Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2008-10-24:
Jeg vil gjerne starte med å takke for godt samarbeid mellom regjering og storting i denne saken, og mellom Finansdepartementet og finanskomiteen. Stortinget og finanskomiteen har klart å behandle en sak i løpet av meget kort tid. De har også klart å gjennomføre høringer med de berørte parter som har gjort at man også fikk inn oppfatningen av hvordan dette ville bli mottatt. Det betyr at det allerede har gått ut en børsmelding om at det kl. 17.30 i dag, forutsatt at Stortinget fatter det vedtaket man tror, kommer nærmere opplysninger om hvordan man vil gå fram for å få på plass det som da gjør det mulig å bytte obligasjoner med fortrinnsrett inn i statspapirer. Det viser noe som er veldig viktig for de framtidige håndteringer, og det er at Regjeringen og Finansdepartementet sammen med Norges Bank er i stand til, under meget høyt trykk, å utarbeide de virkemidlene som treffer de utfordringene vi har på det tidspunktet som gjelder. Det er verdt å legge merke til, for det skjedde i den uken som kanskje er den absolutt travleste i et finansdepartement, nemlig den uken man legger fram statsbudsjettet. Jeg skjønner at enkelte underveis, etter som man begynte å få inn meldinger, som flere nå har vært inne på her, fryktet en situasjon hvor man kunne gå konk ved en ulykke, som representanten Sponheim var inne på. Jeg er helt sikker på at mange stortingsrepresentanter fikk melding om den typen bekymring. Men jeg er også helt sikker på at Stortinget forstår at når det gjelder denne typen forslag, med så mange sensitive opplysninger, er det ikke slik at man kan dra ut i åpent seminar. Man må legge et løp, bestemme seg, behandle informasjon slik som den skal behandles, høre på aktørene som dette skal gjelde for, og så komme med det forslaget som treffer. Jeg vil takke for dette, for vi vet ikke hva som kan komme av utfordringer videre framover. Det er ingen som i dag kan si at nå er bunnen nådd, og her er krisen over. Det er rett og slett slik at vi må ha en beredskap. Vi har nå vist at det har vi i Norges Bank, det har vi i Finansdepartementet, det har vi i Regjeringen, og det har vi i Stortinget. Og når det gjelder, er man klar til å samarbeide på tvers av partigrenser for raskt å få tiltakene på plass. Jeg takker for det samarbeidet som har vært i den sammenhengen. Når nå dette tiltaket skal gjennomføres, tror jeg det også blir klarere for alle at dette ikke er en støttepakke fra staten til bankene. Dette er et tiltak for å få markedet til å fungere. Men det er et markedstiltak. Det er ikke slik at jeg låner ut gullkortet og «mamma betaler». Dette skal man nemlig betale for, for de andre kortene virker ikke. Det er hele poenget. Her var man i ferd med å få en situasjon der kreditmarkedet stoppet opp, der bedriftene hadde problemer med å få refinansiert lån, og der lånekunder så at det var stor forskjell på styringsrente og pengemarkedsrente. Det er ingen som har foreslått dette av omsorg for banksjefer eller noen meglere med provisjoner. Dette er gjort av hensyn til og omsorg for bedrifter og personer. Jeg mener ikke at det er populistisk å stille krav hvis staten stiller opp for noen næring, til hva de skal yte igjen. Jeg mener heller ikke det er populistisk i det øyeblikket staten er inne med omfattende garantier f.eks. eller støtte på noe vis, å stille krav i forhold til bonuser, lederlønninger eller utbytte. Men da må det være den typen tiltak. Jeg snakket med min svenske kollega i dag. De har lenge hatt denne muligheten i forhold til svenske statsobligasjoner, fordi de har gjort det på fullmakt. De har ikke knyttet noen av den typen forpliktelser til det. Så fort finanskomiteen hadde avgitt denne saken, bad jeg om et møte med Sparebankforeningen og Finansnæringens Hovedorganisasjon – det skjedde to timer etter avgivelse. Der sa jeg meget klart ifra at det ikke ville bli forstått, ikke av det politiske miljø, ikke av publikum, ikke av noen, og at det ville være meget dårlig sosial intelligens, hvis svaret fra banknæringen nå – selv om ikke dette var en situasjon hvor man stilte formelle krav, fordi det ikke var noen subsidier i pakken – ville være å utbetale bonuser i en slik størrelsesorden som noen kunne tro. Og bankene lever av tillit. Så sa jeg en ting til, og det var at hvis vi nå må gå videre med nye tiltak, enten i form av garantier eller andre typer klare støtteordninger, vil det bli knyttet formelle betingelser til det. Begge bankforeningenes ledere lovet å videreformidle det til bankene.