trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Trine Lise Sundnes (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
Anstendig arbeid og økonomisk vekst – bærekraftsmål nr. 8 lyder: «Å fremme varig, inkluderende og bærekraftig økonomisk vekst, full sysselsetting og anstendig arbeid for alle.» Dette bygger på FN-organisasjonen ILOs anstendige arbeidslivsagenda. Arbeiderpartiets hovedprioritering er trygghet for jobb, trygghet i jobb, flere faste ansettelser framfor innleie og midlertidige jobber – og å styrke det seriøse og organiserte arbeidslivet og øke innsatsen for å ta kriminelle i arbeidslivet. Vi får – om ikke daglig, så ukentlig – tilbakemeldinger fra folk om at det trygge og organiserte arbeidslivet i Norge utfordres av useriøse aktører, sosial dumping, lønnstyveri og lav organisasjonsgrad i utsatte bransjer, som i byggenæringen. Det bidrar til økende forskjeller, svekker den norske modellen og svekker rekrutteringen til viktige yrker. Den viktigste oljen Norge har, er arbeidsfolk og deres innsats. Tryggheten og produktiviteten, som har vært norsk arbeidslivs fremste konkurransefortrinn, trues og må tas på alvor. Derfor er jeg glad for at regjeringen er i gang med arbeidet og vil føre en aktiv politikk for å hindre at mennesker blir utnyttet på jobb, for å bekjempe sosial dumping og for å sikre at fellesskapet ikke unndras inntekter. Storrengjøringen i arbeidslivet for å sikre faste, hele stillinger og anstendige lønns- og arbeidsvilkår er vesentlig for å levere på bærekraftsmål 8. Vi vil ha et trygt og rettferdig arbeidsliv for alle. Sammen med en styrket fagbevegelse vil Arbeiderpartiet bekjempe sosial dumping og arbeidslivskriminalitet, begrense midlertidighet og innleie, sørge for at flere kan jobbe heltid og satse på livslang læring og kompetanse. Da vil vi også være godt rustet til å møte den store omstillingen det grønne skiftet krever av oss.
Elise Waagen (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
For Arbeiderpartiet er en god offentlig skole og lik rett til utdanning avgjørende for at alle skal ha like muligheter. Frihet og trygghet for alle er bare mulig hvis vi går sammen i fellesskap. Skolegang til alle og muligheten til utdanning og kompetansepåfyll gjennom hele livet er veien til nettopp frihet, egen inntekt og selvstendighet. Med en god offentlig skole og et sterkt offentlig utdanningssystem kan vi redusere forskjellene. Å møtes i klasserommene på tvers av kulturer, kjønn og bakgrunn har en egenverdi. I tillegg til å gi hver enkelt muligheter, bygger vi ned barrierer. Vi skaper møteplasser og gir barna våre en arena for å bygge tillit. Er det noe vi ikke har nok av i verden nå, er det tillit. I en urolig verden er utdanning nettopp med på å bygge håp. Her hjemme prioriterer regjeringen utdanning høyt. Med Arbeiderpartiet i regjering skal vi få ned forskjellene, vi skal styrke laget rundt barna, og vi skal gi de ansatte mer tid og mer tillit. Regjeringen har økt kommunenes frie inntekter med hele 4,5 mrd. kr – 2,5 mrd. kr mer enn Solberg-regjeringens opprinnelige forslag i statsbudsjettet for 2022. Det gir rom for å styrke laget rundt barna. Er det noe vi vet om konsekvensene etter pandemien, er det nettopp at laget rundt barna er viktig. Tusenvis av elever i hvert eneste kull fullfører ikke videregående skole. Halvparten av timene til spesialundervisning utføres av ukvalifiserte. Siden 2013 har vi sett en dobling av unge uføre. Mange står uten læreplass. På Solberg-regjeringens vakt så vi en markant økning i private skoleplasser. Dette er det motsatte av å bygge ned barrierer. Dette er arven etter Høyre. Dette bare understreker behovet for en ny kurs i utdanningspolitikken, en kurs som nettopp satser på den offentlige skolen. Skal vi gi barna våre en skole der alle lærer godt, er det ingenting som er viktigere enn læreren. Det er nettopp derfor regjeringen opprettholder satsingen på kompetanseutvikling for lærere. Arbeiderpartiets engasjement for utdanning stopper ikke ved landegrensene. Bærekraftsmålene er tett vevd inn i hverandre, og god utdanning til alle, enten det er i Norge eller andre steder i verden, vil være et av de fremste bidragene til å nå de andre målene. Jeg er stolt av det arbeidet regjeringen legger ned.
Lene Vågslid (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
Tusen takk for ein veldig god debatt. Eg vil òg takke saksordføraren for ein svært god jobb med saka. Det er fleire moment i denne debatten der Arbeidarpartiet og Høgre kan vere ueinige, eller alle partia for så vidt. Det viktigaste er at dei aller fleste her i dag klarte å heve blikket om det som handlar om å setje globale mål inn i ein nasjonal kontekst, og ikkje minst snakke om det som det er viktig at Noreg gjer for å oppnå bærekraftsmåla. Det var vel berre Framstegspartiet som klarte å lande i den eine grøfta som kollegaen min frå Høgre nettopp åtvara imot – å omtale dette arbeidet og denne meldinga som «svulstig» og «teoretisk». Det er ikkje teori når fleire her i dag seier at me er nøydde til å gjere noko med vasspolitikken. Det er ikkje teori at me må ta igjen det valdsame etterslepet som er ute i landets kommunar. Det er ikkje berre teori når me seier at me må vidareutvikle kunnskapsbasert arbeid mot radikalisering og ekstremisme. Det er heller ikkje teori og svulstige ord når me seier at me no vil ha storreingjering i norsk arbeidsliv. Det er heller ikkje teori når fleire av oss her i dag seier at me vil styrkje matproduksjonen i Noreg, eller at me – og det er me ganske einige om, trur eg – er nøydde til å satse på meir fornybar kraft. Det er heller ikkje svulstig teori når me seier at me må auke innsatsen innanfor førebygging av og beredskap på helsekriser. Det er heller ikkje teori når me seier at Noreg skal leggje vekt på kvinners rettar og likestilling i utviklingspolitikken. Slik kunne eg halde på lenge, men det har me ikkje tid til. Men eg er heilt einig med Mudassar Kapur når han i innlegget sitt seier at slike grøfter må me ikkje hamne i i denne viktige debatten for Noreg og for verda. Under høyringa i saka hadde me 27 aktørar inne – veldig gode innspel. Det som gjekk igjen blant fleire av dei, var at me må hugse på å gjere arbeidet med berekraftsmåla konkrete og forståelege, og ikkje minst må det kunne etterprøvast. Der er eg heilt einig med Heidi Greni i innlegget hennar, ho understreka at no må me ikkje byråkratisere arbeidet med berekraft. Der har me god dialog med norske kommunar og fylkeskommunar, slik at me evnar å gjere det på ein god måte: globale mål i ein norsk kontekst.
Frank Edvard Sve (Fremskrittspartiet), 2022-04-05:
I 19 år no har eg vore ansvarleg og medansvarleg for å byggje opp Åknes/Tafjord Beredskap, som i dag faktisk har verdas beste skredsenter og kompetanse om fjellskred og steinsprang. NVE og staten har teke over den kompetansen – det ligg no fleire plassar i Noreg – og han er det kjempeviktig å bruke. Dessverre har vi sett at mykje av det som handlar om ras, fokuserer på snø. Det ser eg også frå statsråden. Men det er like mange utsette område når det gjeld steinsprang, jordskred og skred frå lausmassar. Vil statsråden bruke verdas beste teknologi, som faktisk finst i Noreg, og bruke han aktivt inn mot skredsikring innanfor områda steinsprang og lausmassar i Noreg? Han kan også brukast på snøskred.
Frank Edvard Sve (Fremskrittspartiet), 2022-04-05:
Det er godt å høyre at statsråden er villig til å sjå på alle område. Eg har i snart 20 år følgt med i fylkeskommunen når det gjeld rassikring, og det i eit av dei største rasfylka, Møre og Romsdal. Eg har vore ganske fortvila over å sjå på Statens vegvesen, som har reist opp med helikopter og sett på fjellsidene, jf. det som vart sagt her om dronar. Ein klarer ikkje å sjå korleis fjellet er laus eller fast ved å sjå det frå lufta, ein må bruke skanningsmateriell – som Åknes/Tafjord og NVE faktisk har no. Dei kan skanne fjellsida 24–7 og ha full kontroll på den minste stein som kan dette laus. Poenget er at ein må bruke gjeldande teknologi. Vegvesenet har vore litt seindrektig, litt konservativt og skal finne det ut sjølv. Eg håper inderleg at statsråden kan bidra til at ein bruker den teknologien som staten faktisk har. Spørsmålet eg har vidare, er: Ein stor del av rasområda har fylkesveg, men til no har vi sett at ein større del av rassikringspotten har gått til riksveg i forhold til fylkesveg. Vil statsråden gjere noko med den fordelinga?
Frank Edvard Sve (Fremskrittspartiet), 2022-04-05:
Det som i alle fall underteikna meiner er feil, er å bruke bompengar til å finansiere veg. Det var vårt poeng med merknaden, der vi var tydelege på at dei ekstra løyvingane må kome frå staten. Det vert for så vidt stadfesta at dei gjer det, men vi lit ikkje hundre prosent på at det skjer. Difor har vi fremja framlegget om at det ikkje må vere bompengar som skal finansiere dei ekstrakostnadane. Så det forslaget er dimed teke opp.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
Det å høre at innbyggere er utrygge på veien til skole, jobb eller barnehage, gjør inntrykk. Når familier velger å kjøre i to biler for å minske risikoen for familien, gjør det vondt. Altfor mange har det dessverre sånn i hverdagen sin. Økt innsats for rassikring har vært ett av fire prioriterte områder for Arbeiderpartiet ved behandlingen av de siste nasjonale transportplanene. Dette beskrives godt i Hurdalsplattformen, både for fylkesveier og for riksveier. Allerede i inneværende budsjettår har vi prioritert og økt rammen for utbedring av rasutsatte strekninger. Prioriteringen av riksvei 13 i Suldal er et viktig vendepunkt og viser denne regjeringens prioriteringer godt. Vi har store klimaforandringer i tillegg til flere års nedprioritering. Det har gjort at vi stadig opplever en økende skredfare, og at ras kan gå andre steder enn der vi i dag har definert en skredfare. Vi trenger derfor både mer forskning og bedre samordning, forebyggende arbeid og ikke minst overvåkning. Det er også mange andre kriser innen sikkerhet på våre veier. I går var det et oppslag om at så mye som 1 000 broer har skader som truer bæreevnen. I 2020 var det gjenstående behov for midler til utbedring av riks- og fylkesveitunnelene etter tunnelsikkerhetsforskriften på henholdsvis 13,5 og 6,6 mrd. 2020-kroner. Vi vet også at det er store mangler ved vintervedlikeholdet på veiene våre. I tillegg vet vi at det mangler mellom 50 og 90 mrd. kr for å fjerne etterslepet på fylkesveier. Det er store utfordringer. Ofte er det behov for å se alt dette i en sammenheng. Når du skal gjøre en vei mer rassikker, er det ikke bare rassikringen som er nødvendig; det vil være hensiktsmessig å utbedre lengre strekninger, kanskje også en bro eller en tunnel. Dette må være både en del av diskusjonen og en del av løsningen. Og så er jeg glad for at vi har en tydelig prioritering fra denne regjeringen. Vi er derfor glad for at en samlet komité ber regjeringen sette fortgang i arbeidet med å få utarbeidet en helhetlig nasjonal ras- og skredsikringsplan som vi har definert i Hurdalsplattformen, og som omfatter alle skredpunkt med høy og middels skredfare både for riksveinettet og for fylkesveinettet. Når det gjelder de øvrige forslagene fra mindretallet, mener Arbeiderpartiet at det de peker på, er et allerede pågående arbeid. De er veldig detaljerte opp mot det som nå skal utarbeides i den helhetlige nasjonale rassikringsplanen, og det dekkes av komitéforslaget som vi er en del av.
Kirsti Leirtrø (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
Først vil jeg takke komiteen for godt samarbeid. Det har blitt byttet saksordfører underveis, da oppnevnt saksordfører, representanten Tom Kalsås, har skiftet komité. Derfor har undertegnede tatt over. Proposisjonen vi har til behandling, handler om to prosjekter, det er rv. 13. Ryfast og E39 Eiganestunnelen. Når det gjelder Ryfast, har den fått en økt kostnadsramme som en følge av en tvist mellom Statens vegvesen og entreprenøren om sluttoppgjøret etter forliksforhandlingen. Det er ønskelig å finne en sånn løsning uten rettssak. Forliket innebærer en ytterligere kostnadsøkning på omlag 180 mill. kr. Den forventede kostnadsøkningen ble det opplyst om i høst i Prop. 29 S for 2021–2022 og i saken om endringer i statsbudsjettet fra Samferdselsdepartementets side. Kostnadsøkningen kom også på grunn av økt arbeidsomfang knyttet til flere forhold. Det er en samlet vurdering av tid, kostnader, ressurser og risiko knyttet til det å føre saken for retten som ligger bak, og som gjør at departementet tilrår forlik. For prosjektet E39 Eiganestunnelen ble det også i den samme proposisjonen om endringer i statsbudsjettet for Samferdselsdepartementet, opplyst om at en har forsøkt å løse tvisten utenom rettsapparatet, men da uten hell. Her har dommen i tingretten gått i Statens vegvesens favør, mens entreprenøren har anket avgjørelsen, og framdrift i videre rettsbehandling er ennå ikke avklart. Derfor vil saken komme tilbake til Stortinget når avklaring foreligger. Så har Fremskrittspartiet et forslag i saken som vi mener blir feil, da hele saken handler om nettopp det at kostnadsøkningen i prosjektet skal dekkes av staten, ikke med bompenger. Dette er også bekreftet av utbyggingsdirektøren. Så vil jeg si at vi er nødt til å se nærmere på måten vi bygger vei på. Vi ønsker at vi får bedre dialog med entreprenørene, både før anbudsutlysing og ikke minst underveis i byggefasen, sånn at en tvist blir løst på et tidligere tidspunkt.
Charlotte Spurkeland (Høyre), 2022-04-05:
Jeg så på Dagsrevyen i går at statsråden var i Troms og Finnmark fylkeskommune og fikk se et veldig godt eksempel på bruk av ny teknologi. Det var en kontrollert utløsning av et skred. Fylkeskommunen fortalte bl.a. om hvor sårbart dette området er, og hvorfor dette er så viktig for dem. Jeg er enig i at dette er et viktig felt, men statsråden var ganske avvisende og sa vel noe sånn som at man ikke kunne gå inn på dette fordi man tilfeldigvis hadde vært på en befaring akkurat der. Men ville ikke å stemme for de forslagene som er lagt fram her i dag, være et bra sted å starte hvis man virkelig ønsker å gå inn for et innovasjonsprogram for rassikring?
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
Det er kanskje en litt unøyaktig fortolkning av hva jeg sa. Det var vel at jeg koblet min befaring direkte opp mot hva som kommer i revidert nasjonalbudsjett. Det var det jeg på en måte sa, at det ikke nødvendigvis er sånn at en befaring gir konkret uttelling der. Når det er sagt, er dette et område hvor alle er enige om at vi kan hente ut ganske stor effekt av å bruke ny teknologi. Statens vegvesen er godt i gang med det, Fylkeskommunene er godt i gang med det, og det jeg fikk se i Troms og Finnmark i går, lovet veldig godt. De er veldig flinke til å bruke radar, skredtårn og Daisybell – for dem som vet hva det er – til å utløse skred. Så dette er egentlig kommet ganske langt. Jeg tenker at den utviklingen må vi selvfølgelig sørge for at fortsetter.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
For det første husker vi vel alle det vi har opplevd sist, men i forrige uke var jeg i Suldal, og da så jeg på steinsprang og ras på den måten. Så jeg er fullt innforstått med at her er det ulike utfordringer ulike steder i landet. Jeg er også enig i at vi må kunne ta i bruk teknologi, også når det gjelder steinsprang og skred som går i fjellmasser. Det er selvfølgelig viktig. Da er overvåkning en viktig del av det. Statens vegvesen jobber med dette. Det gjør også fylkeskommunene. Alle er opptatt av å ta i bruk ny teknologi, og det må vi selvfølgelig gjøre på en sånn måte at vi tar ut effekten av det. Vi må ikke tro at vi kan bruke det overalt, for det vil også være behov for å gjøre mer varige tiltak på deler av strekningene våre. Det skjer mange spennende ting, bl.a. er Statens vegvesen i gang med å se på hvordan vi kan bruke droner for å overvåke og se hvordan ting utvikler seg, når det gjelder både snøskred og steinsprang. Jeg tenker at vi ser muligheter sammen her til framover å kunne gjøre ting på en effektiv måte, redusere risikoen og øke tryggheten.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
Når det gjelder skredsikring og planer, skal vi nå lage en plan sammen med fylkeskommunene, og vi vil selvfølgelig gjennom de planprosessene og kommende budsjetter vurdere hvordan vi skal bevilge penger. Jeg har bare lyst til å gjenta noe av det jeg var inne på: Det er et spennende prosjekt som handler om hvordan man kan bruke droner. Teknologien utvikler seg hele tiden. Man vil gjennom det prosjektet også bruke skanning, kameraer og radarer, slik at man henter informasjon fra fjellmassivet. Jeg tror at det vil kunne være en måte å løse ting på i framtiden, som vi alle er tjent med.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
I Hurdalsplattformen er vi veldig tydelige på at vi sammen med fylkeskommunene skal ta initiativ til å utarbeide en nasjonal gjennomføringsplan for ras- og skredsikring av riksveier og fylkesveier med høy og middels skredfaktor. Jeg tenker at det er et veldig tydelig styringssignal fra denne regjeringen, og jeg har selvfølgelig tillit til at Statens vegvesen og etatene og fylkeskommunene våre jobber med det feltet som her beskrives. Jeg ser det ikke på samme måte som representanten – at det å ikke stemme for dette er en slags politisk polemikk eller noe annet. Mitt utgangspunkt er at det gjøres mye bra. Det er veldig bra at dette er et tema i Stortinget, men det er ikke nødvendig å vedta de forslagene, for dette er man allerede godt i gang med, i hvert fall med deler av det som ble beskrevet.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
Da gjentar jeg at vi i denne regjeringen har tatt et initiativ til å lage en plan sammen med fylkeskommunene for å håndtere de mest skredutsatte strekningene. Det arbeidet er vi i gang med. Vi har gitt et oppdrag til Statens vegvesen, og det kommer da tilbake et resultat. I sammenheng med det må vi selvfølgelig gjøre vurderinger av hvordan vi skal kunne hjelpe til og eventuelt finansiere. Men jeg gjentar at fylkeskommunene selvfølgelig er ansvarlige veieiere og i utgangspunktet har ansvaret for å håndtere sine veier, enten det er skredutfordringer eller andre utfordringer med dem. Så vet representanten at vi allerede har ordninger hvor vi finansierer og hjelper fylkene med noen av utfordringene de har på dette området. Jeg er helt enig i at dette er et viktig felt, og jeg håper selvfølgelig at vi sammen klarer å komme noen skritt i riktig retning for å få redusert disse rasutsatte strekningene, sånn at folk og næringsliv får gode, forutsigbare veier med framkommelighet og trygghet i hverdagen.
Jon-Ivar Nygård (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
Regjeringen har i Prop. 59 S for 2021–2022 tatt opp to tvistesaker på Statens vegvesens område. Dels er det fremmet forslag om økt kostnadsramme for prosjektet rv. 13 Ryfast. I tillegg er det redegjort for status i tvistesak for prosjektet E39 Eiganestunnelen. Når det gjelder tvistesaken for Eiganestunnelen, vil jeg komme tilbake til Stortinget etter at det foreligger nærmere avklaringer i rettssystemet. Jeg ser av komiteens innstilling at den slutter seg til forslaget om økt kostnadsramme for Ryfast-prosjektet. Det er jeg selvfølgelig tilfreds med. Jeg har også merket meg forslaget fra Fremskrittspartiet i saken om Ryfast, om at Stortinget skal legge til grunn at det økte finansieringsbehovet, som kommer som følge av økningen i kostnadsrammen, ikke skal dekkes inn gjennom bompenger. Til dette vil jeg gjenta og gjøre oppmerksom på at mekanismene for håndtering av kostnadsøkninger i dette prosjektet følger standard praksis for statlige bompengeprosjekter. Det innebærer at staten uansett dekker kostnadsøkninger utover opprinnelig kostnadsramme.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2022-04-05:
Slik jeg hørte innlegget til ministeren, hørtes det ut som om statsråden egentlig var ganske enig i forslagene fra opposisjonen, unntatt ett forslag som han kanskje kommenterte litt negativt. Særlig med henblikk på statsrådens reise – senest i går kunne man se på tv at han hadde erfart å stå ved et skred og omtalte et skred – ville det ikke være et veldig godt signal, selv om det er forslag fra opposisjonspartiene, om regjeringspartiene faktisk støttet flere av forslagene? Det kunne sende et kraftfullt signal til alle de rasutsatte områdene og fylkene om at man her samler seg om en viktig sak og ikke driver partipolitikk, men rett og slett samler seg kraftfullt og støtter forslagene. Selv om statsråden mener at Statens vegvesen er i gang med flere ting, mener jeg det ville vært bra om Stortinget kunne samles en gang om noe som er så viktig, som så mange er bekymret for, og som innebærer så mye utrygghet, så man vet at det her blir gjennomført, at man slutter å drive med retorikk og faktisk driver realpolitikk.
Geir Adelsten Iversen (Senterpartiet), 2022-04-05:
Jeg takker for at man har løftet denne debatten. Jeg ble utrolig glad da jeg så Hurdalsplattformen, som viser at rassikring nå blir tatt på alvor. Det blir en storsatsing med denne regjeringen. I 2019 ble det kartlagt en samlet kostnad for å skredsikre de farligste delene av fylkesveinettet i Troms og Finnmark på over 12 mrd. kr. Med kostnadsusikkerhet, som ofte gir et påslag på om lag 40 pst., kan det å skredsikre fylkesveier koste 17 mrd. kr. Når da staten med den forrige regjeringen overførte 155 mill. kr til fylkeskommunene for å skredsikre i 2022, sier det seg selv at dette ikke akkurat er gjort over natten. De får under 1 pst. av det de har behov for, så skredsikring er kraftig underfinansiert. Det vil ta over 100 år for å sikre veiene våre med denne finansieringstakten. Vi har rundt 4 500 km fylkesvei i Troms og Finnmark, så vi er tvunget til å tenke på hvordan vi skal kunne sikre mest mulig for pengene. Vår tålmodighet har vært stor, men nå må det på plass en kraftig opptrapping av finansieringen. Senterpartiet vil styrke satsingen på rassikring på riks- og fylkesveier og etablere en forpliktende plan som en del av Nasjonal transportplan som sikrer at strekninger med høy skredfaktor blir rassikret. Mange steder utgjør rasfare en trussel mot sikkerheten til de veifarende. I tillegg fører ras og snøskred til stengte veier, noe som gir lite forutsigbarhet for næringsliv og lokalbefolkning. Jeg kan nevne at for kort tid siden var det et svært ras som gikk, og jeg tror det var ca. ti trailere som sto over lang tid, fulle av fisk. En trailer representerer en verdi på fra 1 til 2 mill. kr, alt etter om det er produsert fisk eller ikke-produsert. Sånn kan vi ikke ha det. Vi er nødt til å få på plass en ordning som klargjør dette på en veldig god måte, og det har jeg tro på at denne regjeringen kommer ti å satse på.
Aleksander Stokkebø (Høyre), 2022-04-05:
Det er et tverrpolitisk mål å legge til rette for at flere skal kunne bo og arbeide i hele landet, og at flere skal få oppleve de mange kvalitetene som distriktene har å by på. Da må vi gjøre det både mulig og trygt for folk. Men dessverre oppleves det ikke alltid like trygt. Mange steder i Norge, bl.a. på rv. 13, går det jevnlig ras. Vi er mange, undertegnede inkludert, som har kjent på den ubehagelige opplevelsen av å kjøre der kort tid før eller etter en rashendelse. Noen havner også midt i raset. Mest krevende er det for fastboende, som daglig bruker veien for å komme til jobb, skole og familie. Derfor er den innsatsen Høyre gjorde på sin vakt om å øke rassikringspotten og få inn viktige prosjekter som rv. 13 i Nasjonal transportplan, viktig. Derfor er dette representantforslaget og de vedtakene som i dag får flertall, så utrolig viktige, med innovasjon og nytenkning som nøkkelord. Det er bra at vi skal se nærmere på om dagens driftskontrakter for veivedlikehold er optimale, sørge for at de er åpne for nye løsninger, og vurdere om det bør være flere insentiver for forebygging. Og det er bra at regjeringen skal opprette en insentivordning for utredning, installering og drift av forebyggende skredkontrollanlegg og varslingssystemer. Så er det veldig gledelig at det nå også er flertall for å be regjeringen utrede et innovasjonsprogram for skredsikring for å se på alternative løsninger både på fylkesveier og riksveier og hele spekteret i skredsikringen, alt fra enkel skredovervåkning til de tunge og varige infrastrukturtiltakene. Vi har flere fagmiljøer som er sterke på området, og et norsk næringsliv som er klar til å bidra, der RoadCap i mitt eget hjemfylke og i Sandnes er et av dem. Det må tenkes nytt for å korte ned tiden fra beslutning om sikring til ferdigstilling, men også under skredsikringsarbeidet for å korte ned eksponeringstiden for dem som skal gjøre jobben – for at de skal gjøre jobben tryggere – og ikke minst for kortere trafikkstans. Slik nytenkning trenger vi mer av i tiden framover. Jeg må også nevne at en ut fra den innstillingen som foreligger, må få fortgang på arbeidet med nasjonale ras- og skredsikringsplaner. Det er veldig viktig at en har med strekningene med høy og middels skredsikringsfaktor, at riksveier og fylkesveier som nevnt er med, og at vi setter en tidsfrist på dette arbeidet, så vi får kommet i gang. Vi har ingen å miste.
Marian Hussein (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-05:
I denne salen er vi uenige om mye, men samtlige partier deler målet om å jobbe for et godt helsetilbud. Alle partier ønsker at alle skal ha tilgjengelige og gode helsetilbud. Vi i SV er også veldig opptatt av at man skal få et godt helsetilbud uansett hvor man kommer fra og hvor mye man tjener, og at vi ivaretar det helsevesenet vi har. I Norge har vi verdens beste helsevesen, og det må vi ta vare på og forbedre hver dag. Jeg ønsker å takke komiteen for et godt samarbeid i denne saken. Helse- og omsorgstjenesten vår står overfor store utfordringer i årene som kommer. Vi blir flere nordmenn, og flere av oss lever lenger og blir eldre. Flere lever lenge med kroniske sykdommer og funksjonsnedsettelser. Dette er en ønsket utvikling, men vil også øke antallet innbyggere med langvarig behov for bistand av helse- og omsorgstjenester. Mange vil ha behov for sammensatte tjenester, ofte fra flere tjenesteytere på ulike tjenestenivåer, altså at man blir langvarig bruker av spesialisthelsetjenesten samtidig som man vil ha behov for sammensatte tjenester i kommunen man bor i. Derfor er det viktig at våre kommuner er i stand til både å prioritere og også passe på det viktigste i denne meldingen her, som er å tilrettelegge for at alle får muligheten til å mestre sitt eget liv. Vi har også en mer kunnskapsrik og kvalitetsbevisst befolkning, som er en ressurs i tjenesten, og i større grad må dras nytte av. Samtidig er det en utfordring at det er stor variasjon i befolkningens helsekompetanse. I dette ligger at deler av befolkningen har vanskeligheter med bl.a. å finne fram til riktige tjenester og riktig informasjon i helsesystemet. Ulikheten i helsekompetanse var særlig synlig under pandemien. Jeg vil gå over til å trekke fram det som kanskje haster mest, og som denne meldingen ikke berører på en god nok måte, men som det er viktig at vi snakker om. Det er at vi inkorporerer FN-konvensjonen om rettigheter til personer med nedsatt funksjonsevne, også kjent som CRPD, i norsk lov. FN har kritisert Norge for altfor store ulikheter mellom kommuner når det gjelder muligheter for å leve aktive liv, og manglende muligheter for selvbestemmelse. Der kommer også dette med mestring i denne meldingen særlig i fokus. Jeg kjenner altfor mange mennesker som har måttet kjempe og bruke uforholdsmessig mye tid og krefter på å sørge for at de selv eller deres barn får den riktige helsehjelpen, den helsehjelpen de trenger. Jeg er glad for at denne meldingen også tar den offentlige tannhelsetjenesten inn i seg. Det er et viktig område vi forventer at det skal skje en utvikling på. Med det tar jeg opp forslaget fra SV og Rødt.
Marian Hussein (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-05:
Som jeg sa i innlegget mitt, har Norge tidligere fått kritikk fra FN for at vi ikke har inkorporert CRDP i norsk lov. I dag opplever mange med behov for tilrettelagte tjenester, som f.eks. BPA, at de ofte må klage til Statsforvalteren for å få de tjenestene de har behov for. Dette fører til at foreldre bruker uforholdsmessig lang tid, men også at mennesker som kunne ha deltatt i samfunnet – som kunne ha vært meddommere, vært i arbeidslivet eller deltatt i det sosiale – må sitte hjemme. Det fører også til at kun de som har ressurser til å klage, får muligheten. Så med mer mestring i denne meldingen vil det forplikte kommunene til å faktisk tilrettelegge for mer deltakelse. Har statsråden dannet seg noe bilde av hvordan dette skal iverksettes i de enkelte kommunene?
Marian Hussein (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-05:
Som jeg sa i mitt innlegg, er det mange i dag som bruker uforholdsmessig lang tid og mye krefter på å klage, og det fører også til en ulikhet – hvem som har ressurser til å klage, skrive disse klagene. Det vil si at vi får økt ulikhet mellom mennesker, mulighet til å delta på lik linje i samfunnet. Derfor er mitt spørsmål hvordan statsråden vil sikre at færre kommuner legger opp til at man må klage til statsforvalteren, og istedenfor sørger for at mennesker med funksjonsnedsettelse får delta på lik linje, og at tjenestene er tilgjengelige for alle, uansett bakgrunn og muligheter.
Marian Hussein (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-05:
Jeg registrerer at statsråden forteller at Helsedirektoratet er i gang med et pakkeforløp, og at hun deler mitt syn på at menneskene bør møtes med respekt og tillit. Samtidig svarte ikke statsråden på mitt spørsmål hvordan regjeringen da vil sørge for at de får det tilbudet de trenger i kommunene, særlig de som er alvorlig syke, for de trenger hjelp nå. Vi leste forrige uke om Aurora, som lå på sykehjem, og hennes familie. Og mange andre med ME-diagnose ligger rundt omkring i mørke rom, enten på sykehjem eller på pikerommet. Jeg forstår at regjeringen jobber med at man skal tilpasse og lage et pasientforløp og pakkeforløp, men på veien videre bør vi også tilstrebe å øke tilliten og anerkjenne mennesket i dette – og ikke bare lage systempakker for å løse det. For dette er mennesker som allerede i dag sier fra om at de opplever å bli mistrodd, at de blir oversett i helsesystemet. Pasientene rapporterer at deres forståelse av sykdommen og deres opplevelse blir marginalisert i møte med helsevesenet. Det er først og fremst ikke pakkeforløpet og systemet vi må få mer på plass, men vi må også få på plass en forståelse av disse pasientene. Det er det pasientene etterlyser – at de blir møtt med respekt, og at de blir trodd på med de symptomene de har.
Marian Hussein (Sosialistisk Venstreparti), 2022-04-05:
ME-sykdommen har vært til stede i vårt samfunn i mange år, men på slutten av 1900-tallet ble utmattelsestilstander i stor grad omdefinert fra fysisk sykdom til psykisk sykdom. Samtidig beveget årsaksforklaringen seg fra at sykdommen var samfunnsskapt, til at den skyldtes manglende individuell mestringsevne. Den beveget seg fra en mannesykdom til en kvinnesykdom. Det vil si at vi gikk fra den mannlige nevranstini-diagnosen, som først ble forklart ut fra samfunnsmessige forhold, til den kvinnelige diagnosen ME, som ble forklart ut fra manglende individuelle mestringsevner. Konsekvensene av det er – som forrige taler var inne på – at man ikke har nok god forskning på dette området. ME blir neglisjert i forskningen som veldig mye annen kvinnesykdom. Langvarig utmattelse forstås ikke lenger som en legitim sykdomstilstand, men som et resultat av kvinners manglende mestringsevne; mange får beskjed om å skjerpe seg litt. I vår kultur blir man lett misforstått og stigmatisert. Mitt mål med å løfte opp denne saken er ikke at man skal lande på hvilke behandlingsmåter som er best. I politikken tar vi ofte fram løsninger og foreslår at de bør følges. Vi må behandle denne pasientgruppen bedre, og vi må lage et helsesystem som er helsebringende for dem. De ulike systemene som skal samhandle – enten det er skole eller Nav – må jobbe sammen for at disse menneskene skal bli sett som individer, og for at de skal få den hjelpen de trenger. Deres foreldre og pårørende må også få nok avlastning og noen som lytter til dem når det butter imot. Det er også viktig at vi skaper et større rom for å akseptere at noen er syke, uten at det må dokumenteres med biologiske funn. Og som vi var inne på i forrige sak, må man også tilrettelegge for at de menneskene kan få mestre livet sitt på en god nok måte.
Cecilie Myrseth (Arbeiderpartiet), 2022-04-05:
En grunnleggende utfordring i helse- og omsorgstjenestene er at mulighetene ofte overstiger ressursene. Sånn vil det alltid være, og ikke minst når vi ser at den medisinske utviklingen går i et radig tempo. Men prioriteringer er en nødvendighet i helse- og omsorgtjenestene. Uten tydelige prinsipper for prioritering, vil det kunne bli mer tilfeldig hvordan hjelpen fordeler seg, og målet om likeverdig tilgang til helsetjenestene vil være vanskeligere å oppnå. Det handler om vår felles helsetjeneste, og menneskets egenverd står sentralt – ikke hvert enkelt menneskes produktivitet, og det er bra. Dette er godt fundamentert i spesialisthelsetjenesten, men behovet for systematisk tenkning rundt prioritering gjelder også for den kommunale helse- og omsorgstjenesten og offentlig finansiert tannhelsetjenester. Derfor er det bra, som også saksordføreren påpekte, at det skal inn her. For at dette skal fungere godt i praksis i alle landets kommuner, må også veiledningen styrkes, og et tilpasset virkemiddelapparat har blitt etterlyst i denne saken. Regjeringen skal få på plass et kunnskapsstøttesystem og en nasjonal faglig prioriteringsleder for kommunene – et arbeid som allerede er kommet i gang. Målet for det arbeidet er bedre og tryggere helse- og omsorgstjenester. Mestring er sentralt, og det handler om å mestre å leve med sykdom, og det er avgjørende for den enkeltes livskvalitet. Det er bra at også det skal inngå som en del av prioriteringskriteriene. Da må også helsepersonell, pasienter og brukere kunne forstå hva som konkret ligger i mestringsbegrepet, og kunne relatere det til prioriteringsbeslutninger. Det skal også kunnskapssystemene nå ta innover seg. Mange har også vært opptatt av hvordan de forebyggende tiltakene vil påvirkes av denne saken. Noen har til og med uttrykt bekymring for nedprioritering av det forebyggende arbeidet i kommunene, særlig de tiltakene som ikke gir en umiddelbar effekt. Her må jeg bare understreke at innlemmelse av prioriteringskriteriene i det kommunale nivået ikke skal føre til en slik nedprioritering. De brede folkehelsetiltakene vil ikke bli påvirket, og der har regjeringen vært tydelig, for folkehelse er noe regjeringen prioriterer høyt, og arbeidet er i gang. Så vil jeg bare legge til når det gjelder ressurser: Arbeiderparti–Senterparti-regjeringen la også inn 2,5 mrd. kr mer til kommunene i budsjettet, og vi har store planer også for lavterskel helsehjelp i kommunene framover. Så denne regjeringen er godt i gang også med å ruste kommunene til det arbeidet de skal gjøre.
Erlend Svardal Bøe (Høyre), 2022-04-05:
Solberg-regjeringen lanserte som kjent Kompetanseløft 2020 og Kompetanseløft 2025, som skal bidra til en sterk faglig helse- og omsorgstjeneste, og som har bidratt til at over 146 000 ansatte har fått grunn-, etter- og videreutdanning i Norge. En av tingene Blankholm-utvalget påpekte i sin anbefaling, var mangelen på kunnskap og forskning om effekten av tiltak og vedtak i kommunene. Og en av tingene Kompetanseløft 2025 påpeker, er at det er et større behov for forskning på og kunnskap om nettopp de vedtakene og tiltakene som blir gjort, og at kommunene må ta en større rolle for å bidra til det. Da er mitt spørsmål til statsråden: Hvordan vil regjeringen følge opp Kompetanseløft 2025, og hvordan vil regjeringen sikre mer forskning på og kunnskap om vedtak og tiltak til brukere og pasienter ute i kommunene?
Erlend Svardal Bøe (Høyre), 2022-04-05:
Jeg har et annet spørsmål, for da Solberg-regjeringen presenterte denne stortingsmeldingen om prioriteringskriterier, sa en også i den at en ville ha en stortingsmelding om tannhelsetjenesten, der en skal ha en helhetlig gjennomgang av den. Jeg leser av merknadene fra regjeringspartiene at en bruker ordet utredning, så mitt enkle spørsmål til statsråden er: Hvordan vil prosessen fram mot en sånn stortingsmelding være, og er det en større utredning som skal gjøres for å få den, siden en bevisst ikke bruker ordet stortingsmelding, men utredning?
Erlend Svardal Bøe (Høyre), 2022-04-05:
Det er stor enighet i salen om prioriteringskriteriene, men det var min kollega fra Senterpartiet som fikk det til å riste litt når det var snakk om årsverk i kommunene. Han sa det hadde vært en negativ utvikling i årsverk i de kommunale helse- og omsorgstjenestene under Solberg-regjeringen. Det er ikke riktig. Fra 2015 til 2020 har det vært en økning på om lag 15 000 flere årsverk i omsorgstjenestene. Det tilsvarer en økning på 11,5 pst. Det er klart at lovkravene vi innførte i 2018, der vi sa at kommunene skal ha grunnleggende kompetanse, dvs. lege, sykepleier, jordmor og helsesykepleier, og fra 2020 psykolog og ergoterapeut, også har bidratt til å styrke bemanningen i kommunene og styrke situasjonen. De som bor i kommunene, har krav på en viss og bestemt type kompetanse, noe som også bidrar til å øke pasientenes helsetjeneste i større grad. Kompetanseløft 2020 og 2025, som jeg har nevnt flere ganger i løpet av denne debatten, har bidratt til at over 146 000 flere helsepersonell har fått grunn-, videre- og etterutdanning de siste fire årene. Det å satse på mer helsepersonell og økt kompetanse hos helsepersonell bidrar også til å styrke den kommunale helse- og omsorgstjenesten, slik at helsepersonell står i bedre stand til å ta i bruk de prioriteringskriteriene og virkemidlene som vi diskuterer i denne saken. Jeg kunne sikkert også kommet inn på kommuneøkonomi, som har vært nevnt her mange ganger. Jeg tror regjeringen snart må ha brukt opp de 2,5 mrd. kr de bevilget for å styrke kommunene, for SSBs tall for i fjor viser at kommunene går med ganske solid overskudd. Man har doblet pengene på bok i kommunene de siste fem årene, og det har faktisk aldri vært færre kommuner på ROBEK-lista, med unntak av 2019, og man har også hatt betydelig færre kommuner i økonomisk ubalanse. Så det er noe med å ta de realitetene i utviklingen som har vært i kommunene, både med flere årsverk innenfor helse- og omsorgstjenestene og med at kommunene har fått bedre økonomi. Det mener jeg er et faktagrunnlag som også Senterpartiet og Arbeiderpartiet i større grad må ta innover seg.
Hans Inge Myrvold (Senterpartiet), 2022-04-05:
Eg må få lov til å oppklara dersom eg vart opplevd med ei urett framstilling. Det eg sa i mitt innlegg, var at det å sikra tilstrekkeleg med personell i helsetenesta er vår største utfordring, altså i ei samla helseteneste. Og då har ikkje eg definert om det var i den kommunale helse- og omsorgstenesta eller spesialisthelsetenesta. Dei tydelege tilbakemeldingane som Stortingets representantar får – og i særleg grad medlemane i helse- og omsorgskomiteen – om den pågåande og vedvarande fastlegekrisa, gjeld den største berebjelken i helsevesenet vårt. Det er heilt avgjerande å sikra at nettopp den ressursen av helsepersonell er til stades ute i alle landets kommunar på ein god måte. Og det gjer me med å ta grep. No skal ikkje eg bruka denne saka til å begynna ein stor debatt om det som me elles likar å diskutera når det gjeld strukturar og korleis me organiserer oss, men det er heilt avgjerande at Stortinget tek eit nødvendig ansvar og ikkje minst set rammer for korleis me skal sikra at helsetenestene er til stades der folk bur i heile landet. Nettopp av den grunn kasta eg i mitt innlegg lys over at marknadstenkinga har blitt ein større og større del av korleis me har valt å organisera oss frå Stortinget når det gjeld helsetenestene i dette landet. Difor meiner eg det er på høg tid – og regjeringa er tydeleg på det i sitt arbeid – at ein no skal ta grep for nettopp å sikra at me har tilstrekkeleg med helsepersonell der folk bur, og nær dei tenestene som folk har behov for i sin kvardag.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2022-04-05:
Prioritering er et av de viktigste verktøyene vi har innenfor helse- og omsorgstjenesten, men det er også viktig at denne prioriteringen kommer ned på golvet, ut i avdelingene, der folk jobber. Hver dag, hver eneste vakt, enten det er på sykehjem eller i sykehus, prioriteres det. Hvem gjør hva, og hvorfor? Vi må ha rett personale til de ulike oppgavene, enten det er i et akuttmottak når trafikkulykken kommer, når det kommer en pasient med hjerneslag, eller i en avdeling med kreftbehandling. Hvem får hvilken medisin? Hvilken støtte trenger vedkommende? Hvis vi går inn på et av våre sykehjem når personalressursene skal fordeles på en vanlig vakt, og det eneste den demente pasienten som går og vandrer ute i gangen vil, er å komme seg ut, ikke minst når våren er der, og det som er det kjente, er å plukke av de visne bladene før det skal sprette nytt liv, da blir prioritering ekstremt viktig. Det prioriteres også ute på golvet, og det prioriteres på det overordnede planet. Spørsmålet blir: Hvilke verdier og kriterier prioriterer vi etter? Det er en styrke for det daglige arbeidet at det nå kommer felles kriterier for hva det er vi skal prioritere etter. Det er forskjeller på sykehus og kommunale tjenester, men det er utrolig viktig at det er et samspill. Det er helt nødvendig, sånn at vi som innbyggere får et godt og sammenhengende tjenestetilbud. Jeg er veldig glad for at mestring kommer inn i denne prioriteringsmeldingen. Det er både viktig og riktig. Det å få mestre noe, er grunnleggende i et menneskes liv. Tilbake igjen til sykehjemmet, til denne pasienten som går ute i gangen og vandrer, og det eneste vedkommende vil, er å komme ut. Hun kan fortsatt plukke visne blader og til nøds vaske fjeset sitt med vaskekluten. Mer hygiene klarer hun ikke å ta vare på selv. Da blir spørsmålet: Er det rett å prioritere at hun får lov til å gå ut litt for å kjenne på de bladene? Mestring er et av kriteriene vi prioriterer. Det er viktig også å se den siden av pasienten, for å få et verdig liv i sykehjemmet blir viktig. Mestring er ikke bare å være selvhjulpen i akkurat de tingene som handler om en selv, mestring handler også om å få lov til å være i det livet en har hatt. Jeg har vært på et Livsglede-sykehjem hvor de har prioritert. De prioriterte å bygge en sansehage bak sykehjemmet, med noen høner og kaniner i. De sparte medisiner for nesten én million kroner. De sparte dermed også personalet for aggressive pasienter. Pasientene selv slapp å være neddopet, og det økte mestringen hos den som bodde på sykehjemmet, for vedkommende kunne faktisk både plukke egg og ivareta det som var ute i bakgården. Det økte livsgleden. Prioriteringen med å bygge en sansehage ble viktigere, og en sparte på sikt. Riktige verktøy for helsepersonell som skal gjøre prioriteringen på den vanlige vakten, må være sentralt i dette, sånn at det betyr noe for den som bor eller er på sykehus eller sykehjem. Vi må ha en nasjonal veileder med god kunnskap og også god fortelling om praksis, sånn at prioriteringskriteriene blir fulgt helt ut i avdelingene, og det vi her vedtar, faktisk fungerer i det praktiske livet.
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2022-04-05:
Det blir lagt inn et kriterium som ikke har vært der før, og det er mestring, som Kristelig Folkeparti er veldig glad for blir lagt inn. Men én ting er å ha det på papiret og i en melding, noe helt annet er å få dette ut både i sykehus og i kommunehelsetjenesten. For alt som kan prioriteres etter størrelser og mengde penger, er kanskje enklere å prioritere enn mestring, med den vurderingen med stor grad av skjønn som ofte ligger bak. Så mitt spørsmål til statsråden er: Hvilke tanker har hun om å implementere også mestring på en slik måte at det kommer brukerne, både i sykehus og i kommunehelsetjenesten, til gode?
Olaug Vervik Bollestad (Kristelig Folkeparti), 2022-04-05:
I dag snakker vi om en pasientgruppe som har utrolig store mørketall, og jeg tror, dessverre, at når vi skal lese i historien, så var vi aldri gode nok i 2022 og 2023 og før det til å behandle denne pasientgruppen. Verdens helseorganisasjon fastslo for over 50 år siden at dette er en nevrologisk sykdom, og det har de ikke endret på. Allikevel opplever denne pasientgruppen å få en diskusjon om det virkelig er det. Vi vet lite om denne pasientgruppen. Mange velger dessverre å ikke oppsøke helsevesenet, fordi de har opplevd det så krevende noen ganger at de ikke gjør det. Det gjør at de heller ikke kommer i en god nok dialog, eller behandling – og da tenker jeg ikke bare på behandling der vi vet at de blir bedre, men der en kommer for å diskutere og høre hva behovene er. Det har dessverre vært slik at det har vært en diskusjon i fagmiljøene om denne gruppen. Er det en nevrologisk sykdom? Er det en fysisk sykdom, eller er det ikke? Når Verdens helseorganisasjon har slått det fast, synes jeg faktisk det er uproblematisk og bør være uproblematisk å ikke legge stein til byrden for denne pasientgruppen. Derfor er jeg utrolig takknemlig for at representanten Marian Hussein tar dette opp, for her har vi en vei å gå i fellesskap. Forskning blir en pilar, forskning og ikke minst kunnskap om hvordan en skal møte denne pasientgruppen. Mange har fått tilbud som har blitt feil, og hvor de har blitt sykere. Fagmiljøene diskuterer mer seg imellom, og så passer ikke denne pasientgruppen inn i systemet, dessverre. Jeg har møtt unger som har vært borte fra skolen, foreldre som er meldt til barnevernet, og som – på en måte – har vunnet den kampen, og de som har bygd seg et hus på utsiden av eget hus, fordi de ikke er i stand til å være sammen med folk der det er mye lyd, de som ikke klarer å ivareta noe med seg selv fordi de er så syke. Disse pasientene krever mer av oss enn at de skal kjempe mot systemet. Derfor har det blitt løyvd mer penger til forskning, men vi er langt ifra i mål. Jeg skulle ønske at statsråden – og hun vil iallfall få støtte fra Kristelig Folkeparti – løfter denne pasientgruppen. En trenger at andre ser hva som ligger bak, og hva som ligger til grunn, og at de også får en status i forskningsmiljøet som får forskning over tid, så de kan ane et håp om at det kan være at vi finner både behandling og mulighet for kunnskap til å kunne leve bedre med denne sykdommen enn det de opplever i dag.