Karin S. Woldseth (Fremskrittspartiet), 2008-12-15:
Nå har vi hørt nok en lovprising av kulturpolitikken til den rød-grønne regjeringen og hvilke fantastiske økninger det er i kulturbudsjettet også for neste år. Men la oss ta et lite tilbakeblikk på hva som faktisk skjedde i 2008 av nytenkning og visjoner fra den samme regjeringen – og det var ikke stort. Vi har hatt et mangfoldsår som kostet 50 mill. kr, og vi har hatt kulturbyen Stavanger som fikk 100 mill. kr av staten. Mangfoldsåret er åpenbart så vellykket at det skal videreføres også inn i 2009, så vi må formode at det har kommet for å bli. Kulturbyen Stavanger kostet 100 mill. kr, og den er knapt nok kjent utenfor Norges grenser. Direktøren innrømmer til og med at markedsføringen kanskje kunne vært bedre. Jeg tror vel egentlig ikke at folk flest har hatt noen følelse av det fantastiske Kulturløftet i året som gikk, og jeg tror heller ikke de vil merke vesentlig forskjell i året som kommer. Det jeg ønsker å si, er at til tross for at millioner på millioner sprøytes inn i kulturlivet i Norge, er det nok mest til glede for kulturlivet selv og ikke for brukerne av kulturtilbudet. Den rød-grønne regjeringen går på opptråkkede stier og gjør ikke noe forsøk på å tenke nytt og innovativt. Den sittende regjering arvet en kulturmelding fra Bondevik II-regjeringen, og de grep som gjøres, gjøres stort sett etter denne gamle meldingen. Det finnes ingen rød-grønn tråd i kulturpolitikken – ingenting som vil sette fotspor i kulturhistorien annet enn at man har bevilget forferdelig mye penger. Dette er det siste kulturbudsjettet fra den rød-grønne regjeringen før vi skal ha et nytt stortingsvalg. Og hva står igjen? Jo, en gavmild kulturminister som har gitt penger til alle, uten at det kan synes som om det har vært noen plan i det. Hva nytt har den rød-grønne regjeringen bidratt med de tre siste årene? Opera? Nei. Den var påbegynt lenge før vi fikk statsråd fra Arbeiderpartiet. Den kulturelle skolesekken? Nei. Det var Fremskrittspartiets forslag i forrige periode. Filmsatsing? Nei. Norsk film hadde hevdet seg lenge før Giske satt i statsrådsstolen. Fremskrittspartiet ønsker en levende kultur fri for politisk styring og basert på personlig engasjement og frivillighet. Fremskrittspartiet har aldri hevdet at folk har lik smak, eller at folk ikke ønsker seg variasjon og bredde i tilbudet. Det er jo nettopp folk flest som sikrer variasjon og bredde, helt uavhengig av hva kultureliten ønsker å servere av nyskapende impulser, ideer og estetiske opplevelser. Derfor synes vi det må være et mål å få mer ut av skattekronene kulturen får. Det er i dag dessverre en smal kulturelite som bestemmer i hvilken retning kulturen skal utvikle seg. Dette resulterer i at museer er fulle av kunst som ingen får se, og bibliotekene får bøker ingen vil lese. Fremskrittspartiets kulturpolitikk er basert på verdien i å skape mest mulig opplevelser for flest mulig. Det oppnår vi ved at kulturleverandørene tilpasser seg sitt publikum, ikke ved at kulturleverandørene kjemper om hvem som er flinkest til å få offentlige penger. Den rød-grønne regjeringen har derimot sviktet både Soria Moria-erklæringen, altså løftene til folket, og ikke minst har de sviktet folket ved ikke å følge opp sine løfter. Og da tenker jeg på frivillighet. Heller ikke i 2008 ble det innført momsfritak eller momskompensasjon – det ble ikke engang vurdert – slik det står så vakkert i Soria Moria-erklæringen. Det kan synes som om statsråden er mer opptatt av kunstnere i alle former enn av det frivillige arbeidet. Nå skal statsråden få slippe å snakke om den fantastiske milliarden som frivillig sektor skal tilføres, for med all respekt: Den samme statsråden har fjernet 3–5 milliarder kr fra det frivillige Norge gjennom automatforbudet. Det hjelper ikke å skryte av smulene man gir, når man først har stjålet hele kakestykket. Så la oss nå se framover. Hva er det vi ser av nytenkning og visjoner fra den rød-grønne regjeringen neste år? Så vidt jeg kan se og lese, er det ingenting. Man fyller pengesekker i hele Norge, men det er ingenting nytt. Fra Fremskrittspartiets ståsted er det bare klatting på allerede eksisterende tiltak. Da er det godt at Fremskrittspartiet nok en gang ligger foran. Hvilke grep er det da Fremskrittspartiet gjør som vil gjøre det mulig for kulturlivet å eksistere også uten altfor tette bindinger til staten og de til enhver tid sittende regjeringer? Vi foreslår også i år to fond som skal bidra til å løfte kulturlivet, om enn på vår måte. Det ene fondet vil styrke frivillige lag og organisasjoner på en helt annen og ny måte i forhold til hva Regjeringen gjør. Avkastningen av dette fondet rettes mot aktiviteter for barn og unge. Vi ønsker å stimulere barn og unge til å delta i ulike kulturtiltak, og vi ønsker at avkastningen av fondet skal nå folk – alle folk. I tillegg til det fondet jeg nettopp nevnte, har vi også fondet for kultur og næring. At kultur er næringsvirksomhet, er det vel ikke lenger noen diskusjon om. Kulturvirksomheter omsetter for flerfoldige milliarder hvert år. Derfor ønsker vi å stimulere kunstnere i alle sjangre til å fokusere mer på seg selv som en næringsvirksomhet. Vi ønsker arbeidsfelleskap hvor man kan ha en felles regnskaps- og markedsføringsdel – rett og slett et fellesskap som stimulerer og inspirerer på linje med slike som er etablert f.eks. i London, og som fungerer aldeles utmerket uten statlig innblanding. Fondet kan brukes til bl.a. slike tiltak. Så litt om kulturminner. Fremskrittspartiet har hevdet i en årrekke at kulturminner og tradisjoner skal vi ta vare på. Fremskrittspartiet har merket seg at også innenfor kulturbudsjettet er det satt av 10 mill. kr til Kulturminneåret, og det er vi veldig glad for. Jeg håper at statsråden leser statsbudsjettet og snakker med miljøstatsråden, som jo er hovedansvarlig for kulturminner, når det gjelder brannsikring av Bryggen i Bergen. Her må det gjøres noe, og det må gjøres raskt. Vi kan ikke risikere at Bryggen, med alle sine skatter, brenner ned fordi den ikke er sikret godt nok. Det ville vært en tragedie både for byen Bergen og for Norge som nasjon. Det finnes også mye annet innenfor rehabilitering av våre kulturminner, enten de befinner seg på museer eller de er enkeltstående kulturminner. Men at et av verdens rikeste land ikke passer på og verner om kulturminnene sine, tror jeg ikke etterslekten vil forstå. Så til slutt litt om film. Det er ikke den rød-grønne regjeringen som skal ha æren for at film går så godt i Norge. Grunnen er først og fremst det at støtteordningene til filmbransjen er blitt endret, slik at filmproduksjonen i større grad skal rette seg mot publikum. Endringene i støtteordningene, sammen med profesjonalisering og internasjonalisering av bransjen, har ført til at norske filmer i langt større grad lages på en slik kunstnerisk måte at de finner et stort og villig publikum. Norsk filmbransje er helt i forkant i en ny tenkning om offentlig støttet kultur, hvor det er om å gjøre å maksimalisere det kulturelle utbyttet man kan produsere for fellesskapets penger. Fremskrittspartiet vil gi honnør til bransjen, som i stadig større grad finner brede og smale publikumsgrupper, og klarer å produsere gode filmer innenfor hensiktsmessig økonomiske rammer, som treffer disse publikumsgruppene. Samtidig har bransjen vist at den kan tiltrekke seg kompetanse og kapital til nye produksjoner. Fremskrittspartiet mener at utviklingen i filmbransjen viser at markedsmessig tenkning fungerer meget godt også innenfor kulturfeltet.