Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2001-06-11:
I store deler av verden, og spesielt i Afrika, er det en dyp krise på grunn av hiv/aidssmitte. I Norge og i andre vestlige land er situasjonen langt mindre dramatisk. Forslaget vi behandler nå, tar til orde for obligatorisk hiv/aids-test av alle som søker opphold i landet. Premissene som ligger i forslaget, er at de som er smittet, ikke skal få bli i landet. Komiteens flertall, og for så vidt også mindretallet, mener at både premissene og forslaget om å nekte dem som er smittet, å få bli i landet, er uakseptable. Utgangspunktet for forslaget ser ut til å være at man antar at hiv/aids tar flere liv i Norge nå enn det har gjort før, og det er det etter den kjennskapen jeg har til saken, og når jeg har sett på dokumentasjonen, ingen grunn til å anta. Det er flere som er smittet. Det ligger altså en antakelse bak at det er noen andre som smitter oss. Det er det heller ingen grunn til å anta. Det virker som om mange er av den oppfatning at hiv rammer noen andre i større grad enn oss. Det er kanskje bekvemt å henge slike merkelapper på noen som er smittet, men det er ingen god strategi hvis man ønsker å drive med hiv/aidsbekjempelse. Det er ingen smittevernfaglige hensyn som tilsier at en slik metode med tvungen test skulle virke effektivt. Tvert imot sier alle faglige instanser at de har hatt svært god erfaring med den frivillige ordningen som er nå, og som svært mange benytter seg av. Utgangspunktet her er tillit og trygghet, og at man ikke bare får tatt en test, men at man, hvis det skulle vise seg at vedkommende er smittet, har mulighet til å drive informasjonsarbeid, helsearbeid, og at tilliten mellom myndighetene og de personene det gjelder, styrkes og ikke svekkes. Vi må huske på at det er mange som kommer hit til Norge fra en del land der det ikke er naturlig å stole på myndighetene, og der myndighetenes inngripen både gjennom helsepersonell og gjennom andre myndigheter slett ikke alltid har noen god hensikt. Det er derfor helt nødvendig at slikt smittevernarbeid som dette dreier seg om, foregår i frivillighet og under tillit. Det er den strategien som helsemyndighetene har vist har fungert bra hittil, og som flertallet ønsker å fortsette å støtte opp under. Når det dreier seg om hvordan man skal fortsette å drive dette arbeidet, er det foretatt en evaluering av de prosjektene som har vært. Det har vist seg at de stort sett har fungert bra, men det er grunn til å se på styrking i forhold til kommunehelsetjenesten og hvordan helsepersonell skal kunne informere bedre og kunne drive denne jobben mer effektivt. I tillegg til det er det også behov for å støtte de organisasjonene som jobber i og blant dem som har slik smitte, slik at informasjonen og støtte- og hjelpearbeidet kan bli best mulig. Så er det grunn til å peke på at det er atferd og ikke etnisk opprinnelse eller årsaken til at man passerer en grense, som det er grunn til å rope et varsko ved. Vi vet godt hvordan hiv/aids overføres. Det er i forbindelse med atferd man må sette inn tiltak og informere folk om hvordan dette smitter. Det er også grunn til å minne om at en del av dem som kommer hit til landet, og som er smittet av hiv/aids, er personer som på ingen måte har kunnet verge seg mot slik smitte. Mange av dem er barn og unge som har blitt smittet av overgripere. Jeg – og jeg tror jeg har flertallet med meg – finner det ganske rystende at forslagsstillerne også i forhold til en slik gruppe ikke har funnet det bryet verdt å si at disse ikke skal kunne vurderes for å få opphold i landet. For min og for SVs del må jeg få lov til å legge til at vi antar at forslaget overhodet ikke har noe med norsk smittevern å gjøre, men kun er et innlegg i asyl- og flyktningdebatten. Flertallet foreslår at forslaget avvises.