Olov Grøtting (Senterpartiet), 2012-05-29:
Global helse er et viktig tema, og vi i Senterpartiet ønsker derfor denne stortingsmeldingen velkommen. Vi synes det er flott at Norge er det første landet i verden der Utenriksdepartementet står bak en slik melding, og vi vil takke saksordføreren for godt utført arbeid i komiteen. Som flere har sagt, er det stor enighet i komiteen om mesteparten av innholdet. Mye er sagt her, og jeg vil komme inn på noen enkeltområder etter hvert. Senterpartiet er opptatt av fellesskap og fordeling, utjevning av ressurser og levekår mellom samfunnsgrupper, mellom landsdeler og mellom rike og fattige land. Selv om Norge er et lite land, skulle det bare mangle at ikke vi med vår oljeøkonomi tar dette temaet på alvor. Selv om global helse er et forholdsvis nytt og ikke veldig klart definert begrep, er det viktig at vi har felles forståelse av hva det handler om: forbedret helse for hele verdens befolkning, reduserte helseulikheter og løsninger på helseproblemer på tvers av både landegrenser og sektorer, at helse er et globalt fellesgode, at det ligger muligheter for vekst i bedre helse i befolkningen, og dårligere helsetilstand kan være en trussel mot både velstand og stabilitet. Det er viktig at vi tar inn over oss at helsespørsmål har stor politisk betydning, og det må være et viktig tema når verdens toppledere møtes. Det er mange spørsmål innen global helse som er viktige. Selvsagt er det viktigst å ta tak i helseutfordringene i fattige land, men det er også noe som i høy grad angår oss. Det er i vår egeninteresse å bedre helseproblemene i andre land for å få bukt med smittsomme sykdommer. Det er jo slik at vi i dag reiser mer enn noen gang, og det er ikke slik at hvis vi bare lukker grensene, holder vi pandemier og epidemier borte fra Norge. Så har vi alle de ikke-smittsomme sykdommene, som i vår del av verden for det meste er livsstilsrelatert. Dem er det viktig å ta tak i. Over 60 pst. av alle dødsfall i 2008 skyldtes ikke-smittsomme sykdommer, og av disse er 80 pst. i lav- og mellominntektsland. Det betyr at ikke-smittsomme sykdommer slett ikke er forbeholdt bare den rike del av verden. Også i deler av verden med mindre kjøpekraft utgjør de et økende problem. Tobakks-, alkohol- og rusmiddelmisbruk er et globalt problem, og det er et stort problem – ikke minst i fattige land. Derfor er det svært viktig med internasjonale tiltak for å redusere helseproblemene dette fører med seg. Usunn mat er svært ofte billigere enn sunn mat. Som det ble nevnt, står det også store multinasjonale konsern bak markedsføringen av usunn mat, og det utgjør også et helseproblem i deler av verden vi kanskje ikke hadde trodd. I de deler av verden der infeksjonssykdommer dominerer, kommer ikke-smittsomme sykdommer oppå. Uttrykket «den doble sykdomsbyrden» er derfor meget dekkende for dette problemet. Det forsterkes av at helsevesenet i disse landene oftest er dårlig utbygd og lite tilgjengelig for store deler av befolkningen. I denne sammenheng er det viktig å minne om at det er vår plikt ikke å rekruttere helsearbeidere fra fattige land som selv har et skrikende behov for denne kompetansen og disse personene. Dette er omtalt i meldingen og er særdeles viktig. Det er mange ting å gripe fatt i for å bedre folkehelsen i verden. Det er også viktig å være klar over at halvparten av verdens sykesenger er belagt med mennesker med sykdommer relatert til dårlig hygiene. Rent vann er mangelvare mange, mange steder i verden. Nesten alle diarédødsfall skyldes forurenset vann, dårlige sanitærforhold og dårlig hygiene. Her i Norge står vi i timevis i dusjen – og dusjer oss faktisk i drikkevann. Jeg fikk hjem datteren etter ett år på den sørlige halvkule. Hun fikk middag – jeg håpet på kommentarer og skryt av hvor godt det var. Og det kom – hun sa: Å, det var godt – vann! Det var vannet hun hadde savnet. Det var etter ett år i et vestlig land uten store vannproblemer. Vi vet ikke hvor heldige vi er i vår del av verden. Vi må gjøre mer for at folk i andre land også kan nyte godt av et slikt gode, som kan forebygge både sykdommer og uroligheter. Vi skal være klar over at store globale selskap er i ferd med å kjøpe opp rettighetene til tradisjonelle felleseiendommer som vann i fattige land. Dette er mer enn betenkelig når det faktum at mennesker ikke får tilgang til rent vann, er med på å true folkehelsen i mange land. Vi i Senterpartiet er opptatt av å produsere mat. Vi er opptatt av det her hjemme, og det regner vi med at dere alle er klar over. Men vi er også opptatt av og har programfestet at alle land skal ha rett til å produsere mat til eget folk. Vi ønsker vekst i landbruksproduksjonen i utviklingsland og fattige land. Hvorfor drar jeg opp dette i et innlegg om global helse? Det er slik at underernæring er årsak til mange sykdommer. Det er et dilemma at det er ikke fordi det produseres for lite mat i verden i dag. Vi har nok til å brødfø jordas befolkning. Det er fordelingen av maten som ikke er rettferdig. Tilgang til nok, trygg og ernæringsmessig riktig mat er en menneskerettighet, ifølge den internasjonale konvensjonen om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter. Det er nødvendig for bedre helse i fattige land. For det er faktisk slik at medisiner og behandling ikke virker om en er tilstrekkelig underernært. I dag er det nesten en milliard mennesker som sulter og lider av underernæring. FNs tusenårsmål nr. 1 er å halvere antallet mennesker som rammes av sult, innen 2015. I denne stortingsmeldingen om global helse heter det: «Regjeringen vil øke landbruksbistanden og støtter opp under internasjonale og regionale prosesser for landbruksutvikling og matsikkerhet.(…) Norsk utenrikspolitikk skal bidra til å ivareta matsikkerheten mellom og innenfor land. Stater har plikt til å arbeide for at alle innbyggere kan brødfø seg selv.» (…) Dette avsnittet er vi i Senterpartiet særdeles fornøyd med, vi mener det er viktig og vil løfte det fram. Norge har lenge jobbet med den problematikken som stortingsmeldingen om global helse tar opp. Det er derfor kanskje ikke så mye nytt som kommer fram i meldingen, men det som er viktig, er å sette dette arbeidet i system for å få mer effekt av tiltakene som blir satt i gang. Et helsesystem omfatter alle aktiviteter i et land som vil fremme bedre helse. Det gjelder politikkutforming, administrasjon, organisering og finansiering. For å bygge opp og opprettholde et nasjonalt helsesystem kreves det at hvert land har en utdannings- og forskningssektor med kapasitet til å utdanne nok personell med riktig kunnskap. Men vi vet at mange land har et styresett, en organisering og en økonomi som gjør at de har store problemer med dette. Det fører til mye elendighet når det gjelder helse: svak mødrehelse og høy barnedødelighet, for å nevne noe. Det er viktig at vi bidrar til å bygge opp systemer for å redusere dødelighet hos mor og barn, og andre helseproblemer. Da snakker vi om systematisk og samordnet innsats over lang tid. Til slutt vil jeg bare minne en gang til om hvor viktig det er at helse er en del av internasjonal politikk. Vi ber derfor om at våre ledere tar opp dette temaet så ofte de bare kan i alle internasjonale sammenhenger.