Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2008-06-18:
Årets reindriftsavtale har, som i fjor, en ramme på 97 mill. kr. Avtalen har en profil som skal legge til rette for størst mulig slakteuttak og en god omsetning av reinkjøtt i markedet. Det er sentrale bidrag i forhold til en forsvarlig ressursutnytting og en god økonomi i næringa, som har vært omtalt her tidligere i dag som viktige målsettinger. Samla sett bekrefter avtalen den dreininga vi har sett de senere år. Det innebærer et sterkere næringsmessig fokus og en tilrettelegging for de reindriftsutøvere som har reindrift som hovednæring. Dette vil etter mitt syn være en riktig kurs framover, og jeg er glad for at komiteflertallet slutter opp om dette. Så til jordbruksavtalen. Bakteppet for årets avtale er vesentlig annerledes enn det vi stod overfor for et år siden. Det er kraftige bevegelser i verdens matmarkeder. Vi må tilbake til tidlig på 1970-tallet for å finne noe lignende. Prisene på sentrale produkter i verdens matforsyning er flerdoblet, ikke minst i land hvor befolkninga bruker over halvparten av inntekten på mat. Det er behov for å øke verdens matproduksjon, og prisen på innsatsvarene stiger. I Norge har vi i stor grad vært skjermet mot disse internasjonale prisøkningene på mat. Men maten har blitt vesentlig dyrere å produsere. Årets jordbruksavtale med en ramme på 1,9 milliarder kr gjør det mulig å videreføre kursendringa i landbrukspolitikken, og samtidig videreføre et nødvendig inntektsløft i det norske jordbruket. Hjemmemarkedet vokser på grunn av økt etterspørsel, og det gir økte produksjons- og inntektsmuligheter. Men samtidig med dette har kostnadene økt. Derfor lå det før oppgjøret i år an til en klart svakere inntektsvekst i 2008 enn det vi forutsatte i fjor. Årets avtale retter opp det. Årets avtale legger også til rette for en prognosert inntektsvekst på 22 000 kr pr. årsverk i 2009, forutsatt at prognosene for faktorene som ikke er jordbruksavtalebestemt, slår til. Fordi usikkerheten om kostnadsutviklinga er klart større enn det som er vanlig, vil vi også gjennomføre justeringsforhandlinger til høsten for å bidra til trygghet for at resultatet blir i samsvar med forutsetningene. Selv erfarne fjellfolk kan ikke huske større forventninger til et jordbruksoppgjør enn det vi så i år. Det er et stort behov for bedre inntektsmuligheter, for at vi skal kunne nå målene om et aktivt jordbruk i hele landet og dekke hjemmemarkedet med norsk produksjon. Derfor er jeg glad for at avtalen har fått et så tydelig ja ved uravstemninga som er holdt i organisasjonene. Forholdet mellom pris og budsjett har vært kommentert i debatten, og avtalen tar ut en større andel i økte målpriser enn det som har vært vanlig de siste årene. Men så er også grunnlaget for avtalen spesielt. De volumavhengige produksjonskostnadene øker, og da må produksjonsinntektene også økes for å sikre lønnsomhet. Det er urealistisk å tro at det viktigste av alt - maten - i en sånn situasjon kan unntas fra prisøkninger. Samtidig er avtalens budsjett brukt målretta for å sikre konkurransekraften til matindustrien, men særlig for å sikre struktur- og distriktsprofilen i politikken. Økninga i bevilgning for 2009 har i all hovedsak inntektsutjevning, struktur- og distriktshensyn som formål. I tillegg - og det er viktig - omfordeles betydelige midler innenfor budsjettet med samme formål. Så andelen budsjettmidler er sånn sett reelt større, hvis en tenker omfordeling innafor jordbruksavtalen i år. Svært mye av det som er gjort i år, handler om å legge til rette for det grasbaserte husdyrholdet. Det er for storfekjøtt og sauekjøtt vi er lengst unna å nå målene for politikken som er trukket opp i denne sal. Vi har i en årrekke hatt den situasjonen at målet om å dekke etterspørselen etter mat i Norge, ikke har vært oppnådd. For sauehold ligger det nå an til en inntektsøkning på 83 000 kr over en treårsperiode. I årets avtale tar vi et særskilt løft for kombinasjonsbrukene. Jeg er glad for at et stort flertall i salen stemmer for årets jordbruksavtale, sånn som innstillinga er å lese. Det forankrer forhandlingsinstituttet. Det gir oss muligheten til å videreføre en positiv inntektsutvikling og sørge for en klar struktur- og distriktsprofil i landbrukspolitikken. Avtalen forplikter også. Gjennom den er det lagt et offensivt løp for å tilpasse jordbruket til klimautfordringene. Jordbruket skal redusere utslipp og øke bindingen av CO2. Regionale miljøprogram skal ytterligere forbedres ut fra ulik miljøsituasjon regionalt. Flaskehalser i økologisk produksjon skal fjernes, slik at økomarkedet kan betjenes bedre. I tillegg åpner avtalen for leie av mjølkekvoter for enkeltbruk, slik at enkeltbrukene på en enkel måte får likeartet fleksibilitet som samdriftene. Til slutt: Partene skal nå gjennomgå markedsordningene for kjøtt og egg, med sikte på en reform som skal gi en mer fleksibel prisdannelse og - innenfor WTO-avtalens bestemmelser - gi best mulig prisstabilitet for produsentene.