Snorre Serigstad Valen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-12-16:
Det er ingen tvil om at «Deepwater Horizon»-ulykken var en veldig stor tragedie. Når sånne ulykker skjer, videreformidler sensasjonshungrige medier først bildene av oljesølet, oljen som treffer land – vi har bilder av oljetildekte fugler osv. Og alt dette bidrar noen ganger til å tilsløre det faktum at det først og fremst var en stor tragedie i form av tap av menneskeliv. Det mener jeg var en underkommunisert del av den tragedien i vår. Det er veldig viktig at vi holder fokus oppe på sikkerheten på vår sokkel – det kommer jeg litt tilbake til etterpå. Jeg synes i den sammenheng at det er ganske usmakelige anklager som representanten Solvik-Olsen framfører, både mot miljøbevegelse og politiske kolleger, når han antyder at miljøbevegelsen håper på et så tragisk utfall som mulig i en katastrofe som kostet elleve menneskeliv. Det tror jeg selv Fremskrittspartiet bør holde seg for gode for. Det er jo også spesielt å høre Fremskrittspartiet – partiet som har en partileder som ikke er i stand til å svare enkelt ja eller nei på om hun erkjenner at menneskeskapte klimaendringer er et problem, samtidig som de har en representant i energi- og miljøkomiteen som er opptatt av CO2-rensing – belære andre i motstridende standpunkter i viktige politiske saker. Det er ganske fremmed for meg. «Deepwater Horizon»-ulykken i Mexicogolfen – og nå håper jeg at jeg slipper unna representanten Solvik-Olsens vrede – var en viktig påminnelse for dem som ønsker å åpne for oljeboring nær kysten også i Norge. Det tror jeg vi alle kan være enige om. Skråsikkerheten blant aktørene i Mexicogolfen var også stor. Man tenkte at det ikke var noen sikkerhetsrisiko av betydning forbundet med oljevirksomheten der. Dessverre viste det seg at det var feil. Derfor har jo myndighetene på flere måter agert helt riktig når man har reagert på ulykken, som andre har vært inne på: Petroleumstilsynet opprettet en arbeidsgruppe kort tid etter at ulykken oppsto, «Deepwater Horizon»-ulykken og erfaringene man har gjort seg etter den ulykken, skal med i Arbeidsdepartementets stortingsmelding om helse, miljø og sikkerhet, og Olje- og energidepartementet la alle tildelinger på dypt vann på vent i siste konsesjonsrunde. Så stemmer det at Norge er blant de beste og sikreste i hele verden når det gjelder oljeindustri. Det kan det være ekstra verdt å minne om i dag når vi leser i avisene om f.eks. land som USA. Vi har ikke mye å lære av USA i oljepolitikken. Når det gjelder måten vi har fordelt velstand fra oljen på, måten vi har forvaltet sikkerheten på norsk sokkel på og på mange andre områder, er vi blant de aller fremste i verden. Men det er ikke grunn til å bli hovmodig. Det viser både hendelsene på Snorre A og Statfjord, og nå sist ikke minst nestenkatastrofen på Gullfaks C. Jeg håper jeg ikke skal bli anklaget av Fremskrittspartiet for også ha gått rundt og i hemmelighet håpet på en katastrofe der, som ville kostet miljøet store ødeleggelser, eller kostet menneskeliv. Tvert imot har debatten i høst vært preget av mange arbeidere også på norsk sokkel, som trass i de strenge kravene vi har i Norge, som trass i den høye selvtilliten vi har på HMS-området på norsk sokkel, har vært bekymret for egen og andres helse, og bekymret for tilstanden mange av installasjonene på norsk sokkel er i. Derfor er dette et felt vi må følge tett framover, og det er også viktig at Petroleumstilsynet har gode og forutsigbare rammer i framtiden. I så måte er jeg veldig glad for at det ser ut til – skjønt jeg er i en annen komité – at Fremskrittspartiet har forlatt sin idé om å legge ned Petroleumstilsynet, slå det sammen med Arbeidstilsynet og hente inn effektiviseringspotensial på det. Det var en særdeles dårlig idé fra Fremskrittspartiet, som jeg er glad for at de har gått bort fra.