Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2011-02-08:
Først vil jeg også takke interpellanten for å sette temaet trafficking på dagsordenen. Det gjelder all trafficking, enten det gjelder menneskehandel til sexindustrien, til tigging, til salg av organer eller salg av nyfødte. Alt dette er fullstendig uakseptabelt. Deretter vil jeg også takke regjeringen for at de er kommet med den nye handlingsplanen Sammen mot menneskehandel 2011–2014. Det er et veldig bra dokument som jeg vil anbefale de fleste å lese. Bare et lite tips når de skal trykke det opp igjen – for det kommer til å bli stor etterspørsel, vil jeg tro: Ta også med hvilke konvensjoner Norge er bundet av. Det kan det være veldig nyttig å ha med seg aller bakerst. Men så gjelder det da å etterleve denne handlingsplanen. Vi skal ikke gå lenge her ute på gaten før vi treffer på tiggere som helt sikkert ikke har reist hit på egen hånd, og vi skal heller ikke gå lenge på Karl Johan nattetid før vi treffer på kvinner fra land i Afrika som neppe har kommet hit på egen hånd. Jeg har ved flere anledninger pekt på at det foregår organisert tigging i Norge. Dette har i liten grad blitt kommentert av justisministeren eller blitt avfeid med at jeg krisemaksimerte, dette til tross for at man i 2003 fikk inn en egen bestemmelse om tigging som menneskehandel i straffeloven § 224. Men fremdeles transporteres mennesker til tigging og prostitusjon på gatene i Norge, noe som betyr at vi stilltiende aksepterer denne formen for menneskehandel. Så til en annen sak: Vi har nemlig i det siste hatt mye fokus på – og det var oppe i januarsesjonen i Europarådets parlamentarikerforsamling – handel med organer, med fokus på Kosovo og Albania. Rapporten som ble diskutert, var forfattet av Dick Marty, som hevdet at statsministeren i Kosovo, Thaçi, hadde hatt befatning med Drenica-gruppen eller – for å si det på en annen måte – mafiagruppen Drenica som drev nettopp med organhandel. Internasjonalt var svært mange statsledere og regjeringer klar over dette da Thaçi ble statsminister, men man valgte å se bort fra dette faktum fordi det var gunstig å ha en alliert på Balkan. Jeg har stilt utenriksministeren spørsmål om hvorvidt han kjente til Thaçis tidligere liv, noe han benektet. Og godt er det. 2 500 mennesker forsvant i Kosovo, og 1 300 mennesker lever i dag med mangel på organer som gruppen har operert ut og solgt til utlandet. Europarådets parlamentarikerforsamling besluttet nå i januar at denne saken skal etterforskes, for selvsagt kan vi ikke godta menneskehandel. Det må ikke være slik at vinnerne, om det så er statsledere, ser gjennom fingrene med hvilke lovbrudd man har begått, mens taperne straffes. Alle er like for loven, og alle som har bidratt til menneskehandel, skal straffes. Straffen skal være hard, slik at det ikke frister andre til lettjente penger på andres bekostning. Avslutningsvis vil jeg stille et spørsmål til justisministeren om ratifikasjonen av Europarådskonvensjonen til beskyttelse av barn mot seksuell utnyttelse og seksuelle overgrep, noe som går direkte på den interpellasjonen som vi har i dag. Den 3. juni og den 24. november i fjor stilte Øyvind Vaksdal skriftlig spørsmål til justisministeren om hvorfor ikke Norge har ratifisert denne konvensjonen som et av de siste landene som ikke har gjort det. Svaret var da fra justisministeren at vi skulle vente til straffeloven av 2005 trer i kraft, og at denne ikke kan tre i kraft før oppgraderingen av politiets datasystem er ferdigstilt. Dette kan ta tid, og jeg lurer på hvorfor man ikke kan ratifisere en så viktig konvensjon fordi om politiets datasystem ikke er oppgradert. Det er barn det gjelder, barn som er utsatt for menneskehandel og seksuell utnyttelse. Her bør Norge være først og best i klassen og ikke vente på at et datasystem skal oppgraderes. Jeg vil vite hvor langt vi har kommet.