Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2019-11-14:
Kystbefolkningen i Norge har i lange tider benyttet tang og tare til ulike formål. Taren har blitt brukt som mat, dyrefôr og gjødsel for jordforbedring. Sanking, tørking og brenning av tare foregikk som næringsaktivitet langs kysten flere steder i bl.a. Frankrike, England, Skottland og Norge helt fra slutten av 1600-tallet fram til 1930-tallet. Asken ble først brukt i glassfabrikasjon og siden til framstilling av jod. Vi har også en mer moderne og industrialisert tarenæring, som baserer seg på høsting av vill stortare til produksjon av alginat, som eksempel. Langs norskekysten høstes det årlig mer enn 150 000 tonn stortare. Selskapet DuPont BioPolymer AS dominerer i dag denne aktiviteten i Norge. Omsetningen fra det som totalt høstes, er på godt over 1 mrd. kr. Det siste tiåret har det vokst fram en betydelig interesse for dyrking, altså akvakultur, av tang og tare. Departementet mottok den første søknaden om dette i 2012. Per i dag har vi tildelt tillatelser for taredyrking på om lag 70 lokaliteter til omtrent 50 forskjellige selskaper, fra Rogaland i sør til Finnmark i nord. Jeg deler interpellanten Grungs optimisme for denne næringen. Dyrking av tare har et betydelig potensial, og det må vi sørge for å utløse. Jeg mener vi er godt i gang. Vi skal legge til rette for taredyrking i Norge. Det skal vi gjøre ved å bygge opp solid kunnskap gjennom forskning, utvikle regelverket slik at det ivaretar alle relevante hensyn, samt dokumentere og sørge for at mattryggheten blir ivaretatt. Mulighetene for utnyttelse av tang og tare har blitt omtalt i flere overordnede strategidokumenter, bl.a. i regjeringens Langtidsplan for forskning og høyere utdanning, i Masterplan for marin forskning og i bioøkonomistrategien – og da i både et næringsperspektiv og et klimaperspektiv. I havstrategien står det at regjeringen «vil videreutvikle regelverk og forvaltningsregime for dyrking og utnyttelse av makroalger.» Da Forskningsrådets program for havbruk skulle revideres, ble det lagt større vekt på nettopp lavtrofiske arter som tang og tare. Dette har nå materialisert seg i en lang rekke spennende prosjekter: The Norwegian Seaweed Biorefinery Platform, som NTNU har å gjøre med, har fått 34 mill. kr MACROSEA – A knowledge platform for industrial macroalgae cultivation, ved SINTEF Ocean, har fått 24 mill. kr PROMAC: Energy efficient PROcessing of MACroalgae in blue-green value chains, ved Møreforskning, har fått 35,4 mill. kr I tillegg pågår det en rekke andre prosjekter knyttet til prosessering av tare til mat, dyrefôr, farmasøytiske produkter m.m. Det er gitt midler til prosjekt for å undersøke miljøpåvirkning fra taredyrking gjennom KELPRO. Møre Maritime AS kjører et prosjekt som skal etablere verdens første rendyrkede fartøykonsept nettopp for industriell taredyrking, som representanten etterlyste i sitt innlegg. Det skjer mye på forskningssiden, og vi ser at visjonene i de overordnede strategiene gjør seg gjeldende i søknader og tildeling av forskningsmidler. Gjennom havstrategien ønsker regjeringen økt kunnskap om nye arter, som tang og tare, for å kunne styrke anvendelsen av marine ressurser. Mattilsynet har fått i oppdrag fra Nærings- og fiskeridepartementet å legge til rette for høsting og dyrking av tang og tare med sikte på å utvikle regelverk og tilsyn. En viktig prioritet i dette arbeidet er mattrygghet. Det er et generelt prinsipp som framkommer i matloven, at det er virksomhetens ansvar at produktene er trygge. Bevisstgjøring om dette er spesielt viktig for nye arter og produkter når kunnskapsgrunnlaget om mattrygghet er mangelfullt og det er et lite spesifikt regelverk. Det er viktig å få dette på plass både for forbrukernes helse og for næringens potensial for omsetning og eksport. EU har igangsatt en kartlegging for å øke kunnskapen om tang og tare. Norge deltar i denne kartleggingen ved at Havforskningsinstituttet bidrar med data fra norske farvann. Det er data om metaller og jod som samles inn for å finne ut om det er behov for en særskilt risikohåndtering og eventuelt nye og endrede grenseverdier for å sikre trygge produkter. På sikt kan denne datainnhentingen resultere i et mer harmonisert regelverk for å sikre trygg mat. Næringsmidler som ikke i vesentlig grad har blitt brukt til konsum hos mennesker i Norge eller andre EØS-land, kan omfattes av det såkalte ny mat-regelverket. Dette regelverket krever at ny mat skal være forhåndsgodkjent før markedsføring og omsetning. De mest aktuelle tareartene som dyrkes i dag, er imidlertid sukkertare og butare – og noen forsøker også å dyrke arten søl. Ingen av disse artene anses som ny mat, og de vil dermed ikke kreve ny mat-godkjenning. Mattilsynet har egne nettsider om tang og tare – på matportalen.no for forbrukerne og på mattilsynet.no for bransjen. Mattilsynet anmoder befolkningen om ikke å spise for store mengder av enkelte produkter av tang og tare, da noen arter kan ha høyt jodinnhold. Det er en krevende oppgave å kommunisere på en god måte om jod i næringsmidler, siden den norske befolkningen generelt blir anbefalt å innta litt mer jod, samtidig som for mye jod også er helseskadelig. Etter avtale med Mattilsynet har næringen i år startet en frivillig merkeordning for noen produkter som kan ha høyt jodinnhold, slik at forbrukerne kan foreta informerte valg. Fram til en forskriftsendring våren 2019 var det departementet som var saksbehandler og koordinerende myndighet for søknader om akvakultur av tare, eller såkalte vannlevende planter, som er termen som brukes i vårt lovverk. Dette sikrer en enhetlig saksbehandling i alle regioner. Nå er kompetansen delegert til fylkeskommunen, som fra før av behandler de aller fleste søknader om tillatelser knyttet til akvakultur. I behandlingen av søknader kom det inn mange innspill knyttet til ansvaret for å rydde opp tareanlegg etter en eventuell konkurs. Derfor ble det våren 2019 stilt krav om sikkerhetsstillelse eller depositum for taredyrkere basert på omsøkt areal. Dette var det viktig å få på plass for å hindre problemer med opprydding, slik vi har sett bl.a. for blåskjellnæringen. Jeg er positiv til den utviklingen vi ser med taredyrking. Det utvises stor entusiasme og stå-på-vilje fra dem som har satt tareplanter i sjøen. Jeg mener vi er på rett vei. Myndighetene har gitt drahjelp og vil fortsette med det – innenfor rimelighetens grenser, selvfølgelig.