Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2012-02-16:
Jeg vil også takke for en god og bred debatt, som har befestet en bred enighet – og utdypet noen nyanser på noen punkter – og kanskje litt større uenighet på enkelte punkter, for ikke å devaluere det noen har påpekt. Representanten Bård Vegar Solhjell reiste spørsmålet om vi ikke skal kunne diskutere både EØS-avtalen og enkelte direktiver spesielt. Det skal vi selvsagt gjøre. Men nå har vi fått en utredning om EØS-avtalen som er kunnskapsbasert og forskningsbasert, og jeg tror det hadde vært en fordel om debatten hadde basert seg på den samme kunnskap og innsikt – både i salen og utenfor. Jeg mener at når det brukes uttrykk som at man ikke tror EU svartelister oss om vi skulle bruke reservasjonsmuligheten, er man utenfor det jeg vil kalle en saklig debatt – da er man over i det vi holdt på med da vi diskuterte EU-medlemskap. Det handler ikke om det, som jeg sa i mitt innlegg, det handler om en realitet, at det blir et hull i avtalen. Da må vi ikke bare diskutere hvilke følger et direktiv får i Norge. Vi må også diskutere hvilke følger en reservasjon får for Norge og norske bedrifter – norske personer – i det europeiske indre marked. Den helheten må være med. Solhjell var bekymret for EFTA-domstolen når det gjaldt vikarbyrådirektivet. Jeg er ikke bekymret for det, slik som direktivet er utformet. Jeg er derimot veldig bekymret for hva et annet flertall i denne sal kan finne på å gjøre med arbeidsmiljøloven. Når vi implementerer direktivet, vil hovedprinsippet om likebehandling av innleide og fast ansatte når det gjelder arbeidsvilkår og lønn, ikke kunne fjernes av et flertall her i salen. Da er man beskyttet av den europeiske lovgivningen. Og skulle nå arbeidsgiver prøve seg på ikke å respektere det, kan man gå til ESA, og man kan gå til EFTA-domstolen og få medhold. Det er et perspektiv i dette direktivet som er helt ute av debatten, og som jeg mener er kjernen og et viktig grunnlag for å implementere direktivet. Et annet eksempel: Representanten Slagsvold Vedum snakker om krise i Europa og bruker uttrykk som at det eneste EU kan kutte i nå, er lønninger og pensjoner i Hellas. EU kutter ingenting i Hellas. Hellas har levd over evne og lånt til opp over pipa, og det er det bare greske politikere som har ansvaret for – ingen andre. Det er de som skal låne Hellas mer penger – som de etter all sannsynlighet ikke kan betale tilbake – som krever at Hellas fører en økonomisk politikk som gjør det troverdig at de kan betale lånet sitt. EU bistår Hellas på den veien. Det er brutalt det de må igjennom av kur, men det er altså ikke EUs ansvar eller EUs skyld. Så vil jeg bare si at den problemstilingen Bård Vegar Solhjell reiste, om hvordan vi skal forholde oss til den gradvise flyttingen av interesser østover, ikke bare handelsmessig, men også rent samfunnsmessig, er en veldig interessant utfordring, som er viktig for vår evne til å følge med i den forflytningen. Det har vært en debatt om frihandelsavtaleforhandlingene med Russland, som begynte som en forhandling med Russland, men som har blitt en forhandling med tollunionen Russland, Kasakhstan og Hviterussland. Bare et tilleggselement til det utenriksministeren sa: EFTA har hatt som forutsetning at vi ikke inngår frihandelsavtaler – iverksetter dem ikke – med land som ikke er medlem av WTO. Nå er Russland blitt medlem av WTO. Kasakhstan kan muligens bli det innen vi er ferdig med forhandlingene, men Hviterussland har en lang vei å gå – for ikke å si en ganske krevende mur å klatre over. De må ha gjennomført reformer. Så jeg tror ikke det blir iverksetting av noen frihandelsavtale med Hviterussland, selv om vi skulle sluttføre forhandlingene med Russland og Kasakhstan og iverksette. Bare til Hans Olav Syversen, som repeterte det Dagfinn Høybråten sa om muftiens uttalelse på Fatahs jubileum. Det har utenriksministeren reagert på, det er tatt avstand fra. Fra Arbeiderpartiets side er det helt klart at anerkjennelse av Israel fra palestinernes side er en forutsetning for en fredelig løsning. Vi forutsetter også at en samlingsregjering på palestinsk side legger til grunn respekt for Israels sikkerhetsbehov og Israels eksistens.