Ola Borten Moe (Senterpartiet), 2013-05-21:
Det felles elsertifikatmarkedet med Sverige hadde oppstart 1. januar i fjor, og litt over ett år inn i samarbeidet er jeg glad for å kunne si at systemet, etter mitt skjønn, fungerer godt. Jeg mener at stabilitet og forutsigbarhet i ordningens rammebetingelser er viktig for å legge til rette for investeringsbeslutninger, slik at vi når målet som vi har satt oss. Overgangsordningen innebærer at alle kraftverk med byggestart etter 7. september 2009, og vannkraftverk med byggestart etter 1. januar 2004 og installert effekt inntil 1 MW, har rett til å delta i det felles elsertifikatmarkedet. I representantforslaget viser forslagsstillerne til debatter i Stortinget i 2003 og 2004 og tidlige drøftinger om innføring av en elsertifikatordning. Disse drøftingene førte ikke fram, og dette er det viktig å ha med seg for ettertiden. Den ordningen som man lovte overgangsordningen i forhold til, ble det ingenting av, og før man kom videre med et nytt elsertifikatsystem, drøftet Stortinget sågar helt andre ordninger for å få fornybar energi inn og på plass. Spørsmålet om en overgangsordning ble først tatt opp etter at overenskomsten om prinsippene for videre utvikling av et felles marked for elsertifikater var signert 7. september 2009, altså fem til seks år etter at denne debatten var oppe første gang. Bakgrunnen var at bransjen mente at utbyggingen ville blitt utsatt fram til elsertifikatmarkedet var på plass, eller til rammene var endelig avklart. Dette understreker i alle fall to ting: For det første hvor viktig det er med forutsigbarhet og klare og tydelige rammer. Jeg tror dette er et ansvar som alle i denne salen skal ta inn over seg, at man er tydelig i kommunikasjonen, at man er tydelig på hvilken historie det er som gjelder, og at folk ikke lar seg forlede til å gjøre investeringsbeslutninger som det ikke er grunnlag for. Det avgjørende for regjeringen ved etableringen av overgangsordningen var at investeringsaktiviteten i kraftmarkedet ikke skulle stoppe opp. Det var det forståelse for fra svensk side. Det var på ingen måte opplagt at eksisterende kraftverk skulle inngå i overgangsordningen. Så det var en ny ordning, ikke den som var blitt diskutert i Stortinget i 2003–2004. Inkludering av noen av vannkraftverkene tilbake til 2004, og valg av byggestart som kriterium, ble kunngjort på en presskonferanse i 2009 og er fullt ut reflektert i lov om elsertifikater som ble vedtatt av Stortinget i juni 2011. Etter flere år med diskusjon om rammebetingelser for ordningen, mener jeg at det nå er viktig å bevare forutsigbarheten i systemet som er etablert. Ordningen skal sikre langsiktige og stabile rammevilkår for investorene, og markedet er ikke tjent med en vedvarende debatt om grunnleggende rammevilkår. Senterpartiet ser på dette som en stor seier. Vi ser nå tidenes utbygging av fornybar kraft. I tillegg til ordningen med elsertifikater som gir oss nye 26,5 TWh, en fornybarandel på 67,5 pst., som er høyest i verden, har vi fått på plass en raskere konsesjonsbehandling, og vi ser nå stor aktivitet i næringen. Dette gir viktige – og mange steder avgjørende – bidrag til næringsutvikling i distriktene. Det er nå det skjer. Nå ser vi den fornybarutbyggingen over hele landet, vi ser investeringene i nett, vi ser investeringene i fjernvarmeanlegg. Nå skjer det mange har snakket om i mange år, og det er et resultat av villet politikk fra denne regjeringens side og av mange dyktige utbyggere. Så er spørsmålet: Hva er da opposisjonens bidrag? Jo, i dag ser vi en samlet opposisjon som forsøker å skape ytterligere usikkerhet – uten å love noen ting substansielt. Tar man dette forslaget på alvor, så vil det etter mitt skjønn bety tre ting. For det første vil det bety stor subsidiering av allerede realisert vannkraft – ifølge Lødemel 1,9 TWh. For det andre vil det bety ny usikkerhet rundt ordningen: Det er klart at hvis 1,9 ny TWh skulle vært inne i den allerede eksisterende ordningen, ville dette redusert prisene, skapt usikkerhet rundt elsertifikatordningen og gjort det vanskeligere å få på plass ny fornybar kraft. Og for det tredje er det slik at det er 26,4 TWh som er fasit, og dette vil redusere målsettingen ytterligere. Så det en samlet opposisjon i dag foreslår, er både å skape usikkerhet rundt en ordning som er avgjørende viktig, og det er å redusere Norges ambisjonsnivå hva gjelder utbygging av fornybar energi.