Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2000-10-10:
Ethvert politisk parti vil påberope seg å ha det rette verdisynet. Hvis befolkningen skal få et inntrykk av hvilket parti som står deres verdier nærmest, vil det være en klar fordel at helheten i partienes politikk kommer fram i lyset og inn i samfunnsdebatten, og ikke bare de populære godsidene. Også denne trontaledebatten bærer preg av populisme fra enkelte partier. Grunnverdien i vårt velferdssamfunn har vært viljen til felles ansvar, solidaritet og fordeling. Jeg er enig med dem som har gitt uttrykk for at det er en utfordring at vi ikke mister grepet på folks verdigrunnlag. Verdier er ikke noe vi skaper over natta, med populære kortsiktige utspill. Jeg er svært godt fornøyd med at regjeringen Stoltenberg så tydelig har valgt side i verdidebatten. Regjeringens profil er tydelig både i det arbeidet som skal gjøres nasjonalt, og i det politiske arbeidet som skal gjøres internasjonalt. Den sosiale profilen er så tydelig at den tydeligvis har falt mange i denne sal tungt for brystet. Isolert sett er det en politisk seier. Det tydeliggjør forskjellene mellom Arbeiderpartiet og høyresiden, og i særdeleshet forskjellen mellom Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet. Når Regjeringen er godt i gang med å gjennomføre planen for å slette gjelda i de fattige land, er det en investering i en tryggere framtid. En fattig verden er en utrygg verden. Vi kan ikke som et av verdens rikeste land fraskrive oss ansvar for de fattigste i verden. Svært mange er opptatt av og fornøyd med at bevilgningene til bistand vil bli trappet opp, og at Regjeringen så klart legger vekt på at utdanning og helse er prioriterte områder i kampen mot fattigdom i verden. Norge blir ikke fattigere av dette. En kraftig motargumentasjon når det gjelder å sende penger ut av landet, skaper holdninger som gjør folk fattige i sjelen. Det er ikke bare gjennom trontalen Regjeringen synliggjør sine verdivalg. De kommer også klart til uttrykk gjennom det budsjettet som Stortinget skal behandle seinere i høst. Det er forskjeller i Norge, og de ble ikke mindre under den forrige regjeringen, selv om mye av regjeringen Bondeviks politiske grunnlag var lagt på mange av de samme verdiene som Stoltenberg-regjeringen legger sitt grunnlag på. Derfor er det med stor undring jeg har lyttet til en del av de innleggene som er framført i debatten. Det er likevel et tydelig politisk flertall i denne sal for at de svakeste skal tas med i velferdsutviklingen, slik Regjeringen peker på. Hvis det er politisk vilje, kan det bli svært gode resultater når Regjeringen til våren skal legge fram en handlingsplan for utjevningsmeldingen, som ble lagt fram av sentrumsregjeringen. Det blir spennende – og det kan bli avgjørende for de svakeste i samfunnet – hvilken side sentrumspartiene velger i denne verdikampen denne høsten i Stortinget. Mange har i debatten vært inne på at mange barn og unge i Norge har det svært vanskelig, og at mange lever under den såkalte fattigdomsgrensen. Det er ikke vanskelig for barn å vokse opp uten å få alt det de rike har, men det er vanskelig for barn å vokse opp når de ikke har råd til det som er vanlig hos folk flest, og det er de barna som er vårt ansvar. Det er trist å se økningen i tallet på barn og unge som ruser seg, og som går og tigger på gata. Mange av dem er veldig unge, og mange av dem er veldig unge jenter. Etter min oppfatning er det en av de aller største utfordringene det norske velferdssamfunnet står overfor. Regjeringen peker på flere målrettede forebyggende tiltak. Jeg imøteser stortingsmeldingen om oppvekst og levevilkår for barn og ungdom i Norge, for vi har ikke mer tid å miste i kampen mot rusen.