Knut Storberget (Arbeiderpartiet), 2005-03-04:
Kamp mot kriminalitet er særdeles viktig, og jeg har skjønt at også Fremskrittspartiet med dette forslaget på mange måter vil fortsette, i hvert fall utad, å gi inntrykk av at man er i front i forhold til den kampen. Men etter gjennomlesningen av de 22 forslagene, og etter hvert 23 forslagene, må jeg jammen i all ærbødighet si at jeg syns dette er svært lite treffsikre forslag i forhold til å bekjempe norsk kriminalitet. Jeg er svært overrasket over at Fremskrittspartiet, som gjennom år har valgt å bruke kriminalitetsbekjempelse nærmest for hva det er verdt, i forhold til å kapre velgere og sympati ute og antakelig ikke bestandig for å gjøre noe med kriminaliteten, faktisk så til de grader lager forslag som treffer så lite i forhold til de utfordringene vi står overfor når det gjelder bekjempelse av kriminalitet, og som er basert på såpass mange feil. Det er såpass mange kuriøse forslag som faktisk vil bidra til på mange måter å sette mye av det viktige lovarbeidet til side. Jeg må særlig nevne metodebruken. I punkt nr. 3 i Dokument nr. 8-forslaget framstiller man det som om man nå trenger lovendringer som er nødvendig for å kunne benytte såkalt utradisjonelle etterforskningsmetoder som avlytting og provokasjon, to etterforskningsmetoder som politiet allerede i dag bruker. Man går faktisk rett inn i den utrolig viktige diskusjonen om hva slags metoder politiet skal få lov til å bruke i framtida, og bare kategorisk foreslår at politiet kan benytte rom- og kommunikasjonsavlytting i saker som gjelder rikets sikkerhet, terror og grov organisert kriminalitet, uten å ta stilling til på hvilket stadium av den kriminelle handlingen man skal få lov til å bruke slike metoder. Det er egentlig helt utrolig at man som seriøs aktør i forhold til bekjempelse av kriminalitet faktisk hopper bukk over det som vel er den største utfordringen i forhold til metodediskusjonen: Når er det vi skal ha lov til å bruke metoden? Skal vi ha lov til å bruke den på forberedelse til handlinger, eller skal det være gjennomført kriminalitet? Med sitt forslag – som antakelig skal brukes i en eller annen valgkamp – hopper Fremskrittspartiet bukk over hele problemstillingen, og foreslår at den bare skal brukes. Jeg ville like å se om det samme partiet vil være så kategorisk når man faktisk får lovsaken inn i Stortinget, og om man skal bruke det så generelt som det her framstilles som. Dette er et forslag som ikke bør være egnet til noen ting, heller ikke som markering i politiske debatter. Det er etter Arbeiderpartiets mening nettopp helt andre forhold som nå roper på både lovendringer og politisk innsats for å gjøre noe i forhold til kriminalitetsbekjempelsen i Norge. Jeg skal kort nevne noe av det som for oss er viktig. Det er helt avgjørende, noe dette forslaget ikke dveler ved, at vi faktisk får bort køene ved norske fengsler. Det er helt meningsløst slik det er nå, at man i stor grad gir politiet mer og mer myndighet, mer og mer makt, mer og mer ressurser i forhold til å oppklare saker, og så kommer reaksjonen overfor lovbryteren altfor seint, og er i mange tilfeller helt uten virkning. Etter Arbeiderpartiets mening vil det nå være av avgjørende betydning å bli kvitt soningskøene, slik at folk kommer raskere inn og får en rask og en mye mer adekvat reaksjon, slik at vi kan slippe hele gjengangerproblematikken. Hvis jeg skulle ha blitt utfordret på å lage 22 eller 23 punkter mot kriminalitet, ville det ha vært svært overraskende om jeg faktisk ikke dvelte ved den problemstillingen, men isteden tok opp helt andre og etter mitt skjønn ganske så kuriøse problemstillinger. Det andre som heller ikke dette forslaget er preget av, er jo at ett av hovedproblemene i forhold til norsk kriminalitetsbekjempelse er at vi oppdager for lite kriminalitet. Under 2 pst. av de anmeldelser som det norske politiet i dag håndterer, er knyttet til f.eks. økokriminelle handlinger. Vi vet at over 90 pst. av de jentene som i dag voldtas i Norge, aldri opplever at det kommer noen dom i etterkant. Vi vet at under 20 pst. av dem som utsettes for vinningsforbrytelser, aldri opplever at politiet tar tak i det, eller at man får noen dom i etterkant. Det er hovedproblemet i norsk kriminalitetsbekjempelse – hvordan skal vi kunne klare å øke oppdagelsesrisikoen, hvordan skal vi kunne klare å få opp flere saker slik at man nettopp får tillit til systemet? Jeg mener at spørsmål om bruk av DNA vil være et av de viktigste kriminalitetsforslag hvis man skulle lage en pakke. Fremskrittspartiet glitrer med sitt fravær når det gjelder en såpass viktig problemstilling. Til slutt: En raskere straffesaksbehandling vil være av avgjørende betydning for virkelig å få effekt ut av hele straffesakskjeden. Dette er bakgrunnen for at Arbeiderpartiet nå ønsker å fremme forslag om å få en plan for en snarlig reduksjon i soningskøen, noe jeg mener er det viktigste vi kan gjøre i dag, og jeg tar opp dette forslaget.