Svein Roald Hansen (Arbeiderpartiet), 2016-06-10:
Forslagsstillerne ønsker at det innhentes «en uavhengig juridisk betenkning om Norges tilknytning til EUs finanstilsyn og forholdet til Grunnlovens bestemmelser knyttet til suverenitetsoverføring». Dette spørsmålet er grundig omtalt i Prop. 100 S for 2015–2016, hvor Lovavdelingens vurderinger av myndighetsoverføring til henholdsvis ESA og EFTA-domstolen som innlemmelsen av de aktuelle rettsaktene i EØS innebærer, er lagt fram. Lovavdelingens vurdering er som kjent at deler av myndighetsoverføringen er mer enn lite inngripende, og regjeringen anbefaler at saken derfor bør behandles etter § 115 i Grunnloven, som krever tre fjerdedels flertall. Det framgår av proposisjonen at Finansdepartementet har innhentet i alt fire vurderinger av konstitusjonelle forhold ved de ulike modellene som har vært framme i forhandlingene om EØS-tilpasningen til EUs finanstilsynssystem, og som de bygger framlegget på. Grunnloven § 83 åpner for at Stortinget kan innhente juridiske betenkninger fra Høyesterett, slik Kristelig Folkeparti nå fremmer forslag om. Bestemmelsen har vært i bruk noen få ganger, siste gang i 1945 om Stortingets funksjonstid og sammenkalling etter frigjøringen. Et forslag om å innhente Høyesteretts betenkning om EØS-avtalens forhold til Grunnloven ble forkastet av Stortinget 23. september 1992. Det er Stortinget selv som vurderer både om dette er i tråd med Grunnlovens bestemmelser og hvilken paragraf saken skal behandles etter. Men det er en lang og sikker tradisjon for at Stortinget bygger sin vurdering på det grunnlag regjeringen legger fram, og regjeringen er konstitusjonelt ansvarlig for at den informasjon som gis, er korrekt og dekkende. Jeg nevner i denne sammenheng at Lovavdelingen gir sine juridisk-faglige vurderinger som et ekspertorgan og uavhengig av den politiske ledelse. De konstitusjonelle sidene ved saken har også vært en del av behandlingen i finanskomiteen og utenrikskomiteen. Finanskomiteen hadde en grundig høring i saken, hvor også disse spørsmålene ble godt belyst. De fleste partiene gir sin tilslutning til regjeringens vurdering av dette punktet, selv om noen partier skulle ønske at forhandlingsløsningen var annerledes, og derfor ønsker at regjeringen skal gjøre nye forsøk ved forhandlingsbordet. Som en del av begrunnelsen for forslaget heter det at «det er av stor betydning at Stortinget får tilstrekkelig med tid til å behandle» denne saken. Saken ble oversendt Stortinget innenfor den fristen vi hadde satt for at regjeringen kan påvente å få saken behandlet i vårsesjonen, 15. april. Men saken har en mye lengre forhistorie. Stortinget har gjennom ulike dokumenter og konsultasjoner vært orientert om arbeidet med denne saken. I EU trådte finanstilsynsordningen i kraft 1. januar 2011, og deretter begynte forhandlingene med EFTA-landene om hvordan det kunne implementeres i EØS-avtalen. Det har vært orientert om disse problemstillingene og dette arbeidet fra og med finansmarkedsmeldingen 2009 og i hver melding fram til 2015. Det var orientert om i statsbudsjettene 2010, 2011, 2014, i revidert budsjett 2014 og i statsbudsjettene 2015 og 2016. Det har vært omtalt i EU/EØS-redegjørelsene fra 2013 og framover og i Europautvalgets møter. I Europautvalgets møte den 13. oktober 2014 gjennomgikk finansministeren og europaministeren hovedtrekkene i den løsningen som Stortinget nå har til behandling, og at løsningen er innenfor topilarsystemet, at den innebærer overføring av myndighet på enkelte områder til EFTAs overvåkingsorgan og EFTA-domstolen, og at regjeringen vurderer det slik at den forutsetter samtykke fra Stortinget med tre fjerdedels flertall etter Grunnloven § 115. Jeg vil også peke på at i Innst. 227 S for 2012–2013 til Meld. St. 5 for 2012–2013, hvor norsk tilknytning til byråer og tilsyn på generelt grunnlag var omtalt, ba en samlet utenriks- og forsvarskomité regjeringen vurdere en løsning i tråd med topilarsystemet i EØS-avtalen. Det er nettopp hva resultatet er blitt. Jeg synes det er riktig å nevne dette fordi det er en sak som startet under den forrige regjering, som også arbeidet for en løsning helt i tråd med det som er blitt resultatet. Stortinget har vært løpende orientert om saken. Da er det vanskelig å hevde at den kom brått på Stortinget, og behovet for ytterligere konstitusjonelle avklaringer burde derfor avtegnet seg på et vesentlig tidligere tidspunkt i prosessen. Arbeiderpartiet vil på denne bakgrunn stemme imot begge forslagene.