Odd Einar Dørum (Venstre), 2005-04-12:
Jeg er enig med representanten Einar Holstad i at unge lovovertredere i størst mulig grad bør møtes med andre reaksjonsformer enn fengsel. Fengsling og varetektsfengsling av unge straffedømte bør unngås så langt dette er mulig, og må kun forekomme ved svært alvorlige lovbrudd. Hvis ungdom under 18 år blir dømt til fengselsstraff, vil overføring til straffegjennomføring i barnevernsinstitusjon være en mulig løsning. Ung alder vil også være en god grunn til å overføre domfelte til andre typer behandlingsinstitusjoner hvor de kan få behandling for eventuelle rusproblemer eller andre problemer. Det har hittil vært svært få innsatte under 18 år, og det er derfor stort sett ingen særregler for ungdom som skal gjennomføre straff i vanlig fengsel. Dagens regelverk gir imidlertid stor mulighet for å utarbeide individuelt tilpassede ordninger når unge skal gjennomføre straff, og det legges vekt på å få til ordninger som er så skånsomme som mulig. I retningslinjene til straffegjennomføringsloven er det på flere områder bestemt at det skal tas særlig hensyn til unge innsatte, og det er gitt gode muligheter til å gjøre unntak fra de vanlige reglene hvis den innsatte er ung. Dette gjelder bl.a. ved valg av fengsel og mulighetene for å gjennomføre straffen i fengsel med lavere sikkerhetsnivå. Det er også bestemmelser om at unge innsatte i særlig grad skal motiveres til å delta i opplæring. I tillegg til mulighetene for opplæring vil ordningen med kontaktbetjent og programvirksomhet gi muligheter for å lage gode ordninger for en individuelt tilpasset straffegjennomføring med vekt på rehabilitering. Disse mulighetene brukes i stor grad, men bør videreutvikles og forbedres. Bruk av samfunnsstraff vil ofte være egnet for unge domfelte som trenger en umiddelbar og merkbar reaksjon med tydelige konsekvenser ved brudd på vilkår. Likeledes er bruk av konfliktrådsmekling en egnet reaksjon for de yngste. Konfliktrådet megler både i straffesaker med barn over 18 år og i saker om ellers straffbare handlinger der gjerningspersonen er under den kriminelle lavalder. Det er påtalemyndigheten som i hovedregelen beslutter overføring av straffesaker til konfliktrådsmegling når sakene finnes egnet for dette. Over 7 500 saker ble overført fra politiet til konfliktrådene i 2004. Justisdepartementet vil i inneværende år gjennomgå praksis når det gjelder håndteringen av de aller yngste lovbryterne som kommer i fengsel. Antallet personer under 18 år i norske fengsler er lite, og var pr. 5. desember 2004 sju personer, hvorav tre varetektsinnsatte og fire domsinnsatte. Antallet stiger imidlertid betydelig når man inkluderer gruppen opp til fylte 21 år. Antallet for denne gruppen var på samme tidspunkt steget med 176 personer, hvorav 58 var varetektsinnsatt og 118 domsinnsatt. Men, som sagt, for den aller yngste gruppen har vi heldigvis svært små tall. Justisdepartementet er nå i gang med å utrede forslag til et prøveprosjekt som retter seg mot unge fengsels- og varetektsinnsatte, som inneholder tilbud spesielt tilpasset de unges særskilte behov og rettigheter. Rehabilitering og atferdsendring vil stå sentralt i utviklingen av tilbudet. Viktige områder vil for øvrig være behovet for utdanning, psykiatri og rusomsorg og nærhet til omsorgspersoner. Vi er i gang med å nedsette en arbeidsgruppe som skal settes sammen av personer med høy faglig kompetanse og erfaring fra arbeid med unge lovbrytere. Det skal arbeides for etablering av en spesialtilpasset enhet for de aller yngste i hver av kriminalomsorgens seks regioner, for å kunne ivareta nærheten til familie, nærmiljø og lokalt nettverk. Enhetene skal bemannes med høyt kompetente personer, sett i forhold til de unges særlige behov for behandling, omsorg og nærhet. For unge lovbrytere som soner fengselsstraff, vil det sentrale være å sikre at oppfølging og motivasjonsarbeid fra fengsel til hjemmesituasjonen ses i en helhetlig sammenheng, og søke å oppnå en kontinuitet for den enkelte, ut av fengsel via oppfølgingstiltak til hjem og samfunn. Jeg har derfor som utgangspunkt at justismyndighetenes tiltak alene er utilstrekkelige i arbeidet med barne- og ungdomskriminaliteten. Ulike samfunnssektorer, forvaltningsnivåer, det sivile samfunn og nærmiljøer må være seg sitt ansvar bevisst og anstrenge seg for å få til enda bedre samordning av arbeidet både på systemnivå og på individnivå. Prøveprosjektet skal derfor etableres i et tett samarbeid med relevante forvaltningssamarbeidspartnere. På bakgrunn av denne erkjennelsen etablerte Justisdepartementet i 2003/2004 et prøveprosjekt kalt «Snu unge lovbrytere i tide – et felles ansvar for stat, kommune og lokalsamfunn». Prosjektet drives i samarbeid med Barne- og familiedepartementet, Utdannings- og forskningsdepartementet, Arbeids- og sosialdepartementet, Helse- og omsorgsdepartementet og Kommunal- og regionaldepartementet og har sitt utspring i et uttalt ønske om å omsette i praksis en forståelse av at det er påkrevd med felles innsats fra de ulike samfunnssektorene som rettsvesen, helsevesen, skole, barnevern, det sivile samfunn og nærmiljø for å ha mulighet til å lykkes i å bekjempe barne- og ungdomskriminaliteten. Dette er et prosjekt som retter seg mot unge både under og over den kriminelle lavalder, og er ment å løpe fra 2004 til og med 2006. Justisdepartementets nye prosjekt vil bl.a. bygge på erfaringene fra det prosjektopplegget som jeg her har skissert, altså «Snu unge lovbrytere i tide». Forslaget skal ta utgangspunkt i foreliggende kunnskap, forskning og erfaring og munne ut i en forsøksvirksomhet som skal evalueres. La meg også vise til at når det gjelder f.eks. samfunnsstraff, var det i 2003 786 fullførte dommer, hvorav 79 personer var under 18 år ved iverksettelsen og 109 var i aldersgruppen 18-19 år. Når det gjelder konfliktrådssaker, som jeg har nevnt, var det ca. 6 100 saker som gikk til konfliktråd i 2001, og godt og vel 7 500 saker i 2004 etter at vi fikk en svikt i 2002. Så dette har tatt seg veldig klart opp, og det er resultatet av en bevisst satsing, på samme måte som samfunnsstraffen er resultatet av en bevisst satsing – det har vært satset på det. Jeg tror jeg må tilføye at vi nok alle må lykkes i å tenke annerledes om hvordan barnevernet kan være tidligere ute. Jeg har tidligere fra Stortingets talerstol sagt følgende, og jeg gjentar det: Da er det viktig at lokale folkevalgte som gjennom profesjonsutvikling de siste 30-40 år i mange saker for barn egentlig er blitt sittende med budsjetter fordi enkeltsakene behandles av saksbehandlere, ikke tar over saksbehandlerjobben, men får innsikt i hvordan barn i slike situasjoner har det. Det tror jeg er en helt nødvendig kunnskap for å få til det forvaltningssamarbeidet som ligger bak representantens interpellasjon, og også bak viktige innlegg som ble framført her i går da vi behandlet den generelle del av straffeloven. Lokale folkevalgte kan ved rett og slett å bli ombudspersoner for barn i klemme ikke ta saksbehandlingen, men sørge for at det samarbeidet som skal til mellom det offentliges virksomheter i lokalsamfunn og statens ditto virksomheter, enten det nå er lokalt eller regionalt, lykkes. Som et lite eksempel er vi inne i en prosess for å snu noe med det vi kaller for «Stifinner’n junior» i Oslo fengsel. Det var en så uvant problemstilling for barnevernet å gå inn i fengslet at det første året betalte Justisdepartementet for stillingen, det andre året spleiset vi på det, og det tredje året kom Oslo kommune inn. Dette kan nok variere mange forskjellige steder i landet. Mange steder fungerer det på en utmerket måte. Men det er slik at det ofte skal noen bindeledd til for å få til dette forvaltningssamarbeidet. Jeg har tidligere som et eksempel på det nevnt Barm-senteret på Hamar, som er et sted som drives av Kirkens Sosialtjeneste, med få ansatte, men mange frivillige, som rett og slett blir et møtested hvor både ulike kommunale instanser og statlige instanser, les: fengsler og rettsvesen, kan møtes på en slik måte at de menneskene det gjelder, ikke blir pakkepost, men blir sett på som mennesker. Det gjorde inntrykk på meg i den sammenhengen – jeg har vært på senteret flere ganger – at ordføreren sa at vi trenger nettopp et slikt sted hvor man frigjøres fra rollene, for å kunne tenke annerledes på hvordan man skal drive yrkesutøvelsen. Jeg tror det er svært nødvendig for å oppnå de hensiktene som representanten Holstad tar opp i sitt innlegg. For vi har veldig mange dyktige fagfolk i Norge, men på mange måter må vi stille oss spørsmålet hvordan vi stiller dem fri på en god måte i et tett samarbeid med hverandre. Og det gjelder ikke bare innenfor kriminalomsorgen, som er temaet, men også, slik representanten tok opp i sin interpellasjon, videre ut mot barnevern, ut mot de tjenester som fins i lokalsamfunnet. Det er også representativt for dette at av de prosjektene vi har satset på i det som heter «Snu unge lovbrytere i tide», bygger et, i Østfold, nettopp på å mobilisere det sivile samfunn, altså frivillige organisasjoner, hvor man bygger forpliktende nettverk. Jeg tror også at det å ta ADHD-problematikken på alvor, er svært viktig. Jeg kan nevne her at det foregår et prosjekt i Bergen fengsel hvor kosthold er et viktig tema. Det baserer seg på ganske viktig forskningsbasert innsats i britiske fengsler, og det kombinerer da sjømat, som kan være veldig bra, med kosttilskudd, nettopp for at folk skal få sjansen til et bedre liv. Jeg får avslutte med å si at mitt beste eksempel i forhold til å være i forkant lenge før en kommer i fengsel, kommer fra et sted i Østfold, hvor vi i en kommune har en rektor som er fri. Han finner en barnevernsmedarbeider som er fri, og heldigvis er det en barne- og ungdomspsykiater på regionalt nivå som sier: Det er godt lokalt vett, lykke til! Da får vi eksempler på at ungdom som ellers kunne blitt verstinger og endt i fengsel, faktisk snur i tide, noen som er svært voldelige og farlige, snur og blir nesten mønstereksempler. Så dette forvaltningssamarbeidet, hvor all den kunnskapen vi har i samfunnet både lokalt og nasjonalt, blir brukt, er kanskje en av de viktigste oppgavene vi har for å kunne møte den utfordringen som representanten tok opp i sitt spørsmål.