trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-09:
Det er mange som utfører eit viktig og flott arbeid i samband med velferdsstasjonane. Men det er slik i budsjettforhandlingane at ein skal forhandle om mange gode tiltak, og ein vil gjerne ha plass og midlar til mange gode ting. Då er det ofte slik at ein må setje ting opp mot kvarandre, og det er ikkje alt ein får like mykje pengar til som ein primært kunne tenkje seg. Men når vi har auka denne posten frå 500 000 kr til 1 mill. kr, er det eit bidrag både frå Høgre og frå Kristeleg Folkeparti. Det har vi i fellesskap, og også i budsjettsamtalar med Framstegspartiet, vore med på å lyfte opp. Så vil det vere ei utfordring vidare når det gjeld budsjetta dei neste åra, å vere med og påverke, slik at desse pengane ikkje forsvinn heilt ut. Det vil iallfall Kristeleg Folkeparti vere med og jobbe for.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-09:
Då Regjeringa la fram skipsfartsmeldinga, fekk ho veldig mykje honnør. Det som ein i dagens debatt fokuserer på, er noko som vil ramme vidare utover 2006, som ferjereiarlaga, som ikkje får vidareført nettolønnsordninga på same måten som i dag. Men samtidig har Regjeringa lyfta blikket også vidare utover og retta søkjelyset mot ein kompetansemodell, som gjer at ein del får betre ordningar enn i dag. Eg synest at debatten blir litt einsidig når ein berre fokuserer på dette. Det ligg altså inne over 1 milliard kr i støtte – eit rekordhøgt nivå – og Regjeringa vil halde fram med å ha støttenivået på dette nivået her, og ein vil fokusere på å gi nettolønnsordning for sertifikatpliktige stillingar i NOR og sertifikatpliktige med rett til refusjon i NIS. Det er også lagt til grunn at dei andre sjøfolka i offshoreflåten i NOR skal omfattast av nettolønnsordninga. Ein modell som prioriterer kompetanse, kan føre til auka innflagging til NIS, og er samtidig framtidsretta og tilpassa konkurransesituasjonen. Så eg trur det er viktig at ein ikkje svartmalar situasjonen her. Vi ser signal om at enkelte varslar utflagging, men eg trur at Regjeringa vil ha ein offensiv politikk.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-09:
Når det gjeld forsikring på stormskade, har næringa visst om dette i eit halvt år, så her går det vel kanskje òg på vilje til å få til ei løysing, og på at ein i det lengste håper å halde fram med den ordninga som er i dag, men der ein har varsla at det vil bli ei omlegging. Eg reknar med at landbruksministeren vil følgje denne utviklinga nøye i det som skjer her vidare. Når det gjeld fiskeriavtalen og føringstilskottet, er dei løyvingane som er foreslåtte, dei same som dei var for eit år sidan. Vi veit at omfanget av fiskeriavtalen har gått betydeleg ned, tidlegare ut frå behova som har vore. Men når det gjeld dei tilskotta som er foreslåtte på statsbudsjettet, meiner eg dei er veldig viktige. Føringstilskottet er eit positivt og viktig bidrag, spesielt nordpå, i forhold til å vidarebringe fiskeressursar.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-09:
Eg synest det var raust av Senterpartiet å gi meg moglegheita til å få snakke meir om Regjeringas politikk, for det gjer eg meir enn gjerne. Regjeringa sitt forslag til budsjett innafor Næringsdepartementet, Landbruksdepartementet og Fiskeridepartementet meiner eg faktisk er eit offensivt og godt budsjett. Det peika eg også på i innlegget mitt. Nokre mindre justeringar har vi gjort, men veldig lite i forhold til totalramma. Det er gledeleg at også fleire, sjølv dei frå SV, ser at Innovasjon Norge si ramme verkar akseptabel, og at det kan vere moglegheit til å gjere noko innafor denne ramma. Eg har god tru på at vi kan vere med og lyfte næringspolitikken vidare framover, og eg er spent på korleis Senterpartiet si vidare utvikling i politikken her går, for det er jo veldig mange område der ein søkjer eit nærmare samarbeid med Arbeidarpartiet og SV, òg innafor forsking og utvikling. Ei anna sak, som også har komme inn, er GIEK, garantiordningar for skipsverft, som er ei viktig sak. Eg har ikkje meir taletid, men eg kan gjerne ta meir dersom representanten Enoksen vil gi meg endå ei moglegheit.
May-Helen Molvær Grimstad (Kristelig Folkeparti), 2004-12-09:
Det er klart at det er utfordringar innafor næringa, men samtidig er det viktig å sjå dei moglegheitene som ligg der. I forhold til formuesskatten og tonnasjeskatten har det vore teke grep. Når det gjeld formuesskatten, skal det gjerast endå meir. Regjeringa har ein offensiv politikk med omsyn til dette. Så vil det vere nokre grupper som ikkje er fornøgde, men då gjeld det å dra fram det positive som faktisk finst, også i forhold til rekruttering. Men eg vil sende tilbake at dersom Framstegspartiets sin landbrukspolitikk hadde fått gjennomslag, ville det ha blitt mange bønder som hadde mista jobbane sine, og vi hadde mista mange av dei lykkelege kyrne, som Inge Ryan omtalte, trur eg. Konsekvensane av Framstegspartiet sin politikk når det gjeld landbruk, med dramatiske kutt, ville vere dramatiske omstillingar og mangel på arbeidsplassar, mange stader i heile landet.
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
SV ønsker å sikre arbeidsplasser og få ned ledigheten, sa representanten Ryan. Hva da med sjøfolkene? I tillegg har SV i denne budsjettbehandlingen gått sammen med regjeringspartiene og sagt at de er fornøyd med at de distriktsrettede såkornordningene er på plass. Så sier Ryan i denne debatten at man forventer at de kommer i gang på nyåret. Mens Regjeringen sier i budsjettdokumentet at målsettingen er å etablere fire nye distriktsbaserte såkornfond. Jeg spør: Hvordan i all verden kan SV stole på Regjeringen i denne saken?
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Jeg har vært til stede på KNUS-konferansen, og jeg har vært til stede på designkonferansen. Der var også statsråden, og begge stedene sa han: Jeg er mest glad i de næringene som ikke trenger subsidier. Jeg vil gjerne ha en utdyping av hva statsråden mener med den uttalelsen. Det er det første. Så sier man i budsjettet at målsettingen i år er å etablere de fire nye distriktsbaserte såkornfondene. Inge Ryan sa i sitt innlegg i dag at han forventer at de regionale såkornfondene kommer i gang på nyåret. Det er nesten ett år siden dette ble vedtatt i Stortinget. Følger Regjeringen opp SVs forventninger?
Grethe Fossli (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
I Arbeiderpartiets alternative budsjett foreslo vi at Tromsø også skulle få et landsdekkende såkornfond, i likhet med de tre andre universitetsbyene som Regjeringen foreslo. Stavanger har kommet inn i tillegg. Argumentet imot fra regjeringspartiene var at Tromsø var omfattet av et distriktsrettet såkornfond som kanskje kommer. Når vi kjenner til problemene, spesielt i Finnmark, men også i en del andre kommuner i nord, burde man ikke da ha prioritert nettopp de distriktsrettede såkornmidlene til næringssvake områder, slik man har sagt, og opprettet et eget landsdekkende fond for Tromsø, slik at alle universitetsbyene våre hadde fått et landsdekkende fond?
Michael Momyr (Høyre), 2004-12-09:
Ifølge et avisreferat fremkommer det at Ryan skal ha uttalt at hvis SV hadde eksistert da hjulet ble oppfunnet, ville SV sannsynligvis ha stemt imot. Det vil sannsynligvis være å gå litt for langt å trekke sammenlikninger mellom oppfinnelsen av hjulet og SkatteFUNN. Men de har nå i hvert fall det til felles, både hjulet og SkatteFUNN, at de viser seg å være en suksess. I budsjettet i år ser det ut som Sosialistisk Venstreparti har fått en mer positiv holdning til SkatteFUNN-ordningen. Kan Ryan bekrefte at SV etter hvert støtter denne nye oppfinnelsen, SkatteFUNN, slik som de etter hvert støttet oppfinnelsen av hjulet?
Michael Momyr (Høyre), 2004-12-09:
Gjennom debatten den senere tid har Senterpartiet markert seg med et par interessante forslag: et forslag om å flytte Stortinget til Finnmark en ukes tid, et annet forslag, som fikk mye spalteplass i sommer, var kjøp av norsk stein til Operaen. Det er min påstand at her i landet lever vi ikke av å kjøpe norsk, men av å selge norsk. Det går jeg ut fra at representanten Enoksen langt på vei er enig med meg i. Vi har store problemer med markedsadgangen for norsk laks. Norsk lakseproduksjon er en av de viktigste næringene vi har langs kysten og i distriktene. Jeg har lyst til å utfordre representanten Enoksen på hva hans oppskrift er for å bedre markedsadgangen for norsk laks.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-12-09:
Representanten Ryan snakka om dei lukkelege kyrne, men han snakka ikkje om dei ulukkelege sjøfolka. Reiarane flaggar ut og tener det dobbelte, ja kanskje både det tredobbelte og firdobbelte, og ikkje ei skattekrone kjem til Noreg. Sjøfolka blir jaga på land, til arbeidsløyse – kanskje SV har nokre madrassar til dei òg. Alt dette er takk vere at SV sviktar det forliket som Arbeidarpartiet, Framstegspartiet og Senterpartiet hadde 27. februar 2003. Ryan snakka om å skape arbeidsplassar, men han snakka ikkje om å leggje ned arbeidsplassar, som dei medverkar til innanfor sjøfartsnæringa. Kvifor sviktar SV arbeidande sjøfolk?
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-12-09:
Eg vil tilbake til sjøfolka. Vi opplever no at fleire og fleire reiarlag flaggar ut. Representanten Molvær Grimstad kjem frå Møre og Romsdal. Eit av landets og eit av verdas største supplyreiarlag, Farstad Shipping, er no på veg til å flagge ut alle sine nye båtar. Vi ser at Fjord Line flaggar ut. I eigarskapen i Fjord Line er «Fjord1», og Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal Fylkesbåtar stør utflagginga. Vi kan kanskje forvente at både hurtigruteselskapa og «Fjord1» også flaggar ut. Er det eit håp i hangande snøre at Regjeringa kanskje ser at det er feil politikk dei er inne på, og at ein her raserer arbeidsplassar på arbeidsplassar i den maritime klyngja, slik at vi kanskje kan få ein snuoperasjon? Det er som kjent inga skam å snu.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-12-09:
Senterpartiet fremma i går eit næringspolitisk forslag for m.a. Finnmark der det heiter at «alle fartøygrupper som fisker i norsk fiskerisone i Barentshavet skal levere minst 20 pst. av sin kvote til fiskeindustrien i Finnmark» – vel vitande om at landingane i Nord-Noreg frå norske fiskefartøy av torskearta fisk, i all hovudsak torsk, hyse og sei, har auka frå 58,3 pst. i 1990 til 66 pst. i 2003. Eg skjøner ikkje korfor Senterpartiet krev at minst 20 pst. av torskeartane skal landast i Nord-Noreg, når 66 pst. allereie blir landa der. Eg kan også fortelje representanten Enoksen at 20,8 pst. av dette faktisk blir landa i Finnmark. Til og med når det gjeld pelagisk fisk, er landingane no komne opp i 20 pst.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-12-09:
Til det siste kan det kanskje vere greitt å vise til Grunnlova og hennar føresegner om kvar Stortinget kan samlast i fredstid. Det som vidare er spørsmålet mitt, har med marknadspris å gjere. Eg vil gjerne ha klarleik i det frå hr. Enoksen si side. Er det marknadsprisen i Nord-Noreg som skal gjelde? Dersom vi seier at ein fiskesort blir bydd ut for sal, byr ei bedrift i Finnmark 6 kr, og så byr ei bedrift på Hitra 6,50 kr. Betyr det då at fiskarane skal tvingast til å selje fisken for 6 kr, fordi marknadsprisen i Nord-Noreg er 6 kr? Eller betyr det at bedriftene i Finnmark må auke prisen til 6,50 kr fordi det er marknadsprisen totalt sett i Noreg? Her må vi kanskje få ein definisjon av kva ein legg i «marknadsprisen».
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-12-09:
Eg tillèt meg å kome inn på eit område som statsråden ikkje var inne på. For ein månads tid sidan skreiv eg eit brev til statsråden og lurte på kva tid han hadde tenkt å fastsetje kvoten for vågekval for 2005. Det gjekk stygge rykte om at det var nokre byråkratar i UD som ikkje likte vedtaket i Stortinget om at kvotane skulle aukast monaleg og kanskje kome opp mot tilrådinga frå norske forskarar om eit par tusen dyr i året. Eg har ikkje fått svar. Representanten Elisabeth Røbekk Nørve lovde meg svar umiddelbart under årsmøtet til Nordmøre Fiskarlag for tre veker sidan, men framleis manglar eg svar. Det som er vesentleg, er å vite kor stor kvoten blir, og kva tid kvalfangarane får vite det.
Lodve Solholm (Fremskrittspartiet), 2004-12-09:
Eg la merke til at representanten Inge Ryan ikkje svarte på replikken min i stad. Han prøvde seg med å leggje skulda på oss. Ja, det er slik at når ein har dårlege eller ingen argument, er det ein taktikk som nyttar, og det er å snakke høgare og angripe motparten. Men eg trur ikkje det vil vere så mange som trur han – iallfall ikkje sjøfolka. Og eg trur ikkje han trur på det sjølv eingong. I så måte har eg lyst til å sitere ein samfylking som heiter Ivar Aasen: «Visdomen kan ein dølje, men dårskapen ikkje.» Det var faktisk under handsaminga av skipsfartsmeldinga at toget gjekk når det galdt nettolønsordninga. Vi i Framstegspartiet – og eg trur eg også kan snakke for Arbeidarpartiet og Senterpartiet – trudde på at det SV gjorde 27. februar 2003, då dei danna eit fleirtal saman med Arbeidarpartiet, Senterpartiet og Framstegspartiet, var til å stole på, men det var det ikkje. Det var då toget gjekk, det var då ein sette norske sjøfolk på land – til arbeidsløyse. I og med at ein raserte skipsflåten på den måten som ein gjorde, er det ikkje berre sjøfolka som har måtta gå på land og ut i arbeidsløyse. Det er folk innafor heile den maritime klyngja – skipsverft, skipsutstyr, skipsdesign, den lokale butikken som sel matvarer, osv. Det er snakk om kanskje 70 000–100 000 arbeidsplassar som står i fare når reiarlaga no flaggar ut. Og det er noko som er feil når representanten Inge Ryan og andre frå SV snakkar om at vi gir skattelette til dei som har så mykje frå før, og at det er reiaren som får skattelette. Det er ikkje reiaren som får skattelette. Det er reiarlaget som får skattelette, som dei kan bruke. Men kva hjelper det? Det som skjer, er at reiarlaga flaggar ut. Så tener reiarane og reiarlaga kanskje tre–fire gonger så mykje, og sjøfolka blir sette på land. Når det gjeld skipsindustrien, seier dei der at hadde det ikkje vore for reiarlaga og den norske sjømannen som tek telefonar og sender mailar frå Mexicogolfen, Brasil – «anywhere» – og fortel at slik og slik må ein gjere for at båtane skal bli best moglege, så hadde vi ikkje hatt dei maritime klyngjene rundt om i Noreg. Det er sørgjeleg at SV ikkje var til å stole på i denne saka. På vegner av sjøfolka seier eg meg lei for det.
Knut Werner Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
I moderne tid er det bygd opp et nettverk av velferdstilbud for fiskerne på kysten. Tilbudene har vært drevet av Norsk Sjømannsforbund, Den Indre Sjømannsmisjon og Norges Fiskarlag og finansiert ved egeninnsats, egne bidrag og tilskudd fra staten. Tilskuddet lå fram til og med 2003 på ca. 3 mill. kr. Høyre har tydeligvis som mål å fjerne også denne budsjettposten, ut fra et prinsipp om egenfinansiering, at dette ikke er statens ansvar. Derfor ble beløpet i år 500 000 kr. Neste år er beløpet, som også Molvær Grimstad sa, hevet til 1 mill. kr etter intens jobbing og lobbyisme. Det er likevel bare en tredjepart av hva det var til og med i fjor. Kristelig Folkeparti har gjennom sin, etter min mening, servile holdning i Regjeringen bidratt til dramatiske kutt i velferdstilbudet for fiskerne. Representanten Molvær Grimstad var stolt av budsjettet og også av denne posten. Hvor stolt, på en skala fra 1 til 10, er Molvær Grimstad over Kristelig Folkepartis bidrag, som i realiteten er at ordningen er kuttet med to tredeler i løpet av to år?
Knut Werner Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
La meg få lov å gjengi et par gamle ordtak. Det ene er: Hensikten helliger middelet. Det andre er: Det man ikke vet, har man ikke vondt av. Hvilken hensikt Regjeringen har med sin kystpolitikk, vet de muligens selv. Mer konkret, og særlig i forhold til Finnmark, som har vært en stor del av debatten så langt i dag: Dersom Regjeringens hensikt er å berge bosettingen i deler av Kyst-Finnmark, har Regjeringen valgt feil middel. Dersom Regjeringens hensikt er å bidra til å knekke deler av Kyst-Finnmark, har Regjeringen valgt rett virkemiddel. Middelet sett fra nord synes å være det som jeg sa: Det man ikke vet, har man ikke vondt av. Man vil ikke ta innover seg situasjonen slik den er i Finnmark. Politisk snikksnakk er bidraget så langt, og det provoserer. Det provoserer voldsomt. Derfor et nytt forsøk på egenevaluering – fortsatt på en skala fra én til ti: Mener statsråden at Regjeringen har håndtert situasjonen i Finnmark så godt at den kommer innenfor en skala fra én til ti?
Knut Werner Hansen (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
I forrige uke ble det i regi av Europaprogrammet holdt en konferanse i Bodø. Konferansen inngår i et prosjekt som har tittelen: «Norges Havdomene – utfordringer og strategier». Målsettingen for prosjektet er å ta tak i konkrete problemstillinger innenfor dette området og fokusere på dem. VG og Dagbladet var til stede og har i kommentarer i etterkant fått med seg essensen av konferansen. Deres kommentarer kan anbefales – iallfall som en kortversjon av det som skjedde. VGs Arve Øverby skriver på kommentarplass 3. desember under tittelen «Langt, langt mot nord»: «Gir norske myndigheter blaffen i våre norske interesser i nordområdene? Er vi i ferd med å forskusle våre muligheter til å bli en økonomisk og ressursmessig stormakt i nord?» Konferansen var preget av stor frustrasjon og besk kritikk over manglende forståelse og interesse for norske interesser i nordområdene. Kritikken kom ikke minst fra foredragsholdere fra sør – dvs. Oslo. Russerne er aktive. USA er ute etter å sikre sine interesser, både forsvarspolitisk og innenfor energipolitikken. Til og med vår lille grønne, isfrie nabo, Danmark, er på banen. Hvor er Norge? Jon Bingen, som er daglig leder av Europaprogrammet, framstod som både engasjert og pessimistisk – engasjert ut fra de store mulighetene vi har i nord, og pessimistisk på grunn av manglende interesse i de politiske og akademiske miljøene i hovedstaden. Ifølge media har statsminister Bondevik gått i tenkeboksen – for å tenke på én konkret sak. Jeg vil anbefale både statsministeren og resten av Regjeringen umiddelbart å starte en aktiv tenkeprosess rundt hvordan Norge skal framstå med en ny og aktiv politikk for nordområdene våre. I dag er det dessverre slik at Norge framstilles som en umælende kattepus i nordområdepolitikken. Slik kan det ikke være. Et helt ferskt eksempel fra fiskeriområdet: Fiskeridirektoratet og Kystvakta i Norge har over tid dokumentert grovt, russisk overfiske i Barentshavet. Det er torsk det er snakk om. Russerne har møtt dette med mye snakk, motpåstander og liten vilje til konkrete tiltak. For kort tid siden, i månedsskiftet november/desember, kokte det også over – endelig, vil jeg si – for en av de sindigste og ryddigste byråkratene i Fiskeridirektoratet. Han var veldig klar – offentlig – med hensyn til russernes manglende holdning, vilje og evne til å gjøre noe med overfisket. Jeg er kjent med at Norges Fiskarlag i et brev av 3. desember har tatt disse forholdene opp med statsministeren. Jeg vil til slutt bare gjenta mitt budskap: I forhold til russerne og fiskeriene tror jeg det bare er én ting som nytter, og det er tungt politisk engasjement.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-12-09:
Regjeringen fører en helhetlig og langsiktig skogpolitikk, men den er også moderne og framtidsrettet. En må ikke se det slik at det ikke er mulig å kople dette. Jeg skal trekke fram noen elementer. Det første er treprogrammet. Det er en økt satsing fra Regjeringen, som legger vekt på at vi må gå fra å være en ensidig råvareleverandør med priser som faller, til å bli en helkjedeleverandør med nye produkter som kan leveres til voksende markeder. Det handler treprogrammet om, og det er også langsiktig. Denne uken hadde jeg gleden av å besøke NTNU og se resultater av treprogrammet, som viser at det nå er mange som tar utdanning, forsker og driver på innenfor treområdet for å få fram nye produkter. Det er ikke kortsiktig, det er helhetlig. Bioenergi er et annet område hvor vi nå ser resultater. Vi ser at det er veldig mange nye anlegg som bygges. Det er en langsiktig og god investering for skogbruket å finne nye markeder. Og framfor alt: Tilskuddet til skogkultur er avviklet. Det er innført en skattefradragsordning som gjør at man nå kan ta penger ut av statskassen når man planter, uten at det er gjenstand for den årlige usikkerhet som budsjettbehandlingen representerer. Det er langsiktig.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-12-09:
La meg først si at det er hyggelig at også Hedstrøm synes at det skjer en del positive ting i landbruks- og matpolitikken. Det har han helt rett i. Det skjer veldig mye spennende og positivt rundt omkring. Det tror jeg det er viktig at vi alle i denne sal gleder oss over, fordi det har vært så bred tilslutning fra de fleste partier til å legge politikken til grunn for dette. Det er nok en del ting som en kan løfte fram, og kanskje i et internasjonalt perspektiv ha det litt moro med, av størrelser i norsk landbrukspolitikk, men det blir ganske meningsløst hvis en da ikke også løfter fram og ser på de meget vanskelige betingelsene vi har for å drive landbruk i Norge. Hvis en veier dette opp mot hverandre, tror jeg vi tør si at vi over tid, med skiftende regjeringer, har fått til en landbrukspolitikk og en livskraft på landbruksbygdene i Norge som en knapt skal finne andre plasser i den moderne verden. Så er det slik at vi hele tiden må slåss for å bli bedre. Det handler marginundersøkelsen om. Når den ligger på bordet, og vi eventuelt måtte vite at her er det ting som kan gjøres annerledes, er vi villige til å snu på samtlige steiner for å prøve å presse alle marginer vi kan, gitt at vi fortsatt skal ha landbruk og bosetting i Norge.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-12-09:
Først til økologisk jordbruk, utviklingen og muligheten for å nå målene i 2010. Det var slik – og Stortinget er orientert om det – at vi ved utgangen av fjoråret, altså for ett år siden, hadde lagt om 3,7 pst. av jordbruksarealet i Norge til økologisk areal, og vi vet at målet er 10 pst. i 2010. Nå vil vi få nye tall for 2005 på nyåret, men vi har i disse dager fått foreløpige tall i Landbruksdepartementet som viser en veldig gledelig utvikling. Det tyder på at tallene vil ligge i størrelsesorden 1,3–1,5 pst. økning. Det betyr at det er stor sannsynlighet for at vi på nyåret kan glede oss over å ha kommet opp på 5 pst. Det er en utviklingstakt som gjør at vi har stor sannsynlighet og vel så det for å nå målet om 10 pst. Så politikken virker på dette området. Jeg deler det gjerne med alle partiene i Stortinget som har vært med på å skape grunnlaget for en så riktig og viktig politikk. Når det gjelder naturskadeloven, legger vi til grunn at når man nå vil legge til rette for et privat forsikringstilbud fra årsskiftet, vil partene sørge for at så skjer, for det vil kundene deres være tjent med, og det ønsker de.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-12-09:
La meg starte med å si at det at vi på et område får høyere inntekter til statskassen enn det vi har lagt til grunn, bør vi vel kanskje glede oss over, og spesielt en representant for et parti som er veldig glad i å bruke penger på utgiftssiden. Jeg har litt vanskelig for å se det store problemet med det når vi i tillegg vet at dette avgiftsregimet for plantevernmidler bidrar til at den enkelte også tilpasser seg bruken av plantevernmidler og bruker mer «miljøgunstige» plantevernmidler, om det er lov til å bruke et slikt ord, i et omfang som også tjener miljøet. Dette er et område som viser at det er mulig å styre atferden hos brukerne gjennom et avgiftsregime som gjør at vi både kan ivareta et inntektsbehov for staten og styre utviklingen i en retning som er mer miljøvennlig. Avgift på plantevernmidler er en suksess. Det viser resultatene. Men vi ønsker å komme enda lenger, og jeg undrer meg over at man gjør dette til en viktig sak.
Lars Sponheim (Venstre), 2004-12-09:
Det er heldigvis mange spørsmål hvor en politiker ikke skal ha det avgjørende ord. Til det har vi fagfolk. Jeg opplever det som viktig – det er min oppgave som statsråd og Stortingets oppgave som regelprodusent – å lage rammer, slik at fagfolk kan bruke sitt fag og vi kan nå felles samfunnsmessige mål. På dette området har vi heldigvis et veldig godt og gjennomarbeidet regelverk, som også er en del av et internasjonalt regelverk. Jeg har tillit til at disse spørsmålene håndteres av Mattilsynet på en måte som gjør at de beslutninger som skal tas innenfor regelverket, og de råd som skal gis, er faglig ansvarlige. Vi kan ikke gjøre dette til politiske spørsmål om hva som er trygt og ikke trygt. Jeg vil likevel tilføye at jeg tror at utover det som utelukkende kan måles som fag og gjøres målbart i laboratorier, er det viktig å operere med en trygghetsmargin som gjør at folk også opplever maten som trygg. Vi kjøper mat og spiser mat – jeg hadde nært sagt med mer enn bare hodet og munnen. Vi bruker også hjertet og følelsen av at dette er riktig for oss å gjøre. Det er et hensyn som er helt reelt, og som må tas med i rammeverket for dette området.
Børge Brende (Høyre), 2004-12-09:
For 100 år siden var Norge et av de fattigste land i Europa. Vi har gjennom en bevisst politikk gjort Norge til et av de land som ligger best an i verden. Vi har et av de laveste ledighetstallene i Europa, og det er vekst i norsk økonomi. Norsk økonomi vokser med over 3 pst. i inneværende år. Grunnen til at vi har fått et robust velferdssamfunn, er at vi har et næringsliv som går bra, og som innbetaler skatt og avgift. Det er det næringslivet vi skal leve av – ikke det næringslivet som skal leve av subsidier og offentlig støtte, men det næringslivet som skal betale inn skatt og avgift og også finansiere velferdssamfunnet vårt og skape arbeidsplasser. Det er helt riktig at jeg gang på gang, også på de konferansene som representanten deltok på, har understreket at vi fremover trenger de robuste, omstillingsdyktige bedriftene som skal sørge for at Norge om 10, 20 og 30 år er et av de beste land i verden å bo i.
Børge Brende (Høyre), 2004-12-09:
I det budsjettet som vi får igjennom i samarbeid med Fremskrittspartiet her i dag, har Regjeringen lagt opp til å bedre rammevilkårene for norsk skipsfart gjennom å senke skatte- og avgiftsnivået for de norske rederiene, slik at de skal bli mer konkurransedyktige. Vi har også, i forhold til maritim industri generelt, bidratt til å gjeninnføre byggelånsgarantien, som jeg nevnte i mitt hovedinnlegg, med 2,5 milliarder kr, som sikrer verftene våre langs kysten. Vi skal nå se på det samlede skatte- og avgiftsnivået som hele skipsfartsnæringen har å forholde seg til. Den norske skipsfartsnæringen er viktig. Når det gjelder skipsutstyr, eksporterer Norge maritimt utstyr for over 30 milliarder kr i året, som dynamisk posisjonering, kraner og annen type utstyr. Når det gjelder nettolønnsordning for passasjerbesetningen om bord i ferjer, har vi valgt å flytte de ressursene over til de sertifikatpliktige med maritim bakgrunn.
Børge Brende (Høyre), 2004-12-09:
Som jeg også sa i mitt hovedinnlegg, har jeg stor tro på såkornmidler, og at de skal bidra til å kommersialisere både forskningsresultater og annen type virksomhet rundt omkring i landet i en tidlig fase. De distriktsrettede såkornfondene var noe av det første jeg gikk inn og så på, og jeg tok til etterretning at de vilkårene som var knyttet til disse, ikke var gode nok for å få dem realisert. Derfor har Stortinget på sitt bord forslag fra Regjeringen om å gå inn med et administrasjonstilskudd. Vi reduserer rentenivået, som disse distriktsrettede såkornfondene må forholde seg til, og man går også inn tyngre fra statens side i forhold til den andel man har. Dette har vi gjort i en god dialog også med SV, og jeg har god tro på at vi skal få til dette. Vi skal løpende følge med i forhold til de vilkår som vi nå har satt, og vi er avhengige av at private aktører vil gå inn.
Børge Brende (Høyre), 2004-12-09:
Fiskeriministeren har ved mange anledninger understreket nødvendigheten av også å ha en fiskeripolitikk som legger opp til omstilling, innovasjon og nyskaping. De eksemplene som representanten Enoksen viser til, bekrefter også at markedet etterspør helårig fiskeriproduksjon. Man er nok mer tilbakeholden i forhold til innfrosne varer enn tidligere, og vi må også være villige til å tilpasse den norske fiskeindustrien til de kravene som markedene stiller. Her mener jeg at virkemiddelapparatet skal være en aktiv aktør. En hovedproblemstilling har vært at det i perioder har vært overkapasitet, og det kan ikke innovasjonsapparatet bidra til å øke. Det må tilpasses de faktiske forhold. Vi må også i den sammenheng huske på at fiskerinæringen er en robust næring, som står for over 30 milliarder kr av landets eksportinntekter. Det er ingen subsidienæring. Det er en overskuddsnæring og en viktig næring for distriktene.
Børge Brende (Høyre), 2004-12-09:
Behovet for såkornfond har vært et viktig element i debatten om budsjettet til Nærings- og handelsdepartementet i flere år. Regjeringen har nå foreslått at det blir såkornfond på over 1 milliard kr til universitetsbyene Trondheim, Bergen og Oslo, og vi har lagt til Stavanger etter initiativ fra Fremskrittspartiet. Skal vi ikke da først glede oss over at dette nå blir realisert? Regjeringen fastslår at det selvsagt blir noe av de distriktsrettede såkornmidlene. Det er jo vedtatt av Stortinget. Pengene ligger der, forutsatt at det selvsagt også kommer inn private som er villige til å stille opp med kapital. Det er jo ikke staten som skal betale alle disse såkornfondene. Såkornfondene er distriktsrettede, og tilgjengelige også for Tromsø og hele Nord-Norge, noe de ikke er for de andre universitetsbyene. Derfor har vi sagt at det bør være utgangspunktet. Jeg synes at det å gjøre dette til en debatt om akkurat hvor såkornfondene ikke har kommet, når de egentlig er der, er litt eiendommelig og litt lite raust.
Børge Brende (Høyre), 2004-12-09:
Stortinget har vedtatt årets finansinnstilling, et kompromiss mellom regjeringspartiene og Fremskrittspartiet. I budsjettforslaget foreslo Regjeringen et utbytte på 78 pst., som er vedtatt av Stortinget. Det forrige romertallsvedtaket som det siktes til, og sitatet fra den forrige næringsministeren, er riktig. Men jeg har lagt veldig stor vekt på å opptre formelt riktig her, og foreslo overfor Stortinget å oppheve det forrige vedtaket gjennom et nytt romertallsvedtak. Dette har passert Stortinget. Man kan være enig eller uenig i om det skal være 78 pst. utbytte i år kontra 95 pst. i fjor, da vi inngikk et budsjettforlik med Arbeiderpartiet. Men når en statsråd kommer til Stortinget med forslag om opphevelse av et romertallsvedtak gjennom et annet, og det går igjennom, synes jeg det er urimelig å begynne å blande inn den type formalistiske spørsmål.
Børge Brende (Høyre), 2004-12-09:
I løpet av ett år er Statkraft tilført mer enn 5 milliarder kr, som de får beholde, etter å ha hatt en lang periode med sterk vekst, hvor de har kjøpt opp andre selskaper, og de disponerer 40 TWh. Statkraft er et veldrevet selskap, og vil også være et veldrevet selskap i tiden framover med det utbyttet som et flertall på Stortinget har lagt til grunn. Flertallet på Stortinget har redusert utbytteuttaket fra 95 pst. i fjor til under 78 pst. i år. Dette har jeg selvsagt tatt ansvaret for. Det er en klok politikk i forhold til de utfordringene selskapet står overfor. Jeg synes også det er riktig at man har en kapitaldisiplin som gir eieren mulighet til å påvirke også de fremtidige veivalg for selskapet. Det er oppsiktsvekkende at partier som faktisk har stemt for både 95 pst. og 78 pst., her under debatten har brukt den typen ord. Da sikter jeg ikke til representanten Arnstad, som de to siste årene ikke har vært med på dette.
Børge Brende (Høyre), 2004-12-09:
Jeg merket meg at representanten Hedstrøm igjen lot være å ta opp det formelle knyttet til vedtakene. Et romertallsvedtak ble fremmet og vedtatt av Stortinget om det utbyttegrunnlaget som Regjeringen har lagt til grunn. Utbyttet er lavere i år enn i fjor, selskapet har blitt tilført 5 milliarder kr ekstraordinært i egenkapital, og selskapet har vokst sterkt. Regjeringens politikk er at vi nå skal ha kapitaldisiplin i selskapet, og selskapet har alle muligheter til også å drive meget godt i tiden fremover. Selskapet tjener også penger i år, det er vi glade for. 1 milliard kr av dette overskuddet vil selskapet selv beholde og bruke til det man synes er fornuftige investeringer i tiden fremover.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-12-09:
Kontrollen med ressursuttaket er en av de viktigste forvaltningsoppgavene vi har. Her ligger egentlig løsningen for å bevare bestandene på en skikkelig måte og se til at ressursene blir utnyttet i et langsiktig perspektiv. Vi må erkjenne at det i den senere tid har blitt avdekket forhold som har nødvendiggjort intensivert kontroll, hvilket igjen har betydd at vi har måttet prioritere ressurser innenfor budsjettene til det. Jeg har over lang tid sagt at det kan bli nødvendig å belaste næringen med ytterligere utgifter til kontroll for å få has på det uvesenet som dette representerer. Det er kontrollavgiften et svar på. Høringen viser, som det alltid vil gjøre – at de som skal betale, ikke synes at dette er en god idé. Men jeg har foran meg akkurat nå en høringsuttalelse som foruten å si at årsmøtet har registrert at Arbeiderpartiets kystutvalg har lagt fram en innstilling som ikke er forenlig med en sunn økonomisk utvikling for norsk fiskerinæring – etter at Bendiks H. Arnesen har holdt foredrag – også sier at denne avgiften for så vidt er akseptabel, men at summen blir for stor.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-12-09:
Dette med postgangen mellom Stortinget og Fiskeri- og kystdepartementet har vi avklart tidligere i dag, og jeg skal se til at svaret kommer, hvor brevet enn måtte befinne seg. Jeg har lyst til å avklare helt tydelig at når det gjelder å fastsette fangsten av vågehval, er det Regjeringen som bestemmer. Så hva man måtte ha hørt om byråkrater i UD, er uinteressant i forhold til den prosessen som Regjeringen nå har for fastsettelse. Vi har i løpet av de årene vi har sittet i regjering, vist at vi ønsker å øke uttaket av sjøpattedyr, fordi man ser dette i en økosystemforvaltningssammenheng. Sjøpattedyrmeldingen var et klart varsel om at Regjeringen har en ambisjon – som Stortinget også understreker – om å øke uttaket. Så må vi erkjenne at vi senest for en ukes tid siden fikk signaler fra Japan, som ikke er særlig positiv når det gjelder å finne et marked for en del av disse produktene. Regjeringen er inne i en prosess. Næringen skal få svar på tallet i god tid før fangsten iverksettes. Det er ikke første året fangsttallet har vært fastsatt så sent som det kommer til å bli i år. Jeg kan ikke si eksakt hvilken dag det kommer, men Regjeringen arbeider med saken.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-12-09:
Med respekt å melde tror jeg nok at representanten Elvik overvurderer sin egen påvirkningskraft med hensyn til min lyst til å være statsråd eller ikke. Når det gjelder høstens tilstundende valg og hvilke konsekvenser det måtte ha for meg, kan jo det fort få konsekvenser for visse andre også, ikke minst når man ser på den fiskeripolitikken som representanten Elvik står for, og som er stikk i strid med mye av det som man ønsker langsmed kysten. Vi får daglig inn meldinger fra fiskere og fra industrien. Senest i dag sier industrien i Båtsfjord at de ikke får nok arbeidskraft. Vi fikk for to dager siden inn en melding fra en fisker på Senja som forteller at rentenedgangen har betydd at de har fått bedre driftsvilkår, at det vi har gjort på struktur, har gjort at båten hans, som hadde seks mann og vel 200 000 kr i inntekt for noen år siden, nå har ni mann og 580 000 kr i inntekt. Det er også en del av virkeligheten. Vi har satt inn en del tiltak som gjør at industrien, ikke minst de små bedriftene land og strand rundt, nå har bedre tilgang på fisk gjennom hele året, takket være fartøykvotene. Fiskeriforskningen viser at industrien har forbedret sin lønnsomhet betraktelig i løpet av de siste årene. Det synes jeg vi skal glede oss over, istedenfor å velge Elviks strategi om å svartmale og på den måten skremme både investorer og ungdommen bort fra fiskerinæringen.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-12-09:
En del av de problemene vi ser langsmed kysten – og Vardø er et slikt eksempel – kan ikke løses alene med fiskeripolitikken. Derfor har Regjeringen gått inn med konkrete tiltak, f.eks. i Vardø, med trafikksentralen, lønnsgarantifondet, voldsoffererstatningen – 25 nye Aetat-arbeidsplasser. Det viser at Regjeringen tar ansvar også i enkelttilfellene. Når det så gjelder verdiskaping og det å gjøre hver fisk mer verdifull, er det interessant å se at Senterpartiets svar er å sende Stortinget til Finnmark, som om det blir mer fisk av det. Det er jo der problemet hovedsakelig ligger. Det er for lite fisk å fordele på den overkapasiteten som vi har. Og hva brukte vi årene 1997–2003 til? Jo, vi brukte 1,5 milliarder kr i Finnmark. 70 pst. gikk til fiskerinæringen, og vi skapte en overkapasitet som økte med 22 pst. Det er det vi nå sliter med å bygge ned. Skal vi bruke mer av det? I denne salen den 6. februar 2002 tok representanten Arnstad fra Senterpartiet opp spørsmålet om, og var meget kritisk til, den nye fabrikken i Svartneshavna. Det var et svar på framtidens utfordringer når det gjelder verdiøkning. Senterpartiet er sterkt imot at vi skal få fri adgang til EU-markedet gjennom medlemskap til vårt hovedmarked. Det er sånn vi gir fra oss verdiskaping, det er sånn vi gir fra oss arbeidsplasser langsmed kysten. Da er det slik at Senterpartiet ikke bidrar særlig til utvikling på kysten.
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-12-09:
Da kunne man jo måle Arbeiderpartiets fiskeripolitikk opp mot den politikken som Regjeringen fører, og som det bekreftes gir en positiv utvikling langs kysten, en gryende optimisme og løsning på noen av de problemene som er der – mens det land og strand rundt nå reiser seg en storm mot de forslagene som kommer fra Arbeiderpartiet om regionalisering av ressursene. Fiskere fra landsende til landsende går imot, og Arbeiderpartiet i store deler av landet gjør det. Hvorfor? Jo, man forsøker å produsere fisken to ganger i Arbeiderpartiet. Man flytter fisk fra Hammerfest til Vardø. Man skal flytte fisk fra Værøy. Man skal flytte fisk fra Senja til andre steder. Det blir ikke mer fisk av det. Og det synes jeg man skulle være ærlig om i Arbeiderpartiet. Faktum er i hvert fall at en større del av torskeflåten tilhører Finnmark nå enn i 1990. En større del av torsken landes i Finnmark nå enn i 1990. Tre fjerdedeler av torskekvoten befinner seg i Nord-Norge. Da må Arbeiderpartiets løsning, å flytte fisk nordover, bety at det skal bli mindre fisk i Troms og i Nordland. Hva slags solidaritet er det?
Svein Ludvigsen (Høyre), 2004-12-09:
Egentlig burde jeg ikke bidratt til å forlenge debatten, men representanten Arnesen beklaget seg over at jeg ikke hadde oppgitt kilde for et sitat. Jeg viste i mitt innlegg tidligere i dag til Nord-Norges Rederiforenings årsmøte, som fattet et vedtak etter behandling av bl.a. innstillingen fra Arbeiderpartiets kystutvalg, og jeg omtalte også at de var negative til summen av den avgiftspolitikk som Regjeringen fører. Siden Arnesen ber meg spesielt om å være ryddig i forhold til referatet, har altså Nord-Norges Rederiforening gjort følgende vedtak etter at representanten Arnesen har holdt foredrag der. Det er fire sitater. Jeg siterer det første: «Årsmøtet har registrert at Arbeiderpartiets Kystutvalg har lagt frem en innstilling som ikke er forenelig med en sunn økonomisk utvikling for norsk fiskerinæring.» Et nytt sitat: «Årsmøtet i Nord-Norges Rederiforening mener Kystutvalget har tatt opp en rekke problemstillinger som er viktige for utviklingen av kysten, men mener utvalget ikke har vært like heldig med forslag til løsning.» Videre: «Årsmøtet i Nord-Norges Rederiforening er skuffet over at Arbeiderpartiets Kystutvalget i sitt forslag til løsning på problemene i fiskeindustrien, langt på vei også bidrar til å fjerne Deltakerloven og Råfiskloven.» Og sist, men ikke minst: «Årsmøtet mener at dersom utvalgets flertallsinnstilling blir vedtatt og blir norsk fiskeripolitikk, vil dette redusere egenkapitalen og evne til fornying og utvikling i flåten.» Det var fire sitater om det jeg refererte til i et tidligere innlegg, og jeg synes det er rimelig sterk kost. Da synes jeg faktisk det er rimelig dristig at man forsøker å tegne et bilde av Regjeringens politikk som om den skulle være til skade for kysten, når vi vitterlig ser at det er optimisme, at det landes mer fisk i Nord-Norge enn tidligere, at det relativt sett er flere fartøyer som er knyttet til landsdelen. Og så ber man om at det skal bli mer fisk! Ja, det finnes to muligheter for det. Den ene er at man flytter fisk fra én del av landet. Men 75 pst. av torskekvoten tas i Nord-Norge, så da må en ta fra Nordland og Troms eller fra Vestlandet – for å gi Finnmark mer. Den andre muligheten er at vi kan tillate et overfiske. Hvis vi skal tillate et overfiske, blir representanten Knut Werner Hansens kritikk av russerne satt i et ganske underlig lys. Jeg minner om at vi med russerne i november i Ålesund inngikk en avtale i Den norsk-russiske fiskerikommisjon om ytterligere tiltak for å komme dette til livs. Jeg tok dette opp for få dager siden i Moskva, og det er tillyst et nytt møte mellom landbruks- og fiskeriministeren i Russland og undertegnede. Dette har vi et høyt trykk på, men vi må også feie for egen dør. Det forsøker vi å gjøre, men da må man ikke nå invitere til å skaffe mer fisk til Finnmark, noe som bare kan løses ved å øke torskekvoten over TAC. Det kommer ikke på tale. Det vil være å skade bestanden og fiskeværene på sikt.
Rita Tveiten (Arbeiderpartiet), 2004-12-09:
Ja, det er flott å få vera med i næringsdebatten. Det er det ingen tvil om. Det kan eg berre seia først og fremst. Det er eit breitt fleirtal i næringskomiteen som peikar på betydninga av å satsa på kvinnelege etablerarar. Men det er stor avstand mellom det kvinnelege etablerarar sjølve meiner trengst, og det som fleirtalet i det politiske miljøet seier seg nøgd med. Det er positivt at Innovasjon Noreg satsar på kvinner, men resultatet står ikkje i forhold til ambisjonsnivået til dei kvinnelege etablerarane, og heller ikkje til ambisjonsnivået til Arbeidarpartiet. Det skal verta spennande å sjå om andelen av dei samla midlane Innovasjon Noreg rår over, har auka, og kva som er gjort for å få fram fleire kvinnelege etablerarar i Noreg, slik «bestillinga» var i St.prp. nr. 51 for 2002-2003. Vi ligg ikkje akkurat gunstig an ifølgje Global Entrepreneurship Monitor: Noreg er det einaste nordiske landet som ligg godt under OECD-gjennomsnittet for nyetablering for kvinner. Det trengst ein nasjonal handlingsplan for innovasjon og entreprenørskap, og det trengst ein vilje til å få resultat av dei tiltaka som vert sette i verk. Ein treng å justera kursen dersom dei verkemidla vi har samla oss om, gjev for magre resultat. Eg kjem frå eit distrikt der kystfrakteflåten er ein viktig næringsveg, og eg er glad for fleirtalsmerknaden om at frakteflåten skal få ei sårt tiltrengt fornying. Men denne næringa lever ikkje av merknadar. Det er heilt avgjerande at Regjeringa straks følgjer opp denne saka innanfor rammene, slik at fraktefartøya får eit fornyingsprogram som gjer at dei kan konkurrera med resten av den europeiske flåten som faktisk ferdast i våre farvatn alt i dag. Det hadde vore nyttig om næringsministeren kunne ha komme med ein kommentar om dette i dag. Eg vil òg nemna ordninga med IFU- og OFU-kontraktar, og at desse må brukast aktivt for å sikra at norsk industri får høve til å delta i utviklingsprogrammet for kampflyet Eurofighter. Det er viktig at denne ordninga vert brukt aktivt for å gje oss maksimal utteljing når det gjeld utviklingsarbeid for teknologiverksemdene våre. Det er ikkje nok at me får konkurrera om produksjonsoppdrag i etterkant av at våre kampflyalternativ er ferdig utforma. Heilt til slutt vil eg gje mi fulle tilslutning til at det vert fokusert på kysten sine moglegheiter og utfordringar. Skal det bu folk i heile landet, er det avgjerande at me får til ei verdiskaping basert på ressursane i havet, og at ein kan ha prisar som forsvarer kostnadsnivået i Noreg. Her må det vera både kreative og innovative løysingar som skal få støtte, for å få fram produkt som forbrukarane vil ha. Eg vil heilt til slutt rå til ei sterk marknadsfokusering for at me skal lykkast på dette feltet. For det er berre på den måten at vi faktisk kan skapa varige arbeidsplassar i Fiskeri-Noreg.
Olav Gunnar Ballo (Sosialistisk Venstreparti), 2004-12-09:
Det har vært en god del snakk om Finnmark i denne debatten, og Finnmark har jeg også lyst til å snakke om. Det er jo mitt eget hjemfylke. Jeg har også lyst til å nyansere litt det bildet som er skapt. Hvis man sammenlikner norske kommuner i perioden 1960–1990, vokste Askøy og Stjørdal raskest av samtlige norske kommuner i prosent, mens Alta kom på tredjeplass. Hvis man framskriver befolkningsutviklingen i Alta, vil faktisk samtlige finnmarkinger bo der i år 2377 – og kanskje mer passende for dem som sitter her i salen: Samtlige nordmenn kommer til å gjøre det i år 2858. Sånn kan man selvfølgelig misbruke statistikk. Likevel er det klart at situasjonen er dyster for en del kommuner. Vardø har vært nevnt, som har hatt 20 pst. tilbakegang de siste ti år. Gamvik hadde en større tilbakegang, og det samme hadde Måsøy. Det har ofte vært framstilt som om dette er gitt på grunn av den politikken som føres i dag. Men hvis man sammenligner den tilbakegangen som Vardø hadde i perioden 1999–2002, altså den perioden da regjeringen Stoltenberg satt og Karl Eirik Schjøtt-Pedersen var finansminister, var tilbakegangen på 7,6 pst. Det tilsvarer ganske nøyaktig i snitt den tilbakegangen som har vært i hele tiårsperioden. Det er altså ingen synlig forskjell i folketallsutviklingen i Vardø uansett om det sitter en regjering med en Høyre-statsråd eller, for den saks skyld, om Karl Eirik Schjøtt-Pedersen er fiskeriminister. Men det man i hvert fall må kunne enes om, er at det avgjort er en sammenheng mellom den fiskeripolitikken som har vært ført, uavhengig av regjeringer, og den utviklingen man har sett. Hvis man sammenligner med Båtsfjord-samfunnet, ser man hvordan en stabil fiskeribedrift som klarte å holde på arbeidskraften, også holdt på folketallet i en tiårsperiode – fram til 2003. Så har man fått en tilbakegang i Båtsfjord som vil bli relativt dramatisk dette siste året. Derfor kan verken Svein Ludvigsen eller andre fiskeriministere snakke seg bort fra betydningen av å ha stabile leveranser av fiskeråstoff – forutsigbarhet – og på den måten sikre de bedrifter man har hatt på land. Og derfor er det naturligvis en katastrofe for disse kystkommunene, disse kystsamfunnene, at de ikke lenger kan være sikre på å få leveranser av fiskeråstoff. Uansett hva slags regjering man har, er man nødt til å se på andre måter å forvalte dette råstoffet på, slik at befolkningen kan være sikker på å ha et utkomme fra den ene dagen til den andre. Det er derfor særdeles positivt at stadig flere krefter nå tar til orde for en mer regionalisert fiskeripolitikk, som kan gi den typen forutsigbarhet. Det kan også gi en bærekraft i fiskeripolitikken – som vi ikke har i dag, og som fiskeriministeren ikke nevnte i sitt innlegg – som gjør at man ikke kan fiske havet tomt for fisk, men i stedet har råstoffet, som vil være en verdifull ressurs for Finnmark, og som Finnmark vil være avhengig av i det årtusenet som vi har gått inn i.