Torbjørn Andersen (Fremskrittspartiet), 2008-02-14:
Statsråd Solheim kom med et oppsiktsvekkende aggressivt angrep på Fremskrittspartiet i sitt innlegg. Jeg synes dette var noe urettferdig. Fremskrittspartiet har merket seg at Regjeringen vil at Norge skal være et foregangsland i miljøpolitikken, og at vi skal føre en miljøpolitikk som beskytter både naturen, mennesker, helse og liv. For mitt vedkommende er dette gode målsettinger, men det krever selvsagt at vi finner den riktige balansen mellom flere ulike samfunnshensyn. En meget god ting som jeg vil trekke fram i denne innstillingen, er at en samlet komite viser til at det er kommunene som har hovedansvaret for arealforvaltningen i Norge. Man mener at kommunene med fordel kan få større ansvar og beslutningsmyndighet over arealsaker. Dette er meget bra. Fremskrittspartiet er i den sammenheng sterkt opptatt av at den enkelte kommune gis større kommunal selvråderett på flest mulig områder, og å øke den kommunale selvbestemmelsesretten i plan- og arealsaker burde etter Fremskrittspartiets syn være en opplagt konsekvens av en slik overordnet vurdering som vi her hørte. Her kan nevnes retten til å avgjøre byggesaker i hundremetersbeltet ved sjø eller vassdrag, retten til å tillate rekreasjonskjøring i løypenett innenfor egne kommunegrenser, eller å kunne utøve konsesjonsmyndighet i saker om bygging av mindre vannkraftverk i uregulerte vassdrag. Når det gjelder vassdrags- og barskogvern, eller annen form for vern av norsk natur, bør man i stor grad utøve dette på en svært forsiktig måte og unngå f.eks. grunneierkonflikter i så høy grad som mulig. Fremskrittspartiet har merket seg at den globale fokuseringen har blitt mer framtredende i denne stortingsmeldingen. Både klimaendringer, avskoging og regnskogvern er viktige tema i sakene i meldingen. Dette er i og for seg helt riktig, for Norge er uomtvistelig en del av vår klode, både på godt og vondt. Men her i Norge har vi i flere hundre år bevist at vi kan bruke våre naturressurser og ta vare på vår natur på en ganske god måte. Vi må altså ikke komme dit hen at naturen vår nærmest ikke må røres av mennesker. Dette samspillet mellom natur og mennesker har lange tradisjoner i Norge. Norske innbyggere er naturelskende folk som vet både å leve av, høste av, bruke og verdsette vår natur på den beste måten vinter som sommer og året rundt. Vi må ikke legge for mange unødvendige restriksjoner på naturlig bruk av norsk natur, for samfunnet er neppe tjent med et altfor omfattende verneregime i norsk utmark i framtiden. I et internasjonalt perspektiv er samarbeid når det gjelder å følge klimautviklingen nøye, viktig. Å vokte utviklingen i havområdene og på landjorden samt å utarbeide gode og effektive miljøteknologier er også viktig. Vi bor alle sammen på den samme kloden. Det som skjer i India, i Kina eller i andre land, angår også alle oss som bor i Norge, og i Europa, derfor må vi samarbeide internasjonalt. I et globalt perspektiv vet vi hvilke formidable økninger energiforbruket i verden er stilt overfor de neste årene. Bare de neste 25 årene kan vi forvente kanskje mer enn 50 pst. økning i verdens energiforbruk. Utviklingen av så vel mer miljøvennig energibruk som bedre renseteknologi er en felles utfordring for alle land i dette energivekstperspektivet. De formidable økningene i energiforbruket i verden vil sammen med en merkbar befolkningsvekst i mange land øke trykket på jordas naturressurser vesentlig i framtiden. Både energiproduksjon og et velutviklet system for avfallssortering og mer resirkulering inngår som en selvfølge i Norges innsats for å bevare natur og miljø. Jeg er glad for at vi i Norge har en sterk fokusering på natur- og miljøhensyn. Uten dette ville vår livskvalitet, vår levestandard og - jeg holdt på å si - det materielle fundamentet for landets innbyggere blitt betydelig forringet framover.