trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Seher Aydar (Rødt), 2021-06-08:
Etter at Israel først forsøkte å kaste ut palestinere fra bydelen Sheikh Jarrah i Jerusalem, gikk Israel nok en gang til angrep mot Gaza, som førte til flere hundre drepte og skadde. Dette er det foreløpig siste i en lang rekke overgrep mot sivilbefolkningen som bryter med folkeretten. I en slik situasjon må Norge gjøre det som står i vår makt for å stanse overgrepene og den folkerettsstridige okkupasjonen av Palestina. Men det gjør ikke regjeringen i sin utenrikspolitikk, og heller ikke i styringen av Statens pensjonsfond, som per i dag har investert mer enn 165 mrd. kr i et 60-talls selskaper som knyttes til den folkerettsstridige okkupasjonen av Palestina. Det viser en undersøkelse gjennomført av Norsk Folkehjelp og Fagforbundet. Det har egentlig etter hvert blitt et mønster hver gang krigen blusser opp i Palestina at regjeringen rykker ut og sier at de skal gjøre det de kan. Men hvorfor velger de da ikke å bruke hele verktøykassen? Her har vi et konkret tiltak som viser at Norge tar klart avstand fra en folkerettsstridig okkupasjon. Det burde være en selvfølge for ethvert parti som anser seg selv som venner av palestinere, som venner av freden – ja, også venner av israelere som ønsker fred og forsoning med sine palestinske naboer, å støtte dette forslaget. Okkupasjonen må ta slutt, og det burde være tydelig for de fleste nå at den linjen regjeringen har lagt seg på i alle år, ikke fungerer. Derfor må vi ta i bruk sterkere virkemidler, og investeringsporteføljen til oljefondet er nøyaktig et slikt verktøy. Men dette er også et prinsipielt og etisk spørsmål: Er det virkelig slik vi skal bruke våre felles sparepenger, altså investere pengene i selskaper som er involvert i okkupasjonen? Nei – jeg tror ikke folk flest ønsker at vi skal tjene opp vår pensjonsformue på den slags. Det kan ikke betegnes som noe annet enn moralsk forkastelig. Derfor har Rødt fremmet forslag om at Stortinget skal be regjeringen endre atferdskriteriet for observasjon og utelukkelse av selskaper, for å sikre at Statens pensjonsfond utland trekker sine investeringer ut av selskaper knyttet til folkerettsstridig okkupasjon og andre folkerettsbrudd, og ikke bare i Israel, men også alle andre steder i verden. Det skulle egentlig bare mangle.
Seher Aydar (Rødt), 2021-06-08:
Det amerikanske kampflyet F-35 er Norges dyreste enkeltstående skattefinansierte innkjøp noensinne. I forbindelse med St.prp. nr. 36 for 2008–2009, Nye kampfly til Forsvaret, vedtok Stortinget å innlede forhandlinger for å anskaffe nye kampfly til forsvaret av typen F-35. Flere medier og forsvarsanalytikere har hevdet at Stortinget ble ført bak lyset og ikke fikk alle relevante opplysninger før beslutningen ble tatt. Eurofighter trakk seg fra konkurransen, og både svenske myndigheter og Saab har protestert på analysene regjeringen ga til Stortinget. I 2010 refererte Aftenposten fra dokumenter fra USAs ambassade i Norge – publisert av WikiLeaks – som avslørte at USA i hemmelighet la massivt press på norske myndigheter for å velge F-35. Det er altså tungtveiende grunner til å stille spørsmål ved anbudsprosessen som ledet fram til valget av F-35 som Forsvarets kampfly, og om Stortinget fikk riktig og tilstrekkelig informasjon om alle relevante forhold. Det er dette Rødt nå foreslår å granske. Kjøpet ble begrunnet med at F-35 best svarte til Norges krav til operativ og teknisk ytelse og hadde de laveste investerings- og levetidskostnadene. Men realiteten er en helt annen. Den amerikanske riksrevisjonen har pekt på flydeler som går i stykker, og fly som blir stående på bakken. Levekostnadene for de norske flyene, som i 2009 ble beregnet til 145 mrd. kr, har eksplodert og er nå anslått til 350 mrd. kr. Storbritannia ligger an til å redusere antall fly kraftig. Det samme kan skje i USA, der flyvåpenet ser seg om etter alternativer til F-35. Den amerikanske riksrevisjonen sier driftskostnadene må halveres for at USA skal kunne drifte planlagt antall fly, noe som er helt urealistisk. De samme problemene gjelder trolig i Norge. Rødt er det eneste partiet på Stortinget som konsekvent har sagt nei til å kjøpe F-35, et ekstremt dyrt fly som er mer tilpasset deltakelse i en USA-ledet angrepskrig enn forsvar av Norge. Men vi forventer at også andre partier innser at når det finnes bevis for utenlandsk påvirkning ved norgeshistoriens dyreste skattefinansierte innkjøp, og når kostnadene eksploderer og fly blir stående på bakken, så må vi sørge for å granske hva som gikk galt. Jeg tar med dette opp Rødts forslag i saken.
Seher Aydar (Rødt), 2021-06-08:
I de første nesten 200 årene etter at Norge ble selvstendig, var det å bruke militærmakt mot andre stater annet enn i selvforsvar for det aller meste helt uaktuelt, men etter den kalde krigens slutt og særlig etter 1989 har Norge deltatt i kriger under USA og NATOs ledelse i Europa, i Afrika og i Asia. Nå vil Rødt gjøre opp regnskap og ha en uavhengig evaluering av hva norsk deltagelse i krigsoperasjoner i utlandet har betydd for Norge og landene vi har kriget i. Det er mye som må undersøkes. Hva er konsekvensene for folkerettens stilling når Norge deltar i kriger for regimeskifte, som i Libya, og der våre allierte torturerer og dreper sivile, som i Afghanistan? Hvor mange mennesker er drept? Hvor mange er drevet på flukt? Mer krigføring påvirker også landet vårt, hvor vi nå ser stadig flere av symptomene som kjennetegner en krigsnasjon. Vi har en stor gruppe skadde og traumatiserte krigsveteraner som staten ikke har fulgt opp. Mer krigføring fører til at stadig flere beslutninger og bruk av fellesskapets midler underlegges hemmelighold på bekostning av demokrati og åpenhet. I 2015 fastslo daværende forsvarssjef Haakon Bruun-Hanssen at krigføring i utlandet har gått på bekostning av beredskapen hjemme. At kritiske røster knapt ble hørt da Norge gikk til krig i Afghanistan, og at Rødt er det eneste partiet på Stortinget i dag som sa nei til Libya-krigen, er nok et symptom typisk for krigsnasjoner. Selv om regjeringen og den politiske eliten forsøker å gi inntrykk av at dette er normalt, har ikke Norge alltid vært en krigsnasjon. Da Stortinget i 1917 vedtok dagens grunnlovsbestemmelse om bruk av militæret, fastslo konstitusjonskomiteen at hensikten var å gjøre selvforsvar «til det eneste krigsbegrep, vor grundlov overhodet kjender». Dagens politiske elite har forkastet denne politikken uten en skikkelig demokratisk debatt. Det er konsekvensene av dette Rødt nå vil undersøke. Krig har konsekvenser, brutale konsekvenser. Krig skaper og har skapt store lidelser. De samme partiene som sier ja til krig, sier nå nei til en uavhengig gransking av konsekvensene. Konsekvensene for krigens ofre blir ikke borte, uansett hvor mye man lukker øynene og ørene. Med det tar jeg opp Rødts forslag.
Seher Aydar (Rødt), 2021-06-08:
Jeg har nettopp gjort rede for hvordan skiftende regjeringer de siste ti årene har brutt tvert med Norges over 170 år lange fredstradisjon og intensjonen bak dagens grunnlovsbestemmelse, dvs. § 26, om bruk av militærmakt mot fremmede stater. Det vi ønsker, er å få fakta på bordet om konsekvensene for de til sammen mange millioner menneskene som er drept og drevet på flukt i de USA- og NATO-ledede krigene som Norge har deltatt i, og om hvordan stadig mer deltakelse i krigsoperasjoner i utlandet har påvirket det norske samfunnet. Derfor opprettholder vi forslaget om at Stortinget setter ned et uavhengig og bredt sammensatt utvalg for å utrede de helhetlige konsekvensene av norsk krigsdeltakelse fra 1991 til i dag. Så må jeg bare konstatere at når de samme partiene som har sagt ja til krig i Afghanistan, Libya og Syria nå sier nei til en uavhengig gransking av konsekvensene, er det bare nok et symptom som viser tankegangen til den politiske eliten som har forkastet Norges beste fredstradisjoner og gjort landet vårt til en krigsnasjon. Vi har også fremmet noen nye forslag, og jeg skal kort forklare bakgrunnen for enkelte av dem. Forslagene nr. 3, 4 og 6 handler om veteraner etter utenlandsoperasjoner. Vårt grunnsyn er godt kjent. Vi er mot å delta i USAs og NATOs angrepskriger, men vi er for at når staten sender kvinner og menn ut i krigssoner, ja, så må staten ta ansvar for dem som kommer skadet tilbake. Vi mener, i likhet med Politiets Fellesforbund, at politifolk som har deltatt i utenlandsoperasjoner, i dag får dårlig oppfølging. For over ett år siden ba Rødt regjeringen opplyse om hvor mange norske veteraner som har blitt helt eller delvis uføre i krig i utlandet. Forsvarsministeren lovte å komme tilbake til Stortinget med dette. Det er åpenbart helt nødvendig informasjon om vi skal ivareta veteranene, så derfor håper jeg Stortinget trår til og ber regjeringen levere denne informasjonen. Til forslag nr. 7: Norge kan ikke samarbeide med fremmede makter som spionerer mot det norske demokratiet. Derfor foreslår vi å fryse samarbeidet med amerikansk etterretning inntil amerikansk spionasje mot Norge er kartlagt og Stortinget er orientert.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Regjeringens ambisjon er å skape pasientens helsetjeneste. I denne saken går det en tydelig skillelinje mellom på den ene siden regjeringen og Fremskrittspartiet, som er opptatt av brukerne og deres valgfrihet, og på den andre siden opposisjonen, som er opptatt av systemet. Helse- og omsorgstjenesten må organiseres med utgangspunkt i nettopp pasientenes behov. Pasientene skal sikres et likeverdig tilbud av helse- og omsorgstjenester over hele landet. Valgfrihet er viktig for den enkelte. Fritt brukervalg vil bidra til å skape bedre helse- og omsorgstjenester som er bedre tilpasset den enkeltes liv og hverdag. Fritt brukervalg innebærer at den enkelte får flere å velge mellom når en mottar tjenester fra det offentlige. Det betyr også at den enkelte nettopp kan ha makt i sitt eget liv, og ikke blir overlatt til en klagerett, men også har en bytterett på det som er det viktigste i livet. Flere leverandører vil også gi økt variasjon i ulike tilbud å velge mellom. Forslaget om å lovfeste en godkjenningsmodell for fritt brukervalg vil gi kommunene en bedre juridisk ramme til raskere og enklere å innføre fritt brukervalg. Grunnprinsippet i forslaget er at brukeren får velge blant dem som er godkjent og har kontrakt med kommunen. Dette er ikke konkurranseutsetting, men tvert imot at en unngår konkurranseutsetting, og at de ulike faktisk må bli valgt av brukerne for å ha mulighet til å gi tjenester. Kommunen annonserer en utlysning med oversikt over søknadsprosess, krav og kontraktsvilkår og fastsetter også kompensasjon for leverandørene. Det betyr at leverandørene ikke konkurrerer på f.eks. pensjon eller lønnsvilkår for de ansatte. Leverandørene som oppfyller kravene, har rett til å levere tjenester på vegne av kommunen. Kommunen har stor frihet til å utforme kravene innenfor lovens øvrige rammer. Forslaget innebærer også at kommunen har en plikt til å gi et tilbud i egen regi for de brukerne som ikke vil – eller har andre årsaker til at de ikke ønsker det – velge andre leverandører enn kommunen, eller foretrekker kommunens tjenester. Jeg vil påpeke at kommunen selvfølgelig også må ha beredskap for å kunne gi alle innbyggerne et godt tilbud. For å dekke behovet for omsorgstjenester framover er det nødvendig at vi bruker alle tilgjengelige ressurser for å løse oppgaven. Vi er helt sikre på at denne ordningen også vil bidra til det.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Jeg mener ikke at det er gitt at det blir mindre stillinger som følge av denne modellen, tvert imot. Dette er personell det er stor mangel på, og som det blir enda større mangel på framover. Skal en rekruttere helsepersonell framover, må en tilby både gode arbeidsvilkår og gode lønnsvilkår. Denne saken handler om den enkelte brukers mulighet til å kunne bestemme mer i sitt eget liv. Dette handler ikke om å velge mellom logoer på jakken. Torill Buer i Lommedalen, som jeg møtte, og som har denne ordningen i dag, sa at for henne var det viktigste å få dusje på et fast tidspunkt om morgenen. Da den som hun hadde valgt, ikke klarte å tilby det videre, byttet hun leverandør til noen som klarte det. Hadde Torill levd i en rød-grønn kommune, hadde hun kunnet sende en klage-mail til kommunen, men det hadde neppe ført til at hun hadde fått dusjet til rett tid om morgenen.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Nei, det er ikke slakk i norske helse- og omsorgstjenester, men kommunene har en grunnberedskap. Det må kommunene ha også i dag, for kommunene vet ikke fra den ene dagen til den andre når det oppstår behov i en kommune. Så det er en type beredskap som kommunene må ha også i dag.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
For det første: Det var en periode her i dag jeg lurte på om jeg var i den svenske Riksdagen eller i det norske storting da jeg hørte innleggene fra opposisjonen. Aldri før har jeg hørt folk fra venstresiden rakke så mye ned på et naboland som styres av deres partifeller, sosialdemokratene. Hvis denne ordningen sto så sterkt i motsetning til sosialdemokratiet, er det rart at den sosialdemokratiske regjeringen i Sverige ikke har avviklet den. Dette er ikke en blåkopi av den svenske løsningen. Dette er en norsk løsning. Dessuten har den norske regjeringen, når det gjelder de utfordringene som representanten peker på her, lagt fram helt andre svar, bl.a. Kompetanseløft 2025. Vi setter ikke de andre virkemidlene vi har – for å sikre både kompetanse, rekruttering og hele stillinger – til side fordi vi gir brukerne større valgfrihet.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Heldigvis er det jo kommuner i Norge i dag som har denne ordningen. Riktignok er de i dag i veldig stor grad avhengig av å bruke konkurranseutsetting for å kunne gi brukerne fritt valg. Men med denne ordningen trenger de ikke bruke konkurranseutsetting. Det er jo interessant at opposisjonen har argumentert kraftig imot konkurranseutsetting. Nå er det et forslag her som gir brukerne valgfrihet uten konkurranseutsetting, men man kjemper også imot dette. Det viser at det en er imot, det er valgfrihet. Det en er imot, er at den enkelte innbygger i Norge skal ha større makt i sitt eget liv. For her er det en ordning der en unngår konkurranseutsetting og samtidig gir innbyggerne større makt i eget liv. De kommunene i Norge som har denne typen valgfrihet, har ikke opplevd de forholdene som representanten her trekker opp.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
De utfordringene som vi har sett i Sverige, er ikke knyttet til bare de private aktørene. Det er også blitt slått fast at det ikke var slik som det ble sagt i de politiske utsagnene som kom i Sverige tidlig i pandemien, at problemet var de private aktørene som ikke håndterte situasjonen – det er tilbakevist. Det er mange svenske kommuner som ikke har denne ordningen, som har hatt tilsvarende utfordringer. Dette handler om mer grunnleggende problemer som vi i Norge har løst på andre måter, f.eks. gjennom en tydeligere satsing på kompetanse i disse tjenestene: stille krav til kompetanse, ha mulighet for etter- og videreutdanning, tilby større stillinger osv. Det vil en kunne gjøre også innenfor denne ordningen. Det ville være veldig rart om en kommune som velger å bruke denne ordningen, ikke stiller de samme kompetansekravene til de private leverandørene som dem de har til sine egne tjenester.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Vi har lært, fra Norge, at kommunal drift av helse- og omsorgstjenester ikke er noen garanti mot verken vikarbruk, små prosentstillinger eller mange deltidsstillinger. Så de utfordringene som representanten her beskriver, er skapt i et offentlig norsk system. Det er etter min oppfatning helt feil nå å prøve å framstille det som om det å gi brukerne valgfrihet er det som har skapt disse problemene. Nei, dette er skapt av norske kommuner, og ikke minst i kommuner som SV og de andre rød-grønne partiene styrer og har all makt i, er det altfor mange deltidsstillinger og altfor mye vikarbruk. SVs forslag om valgfrihet i denne saken er en illusjon, det er ingen realitet, for de innbyggerne som vil få SVs valgfrihet, vil være i samme situasjon som i dag. De kan sende en mail til kommunen, men de kan ikke benytte den retten(presidenten klubber) som vi på alle andre områder setter stor, stor pris på, nemlig bytteretten hvis vi ikke er fornøyd med det viktigste i livet vårt. (presidenten klubber)
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Det er absolutt ingen grunn til å forbigå i stillhet de satsingene som regjeringen har hatt på tannhelse de siste syv årene – tvert imot. Vi ser at som en del av de endringene vi har gjort, får stadig flere stadig mer av sine utgifter når det gjelder tannhelse, dekket over folketrygden. Det er positivt og i tråd med det som også er regjeringens politikk. Nå jobber vi med en egen stortingsmelding, som også er viktig, nettopp fordi vi også bør etablere noen prioriteringskriterier for den videre utviklingen av tannhelsefeltet. Det er viktig for alle partier som er opptatt av å styrke tannhelsefeltet, å sørge for at større deler av befolkningen som har store tannhelseutgifter eller sykdom i munnen, får bedre skjermingsordninger. Da er det viktig å ha noen gode kriterier å prioritere etter.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Som jeg sa i mitt innlegg, er det klokt at forslag og tiltak ses i en større sammenheng. Det er også det jeg sa i mitt innlegg at regjeringen jobber med. Det å bare ta et enkelt virkemiddel og innføre dette i denne sektoren kan få helt utilsiktede konsekvenser for både innbyggerne og dem som tilbyr tannhelsetjenester.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Denne pasientgruppen får nå et bedre tilbud gjennom at ordningen har blitt styrket år for år. Det er ikke det samme tilbudet som disse tidligere fikk hos private spesialister. Nå får de et tverrfaglig tilbud med bl.a. psykologkompetanse og annen kompetanse for nettopp å hjelpe dem med enten de traumene som de har etter tidligere opplevelser, eller tannlegefobi som hindrer dem i å få tannlegehjelp. Det er noe helt annet enn den ordningen som var før. Årsaken til at det er lange ventetider, er manglende kapasitet, og det er også årsaken til at vi har styrket kapasiteten på dette området, men det viser også det store underdekte behovet det var på dette området under den gamle ordningen.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Det er mange som har sett etter ulike løsninger for å sikre det. Nå fikk Fremskrittspartiet i budsjettforhandlingene i fjor gjennomslag for en prøveordning som skal gjennomføres nå i Agder og i Viken. Det blir veldig spennende å se resultatene av den. Representanten vet også godt fra tidligere debatter at min vurdering av en av hovedårsakene til at dette skjer, er at Stortinget viselig har plassert tannhelsetjenesten hos fylkeskommunen – som ikke har ansvar for noen andre helsetjenester, og på god avstand fra dem som har ansvar for de andre pleie- og omsorgstjenestene denne gruppen har. Det er et valg av organisering jeg er helt overbevist om at innebærer at mange innbyggere i Norge ikke får innfridd de rettighetene de har. Regjeringen fikk dessverre ikke gjennomslag for vår reform, som sannsynligvis ville ryddet opp i det grunnleggende problemet en står overfor på dette området.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Fylkeskommunenes og kommunenes økonomi er jo styrket, men det betyr ikke nødvendigvis at fylkespolitikerne prioriterer tannhelse for det. Det er ikke sånn at vi ikke gjør noen ting. Vi vil iverksette et forsøk med det som er modellen vi ikke fikk gjennomslag for, men det har blitt utsatt på grunn av pandemien. Så iverksetter vi også nå et forsøk med en annen modell på bakgrunn av den enigheten vi har med Fremskrittspartiet. Her må en forsøke ulike modeller for å kompensere for at det ikke er flertall for å gjøre det som er det mest naturlige, nemlig å gi ansvaret for denne delen av helsetjenesten der en har ansvar for resten av kroppen. Veldig mange av innleggene her fra talerstolen handler om at munnen er en naturlig del av kroppen, tennene er en del av kroppen. Hvis en er veldig opptatt av tennene som en kroppsdel, er det veldig rart at en har plassert ansvaret for det i fylkeskommunen, mens resten av kroppen er kommunens ansvar.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Regjeringen og Fremskrittspartiet har styrket denne ordningen jevnlig. Stort sett i de fleste budsjettforhandlingene som vi har hatt, er denne ordningen blitt styrket. Det vil vi fortsette med.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
På det første spørsmålet som representanten tar opp, tror jeg han vet svaret selv. Høyre har ikke tenkt å gå bort fra budsjettavtalen med Fremskrittspartiet og inngå budsjettforlik med SV i revidert nasjonalbudsjett. Så det spørsmålet oppfatter jeg at representanten utmerket godt vet svaret på selv. Så er det slik at det er ingen her i denne sal som har andre penger å bruke enn de pengene som blir skapt i det norske samfunnet. Høyre og regjeringen har en politikk som bidrar til at det blir skapt både arbeidsplasser og verdier i dette samfunnet, noe som gjør at vi kan styrke velferden. Det er også en av årsakene til at denne regjeringen har kunnet bruke de store pengene på nettopp å styrke velferden, på å styrke kommunenes økonomi, på å styrke helsetjenesten, på å gjennomføre viktige velferdsordninger der vi nettopp løfter dem som har de største behovene i samfunnet. Men med SVs politikk ville det ha blitt mindre verdier å fordele, og det ville også ha gått ut over velferden til folk flest.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
En bør se på hvordan det står til med den norske tannhelsen. Den norske tannhelsen står det ganske bra til med, f.eks. sammenlignet med land som har en annen offentlig finansiering av tannhelse enn det vi har i Norge. Hvis en ser på den norske helsetjenesten og stiller seg spørsmålet: Hvor er det behov for mellom 5 mrd. kr og 9 mrd. kr? Hvor er de store helseutfordringene i befolkningen? Da vil ikke svaret være at det riktige vil være å bruke så store summer på den delen av helsen i befolkningen som det står ganske bra til med, sammenlignet med andre områder. Hvis en styrer helsetjenesten og har ansvaret for helsetjenestens budsjetter, tror jeg en må ta inn over seg og bør stille spørsmålet, når en har ekstra penger å bruke, hvor en får mest helse i befolkningen av å bruke de pengene, og hvor de største utfordringene er. Når jeg får mer penger å bruke på helse, vil jeg bruke dem på psykisk helse og rus, for det er der Norge ligger etter sammenlignbare land når det gjelder helsetilstanden i befolkningen.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Den reduserte bruken av antibiotika viser at vi har god kontroll på forbruket av antibiotika i Norge. Norge er i en svært god posisjon sammenlignet med andre land når det gjelder spredning av resistente bakterier. Vi har klart å holde andelen resistente gule stafylokokker svært lav både på sykehus og i primærhelsetjenesten. Vi har lykkes med å unngå at MRSA har etablert seg hos norske svin, slik det f.eks. har skjedd i noen av våre naboland. Fra 2022 vil vi også få et nytt regelverk om legemidler til dyr for bl.a. å begrense bruken av antibiotika enda mer. Regjeringen har vedtatt den nasjonale strategien mot antibiotikaresistens. Målene i handlingsplanene er vedtatt å gjelde ut 2021. I tillegg har regjeringen vedtatt å revidere strategien i et tverrsektorielt samarbeid for å belyse problematikken når det gjelder både helsesektoren, dyrehelse, matproduksjon og det globale perspektivet. Vi har handlingsplaner som brukes aktivt i helse- og omsorgstjenesten. Handlingsplanen mot antibiotikaresistens i helsetjenesten konkretiserer 20 tiltak rettet mot ulike deler av tjenesten og den generelle befolkningen. Helsedirektoratet utarbeider veileder for antibiotikabruk i helsetjenesten, inkludert kommunale øyeblikkelig-hjelp-enheter. I tillegg har regjeringen styrket satsingen på forskning, legemiddelberedskap og kommunikasjon til befolkningen om antibiotikabruk. For å ivareta tilgangen til eldre antibiotika har vi gitt Helsedirektoratet i oppdrag å gjennomføre en mulighetsstudie for å se på mulighetene til/for å produsere smalspektret antibiotika i Norge innen utgangen av 2021. Vi gir også midler til flere program i Forskningsrådet som kan finansiere forskning knyttet til antibiotikaresistens. Regjeringen styrker helseberedskapen gjennom utvikling av nye diagnostiske hjelpemidler, nye antibiotika og alternative behandlingsstrategier – i tillegg til å bedre forsyningssikkerheten for kritiske legemidler. Regjeringens systematiske arbeid mot antibiotikaresistens har gitt gode resultater i helsesektoren, i landbruket og i oppdrettsnæringen – til sammen et viktig løft for miljøet og for folkehelsen. Jeg er glad for at det er bred politisk tilslutning til den tverrsektorielle satsingen for å nå målene på dette viktige området både nasjonalt og internasjonalt. Norge har bidratt internasjonalt til å løfte antibiotikaresistens som et globalt tema gjennom at jeg sammen med noen andre kolleger i Verdens helseorganisasjon tok initiativ til å løfte nettopp antibiotikaresistens opp som et eget tema på FNs hovedforsamling i New York. Der måtte statsledere fra hele verden for første gang ta stilling til og diskutere dette som et felles, globalt problem. Det har resultert i at de store FN-organisasjonene som er aktuelle på dette området – Verdens helseorganisasjon, Verdens dyrehelseorganisasjon og FNs miljøprogram – har en felles, koordinert strategi for å jobbe mot antibiotikaresistens globalt.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Ja, jeg er iallfall veldig fornøyd med både min og regjeringens innsats på dette området, for dette var et område som hadde veldig liten oppmerksomhet da jeg overtok som helseminister, og dette har vært et av mine viktigste prioriterte områder internasjonalt i arbeidet som helseminister de siste åtte årene. Som jeg sa, har jeg gjennom et nært samarbeid med andre kollegaer i Verdens helseorganisasjon bidratt til nettopp å løfte antibiotikaresistens som et globalt tema, ikke bare for helseministre, men også for statsledere. Det har resultert i et konkret arbeid, et felles koordinert arbeid mellom ulike FN-organisasjoner som jobber mot antibiotikaresistens. Norge har også i den perioden utviklet vår første tverrsektorielle strategi. Vi har flere handlingsplaner, både mot antibiotikaresistens i helsetjenesten og for å redusere smitte. Men hvis representanten spør om jeg mener at vi har kommet langt nok internasjonalt, er dessverre og helt åpenbart svaret på det nei. Derfor er det så viktig at denne regjeringen får fortsette vårt sterke engasjement på dette området.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Jeg er ikke fornøyd med egen innsats fordi det sto dårlig til før jeg overtok. Jeg er fornøyd med egen innsats for det jeg har gjort i årene etterpå, for det har vært avgjørende, ikke bare i Norge, men også internasjonalt. Det er jeg stolt over, og det kommer jeg også til å være stolt over i lang tid framover, for den innsatsen Norge har gjort på dette området, har hatt veldig stor betydning – både det at vi har løftet dette temaet internasjonalt, og også at vi har vist resultater nasjonalt som også inspirerer veldig mange andre land. Det har stor betydning – ikke minst det vi har fått til i fiskerinæringen, som er en inspirasjon for land der landbruket utgjør en større del av næringsvirksomheten. Så er jeg godt kjent med de forskningsprosjektene som representanten her tar opp. Både jeg og statsministeren er engasjert i de forskningsprosjektene, og vi kommer til å jobbe videre med å sørge for at det er en forskning som får muligheten til å gå enda videre i Norge.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Ja, tilgangen på smalspektret antibiotika generelt, men også for barn, er et stort problem. Det er årsaken til at vi har tatt konkrete initiativ på det området når det gjelder produksjon i Norge, som jeg også sa i mitt innlegg. Det var et av de første temaene der vi ga Helsedirektoratet i oppdrag å utvikle muligheten for samarbeid med private for produksjon av legemidler i Norge. Det var nettopp produksjon av smalspektret antibiotika som ble prioritert som det første temaet. Der har man nå har gjort en mulighetsstudie og er i gang med den neste fasen i det arbeidet. Norge har etablert et samarbeid med Danmark om innkjøp av legemidler, og dette er det mest konkrete eksemplet i Europa på at to land går sammen for å kjøpe legemidler. I den sammenheng er smalspektret antibiotika prioritert som et område der vi inngår kontrakter sammen for å sikre tilgang på smalspektret antibiotika som det ellers er vanskelig å få tilgang på.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Ja, jeg forstår av spørsmålet at representanten ikke hørte mitt svar på Toppes spørsmål, for jeg var inne på at Norge og Danmark er av de få landene i Europa som har etablert den type samarbeid, der vi kjøper legemidler sammen. Men vi skulle gjerne hatt med oss de andre nordiske landene på å gå enda lenger her. Vi har også et samarbeid med de andre nordiske landene om mange av prosessene, men når det gjelder konkrete innkjøpsavtaler, er det Danmark det har vært mulig å få til det med. Det er fordi Norge og Danmark har relativt like innkjøpsordninger. Vi har vårt Sykehusinnkjøp, de har en tilsvarende organisasjon i Danmark. I Sverige blir dette kjøpt inn av hvert enkelt fylke, eller län, og det gjør det mye mer komplisert. Vi har også et godt samarbeid med Island, som i flere sammenhenger benytter seg av våre innkjøpsordninger. Så dette er noe vi gjør, og da har vi prioritert nettopp det som representantene Wilkinson og Toppe spurte om, smalspektret antibiotika, som også er relevant når det gjelder barn.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Siden dette trolig er den siste helsedebatten med denne komiteen, vil også jeg benytte anledningen til å si tusen takk for samarbeidet i de fire årene vi har bak oss. Jeg vil spesielt takke for samarbeidet med komiteen dette siste året, en krevende tid, der jeg opplever at vi har jobbet godt sammen om å håndtere en nasjonal krise. Så vil jeg spesielt takke for samarbeidet med de representantene som ikke stiller til gjenvalg, og for den jobben de har gjort for landet. En spesiell takk til representanten Kjønaas Kjos, som er blant dem jeg har jobbet mest med på dette området. Regjeringen tar hele pasientforløpet på alvor. Vi har innført pakkeforløp for kreft, psykisk helse, rus og hjerneslag, og det jobbes med pakkeforløp på nye områder. Vi styrer helseregionene på forløpsindikatorer, slik som andelen konsultasjoner som gjennomføres til avtalt tid, og hvor gode sykehusene er til å planlegge den polikliniske aktiviteten. Det er særlig i overgangen mellom tjenestenivåene det er risiko for svikt. Derfor er det knyttet særlige rettigheter til oppstart av pasientforløpet i spesialisthelsetjenesten, og derfor er også regjeringen særlig opptatt av at ventetiden til oppstart av helsehjelp reduseres. Kravet til faglig forsvarlighet gjelder uavhengig av hvor i forløpet pasienten befinner seg. Fristbruddordningen er en sentral pasientrettighet. Vi vil ikke fjerne denne rettigheten uten at det er gode alternativer som ivaretar pasientens rettigheter på en minst like god måte. Det ser det ikke ut til at vi har nå. I høringsnotatet fra 2020, om regulering av pasientforløp i spesialisthelsetjenesten og ventetidsregistering, er det foreslått at skillet mellom frist til utredning og frist til behandling oppheves. Det ivaretar forslag nr. 3. I høringsnotatet viser departementet videre til at det på lengre sikt er ønskelig med et mer tilpasset regelverk, som i enda større grad understøtter gode pasientforløp og minsker administrasjonen. Samtidig må en ikke svekke pasientenes individuelle rettigheter, og en må sikre helsehjelp av god kvalitet til rett tid. Det vil kreve ytterligere utredning, og jeg mener at dette ivaretar forslag nr. 2, om at modell C i Helsedirektoratets utredning fra 2018 utredes videre. Forslag nr. 1 er å evaluere dagens fristbruddordning. Helsedirektoratet har allerede initiert en gjennomgang av avtaleverket mellom Helfo og private fristbruddleverandører. Bakgrunnen er forhold som er trukket fram av enkelte helseforetak og av private leverandører innen fristbruddordningen. Formålet vil være å identifisere eventuelle forbedringspunkter. En evaluering vil ta tid, og jeg mener det er en bedre løsning å undersøke og gjøre eventuelle endringer fortløpende, til det beste for pasienten.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Jeg mener at fristbruddordningen er veldig viktig for den enkelte pasient, for det er på den måten pasientene kan sikre seg at de kan få behandling innen den tiden som er fastsatt ut fra en medisinsk vurdering, og at det faktisk er et alternativ. Så den er det viktig å ta vare på og hegne om. Men det er alltid muligheter for forbedringer på alle områder. Som jeg sa i mitt innlegg, har Helsedirektoratet allerede initiert en gjennomgang av avtaleverket mellom Helfo og de private fristbruddleverandørene, og jeg regner med at hvis det der kommer opp forhold som kan bedre noen av de utfordringene som er påpekt fra helseforetakene, er det forhold som kan forbedres i de avtalene en nå inngår, uten at en trenger å sette i gang en full evaluering av ordningen.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Jeg tror nok at når jeg er forsiktig på dette området, så handler det om at jeg mener det kan være utfordringer med dagens avtaler. Men jeg er ikke grunnleggende uenig i ordningen og en del av premissene for det som er grunnlaget for ordningen, slik det høres ut som om representanten er. En del av de forholdene som representanten tar opp og mener er kritikkverdige, mener jeg ikke er kritikkverdige. Det er f.eks. slik at innholdet i behandlingen må den som er ansvarlig for behandlingen, stå for. Det at noen driver helsetjenester privat og velger å gi andre typer behandlinger eller oppfølging enn det som gis i de offentlige sykehusene, ser jeg på som en positiv del av denne ordningen og ikke som noe som er kritikkverdig, så lenge det – selvfølgelig – er forsvarlig. Alle som driver helsetjenestetjener, er underlagt et lovverk og regelverk.
Bent Høie (Høyre), 2021-06-08:
Ja, det er jo derfor vi har sendt forslaget ut på høring, men jeg tror også det er klokt at Stortinget lar høringen bli gjennomført, og at departementet oppsummerer høringen og kommer med de konkrete forslagene. I en sak der direktoratet har gjort en grundig utredning, regjeringen har sendt konkrete forslag på høring og høringsinstansene har fått gitt sine innspill, vil det ikke, etter min oppfatning, være klokt om Stortinget forhåndskonkluderer før de har fått saken til behandling.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2021-06-08:
Saken om fritt brukervalg viser godt de politiske forskjellene i denne salen. Fremskrittspartiets Kjønnas Kjos sier hun har brukt tiden sin i politikken på å kjempe for folks rett til frie liv, og at venstresiden bruker alle krefter til å bekjempe den. For meg er det en veldig spesiell omskriving av historien. Nettopp fellesskapet, ikke privatisering, har sørget for min, og veldig, veldig mange andres, frihet til å kunne leve gode liv, gjennom det at vi har bygd opp gode offentlige systemer for både utdanning og helse. Høyres Erlend Larsen sier det ikke passer for alle å stå opp kl. 07. Som B-menneske er jeg helt enig i den uttalelsen. Han sier også at folk må bestemme om de vil dusje eller ikke. Jeg er helt enig i den uttalelsen, men så kortslutter det for meg, for da er det argumentet for å privatisere. For meg er det et argument for at vi heller må bruke de pengene vi har, på å styrke tjenestene til innbyggerne, framfor at vi skal lage et kommersielt marked av dette. Det er litt spesielt at Høyres Erlend Larsen sier det etter åtte år med en helseminister fra Høyre. Da er det hans beskrivelse av situasjonen under denne regjeringens tid. Jeg har lyst til å ta opp et par ting som ikke regjeringspartiene vier noe oppmerksomhet: Hvem skal betale for dette? Vi har en ordning som allerede likner ganske mye: det som kalles fritt behandlingsvalg, eller privat behandlingsvalg. Der ser vi at utgiftene for f.eks. Sørlandet sykehus, der jeg kommer fra, er doblet i antall millioner fra 2018 til 2019. Samtidig står nå regjeringens representanter for Sørlandet og griner over at Sørlandet sykehus ikke har nok midler til å gjøre nødvendige investeringer i våre sykehus. Det er en naturlig konsekvens av den privatiseringsiveren som vi ser fra regjeringspartiene og Fremskrittspartiet. Så stusser jeg over én ting til, for Erlend Larsen sier at private aktører må være godkjent av Helfo. Ja, det er for så vidt greit nok, men innen fritt behandlingsvalg har vi et nylig eksempel fra mitt fylke, eller valgkrets, Aust-Agder. I Tvedestrand hadde en rusinstitusjon tilsyn fra statsforvalteren som ikke gikk så bra, og som endte med at Helfo fratok dem godkjenningen. Man slo selskapet konkurs, men hadde allerede et nytt selskap klart til å starte opp igjen. Det selskapet fikk ganske umiddelbart ny godkjenning fra Helfo. Da jeg spurte helseministeren om dette var så greit, sa han det var helt ok. De kan stå klar til å starte opp igjen, mens andre må ta regningen for ubetalte lønninger og den type ting. Det er også en stor bekymring med tanke på hva slags kvalitet vi da er trygge på at disse institusjonene holder. Får pasientene den oppfølgingen de har krav på? Selv om la-humla-suse-holdningen fra regjeringen på det som handler om hvilke kvalitetskrav man stiller, gjør det lettere for oss å argumentere mot det, vil jeg i hvert fall oppfordre til at en sørger for gode kvalitetssikringssystemer her, slik at dette tar vare på pasientene på en god måte, og at ikke tanker om privatisering først får styre.
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2021-06-08:
Helseministeren startet med å minne om regjeringens innsats på tannhelsefeltet siden 2013. Kanskje hadde jeg valgt å forbigå det i stillhet hvis jeg hadde vært helseministeren, for regjeringen har ikke levert så mye. En ting de ikke har levert på, er et vedtak her i denne sal fra 2018 om å styrke norsk tannhelse, der man nettopp ba om en forbedring av refusjonsordningen, der man nettopp ba om å sørge for at folk, uavhengig av økonomi, skal få gjennomført nødvendig tannhelsebehandling. Fortsatt er det ikke levert noe fra regjeringen på dette anmodningsvedtaket. Hva er grunnen til det, og når kan vi forvente at regjeringen har tenkt å innfri på dette?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2021-06-08:
Det er dessverre ikke slik at stadig flere får dekket mer når det gjelder tannhelse. Blant annet har denne regjeringen kuttet 100 mill. kr når det gjelder støtte til tannregulering. Man brukte ikke de pengene på å styrke satsene for dem som har størst behov, så 100 pst. refusjon er ikke 100 pst. og 70 pst. refusjon er ikke 70 pst. for dem med de aller største behovene. Tvert imot har vi opplevd at i store deler av denne perioden har de satsene blitt underregulert. Et av de tiltakene Arbeiderpartiet i den forbindelse har påpekt, er ønsket om et pristak på denne typen tannhelsetjenester som det offentlige delvis finansierer. I 2018 uttalte Høyres helsepolitiske talsperson, Stensland, i en sak hos NRK om rådyr tannregulering følgende: «Vi trenger en opprydning, og jeg mener det må på plass en avtale mellom tannlegeforeningen og staten for å få regulert prisene.» Hvorfor er det likevel slik at helseministeren og regjeringen er imot våre forslag og er motstandere av å få en bedre regulering av disse tannhelsetjenestene som det offentlige er med og bidrar til finansieringen av?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2021-06-08:
Ja, det er da et spørsmål om dette kuttet til regjeringen når det gjelder tannregulering, ble sett i en større sammenheng. Et annet område der man kan lure på om regjeringen så det i en større sammenheng, var da man kuttet i en litt annen, privat ordning, altså med private tannleger, og innførte en TOO-ordning for mennesker som har vært utsatt for tortur eller overgrep, eller har sterk angst for tannbehandling. Der ser vi nå at etter at regjeringen og Fremskrittspartiet opprettet den ordningen, er det flere års ventetid, og under koronaen har det gått fra vondt til verre. Dette er folk som ofte er i en sårbar livssituasjon, og som da på mange måter blir holdt for narr. Mener regjeringen at måten TOO-ordningen ble innført på, har vært vellykket? Og hvis ikke – vi ser det er en evaluering på gang – hva kan vi forvente at helseministeren vil gjøre for å forbedre de manglene vi ser i TOO-ordningen i dag?
Tellef Inge Mørland (Arbeiderpartiet), 2021-06-08:
Jeg er glad for at Rødt deler vår utålmodighet når det gjelder ett av de store hullene i velferdsstaten vår, nettopp tannhelse. Men det er et problem med de gode nyhetene Aydar kommer med i dag, om at det bare er å stemme for deres forslag, så har vi løst alle tannhelsesorger. Den dårlige nyheten er dessverre at det ikke kommer til å poppe opp 10–12 årlige ekstramilliarder fra denne stortingssalen fordi vi stemmer for Rødts forslag. Og da kommer en enda dårligere nyhet, og det er at folk som virkelig trenger en styrket innsats på dette feltet, igjen vil kunne oppleve at de blir holdt for narr. Jeg er helt enig: Folk er lei av kun prat. Men det er altså ikke sånn at hvis vi bare vedtar dette her i dag, så er det løst. Og hvis Aydar og Rødt har lest de forslagene som ligger i innstillingen, altså 21 mindretallsforslag fra ulike partier, vil hun ha sett at bl.a. Arbeiderpartiet står inne i veldig mange forslag som på en realistisk måte vil ta oss flere skritt videre i riktig retning for en økt innsats på tannhelsefeltet. Men hvis vi ikke først klarer å krabbe før vi går, før vi løper, går det ofte galt. Litt sånn er det også på tannhelsefeltet. Der har vi hatt åtte år med en høyreregjering som har hatt veldig, veldig svak oppmerksomhet rettet mot nettopp denne utfordringen. Vi er nødt til å ta tak i de største utfordringene først, og hvis vi lover gull og grønne skoger i morgen, da er det sikkert et fint valgløfte fra Rødt. Men dessverre kommer vi til å skuffe noen av dem som aller mest trenger at vi har en seriøs plan for hvordan vi skal løfte tannhelsen. Tro meg: Jeg skulle virkelig ønske at vi hadde kommet mye lenger på dette feltet, for jeg tror alle kjenner folk som virkelig opplever hvor smertefullt det er ikke å ha råd til nødvendig behandling. Statsråden snakker om at han vil løfte psykisk helse. Ja, statsråd: Hvis du løfter tannhelse, løfter du virkelig også psykisk helse. Jeg kjenner folk med alvorlige diagnoser, kreftdiagnoser, som også har tannhelseutfordringer, og det er kanskje det som faktisk knekker dem: at de ikke lenger orker å møte folk på butikken med et smil, fordi de opplever et så stort stigma rundt dette. Så vi trenger å løfte feltet, det støtter jeg fullt ut, men vi trenger også en realistisk plan for hvordan vi faktisk kan gjennomføre det. Og så vil jeg også utfordre Rødt på at det handler om å skape og dele. Skal vi etter hvert kunne bruke 10–12 mrd. kr ekstra på tannhelse, må vi også ha en politikk der vi har skapt de verdiene på forhånd, der vi har lagt til rette for et næringsliv som skal skape verdier som vi klarer å fordele mer rettferdig enn det dagens regjering gjør. For det holder ikke med gode og fagre løfter hvis vi ikke også har muskler til å klare å gjennomføre dem.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-06-08:
Når jeg nå tar ordet, kan jeg fortelle at i oktober 2009 møtte jeg første gang i Stortinget, som vara i helsekomiteen. Når jeg hører debatten og skillelinjene mellom de rød-grønne partiene og regjeringspartiene og Fremskrittspartiet i dag, er ingenting forandret. Den gangen var det fokusert på kvalitet i omsorgstjenestene våre, på brukermedvirkning, på fritt behandlingsvalg. Den gangen forsvarte de rød-grønne at dagens modell var glitrende, men påstår i dag at dersom man får fritt brukervalg, får brukermedvirkning, blir det ille. Da blir det dårligere tjenester. Meg bekjent er en rekke av landets kommuner styrt av de rød-grønne partiene. Som helseministeren sier, er det ikke slik i de fleste kommuner i dag at den enkelte selv kan bestemme når man kan spise, når man kan dusje. Man sier nei, dersom man nå skulle få brukermedvirkning og private kommer, hvilken beredskap har vi? Ja, hvilken beredskap har vi? Vi sier det er sårbare mennesker, eldre som trenger hjelp. Jeg og mange andre har hatt barn i barnehage. Den første barnehagen i Norge var privat, i Trondheim. Om lag halvparten av barnehagene er private. Så vidt jeg vet, er små barn veldig sårbare. De kan heller ikke snakke for seg selv. Foreldrene velger. Det er rart at det har vært greit, men å kunne medvirke til å bestemme selv er ikke greit når man blir eldre. Så sier man: Hvilken beredskap har man? Når kommunene har ansvar for barnehagene, har ikke kommunene da beredskap til å sette inn og dekke opp for mer enn halvparten av barna i Norge? Nei, man har ikke det. Det går fint. De som starter disse tjenestene, har ofte jobbet i det kommunale. De ønsker noe mer. De ønsker å gjøre det de egentlig vil: levere gode tjenester, få bestemme selv, legge til rette for. En slik konkurranse har alltid virket, men her kommer ideologien, den står i veien og forsvarer systemet. Det er nesten rart at ikke Senterpartiet kommer opp med at vi burde hatt statlige butikker – tenk noe så viktig som mat. Vi burde hatt beredskap, at staten tar over butikker, at staten driver dem. Eller klær: Det er rart vi har det utvalget vi har i dag, det er jo privat. Det er på tide. De rød-grønne har prøvd i landets kommuner, de har prøvd det på statens side. Det er på tide at også eldre og pleietrengende får brukermedvirkning. Det handler om verdighet i omsorgen.
Morten Stordalen (Fremskrittspartiet), 2021-06-08:
Dette er en interessant debatt, for her står tydeligvis ideologien i veien for de gode tiltakene. Når man sier at det er en risiko for at her blir det færre hele stillinger, her blir det oppsplittinger, er det dagens system som fører til det – det er dagens offentlige tjenester, det er det som er små brøker, for man har ikke økonomi god nok. Man stenger plasser og legger ned tilbud, og det skjer i rød-grønne kommuner. Representanten Toppe nevner at hun har bodd i en høyrestyrt kommune. Jeg har bodd i en Senterparti-styrt kommune, sammen med Fremskrittspartiet, i åtte år, en kommune som ikke eide noen ting. Alt var konkurranseutsatt, unntatt sykehjemmet, det var det enighet om. Det gikk faktisk fint, for senterpartisten var borgerlig orientert. Absolutt alt var konkurranseutsatt. Til og med rådhuset, som var så viktig, eide man ikke selv. Det gikk helt fint. Jeg har tro på konkurranse, og det har Fremskrittspartiet også. Og ikke bare konkurranse, det handler om verdighet. Man snakker om sårbare. Representanten Tuva Moflag nevner at med eldre og spesielt syke er det vanskelig. Ja, på lik linje med et lite barn i barnehagen. Et lite barn kan heller ikke redegjøre eller lese, men det gjør andre, de hjelper til. For Fremskrittspartiet handler det om hele livet, være menneske og sjef i eget liv. Det er den store forskjellen som alle bør merke seg. Her vil de rød-grønne tilbake til slik det var, de vil tviholde på et gammelt system som ikke har fungert noen gang. Det er derfor det har vært opprør, det er derfor det har vært protester, det er derfor det er krise i kommunene – man klarer ikke å levere tjenesten. Her er det det offentlige som bestemmer, og man er umyndiggjort om man blir pleietrengende. Man trenger ikke være gammel, det er det at man trenger hjelp, det handler om. Men plutselig når man trenger omsorg og tjenester, da er det så vanskelig. Ja, selvfølgelig er det vanskelig, i hvert fall for den det gjelder. For Fremskrittspartiet er det mennesket som er viktig, ikke systemet, og det kommer vi til å fortsette å jobbe for. Vi er glad for at vi nå nærmer oss brukermedvirkning. Så snakker man om Sverige og Danmark, man må gjerne gjøre det, men her står vi i det norske Stortinget for å finne norske løsninger i 2021. Jeg er ikke så opptatt av hva som skjer i nabolandene, jeg er opptatt av at det enkelte menneske selv skal være sjef i eget liv.