Beate Heieren Hundhammer (Høyre), 2008-06-02:
Det å avstå eget hjem og egen eiendom for at nødvendige samferdselsprosjekter skal kunne gjennomføres, er en stor belastning. Ofte vil det være vanskelig å akseptere og forstå hvorfor akkurat ens egen eiendom er nødvendig å ofre for å møte samfunnets behov for nye samferdselsløsninger. Som om ikke belastningen ved å miste sitt eget hjem er stor nok, bidrar myndighetenes praksis ved båndlegging og innløsning av boliger ofte til en umenneskelig belastning for dem som rammes. I årevis kan familier oppleve at eiendommene deres blir båndlagt uten én krone i kompensasjon, samtidig som eiendommene raser i verdi og i praksis blir uselgelige. Derfor er forslaget i Dokument nr. 8:82, fremmet av representantene Sandberg, Sortevik og Hoksrud, om at båndlegging av eiendom i forbindelse med samferdselsprosjekter automatisk følges opp med tilbud om innløsning, ikke noe urimelig forslag. Tvert imot burde det være en selvfølge at offentlige myndigheter snarest sørger for at grunneiere og familier slipper å leve i årevis i stor usikkerhet om hva som skjer med deres eiendom. Så uttrykker også en enstemmig komite i innstillingen at det å la eiere og beboere leve i det uvisse i mange år når det gjelder innløsningstidspunkt for båndlagte eiendommer, er å legge en urimelig tung byrde på enkeltpersoner for oppgaver som er statens ansvar og i samfunnets interesse. Det er veldig synd at ikke også en samlet komite kan stå bak selve forslaget, hvor man «ber Regjeringen snarest fremme forslag om retningslinjer for båndlegging og innløsning av boligeiendommer i forbindelse med samferdselsprosjekter, som sikrer at båndlegging automatisk følges opp med tilbud om innløsning» - et forslag som i innstillingen fra komiteen kun får støtte fra de fire opposisjonspartiene. Hvorfor regjeringspartiene ikke ønsker å støtte forslaget, kan de selv forklare i den påfølgende debatten, men én mulig forklaring kan jo være at de har klokkertro på at samferdselsministeren sørger for at nødvendige retningslinjer kommer raskt på plass, uten noe vedtak i Stortinget i dag. Jeg beklager det, og selv om vi alle kan håpe på det, er ikke Høyre overbevist om at så kommer til å skje. I februar, da representanten Trond Helleland reiste denne problemstillingen i et spørsmål til samferdselsministeren, svarte samferdselsministeren bl.a. at forslag til retningslinjer nettopp hadde kommet til departementet, at hun skulle gå gjennom dem, og at Stortinget ville bli varslet om endringer på forsvarlig måte. Første mulighet for det ville være i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett til våren. Vi vet alle at så ikke ble tilfellet, og at samferdselsministeren lot første mulighet til å fjerne den usikkerheten som svært mange familier lever med, gå fra seg. Riktignok er problemstillingen nevnt, men ingen løsninger er presentert. Unnskyldningen er at dette er komplisert. For å si det slik: Jeg tror ikke grunneiernes situasjon er mindre komplisert. Eksempler på mennesker som lever i uvisshet etter at eiendommene er båndlagt, er mange. I innstillingen trekkes et eksempel fra Røyken spesielt fram. Situasjonen for Røyken-innbyggerne var også bakgrunnen for Hellelands spørsmål i vinter. Eksemplet er ikke tilfeldig. I Røyken har elleve husstander ventet i nesten åtte år på innløsning knyttet til planlagt utbygging av rv. 23 - en situasjon som har skapt store problemer for flere av dem det gjelder. Familier har fått både sosiale og psykiske problemer, og alvorlig syke mennesker som har behov for å flytte til en leilighet for å kunne klare hverdagen, har ikke fått mulighet til det. De har blitt gisler i eget hus. Hele saken er en skam. Dessverre er ikke saken i Røyken enestående. Vi kan ta et annet eksempel innenfor samme fylke. Grunneierne på Sollihøgda har også opplevd en uverdig situasjon med venting og usikkerhet over flere år i forbindelse med planlegging av ny E16. Samferdselsministeren har altså sittet på forslag til retningslinjer i flere måneder. Det er ufattelig at hun har samvittighet til ikke å løse situasjonen for både beboerne i Røyken og andre. Jeg kan i hvert fall love at Høyre ikke vil gi seg. Vi vil forfølge denne saken til den blir løst. Til slutt vil jeg fremme forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, som er inntatt på side 2 i innstillingen, og som er identisk med det forslaget som er fremmet i selve Dokument nr. 8-forslaget.