Frank J. Jenssen (Høyre), 2017-05-29:
Med Høyre i regjering er det gjennomført viktige styrkinger av det lokale selvstyret, som vi har hevdet behovet for i mange år, og som vi lovte å gjøre hvis vi kom til makten. Arbeiderpartirepresentanten Eirin Sund, som nettopp var på talerstolen, har tidligere i denne salen gitt uttrykk for en nokså situasjonsbestemt entusiasme for lokaldemokrati. Det er noe som er ok så lenge det ikke fattes vedtak som hun er veldig uenig i, fritt etter hukommelsen. I Høyre er vi opptatt av lokaldemokratiets og det lokale selvstyrets egenverdi. Denne regjeringen gir som hovedregel kommunene rett i lokale plansaker, der de rød-grønne – som hovedregel – holdt med staten. Med Høyre i regjering ser vi dessuten at statsforvaltningen effektiviseres, og det er blitt færre ansatte i departementene plan- og bygningsloven forenkles og frigjør kommunal saksbehandling kommunene får større frihet fra statlig overstyring mange kommuner slår seg sammen, de fleste frivillig, til enkeltes store ergrelse det blir flere oppgaver til både kommuner og fylkeskommuner statlige arbeidsplasser flyttes ut av hovedstaden, og regionreformen vil gi færre fylkeskommuner Og i dag behandler vi nok et forslag som vil bidra til å styrke lokaldemokratiet og flytte makt og ansvar til kommunene. For det første skal ikke statlige klageinstanser i like stor grad som før kunne overprøve utøvingen av det frie skjønnet i kommunene. Innbyggernes individuelle rettigheter opprettholdes. Loven skal fortsatt følges også av kommunene, selvfølgelig, men det er snakk om å heve terskelen for når det frie skjønnet som utøves av kommunene, skal kunne overprøves. Jeg vet ikke om det var en forsnakkelse, men representanten Sund sa at Arbeiderpartiet tillegger lokaldemokratiets vurderinger stor vekt. Det er faktisk nettopp det som er formuleringen og forslaget til endring i loven, at man skal gå fra at man skal legge vekt på det frie skjønnet, til å legge stor vekt på det frie skjønnet. Så hvis Eirin Sund og Arbeiderpartiet mente bokstavelig det som ble sagt fra talerstolen, burde man også stemme for det forslaget. Det er forunderlig å høre Arbeiderpartiets skepsis i saken, for det som Arbeiderpartiet sier, er egentlig dette: Før kommunene får så mye penger som Arbeiderpartiet bestemmer er nok, kan vi ikke stole på de menneskene som utøver skjønn, og som bruker sitt vett og sin fornuft i kommunene. Det er et ekko her til det jeg først trodde var enkeltuttalelser fra representanten Sund, men som man nå kan mistenke er en inngrodd skepsis i Arbeiderpartiet, nemlig at partiet er mer å regne som en situasjonsbestemt tilhenger av det lokale selvstyret. Departementet foreslår også å gi kommunene som offentlig organ rett til å reise sak mot staten, med noen unntak, bl.a. barnevernssaker. I tillegg skal det gis mulighet til rettslig prøving og innsigelse etter plan- og bygningsloven. Ideen er ikke at kommunene skal springe til retten hver gang et vedtak i staten går dem imot – og det tror vi ikke kommer til å skje heller – men det er et helt betimelig spørsmål om det nå ikke er på tide å lage det som Norge har manglet, nemlig en tvisteløsningsordning mellom stat og kommune også for rettslige spørsmål. Det mangler vi i dag, selv om vi er internasjonalt forpliktet til å ha det. Dette vil altså bidra til en styrking av kommunens relative stilling overfor en nokså mektig stat. Kommunene skal ikke uten videre behøve å akseptere at «slik er det når staten har talt», men man skal ha mulighet til å bringe saker inn for en rettslig prøving. Taper staten, f.eks. fordi retten kommer til at staten ikke har overholdt egne vedtatte lover – det er det det er snakk om – får det også bli opp til staten om man mener det er behov for å endre eller klargjøre lovverket. Men det skal ikke være slik som det er i dag, at kommunene bare må ta til takke med og finne seg i at det er statens fortolkning som gjelder. Også her forundrer det at Arbeiderpartiet argumenterer imot å gi kommunene en slik styrket stilling i forhold til staten. Det er for øvrig underlig å høre på argumentasjonen. Jeg vet ikke om man klarer å bestemme seg, for på den ene siden argumenterer man mot forslagene som sådanne, nærmest på prinsipielt grunnlag, og på den andre siden klager man over at det ikke er godt nok utredet. Uansett: Ikke bare viser dette at Arbeiderpartiet er situasjonsbestemte tilhengere av det lokale selvstyret, de viser nå også vilje til å gå langt for å ta statens parti mot lokaldemokratiet. Motstanden mot forslagene i denne saken lover ikke godt for desentralisering av makt og myndighet hvis Arbeiderpartiet skulle komme til makten igjen. I Høyre har vi som utgangspunkt at vettet er noenlunde jevnt fordelt utover landet, og ikke samlet innenfor disse veggene – selv om det sikkert er ganske jevnt fordelt innenfor her også. Derfor er jeg glad for at Høyre og regjeringen har gjennomført og fremmet flere forslag som vil bidra til et sterkt og levende lokaldemokrati og styrket kommunalt selvstyre, slik at vett og forstand – som er jevnt fordelt utover landet – kan brukes og få større gjennomslag lokalt.