Per Sandberg (Fremskrittspartiet), 2005-04-19:
Jeg kan ikke i mitt innlegg gå inn på hvert enkelt område – det ville ha tatt lang tid. Men jeg skal prøve å være generell, og så skal jeg gå inn på et par av de endringene som Fremskrittspartiet mener er meget urovekkende. La meg først få lov til å kommentere én ting som kom fra saksordføreren, for hun sa vel noe sånt som at Fremskrittspartiet stod alene om å stemme mot denne loven, at vi var alene om ikke å ville innføre denne type lov. Ja, det er jo en sannhet med modifikasjoner. Vi er alene i denne salen – det er vi. Men både Justisdepartementet, Regjeringsadvokaten, Riksadvokaten og tidligere medlem i Menneskerettighetskommisjonen Hanne Sophie Greve deler Fremskrittspartiets synspunkter – i skiftende konstellasjoner. Så å påstå at Fremskrittspartiet er alene om å være kritisk, er å ta i vel hardt. Jeg må si, uten at jeg kan referere til kilder, at jeg i likhet med saksordføreren og mange andre har hatt samtaler om denne loven med framtredende mennesker som er skremt. Kari Lise Holmberg oppnår ikke det hun ønsker seg som Høyre-politiker. Hun oppnår ikke frihet – ytringsfrihet, mangfold og mulighet til å være seg selv – med denne loven, men det motsatte. Man skremmer mennesker inn i en bås, man skremmer mennesker av frykt for å trå feil. I den forbindelse vil jeg vise til Dagbladet i dag, Sonja Holtermans «På kornet». Jeg synes faktisk hun sier det veldig godt. Jeg vet ikke om jeg skal lese hele innlegget, men overskriften er «Neger og åndssvak», og hun starter med følgende: «Det er utrolig feil å bruke ordet neger. Svart, farget og våre-nye-landsmenn er heller ikke korrekt. Det vet jeg, men det er mye jeg ikke vet om fy-ordene i språket vårt.» Det er det som er utgangspunktet. Og så sier hun videre: «Disse gruppene trenger ikke hjelp, de trenger tilrettelegging.» Og i disse gruppene er da selvfølgelig flyktninger, innvandrere, nordmenn, funksjonshemmede, kvinner, menn – alle som måtte være i en situasjon hvor de føler seg diskriminert. Sonja Holterman sier videre: «Og slik kunne jeg fortsatt, og likevel ville du ikke fått alle rådene du trenger. Forskere, antirasister, allvitere og urbane korrektheter lager nemlig nye regler fortere enn det er mulig for meg å skrive, og de har ikke for vane å legge godviljen til når du bryter reglene. Dersom man, uten fordommer, kommer til å si «neger», er det ikke mange som tenker: «Jeg hører du sier neger, men går ut fra at du mener afrikaner.» Det er langt mer sannsynlig at tilhørerne dine tenker: «Han der er fremmedfiendtlig,» eller i beste fall «Han der er rasist uten å vite det.» Men man må ikke bli for inkluderende heller. Det har gått for langt dersom du i din iver etter å være en korrekt språkbruker overser de ulike gruppenes egenart og kaller en norsk-afrikaner for hvit, og en rullestolbruker for lett-på-foten. Det er viktig at du gjennom språket ditt får vist at du er fordomsfri. Det holder nemlig ikke å være det. For å hjelpe oss litt burde representanter for den fordomsfrie eliten ha skrevet en håndbok: «Korrekte og ikke stigmatiserende benevnelser på ulike grupper av individer som egentlig ikke er annerledes.»» Det er meget godt sagt av Sonja Holterman, og det er dette det dreier seg om. Vi senker terskelen dit hen at uavhengig av hvem man måtte være, hvilken etnisk opprinnelse man måtte ha, hvilken religiøs overbevisning man måtte ha, eller hvilken hudfarge man måtte ha, så skremmer vi alle menneskene inn i en bås som gjør oss alle like og redde for å bevege oss. Man skulle tro at dagens VG ville skremme noen: «Nordmenn stemples som satans sønner». Det er tydeligvis en eller annen som har skrevet en bok, og der omtales nordmenn meget negativt. Antirasistisk Senter ved lederen Nadeem Butt har anmeldt denne saken. Jeg blir ikke skremt. Jeg blir faktisk beroliget over at vi greier å avdekke at vi har den type mennesker i det norske samfunnet. Men flertallet i denne salen vil, gjennom det vedtaket som blir gjort her i dag, gjemme disse menneskene, sånn at de kan jobbe i det skjulte, og det er farlig. Det er farlig! Jeg ønsker mye heller at disse skal stå fram. Men det som skremmer meg, er når NRK P3 søker en ny DJ – discjockey – så skriver de i annonsen: «Vi vil være spesielt lydhøre for søknaden din, hvis du har en flerkulturell bakgrunn.» Det skremmer meg – og da får flertallet i denne salen ønsket sitt oppfylt – hvis det er den retningen vi skal gå i, for det er diskriminering! Jeg vil forresten også kommentere det representanten Kari Lise Holmberg sa, at hun kunne dokumentere voldsom diskriminering og rasisme i Norge. Kan noen være så snill å legge fram en sånn dokumentasjon for meg? Det finnes ikke den type dokumentasjon. At enkelte organisasjoner driver og «skjønner seg på», blir en helt annen sak, men det blir subjektivt. Det finnes ingen bred dokumentasjon. Det betyr ikke at Fremskrittspartiet ikke innser at det finnes diskriminering og rasisme, men det bekjemper man ikke med den type lover som Regjeringen nå fremmer – diskrimineringslover, vil jeg si. Når det gjelder å styrke det rettslige vernet mot diskriminering på grunnlag av etnisitet, religion og annet, sier Regjeringen at ettersom Norge er blitt et stadig mer flerkulturelt samfunn, vil et sånt rettslig vern bli enda viktigere for å unngå motsetninger mellom grupper og sikre god integrering. Nei, det er jo det motsatte som skjer! Man skiller jo grupper, og grupper vil ha frykt for hverandre. Fremskrittspartiet er enig i at det bør finnes et godt vern mot diskriminering i Norge, men hovedpoenget er at dette lovverket allerede eksisterer – selv om det ikke finnes et eget lovverk, finnes det etter Fremskrittspartiets syn tilstrekkelig for å fange opp diskriminering og rasisme. Dette blir altså i stor utstrekning støttet av Regjeringsadvokaten gjennom de fleste av proposisjonens kapitler. Regjeringens forslag til ny lov, eller vedtaket som skjer her i dag, blir derfor i stor grad en oppramsing og presisering av gjeldende lovverk, samtidig som en går lenger innenfor enkeltfelt for i stor grad å signalisere sitt sterke engasjement mot diskriminering. Flertallet har, hvis jeg får lov til å si det, en tendens til å begrunne sine innskjerpelser med krav fra internasjonale konvensjoner vi er knyttet til, men det blir også i de aller fleste tilfellene avvist av Regjeringsadvokaten og Justisdepartementet. Det er etter Fremskrittspartiets syn ikke fremmet et balansert lovforslag, noe som kan resultere i at forslagene gir seg store, utilsiktede utslag. Det vil sannsynligvis bli slik at Fremskrittspartiet vil få kritikk. Vi vil sannsynligvis bli satt i en situasjon der vi vil få vanskeligheter med å forsvare hvorfor vi ikke stemmer for denne loven. Men med bakgrunn i det jeg allerede har sagt, at både Justisdepartementet og Regjeringsadvokaten, Riksadvokaten mfl., med skiftende konstellasjoner, har gitt uttrykk for at forslagene allerede er dekt opp, forholder vi oss til det. Derfor går vi altså imot hele loven. Styrking av det rettslige vernet mot diskriminering går ikke gjennom å skape diskriminerende faktorer, som bl.a. gjøres ved omvendt bevisbyrde, som er det mest urovekkende forslaget som ligger her. Etnisk diskriminering er et reelt og alvorlig problem i Norge, sier flertallet. Og jeg har spurt: Med basis i hvilken virkelighet? Og jeg spør: Hva med denne loven, skal vi nå bli kvitt problemet med denne loven i hånd? Nei, jeg tror det ikke før jeg får se det. Iveren etter å få presset gjennom disse lovene har, tror jeg, ledet Regjeringen til faktisk å bryte de konvensjonene de selv hevder er basis for lovtekstene – dette gjelder i stor grad, i særdeleshet, Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen. Men disse lovene bryter også med andre FN-konvensjoner. Man bruker altså en lovtekst som innbefatter internasjonale konvensjoner som Norge har ratifisert – og så bryter en de samme konvensjonene med det lovverket. I lovteksten står det bl.a. at hvis det er grunn til å tro at det har funnet sted diskriminering, skal slik diskriminering «anses som bevist». Dette er brudd på internasjonale konvensjoner, det er brudd på menneskerettighetskonvensjonen. Regjeringen ønsker med andre ord, med støtte fra sosialistene her, å innføre omvendt bevisbyrde i saker som omhandler diskriminering. Det betyr at en som anklages for lovbrudd, må bevise sin egen uskyld – dette til tross for at de konvensjonene flertallet påberoper seg, entydig har slått fast at enhver skal forutsettes utskyldig inntil bevist skyldig i henhold til lov. Regjeringen, eller flertallet, ønsker altså i forbindelse med disse lovene å nedsette to instanser som skal overvåke eventuelle brudd på foreslåtte lover. Blant annet skal et diskrimineringsombud håndheve og være en pådriver i dette arbeidet. Ombudet skal bl.a. drive oppsøkende aktivitet overfor innvandrerbefolkningen. Dette er en sammenblanding av roller hvor diskrimineringsombudet på den ene siden skal oppfordre til angiveri og så på skjønnsmessig vis avgjøre hvorvidt diskriminering har funnet sted. Videre foreslås det opprettet en diskrimineringsnemnd som vil være dømmende myndighet. Nemnden skal bestå av åtte personer, og det stilles ingen krav om norsk statsborgerskap. Vi kan med andre ord oppleve at utenlandske statsborgere skal kunne dømme nordmenn i en prosess hvor de selv må bevise sin uskyld. Helt utrolig! Og til tross for de siterte konvensjonene som omfatter religiøse samfunn, velger flertallet eksplisitt å gjøre unntak for disse. Implisitt betyr det en legitimering av den religiøst motiverte diskriminering av kvinner som finner sted i mange miljøer. Utkastene til den nye lovteksten er et eksempel på hvordan Regjeringen påvirkes til å drive politikk på minoritetenes premisser. I den anledning bør det være opportunt å minne Regjeringen om at vår toleranse aldri må trekkes så langt at vi aksepterer intoleranse. Jeg hadde i utgangspunktet tenkt at jeg skulle bruke enda 15 minutter, for det er en hel rekke andre ting som kunne blitt kommentert. Men jeg forstår det dit hen at mye av pådriveren for denne regjeringen til å fremme dette lovverket kanskje kan summeres opp i forhold til lovens prinsipielle grunnlag. Regjeringen er av den oppfatning at alle disse argumentene overskygges av bl.a. de viktige signalene som en slik inkorporering vil ha for Norges internasjonale menneskerettighetsarbeid innenfor området rasisme og etnisk diskriminering, og at det generelt vil styrke Norges troverdighet som pådriver for menneskerettighetene. Dermed foreslår også Regjeringen at rasediskrimineringsloven inkorporeres i diskrimineringsloven. Det er det som må være pådriveren. Bare for å slå det fast helt til slutt: Jeg håper at Presidentskapet klart og tydelig legger voteringen opp slik at Fremskrittspartiet får stemme imot alle forslag og loven i sin helhet. Jeg fremmer vårt forslag i innstillingen.