Dag Ole Teigen (Arbeiderpartiet), 2007-02-06:
Først av alt vil jeg si at ingenting er mer tragisk enn når mennesker kommer i en livssituasjon der de ikke ser andre utveier enn å velge å avslutte sitt eget liv. Derfor vil også jeg takke representanten Ljunggren for at hun nå tar opp temaet selvmord blant unge, slik at vi kan sette temaet i fokus og se hva vi i felleskap skal gjøre for å redusere antall selvmord og selvmordsforsøk. Det er sjelden én enkelt grunn til selvmord. I de fleste tilfeller er selvmord og selvmordsforsøk resultatet av flere uheldige faktorer, der psykisk lidelse er en vesentlig, men ikke tilstrekkelig forklaring. I dag er selvmord den hyppigste dødsårsaken blant unge menn i Norge. I går kunne vi lese på framsiden av Dagsavisen at andelen unge jenter som har forsøkt å ta sitt eget liv, har økt med nesten 30 pst. fra 1992 til 2002, som Anna Ljunggren også var inne på. Også tallet på ungdom med depressive symptomer har økt kraftig, særlig blant gutter. Økt rusmiddelbruk – særlig alkohol – konflikter i påvirket tilstand og alvorlige krangler med foreldre blir trukket fram som årsaker. Prestisje på skolen og blant venner tærer også på unges psyke. «Du skal ha de rette klærne, masse venner og få toppkarakterer. Du skal bli noe», sier Heidi-Wibeke Bakkland, som er styremedlem i Mental Helse Ungdom. Jeg er enig med henne – unge mennesker opplever å være under stadig større press fra stadig flere kanter. Fordi årsaksforholdene er så sammensatte, tror jeg vi trenger både konkrete tiltak og brede strategier mot større deler av befolkningen for å forebygge selvmord og selvmordsforsøk. Forebygging er en oppgave for helsevesenet, men på langt nær for helsevesenet alene. I alle miljøer kan mekanismer som utstøting, avvisning, fattigdom, mobbing, overgrep, arbeidsledighet, krenkelser osv. føre til selvmordstanker. Forebyggende arbeid må derfor skje på mange arenaer utenom helsevesenet: på skolen, på studiesteder, i arbeidslivet, i forskningsinstitusjoner, i politiet, hos sosialetaten, i det politiske arbeidet, i eldreomsorgen, i boligplanleggingen osv. Forebygging handler også om å fange opp ungdom og gi dem et tilbud, spesielt dem som står utenfor idretten. Mer konkret kan forebygging handle om skolehelsetjenesten, der tilbudet varierer sterkt mellom ulike kommuner og mellom forskjellige bydeler. De fleste steder trengs det flere årsverk i skolehelsetjenesten. Det skjer mye bra arbeid innen folkehelse, men det er viktig at psykisk helse likestilles med fysisk helse også innen dette arbeidet. Helsesøster bør være tilgjengelig for barn og unge, både for dem som allerede har det vanskelig, og for å forebygge. Barne- og ungdomspsykiatrien har ansvaret for å gi behandlingstilbud til barn og unge under 18 år. I 2005 var det registrert 1 490 pasienter i barne- og ungdomspsykiatrien med suicidalfare som viktigste henvisningsgrunn. Mange strever også med selvmordstanker og -impulser som kan komme fram underveis i behandlingskontaktene uten at det er registrert som henvisningsgrunn. Selv om det heldigvis er få av disse unge som står i akutt fare for å ta livet sitt, er vurdering og oppfølging av unge mennesker med slike tanker et viktig område i barne- og ungdomspsykiatrien. Men risikofaktorer kan bare gi en pekepinn. Det finnes heller ikke pålitelige instrumenter for vurdering av selvmordsfare. En må spørre. En må ha en inngående samtale. I hjelpetelefoner erfarer man at det hjelper å lytte, å ville forstå, å bruke tid og å være engasjerte medmennesker som viser muligheten til å komme videre. Det er bra at vi har slike telefoner, og så må alle vi andre huske på at vi også har et ansvar for å være mer engasjerte medmennesker, et ansvar for å ta den praten og bruke den tiden på dem vi ser trenger det. Effektive tiltak mot alkohol- og stoffmisbruk, depresjon, seksuelt misbruk av barn, sosial isolasjon, ensomhet samt psykiske lidelser generelt kan også virke forebyggende. Forebygging skjer også ved å gjøre selvmordsmidler mindre tilgjengelige, og ved å redusere antall sensasjonspregete presseoppslag om selvmord. Det er også verdt å merke seg at mange selvmordsforsøk skjer spontant. Ut fra undersøkelser som tar for seg effekten av endret tilgjengelighet til vanlig brukte selvmordsmetoder, kan en anta at montering av hindringer fører til en nedgang i de totale selvmordsratene. Det ville være interessant å se på om dette er noe en burde satset mer på. Til slutt vil jeg si at det snakkes altfor ofte om alle dem – de som ikke får de beste karakterene, de som har en annen hudfarge, de som er arbeidsledige, de som ikke er slik som oss. Vi må skape et samfunn der det er snakk om oss – ikke om oss og dem. Det handler også om forebygging i aller bredeste forstand.