Marit Arnstad (Senterpartiet), 2016-04-12:
Senterpartiet er ikke representert i presidentskapet, men har klare synspunkter i en sak som denne. Jeg har lyst til å begynne med slå fast det åpenbare, og det er at det ikke er forbudt for stortingsrepresentanter å eie aksjer. Det er ikke forbudt for stortingsrepresentanter å ha selskapsinteresser. Det vi diskuterer i dag, er hvilken grad av åpenhet det skal være omkring de selskapsinteressene og aksjeporteføljene som stortingsrepresentanter har. Vi har i dag en regel som sier at alle interesser over en viss størrelse skal rapporteres i Stortingets register. Spørsmålet vi står overfor i dag, er egentlig todelt. Det SV foreslår, er å endre dagens system til en beløpsgrense ned til null. SV foreslår også at det skal vedlegges hver enkelt innstilling hvilke selskapsinteresser den enkelte representant har i forhold til en konkret sak. Så er det også forslag som ligger på bordet, om å fjerne grensen på 1 G og gjøre alle aksjeinteresser og selskapsinteresser registreringspliktige. Senterpartiet deler i og for seg presidentskapets syn om at det vil være nokså kunstig om en skal legge ved opplysninger om egne selskapsinteresser ved hver innstilling som angår enten næringsselskap, statseide selskap eller annet. Det kan skape et avgrensningsproblem i forhold til størrelsen på og karakteren av de eierinteressene man måtte ha, men også et avgrensningsproblem med tanke på hvilke saker dette skal gjelde. Derimot er Senterpartiet enig med SV i at den grensen som er satt til 1 G, synes nokså unødvendig, og at det enkleste og greieste når det gjelder et åpenhetsprinsipp, vil være om alle verv og økonomiske interesser som en stortingsrepresentant har, også blir ført opp i registeret. Det vil være en enkel regel, det vil være greit å forholde seg til, det vil være den åpenheten vi streber etter overfor utenverdenen, men det vil også være en grei ordning for den enkelte stortingsrepresentant. Senterpartiet fremmer derfor i dag forslag om det. Senterpartiet mener også det er en annen side ved åpenhetsspørsmål som fortjener en viss oppmerksomhet. Vi har nå et register for statsråder. Vi har et register for stortingsrepresentanter. Men det er en gruppe som også i svært stor grad blir berørt av kontakten med statseide selskap, næringsinteresser, offentlige anbud og andre ting som er svært viktig, og der også åpenhet har vært viktig, og det er den øverste administrative leder i hvert departement, nemlig departementsråden. Departementsråden besitter, i kraft av sin stilling, svært stor innflytelse. Det er viktig at det ikke kan stilles spørsmål ved uavhengigheten til departementsrådene, og det å stille krav til åpenhet om selskapsinteresser også for departementsråder vil bidra til å øke tilliten til statsforvaltningen generelt. Vi mener derfor at det også er viktig å kunne få på plass et system for departementsrådene i tråd med det som i dag gjelder for statsråder, og også i og for seg for stortingsrepresentanter. Vi har derfor også fremmet et forslag om at regjeringen oppfordres til å vurdere om tilsvarende regler som gjelder for statsråder, også bør gjelde for departementsråder. Ofte blir det i slike debatter som dette på en måte en underliggende tone om at en mistenker noen for å ha noe å skjule. Det er ikke spørsmålet i denne saken. Det som er spørsmålet i denne saken, er at åpenhet skaper tillit. Åpenhet er ryddig, og åpenhet bør være ukomplisert. Derfor bør det heller ikke være vanskelig for Stortinget å kunne vedta at alle selskapsinteresser som hver og en av oss representanter sitter på, også blir åpent registrert i det økonomiske registeret til Stortinget. Med det tar jeg opp forslagene nr. 3 og 4, fra Senterpartiet.