Bård Hoksrud (Fremskrittspartiet), 2009-11-19:
Jeg hadde tenkt jeg skulle ta opp en sak som jeg synes utenriksministeren pratet litt lite om i sin redegjørelse, og det var datalagringsdirektivet. Men i debatten i dag brukte utenriksministeren mye tid av sitt femminutters innlegg til å diskutere dette viktige temaet. Så registrerer jeg også at utenriksministeren sa at nå skal den saken ut på høring. Men etter å ha hørt både utenriksministeren og representanter fra Arbeiderpartiet er jeg litt usikker på hvorvidt man behøver å ha den ut på høring, for jeg oppfatter i hvert fall at partiet har tatt et veldig klart standpunkt om hva man mener i forhold til datalagringsdirektiv eller ikke. Dette direktivet er et direktiv som faktisk åpner for at all telefon- og Internett-bruk i Norge skal registreres og oppbevares i 6–24 måneder. Og det som faktisk skal oppbevares, er hvem som ringer, hvor man befinner seg når man ringer, og hvem man ringer til. Når det gjelder Internett, skal alle sider som man har besøkt, registreres og lagres i inntil 24 måneder, hvis man velger den lengste løsningen. Det interessante i denne saken er også at Regjeringen ønsker å sende ut et notat på høring, som sagt. Jeg skjønner ikke hvorfor man må sende ut dette når alle aspektene ved saken faktisk er vurdert fram og tilbake. Det foreligger flere rapporter og utredninger som tar for seg alle sider ved en implementering av datalagringsdirektivet, eller overvåkningsdirektivet, som jeg heller velger å kalle det. Så langt er det i hvert fall ikke tvil om at konklusjonene i de fleste rapportene slår klart fast at dette direktivet er et angrep på den enkeltes personvern, og at det heller ikke vil få negative konsekvenser i henhold til EØS-avtalen hvis man skulle velge å si nei til å implementere datalagringsdirektivet. Så det store spørsmålet som jeg håper at utenriksministeren kanskje vil svare på nå, er: Hvorfor velger man å sende implementering av det nye datalagringsdirektivet, overvåkningsdirektivet, ut på ny høringsrunde når det er helt klart hvilke konsekvenser innføring av direktivet vil få for den enkelte person? Alle de forskjellige synspunktene er som sagt godt kjent, både de som taler for, og de som taler mot. Er det sånn at Regjeringen ønsker å kjøpe seg tid, eller er det slik at Arbeiderpartiet, som støtter implementering av direktivet, skal drive aktiv kampanje under høringsperioden og satse på at dette skal snu den store skepsisen som er ute i befolkningen? Innføring av dette direktivet skjedde etter bombeattentatet i Madrid i 2004. Selvfølgelig er både jeg og Fremskrittspartiet enige i at kriminalitetsbekjempelse er svært viktig. Samtidig må det være grenser for hvor langt man skal gå når det gjelder overvåkning av uskyldige. Vi vet at vold og overgrep oftest skjer i hjemmet, men det betyr ikke at staten har rett til å plassere et videokamera i hvert eneste hjem? Det er også uklart hvilken effekt direktivet har på kriminalitetsbekjempelse, for det fins allerede i dag teknologi som gjør det mulig å omgå datalagring hvis man ønsker det, og hvis man er kriminell. For meg er dette et direktiv som legger opp til at alle innbyggere i Norge blir mistenkeliggjort for å være potensielle kriminelle, og det er en utvikling som jeg ikke vil være med på. Jeg er overbevist om at implementering av dette direktivet ville vært som en våt – total, usannsynlig – drøm for alle dem som drev med massiv overvåkning i de tidligere kommuniststatene Sovjetunionen og Øst-Tyskland. Jeg håper virkelig derfor at Arbeiderpartiet tar til fornuft og ser at dette direktivet er et kraftig inngrep i den enkeltes personvern, og at direktivet blir gravlagt en gang for alle. Og jeg skal love: Jeg tar gjerne jobben med å sørge for å grave ned direktivet. Jeg håper at dette direktivet aldri blir vedtatt i Stortinget.