har blitt tilført den spisskompetansen. De har også blitt tilført en spisskompetanse som før bare var forbeholdt de store byene. Jeg synes faktisk det er det aller viktigste med at man skal styrke lensmannskontorene, for det handler ikke bare om hvor mange som jobber på det lensmannskontoret, det handler om den kvaliteten man kan greie å gjennomføre i det området lensmannskontoret hadde ansvaret for.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Jeg tror nok det er litt ulik oppfatning av hva det betyr «å styrke». I mitt hode betyr det å styrke at man gir en bedre tjeneste. Så forstår jeg det slik at for Senterpartiet handler det om antall lensmannskontor. De mener nå at istedenfor å legge ned 106, skal man bare legge ned 101, og at det er en vesentlig styrking – sånn jeg forstår det alternative budsjettet til Senterpartiet – og at det handler om antall personer som jobber på et lensmannskontor, uavhengig av om det er sivile eller politistillinger. Istedenfor tror jeg nok det viktigste er: Hvor god er vakten og beredskapen i Lier nå? De er ganske nær Drammen. Er det slik at vakten og beredskapen i Lier har blitt vesentlig svekket? Ja, da har vi en utfordring med oppfyllelse av det anmodningsvedtaket, og det er selvsagt en ting jeg i så fall vil ta på alvor. Men det å bare telle hoder tror jeg sier lite om kvaliteten for innbyggerne i Lier.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Jeg mener at dette budsjettet, også med de påplussingene som har kommet fra komiteen, vil føre til mindre umenneskelig behandling i fengsel. Men en av de store utfordringene, som Sivilombudsmannen også har pekt på, er ikke noe vi kan ordne på ett enkelt budsjett. Det handler om bygningsmessige forhold, for da man bygde fengsel før i tiden, handlet det om å ha flest mulig celler inne i en bygning. Nå handler det om faktisk å kunne legge til rette for rehabilitering og ikke minst at man får mulighet til å komme ut av cella, sånn at man ikke blir isolert. For det er jo isolasjon vi snakker om her, og som Sivilombudsmannen har pekt på. Det handler om at vi skal legge til rette for at de kan ha samvær med andre fanger, og at de skal få utetid. Det har vi nå satt av 17,5 mill. kr til, sånn at vi får utredet nytt Oslo fengsel, for det er et av de største fengslene, hvor vi har ganske store utfordringer. I tillegg har vi brukt 2 mrd. kr på å bygge nytt Arendal fengsel, som er innrettet på en helt annen måte enn tidligere.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Først til representanten fra Arbeiderpartiet som lurte på om vi skulle endre straffegjennomføringsloven. Jeg tror representanten må ha hatt en ganske kreativ tolkning av det jeg egentlig sa. Jeg sa at jeg ikke ville gjøre endringer i straffegjennomføringsloven, men at det er behov for endring når det gjelder typen fengselsplasser, som gjør at man får færre lavsikkerhetsfengsel og flere høysikkerhetsfengsel. Det har aldri før vært så store bevilgninger til justissektoren. Det har aldri før vært så mye penger som har gått til politiet – en økning på 4,4 mrd. kr under denne regjeringstiden. Det har aldri vært så mange penger til domstolene eller til fengslene heller. Men så er det denne kritikken mot ABE-reformen. Da må vi prøve å huske på hvorfor vi har en ABE-reform. Det er fordi norsk økonomi endrer seg, fordi inntektene blir mindre, og vi er nødt til å gjøre omstillinger i samfunnet vårt for å tilpasse oss den nye virkeligheten. Dette er en virkelighet som norsk næringsliv allerede har tatt inn over seg. De har gjort de tilpasningene. Da jeg selv var i næringslivet, var jeg med på å kutte 10 pst. av utgiftene på ett år, fordi vi skulle være konkurransedyktige videre. Dette er realiteten ute i det norske næringslivet, mens vi altså har en stor debatt om at vi skal kutte 0,5 pst. av budsjettene. Det Arbeiderpartiet ønsker, er at vi istedenfor å satse på å effektivisere driften, bare skal ta denne regningen og elegant sende den til skattebetalerne, som allerede har tatt den effektiviseringen i sin egen sektor. Det er ikke moralsk riktig. Senterpartiet har kanskje en litt overdreven tro på ABE-reformen, for istedenfor at man skal ha en avbyråkratiserings- og effektiviseringsreform, skrev de bare «redusere byråkrati». Da skal de kutte ytterligere 50 mill. kr på politiet, ytterligere 23,9 mill. kr på fengsel og ytterligere 14,3 mill. kr på domstolene i sitt alternative budsjett. Jeg har tro på avbyråkratisering, men jeg har ikke så stor tro som det Senterpartiet har. Så til et spørsmål fra representanten Eide om EOS. Vi får sikkert anledning til å komme tilbake det, jeg rekker ikke å ta alt det nå. Men når det gjelder det løse forslaget, har PST opplyst til oss at det ikke er mulig å gjennomføre det, å informere alle sammen, fordi opplysningene er slettet. Det er man også pålagt å gjøre. Det er ikke alle opplysninger politiet har lov til å oppbevare over lengre tid.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Jeg tror det er liten tvil om at det er mange integreringsutfordringer knyttet til gjengproblematikken i Oslo. Tidligere studier har pekt på akkurat det. Så her kan også det å se på familieinnvandringsreglene og familieetableringsreglene være aktuelle tiltak for å dempe kriminalitetsutfordringene. Representanten Bøhler tok opp flere problemstillinger, og i sitt siste innlegg, ettminuttsinnlegget, tok han opp andre problemstillinger enn dem han tok opp i treminuttersinnlegget. De problemstillingene han tok opp i ettminuttsinnlegget, svarte jeg på for fjorten dager siden. Han spurte også om sivil inndragning og inndragning av verdier. Dette er noe som vi allerede har satt ned et lovråd om. De jobber med det og kommer med sin tilrådning i løpet av våren. Når det gjelder sivil inndragning, er det en ganske ny metode i norsk rettstradisjon, men jeg synes det er viktig å se nærmere på det. Jeg kommer derfor til å utrede det og komme med et forslag til Stortinget. Det er én ting han ikke har spurt meg om før, men som jeg har svart på i denne salen: Står målet om to politifolk per tusen innbyggere fast uansett kriminalitetsutvikling? Svaret på det er nei. Det jeg har sagt, er at vi kommer til å beholde målsettingen om to per tusen framover som et minimumsmål. Det kommer i hvert fall ikke til å gå under det. Det vil være aktuelt å bevege seg opp fra det målet, for vi er nødt til å se på kriminalitetsutviklingen. Men vi må ikke binde oss til altfor mange slike målsettinger, for det kan være annen kompetanse som også er viktig i bekjempelsen av kriminalitet. Vi har tidligere fått litt kritikk for at det er for mye målstyring av politiet, og da er det målsettingen om to per tusen man sikter til, som gjør at politifolk gjør sivile oppgaver. Dette er noe vi er nødt til å følge nøye med på. Jeg kan heller ikke utelukke at kullene på Politihøgskolen kommer til å vokse igjen de nærmeste årene hvis det f.eks. blir en smitteeffekt av den voldstendensen vi ser i Sverige. Når det gjelder Senterpartiet, har de sagt at de ønsker den samme kvaliteten som reformen gir, men de ønsker den samme strukturen som var før reformen. Det betyr at Senterpartiet har underfinansiert norsk politi de siste tre–fire årene med 16 mrd. kr. De har vært litt mer edruelige i årets alternative statsbudsjett og sagt at det er greit at det legges ned 106 lensmannskontor. Tjue stykker er altså forskjellen på et bra og et dårlig politi. Som sagt: Jeg tror ikke vi kan telle antallet lensmannskontor og si at det er avgjørende. Jeg tror det er kvaliteten som er avgjørende, og den hadde vi ikke fått uten en ny politireform.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Det vil være kriminalomsorgen som må ta stilling til det i hvert enkelt tilfelle, slik loven er utformet. Hvis man mener det er forsvarlig å gjennomføre den siste delen med elektronisk kontroll ut fra det regelverket vi vedtar her i dag, har jeg selvsagt ikke noe imot det. Men med tanke på litt av problemstillingen man har vært borti tidligere med lavere sikkerhetsnivå – slik jeg har forstått kritikken i det som vel var den forrige debatten – gjelder det at vi legger ned en del på lavere sikkerhetsnivå fordi vi ønsker å ha en kapasitet på riktig nivå. Det riktige nivået framover kommer til å bli mer EK, og det kommer til å bli mer høysikkerhet. Så vil nedtrappingen i soningsforholdene kanskje gå via lavsikkerhet og så ut i EK, men for enkelte tilfeller kan det godt hende at kriminalomsorgen mener det er riktig å gå rett på EK. Men det er det opp til kriminalomsorgen å vurdere.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Det er viktig å styrke begge deler. Det er klart at med en kostnad på elektronisk kontroll som er langt lavere enn ved både lavsikkerhet og høysikkerhet, skaper man et rom for å styrke også friomsorgen. Det er ting som henger sammen. Samtidig er det slik at man får frigjort midler, men jeg vil understreke at det ikke er økonomien her som er motivasjonen. Vi legger opp til et regelverk ut fra hva vi synes er forsvarlig og riktig, men konsekvensen av det er også at man frigjør midler til å styrke friomsorgen. Man styrker også fengselsplasser på høysikkerhet, for det er der vi har de store utfordringene. Det er der vi har de store utfordringene med isolasjon, og det er der vi har de store utfordringene med å få til en god rehabilitering. Hvis vi ikke får til en god rehabilitering på høysikkerhet, blir det færre som blir overført til lavsikkerhet og EK.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Nettopp derfor er jeg veldig glad for at vi nå har fått utstrakte hjemler til å ha mer digital sporing av dem som er på EK, slik at man vet at man har et bredere sett med tiltak man kan sette i gang. Men det er alltid slik at det er vanskelig også for kriminalomsorgen å vite når det er forsvarlig å bruke EK, og når det er forsvarlig at fangen skal tilbake igjen til samfunnet. Det er alltid vanskelige vurderingsemner. Vi hadde også en situasjon i London for ikke veldig lenge siden, der en person på EK begikk en terrorhandling, slik jeg har forstått det ut fra media. Det er klart at dette utfordrer det å kunne bruke EK på folk som har sittet inne for f.eks. drap og med andre alvorlige dommer. Men jeg må understreke at dette skal være helt i slutten av fullbyrdelsen av dommen, og det skal være når kriminalomsorgen mener det er forsvarlig. Jeg mener at de er de nærmeste til å vurdere den situasjonen og ikke vi politikere.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Om vi har noe tall på det, må jeg i så fall komme tilbake til, for det husker jeg ikke i hodet akkurat her og nå. Det som er viktig for meg, er at vi har en helhetlig, god kriminalomsorg der vi får brukt ressursene på en god måte. Vi er fullstendig klar over at det kanskje ikke blir den altfor store økningen. Den store økningen har skjedd allerede, for det har vært en ganske stor økning gjennom de elleve årene EK har vært tillatt i Norge. Men det som er utviklingstrekkene, er at flere av de mindre alvorlige dommene blir sonet med EK. Kriminalitetsutviklingen er slik at f.eks. vinningsforbrytelser har gått ned med 36 pst., mens vi har fått en kraftig økning i mer alvorlige lovbrudd, som seksuallovbrudd. Det er det som betyr at vi får mindre behov for lavsikkerhetsplasser framover, mens vi får mer behov for høysikkerhetsplasser. Det har rett og slett med lovbruddets egenart å gjøre.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Jeg ser at vi har omtalt dette i selve proposisjonen, det står under kapittelet om administrative og økonomiske konsekvenser. Det var bare det at jeg ikke husket det akkurat her og nå, men økningen skal være opp til 20 pst. for kategorien som er innenfor den strafferammen som EK åpner for.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Jeg er glad for at Stortinget i dag behandler flere viktige forslag som skal bidra til å forhindre at barn og unge etterlates i utlandet mot sin vilje. Negativ sosial kontroll er et alvorlig samfunnsproblem som vi er nødt til å bekjempe. Flere av forslagene i proposisjonen er et ledd i akkurat det. Med forslaget om at pass skal nektes dersom det er fare for at den mindreårige blir utsatt for straffbare forhold i utlandet eller forhold som kan medføre fare for liv eller helse, settes hensynet til den mindreårige foran hensynet til foreldrenes ønske om at barnet skal ha et pass. På den måten kan vi forhindre at mindreårige etterlates i utlandet under uforsvarlige forhold, når det er fare for det. Forslaget legger ikke større begrensninger på den mindreåriges bevegelsesfrihet enn det som er nødvendig for å oppnå selve formålet. Det vil si at selv om pass er nektet, kan det bli utstedt med en begrenset gyldighetstid, f.eks. hvis barnet skal delta på en klassetur. Når man hører om mindreårige som er etterlatt i utlandet under uforsvarlige forhold, påpekes det ofte at adgangen til å utstede pass i dag er altfor snever. Selv om det kanskje ikke er helt riktig, vil det nå i hvert fall framkomme helt klart av loven at pass kan utstedes i slike tilfeller. Det er jo viktig å få de barna hjem igjen også. Når det gjelder dette med prøveløslatelse fra fengsel, kan man i dag bli prøveløslatt med vilkår om at man ikke skal forlate landet, og man kan få pass. Det har likevel forekommet at prøveløslatte har fått utstedt pass og forlatt landet i strid med de ilagte vilkårene. Forslaget i proposisjonen i dag innebærer at denne gruppen skal nektes pass, og stenger derfor muligheten til å omgå de vilkårene. Men forslaget vil nok ikke ta fra utlendinger muligheten til å kunne få pass hvis de f.eks. venter på en soning. Det er også en del av den utfordringen som rapporten som representanten Bøhler viste til i dag, tar opp, for mange av de sakene gjelder jo utlendinger som blir innkalt til soning og ikke møter opp. Samlet sett innebærer endringene i bestemmelsen om utstedelse og nektelse av reisedokumenter til mindreårige et viktig ledd i arbeidet med å forhindre at mindreårige etterlates i utlandet mot sin vilje. Jeg er i alle fall veldig glad for at komiteen enstemmig har tilsluttet seg disse forslagene. Jeg håper at alle barn og unge i Groruddalen og andre steder som før har engstet seg litt for sommerferien, nå kan se fram til sommeren. Jeg håper at det kan bli bedre sommeren 2020.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Først vil jeg benytte anledningen til å gi skryt til representanten Jan Bøhler for hans innlegg. Det forklarte på en meget god og pedagogisk måte hva denne problemstillingen egentlig dreier seg om, og jeg tror mitt innlegg kommer til å bli vesentlig kortere som følge av den gode beskrivelsen fra representanten Bøhler. Det jeg er glad for, er at justiskomiteen følger regjeringens forslag til endringer i politiloven, som gir politiet adgang til å flytte seg bevæpnet mellom sårbare objekter hvor det er besluttet tidsubegrenset bevæpning – altså den punktbevæpningen vi snakker om. Jeg finner grunn til å understreke at ordningen kun er et supplement til den tidsubegrensede punktbevæpningen som trådte i kraft 1. juli 2018, og det er ikke et selvstendig bevæpningsgrunnlag. Etter gjeldende ordning kan politiet ikke være bevæpnet når de forflytter seg fra det ene punktet til det andre, og det skaper rett og slett praktiske utfordringer, særlig slik som her i Oslo sentrum, hvor det er korte avstander og det skal gjøres en rekke sikkerhetsvurderinger og praktiske gjennomføringer som sjekking av pistol. Det tar tid, og det er tid som vi tar fra aktiv patruljering. Så dette handler rett og slett om å kunne gjøre politiet i bedre stand til å gjøre arbeidet sitt. Dette lovforslaget gir ikke noen adgang til en såkalt områdebevæpning uten tidsbegrensning, der alle politipatruljer innenfor et nærmere angitt område kan være bevæpnet. Bevæpningshjemmelen i lovforslaget gjelder altså for den dedikerte politipatruljen som skal beskytte to eller flere sårbare objekter innenfor et avgrenset område. Behovet for bevæpning mellom sårbare objekter bør vurderes jevnlig, og departementet vil gi nærmere bestemmelser om dette i en våpeninstruks for politiet. Jeg har merket meg at flertallet i justiskomiteen ikke kan se at regjeringen har orientert Stortinget om omfanget av politiets punktbevæpning, altså oppfølgingen av anmodningsvedtaket. Jeg gjør da oppmerksom på at regjeringen har orientert Stortinget om omfanget av politiets punktbevæpning og den midlertidige bevæpningen i Oslo i Prop. 1 S, altså budsjettet, for 2018–2019, side 128, og i Prop. 1. S for 2019–2020, på side 118.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Når det gjelder de politifolkene som har tilgang til tjenestevåpen – det er ganske mange av dem – har vi brukt en del ressurser på at de patruljene som skal være beredt til å kunne gå inn i svært farlige situasjoner, skal ha nye og moderne våpen. Det gjelder selvsagt spesielt beredskapstroppen her i Oslo. Det gjelder ikke minst IP3-patruljene. Man er nødt til å bruke ressurser på våpen, det er viktig, men jeg har ingen konkret oversikt over hva hvert enkelt politidistrikt har kjøpt av tjenestevåpen og den type ting. Men det er ikke noen tvil om at den utgiften også har økt, i tråd med at det har blitt mange flere politifolk i Norge, og det har blitt mange flere politifolk som kan drive med patruljevirksomhet. Jeg antar at SV ikke mener at man ikke engang skal ha et våpen tilgjengelig for politiet i de tilfellene de kommer opp i en skarp situasjon.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Jeg har heller ikke oversikt over hvor mye jakkene til politiet koster, og hvor mye penger vi har brukt på det det siste året. Det som er viktig informasjon til Stortinget, er å være forsikret om at man følger våpenloven og sørger for at man har kontroll på hvert enkelt våpen, sånn at våpen ikke kommer på avveier. Dette er noe som både politiet og Forsvaret er nødt til å håndtere. Det er ganske strenge regler for dette nå også. Jeg kan ikke helt se relevansen det har at vi skal begynne å bruke en masse administrative ressurser på å begynne å grave fram hva hvert enkelt politidistrikt har brukt på våpenkjøp. Dette er en del av politiuniformen, det er en del av den utrustningen politiet blir gitt. Alle som f.eks. har patrulje- og IP-godkjennelse, skal ha våpen tilgjengelig – altså ikke på seg til enhver tid, men tilgjengelig. Jeg har ikke hørt at SV engang har gått imot at de skal ha det tilgjengelig. Det har så klart en kostnad at man kjøper inn våpen, men det er en del av det dette stortinget faktisk har bestemt.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Når det gjelder antallet våpen, er det en litt annen sak. Det du har spurt om, er kostnadene, altså hvor mye penger man har brukt på våpen innenfor en angitt periode. Det er noe helt annet, da må man begynne å grave, da må vi manuelt finne tak i de opplysningene. Det tar mye ressurser. Vi har nettopp hatt en debatt i Stortinget om budsjettet til politiet der det ble påpekt at det er altfor mye detaljstyring, det er altfor mye rapportering oppover i systemet. Det representanten Eide ønsker at vi skal gjøre nå, er å påføre politiet enda mer detaljstyring og enda mer rapporteringsplikt. Det har jeg ikke tenkt å bruke ressurser på.
Jøran Kallmyr (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Det var representanten Grimstad som utfordret meg med et veldig konkret eksempel, nemlig gåavstanden fra Slottet til Stortinget, og om man da skal ta av seg våpenet eller ikke. Det blir på et detaljnivå som jeg ikke kan svare på her og nå, men jeg tror uansett den praktiske utfordringen med det er veldig liten, for de fleste som driver med sånn type patruljering, bruker bil fordi de har annet utstyr med seg også. Det jeg oppfattet var problemstillingen, var at man går med våpen synlig på hofta. Men det kan tenkes at det vil være politifolk som går fra ett objekt til et annet, og i og med at vi ikke har identifisert objekter i denne debatten, er det litt vanskelig å begynne å kommentere sånne typer eksempel. Jeg tror vi kan fastholde ganske godt at dette er rett og slett et lovforslag som gjør hverdagen til politifolkene enklere, som gjør at de sparer tid, og det er bedre for HMS. Dette har ikke noe med om det blir mer bevæpning i samfunnet eller ikke, for det er andre regler som bestemmer om det skal bevæpnes eller ikke. Dette er rett og slett bare et fornuftig forslag, og derfor er jeg glad for at et godt flertall i komiteen har støttet forslaget.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Nylig kom filmen «Frie fanger» ut på NRK. Jeg så premieren sammen med innsatte og ansatte på Bastøy fengsel. Selv om denne dokumentaren kanskje framstår som en skrekkfilm for statsråden, anbefaler jeg ham likevel å se på den. Og skrekkscenarioet er, om jeg tolker statsråden rett og om Fremskrittspartiet får det som de vil, at f.eks. drapsmenn skal sone tolv år på Ullersmo fengsel og så rett ut på gata. Dette er å overføre risikoen fra fengslene til våre nabolag. Jeg håper statsråden vil komme opp og ta ordet og fortelle om han nå har tenkt å endre straffegjennomføringsloven for å oppnå det han nettopp fortalte i sitt innlegg.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
For det første vil jeg takke komiteen for godt arbeid med saken og for selve forslaget. Det er veldig hyggelig og selvfølgelig god politikk når høyreregjeringen velger å fremme et av Arbeiderpartiets tidligere forslag. Det beste, må jeg vel kunne tillegge, hadde vært om regjeringspartiene hadde gått med på å vedta dette forslaget da det ble fremmet for noen år siden, i stedet for på sedvanlig vis å fremme det på nytt en del år senere. Likevel, en utvidelse av domsrammen for EK, elektronisk kontroll, er et godt forslag. Dette vil bidra til at flere kan sone i nærheten av sine hjem og sin hverdag. Dette fører til bedre rehabilitering i straffegjennomføringen for mange, samtidig som samfunnet ivaretar rollen med frihetsberøvelse overfor straffedømte. Fra Arbeiderpartiet vil jeg likevel legge til grunn at det er grunnleggende viktig at kriminalomsorgen anbefaler at straffegjennomføring skal skje ved EK, og for å oppnå målet om rehabilitering kan ikke hjemmesoning med lenke være en hvilepute. Snarere tvert imot krever dette at dersom flere skal sone med EK, må friomsorgen styrkes for å kunne følge opp den enkelte. Politiet og kommunene må sikres nok ressurser dersom straffegjennomføring i samfunnet skal fungere godt. Arbeiderpartiet vil også gjerne legge til at regjeringspartiene nå ikke må anse denne endringen som at den fører til at man får en voldsom økning i antall straffegjennomføringer med elektronisk kontroll. Det ville være ille for kriminalomsorgen dersom regjeringen nå faller for fristelsen til f.eks. å legge ned flere fengsler som et resultat av at man tror veldig mange vil overføres til straffegjennomføring ved elektronisk kontroll. Med dette takker jeg altså komiteen for et godt arbeid med saken. Fra Arbeiderpartiet vil vi følge nøye med på hvordan straffegjennomføringen utvikler seg, og vi forventer selvfølgelig at regjeringen følger opp dette prosjektet i tett samarbeid med kriminalomsorgen, friomsorgen og deres ansatte.
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Straffegjennomføring med fotlenke ble nevnt og snakket mye om i St.meld. nr. 37 for 2007–2008, men da gjerne som ledd i det vi kaller soningstrappen, som statsråden helt sikkert kjenner godt til, altså at man f.eks. etter en tid i åpent fengsel kan gå ut i samfunnet på elektronisk kontroll, slik at overgangen tilbake til samfunnet blir lettere. Hvordan stiller statsråden seg til denne bruken av elektronisk kontroll framover?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Jeg takker for svaret. Statsråden har nok rett i at vi er litt bekymret for om man får den store økningen på EK, all den tid vi nå har lagt ned så mange åpne fengsler at tilfanget kanskje ikke blir så stort. Det er godt å høre at statsråden har tillit til kriminalomsorgens vurderingsevne når det gjelder straffegjennomføring på elektronisk kontroll, men et viktig prinsipp for at straffegjennomføring på elektronisk kontroll skal funke med tanke på rehabilitering og de viktige tilbakeføringsprogrammene, er at friomsorgen styrkes. Har statsråden tenkt å styrke friomsorgen?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Her er det mye jeg kan være enig i, men komiteen var på reise og besøkte kontoret i Horten som administrerer elektronisk kontroll for landet, og den enorme økningen og kanskje innsparingen som statsråden ser for seg, tror jeg kanskje man bør regne litt nærmere på. Grunnen til at jeg spør og graver om dette, er at det er mye som skal henge sammen når man skal gjennomføre EK. Da komiteen var i Skottland nylig, fikk vi vite at det hadde vært stor bruk av EK tidligere år, men så hadde det vært et forferdelig drap med en som var under straffegjennomføring på EK. Noe av problemet rundt det, slik jeg forsto det, var nettopp at man kanskje ikke hadde fulgt opp godt nok i kommunene og politiet gjennom kriminalomsorgen for å sørge for god overvåking og kontroll med dem som var på straffegjennomføring. Hvordan vurderer statsråden den situasjonen? Hvilke tiltak ønsker han å sette inn?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Det er godt å høre den tilliten statsråden har til kriminalomsorgen. Jeg tenker det er fint at statsråden låner øre til de gode fagfolkene der. Men for å grave litt mer i den økningen statsråden snakker om med hensyn til EK: Har departementet kanskje gjort noen vurderinger av hvor stor økning man tror det vil bli i elektronisk kontroll når vi nå gjennomfører denne domslengdeendringen?
Maria Aasen-Svensrud (Arbeiderpartiet), 2019-12-12:
Jeg tror premisset om at straffegjennomføring med elektronisk kontroll skal bli så vellykket som vi alle sammen håper at det skal bli, nok krever en viss årvåkenhet fra både departement, storting og etat – at vi har god kontroll på hvor mange som kommer til å ha denne typen straffegjennomføring. Jeg skal få laget et skriftlig spørsmål til statsråden, slik at han får tid til å tenke seg om med hensyn til hvor mye man forventer at denne økningen skal være på.
Frida Melvær (Høyre), 2019-12-12:
«Historiens største politibløff» «Justisminister Knut Storberget slo fast i 2008 at vi skulle ha historiens største politisatsing i Norge. Fram til 2020 skulle politiet rustes opp.» «Alt skulle bli bedre. Politiet skulle få nye metoder, nytt utstyr, økonomiske midler, ressurser, og det skulle utdannes nye polititjenestemenn.» «Publikum blir lurt, og politiet blir sviktet, vi vil ikke makte å gjøre den jobben samfunnet ønsker vi skal gjøre». «Jeg har vært tillitsmann i politiet i over 20 år. Det har aldri vært så ille som det er i dag. Dessverre, det er virkeligheten i Politi-Norge.» Dette sa leiaren i Politiets Fellesforbund til Dagbladet i 2011. Dåverande justisminister svarte m.a. at politiets arbeidstakarorganisasjonar kan ikkje «bruke enhver anledning til å komme med elendighetsbeskrivelser av situasjonen i norsk politi». Lat oss ta juleferie etter kvart med orda frå Storberget: Lat oss ikkje nytte kvar anledning til å kome med elendigheitsbeskrivingar verken av norsk politi eller situasjonen i Noreg elles. Eg trur vi gjer mykje bra. Eg trur vi gjer mykje rett. Vi er på rett veg. Vi kan erkjenne at det er utfordringar. Det kjem det til å vere, og behovet for at vi politikarar skal rydde utfordringar av vegen, vil også vere der i all framtid, fordi samfunnet endrar seg, og kriminaliteten endrar seg. Det er nye utfordringar å ta tak i stadig vekk. I 2011 bad Politiets Fellesforbund om 2,3 mrd. kr for å nå målet om to per tusen. Denne regjeringa har løyvd 3,3 reelle mrd. kr. Eg står fast ved at politireforma er det aller viktigaste grepet vi har teke for å ruste politiet for eit nytt og langt meir krevjande kriminalitetsbilde, både i dag og framover.
Frida Melvær (Høyre), 2019-12-12:
Det er veldig gledeleg at dette er ei sak som ein samla komité har stilt seg bak. Mange får i dag anledning til å gjennomføre straff utanfor fengsel. I 2018 var det for fyrste gong sett i verk fleire oppdrag ved friomsorgskontora enn i fengsel, og den viktigaste forklaringa på dette er auka bruk av soning med elektronisk kontroll. Straffegjennomføring med fotlenke, altså elektronisk kontroll, er ei straffegjennomføring i samfunnet som legg til rette for at dei straffedømde får moglegheit til å vareta dei sosiale og økonomiske forpliktingane sine under straffegjennomføringa. Under soninga får den straffedømde anledning til å vere i arbeid, gå på skule, studere eller ha anna form for sysselsetjing. Når vedkomande ikkje utfører slike gjeremål, skal han eller ho vere heime. Ei evaluering utført av Vista Analyse i 2015 konkluderte med at EK er eit godt tiltak med verdimessig nytte for den domfelte, pårørande og samfunnet som heilskap, og gjev eit lågare tilbakefall til ny kriminalitet og store samfunnsøkonomiske gevinstar samanlikna med fengsel. Eg er glad for at vi no endrar lova, slik at fleire kan få høve til å sone straffa si i samfunnet. Det er likevel viktig å påpeike at sjølv om det er eit mål at fleire skal gjennomføre straffa si ute i samfunnet, skal det alltid vere ein føresetnad at tryggleiken i samfunnet heile tida er vareteken. Dagens bruk av RF-basert teknologi ved gjennomføring av elektronisk kontroll har klare avgrensingar. Denne teknologien viser berre om den domfelte oppheld seg innanfor eit gjeve område, og fortel ingenting om den geografiske posisjonen til vedkomande om han eller ho er utanfor dette området. Ved brot på vilkåra om opphaldsstad eller brot på straffegjennomføringa har ikkje kriminalomsorga moglegheit til å sjå kvar den domfelte oppheld seg. Forslaga som ligg i proposisjonen om innføring av sporingsteknologi og andre kontrollinnretningar, er difor viktige for å sikre at den domfelte gjennomfører soninga under dei vilkåra som er stilte. I Høgre og Framstegspartiet er vi glade for at vi no får ei utviding av straffegjennomføring med elektronisk kontroll, og vi er glade for at kriminalomsorga får verkemiddel som gjer oppfølging og kontroll med den domfelte enklare og tryggare. Partia støttar med dette heilt og fullt opp om innhaldet i proposisjonen.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Jeg vil også nevne noen av de kanskje litt mindre sakene i justisbudsjettet, som ofte drukner i debattene om de store sammenhengene og summene. Ikke minst vil jeg nevne satsingen på dyrevelferdskriminalitet, altså satsingen på å bekjempe dette. Jeg synes det er gledelig at man nå får på plass en dyrepolitienhet også i Troms, noe som gjør at dyrepolitiet som ble innført i 2013, nå har fem enheter rundt omkring i Norge. Dette er en sak som betyr mye for mange, og jeg er glad for at man får denne ekstra enheten i Troms. I tillegg vil jeg nevne 30 mill. kr til elektronisk samhandling mellom aktørene i straffesakskjeden. Selv om dette kanskje er blant det mindre interessante å plukke opp for media, er det utrolig viktig for informasjonsdelingen mellom etatene, spesielt domstolene, politiet og kriminalomsorgen, og en viktig byggestein for å få en mer effektiv straffesakskjede. Beredskapen i Norge handler ikke bare om politireformen, og den handler ikke bare om antall politifolk, selv om det er viktig. Jeg ønsker å trekke fram ting som ikke nødvendigvis bare handler om mer penger til politiet, men også om ulike måter å organisere ting på. Da vil jeg trekke fram nye hjemler som er gitt til politiet i løpet av de siste årene, sånn at de skal ha en bedre mulighet til å gripe inn og avverge farlige situasjoner. Vi får en debatt om bevæpning senere i dag, men de hjemlene som er innført, og den økte muligheten politiet har fått til bevæpning de siste årene, er utrolig viktige for at de skal kunne ivareta innbyggernes sikkerhet i lys av de siste års endrede trusselbilde. Jeg vil også nevne soningskøene. At man har fått ned soningskøene dramatisk, er noe som påvirker den helhetlige beredskapen i Norge og den helhetlige politi- og justissituasjonen. Sist, men ikke minst: Tre nye politihelikoptre er utrolig viktig kapasitet og kapabilitet for politiet for at de kan komme raskt til steder som ikke er like lette å nå som Oslo sentrum. Dette er kapasitet vi gjerne skulle hatt på plass mange år før, men som politiet nå får, og som gjør at norsk politi får bedre beredskap enn det som har vært tilfellet tidligere.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Fremskrittspartiet har vært for generell bevæpning av politiet, noe også Politiets Fellesforbund vedtok i 2017. Dette var også en del av regjeringserklæringen mellom Høyre og Fremskrittspartiet i 2013, men det er det ikke flertall for i Stortinget, og dette er heller ikke innført i Norge. Det er ikke generell bevæpning for norsk politi i dag. Men det er innført en del andre tiltak som likevel gir politiet mulighet for bevæpning. Dette er gjort bl.a. på grunn av den endrede trusselsituasjonen både i Norge og i Europa for øvrig og er viktige tiltak for at politiet skal ha evne til å gripe inn og slå raskt ned på farlige situasjoner. Representanten Eide mener, om jeg forsto ham riktig, at disse tiltakene inkludert såkalt punktbevæpning, altså tidsubegrenset bevæpning på sårbare steder, er et forsøk på snikinnføring av generell bevæpning av norsk politi. Det er det ikke. Hvis det var opp til Fremskrittspartiet, hadde det vært generell bevæpning, men vi har ikke støtte for det blant flertallet av partiene i denne salen. De tiltakene som er innført, er likevel veldig viktige for at politiet skal ha evne til å slå ned på nettopp de situasjonene som vi altfor ofte har sett i europeiske storbyer de siste årene. Det er ikke bare bevæpning med våpen det er snakk om, men også såkalte elektrosjokkvåpen, ikke-dødelige våpen, som er innført som prøveprosjekt i flere politidistrikt – og som bildene i media viste oss senest i juni i år, da en person som løp rundt med en kniv ikke langt fra legevakten i Oslo sentrum, ble ufarliggjort av politiet nettopp ved hjelp av elektrosjokkvåpen, etter at denne personen hadde skadet sivile forbipasserende med kniv. Den proposisjonen vi i dag diskuterer, handler om at den ikke-tidsavgrensede bevæpningen på sårbare steder også gir politiet mulighet til å bevege seg mellom disse stedene bevæpnet. Jeg tror det er viktig. Det er riktig av hensyn til organiseringen, til ressursbruken, men også for at dette skal skje på en mer effektiv måte, uten at man øker faren for vådeskudd og andre praktiske ting som kan oppstå når man må avvæpne seg og bevæpne seg hver gang man beveger seg mellom slike sårbare steder.
Ingvil Smines Tybring-Gjedde (Fremskrittspartiet), 2019-12-12:
Det er helt riktig som representanten sier. DSB har levert en anbefaling om hvilke sivilforsvars- og sivile beskyttelsestiltak Norge bør ha i fremtiden. Forslaget har vært på bred høring, og det har kommet inn mange nyttige innspill. Videre har DSB i juni i år levert Justis- og beredskapsdepartementet en konsekvens- og kostnadsanalyse av tiltakene som er foreslått i rapporten. Den sikkerhetspolitiske situasjonen og det endrede sårbarhetsbildet som vi ser både i Norge og i landene omkring oss, gjør at vi må endre prioriteringene våre. Ved et eventuelt terroranslag med bruk av f.eks. giftige gasser vil vi ikke kunne bli beskyttet med den gamle ordningen vi har med tilfluktsrom. Vi vil komme tilbake til dette i samfunnssikkerhetsmeldingen, som vi legger frem i 2020.