Inger S. Enger (Senterpartiet), 2002-06-18:
Stortinget er i dag invitert til å innlemme gassmarkedsdirektivet i EØS-avtalen og norsk lovgivning. Dette er en sak som kan få store konsekvenser for forvaltningen av norske naturressurser og norsk økonomi. Senterpartiet mener at Stortinget må ta seg tid til en mye grundigere behandling enn det som det er lagt opp til i dag. Konsekvensene av direktivet må bli mye bedre belyst før det eventuelt kan innlemmes i norsk lovgivning. I Norge har vi ønsket å forvalte petroleumsformuen på en miljømessig forsvarlig måte og til beste for fellesskapet. Den politiske viljen til å skjerme naturressursene har vært en viktig forutsetning for at Norge i dag er et av verdens rikeste land. Gassmarkedsdirektivet kan gjøre det vanskeligere å få til en langsiktig og god utnytting av ressursene. Regjeringen har hatt et stort hastverk med å få Stortinget til å innlemme direktivet. Fristen for å meddele norsk tiltredelse til direktivet utløp som kjent i april – én måned før forslaget ble oversendt til Stortinget. Jeg stiller meg derfor uforstående til at dette er blitt gjort til en hastesak når fristen likevel har gått ut. Saken hadde fortjent mer omfattende utredninger, flere høringer og større muligheter til å få svar på spørsmål. Det ble gjennomført én høring, der samtlige fagpersoner som møtte, uansett hvilket EU-standpunkt de måtte ha, var svært skeptiske til å innlemme gassmarkedsdirektivet så raskt. Professor Øystein Noreng ved Handelshøyskolen BI uttalte at Norges syn så langt i forhandlingene med EU om liberalisering av gassmarkedet framstår som godtroende, og at vår forhandlingsposisjon var svekket. Han mente at Norge f.eks. kunne vente med å iverksette gassmarkedsdirektivet til gassmarkedene i Tyskland og Frankrike er reelt åpnet. Han påpekte også at vi burde utnytte vår forhandlingsposisjon til å sikre en større del av avkastningen på gassressursene i Norge. Etter manges oppfatning kan direktivet medføre et årlig tap i norske gassinntekter på opptil 10 milliarder kr. Målet med direktivet er å liberalisere gassmarkedet og redusere prisene til forbruker. Gassmarkedsdirektivet innebærer at gasselskapene i EU etter hvert får tilgang til hele verdikjeden, fra produsentstedet til forbruker. Da blir resultatet fort at en større del av verdiene vil bli hentet ut i EU, istedenfor å forbli i Norge. Dette resonnementet står i kontrast til den informasjonen som kommer fra Regjeringen. I stortingsdokumentene blir det flere steder gjentatt at departementet ikke regner med at endringene vil få «vesentlege konsekvensar». Olje- og energiministeren skriver som svar på spørsmål nr. 4 fra komiteen at norsk petroleumsvirksomhet vil bli marginalt påvirket av at direktivets oppstrømsregler blir gjennomført i Norge, og han legger videre vekt på at Norge er forpliktet til å gjennomføre direktivet. I et annet svar til komiteen skriver ministeren at det ikke finnes grunnlag for å konkretisere noe tall på tapte gassinntekter. Poenget er at når synspunktene i så stor grad bygger på antakelser, og synet på hva som kan bli resultatet, er så sprikende, blir det klart at den rekordraske saksbehandling vi nå opplever, virker uheldig. Det blir her lagt opp til at Norge skal være flinkere enn EU-landene sjøl til å implementere nye direktiv. Hvorfor skal Norge innføre dette regelverket raskere enn f.eks. Tyskland og Frankrike? Hvorfor kan vi ikke bruke mer tid til å kunne vurdere og stille betingelser for eventuelt å godkjenne direktivet? Senterpartiet vil stemme for mindretallsforslagene, der vi vil utsette behandlinga av gassmarkedsdirektivet til gassmeldinga foreligger, og til det foreligger reelle resultater om innhold, balanse og tempo i hele liberaliseringsprosessen.