Kåre Gjønnes (Kristelig Folkeparti), 1998-12-17:
Det meste av EUs bestemmelser på det veterinære området er omfattet av gjeldende EØS-avtale. De nye elementene som er tatt inn ved den foreliggende revisjonen omfatter: kontrollbestemmelsene for handel over landegrensene herunder import fra tredjeland vilkår for import fra tredjeland merkebestemmelsene for storfe, småfe og gris dyrevern vilkår for handel med levende småfe, akvakulturdyr og diverse andre, mindre sentrale arter Kontrollbestemmelsene for handel over landegrensene er trolig det som har opptatt flest i debatten som har gått forut for denne stortingsbehandlingen. Som alle i denne sal nå er klar over, vil Norge med denne revisjonen avskaffe den tradisjonelle veterinære grensekontrollen for handel innenfor EØS-området. Den veterinære grensekontrollen vil bli erstattet av et nettverk av tiltak som i sum skal bidra til å sikre den norske folke- og dyrehelsa. Forskjellen mellom det nye og det gamle systemet kan beskrives som at vi gå fra en grensekontroll der alle ressurser settes inn på ett punkt, til en kontroll der de første tiltakene iverksettes ute hos produsenten i utlandet med en dokumentasjon på at varen tilfredsstiller vilkårene, og videre med et regelverk med importørregister, mottakskontroll, stikkprøvekontroll, forhåndsvarsling m.m. helt fram til detaljist i Norge. Animalske produkter og levende dyr som kommer fra land utenom EØS, må som før passere en grensekontrollstasjon hvor en tradisjonell veterinær grensekontroll fortsatt vil bli foretatt. Vilkår for import fra tredjeland omfattes også av denne revisjonen. Tidligere har Norge hatt et generelt innførselsforbud og gitt dispensasjon fra forbudet etter visse vilkår. Som følge av WTO-avtalen som Stortinget har sluttet seg til, kan et land ikke lenger forby innførsel uten videre. Videre er det slik at volumet av importerte varer i stor grad blir bestemt av det tollbaserte importvernet. Det kan derfor sies at flere elementer i den foreliggende revisjon ikke bare er et resultat av en EØS-avtale, men også et resultat av WTO-avtalen. Etter denne reviderte avtalen vil Norge ha felles regelverk med EU om prosedyrer for kontroll med animalske næringsmidler og levende dyr som komme fra land utenfor EØS-området. Kravene til de varer som skal importeres, sammen med det nye kontrollregimet, vil i sum resultere i skjerpede vilkår i forhold til det som blir gjort gjeldende ved innførsel i dag. Merkebestemmelser for storfe, småfe og gris tas inn i EØS-avtalen. Merkebestemmelsene gjør at det vil være mulig å følge dyret fra fødsel til det når slakteriet. Den informasjonen som merkebestemmelsene genererer, kan og bør brukes aktivt til forbrukernes beste. Dyrevern er også et emne som har vært trukket inn i debatten omkring denne revisjonen, og hvor revisjonen fører til endringer i norsk regelverk. Det nye regelverket bygger i hovedsak på de anbefalinger som er vedtatt under de forskjellige konvensjoner i Europarådet, og som Norge allerede har sluttet seg til. Regelverket inneholder for det meste minimumsbestemmelser, slik at det er opp til det enkelte land å ha strengere nasjonale bestemmelser. Vi kan derfor stort sett videreføre det nivå vi har etablert innenfor dyrevernarbeidet. Dyrehelsemessige vilkår for handel med levende fisk er også tatt inn med denne foreliggende revisjonen. Som en følge av omleggingen av kontrollregimene for innførsel av levende dyr og animalske produkter vil tilsynsmyndighetene i Norge få nye, store utfordringer. Regjeringen vil i lys av dette foreslå en betydelig styrking av tilsynsapparatet. Jeg vil spesielt peke på forslaget om opprettelse av en egen zoonoseenhet. Det er etter min vurdering viktig at vi nå konsentrerer oppmerksomheten om å gjennomføre styrkingen på en effektiv og målrettet måte. Statens Dyrehelsetilsyn og Statens næringsmiddeltilsyn står overfor store oppgaver i gjennomføringen av nasjonale overvåkings- og kontrollprogrammer for levende dyr, kartleggingsprogrammer for fremmedstoffer og smittestoffer i mat, gjennomføring av internkontrollsystemer og merkeordninger for levende dyr. Fra myndighetenes side må vi ta, og skal vi ta, ansvar for denne krevende oppgaven. Men vi er og vil alltid være avhengig av et aktivt og konstruktivt samarbeid med alle bedrifter og organisasjoner i hele matvarekjeden fra produsent og helt fram til forbruker. Jeg mener at norsk landbruks langsiktige interesse er avhengig av at vi nå konsentrerer oss om å samarbeide om dette framover. Avslutningsvis vil jeg vise til de uttalelser som foreligger fra Statens helsetilsyn og fra Statens næringsmiddeltilsyn, samt de evalueringer som er bebudet fra Regjeringen. Med dette mener jeg at hensynet til folke- og dyrehelsen skal være ivaretatt på en betryggende måte, også gjennom det nye opplegget.