Ursula Evje (Fremskrittspartiet), 1998-12-10:
Fremskrittspartiets politikk når det gjelder spørsmål om tro, liv og lære – kirke, utdannelse og forskning – er tuftet på et overordnet prinsipp om at alle mennesker har rett til egne valg og derved rett og plikt til å bli gagns mennesker. Den enkeltes ansvar for å ta avgjørelser på egne vegne og familiens ansvar for og plikt til å ta avgjørelser på barnas vegne, spesielt når det gjelder oppdragelse og opplæring, blir dessverre redusert dag for dag. Det offentliges hang til å redusere individets egen vilje er ikke bare betenkelig, men direkte uansvarlig i et levende demokrati. Barndom og barnets tidlige og kanskje for enkelte uansvarlige lek er et utviklingstrinn hvor innlæringen skjer via prøve og feile-metoden, en metode som fungerer meget godt også for større barn. Men hva gjør vi voksne? Jo, vi sender barna i barnehage og 6-åringene på skole og i skolefritidsordning fordi barna der får et pedagogisk tilrettelagt tilbud, som vi er lært til å tro er bedre. De ansatte har kompetanse, men hvor blir det av den frie leken og barnets mulighet til å lære av egen erfaring? Fremskrittspartiet er for en naturlig barndom, hvor hovedelementet er barn og foreldre i samspill og utvikling, ikke foreldre på egoistisk jakt etter egen tilfredsstillelse og erkjennelse, hvor barn er symboler under offentlig omsorg. Barn har rett til foreldre, og foreldrene har en overordnet moralsk plikt til å være nettopp foreldre. Det er også lovfestet. Gjesteopptredener av foreldre i forhold til sine barn på i gjennomsnitt to timer pr. dag er ikke en god løsning, men tilfredsstiller dessverre mange foreldres behov i hverdagens travelhet – ganske enkelt for å overleve. Hvordan kan vi akseptere at landets største parti fortsatt er målbærere for egoisme satt i system innen det offentliges ramme? Så over til et meget viktig punkt innen offentlig skole, nemlig grendeskolen. I Norge er mer enn 50 pst. av alle skoler udelte eller fådelte. Vi forbinder ofte disse skolene med grendeskoler, og grendeskolene anses av mange for å være økonomisk sett dyrere i drift enn store aldersmessig fulldelte enheter. Det finnes faktisk regnemodeller som gir driftsmessig optimale skoler økonomisk sett, men disse matematiske modellene kan ikke beregne barnas trivsel, utvikling og f.eks. behov for tilleggsundervisning. Det er ikke plass for følelser i matematikk. Fagets struktur gir ikke rom for skjønn. Enten er svaret riktig eller så er det galt. Nesten riktig eller litt galt går ikke. Når det stadig blir fremmet forslag av rådmenn rundt om i landets kommuner om nedleggelse av skoler for å spare penger, tar jeg sterkt avstand fra denne type økonomisering. Regnestykkene er ofte beheftet med store feil og mangler, f.eks. når det gjelder prognoser og gjennomgang av klassedelinger på mottakerskolene. Det økonomiske langtidsperspektivet er ikke tilstedeværende, og øyeblikkets innsparing er ofte ekstrautgifter i et lengre perspektiv. Fremskrittspartiet sier et meget klart nei til denne typen politikk og fremmer alternative løsninger for å beholde også grendeskolen som skole og kulturbærer i nærmiljøet. Kunnskapsformidling er skolens hovedoppgave, og skolelovgivningen tar utgangspunkt i det enkelte barns evner og behov – en framifrå lov, men det er forstemmende når innlæringen skal skje via personale som selv mangler gode forutsetninger for å lære bort f.eks. matematikk, biologi og naturfag, for ikke å snakke om fysikk og kjemi. Lærerne er skolens viktigste læremiddel, men krav til kvalifikasjoner i basisfag og evaluering har vært og er dårlig. Når en lærer blir autorisert som allmennlærer, underviser hun eller han i alle fag, selv om egne kunnskaper i enkelte fag er mangelfulle, f.eks. oppnådd og dokumentert kun ved karakterer fra videregående skole – og det var det. Dette må det bli slutt på, og lærere som ikke har nødvendig kunnskap, må akseptere egen kunnskapsmangel og rette på dette forhold. Barna er skolens viktigste anliggende nå og i fremtiden. Skolen drives for barnas skyld. Lærernes arbeidsplass er en sak for partene i arbeidslivet, men ikke på bekostning av barnas læremiljø. Når lærerne er utrygge på egen kompetanse, smitter utryggheten over på barna, og behovet for ekstraundervisning synes å eksplodere. Ekstraundervisning og spesialundervisning er et annet viktig tema for Fremskrittspartiet. Når vi ser hvor store summer som blir brukt for å hjelpe svake grupper og barn med forskjellige typer handikap til å tilegne seg grunnleggende kunnskaper, må dette ses som et symptom på en langvarig feilslått skolepolitikk. Når inntil 30 pst. av alle norske barn trenger en eller annen form for tilrettelagt undervisning, må noen gi beskjed om at dette er galt. 30 pst. av norske barn i skolepliktig alder kan umulig ha handikap i forhold til normalbarnet som gjør det nødvendig å ta dem ut av undervisningen eller styrke klasselærerfunksjonen. Etter Fremskrittspartiets vurdering må skolen tilpasses det enkelte barn, og ikke barna tilpasses skolesystemet, som «einskapsskulen» forutsetter. Normalundervisningen må stimulere til økt læring tilpasset den enkeltes behov. For å øke nasjonens samlede kompetanse, noe som også vil gagne f.eks. skolen, helsevesenet og ikke minst forskningen, trenger vi gode studiefinansieringsmuligheter og – det viktigste av alt – ordninger som sikrer et menneskeverdig liv etter fullført utdannelse. I dette fromme ønsket fra Fremskrittspartiet ligger det et krav om at Statens lånekasse for utdanning skal fungere som en profesjonell bank. Det skal og må gis tilbud om både flytende og fast rente på denne type lån. I tillegg må Stortingets representanter ta innover seg at når studietiden er over og studentene kommer i betalt arbeid, må de ha en mulighet til å klare seg selv uten sosialhjelp. Fremskrittspartiet fremmer derfor forslag om at kostnadene til Lånekassen skal være fradragsberettiget før brutto skattepliktig inntekt på selvangivelsen. Dette gjelder både renter og avdrag til Lånekassen. Politisk styrt rente diskuteres ut fra gammel vane, mye fordi man ikke makter å heve blikket mot fremtiden og et liv i frihet.