Kjell Arvid Svendsen (Kristelig Folkeparti), 2012-04-17:
La meg først få takke interpellanten for å ta opp dagens status og tidsperspektivene framover i arbeidet for et forbud mot atomvåpen. Jeg ønsker også å takke utenriksministeren for et grundig svar. Atomvåpen representerer en alvorlig trussel. De humanitære konsekvensene av en atomvåpenkrig er katastrofale. Likevel har vi etter annen verdenskrig sett at flere land har skaffet seg atomvåpen. Ikke-spredningsavtalen er et viktig avtaleinstrument for å hindre ytterligere spredning, men ikke alle land har villet binde seg til denne avtalen. Norge har forpliktet seg til avtalen. Vi har valgt å avstå fra atomvåpen i eget forsvar. Vi vil være støttespillere i internasjonalt arbeid for ikke-spredning. Men det er ikke nok å hindre ytterligere spredning, vi må også ta nye skritt for å begrense denne trusselen. Vårt mål er forbud mot kjernefysiske våpen. Avtalen om ikke-spredning av atomvåpen er vårt viktigste instrument på dette forhandlingsområdet. Dessverre har denne avtalen lenge vært under press. Tilsynskonferansen i 2010 var derfor viktig for å sikre avtalens troverdighet. Norge deltok aktivt da sluttdokumentet fra tilsynskonferansen ble utarbeidet. Vi må nok erkjenne at resultatet ikke ble så offensivt som vi hadde ønsket. Likevel; sluttdokumentet er utvetydig i målet om en atomvåpenfri verden, og det er bra. Sluttdokumentet inneholder også en handlingsplan på 64 punkter som omfatter både nedrustning, ikke-spredning og fredelig bruk av kjernekraft, noe som også er godt. Det gir i det minste et grunnlag for et videre arbeid mot atomvåpen. I tillegg vil jeg vise til fempunktsplanen fra FNs generalsekretær. Den tar til orde for forhandlinger om en kjernevåpenkonvensjon. Det er også et framskritt i ikke-spredningsprosessen. Men vi må konstatere at sentrale forhandlingsinstanser har feilet. Det gjelder ikke minst Nedrustningskonferansen i Genève. Dessverre har den vært nærmest handlingslammet i mer enn 15 år. Bare 65 land er medlemmer. Den har manglet åpenhet for omverdenen, og rigide prosedyreregler og konsensuskrav gjør den ute av stand til å levere. Jeg har lyttet med interesse til utenriksministerens svar i dag. Det er godt at en har ambisjoner, men selv om arbeidet mot atomvåpen i ulike former løftes fram i noen fora, må vi nok erkjenne at det er langt fram, som han også sa. Utviklingen på feltet har de siste tiårene vært motsetningsfylt. Det er stadig nye land som prøver å skaffe seg atomvåpen. I dagens situasjon er det vel Iran og Nord-Korea som vekker størst bekymring, som flere representanter har vært inne på. Det islamistiske regimet i Iran er en trussel både mot eget folk og internasjonal fred. Det forstokkede kommunistregimet i Nord-Korea er vel kanskje enda verre. Der sulter folket fordi generalene og de store lederne bruker ressursene på militær stormaktsgalskap for å holde seg selv ved makten. Det langsiktige målet om en konvensjon mot atomvåpen er viktig, kampen mot nedrusting er enda mer presserende. Ingen av delene må glemmes. Samtidig må vi ta nye skritt for å bygge ned arsenalene av atomvåpen. Målet om en atomvåpenfri verden ligger et stykke fram. I mellomtiden må vi ta nye – men likevel viktige – skritt for en gradvis internasjonal nedrusting når det gjelder atomvåpen.