Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2010-12-07:
Gode helse- og omsorgstjenester er et av fundamentene i en trygg velferdsstat. Når man blir syk, skal man være sikker på at man får god hjelp, og tilbudet skal være like godt til alle. Vi skal ha et helsevesen med høy kvalitet, som ligger i front både medisinsk og teknologisk. Vi skal ha omsorgstjenester hvor den enkelte blir sett og møtt med respekt. Særlig må vi sørge for et helsevesen der de som opplever langvarig sykdom, blir bedre ivaretatt. Vi må ta inn over oss at terskelen for å be om hjelp er ulik i befolkningen, og derfor bygge et helsevesen som strekker ut en hånd til dem som trenger å bli sett eller kanskje ikke blir sett. I disse tider kan det være nødvendig å minne om at vi som folkevalgte og politikere har et særlig ansvar også for dem som ikke har aksjonsgrupper eller noen som går i fakkeltog for seg. Dette ansvaret tar vi best gjennom et offentlig helsevesen, og vi har et godt offentlig helsevesen i Norge. Vi ligger i front medisinsk og teknologisk. Vi behandler stadig flere, flere får god behandling, og vi overlever sykdommer vi før døde av. Men det er også rom for forbedringer, og regjeringen vil både forsterke, forbedre og fornye helse- og omsorgstjenestene. Kvalitet og pasientsikkerhet er viktig for regjeringen. I høst la jeg frem ti punkter for å styrke kvalitet og pasientsikkerhet i sykehusene. Ahus, det nye sykehuset i Akershus, har vist at det med innsats og vilje er mulig. De har redusert sykehusinfeksjoner kraftig, og de siste to årene er antall uønskede hendelser nær halvert. Dette arbeidet er viktig fordi det er lønnsomt for sykehusene, men først og fremst fordi det handler om den enkelte pasients sikkerhet, trygghet og sparte lidelser. I 2011 har vi satt av midler til en egen pasientsikkerhetskampanje med vekt på utfordrende områder. Det er opprettet en egen utrykningsenhet som skal rykke ut ved alvorlige hendelser, og jeg har også skjerpet sykehusenes varslingsplikt når alvorlige hendelser oppstår. Helsetilsynet skal i sitt arbeid legge større vekt på pårørendes stemme og synspunkt i alle saker, og de pårørende skal ivaretas bedre. Frem til 2009 har ventetidene i spesialisthelsetjenesten økt. Fristbrudd oppstår for ofte. Jeg følger derfor dette området tett og vil fra nyttår av få månedlige rapporteringer fra sykehusene om fristbrudd og ventetider. Pasienter skal få behandling innen avtalt frist. Jeg har presisert for foretakene at de må veilede pasienter slik at de får behandling før fristbrudd oppstår. Også her ser vi at målrettet arbeid gir effekt. Ved Sykehuset Østfold nærmer antallet fristbrudd seg null, og ved Nordfjord DPS er ventetidene for behandling blant landets laveste. I årets forslag til statsbudsjett foreslår regjeringen en økning i sykehusenes budsjett på nær 1 mrd. kr. Det gir rom for å styrke kvaliteten og pasientsikkerheten. Det gir også rom for å gi flere behandling og redusere ventetider og antall fristbrudd. Regjeringen har signalisert at det er stor usikkerhet knyttet til anslagene for pensjonskostnad og pensjonspremie for 2011, og ny informasjon kan tyde på at pensjonskostnadene kan bli høyere enn lagt til grunn i budsjettforslaget. Endelig pensjonskostnad vil først være kjent mot slutten av januar. Regjeringen vil komme tilbake til saken i forbindelse med revidert nasjonalbudsjett. I foretaksmøtet med de regionale helseforetakene vil styringskravene ikke bli påvirket av dette. Mer penger til helse gir et godt grunnlag for å bedre kvaliteten og tilbudet i sykehusene. Men vi klarer ikke å bygge en bærekraftig helsetjeneste for fremtiden uten å gjøre strukturelle grep. Det er dette regjeringens arbeid med Samhandlingsreformen handler om. Vi blir flere med diabetes, kols og muskel- og skjelettlidelser. Flere rammes av kreft. Vi kan og vil hjelpe flere som opplever psykisk sykdom, og vi vil hjelpe flere ut av rusavhengighet. Overvekt og en mer inaktiv befolkning er en alvorlig utvikling vi også må møte med tiltak. Det aller viktigste vi kan gjøre for å møte disse utfordringene, er å satse mer på forebygging. Vi må forebygge for at færre skal bli syke, og forebygge for at flere kan leve bedre liv dersom de først har fått en sykdom. Det er ikke en jobb for helsesektoren alene. Her må flere sektorer trekke i samme retning. I høst la regjeringen frem forslag om en ny lov om kommunale helse- og omsorgstjenester. Vi har også lagt frem en ny folkehelselov, hvor vi legger vekt på prinsippet om helse i alt vi gjør. Vi har lagt ut på høring grunnlaget for en ny nasjonal helse- og omsorgsplan. Med disse dokumentene konkretiserer vi Samhandlingsreformen, og vi går fra ord til handling. Gjennom disse fokuserer vi mer på forebygging, på helhetlige og sammenhengende tjenester og særlig på at de store sykdomsgruppene skal få bedre behandling nærmere der de bor. I årene fremover vil vi bli flere som trenger hjelp, samtidig som det blir færre til å ta seg av oss og gi denne hjelpen. Dette er også en utfordring for omsorgstjenestene. I forrige periode lyktes regjeringen med å rekruttere 13 000 nye faglærte som personell til omsorgstjenestene. I år viderefører vi satsingen gjennom Kompetanseløftet. Det gir resultater. Bare i fjor fikk 1 100 ufaglærte i omsorgstjenesten et tilpasset opplæringsløp som ga dem fagbrev. Antall legeårsverk i sykehjem øker, og det samme gjør den totale andelen med faglært utdanning. Dette er grunnleggende viktig for å kunne yte en god og verdig eldreomsorg. Demens rammer den som får sykdommen, og også pårørende. Vi regner med at om lag 60 000 har demens i Norge. Mye tyder på at demens rammer i lavere alder. Kunnskap om sykdommen og behovene hos dem som rammes, gjør at vi kan hjelpe mer og yte bedre omsorg. Regjeringen viderefører sin satsing på omsorgsforskning, som er særlig viktig i denne sammenhengen. Vi bevilger mer penger til pårørendeskoler og kunnskapsheving hos personale. Jeg vil berømme regjeringspartiene på Stortinget, som har vist et særlig engasjement for demente og deres pårørende. De har fått på plass ekstra bevilgninger til bl.a. samarbeid med ideelle og frivillige. Dette er en anerkjennelse av deres svært viktige rolle i dette arbeidet. Jeg vil avslutte med noe jeg også tok opp i finansdebatten. Vi trenger en debatt om vårt syn på eldre. Om vi ikke trenger en holdningsendring, så trenger vi en endring i holdningsretning. Samfunnets syn på eldre beveger seg i en retning som av og til bekymrer meg. Vårt syn på eldre og oppfatningen av alderdom må ikke være likestilt med tilbaketrekning. Vårt syn på eldre må gjenspeile hvordan vi selv ønsker å leve vårt liv, og hva vi selv ønsker i vår alderdom. Flere friske og aktive eldre kan bidra på en annen måte enn før i samfunnet. Vår respekt for og glede over eldre må være like tydelig som vår glede og entusiasme over våre unge. At vi blir stadig flere eldre som lever lenger, er et uttrykk for et samfunn som har lyktes, og dette må vi omfavne med glede.