trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Det er jo interessant det statsråden her sier, for i Bergens Tidende i dag uttaler Peter Lødrup, professor i familierett ved Universitetet i Oslo, følgende: «Rettsløse menn nektes å få de prøvene som kan bekrefte eller avkrefte farskap.» Han går så langt at han i enkelte tilfeller kaller dette justismord. Han snakker spesielt om dette med arverett, hvor enkelte fedre blir dømt til å gi bort alt de har til barn som de ikke engang er i familie med. Vi har også en sak som verserer i media for tiden. I Ytre Follo herredsrett er det nylig blitt reist en sak om endring av farskap etter barneloven § 6, hvor far har vunnet fram gjennom at han bl.a. har vært på Internett, hentet ut en søknad og deretter sendt en DNA-prøve av barnet til USA. Det er i dag fullt mulig å omgå loven gjennom å praktisere det på denne måten. Ser ikke da statsråden at vi bør endre den loven som eksisterer i dag, slik at vi får den i samsvar med det som vil bli praktisert i framtiden?
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Bakgrunnen for at automatisk togstopp, ATC, ikke er tatt i bruk på Rørosbanen, er knyttet til oppfølgingen av Åsta-kommisjonens anbefalinger om bl.a. å foreta en konstruksjonsgjennomgang av signal- og sikringsanlegg på Rørosbanen, det såkalte NSB-87-anlegget. Signalanleggene på 14 stasjoner blir nå oppgradert og fornyet. Det er dette arbeidet som ikke vil være ferdig før våren 2002. Selve utbyggingen av ATC langs Rørosbanen var ferdig sommeren 2000. Driftsprøver er gjennomført, og anlegget er godkjent av Statens Jernbanetilsyn. For at fjernstyring av banestrekningene med ATC skal fungere etter hensikten, er det nødvendig at signal- og sikringsanleggene fungerer som de skal. Noe annet ville gi en falsk trygghet. Jernbaneverket vurderte opprinnelig situasjonen slik at det ferdigbygde anlegget for automatisk togstopp ikke kunne settes i drift før reengineringen av sikringsanleggene var gjennomført og fjernstyringen tatt i bruk. Jernbaneverket har i den senere tid, og i samråd med Statens Jernbanetilsyn, vurdert å ta i bruk anlegget for automatisk togstopp før reengineringen er fullført. Jernbaneverket legger nå til grunn at drift på Rørosbanen med automatisk togstopp kan iverksettes fra sommeren 2001. Det vil fortsatt være togekspeditører på den enkelte stasjon fram til oppgraderingen av sikringsanleggene er fullført og fjernstyringen tatt i bruk våren 2002. Jeg vil understreke at jeg ikke har noe mål om nedlegging av Rørosbanen, og det syns jeg framgår av den satsingen som jeg nå har redegjort for.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det er klart uheldig at man har fått utsatt dette flere ganger. Bakgrunnen for det er at gjennomgangen av sikringsanlegget har vist seg å være et mer omfattende arbeid enn det man trodde. Det er slik at når det gjelder dette arbeidet, har man ikke veldig mye erfaring. Så det kan være en forklaring på at man ikke har sett hvilket omfang det har. Jernbaneverket bruker det man har av tilgjengelige menneskelige ressurser på dette, og det er ikke noen form for økonomiske hindringer i framdriften. Jeg vil gjenta at utsettelser av denne art er uheldig, men samtidig vil jeg understreke at så lenge ikke anlegget er i full drift, fortsetter den manuelle sikkerhetsstyringen av Rørosbanen. På det grunnlaget har Jernbanetilsynet klart sagt at sikkerheten er tilfredsstillende ivaretatt på Rørosbanen.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg vil sørge for at Jernbaneverket har de nødvendige rammebetingelser for å ha en så hurtig framdrift som mulig i reengineringen av anlegget. Det som er begrensningen, er de personellmessige ressurser, for det kreves kompetente folk til å foreta dette. Vi er i et dilemma som går på å være trygg på at dette skjer på en fullt ut forsvarlig måte i forhold til tidsmomentet. Når vi må velge mellom disse to hensynene, er det åpenbart at vi må velge både en framdrift og en måte å arbeide på som gir den tilfredsstillende tryggheten. Vi kan ikke pushe dette arbeidet med en risiko for at sikkerheten ikke blir ivaretatt på en forsvarlig måte. For øvrig vil jeg bare gjenta det jeg sa innledningsvis, at dersom Regjeringen hadde hatt som mål å nedlegge Rørosbanen, ville vi aldri gått inn på denne relativt omfattende satsingen.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg viser til omtalen av Fornebu i stortingsmeldingen om Nasjonal transportplan. Regjeringen vedtok sommeren 2000 å gjennomføre en tilleggsutredning før det kunne fattes et endelig vedtak om valg av kollektivløsning for Fornebu. Et omfattende utredningsarbeid er nå gjennomført, og saken ble lagt ut til høring og offentlig ettersyn den 30. mars 2001. Utredningen omfatter bl.a. buss, bybane, automatbane mellom Fornebu og Lysaker samt to jernbanealternativer i form av grenbane fra Lysaker og et alternativ hvor nytt dobbeltspor er ført via Fornebu, de såkalte J6/J7-alternativer. Tilleggsutredningen belyser i større grad konsekvensene av utbyggingen på Fornebu for korridoren som helhet enn tidligere utredninger. Høringen som avsluttes 6. juni i år, vil sammen med sluttbehandlingen av konsekvensutredningsprosessen danne grunnlaget for valg av løsning. Samferdselsdepartementet tar sikte på å avklare valg av kollektivløsning inklusiv finansiering sommeren/høsten 2001 og orientere Stortinget om saken i statsbudsjettet for 2002.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg vil igjen understreke at det ikke er valgt kollektivløsning, og dermed er det heller ikke en forutsetning at det skal være en baneløsning. Det er blant de alternativer som nå ligger ute til høring, og som er blant de alternativer det skal velges mellom når høringen er avsluttet, og saken, som nevnt, legges fram for Stortinget i høst. Det som gjorde denne tilleggsutredningen nødvendig, var at vi ikke hadde et tilfredsstillende grunnlag, slik det lå føre, da vi overtok regjeringsmakten i fjor vår. Det er også slik at denne tilleggsutredningen har brakt fram atskillig ny informasjon og et atskillig bedre grunnlag for nå å treffe et endelig valg. For øvrig er jeg aldeles enig i at det haster mye med å velge kollektivløsning av hensyn både til arbeidsplasser og boliger på Fornebu, og også av hensyn til hele vestkorridoren.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Som representanten akkurat nå sa, har vi altså ikke Bærum kommunes behandling bak oss, men den har vi foran oss på dette punktet. Vi vil selvfølgelig vurdere det som Bærum kommunestyre kommer fram til, men jeg håper og tror at Bærum kommunestyre ser at vi også her har en framdrift som gjør det mulig å starte næringsutviklingen gjennom innflytting på Fornebu. Men, som sagt, det gjenstår altså å se etter kommunestyrets behandling i dag.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
I henhold til vegtrafikkloven skal kjøretøy registreres. Denne registreringsplikten er dels begrunnet i alminnelige kontrollhensyn for Statens vegvesen og politiet, dels i behov for opplysninger og oversikt for andre myndigheter som har interesse av kjøretøyparken, bl.a. avgiftsmyndighetene og militære myndigheter. I forskrift om bruk av kjøretøy § 2-6 er det gitt nærmere bestemmelser om bruk av prøvekjennemerker. Her framgår det at prøvekjennemerker bare kan brukes på registreringspliktige kjøretøy under prøving, demonstrasjon, flytting eller kjøring i forbindelse med registrering. Meningen med prøvekjennemerker er at det skal være mulig å kunne bruke kjøretøy til bestemte formål i kort tid før det er naturlig å registrere dem. Det er derimot ikke meningen at gjentatt bruk over lengre tid skal kunne gjøres med prøvekjennemerker. En stor del av campingvognene brukes på faste steder og flyttes mellom disse én eller to ganger pr. år. Dette må anses som normal bruk av campingvogner, og kravet om registrering vil da gjelde. Fordi det har vært noe ulik praktisering når det gjelder bruk av dagsprøvekjennemerker, røde plastskilt, på campingvogner, er dette derfor nylig innskjerpet overfor trafikkstasjonene. Årsavgiften for campingvogntilhengere er 1 160 kr og må være betalt før registrering, mens dagsprøvekjennemerke koster 150 kr pr. gyldighetsdag. Dette er årsaken til at mange ønsker å bruke prøvekjennemerker i stedet for å registrere vogner. Slik er dagens regelverk. Etter mitt syn er det viktig at regelverket er lett å forstå og enkelt å praktisere, men samtidig må reglene selvfølgelig være fornuftige. Jeg har forståelse for at det kan føles urimelig å betale fullårsavgift for campingvogner som kanskje bruker vegnettet to eller tre dager i året. Derfor vil jeg ta initiativ til at det blir foretatt en vurdering av dette med sikte på at man kan komme fram til ordninger som både er praktikable og hensiktsmessige, både for dem som kjører rundt med vognene mer generelt og dem som har det behovet som representanten Bredvold pekte på.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg er litt usikker på om jeg ser den klare parallellen, for jeg tror at campingvogner kan komme til å bli til irritasjon for mange andre medtrafikanter hvis det skulle bli relativt mange som kjører i en hastighet på maksimalt 30 kilometer i timen. Jeg er ikke sikker på at det er veien å gå. I øyeblikket er jeg ikke beredt til å gå dypere inn i de vurderinger som må foretas, og her må det foretas grundige vurderinger av hva som er både riktig og viktig trafikksikkerhetsmessig, og hva som er riktig og viktig i forhold til avgiftsmyndigheter generelt. Men jeg gjentar det jeg har sagt: Jeg forstår problemstillingen, og vil på det grunnlaget gå inn og vurdere dette nærmere.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg vil si det på den måten at jeg tror vi må finne et regelverk som er mer praktikabelt enn dagens, for noe av bakgrunnen for den problemstillingen representanten Bredvold reiser, er nettopp at det har vært ulik praktisering. Vi er ikke tjent med å ha et regelverk som praktiseres ulikt, så vi må forsøke å finne et regelverk som er praktikabelt, og som er forsvarlig både for brukere og for myndighetene.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Når det gjelder spørsmålet om når ATC kan tas i bruk på Rørosbanen, viser jeg til mitt svar på spørsmål 11 fra representanten Karin Andersen. Som jeg redegjorde for i mitt svar på spørsmål 11, er ATC på Rørosbanen ferdig utbygd. Denne saken er imidlertid nært knyttet til den konstruksjonsgjennomgangen som pågår av signal- og sikringsanlegget, NSB 87, langs Rørosbanen, som er en del av oppfølgingen av Åsta-kommisjonens anbefalinger. Dette arbeidet forventes å være ferdig våren 2002. Jernbaneverket vurderer nå å ta i bruk ATC langs Rørosbanen fra sommeren 2001, som et supplement til manuell togekspedering ved stasjonene. Fjernstyring av Rørosbanen vil ikke bli satt i gang før konstruksjonsgjennomgangen av NSB 87 er fullført og nødvendige tiltak er iverksatt. Dette arbeidet er, som nevnt, planlagt ferdigstilt våren 2002. Etter det jeg forstår, er konstruksjonsgjennomgangen av sikringsanleggene NSB 87 et komplisert og nitid arbeid, som må gjøres grundig og riktig. Jeg ønsker derfor ikke å presse fram en forhastet avslutning av dette arbeidet. Jernbaneverket er fortsatt ansvarlig for sikkerheten på det nasjonale jernbanenettet, og jeg har ingen planer om å endre på dette ansvarsforholdet.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
La meg understreke at det som kom på plass sommeren 2000, var utbyggingen av ATC. Det som da skjedde i november 2000, var at vi fikk fremleggelsen av Åsta-kommisjonens, Groth-kommisjonens, anbefaling om å ha en fullstendig reengineering av det anlegget som allerede da var installert. Og det er det man holder på med nå. Så vidt jeg forstår, er det på disse områdene en rekke nasjonale løsninger. Jeg antar at også betegnelsen NSB-87 nettopp peker hen på det. Det medfører at det nok er noe problematisk å finne mennesker med kompetanse på dette, og at man da er henvist til å bruke den kompetansen man har, samtidig som man utvikler ny kompetanse. Jeg vil igjen understreke at sikkerheten ivaretas på manuell måte så lenge dette arbeidet pågår. Jeg er helt enig i at det ikke er bra at man her har fått disse utsettelsene og at gjennomgangen trekker ut, men vi må til slutt foreta en avveining, om vi skal pushe dette arbeidet, eller om det skal gjennomføres på en skikkelig og grundig måte. Og da er i og for seg valget enkelt.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Som jeg sa, er jeg enig i at det er beklagelig at vi har fått disse utsettelsene. Jeg antar at når representanten Gløtvold snakker om konsekvenser, er det altså noen som eventuelt må finne på noe annet å gjøre. Det som er problemet vårt, er først og fremst mangel på god kompetanse på dette området, og jeg forutsetter at Jernbaneverket bruker det de har av kompetanse. Vi stiller opp når det gjelder økonomi på den måten at det ikke skal være noen begrensning. Da er den beste veien å gå, å sørge for at dette gjøres grundig og ordentlig. Og det er dessverre slik at det har oppstått komplikasjoner som, ønskelig sett, absolutt ikke burde være der. Men jeg tror at på lang sikt er tilliten til jernbanen absolutt tjent med at man har troverdighet med hensyn til at det er gjort en skikkelig jobb når man blir ferdig med dette.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg er kjent med at Miljøverndepartementet som fagdepartement vil ta initiativ til at det settes i gang en planprosess for å vurdere arealbruken i det flyplassnære området på tvers av kommunegrensene. Dette inkluderer bl.a. vurdering av en eventuell tredje rullebane. Hovedflyplassens langsiktige utviklingsbehov må være en sentral premiss for en slik planprosess. Planarbeidet bør skje i nært samarbeid mellom kommunene Nannestad og Ullensaker, Akerhus fylkeskommune og Luftfartsverket/Oslo Lufthavn AS. Luftfartsverket har informert departementet om at Oslo Lufthavn AS og Luftfartsverket har startet en prosess for utarbeiding av en såkalt lufthavnplan for Oslo Lufthavn Gardermoen. Dette er et internt plandokument for Luftfartsverket og Oslo Lufthavn AS, men som også involverer berørte kommuner mv. Dette dokumentet vil inngå i det ordinære planarbeidet etter plan- og bygningslovens bestemmelser. Jeg ser således ingen grunn til å gripe inn i forhold til en planprosess som er under oppstart, der alle berørte parter vil bli involvert.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det forekommer meg at det er en underliggende tone i det representanten Evje sier, at man burde konstatere at Gardermoen i sin nåværende form er stor nok «for ever». Det tør ikke denne regjering ta ansvaret for uten en bred analyse. Hovedhensikten med å etablere en ny hovedflyplass var å sørge for at vi kunne legge den på et sted som hadde utviklingsmuligheter, og slik at den kunne forbli hovedflyplass i – la meg si – uoverskuelig framtid. Jeg tror derfor det er i alles interesse, og ikke minst i en total samfunnsmessig interesse, at vi sørger for å foreta en god planlegging av hvilke behov vi har i framtiden. På den måten kan vi både sikre de eventuelle nødvendige arealer og samtidig også sørge for at de arealer som trolig viser seg ikke å være nødvendig for flyplassnær virksomhet, kan frigis til andre formål.
Terje Moe Gustavsen (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Støysituasjonen vurderes for seg og er i og for seg en egen sak som håndteres i samarbeid med de berørte kommunene. Jeg er helt sikker på at vi får en grundig og god planprosess der alle sider ved dette kommer fram – det gjelder verneverdige områder, det gjelder støyforhold, det gjelder forhold knyttet til eventuell annen utnyttelse av arealene. Men jeg tror at vi må legge i bunnen at vi faktisk har lokalisert hovedflyplassen til Gardermoen med sikte på at det skal være vår hovedflyplass i framtiden. Det må være utgangspunktet for vurderingene. Jeg vil minne om at ikke minst vertskommunene var opptatt av at man skulle lokalisere hovedflyplassen til Gardermoen, og jeg tror de vil bidra positivt i en planprosess. Jeg bare gjentar: Det vil være i alles interesse at vi får en avklaring, så langt det er mulig, med hensyn til nødvendige flyplassnære behov i framtiden.
Borghild Tenden (Venstre), 2001-05-09:
Jeg vil på vegne av Terje Johansen stille følgende spørsmål til samferdselsministeren: «I innstillingen til Nasjonal transportplan fra samferdselskomiteen sier et stort flertall at det haster med å få til en kollektivløsning til Fornebu. Kan statsråden informere om fremdriften i denne saken?»
Borghild Tenden (Venstre), 2001-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Bakgrunnen for spørsmålet er bekymringen for den store merbelastningen på Norges mest trafikkerte vei, E18, når Telenor og IT Fornebu er på full fart inn på Fornebu. Den forrige arbeiderpartiregjeringen lovet at en baneløsning skulle være på plass først. Deretter kunne man gi grønt lys for næringsutvikling. Dette henger ikke sammen. Spørsmålet mitt er: Når vil baneløsningen være på plass?
Borghild Tenden (Venstre), 2001-05-09:
Jeg takker igjen for svaret. Meg bekjent skal Bærum kommune i kveld behandle en dispensasjonssøknad fra Telenor og IT Fornebu om innflytting eller oppstart. Dersom Bærum kommune ikke gir denne dispensasjonen, hva vil staten så gjøre? Vil de overprøve kommunen i denne saken?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Jeg ønsker å stille samferdselsministeren følgende spørsmål: «I Hedmark som andre fylker er det blitt mer og mer vanlig at folk bruker campingvogner som en hytte store deler av året. Den flyttes fra hjemstedet og tilbake når sesongen er slutt. Ofte er dette vogner som ikke er registrert, og man har da brukt prøveskilter for å foreta denne transporten på en lovlig måte. Fra nå av er dette ikke lov, og dermed må man betale en årsavgift på 1 160 kroner. Har statsråden forståelse for at dette føles urettferdig for de som bruker campingvognene kun som ei hytte?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret, som faktisk var et mer positivt svar enn det jeg nesten hadde forventet. Dette med campingvogner som brukes som hytte, angår ganske mange. Det er ca. 20 000 campingvogner i Norge som brukes på denne måten. Ofte gjelder dette barnefamilier eller enslige, som synes at dette er en helt grei måte å feriere på, særlig i forhold til deres økonomi. Litt på kanten av dette kan man ta eksemplet med en arbeidsbrakke. En arbeidsbrakke kan transporteres på offentlig vei, med unntak av på motorvei hvis man kjører i en hastighet på under 30 kilometer i timen. Man kan da tenke seg at en campingvogn, hypotetisk, kan brukes som arbeidsbrakke og på den måte transporteres. Ser statsråden en parallell her og urettferdigheten i dette?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg håper at den praksisen vi har i dag, kan fortsette til glede for dem som bruker campingvogn og transporterer den på den måten som praktiseres i dag, ved at en kan frakte den fra A til B med prøveskilt.
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
«Luftfartsverket og Oslo Lufthavn Gardermoen har gitt signaler om en tredje rullebane på Gardermoen. Dette vil medføre at meget store områder må båndlegges for uoverskuelig fremtid, noe som vil gjøre det vanskelig for kommuner i området å planlegge effektivt og fremtidsrettet. En tredje rullebane med kapasitet inntil 170 000 flybevegelser vil medføre at allerede eksisterende flystøy og støysoner må utvides kraftig. Hva vil statsråden foreta seg i sakens anledning?»
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Nå er det slik at Gardermoen har en beregnet kapasitetsgrense på 17 millioner passasjerer i året. Gatwick, som kan være sammenlignbar, har en maksimalgrense på 42 millioner passasjerer, og München har 58 millioner maks på to rullebaner. Dette betyr vel at en utvidelse av Gardermoen bør ses i forhold til en heving av utnyttelsesgraden når det gjelder passasjerer. 58 millioner er en tredobling av antall passasjerer på Gardermoen, dvs. at hele Norges befolkning, alle innbyggere, reiser enten ut eller inn over Gardermoen 12 ganger årlig. Og dette er det svært lite sannsynlig vil komme til å skje – eller hva?
Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 2001-05-09:
Nå er det slik at det finnes verneverdige områder nær sagt på alle sider av den eksisterende flyplass, med den arealutnyttelse en har, så dette har ganske store kompliserte faktorer ved seg. Det er også slik at støykartene som ble laget ved utvidelsen av Gardermoen, ikke fungerer særlig tilfredsstillende og har ikke gjort det siden Gardermoen ble åpnet. Dette, i tillegg til at både Ullensaker kommune og Nannestad kommune vil få betydelig reduksjon i sine disponible arealer og i mulighetene for fremtidsrettet planlegging, gjør dette til en ganske alvorlig sak, spesielt fordi Luftfartsverket fortsetter å behandle disse kommunene og innbyggerne der, på samme måte som da de tvangsflyttet folk fra Gardermoen.
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-05-09:
Jeg har følgende spørsmål til fiskeriministeren: «Det er mye som tyder på at beskatningen av torskestammen i Barentshavet er for sterk. Det fiskes i dag i stor grad på småfisk. For første gang i historien ser det ut som om det ikke er noen sterk årsklasse. Vi kan stå overfor den samme katastrofen som ved Newfoundland, med sammenbrudd i torskestammen. Dette vil igjen ramme de nordligste fylkene sterkt. Dette bekymrer både fiskarlagene og Kystpartiet i nordfylkene. Hvordan ser statsråden på dette, og hvilke tiltak tenkes iverksatt?»
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-05-09:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg er enig med ham i at det ikke fiskes optimalt. Det burde være gjort mye mer for å fiske på større fisk. Nå er vi imidlertid i den situasjon at torskekvoten for den konvensjonelle flåten i stor grad er oppfisket, og det blir stopp i det konvensjonelle fisket for kystflåten fra helgen av. Den store flåten av de minste båtene har måttet ligge på land på grunn av dårlig vær, både forrige uken og denne uken, og de største båtene har fått fiske. Turistfisket er et annet problem i dette landet. Det er ifølge en rapport grunn til å anta at turistene drar opp oppimot 20 000 tonn fisk, i tillegg kommer fritidsfisket. Det som blir stående igjen av kvoten for resten av året, er rundt 10 000 tonn – altså en fjerdedel av det som fiskes ukontrollert av turister og fritidsfiskere. Hva har statsråden tenkt å gjøre med dette problemet?
Steinar Bastesen (Kystpartiet), 2001-05-09:
Jeg kan ikke si meg fornøyd med svaret. I går hadde vi en debatt her i Stortinget om fiskefusk. Jeg etterlyste en rapport som var utarbeidet av Lars Peder Brekk, mens han var statsråd i det departementet som statsråd Gregussen overtok. Den rapporten skulle være grunnlaget for et videre arbeid mot fiskefusk. Jeg stiller da spørsmålet: Hadde statsråden kjennskap til denne rapporten og likevel ikke gjorde noe med den da han overtok departementet? Eller er det slik at han ikke hadde kjennskap til den rapporten, og at den var fjernet før han kom i departementet? Hvis så er tilfellet, så er jeg veldig bekymret for hva som skjer i Fiskeridepartementet. Kan statsråden redegjøre for dette?
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Jeg har følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Restaureringsarbeidene i Heddal stavkirke i Telemark er i ferd med å stanse opp som følge av manglende bevilgninger fra Riksantikvaren. Stortinget har understreket at allerede påbegynte restaureringer skal prioriteres ved ytterligere tildeling av midler. Likevel har Riksantikvaren kun tilgodesett Heddal stavkirke med 300 000 kroner, etter søknad om 1 mill. kroner. Mener statsråden dette er i samsvar med Stortingets intensjoner, og hva kan statsråden gjøre for å sikre Heddal stavkirke en større bevilgning?»
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Jeg er spesielt glad for siste del av svaret til statsråden. Det gir grunnlag for en viss optimisme. Det er ganske riktig at arbeidet ved Heddal stavkirke har pågått over mange, mange år, og den har til dels vært sjenert av stillasbygg og andre ting knyttet til restaureringen, og dette arbeidet har vært til stor plage for dem som bor der, men ikke minst vært til hinder for en fullverdig framvisning av stavkirken som et viktig kulturminne i Telemark. Det er også riktig, som statsråden sier, at denne føyer seg inn i rekken av andre bygninger, inklusiv Utstein Kloster og Stavanger domkirke, som helt spesifikt er nevnt fra Stortingets side med ønske om ferdigstillelse. Og det er på den bakgrunn det er grunn til å stille spørsmål om ikke Riksantikvaren her har justert ned noe som Stortinget faktisk ønsker å justere ganske kraftig opp, med tanke på en ferdigstillelse. Det fortjener man på disse tre stedene, inkludert Heddal stavkirke. Jeg vil derfor utfordre statsråden til å svare på om dette er spørsmål som hun ønsker å komme tilbake til i forbindelse med den reelle behandlingen av revidert nasjonalbudsjett som nå er rett rundt hjørnet, og i så måte være med på å sikre at midlene kan komme til Heddal stavkirke.
Bror Yngve Rahm (Kristelig Folkeparti), 2001-05-09:
Jeg vil igjen få lov til å takke statsråden for svaret. Jeg forventer at det vil bli tatt initiativ overfor Riksantikvaren til en ny vurdering av Heddal stavkirke. Det spesielle med denne kirken er at det er den største stavkirken vi har, og at den samtidig som den er et kulturminne, også er en menighetskirke som er i bruk, og som av den grunn må være i stand til enhver tid. Når dette prosjektet har pågått over så lang tid, regner jeg med at statsråden har stor forståelse for ønsket om at dette nå blir ferdigstilt, at arbeidene ikke allerede i sommer må stanse opp igjen – som en konsekvens av manglende bevilgninger over budsjettet. På denne bakgrunn vil jeg takke statsråden for svaret, i håp om at dette blir fulgt opp i form av konkrete midler fra Riksantikvaren, utover det som allerede er blitt gitt.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det er dokumentert et stort behov for vedlikehold og sikring av verdifulle kulturminner. Det gjelder også stavkirkene. Betydelige beløp har blitt bevilget til brannsikring av stavkirkene de senere årene, og alle stavkirkene har fått brannsikringsanlegg. Men mange av stavkirkene står også overfor store vedlikeholdsoppgaver. Disse oppgavene stiller spesielle krav både til materialbruk og håndverksutførelse, og statlige tilskudd er nødvendig for å kunne gjennomføre arbeidene. Regjeringen varslet i forbindelse med budsjettet for 2000 at istandsetting av stavkirkene ville bli en prioritert oppgave framover. Riksantikvaren er i gang med å planlegge et stort stavkirkeprosjekt som vil ha som viktigste målsetting å sette stavkirkene i bygningsmessig stand, slik at de antikvariske verdiene sikres for ettertiden. Dette er et omfattende arbeid som vil strekke seg over en tiårsperiode. Ved budsjettbehandlingen for 2001 understreket Stortinget betydningen av at allerede påbegynte restaureringsarbeider på kirkebygg, herunder Heddal stavkirke, Utstein Kloster og Stavanger domkirke, blir videreført. Vedlikeholdsarbeidene på Heddal stavkirke har pågått i flere år ved hjelp av kommunale, fylkeskommunale og statlige tilskudd. I tillegg er det gitt private gaver til arbeidet. I 2001 ble det søkt om tilskudd på 1 mill. kr fra Riksantikvaren til fortsatt restaurering av Heddal stavkirke. Bevilgning til restaurering og vedlikehold av stavkirkene gis over statsbudsjettets kap. 1429, post 72.3 Vern og sikring av middelalderbygninger og anlegg. Midlene på denne posten nyttes også til vern og sikring av andre automatisk fredede bygninger og ruiner fra middelalderen. I 2001 har Riksantikvaren bevilget ca. 1,2 mill. kr til stavkirkene fra denne posten. Heddal stavkirke er prioritert framfor de andre stavkirkene ved tildeling av årets midler. Ti andre stavkirker som også har fått tilskudd, har fått gjennomsnittlig ca. 50 000 kr hver. De 17 resterende stavkirkene har ikke fått tilskudd i 2001. I tillegg er det i inneværende år budsjettert med 400 000 kr til oppstart av restaureringsprosjektet for stavkirkene, som jeg nevnte innledningsvis, i regi av Riksantikvaren. Jeg mener derfor at bevilgningen til Heddal stavkirke er i samsvar med Stortingets intensjoner om å videreføre allerede påbegynte restaureringsarbeider på stavkirken. Jeg har likevel forståelse for at man nå har kommet i en spesiell situasjon på grunn av framdriften på arbeidene. Derfor vil jeg be Riksantikvaren vurdere hva som kan gjøres i samarbeid med andre for å avhjelpe denne situasjonen.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg kan forsikre representanten Rahm om at jeg fullt ut deler de ambisjonene som Stortinget gav uttrykk for i årets budsjettbehandling knyttet til kulturminner generelt, stavkirkene mer spesielt og disse konkrete prosjektene som ble nevnt i budsjettinnstillingen. Jeg gjør det jeg kan for å få til en god oppfølging i en helhet. I den situasjonen er det grunn til å se på mulighetene for Heddal stavkirke én gang til. Jeg mener likevel at dette best kan gjøres gjennom de allerede eksisterende bevilgningene, og at det er behov for en oppfølging i forhold til Riksantikvaren fra min side, og som jeg absolutt vil gjøre. Jeg vil peke på at vi har store utfordringer på sektoren, og at arbeidet med å få restaurert stavkirkene vil ta flere år. Jeg vil også vise til behovet for å få et godt faglig grunnlag i det prosjektet som Riksantikvaren har satt i gang.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg bekrefter det jeg har sagt i tidligere svar: Jeg vil arbeide med å få til en god prioritering av arbeidet med restaurering av stavkirkene, og vi vil foreta en vurdering av Heddal stavkirke spesielt, i lys av Stortingets vedtak i forbindelse med budsjettarbeidet for i år.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
I Miljøverndepartementets høringsuttalelse til det britiske miljødirektoratets forslag om å la utslippene av technetium-99 gå urenset i havet helt til 2006 framholder vi at det foreslåtte utslippsnivå er helt uakseptabelt, og krever at utslippene reduseres kraftig allerede fra i år. Jeg har personlig tatt saken opp med min britiske kollega Michael Meacher under et møte tidligere i år. Der understreket han at en endelig beslutning ikke er fattet av den britiske regjering. Jeg tok også saken opp med mine nordiske kolleger under det nordiske miljøvernministermøtet i februar, og oppfordret dem til å avgi høringsuttalelser til det britiske miljødirektoratets forslag, slik Norge har gjort. Det har tidligere vært rettet en rekke henvendelser om saken til britiske myndigheter, både fra norsk side og i form av felleshenvendelser fra de nordiske miljøvernministrene. Også innenfor OSPAR-konvensjonen samarbeider Norge med bl.a. de øvrige nordiske landene for å legge press på britiske myndigheter for å redusere utslippene fra Sellafield. Reprosesseringen er den dominerende kilden til utslipp av radioaktiv forurensning til det marine miljøet. Vi arbeider derfor i OSPAR for at alt brukt kjernebrensel på sikt skal lagres i stedet for å reprosesseres. Norge var med på å fremme et vedtak om dette på fjorårets OSPAR-møte i København. Vedtaket fikk flertall, men ikke tilslutning fra Storbritannia og Frankrike. Forslaget fra det britiske miljødirektoratet er et høringsdokument som inneholder flere alternative løsninger. Den gunstigste løsningen sett med norske øyne legger opp til en grense for utslipp på 10 Tbq allerede fra 2001, og det er dette alternativet vi har bedt britene om å velge i første omgang. Det forslaget det britiske miljødirektoratet går inn for, innebærer at gjeldende grense på 90 Tbq opprettholdes helt fram til 2006, noe som vil medføre fortsatt forhøyede verdier av technetium-99 langs norskekysten. Det britiske miljødirektoratet vil trolig ta endelig stilling til hvilket alternativ de går inn for før sommeren. Da vil også den britiske regjeringen i forlengelsen av dette ta stilling til saken. Regjeringen har mottatt et stort antall henvendelser fra kommuner, fylkeskommuner og miljøorganisasjoner med krav om stans i utslippene og stenging av reprosesseringsanlegget i Sellafield. For å synliggjøre dette engasjementet og legge ytterligere press på britiske myndigheter overleverte Utenriksdepartementet den 7. mai disse henvendelsene til den britiske ambassaden sammen med en redegjørelse for Norges syn i denne saken. Som tidligere omtalt, vil også statsministeren ta spørsmålet om utslippene fra Sellafield opp under sitt møte med sin britiske kollega Tony Blair i juni.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg deler den bekymringen som representanten Kristiansen gir uttrykk for når det gjelder langtidsvirkningene av såpass høye utslipp av technetium-99 som det mest vidtrekkende alternativet fra det britiske miljødirektoratet vil innebære. Jeg deler ikke oppfatningen om at vi har en passiv holdning til dette fra norske myndigheters side. Her snakker vi om direkte henvendelser på politisk nivå. Jeg er opptatt av å finne de aller beste måtene vi både kan protestere på og gradvis nå fram på. Det at den britiske miljøvernministeren har et engasjement i saken, oppfatter jeg som et positivt signal. Nå får vi se hva norsk og ytterligere nordisk og annet press kan medføre for løsningene framover. Vi må bruke alle de kanalene vi har i dette arbeidet, og håpe at det vil gi resultater.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det kunne være fristende litt spøkefullt å replisere til representanten Kristiansen at daværende miljøvernminister Berntsens karakteristikk ikke fikk så stort gjennomslag i forhold til den situasjonen vi nå kan peke på, slik at det kanskje ikke er karakteristikker som er det viktigste virkemiddelet for å nå fram. Personlig tror jeg nok at det bare er et sterkt, tydelig, langvarig press fra ulike hold, og fra norske myndigheters side spesielt, som kan gi resultater i denne saken. Vi må gjøre det vi kan direkte overfor Storbritannia, men vi må også arbeide sammen med andre land, slik vi gjør – de nordiske bl.a., for å forsøke å få fram alternativer til reprosessering, som tross alt er utgangspunktet for hele denne virksomheten. Men jeg kan forsikre om et minst like sterkt engasjement, selv om språkbruk kan være annerledes.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Saken det vises til, ble løst ved at fylkeslandbruksstyret gav Peder Røhr konsesjon i møte 3. mai 2001. Han fikk konsesjon på vilkår av at han innen 2013 bosetter seg på eiendommen, for deretter å bebo og drive eiendommen på en forsvarlig måte i minst fem år i sammenheng. Guttens erverv var konsesjonspliktig, og saken var en ordinær konsesjonssak etter konsesjonsloven. Konsesjonsloven legger ikke opp til noen særbehandling i de tilfeller mindreårige arver en eiendom fra et familiemedlem. Det skal foretas en konkret og individuell vurdering, også i de tilfellene der det er adgang til å legge vekt på bl.a. tilknytningen til eiendommen. Loven nevner en del forhold som skal vektlegges når en vurderer konsesjonssøknaden. Momenter som det skal legges særlig vekt på, er om erververen kan anses skikket til å drive eiendommen, og om han vil tilflytte eiendommen for selv å drive den. Når det gjelder arveretten, er den etter min mening godt sikret i loven ved det at nære slektninger kan erverve konsesjonsfritt. Andre slektningers arverett er sikret gjennom den individuelle og konkrete behandling som søknaden skal undergis. Det dreier seg om en sammensatt skjønnsvurdering i slike saker hvor en rekke ulike hensyn gjør seg gjeldende. Det er ikke uvanlig at det kan være ulik oppfatning av hva utfallet av søknaden bør bli. Retningslinjene på dette området må ikke være mer detaljerte enn at de gir rom for lokale og individuelle tilpasninger. Det er ellers et grunnleggende prinsipp i norsk forvaltningsrett at like saker skal behandles likt. Kravet til likebehandling er imidlertid så godt kjent at det ikke skulle være nødvendig å gå nærmere inn på prinsippet i retningslinjene. Jeg mener derfor at det ikke er behov for spesifikke retningslinjer for slike tilfeller som det representanten tar opp.
Siri Bjerke (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Som jeg sa i mitt svar, tror jeg ikke nye retningslinjer er veien å gå for å sikre det vi ønsker å sikre gjennom lovverket. Det er viktig at retningslinjene ikke er mer detaljerte enn at de gir rom for det nødvendige skjønn og de individuelle tilpasningene som loven skal gi mulighet for. Kravet til likebehandling er såpass godt nedfelt i det lovverket som allerede eksisterer, at det skulle være unødvendig og ikke noe mer å vinne på å presisere det ytterligere i lovverket.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-05-09:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til miljøvernministeren: «Det britiske miljødirektoratet har på høring forslag til ny utslippstillatelse av radioaktive stoffer fra Sellafield-anlegget, hvor de svært høye grensene på radioaktivt utslipp foreslås opprettholdt helt frem til 2006. Utslipp fra Sellafield-anlegget på et slikt nivå vil gi ubotelig skadevirkning på fisk, skalldyr, oppdrettsnæring og havmiljøet for øvrig langs norskekysten. På hvilken måte protesterer Regjeringen mot disse ødeleggende utslipp overfor sine britiske kolleger?»
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-05-09:
Jeg takker for svaret. Det går helt tydelig fram at det er ingen verdens ting som tyder på at britiske myndigheter akter å gjennomføre noe annet enn det de tar sikte på, nemlig å forholde seg til dagens utslippsnivå helt fram til 2006. Det er ingen ting som forurenser og ødelegger mer langs norskekysten enn det radioaktive stoffet technetium sammenlignet med annen forurensning, for det har en irreversibel effekt. Og når vi ser at skadevirkningene langs norskekysten bare de siste ti årene er firedoblet, så ser vi hvor dette går. Bare for å halvere nedbrytningstiden av stoffet technetium går det altså mer enn 200 000 år. Det er som kjent relativt lang tid. Det er en for passiv holdning til disse spørsmålene. Det holder ikke etter min oppfatning med henvendelser til ambassaden og den tosidige kontakt man har hatt hittil. Man har ikke oppnådd noen form for resultater etter min oppfatning.
Ivar Kristiansen (Høyre), 2001-05-09:
For norsk næringsvirksomhet langs kysten, for marin sektor, er den utvikling vi ser på dette området, fatal. Jeg er sikker på at nåværende miljøvernminister husker daværende miljøvernminister Thorbjørn Berntsens karakteristikker av sin britiske kollega godt – ti år tilbake i tid. Da brukte han meget sterke adjektiv. Nå er skadevirkningene og nivået på utslippene – irreversible sådan – blitt fire ganger større. Når vi husker hva Thorbjørn Berntsen kalte sin kollega i Storbritannia for flere år tilbake, og med de ødeleggende virkningene utslippene fra Sellafield har hatt så langt, og utslippene skal være på dagens nivå til 2006, hva mener dagens miljøvernminister vil være den dekkende og rette karakteristikken av hennes britiske kolleger?
Magnhild Afseth Olrud (Høyre), 2001-05-09:
Etter presidentens opplysning om landbruksministerens fravær stiller jeg følgende spørsmål til miljøvernministeren: «En mindreårig gutt har arvet familieeiendommen Røhr Store i Ringsaker fra sin grandonkel og søkt om fritak for boplikt fram til myndighetsalderen. Fylkesmannens landbruksavdeling i Hedmark har valgt å sette arverett til side og anbefaler at gutten skal nektes konsesjon. Vil statsråden utarbeide retningslinjer som sikrer arverett, forutsigbarhet og likebehandling i slike saker?»
Magnhild Afseth Olrud (Høyre), 2001-05-09:
Jeg takker for svaret. Jeg er fullstendig klar over at fylkeslandbruksstyret har gitt denne gutten konsesjon. Det er i grunnen ikke det spørsmålet mitt går på, det går på landbruksmyndighetenes innstillinger og behandling av saken. Jeg synes denne konkrete saken viser at til tross for de nylig vedtatte endringer i konsesjonsloven, bl.a. med bortfall av forkjøpsretten, er konsesjonssøkere ikke sikret at arveretten respekteres. To relativt like saker, som i dette tilfellet – en gutt på åtte år og en på seks år, litt forskjell i størrelsen på gårdsbrukene – burde kunne behandles likt. Kan statsråden si noe om dette kan bedres i fremtiden?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
I St.prp. nr. 55 for 1997-98, Om markeringen av tusenårsskiftet 2000–2005, ble det vist til at hendelsene på Eidsvoll i 1814 på mange måter kan sies å representere begynnelsen på historien om det moderne Norge. Ved å ta vare på bygningen der Riksforsamlingen møttes, som et nasjonalt historisk minnesmerke og et levende senter for formidling av de ideer som ligger i den eldste konstitusjonen i Europa, vil en skape et senter som skal arbeide med formidling av både historiske og moderne politiske strømninger. I St.prp. nr. 1 for 2000–2001 framkommer det at på grunn av umulige grunnforhold på den valgte tomten for det nye museumsbygget, er alternativ lokalisering utredet. I den forbindelse bad styret for Eidsvoll 1814 Kulturdepartementet utrede brannrisikoen som en nabobygning representerer for Eidsvollsbygningen, og vurdere muligheten for å lokalisere det nye bygget på denne tomten. Analysen av brannrisikoen konkluderte med at denne bygningen utgjør en betydelig brannrisiko, og at riving av bygningen er det beste og sikreste alternativet. Den nye tomten vil gi det nye museet en funksjonell lokalisering i forhold til Eidsvollsbygningen. Som det er vist til i budsjettproposisjonen, forutsettes det at bygningens innhold, areal og standard må bearbeides slik at prosjektet sammen med allerede påløpte kostnader kan gjennomføres innenfor en kostnadsramme på 66 mill. kr. I Budsjett-innst. S. nr. 2 for 2000–2001 slutter komiteen seg til dette, og sier seg tilfreds med at det nå er klarlagt nytt lokaliseringsalternativ for senteret. Formålet for senteret, slik det er skissert, står fast, men ny lokalisering kloss inntil Eidsvollsbygningen åpner for nye muligheter som vil bli ivaretatt i den videre utviklingen av prosjektet. Som Stortinget har forutsatt, må programmet for bygningen bearbeides. Det vises i denne forbindelse til virksomhetsanalysen som nå utføres for stiftelsen Eidsvoll 1814 – Rikspolitisk senter, og til den nødvendige presiseringen av formålet for nybygget og den sammenheng det skal inngå i. Oppslaget i Nationen 19. april 2001 viser til at gangavstand mellom Eidsvollsbygningen og det nye bygget gir nye muligheter til å formidle senterets formål. Grunnlaget for og utvikling av demokratiet vil alltid være en dimensjon knyttet til formidlingen av Eidsvoll. I tillegg omfatter formålet både forvaltning og formidling av Eidsvollsbygningen og minner fra hendelsene i 1814. Arbeidet er i gang med å videreføre prosjektet ut fra den nye lokaliseringen. I den forbindelse arrangerer stiftelsen Eidsvoll 1814 – Rikspolitisk senter 10. mai 2001 en idédugnad. Hensikten er å få presentert gode tanker og ideer som kan ligge til grunn for den videre planleggingen og for arbeidet med funksjons- og romprogrammet for nybygget ved senteret, i samsvar med Stortingets intensjoner. Med normal framdrift vil nybygget kunne ferdigstilles i løpet av 2004 og i god tid til jubileumsmarkeringene i 2005.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det er riktig at formålet med senteret, slik som det blir skissert, står fast. Men det er klart at den nye lokaliseringen også gir noen muligheter som må ses på. Jeg er helt overbevist om at kulturministeren har dette i trygge hender, og at dette blir en god løsning.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det vil bli vurdert muligheter for å innføre et krav om at norskproduserte spillefilmer blir tekstet for hørselshemmede. Det som er klart, er at det koster relativt mye penger å bekoste teksting av film for kino. «Elling» var rimelig å tekste fordi det ligger en digital laboratorieprosess bak filmen. De aller fleste filmer som produseres i Norge, bearbeides imidlertid analogt. For slike filmer må det produseres en såkalt internegativ som teksten kan preges inn på. Deretter må det produseres nye kopier av filmen til en stykkpris av ca. 20 000 kr. I tillegg kommer tilrettelegging av dialogen til tekst på anslagsvis 10 000 kr. Digital bearbeiding gjør produksjon av ny internegativ overflødig, og man sparer om lag 75 000 kr. For «Elling» har det følgelig vært mulig å få til teksting for en fjerdedel av kostnadene for en film som bearbeides analogt. Publikum uten spesielle behov vil neppe velge å se en tekstet film. Selv om det eksisterer en tekstet utgave, forutsetter faktisk visning at distributøren gjør en innsats for å få filmen vist, og deretter at kinoene faktisk velger å sette opp filmen. «Elling» er til nå sett av 500 000 og ligger fremdeles på topp av besøkte filmer. Dette er et eksepsjonelt godt resultat for en norsk film. Filmen har vært svært god butikk for produsent, distributør og kinoer. Det at de nå tar seg råd til å tekste og sette opp filmen på kino for hørselshemmede, er positivt, men neppe noen god indikasjon på om tekstede norske spillefilmer faktisk vil bli vist på kino, selv om norske filmer blir forsynt med tekst. Før en prøveordning med teksting av norsk spillefilm iverksettes, vil det derfor være nødvendig å drøfte mulighetene ordningen har, med distributørene og kinoene.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Det skulle sikkert alle ha ønsket seg, at alt som ble produsert, var like tilgjengelig for hørselshemmede som for hørende. Men det har selvsagt også en budsjettside, så jeg antar at man ved vurderingen av dette også må se på de økonomiske sidene – og også på distribusjonssiden og dermed ha en drøfting med distributørene og kinoene. Som jeg sa i mitt første svar, har dette veldig mye med produksjonsformen å gjøre. Hvilken produksjonsform det velges for de ulike norske filmer i framtiden, vil også påvirke hvor dyrt dette blir. Jeg kan derfor ikke si mer enn at jeg er enig i målsettingen om at flest mulig hørselshemmede også skal få nyte godt av norsk film, men vi må vurdere hvilke ordninger vi eventuelt skal delta i.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2001-05-09:
Jeg vil anta at den egnede måten i et statsbudsjett ville være å bevilge penger til et eller annet godt formål i denne forbindelse. Men jeg må igjen si at vi må ha en vurdering av ulike tiltak og hvilke konsekvenser disse har. Hvilke muligheter vi har innenfor distribusjon av norsk film, får vi komme tilbake til. Når det gjelder teksting på TV, er det klart at det er en helt annen teknologi. Hvis man har sett på tekstingen på TV, vil man ha sett at tekstingen er forholdsvis lik fra program til program. Det er fordi tekstingen på en måte legges over den filmen som ligger der. Når man skal lage teksting på en analogt laget film, er det en helt annen prosess, som koster langt mer. Det er derfor forskjellige måter å gjøre dette på og forskjellige kostnader. Men alt dette får vi komme tilbake til når gjennomgangen skal gjøres.