Ine Eriksen Søreide (Høyre), 2009-05-12:
Jeg vil få takke for debatten. Men jeg kjøper ikke argumentasjonen til Gorm Kjernli om at fritt skolevalg bidrar til A- og B-skoler. Jeg vil heller stille spørsmålet på denne måten: Er det greit at vi har A- og B-skoler hvis ingen vet om det, og elevene bare plasseres der? For det er det som er realiteten hvis man ikke har et fritt skolevalg – hvis man ikke har muligheten til å velge bort én skole og velge seg til en annen skole. Det er jo slik situasjonen også ville ha vært i Oslo dersom elevene ved Ullern i sin tid ikke hadde hatt mulighet til å velge seg bort, og dersom elevene ved Stovner i sin tid ikke hadde hatt mulighet til å velge seg bort. Da ville jo ikke de skolene blitt bedre, fordi ingen ville stilt krav til at de ble bedre. Så er det mange, inkludert regjeringspartienes Lena Jensen og for så vidt også statsråden, som har ønsket at debatten skal dreie seg om noe helt annet enn fritt skolevalg. La meg bare først si til representanten Lena Jensen: Jeg vet ikke hva representanten regner som «forskningsbasert» politikk, men hvis ikke en rapport fra NIFU STEP kan regnes som forskningsbasert, er jeg litt usikker på hva som i SVs verden regnes som forskningsbasert. På samme måte som representanten Lena Jensen var veldig opptatt av Høyres landsmøte, kan jeg berolige med at det ikke ble vedtatt på Høyres landsmøte det representanten gjerne ville at skulle bli vedtatt der, nemlig at man skulle dele inn elever etter ferdigheter i ulike klasser på første trinn. Det som derimot ble vedtatt, var at man skal ha en tydeligere tilpasset opplæring helt fra starten av. Grunnen til at den debatten kommer opp, er jo nettopp at skolen ikke greier å gi tilpasset opplæring i sterk nok grad. Forskjellen på Høyres og SVs landsmøte, der det begge steder kommer radikale forslag, er at SVs landsmøte vedtar de radikale forslagene som kommer, f.eks. om å si nei til alle friskoler. Høyres landsmøte vedtar fornuftige ting som bidrar til å bedre den norske skolen. Og så har statsråden vært veldig opptatt av tidlig innsats, og han møter ingen motstand fra Høyre når det gjelder tidlig innsats. Snarere tvert imot var det slik at vi hadde fokus på tidlig innsats lenge før Bård Vegar Solhjell ble politiker. I denne byen var SV sterke motstandere av «ABC og 123» – lek med tall og bokstaver i barnehagen – fordi SV mente at barnehagen kun skulle være en arena for lek, ikke for læring. Men tidene har åpenbart forandret seg, og i dag er det SV som prøver å skaffe seg eierskap til tidlig innsats. Det er ingen partier i denne sal som er imot tidlig innsats – snarere tvert imot. Både Høyre og andre opposisjonspartier har fremmet opptil flere forslag gjennom hele vår opposisjonstilværelse, gjennom hele vår regjeringstid, for å bedre den tidlige innsatsen. Det første Kristin Clemet gjorde da hun ble statsråd, var å sørge for at barn skulle lære å lese og skrive i første klasse. Etter Reform 97 – den sosialdemokratiske skolereformen som fikk seksåringene inn i skolen – var det forbudt å drive med lese- og skriveopplæring i første klasse. Tenk hva det har gjort for å bidra til å opprettholde skillet mellom de som kunne, og de som ikke kunne, før de begynte på skolen! Vi kan gjerne ta en tydeligere diskusjon om tidlig innsats. Denne diskusjonen har først og fremst vært om fritt skolevalg, som jeg fortsatt mener er riktig og viktig, både for motivasjon, for mindre frafall og for bedre skole.