Ola T. Lånke (Kristelig Folkeparti), 2008-12-03:
Denne riksrevisjonsrapporten er en oppfølging av en tilsvarende undersøkelse som ble presentert i 2005. Den undersøkelsen avdekket en rekke mangler ved måloppnåelsen knyttet til saksbehandlingstiden hos sentrale aktører i straffesakkjeden. Det gjaldt både i politiet, ved statsadvokatembetene, ved domstolene og i kriminalomsorgen. Stortinget så den gang alvorlig på det som ble avdekket, og mente det var behov for en ny undersøkelse i nær framtid. Det er altså denne oppfølgeren vi avslutter behandlingen av i dag. Effektiv saksbehandling i straffesakkjeden er viktig både for rettssikkerheten og for folks rettsoppfattelse. Stortinget har derfor fastsatt frister for saksbehandlingstiden i de ulike leddene. Riksrevisjonen har sett på måloppnåelsen i forhold til ti ulike frister. Fire av disse gjelder i forhold til saker der tiltalte var under 18 år. Den foreliggende undersøkelsen viser at det har skjedd klare forbedringer i måloppnåelsen siden forrige undersøkelse, faktisk i alle ledd. Dette er positivt og tyder på at de tiltakene som har vært satt i verk, har virket. Fortsatt er det imidlertid brudd på tidsfristene i et betydelig antall saker. Det er derfor helt nødvendig at det også framover arbeides aktivt for å forbedre måloppnåelsen. I noen tilfeller kan det være gode grunner til at tidsfristene ikke overholdes. Derfor åpner også loven for unntak hvis «særlige forhold er til hinder». Forbeholdet er tatt ut fra både rettssikkerhetsmessige hensyn og praktiske forhold. Det er helt avgjørende at både etterforskningen og saksbehandlingen er forsvarlig. Tiltaltes mulighet til fritt forsvarervalg skal ivaretas. Særlig når det gjelder unge lovovertredere vil det også kunne bli spørsmål om å få den siktedes personlige og sosiale situasjon kartlagt på en god måte. Det er også av betydning at det spesielt for unge lovbrytere legges til rette for individuell oppfølging og tilpassede straffereaksjoner. Dette gjør at det er en samlet komité som mener at det kan aksepteres at tidsfristene ikke overholdes når det er påkrevd for at saksbehandlingen skal være forsvarlig. Men unntaksmuligheten må ikke være noen sovepute. Tidsfristene er satt for at de i utgangspunktet skal holdes, og det skal være mulig å holde dem. Det er f.eks. ikke tilfredsstillende i saker der lovbryteren er under 18 år, når tidsfristene fra en sak er mottatt til påbegynte hovedforhandlinger i tingretten og lagmannsretten overholdes i under 50 pst av sakene. Det samme er tilfellet når det gjelder tidsfrist fra når en sak mottas i kriminalomsorgen og til tidspunkt for påbegynt soning. Undersøkelsen viser også at det er store lokale variasjoner i overholdelse av tidsfristene både hos politiet, ved statsadvokatembetene og ved domstolene. Sammenlikninger viser at i en del tilfeller er forskjellene mellom distriktene såpass store at dette ikke bare kan ha med ulikheter i saksinnhold og kompleksitet å gjøre. Det er derfor på sin plass å stille spørsmål om hensynet til likebehandling er godt nok ivaretatt. Kristelig Folkeparti mener det er viktig at departementet tar fatt i de forhold som undersøkelsen avdekker. Selv om det i løpet av noen få år har skjedd forbedringer, er dette ikke godt nok. Det må settes i verk ytterligere tiltak, slik at saksbehandlingstiden kan reduseres ytterligere og likebehandlingen fra område til område kan bli bedre. Samtidig er det viktig at hensynet til forsvarlig saksbehandling og den enkeltes rettssikkerhet ivaretas. La meg bare til slutt vise til at representantene fra Fremskrittspartiet og Høyre har noen særmerknader i innstillingen. Fra saksordførers side oppfatter jeg først og fremst disse merknader mer som utfyllende merknader til de felles komitemerknadene, og at de således ikke har et innhold som fra saksordførers side gir grunnlag for kritikk. Jeg viser likevel til merknadene fra hele komiteen, som jeg mener er dekkende for det syn komiteen har villet gi til kjenne i denne saken nå.