Marianne Marthinsen (Arbeiderpartiet), 2008-12-04:
Jeg vil først og fremst gi uttrykk for at jeg mener det er bra at vi får en debatt om avfallspolitikken i Stortinget. Det er et politikkfelt som ofte ikke får den oppmerksomheten som det fortjener, tatt i betraktning hvor viktig avfallshåndteringen er både for trivsel, levekår, miljø og klima. 2,5 pst. av de samlede norske klimagassutslippene stammer fra avfallsdeponier. Det er betydelig. Et av de langsiktige målene som ligger til grunn for avfallspolitikken vår, er at veksten i avfallsmengden skal være vesentlig mindre enn den økonomiske veksten. Det er bare å erkjenne at det har vi ikke klart. Til nå har avfallsmengden vokst omtrent i takt med BNP-veksten, og utviklingen er spesielt ille i husholdningssektoren. Saksordføreren viste helt korrekt til at husholdningenes avfallsmengde har vokst med 71 pst. siden 1995. Det sier noe om at vi trenger å fokusere ikke bare på forbrenning og energigjenvinning, som forslagsstillerne er opptatt av, men også på avfallsforebygging. Vi lever i et samfunn hvor bruk-og-kast-holdningen er utbredt, og selv med den best tenkelige avfallshåndtering er det et problem med både praktiske, miljømessige og mer etiske sider. Jeg er veldig glad for at Miljøverndepartementet i tiden framover kommer til å ha et særlig fokus på nettopp det. Det er bl.a. satt av en egen post til et prosjekt for avfallsforebygging på statsbudsjettet. Så er det også slik, og det er det litt viktig å huske på, at materialgjenvinning har større klimaeffekt enn forbrenning med energigjenvinning, og det er viktig å ha det perspektivet med seg når man diskuterer rammebetingelsene for energigjenvinning. Så er vi fra flertallets side selvfølgelig opptatt av deponiforbudet og konsekvensene av det. Deponiforbudet har vært forberedt lenge. Jeg er veldig glad for at det ble en del av klimaforliket, at det fikk et eget punkt der, og at den brede oppslutningen om forbudet ble formalisert på den måten. Selv om man kan problematisere noen konsekvenser som oppstår gjennom innføringen av et slikt forbud, er det viktig å få sagt at deponiforbudet i seg selv er et utrolig viktig og effektivt klimapolitisk virkemiddel. De beregningene som er gjort, viser at klimagassutslipp fra deponi vil bli redusert med opp mot en tredjedel innen 2016. Så vet vi at behandlingskapasiteten er avgjørende for å oppnå full klimaeffekt. Det sier seg selv. Det er forventet, og det er helt riktig, som forslagsstillerne påpeker, at det vil være mangel på behandlingskapasitet idet deponiforbudet trer i kraft. Men forbudet har vært varslet lenge, og som et resultat av det er det mye ny forbrenningskapasitet under utbygging og planlegging. Antakelig vil vi ha nok behandlingskapasitet i løpet av tre–fire år. Når det er sagt, så vil vi fra flertallets og Arbeiderpartiets side understreke hvor viktig det er at Regjeringen følger med på utviklingen og setter i verk ytterligere tiltak for å øke behandlingskapasiteten, hvis det viser seg at det blir nødvendig. Det er overhodet ikke ønskelig med en situasjon hvor store mengder avfall eksporteres ut av landet. Så er vi også opptatt av at en ny vurdering av avgiften på deponering av avfall er helt nødvendig, og jeg er glad for at Regjeringen vil komme tilbake til akkurat det spørsmålet i revidert nasjonalbudsjett til våren. Så til slutt: Forslagsstillerne er opptatt av produsentansvarsordningene. De er viktige. De er opptatt av at ordningene må gjennomgås og reforhandles. De er blitt ti år gamle nå, og det er allerede i gang et arbeid med det. Det er blitt gjort en vurdering av dem, og jeg tar det som en selvfølge at den vurderingen blir fulgt opp og fører til at avtalene blir oppdatert, om det trengs.