Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2002-06-17:
Arbeiderpartiet har sammen med flertallet i sosialkomiteen vært opptatt av de ufrivillig barnløse. Det har vi tenkt å fortsette med. Arbeiderpartiet ønsker i fortsettelsen å tilrettelegge best mulig for de ufrivillig barnløse. I Innst. S. nr. 238 om evaluering av lov om medisinsk bruk av bioteknologi gis vi anledning til å ta i bruk de metoder som er mulige i andre land for å hjelpe barnløse. Vi skiller derfor lag med flertallet i komiteen på området eggdonasjon. I forrige uke kunne vi altså lese om en dame på 58 år som var blitt gravid ved eggdonasjon i USA. Det er slett ikke slik vi vil ha det. Derfor har vi også en øvre aldersgrense i Norge for kunstig befruktning. Men dette gir et godt eksempel på at nasjonale restriksjoner som oppfattes som urimelige, kan undergrave gjeldende lover, ved at ufrivillig barnløse reiser ut og mottar behandling i andre land. Eggdonasjon er en anerkjent behandlingsmetode for barnløse og er tillatt i de fleste europeiske land. Arbeiderpartiet mener med dette å hjelpe kvinner som ikke selv er befruktningsdyktige, eller som er bærere av alvorlige arvelige sykdommer. Vi mener at sæddonasjon og eggdonasjon bør likestilles. Derfor har vi gjennom våre merknader gitt dette syn til kjenne. Vi viser også til Bioteknologinemndas uttalelse til departementet datert 31. mai 1999. Jeg tillater meg et sitat: «Eggdonasjon fjerner den nåværende urettferdighet mellom kjønnene når det gjelder kunstig befruktning.» Og det står videre: «I tillegg til at eggdonasjon gir paret et barn som er den ene partners genetiske barn, ville det gi paret mulighet til å gjennomføre et svangerskap noe som kan tenkes å gi en sterkere tilknytning til barnet.» Med bakgrunn i dette finner vi i Arbeiderpartiet det lite logisk at befruktning utenfor kroppen bare kan skje med parets egne egg og sædceller, når en ved befruktning ved kunstig inseminasjon kan bruke donorsæd. Vi kan ikke se at denne forskjellsbehandlingen kan begrunnes medisinsk. Vi kan heller ikke se at man ved dette ikke tar hensyn til barnet, da vi mener at barnets situasjon blir den samme, både juridisk, sosialt og biologisk. Flertallet i komiteen vil at vi fortsatt skal importere sæd fra Danmark, der sædgiver har rett til å være anonym, men konkluderer med at sædgivers anonymitet bør oppheves. Det finnes det neppe noen logikk i. Arbeiderpartiet mener derfor fortsatt det vi mente i innstillingen til bioteknologiloven, Innst. O. nr. 67 for 1993-94, der flertallet bestod av Høyre, Fremskrittspartiet og Arbeiderpartiet. Den gangen viste flertallet til at det er best for barnet om sædgiver forblir anonym, og at det er den sosiale faren som har alle plikter og rettigheter i forhold til barnet. Donor har ikke hatt noe ønske om å få dette barnet, men har villet hjelpe det barnløse paret. Det er derfor fortsatt ikke naturlig for oss å sammenlikne den anonyme sædgiver med biologiske foreldre. I Arbeiderpartiet mener vi at disse synspunktene fortsatt må gjelde. Hele komiteen erkjenner de muligheter som ligger i forskning på stamceller, og at dette har skapt forventninger om helbredelse av alvorlige sykdommer. Men flertallet ønsker ikke å lovregulere slik at dette kan anvendes fullt ut. Det er grunn til å understreke at fra Arbeiderpartiets side er det sentrale mål for å forske på stamceller helbredelse av sykdom. Vi er klar over at det fortsatt mangler mye kunnskap omkring stamceller. Derfor er vi svært opptatt av betydningen av å generere ny viten, da grunnforskningen på dette området bidrar til senere klinisk bruk av teknologien. Vi er bekymret for at Norge skal sakke akterut i forhold til internasjonal viktig kunnskap. Norge bør være med i kunnskapsutviklingen, ellers blir det urimelig at vi skal ta i bruk nyvinningene som etter hvert kommer. For vi blir tvunget til å ta dem i bruk, det vil bli et krav fra befolkningen.