Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2013-10-22:
Det er gjort mye for å sikre barn gode oppvekstvilkår de senere årene. Barnevernet er styrket med tusen nye stillinger, vi har fått full barnehagedekning, barnehageprisene er redusert betydelig og nå legger vi til rette for to opptak. Det gir foreldrene stor valgfrihet. Den blå-blå regjeringen tar over på et tidspunkt der Norge er mer likestilt enn noen gang. Gjennom bevisste og framtidsrettede politiske initiativer har vi sammen lyktes godt i å gi kvinner og menn mer likeverdige rettigheter. Kvinner har fått økt frihet gjennom arbeid og inntekt. Inntekt gir økonomisk frihet og uavhengighet. Politisk er det bygd opp under dette, særskilt gjennom en sterk utvikling av arbeidsplasser – både i privat og i offentlig sektor – gjennom initiativ for mer likelønn og gjennom engasjement mot ufrivillig deltid og for mer heltid. Pappapermen er utvidet og bidrar til jevnere fordeling av fravær fra arbeidsplassen ved fødsel. Allerede da samarbeidserklæringen ble presentert, fikk vi et brått varsel om en ny kurs på likestillingsområdet. Statsrådens uttalelser i ettertid bærer bud om en likestillingspolitikk i revers, med andre ord en tydelig påminning om at rettigheter ikke kjempes fram en gang for alle. Best kan dette illustreres med standpunkter knyttet til fastlegens reservasjonsrett, redusert pappaperm, utvidet kontantstøtte, holdninger til kvotering og ingen ambisjoner i likelønnsspørsmålet. Verken regjeringsplattform, erklæring eller statsråd Hornes uttalelser i Aftenposten 19. oktober – at det ikke er det offentliges oppgave å påvirke kjønnsrollemønsteret i hjemmet – vitner om at den blå-blå regjeringen vil gå offensivt til verks i likestillingspolitikken, til tross for at den har to kvinner som sine fremste representanter. Vi fra Arbeiderpartiets side kommer til å minne regjeringen på hvor viktig likestillingspolitikken både har vært, er og vil være for oss i tiden framover. Her har vi et ansvar for å få til en god utvikling. Kulturpolitikken har fått et fantastisk løft gjennom våre åtte år i regjering. Det beste en kan si om kulturpolitikken nå, er at plattform, erklæring og ulike uttalelser etterlater stor grad av usikkerhet. Om noe er sikkert, er det dette at det som vanligvis anses som svært viktig i kultursektoren – nemlig forutsigbarhet – ikke virker relevant for den blå-blå regjeringen. Det er ingen bekreftelse på et fortsatt kulturløft. Tvert imot er det næringslivssponsing og skattefinansierte gaver som skal bidra til økonomien. Pressestøtten er under press. Gjennom Kulturløftet er det gitt økt respekt for den kunnskap, det engasjement og den bredde som norske kulturarbeidere står for. Gjennom Den kulturelle skolesekken, Den kulturelle spaserstokken og nye initiativer for å bringe kultur inn på arbeidsplassene har vi heist kultursektoren opp i en høyere divisjon i folks bevissthet. Det kan selvsagt tenkes at den nye regjeringen vil velge å tappe kultursektoren – i sin iver etter å innfri sine løfter om skattekutt til landets rikeste. Min forventning til den nye regjeringen – en forventning jeg vet jeg deler med mange som er opptatt av kulturlivet, enten en er observatør, deltaker eller kulturarbeider – må være at den bekrefter at målet om 1 pst. av BNP videreføres.