Tor Mikkel Wara (Fremskrittspartiet), 2018-04-05:
Voldtekt er et alvorlig samfunnsonde som vi må bekjempe, men i likhet med komiteens medlemmer fra Høyre og Fremskrittspartiet mener jeg at forslaget fra justiskomiteens mindretall er feil medisin. Jeg mener at samtykke er helt sentralt når lovgiver skal vurdere hvilke handlinger som skal kunne straffes som voldtekt. Formålet med straffelovens bestemmelser om voldtekt er utvilsomt å forby seksuell omgang uten samtykke. Samtykke er imidlertid ikke et presist definert begrep. Det betyr at det må fylles med innhold. Man kan ikke fra samtykkebegrepet utlede hvilke midler som er akseptable, og hvilke som ikke er det, for å oppnå seksuell omgang. Det er selvfølgelig mye som alle vil være enige om, f.eks. at man ikke kan godta et samtykke som er oppnådd gjennom bruk av vold. Men så snart man beveger seg bort fra vold, tvang, trusler og utnyttelse av noen som er bevisstløs eller sover, vil det være langt mer krevende å trekke opp grensen. Oppfatningen av hvor grensen går, vil være delt, også blant personer som deler mange av de samme verdimessige utgangspunktene. Jeg mener at det i en rettsstat er en oppgave for lovgiver tydelig å angi grensene for hvilke handlinger som kan straffes som voldtekt. Dersom lovgiver velger en voldtektsdefinisjon som angir manglende samtykke som eneste vilkår, overlater man i praksis oppgaven med å trekke denne grensen til domstolene. En slik utforming av straffelovgivningen er betenkelig, fordi det øker faren for at loven ikke blir lik for alle. Jeg mener det er viktig at vi har en løpende diskusjon om hvordan vi best kan forebygge og bekjempe voldtekt og andre alvorlige seksuelle overgrep. I en slik diskusjon må vi naturligvis også kunne diskutere om voldtektsdefinisjonen er treffende. Mindretallsforslaget går ikke ut på å endre gjeldende rett, men å tydeliggjøre straffeloven § 291 om voldtekt, slik at ordlyden bedre gjenspeiler at seksuell omgang uten samtykke, eller ufrivillig seksuell omgang, er forbudt. Jeg oppfatter forslaget slik at mindretallet ikke ønsker å utvide definisjonen av voldtekt. Det mener jeg det heller ikke er et presserende behov for. Spørsmålet om hvorvidt manglende samtykke bør settes som vilkår i voldtektsbestemmelsen, har vært utredet og sendt på høring flere ganger, sist i et høringsnotat fra 2013. Det er verdt å merke seg at tilbakemeldingene under høringene fra sentrale aktører som Riksadvokaten og Advokatforeningen nettopp var at de ikke så noen presserende praktiske behov for å endre voldtektsbestemmelsen. Slik jeg oppfatter det, er det heller ingen som har greid å beskrive tilfeller av ufrivillig seksuell omgang som ikke dekkes av gjeldende bestemmelse, men som burde det. Jeg er heller ikke overbevist om at en slik klargjøring som mindretallet tar sikte på, er riktig medisin for at flere overgrep anmeldes, etterforskes og iretteføres. Jeg har også vanskelig for å forstå hvordan en slik endring skal kunne fjerne eventuell usikkerhet om hvordan loven tolkes i dag, og dermed bidra til å sikre legalitetsprinsippet i strafferetten, slik representanten fra SV har anført. Tvert imot mener jeg at det er en viss fare for at en endring i den retning som mindretallets forslag peker ut, kan føre til at grensene for straffansvar flyter ut og blir mindre tydelige, ikke mer tydelige. Jeg vil ikke utelukke at en slik lovteknisk endring som mindretallet ber om, lar seg gjennomføre. Men å endre ordlyden vil alltid medføre en viss risiko for at også innholdet i straffeloven endres gjennom framtidige lovtolkninger, selv om det ikke var Stortingets intensjon. Problemet i voldtektssaker er, slik jeg ser det, ikke utformingen av straffeforbudet om voldtekt, men at det er vanskelig å føre gode nok beviser for retten om hva som egentlig har skjedd. Når vi ser på tiltak for å bekjempe voldtekt, er det derfor primært andre tiltak enn det lovgivningsmessige som bør stå i sentrum. Særlig viktig er tiltak som kan bidra til å bedre kvaliteten i etterforskningen av denne typen saker. Det handler også om viktige forebyggende tiltak, ikke minst knyttet til holdninger og respekt for egne og andres grenser. Samtidig skal fornærmede møtes av politi og hjelpeapparat og være trygg på at anmeldelsen var riktig. Slike tiltak vil omfattes av regjeringens kommende handlingsplan mot voldtekt.