trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Siri Gåsemyr Staalesen (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Kampen mot negativ sosial kontroll har mange likhetstrekk med kamper arbeiderbevegelsen og kvinnebevegelsen har kjempet og vunnet. Det er kampen for frihet til å velge hvem vi er, til å elske den vi vil, og til å bli den vi ønsker. Kampen mot sosial kontroll er historien om Mona, som blir tvunget til å gå med slør. Det er Jibril, som drømmer om å bli skuespiller, men som blir tvunget til å bli ingeniør. Og det er Leyla, som aldri kan fortelle om sin kjæreste, Rita, i frykt for å miste familien. Negativ sosial kontroll skaper vanskelige familieforhold, skaper usikre ungdommer, skaper dårligere samfunn. Skal vi klare å skape et samfunn hvor alle er frie, må vi se på årsakene til at noen er ufrie. Ofte er det foreldrene og familiene som utøver den negative sosiale kontrollen, som stenger jentene inne på jenterommet, stenger dem ute fra verden. I Fafos rapport om sosial kontroll kommer det fram at den negative sosiale kontrollen avtar jo lenger foreldrene bor i og jo mer de blir en del av Norge. I familier der det for storesøster var helt forbudt å snakke om en kjæreste, har lillesøster nå besøk av kjæresten Ole. Vi må gi folk mulighet til å utvikle seg og bli en del av det norske fellesskapet, gi foreldrene de verktøyene de trenger, og si klart fra om hva vi som samfunn forventer når det gjelder å oppdra barna uten negativ sosial kontroll. Det viktigste vi kan gjøre for å motvirke negativ sosial kontroll, er å styrke integreringen i Norge. For oss i Arbeiderpartiet går veien til det norske fellesskapet gjennom det å komme seg i jobb. Vi må ta i bruk de verktøyene vi vet får mennesker ut i jobb. Vi må styrke bruken av lønnstilskudd. Vi må i større grad benytte utdanning som arbeidsmarkedstiltak. Ja, vi må sikre og styrke kompetansen både på vei til jobb og i jobb. Drømmen om frie liv i Norge kan ikke stoppes av at du og familien din ikke får de mulighetene dere trenger. Når familien ikke godtar den du er, skal samfunnet stå der som et fellesskap og ta imot deg. Drømmen om det frie liv i Norge skal vi som samfunn legge til rette for. Alle som kommer til Norge, skal få bli en del av det store fellesskapet vårt. Da blir spørsmålet: Kommer denne regjeringen til å levere, eller vil den gjøre som den forrige – være bakoverlent og lite offensiv for å hjelpe dem som utsettes for negativ sosial kontroll?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2019-01-30:
Plattformen sier om utflytting av statlige arbeidsplasser at regjeringen vil lokalisere nye offentlige kompetansearbeidsplasser over hele landet, og at det også skal skje utenfor de store byene. Det siste er nye toner, som Senterpartiet er glad for. Vi har i dag fremmet forslag om at halvparten av de statlige arbeidsplassene skal legges til små og mellomstore kommuner. Vi har hatt mange suksesshistorier med det tidligere. Jeg kan nevne Leikanger med Difi, Nav og Skatteopplysningen m.m., Brønnøysundregistrene osv. Digitaliseringen gjør at geografisk arbeidssted nå blir mindre og mindre viktig. Vi har nå mulighet til en betydelig omfordeling av kompetansearbeidsplasser, uavhengig av geografi. Vil regjeringen bruke denne muligheten til å sørge for en betydelig utflytting av statlige arbeidsplasser fra Oslo, og er det vilje til å sørge for en omfordeling som gjør at også små og mellomstore kommuner får en betydelig andel av de arbeidsplassene, slik at det ikke bare blir omfordeling mellom de største byene?
Heidi Greni (Senterpartiet), 2019-01-30:
I regjeringsplattformen står det at regjeringen vil legge til rette for levende lokalsamfunn og vekst i hele Norge, likeverdig tjenestetilbud i hele landet, og at det er mange politikkområder som til sammen utgjør en god distriktspolitikk. Ja, hele intensjonen med distriktsdelen i plattformen kunne nesten ha vært hentet fra Senterpartiets program. Problemet er bare at politikken de siste fem årene har gått i stikk motsatt retning, og at det ikke er noen konkrete lovnader i plattformen om hvordan disse intensjonene skal følges opp i praksis. Tvert imot ser vi at reformene som sentraliserer Norge bit for bit, skal videreføres. For å oppnå vekst i Distrikts-Norge må det legges til rette for gode lokalsamfunn, med boliger og arbeidsplasser, gode kommunale tjenester og trygghet for innbyggerne. Det skal ikke være et usikkerhetsmoment å bo i distriktet fordi tjenester og beredskap flyttes langt unna innbyggerne. Dessverre har vi de siste fem årene fått redusert ambulanseberedskapen og politiberedskapen, og dette skaper utrygghet. Eksemplene på arbeidsplasser som har blitt sentralisert, er mange, bl.a. politi, skatteetat, distriktspsykiatriske senter, asylmottak, Nav – bare for å nevne noen. Tilbud som passutstedelse – og nå veistasjonene – skal flyttes milevis, ja, timevis unna innbyggerne, og det gjør det vanskeligere for folk å benytte tjenestene. Regionale utviklingsmidler, samferdselstiltak, mobil- og bredbåndsutbygging – dette er effektive virkemidler for å få næringsutvikling i distriktet. Jeg registrerer at Senterpartiet har en mye mer ambisiøs politikk enn regjeringen. Blant prioriteringene i vårt alternative statsbudsjett var det bl.a. 500 mill. kr mer til regionale utviklingsmidler, 400 mill. kr til bredbånd og 1 mrd. kr årlig til fylkesveier. Satsing på disse områdene er en nødvendig investering for næringsliv og bosetting i hele landet. Plattformen legger opp til en økning til bredbånd. Det er bra, og jeg håper det kommer en betydelig satsing. Jeg registrerer at regjeringen i flere sammenhenger gjemmer seg bak at det er universitetene og helseforetakene som har myndighet til å bestemme strukturen. Her er det statsråder som ikke tar ansvar for den sentraliseringen som skjer på disse områdene. Senterpartiet ønsker en bedre fordeling av statlige arbeidsplasser. Derfor har vi foreslått at 5 000 statlige arbeidsplasser skal flyttes ut i løpet av de neste seks årene. Den lokaliseringen må skje til små og mellomstore kommuner også. Vi mener at 50 pst. av denne utflyttingen bør skje til nettopp små og mellomstore kommuner. Etableringen av kompetansearbeidsplasser har viktige ringvirkninger for lokalsamfunn og arbeidsmarkedet for øvrig. Vi har vellykkede eksempler på slik utplassering, bl.a. til Leikanger og Brønnøysund.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2019-01-30:
En av de store diskusjonene i denne salen, som statsråden har vært en del av, har vært hvordan vi skal sikre at innbyggerne får gode og likeverdige tjenester i hele landet. Det er jo et mål som både regjeringen og alle partiene her i salen deler, men man er usedvanlig uenig om hvordan man skal oppnå disse målene. Det som er interessant, er jo at i plattformen som regjeringen bygger sitt arbeid på, står det at man skal «sørge for et inntektssystem som gir innbyggerne gode, likeverdige tjenester over hele landet». Samtidig opplever vi en regjering som legger opp til endringer i inntektssystemet, som svekker muligheten til å skrive ut lokale inntekter for kommunepolitikerne, og vi ser også at det er en regjering som sier at man i større grad skal satse på at kommuneøkonomien skal dekke nettopp kjerneoppgavene til norske kommuner. Da blir spørsmålet: Hvordan mener statsråden at man skal oppnå det å gi likeverdige tjenester, og ikke straffe kommuner økonomisk og dermed framtvinge kommunesammenslåinger?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2019-01-30:
Det er interessant å merke seg at statsråden først skryter av at man har fått lokalpolitikere som har vært gode til å husholdere, og at man har hatt ekstraordinære skatteinntekter, før man i neste omgang velger å gå til angrep på den muligheten lokalpolitikerne har til å skaffe et godt regnskap, nemlig å bruke bl.a. eiendomsskatt for å utvikle og gi gode tjenester til sine innbyggere der regjeringen svikter i å gi et inntektssystem som legger til rette for å gi gode tjenester. Trygghet i hverdagen er en sentral del av staten Norge, og jeg merket meg at statsråden sa at man skulle trygge lokalsamfunn i hele landet. Men det er i strid med det statsministeren sa i regjeringserklæringen i går, nemlig at det kun var i sentrum det skulle være trygt å ferdes for alle. Da blir spørsmålet: Hvordan skal man legge opp til et inntektssystem som skal gi trygghet for tjenester i hele kommunen, i hele landet, og ikke bare være en trygghet for at tjenester skal leveres i sentrale deler av kommunen?
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2019-01-30:
I denne debatten har vi hørt at kommunalministeren skryter av at lokalpolitikerne har vært gode til å husholdere, at man endelig har fått stadfestet fra regjeringshold at også de ser de ekstraordinære inntektene som en av grunnene til den visstnok svært gode kommuneøkonomien, og at man har hatt rause overføringer. Det er et bilde som ikke kan deles der ute, deriblant av lokalpolitikere fra Høyre – for 33 av Høyres ordførere tok inn mer i eiendomsskatt i 2017 enn i 2015. Det har sammenheng med at alternativet de ser, og som de for så vidt også gir uttrykk for gjennom media, er at de må kutte i velferdstjenester. Da er vi tilbake til det som var en del av replikkordskiftet, nemlig om vi har et inntektssystem som er laget for å sikre gode og likeverdige tjenester i hele landet. Det ser vi at vi ikke har. Vi har en regjering som tidligere har valgt å bruke inntektssystemet for å få gjennom sine ønsker om større kommuner. Ja, sågar sa statsministeren i erklæringen i går at man skal trygge sentrum i kommunene. Der skal det være trygt å være – men ikke noe om at det skal være trygt i resten av landet. Det må jo ha sammenheng med at man ønsker å slå sammen flere kommuner. Da blir det interessant at Stortinget har gjort et vedtak som sier at i denne perioden skal eventuelle kommunesammenslåinger utelukkende bygges på frivillighet. Man skal heller ikke bruke inntektssystemet for å framtvinge sammenslåinger. Det er interessant å merke seg at kommunalministeren ikke var inne på hvilke virkemidler man ser for seg at man skal ta i bruk for å kunne oppnå at man sikrer likeverdige tjenester, samtidig som man ikke skal bruke inntektssystemet for å tvinge gjennom kommunesammenslåinger. Dette er spørsmål som berører. Det berører lokaldemokratiene der ute. Det berører hvilke muligheter distriktene skal ha til selvstyre og til å drive utvikling av sine tjenester og oppgaver. Det er noe som Senterpartiet mener er viktig, og som vi kommer til å fortsette å slåss for. Det er også noe med at når økonomiske modeller går fra skrivebord til virkelighet, når terrenget ikke passer med det kartet man har tegnet, prøver altså denne regjeringen seg på bortforklaringer etter bortforklaringer om at det skal være tidenes kommuneøkonomi, og at man har levert bedre tjenester enn før. Men hvis det er sånn at kommunene leverer stadig bedre tjenester, har det en sammenheng med at lokalpolitikerne har hatt det rommet for å gjøre egne lokale justeringer og prioriteringer, og vi ser altså en regjering som er stadig mer opptatt av å drive detaljert styring. Det kommer ikke til å fremme lokaldemokratiet og heller ikke muligheten til å utvikle gode lokalsamfunn i hele landet.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2019-01-30:
Jeg skal ikke påberope meg å bo i det som virkelig er distrikt, men jeg kan i hvert fall si så mye som at dersom bussen hadde gått tre ganger om morgenen og tre ganger om ettermiddagen, og NSB fikk styrket sitt togtilbud, som representanten Schou var inne på, ja, da ville jeg påstått at det går så det griner i distriktene. Det er i hvert fall ikke tilfellet for distriktene der jeg kommer fra. Ja, det er sågar en overraskelse av og til om bussen går én gang om morgenen og én gang om ettermiddagen, men jeg registrerer at vi har litt forskjellig perspektiv. Dette er også betegnende for den debatten vi har her i dag. Vi har en kommunalminister som sier at trygge lokalsamfunn i hele landet er et mål for denne regjeringen, samtidig som statsministeren i regjeringserklæringen, som kommunalministeren tydeligvis ikke selv hadde lest, sa: «Det handler både om noe så enkelt som at det å ferdes i sentrum av kommunen skal oppleves som trygt for alle, og om at vi har et troverdig forsvar av landet vårt.» Vi er enige om at trygghet er en viktig del av velferdssamfunnet, men at det kun skal være trygt å ferdes i sentrum av kommunen, er litt spesielt. Vi ønsker alle sammen å gi lokalpolitikerne der ute mulighet til å utvikle de fordelene de har. Problemet er bare at det betinger at de har både verktøyene og ikke minst de økonomiske musklene som kreves – i den enkelte kommune, men også på regionalt, folkevalgt nivå. Kommunene skal visstnok ha blitt mindre effektive. Jeg tror ikke det er tilfellet. Jeg er i hvert fall helt sikker på at verken helsearbeideren, læreren eller den som jobber i utetjenesten i en hvilken som helst kommunes tekniske etat, mener at de ikke er blitt mer effektive i det siste. Tvert imot er jeg temmelig sikker på at de føler at de springer mer under denne regjeringen, og i så måte – i hvert fall ifølge økonomisk teori – skulle de ha blitt mer effektive. Det at vi har mer effektivitet i samfunnet, kan være et gode dersom vi vet å ta det ut på en klok måte. Det betyr at enkeltmennesket må ha mulighet til å leve det gode liv i alle lokalsamfunn, samtidig som vi skaffer mer velferd gjennom det offentlige for hver krone som skapes av verdier der ute. Da er det sånn at vi som politikere i denne sal skylder folk å legge til rette for at man skal kunne bo og virke i hele landet, og ikke kun i sentrum eller enkelte deler. Da legger vi ikke grunnlaget for at vi skal ta i bruk alle de fantastiske mulighetene som dette landet gir, eller ta i bruk alle de kloke hodene som er der ute.
Willfred Nordlund (Senterpartiet), 2019-01-30:
Statsministeren holdt et relativt kort innlegg i går, der hun dro gjennom det jeg må anta er regjeringens viktigste prioriteringer, basert på Granavolden-erklæringen. Det er interessant å merke seg at fisk ikke var nevnt, men kanskje mer spesielt var at det som regjeringen og Stortinget har definert som Norges viktigste utenrikspolitiske interesseområder, nemlig nordområdene, ikke ble nevnt med et eneste ord. Det er oppsiktsvekkende og egentlig grunn til å spørre om det tegner et bilde av hva som kommer til å være inngangen når regjeringen samtidig sier man skal levere en ny nordområdemelding. Arktis gir store muligheter, men også noen begrensninger, som vi har vært vitne til denne vinteren. Jeg mener derfor det hadde vært på sin plass at statsministeren hadde tatt opp framtidens nordområdesatsinger, men jeg registrerer at det valgte man ikke å gjøre.
Erna Solberg (Høyre), 2019-01-30:
For det første har jeg lyst til å si at i det store bildet når det gjelder fordelingen mellom dem som eier og dem som jobber, var tall fra Det tekniske beregningsutvalget for inntektsoppgjørene ganske klargjørende i fjor – fordelingen av veksten har vært omtrent lik. Da skrev Bergens Tidendes kommentator at alt lykkes for denne regjeringen, og at Arbeiderpartiet ikke har noen politikk igjen. Det kan jo Arbeiderpartiet selv vurdere om de har, men det var altså konklusjonen når det gjelder det store bildet. Så er jeg faktisk enig i at det finnes noen utfordringer. Over tid har det vært god inntektsutvikling, men vi er nødt til å passe på de gruppene som har de mest konkurranseutsatte jobbene – de som har minst tilknytning til arbeidslivet. Det er en av grunnene til at vi har en inkluderingsdugnad for å sørge for at flere folk kommer inn i en fast jobb. Det er derfor vi har et integreringsløft for å sørge for at mange av de innvandrerne som er i disse arbeidsgruppene, faktisk får bedre tilknytning og får en mulighet til utvikling. Det er derfor vi sørger for en kompetansereform for dem som trenger å omstille sin kunnskap fordi arbeidslivet har forandret seg. Dette er de områdene som(presidenten klubbar) vi satser på å sikre. (presidenten klubbar)
Erna Solberg (Høyre), 2019-01-30:
Jeg er veldig glad for at Jonas Gahr Støre nå slo fast at alt lykkes for denne regjeringen. Det skal jeg huske. På mange av disse områdene er det store endringer. Det har det alltid vært. I et arbeidsliv i forandring vil det være jobber som blir veldig konkurranseutsatt, det kommer konkurranse utenfra, og disse vil gradvis forsvinne ut av arbeidslivet vårt. Derfor er nettopp de tiltakene jeg nevnte tidligere – inkludering, integrering og kompetanseløft – veldig viktige. Da går vi til individene og hjelper dem med å løfte deres kompetanse, som gjør at de kan komme over i andre typer jobber og sikrere jobber. Når det gjelder spørsmålet om pensjon fra første krone, har vi sagt at vi skal utrede det. Det er også et spørsmål om vi, gjennom vedtak her i Stortinget, skal laste over store kostnader på bedrifter som har relativt marginal inntjening, noe som kanskje gjør at jobbene faktisk forsvinner. Vi er nødt til å vite hvem det er som må ta belastningen – hvor kostnadene fordeles når vi gjør den slags vedtak.
Erna Solberg (Høyre), 2019-01-30:
Jeg mener at politikk ikke skal styres av teknologien. Våre etiske spørsmål skal ikke styres av teknologien. Det må vi faktisk gjøre helhetlige og gode vurderinger av. Når det f.eks. gjelder NIPT-testen, mener jeg at det vi har gjort i dag, er riktig. Man bruker den testen der man alternativt ville brukt andre og farligere tester på de gruppene som har behov for å få undersøkt dette. Man gir det ikke generelt – til alle som egentlig ikke har et særskilt behov. Det er fordi vi mener at det er etiske grenser for hva vi skal bruke og hva vi skal lete etter. Det mener jeg også må være viktig. Det er mange ting man kan få vite ved å henvende seg til utlandet, som jeg mener det offentlige ikke skal finansiere, selv om det kunne vært gøy å vite det. Jeg kan f.eks. få gentestet hvem jeg egentlig er i familie med, og hvor min familie og andre stammer fra. Jeg synes ikke det er et offentlig anliggende å finansiere eller tilby det.
Erna Solberg (Høyre), 2019-01-30:
Finansministeren svarte utførlig på en del av disse spørsmålene i sitt replikkordskifte. La meg slå fast én ting, som jeg også etter det replikkordskiftet hørte at Arbeiderpartiets finanspolitiske talskvinne gjentok, nemlig at vi hadde innført nye skatteregler for frivillige på f.eks. festivaler og annet. De skattereglene har vært der i 25 år. Hver gang Jonas Gahr Støre har vært statsråd, har han altså sittet i regjeringer som har forvaltet akkurat de samme skattereglene. Dette er ikke nye skatteregler. De har kommet opp i diskusjonen nå, men de har vært der i 25 år. De andre skattereglene tror jeg vi skal gå igjennom og se på noen av grensedragningene for disse spørsmålene, for vi skal lytte til de innvendingene som kommer om at ting blir for byråkratiske. Men en del ting er viktige. Når frynsegoder blir beskattet, får man også rettigheter. En del av gruppene som har disse ordningene, er grupper med lav inntekt som nå vil få pensjonsinntekt av nettopp de ordningene som de før har fått gratis. Det tror jeg vi alle skal være glade for at de får. Folk med lav inntekt kan få bedre pensjonsordninger med dette.
Erna Solberg (Høyre), 2019-01-30:
For bussjåføren som var på fjernsynet for noen dager siden og snakket om at dette var en del av lønnen og ikke skulle beskattes, tror jeg det er lurt at all lønn beskattes. Min far kjørte buss, så jeg kjenner disse ordningene. Jeg vet at dette selvfølgelig er et frynsegode som er hyggelig å ha, men da får en det ikke inn i pensjonsgrunnlaget, svangerskapspermisjonsgrunnlaget eller dagpengegrunnlaget sitt. Det er faktisk en ryddig del av det å komme inn. Det betyr kanskje ikke noe i det øyeblikket en får det, men det betyr noe i det øyeblikket endringene skjer rundt en og en trenger disse velferdsordningene. Så til spørsmålet om el. Jeg er ikke veldig glad i høy strømpris. Jeg vet ikke hvem som skal ha sagt at vi hadde for lav strømpris, i 2016. Det er sikkert tatt ut av sin sammenheng. Vi er opptatt av at vi skal ha en strømpris som folk kan leve med, vi er opptatt av at vi skal produsere strøm i Norge, og av at vi skal ha et godt fungerende strømmarked. I fjor var det tørkeår. Vi har nesten ikke noe, det er 0,01 TWh …(Presidenten klubber.) (Presidenten klubber.)
Erna Solberg (Høyre), 2019-01-30:
Det jeg forsøkte å si på overtid, var at i disse ukene i dette året har det omtrent ikke vært noe eksport av energi fra Norge, så når en i debatten forsøker å si at det er på grunn av kabler og utveksling prisen er høy, så er det ikke det. Men prisen er høy bl.a. fordi det er et CO2-innslag, og nå går kvoteprisen opp. Og den er høy fordi vi har høy nettleie – og nettleien i Norge er høy fordi vi har bygget ut massevis av nett. Jeg husker den rød-grønne regjeringen da prisene var mye høyere i Møre og Romsdal og i Trøndelag fordi vi ikke hadde bygget ut nok nett. De hadde egen sone. Nå betaler vi alle for at de har bygget ut nett, slik at trønderne slipper å betale mer enn resten av oss. Det håper jeg Trøndelag er glad for. Den forrige regjeringen gjorde mye av det arbeidet. De må ta ansvar for at det lignes ut på nettleien i dag, fordi det har blitt dyrere å gjennomføre store utbygginger av nettet de siste årene.
Erna Solberg (Høyre), 2019-01-30:
Dette faller på sin egen urimelighet. Norske forbrukere møter ikke økte strømpriser på grunn av økte avgifter i år. Vi senket elavgiften i budsjettet. Fra nå av er elavgiften lavere. Nettopp fordi vi visste at det var et tørrår, fordi vi visste at det var fare for at vi fikk høyere priser i løpet av denne vinteren, sa vi at da gjør vi en prioritering i statsbudsjettet, da tilbakefører vi penger til norske familier, sånn at avgiftsnivået ikke blir så høyt. I sum er det sånn at med vår skattepolitikk har en gjennomsnittsfamilie fått ca. 11 000 kr i skattelettelser. Det har vi gitt dem, og så kan de selv bestemme hvordan de bruker de pengene. Men i år så vi at strømprisene kunne komme til å bli høyere, og da gjorde vi altså en prioritering i vårt budsjett. Det var et ganske stort beløp. Vi senket elavgiften med 1 øre, og i tillegg reduserte vi noen av de økningene som var gjort i sukkeravgiften. Så fra i fjor til i år har avgiftene gått ned med denne regjeringen. Det utelater Senterpartiet i alle de regnestykkene de har. De kutter ut siste statsbudsjett.
Erna Solberg (Høyre), 2019-01-30:
Nå må man huske at ganske store deler av norsk industri ikke betaler denne elavgiften. Det er først og fremst forbrukere som betaler den. Jeg bare påpeker at representanten Slagsvold Vedum nå har avdekket at han har drevet selektiv historieforklaring i løpet av hele denne debatten. For han sluttet med budsjettet før årets i alle sine eksempler på avgifter. Jeg synes ikke det er så godt faktabasert. Vi kan godt diskutere hvor høy elavgiften skal være, men vi har altså redusert nivået fordi vi har sett at norske familier kom til å få en belastning. I tillegg har vi redusert skattenivået for en norsk gjennomsnittsfamilie med ca. 11 000 kr i løpet av disse årene. Norske familier har fått større økonomisk handlingsrom gjennom de endringene vi har gjort. Norske pensjonister har fått økt økonomisk handlingsrom gjennom de endringene vi har gjort i skattesystemet. Hovedtyngden av de skattelettelsene vi har gitt, er tilbakeført til vanlige familier og til pensjonister, som altså har fått bedre økonomisk handlingsrom.
Erna Solberg (Høyre), 2019-01-30:
Vi er nødt til å vurdere konsekvensene av høy strømpris over lengre tid. Det har vi ikke gjort så langt, for strømprisen har ennå ikke vært høy over lengre tid. Det er helt riktig at man i 2011 kopierte det Bondevik II-regjeringen gjorde da man hadde høy strømpris. Men på det tidspunktet var nok faktisk strømprisen høyere enn den er i dag. Det er det også viktig å huske. Og så er spørsmålet hvor lenge det varer, når det gjelder hvordan dette slår ut. Vi skal selvfølgelig se på dette, men vi var altså føre var og senket elavgiften for å sørge for at familier får litt bedre økonomisk handlingsrom dette året. Det vil slå ut i betalingen for hele året ved at den ligger litt lavere enn den hadde gjort hvis vi ikke hadde gjort det.
Erna Solberg (Høyre), 2019-01-30:
Det er fire partier i denne salen som har et totalt budsjettansvar og et budsjett vi står inne for. Det budsjettet skal vi fire partier faktisk stå sammen om i løpet av hele dette året, så det å ta enkeltbiter innenfor et budsjett med andre partier nå, ser jeg ikke som naturlig. Men det er en viktig problemstilling å se på, for vi har vært opptatt av det, og vi har gjort det før, også borgerlige regjeringer: nettopp brukt bostøtteordningen målrettet til å nå grupper. Men da har prisnivået i forhold til inntekt vært litt annerledes, og de høye prisene har vart lenger enn de så langt har gjort. Vi får gjøre vurderingene når vi ser hvordan prisbildet ser ut fremover.
Sveinung Stensland (Høyre), 2019-01-30:
Det er interessant å høre representanten Trygve Slagsvold Vedum snakke om kraftkabler, all den tid det var en statsråd fra hans eget parti, Ola Borten Moe, som skrev avtale i 2011 om flere utenlandskabler, i samarbeid med bl.a. britiske myndigheter. Såpass redelig bør man være i den sammenheng. Jeg vil innom det viktigste i mitt politiske virke, nemlig norske pasienter. Jeg mener at pasientene vant på Granavolden. Det er oppsiktsvekkende at man har nok en debatt i Stortinget der de viktigste i helsetjenestene – altså pasientene – ikke tas på alvor. I Høyre er vi opptatt av pasientene, og vi har innført pasientens helsetjeneste. Vi er glade for at flertallsregjeringen skal jobbe videre med det. Køer og ventetid skal ned, og kvalitet og gjennomføringskraft skal opp. Plattformen understreker viktige pasientrettigheter. Vi skal videreutvikle pasientens helsetjeneste, vi skal ta pasientene med i alle beslutningene som angår dem. De skal oppleve åpenhet og respekt i møte med helsetjenesten. Vi vil ta de pårørende mer på alvor, og det er varslet en egen strategi for å sikre det. Mange pårørende har i dag en så stor belastning at de blir syke selv. Sånn kan vi ikke ha det. Vi ønsker et mangfold av tilbydere av helsetjenester. Det som passer for noen, passer ikke for alle. Vi skal ikke ha et A4-samfunn, der innbyggerne må tilpasse seg systemet og ikke omvendt. Derfor vil vi styrke ordningen med fritt behandlingsvalg. Det er en stor suksess innen rusomsorgen, og den skal forbedres. Ideelle aktører, som f.eks. LHL, Sanitetsforeningen, Røde Kors og Diakonhjemmet, er viktige bidragsytere for å skape pasientens helsetjeneste. De driver mange store norske sykehus med høy kvalitet og god trivsel. Ofte opplever de ideelle aktørene at de ikke blir ansett som likeverdige tilbydere på linje med de offentlige. Høyre anerkjenner at de ideelle aktørene er en viktig del av velferdssamfunnet, og at de utgjør et viktig alternativ til både det offentlige og det kommersielle tilbudet. Vi er enige om å stille krav til mer bruk av ideelle institusjoner og begrense foretakenes overtagelse av tjenester derfra. Brukerstyrt personlig assistent ble innført av de borgerlige partiene i 2014. Ordningen er god, men den er ikke perfekt. Derfor skal vi nå utrede hvordan den kan forbedres. Vi vil også innføre brukerstyrt avlastningsvalg, slik at de som trenger hjelp for å komme igjennom hverdagen, får det bedre. Kvalitet og kunnskap er en forutsetning for god behandling. For å gjøre helsetjenestene bedre må vi lete etter svakheter i systemet. Derfor setter vi nå i kraft strengere kvalitetskrav til både offentlig, privat og ideell sektor. Vi leter etter nye løsninger – det bestående må utfordres. De som trenger helsetjenester, er målet for vår politikk. Vi vil både sørge for at folk holder seg friske lengst mulig, og at de får best mulig hjelp når de trenger det. Vi har alle ulike behov og forskjellige preferanser. Vår politikk underbygger dette, noe som tydelig fremgår av enigheten landets nye flertallsregjering har kommet frem til.
Solveig Sundbø Abrahamsen (Høyre), 2019-01-30:
Torsdag 17. januar var ein historisk dag, då dei fire partia frå ikkje-sosialistisk side sa ja til å danne regjering saman. Granavolden-plattforma er dokumentet regjeringa skal styre etter, og som dei fire partia har sett sine fotavtrykk på. Som medlem av transportkomiteen og oppteken av samferdsel og infrastruktur er eg glad for at dette punktet er vel teke vare på i den nye plattforma. Det var ein historisk stor nasjonal transportplan Stortinget vedtok i juni 2017, med investeringar på over 1 000 mrd. kr over ein tolvårsperiode, og eg er glad for at regjeringserklæringa legg til grunn ambisjonane i NTP for 2018–2029. Samferdsel og godt utbygd infrastruktur er viktig for oss alle, for næringslivet og for utvikling av lokalsamfunn. Gjennom samferdselstiltak byggjer me regionar tettare saman, og det gjev grunnlag for vekst, næringsutvikling og gode buregionar. I tillegg til store utbyggingar og investeringar på veg og bane er det positivt at regjeringa ser behovet for utbygging av breiband som eit viktig tiltak som gjer at folk kan bu og arbeide i distrikta. Den teknologiske utviklinga går fort. Måndag denne veka var Telemarks-benken og Vestfold-benken inviterte til IndustriClusteret på Herøya i Porsgrunn, der me blei presenterte for ein industri som har ein ambisjon om å bli verdas fyrste klimapositive industriregion og levere innovative grøne teknologiske løysingar for den globale marknaden – ambisiøse mål som industribedriftene sjølve har sett seg. Det gjer meg glad å sjå slik optimisme og tru på framtidas teknologi som grøn og utsleppsfri. Det same ser me i transportsektoren, der kvar tredje selde nybil no er ein nullutsleppsbil og nesten halvparten av alle nybilsal er av klimavenlege bilar. Utsleppa frå transportsektoren skal gå ned, og det går òg tydeleg fram av regjeringserklæringa at dette er eit prioritert område for regjeringa. Det blir bygd mykje veg og bane i Noreg. Sidan 2013 har samferdselsbudsjettet auka med 75 pst., og me byggjer over heile landet. Behovet for reformer innan både veg og bane har bl.a. ført til danninga av selskapet Nye Vegar AS, selskapet som har som formål å byggje veg raskare, billigare og meir heilskapleg. Så langt vil dei aller fleste vere einige i at dette har vore eit vellykka grep, og det kjem stadig forslag frå mange hald om at selskapet bør ta inn fleire strekningar i porteføljen sin. Dette er fylgt opp i regjeringserklæringa, der det står at regjeringa vil auke Nye Vegars portefølje i den komande NTP-en, når det gjeld både talet på prosjekt og finansiering, slik at vegselskapet får auka ansvar for utbygginga av NTP på dei viktigaste europavegane. Med denne utvida regjeringa er eg overtydd om at samferdselsutbygging og klima og miljø blir sett på i ein samanheng til det beste for utvikling av eit berekraftig samfunn.
Ketil Kjenseth (Venstre), 2019-01-30:
Jeg vil starte med å viderebringe noen hilsninger som jeg har fanget opp fra omverdenen til oss her i Norge. Ifølge FN er vi verdens lykkeligste land – det var vel i 2017, for i 2018 falt vi én plass ned, da var Finland lykkeligst. Verdensbanken kårer oss til verdens rikeste land, og The Economist kårer oss til verdens mest demokratiske land. Dette er litt av utgangspunktet for det vi står og diskuterer her i dag. Det er en arv vi alle har en aksje i, men det er en framtid vi skal forvalte videre. Vi har et kjempegodt utgangspunkt. Det høres ut på debatten her i dag som om det som betyr noe, er svenske tilstander, og at det er en stor trussel – vårt naboland, som er bygd på mange av de samme tradisjonene, som ikke har vært så heldig å ha olje og gass, men som omstiller energisektoren sin og kutter i klimagassutslipp, og som faktisk har høyere strømpriser enn vi har i Norge. De har også langt mindre kjøpekraft. Så vi er godt stilt, og vi har eventyrlige muligheter. Særlig hvis vi fortsetter å samarbeide med våre naboland, som vi har gjort over mange tiår, og utvikler det samarbeidet, kan vi virkelig fortsette å være det grønne og rike hjørnet i verden. Jeg hørte representanten Dag Terje Andersen vise til at det nå er tre og et halvt parti i regjering. Vel, Arbeiderpartiet ønsket seg tydeligvis en regjering med to og et halvt parti, i mindretall. Jeg tror ikke det hadde blitt så handlekraftig. Vi skal være glade for at vi har en flertallsregjering som har ambisiøse klimamål, faktisk de mest ambisiøse Norge noen gang har hatt, og blant de mest ambisiøse i verden. Vi skal kutte utslippene og redusere dem med 45 pst. innen 2030. Vi skal bli et lavutslippssamfunn innen 2050. Vi er det landet i verden som omstiller persontransporten raskest til elektrisk transport. Vi skal begynne på tungtransporten. Varebiltransporten skal vi fase inn. Det er mye å ta tak i. Snart legger vi også fram en strategi for grønn skipsfart. Vi er også det landet i verden som har bygd suverent flest batteriferger og hybridferger. Dette er en industriell omstilling som er både rask og enorm, men den gir oss også konkurransekraft framover. Vi har eventyrlige muligheter. Vi skal også fortsette det samarbeidet som vi har hatt innen energisektoren med de andre nordiske landene. Debatten om høye strømpriser og kraftkabelen vi ikke skal bygge, blir litt pussig når Polen og Danmark nå er blitt enige om at de skal bygge en gassrørledning mellom Polen og Danmark, og den skal stort sett fylles med norsk gass. Hvis det er store muligheter, er det jo nettopp her – i å fortsette den omstillingen og hjelpe Europa med en energivennlig omstilling.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2019-01-30:
Den lengstsittende borgerlige regjeringen på over 30 år er nå avløst av en ikke-sosialistisk flertallsregjering. Med det innleder vi et nytt kapittel i norsk politisk historie. Det er bra for Norge, og det er bra for velgerne, som har stemt fram et borgerlig flertall. Det vil skape økt stabilitet i norsk politikk og økt forutsigbarhet for næringslivet og samfunnslivet for øvrig. Regjeringens politikk har som mål å bidra til økt trygghet og et bærekraftig velferdssamfunn. Generasjonsperspektivet og forvalteransvaret er viktige verdier. Vi ønsker at barna som vokser opp i dag, skal få oppleve en framtid hvor det er trygghet for pensjoner og velferd. Olje- og gass-sektoren er vår viktigste næring og vil være det i mange år framover, selv om den ikke vil være den kraftige motoren i norsk økonomi som vi har vært vant til. Der Arbeiderpartiet nå skaper usikkerhet, vil vi gi vår viktigste næring stabile og forutsigbare rammevilkår. Styrt omstilling er noe helt annet enn styrt avvikling. Et bærekraftig velferdssamfunn må skape verdier gjennom flere næringer enn i dag. Titusenvis av nye, grønne og smarte jobber må skapes dersom vi skal lykkes i å fylle gapet i lønnsomhet og ringvirkninger. Verdier må skapes før de kan fordeles. Her går kanskje en av de aller viktigste skillelinjene i norsk politikk. Vi trenger nye, sterke jobber som leverer inntekter til statsbudsjettet, ikke jobber som lever av statsbudsjettet. Derfor vil vi fortsette å skape bedre grunnlag for verdiskaping over hele landet. Vi må gjøre det attraktivt å skape arbeidsplasser som er lønnsomme, og de jobbene må skapes i private bedrifter. Det handler om rammevilkår. De viktigste investeringene vi gjør, er i kunnskap, kompetanse, forskning og utvikling, i bedre veier, jernbane og digital infrastruktur – i kombinasjon med en enda sterkere satsing på samfunnssikkerhet, beredskap og forsvar. Skatte- og avgiftssystemet må oppmuntre til å jobbe og å investere. Vi må skape mer, ikke skatte mer! Vi skal fortsette å forenkle og å redusere skattebyrden på jobbene. Det skal lønne seg å jobbe og lønne seg å ta risikoen ved å starte for seg selv. Og ikke minst: Våre varer og tjenester må fortsatt sikres god tilgang til markedene ute i verden. Når økonomien går bra, må det offentlige holde tilbake. Vi må sikre at veksten i offentlige utgifter ikke er større enn veksten i økonomien for øvrig, og vi må fortsette å effektivisere. 2019 ser ut til å bli det tredje året der veksten i økonomien er større enn veksten i offentlige utgifter. Det er godt nytt. Den politiske plattformen svarer på omstillingsutfordringene med tiltak som kan gjennomføres de neste to årene, samtidig som den viderefører en politikk som i 2018 ga den høyeste industriveksten på ti år og en rekordsterk kommuneøkonomi. Den støtter nytt omstillingsarbeid og reformer som strekker seg over tid.
Elin Rodum Agdestein (Høyre), 2019-01-30:
Jeg er glad for at regjeringen vil ha en enda sterkere satsing på samfunnssikkerhet og beredskap og et sterkere forsvar. Det er viktig at plattformen slår fast at Norge skal bevege seg ytterligere i retning av 2-prosentmålet. Uten trygghet for sikkerhet og fred, ingen utvikling. Noe av det som uten tvil innebærer nye muligheter for innovasjon og verdiskaping, men som samtidig utfordrer oss, er digitaliseringen. Den skaper nye dilemmaer, nye trusler og rom for nye former for kriminalitet i cyberdomenet. Vi skal bli flinkere til å gripe de mulighetene som ny teknologi, digitalisering, «big data» og robotisering åpner for. Samtidig må vi erkjenne den sårbarheten dette innebærer, og gjøre mer for å redusere risikoen for alvorlige dataangrep. Her har vi vært til dels for naive, la oss være enige om det. Det kan gå på grunnleggende personvern, kritisk infrastruktur og nasjonale sikkerhetsinteresser løs. Derfor blir diskusjonen om etablering av et digitalt grenseforsvar, som våre naboland har, viktig. Har vi strukturer, tverrsektorielle enheter som kan fange opp nye, diffuse, hybride trusler tidlig nok og effektivt nok og sette sammen puslespillbrikkene? Vi må løfte debatten om hvordan vi skal styre og kontrollere utenlandske oppkjøp og investeringer. Hvordan skal vi beskytte oss mot og sile ut selskaper som indirekte kan ha koblinger til fremmed statlig etterretning? Involvering og utbygging, drift og investeringer i kritisk infrastruktur er en sak som berører nasjonale sikkerhetsinteresser, og som bør håndteres i henhold til det. Derfor bør vi merke oss PSTs råd om at selskaper fra land vi ikke har sikkerhetspolitisk samarbeid med, må begrenses fra å investere i og jobbe med ekomnett og annen kritisk infrastruktur. Desinformasjon virker, skrev NUPI-sjefen nylig. Hvordan skal vi øke motstandskraften og slitestyrken i det norske samfunnet? Hvordan skal vi gjøre befolkningen, og særlig den oppvoksende generasjon, mindre sårbar for styrt desinformasjon og manipulasjon av meninger gjennom sosiale medier? Her må vi tenke nytt og trekke erfaringer fra andre land som er kommet lenger på dette feltet enn oss. Det blir spennende debatter framover. De blir krevende. De vil kreve en styrket sivil beredskap og samfunnssikkerhet, en revitalisering av totalforsvaret og et enda tettere samarbeid med våre venner og allierte internt i NATO og i Det europeiske fellesskapet.
Else-May Norderhus (Arbeiderpartiet), 2019-01-30:
Vi lever i en tid da store utfordringer treffer oss ganske hardt. Det geopolitiske bildet er mer urolig. Proteksjonismen øker. Klimaendringene treffer oss hardere og raskere. Internasjonal handel møter nye utfordringer. Tørke og flom berører oss på mange måter, ikke minst med tanke på egen matproduksjon. Skal vi kunne bidra til at kommende generasjoner kan leve gode liv her, må vi finne løsninger på klimautfordringene nå. Den norske modellen bygger på at alle berørte parter er med på å finne gode løsninger, og er med på å forplikte seg til å ta sitt ansvar når det gjelder de løsningene man blir enig om. Den måten å jobbe på er viktig i arbeidslivet og innenfor arbeidslivspolitikk og næringslivspolitikk, men også innenfor klimautfordringene. Med kloke politiske valg her i salen kan vi bidra til å finne mange av de viktige løsningene for å redde kloden, samtidig som vi skaper nye verdier og nye arbeidsplasser. Det er lett å snakke om omstilling, men det er vanskelig å være en del av den. For den enkelte handler det om å gjøre nye arbeidsoppgaver, bruke nye hjelpemidler i jobben sin. For bedrifter handler det om å ta større risiko, innovere mer, kanskje finne seg nye markeder og tjene mer penger. Endringene kan være vanskelige for den enkelte – ingen endring kan være mye verre. Statsminister Erna Solberg skal nå lede det norske samfunnet gjennom viktige endringer – det er rett og slett en viktig endringstid som vi står i. Arbeiderpartiet kommer til å være utålmodig og komme med egne forslag som vi mener er løsningen på de utfordringene vi står i. Klimaendringene vil komme til å utfordre oss, både levesettet vi har i dag, og arbeidsmetodene framover. Klimaendringene vil komme til å by på tøffere miljøpåvirkninger enn det vi har sett tidligere. Klimautfordringene vil komme til å kreve endringer i alle næringer – ingen slipper unna. De nye klimamålene vil kreve endrede prioriteringer på statsbudsjettet. Er vi klare til å gjøre disse endringene? I så fall er det bare å gi grønt lys for endringene. Vi i Arbeiderpartiet vil ha en mer ambisiøs industri- og klimapolitikk, som også kan bygge opp under bl.a. sirkulærøkonomien. Vi har utrolige muligheter til både å skape nye verdier og nye arbeidsplasser og å ta vare på klimaet. Et konkret eksempel vil være å få et CO 2 -fond på plass, som NHO er veldig utålmodig etter, og som de ikke klarer å komme seg til forhandlingsbordet om, i lag med dagens regjering. Dette holder ikke. Her må det settes fart. Vi må få fart på karbonfangst og -lagring, og vi må tydeliggjøre at vi er klare for investeringsbeslutning allerede i 2020. De grønne omstillingstalene bør erstattes med handling.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-01-30:
Forsvarspolitikk har ikkje vore mellom temaa som regjeringspartia har løfta fram i debatten i dag. Det er vanskeleg å forstå når ein ser på det globale trusselbiletet, som òg råkar Noreg. I grunnlaget for regjeringa står mange fine ord, men lite konkret. Status er at delen av BNP brukt på forsvar går ned, ikkje opp mot 2-prosentmålet, som regjeringa har forplikta seg til at ho skal arbeide mot. Forsvarssjefen var svært open i tala si i Oslo Militære Samfund den 22. januar. Til liks med det Senterpartiet lenge har peika på, sa Forsvarssjefen i tala si at ei styrking av forsvarsstrukturen er heilt naudsynt. Forsvaret er rett og slett for lite til at Noreg over tid kan klare forpliktingane våre nasjonalt og internasjonalt. Evna til å halde ut og å vere til stades der det trengst, er ikkje god nok. Fyrst og fremst gjeld det dei maritime ressursane våre og landmakta, ifølgje forsvarssjefen. Han kunne òg ha teke med Luftforsvaret i oppramsinga si av utfordringar. Regjeringa flytter no dei fleste Bell-helikoptera til Rygge. Fregattane har ikkje helikopter, Kystvakta har ikkje helikopter, og snart har heller ikkje Hæren helikopterstøtte å rekne med. På toppen av dette er Noregs evne til maritim overvaking alvorleg svekt. Forsvarsministeren seier no at me må sjå på å leige inn sivile for å sikre tilstrekkeleg MPA-kapasitet. Det hadde strengt tatt ikkje vore naudsynt om me hadde behalde Andøya flystasjon som base for MPA-verksemd. Det er interessant at regjeringa trekk fram alliert mottak i erklæringa. Me har venta lenge på den meldinga og kan ikkje få rapporten om alliert mottak fort nok. Ifylgje Troms Høgre vert det eit beredskapsgap i Troms når det berre vert tre Bell-helikopter att på Bardufoss. Dei tek til orde for at nytt redningshelikopter skal lokaliserast ved helikoptermiljøet i Bardu. Senterpartiet meiner at hendinga i Tamokdalen understrekar dette behovet. Me håpar at dette ikkje berre er eit laust utspel for galleriet, og me fremjar difor i dag forslaget i salen slik at regjeringa kan få røyste for, og setje i gang dette viktige arbeidet så raskt som råd er. Ingen krig er vunnen utan soldatar på bakken. Den norske hæren består av ein brigade. Med det langstrekte og store landarealet vårt å forsvare, og i tillegg dei forventa bidraga våre til alliansen, er dette altfor lite. Regjeringa har forsømt landmakta. Heimevernet er redusert, og regjeringa har heller ikkje sytt for helikopter eller oppgraderte, moderne stridsvogner til den vesle hæren me har, men røysta ned Senterpartiets forslag og tviheld på innfasing av stridsvogner fyrst i 2025. Det er skuffande at forsvarsministeren ikkje er på talarlista i dag. Han burde ha kommentert alle desse punkta. Men det viser vel kor lågt regjeringa prioriterer Forsvaret.
Liv Signe Navarsete (Senterpartiet), 2019-01-30:
Eg er glad for at eg provoserte forsvarsministeren så pass at han teikna seg til 3 minutt. Dessverre gir ikkje det høve til replikkveksling, og igjen står det fast at prioriteringa til regjeringa ikkje er på topp når det gjeld forsvar. Forsvarsministeren ramsa opp hovudpunkta i langtidsplanen – auka budsjett, større landmakt, nye stridsvogner osv. Men når forsvarsministeren først tok bryet med å teikne seg til 3 minutt, kunne han kanskje òg teke seg bryet med å kommentere dei punkta som eg tok opp i mitt innlegg. Det er alltid lurt å lytte og respondere. Vedtaket i langtidsplanen i 2016 var eit minimumsforsvar. Det legg heller ikkje forsvarssjefen skjul på. Det var ikkje eit robust forsvar. Regjeringa valde ikkje det alternativet som forsvarssjefen tilrådde. Det er feil at Senterpartiet snakkar ned alt. Me er f.eks. positive til at ein prioriterer Heimevernet noko høgare når det gjeld både utstyr og trening. Det er bra. Men me er kritiske der òg mange i Forsvaret sjølv er kritiske. Ny langtidsplan kan ikkje innebere eit minimumsforsvar. I vårt alternative budsjett la me inn 1,3 mrd. kr meir enn regjeringa gjorde til Forsvaret, for no må det takast grep. Ein kan ikkje berre drive kontinuerleg å omorganisere og flytte folk. I Brigaden i Hæren er ein bekymra for at han òg vert splitta opp. Ein flyttar ting til Finnmark. Det er usikkerheit. Folk veit ikkje kva som skal skje. Det er på tide at det vert ei fastare styring, og at det vert ein skikkeleg vekst for landmakta, Hæren og Heimevernet, som òg har fått store kutt i bemanninga, sjølv om det er betring i utstyr. Det er ikkje slik at me tek opp dei punkta som eg tok opp i mitt innlegg, for å provosere forsvarsministeren. Me tek det opp fordi det er viktige spørsmål å diskutere i denne salen, når me no har ein diskusjon om framtida og den politikken som skal førast for landet dei neste åra. Regjeringa er utruleg glad i omorganiseringar. Det vart nemnt av ein tidlegare talar at Statens vegvesen skal omorganiserast. I mitt fylke har me hatt regionkontor for Statens vegvesen, og det har fungert særs bra. No er regjeringa i ferd med å gjennomføre ei regionreform som fører til at ein splittar opp Statens vegvesen, som fører til at den resterande delen tydelegvis står føre ei omorganisering. Det er veldig usikkert om den desentraliserte organiseringa vil halde fram, og om Leikanger får behalde sine sårt tiltrengte statlege arbeidsplassar. Dei har gjort ein fantastisk jobb med å utvikle vegsystemet på Vestlandet i mange år.