Sylvia Brustad (Arbeiderpartiet), 2004-05-18:
En må langt ut i denne debatten kunne konstatere at det er flertall for de ti tiltakene fra Regjeringa, men at en del partier, inkludert Arbeiderpartiet, mener at disse tiltakene langt fra er tilstrekkelige til å gjøre noe med prisene, verken nå eller i framtida. Hvis det er slik at regjeringspartiene vil - i tillegg til det Regjeringa allerede har gjort f.eks. når det gjelder bioenergi – er regjeringspartiene hjertelig velkommen til å stemme for de forslag som Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet har i innstillinga. Det vil føre til at en gjør enda mer når det gjelder bioenergi. Og hvis Regjeringa faktisk mener noe med det i praksis, og ikke bare i festtaler, så er det full åpning for å vise det i kveld. Når det så gjelder gasskraftverkene – og de konvensjonelle – så er det interessant å høre at statsråden her sier at det er slik at det er det som vil være hovedsvaret på å tette gapet mellom det vi bruker, og det vi produserer, for å få prisene ned. Det som selvfølgelig da blir veldig underlig, er runden her når det gjelder passivitet eller ikke passivitet i forhold til de konsesjoner som er gitt. Jeg tror representanten Akselsen har ganske rett i at når de som sitter på konsesjoner, skal vurdere denne saken om en skal bygge, eller om en ikke skal bygge, vil en bl.a. tenke igjennom: Er det slik at vi har en regjering som står bak oss og vil rose oss og oppmuntre oss dersom vi bygger, eller vil vi oppleve at vi vil få negative tilbakemeldinger fordi vi har en regjering som har sagt at den helst vil ha kun gasskraftverk med CO2-håndtering? En vil i tillegg sannsynligvis kunne oppleve demonstrasjoner fra dem som ikke vil ha gasskraftverk i det hele tatt, og derved er det en usikkerhet i tillegg til bare det som dreier seg om lønnsomhet, som er det offisielle argumentet. Saken er den at pr. i dag er det ikke teknologi som er kommet så langt at vi kan bygge gasskraftverk med CO2-håndtering i så stor skala at det virkelig monner i forhold til å tette det berømmelige gapet. Da er spørsmålet: Hva skal vi gjøre imens? Det er da Arbeiderpartiet mener at en i hvert fall må ta de grepene en kan ta, for å sørge for å legge press på dem som har konsesjon til å bygge. Og dersom en ikke vil kunne si, slik Høyres landsmøte har sagt, at da får dere ikke forlenget konsesjon – det er en mulighet som statsråden har, hvis han vil gjøre det – så kan vi si at ja, vi er åpne for at andre som da vil søke, kan få anledning til det, selvfølgelig behandlet på en ordentlig og skikkelig måte. Hvis en ikke tar mer aktive grep på dette området, er konklusjonen dessverre at folk flest og bedriftene i dette landet må regne med for lite kraft, som også vil bety høyere strømpriser, også i framtida, dersom værgudene ikke er med oss. Og værgudene er det ingen av oss som har noen garanti i forhold til. Når det så gjelder den kraftkrevende industrien, er det som nå er i ferd med å skje der, meget alvorlig, ved at kontraktene er i ferd med å løpe ut. La meg bare bruke ett eksempel: Sør-Norge Aluminium vil altså når disse kontraktene fases ut, kunne få økte strømutgifter pr. år på 200 mill. kr. Det er bare én bedrift og ett eksempel. Det vil jo for mange bedrifter bety kroken på døra. Og det er komplett uforståelig for meg at vi også på det området har en så lunken regjering(presidenten klubber)(presidenten klubber igjen) (presidenten klubber) (presidenten klubber igjen)