Jorodd Asphjell (Arbeiderpartiet), 2017-05-29:
Først og fremst vil jeg takke komiteens medlemmer for et godt samarbeid knyttet til arbeidet med denne stortingsmeldingen om samfunnssikkerhet og beredskap. Det var Stortinget som ba regjeringen legge fram en stortingsmelding om samfunnssikkerhet i 2016. Bakgrunnen for dette var kontroll- og konstitusjonskomiteens behandling av Innst. 396 S for 2014–2015, om Riksrevisjonens undersøkelse av Justis- og beredskapsdepartementets arbeid med samfunnssikkerhet og beredskap. Stortingsmeldingen «Risiko i et trygt samfunn» tar for seg mange overordnede områder knyttet til samfunnssikkerhet og beredskap over et bredt spekter av temaer. I meldingen løfter regjeringen fram åtte områder av stor betydning for samfunnssikkerheten i landet vårt. Fire av disse gjelder spesifikke trusler og risikoer innen samfunnssikkerhetsområdet. Det gjelder bl.a. den digitale sårbarheten og IKT-sikkerhet, det gjelder alvorlige naturhendelser, det gjelder alvorlig kriminalitet, og det gjelder smittsomme sykdommer og farlige stoffer – en bedre CBRNE-beredskap. Fire kapitler omhandler ulike aspekter ved arbeidet for å bedre samfunnssikkerheten og ikke minst håndteringsevnen vår: vår evne til å håndtere hendelser, sivilt-militært samarbeid, holdninger, kultur og ledelse for en god samfunnssikkerhet og læring etter øvelser og hendelser. Jeg vil komme tilbake til flere av disse kapitlene senere i mine innlegg. Kort om hovedinntrykket av meldingen og at den kom så sent i perioden: Nå har vi snart holdt på i fire år, og det er snart seks år siden hendelsene i 2011. Regjeringen lister opp ikke mindre enn 103 punkter for hva den gjør på samfunnssikkerhetsområdet. Det er lite nytt å lese, og det er få eller ingen varsler om store grep som vil trygge vår sikkerhet, og om hvordan vi skal håndtere slike katastrofer. Særlig hva angår digital sårbarhet og IKT-sikkerhet, forventet vi mer. Vi ser at det har kommet lite oppfølging av Lysne I og II, og ikke minst av Traavik-utvalgets innstilling. Vi ser at regjeringen varsler en tilleggsmelding på dette området, og vi er nå forundret over at det ikke blir tatt opp i den samlede meldingen om samfunnssikkerhet og beredskap, når regjeringen nå hadde mulighet og Stortinget ba om en slik stortingsmelding. Komiteen vil understreke at Norge er et av verdens tryggeste land å bo og leve i. Vi har et stabilt og demokratisk samfunn med lavt konfliktnivå. Samfunnssikkerheten påvirkes både av utviklingen i vårt eget samfunn og – ikke minst – av de globale utviklingstrekk vi ser. Komiteen mener at utviklingen vi ser og opplever i andre deler av verden, har konsekvenser for vår egen sikkerhet og sårbarhet. Vi opplever alvorlige hendelser som kan ha katastrofale følger for den enkelte og store konsekvenser for samfunnet. Dette stiller store krav til hvordan vi som samfunn evner å håndtere økende konflikter i en stadig mer urolig verden. Næringsliv og organisasjoner, folkevalgte, medier og samfunnet som helhet opplever at globalisering og digitalisering gir enkeltmennesker og samfunnet muligheter til å skape nye løsninger, men også avhengigheter og sårbarheter som går på tvers av sektorer, ansvarsområder og landegrenser. Denne globaliseringen har ført til at flyten av varer, tjenester og mennesker øker bare mer og mer i omfang. Vi reiser oftere og lenger enn tidligere. Det øker risikoen for bl.a. alvorlige smittsomme sykdommer som oppstår i andre deler av verden. Komiteen vil på bakgrunn av hendelsene den 22. juli 2011 være ekstra opptatt av hvordan vi som samfunn har evnet å ta inn over oss de erfaringene vi gjorde oss etter de alvorlige terroranslagene mot regjeringskvartalet i Oslo og AUFs sommerleir på Utøya. En av suksessfaktorene vi erfarte, var at de som skal håndtere slike alvorlige hendelser, på forhånd kjenner til hverandre og hverandres ressurser, samt at de har tilstrekkelig med trening og samtrening. Komiteen vil understreke betydningen av at det er politiet som har ansvaret for den umiddelbare organiseringen og koordineringen av redningsaksjoner og ulykkes- og katastrofesituasjoner. Politibemanningen har økt de siste årene, men fortsatt er det viktig at det nasjonale målet om å ha to polititjenestemenn eller -kvinner per tusen innbyggere innen 2020 står fast. Her vil komiteen understreke viktigheten av at den framtidige bemanningsveksten går til politidistriktene, og at responstiden i de nye politidistriktene reduseres. Det er sannsynlig at det usannsynlige vil skje. Vi kan ikke sikre oss mot alt. Et slikt samfunn er verken ønskelig eller mulig i et åpent og fritt demokrati. På tross av det må vi gjøre alt vi kan for å forebygge og forhindre at alvorlige hendelser skjer i Norge. Til slutt vil jeg ta opp de forslagene som Arbeiderpartiet, alene eller sammen med Senterpartiet, har i denne saken.