Trine Skei Grande (Venstre), 2016-11-10:
Det siste døgnet tror jeg det ble klart for de fleste av oss at både Norden og Europa kommer til å bli viktigere for oss framover – hvis vi ser på signalene som den amerikanske valgkampen har gitt oss, med et USA som blir både mer proteksjonistisk, mindre opptatt av å stille opp i forsvarssamarbeid og mer innadvendt i hele sin retorikk. Jeg skal bare komme kort inn på noen tema – det er ikke så mye en får til på fem minutter av lange resonnement om de utfordringene vi nå står overfor. Statsråden brukte mye tid på miljø. Valget i USA skaper også usikkerhet for miljøsatsingen og Paris-avtalens levevilkår i verden de kommende årene. Norge har vært aktiv, men i miljøsatsingen til regjeringa syns jeg at jeg sporer en veldig stor tålmodighet når det gjelder å vente på EU. Det blir både vanskeligere og veldig mye dyrere dess lenger vi venter. Vi bør begynne på jobbingen nå og ikke bare vente på at EU-systemene skal være oppe å gå. Vi bør være aktive deltakere for å få dette på plass. Det andre jeg merker meg, er EUs satsing på digitalisering, som er et veldig viktig område, og som også – sjøl om det virker som det er signaler om at EU-samarbeidet svekkes litt nå – er et viktig satsingsområde også for Norge. Her må vi ikke sakke akterut, her må vi henge med på de utviklingsprosessene som er i Europa. Dette er vår mulighet for at Europa sammen kan ha den posisjonen i utviklingen som vi har hatt til nå. Én setning brukte statsråden på den nye personvernforordningen. Datatilsynet sier at det kanskje er den største lovendringen for personvernet på 20 år. Vi ser nok her spor av at mye av det som skjedde med personvernforordningen, var en reaksjon på et fullstendig feilslått datalagringsdirektiv, som jo kanskje ett av regjeringspartiene – jeg skal ikke ta begge for det, for Fremskrittspartiet gjorde en heltemodig innsats – var veldig for, men som viste seg å være en fullstendig feilslutning. Nå får vi en personvernforordning som kommer til å stille store krav til oss, og som vi må jobbe med på en ordentlig måte for å få inn de gode tingene i norsk lovverk også. Så til flyktningsituasjonen. Alle de store utfordringene som vi står overfor i Europa i dag, står vi overfor sammen, om det er klimaproblemer, flyktningsituasjonen eller andre utfordringer. Her må vi finne løsninger sammen. Jeg syns det er viktig at Europa stiller opp sammen, at vi finner løsninger sammen, og at vi fordeler ansvar sammen. Det som forundrer meg litt i regjeringas holdning, er den store optimismen vi finner etter Bratislava-konklusjonene. Etter min oppfatning er det et skritt mot mindre integrasjon og mindre felles fordeling, mens regjeringa har en stor optimisme for at konklusjonene etter de møtene kommer til å bringe Europa langt framover. Det siste er et område jeg ikke tror jeg har tatt opp i en EØS-vurdering tidligere, men som jeg har lyst til å løfte inn i denne debatten. Jeg tror at både Norden og Europa blir viktigere for Norge i forsvarssamarbeidet framover. Hvis vi får en amerikansk president som ikke mener det er viktig å stille opp for Europa, må mye mer av det norske fokuset knyttes til nordisk og europeisk samarbeid – sjøl om jeg er åpen for å se om den nye amerikanske presidenten faktisk står for det han har sagt gjennom valgkampen. Jeg er enig med Liv Signe Navarsete i én ting: Det var ikke bare rasisme som lå bak brexit-avgjørelsen. EU har vært opptatt av å bli enige om de små detaljene, mens de har hatt problemer med å takle de store utfordringene vi står overfor. Men svaret på det er ikke mindre samarbeid, det er faktisk mer samarbeid. USA og Storbritannia med sine topartisystem viser mer og mer hvordan topartisystemet blir et dysfunksjonelt demokrati der uenigheter og frustrasjoner ikke kommer fram gjennom det politiske systemet. Da lager man til slutt en trykkoker, og når lokket smeller av da, er det ikke et pent syn.