trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Sandra Borch (Senterpartiet), 2020-04-23:
Senterpartiet har hele veien vært klar på at Norge bør avslå konsesjonssøknaden om bygging av NorthConnect. Det handler om to ting. Det handler om at vi ikke ønsker å gi EU råderett over norske naturressurser, og det handler om at vi ikke ønsker å øke forbrukerne og industrien sine strømpriser. Jeg merker meg hva Arbeiderpartiet sier her, men NVE slår fast at denne strømkabelen vil innebære en økning av strømprisen. I tillegg kommer også økning av nettleien dersom denne kabelen bygges. I sum vil dette påføre norske forbrukere og industri milliarder i økte kostnader, svekke industriens konkurransekraft og gjøre industrien i dårligere stand til å foreta nye, miljøvennlige investeringer. Det forundrer meg at Arbeiderpartiet er så vinglete i denne saken. Ikke vil de i dag si klart nei til en konsesjon for NorthConnect, og i dag kan vi også lese i Klassekampen at Arbeiderpartiet kaller utsettelse av NorthConnect for en seier. Da vil jeg spørre Arbeiderpartiet om de har spurt industriarbeideren i Mo i Rana, i Sauda eller i Årdal om de ser på dette som en seier for industrien. I tillegg blir det i Klassekampen sagt at Arbeiderpartiet sikrer at det ikke blir åpnet for kabelen denne stortingsperioden. Vel, nå er det ikke så veldig lenge igjen av denne stortingsperioden. Jeg kan med sikkerhet si at Senterpartiet skal jobbe knallhardt for at denne konsesjonen heller ikke skal gis i neste stortingsperiode eller stortingsperioden etter det. Det ser dessverre ikke ut til at Arbeiderpartiet er av samme oppfatning. Det er ikke uten grunn at industrien er mot denne kabelen, og jeg trodde at Arbeiderpartiet lyttet til industrien. I dag er jeg skuffet over at man ikke får et tydeligere vedtak på å si nei til hele konsesjonen om å bygge ut NorthConnect. Jeg lurer på hva Arbeiderpartiet skal si til industriarbeiderne i Årdal etter debatten i dag. Arbeiderpartiet kunne i dag sikret et klart og tydelig vedtak om å si nei til denne konsesjonen, og jeg merker meg at det gjør de ikke.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Arbeiderpartiet mener at havvind har potensial til å gi oss økt tilgang på fornybar energi – som både vi og verden trenger mer av – men ikke minst til å videreutvikle vår leverandørindustri, som i dag sliter mer enn noensinne, og til å skape lønnsomme arbeidsplasser og eksportinntekter, som vi også trenger mer av. Norge har unike fortrinn. Vi er verdensledende innen offshore og skipsfart og har en konkurransedyktig verftsindustri. Vi har verdens beste havvindressurser for flytende havvind. Bunnfast havvind har utviklet seg raskt, og det haster å få på plass en offensiv og konkret strategi for en norsk industrisatsing på havvind, spesielt den flytende. Det var det vi gjorde da vi klarte å bygge opp petroleumsnæringen, og senere havbruk. Det som kjennetegner de andre landene rundt Nordsjøen som har lyktes med havvind, er at de alle har satt seg konkrete mål for hvor mye havvind de planlegger for: Sverige 2 GW, Danmark 3,7, Tyskland 25, Nederland 9, Belgia 4 og Storbritannia 30. Norge er faktisk det eneste landet uten et konkret mål. Arbeiderpartiet foreslår derfor 3 GW innen 2030 og et mål om en markedsandel på 10 pst. og en omsetning på 50 mrd. kr innen 2030. Det bør tilrettelegges for at elektrifisering av sokkelen i størst mulig grad skjer med havvind. Vi trenger flere testsentre og energiparker til havs, slik som bl.a. ZEEDS-prosjektet, der maritim industri og leverandørindustrien har gått sammen om å se på muligheten for å lage omlastings- og fyllestasjoner offshore, bl.a. for ammoniakk. Man må se på eierforhold, nye forretningsmodeller for både bruk og salg av energien, og utvikle hele verdikjeden fram til markedet også for hele leverandørindustrien. Arbeiderpartiet støtter ikke forslaget om et eget fond. Vi mener det er bedre å styrke Nysnø. Men det er viktig å tilrettelegge for at et mangfold av aktører får ta del i industriutviklingen, at det er teknologinøytralt, og at anbudene stiller krav om norsk innhold. Det ble faktisk ikke gjort da Equinor fikk Enova-støtte til Tampen. Det haster å ferdigstille lover og regulatorisk rammeverk, inklusiv subsidieregime, og vi ber derfor regjeringen vurdere om dagens petroleumsskatteregime også kan gjelde for flytende havvind. Vi mangler drivere til å produsere mer grønn kraft. Vi får ikke en konkurransedyktig havvindindustri ved å overlate det til markedet alene, og derfor mener Arbeiderpartiet det er behov for en aktiv og målrettet næringspolitikk. Alle våre viktigste eksportnæringer er havbaserte, og vi må sørge for å utvikle et forvaltningssystem der alle de ulike næringene blir ivaretatt, inklusiv miljø. Arbeiderpartiet støtter ikke de løse forslagene fra Rødt og MDG. Vi mener de er innarbeidet i de forslagene som er, og i merknadene. Med det fremmer jeg de forslagene som Arbeiderpartiet står bak.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
I disse koronatider har vi deltatt på diverse seminarer på Teams og andre plattformer, og veldig mange har dreid seg om havvind, som er et spennende felt. Det som går igjen fra samtlige, er hvor viktig det er å sette et måltall. Man har undersøkt andre steder i verden hvor det er gjennomført, og når jeg ser på kartet, er Norge det eneste landet rundt Nordsjøen som ikke har satt et konkret måltall som viser en retning, et ambisjonsnivå. Spørsmålet er: Hvorfor ikke sette et konkret måltall og vise til og bruke de erfaringene man har fra andre land, sånn at vi, som vi tidligere var inne på, i alle fall har visjoner? Dette området trenger til de grader at vi er tydelige.
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Det jeg har oppdaget etter at jeg kom inn i denne komiteen, er at vi faktisk mangler kraft i store deler av landet vårt. Det gjelder bl.a. Haugalandet – som er i mitt hjemfylke. Bergens-området mangler kraft, noe som gjør at vi ikke får realisert store deler av industrialiseringen – og også det å ha tilgang til kraft som kan omgjøres til ammoniakk osv., som jeg pekte på i innlegget mitt. Det er helt rett at vi har få insentiver til å vri leverandørindustrien og annen industri i retning av havvind. Derfor er det viktig å sette et klart måltall, i tillegg til forslaget om rammebetingelser og lovverk og alt det andre vi har vært inne på tidligere. Vi har også fremmet et forslag om å se på muligheten for å innføre et petroleumsskatteregime knyttet opp mot flytende havvind. Vil statsråden vurdere å se på om det er mulig som et insentiv for å få økt satsing i den retningen?
Ruth Grung (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Spørsmålet gjaldt et petroleumsskatteregime for havvind generelt – om vi kan ha det som rammevilkår framover, om det er mulighet for å se på det.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-04-23:
Like sikkert som at det er pollen i luften, debatterer vi havvind i denne salen. Det later til å være bred enighet om at havvind er en mulighet for å øke kraftproduksjonen på en bærekraftig måte – og at flytende havvind har et potensial i seg for å bli et nytt norsk nærings- og eksporteventyr. Dessverre ser det ut til – som de siste årene – at enigheten stopper der. Representanten Heggelund snakket om at veien til dette eventyret er komplisert. Men det hadde jo vært en fordel om man faktisk var villig til å bygge veien, for regjeringen vil nemlig ikke ta i bruk aktive virkemidler som kan bidra til å løfte fram en satsing, og på den måten bidra til å etablere en næring på området. Dette kommer ikke av seg selv. Det krever forutsigbarhet, det krever finansielle virkemidler, og det krever klare mål å strekke seg etter. Dette er også tilbakemeldingene vi får når vi snakker med aktørene i næringen. Gi oss noe å jobbe etter, er omkvedet, gi oss klare mål, gi oss klare ambisjoner. En ny og utvidet strategi kan bidra til det ved at en ser på utviklingen i et langsiktig perspektiv og vurderer også andre hensyn, f.eks. til andre næringer og miljøinteresser. Et konkret mål for norsk produksjon av havvind innen en tidsramme vil også gi industrien et klart holdepunkt for hva som er Norges mål, og hva som er våre forventninger, og bidra til den forutsigbarheten industrien etterspør. I tillegg trengs det en finansieringsmodell som sikrer utbygging og realisering av prosjekter. Vi er ikke der i dag, dessverre. I dag er Enova den største verktøykassen vi har for miljøinvesteringer, men dette er ikke nok om vi skal lykkes med havvind. Da må verktøykassen utvides kraftig. Det er nemlig slik at kostnaden for denne typen vindkraft fortsatt er mye høyere enn for f.eks. landfast havvind og også tvillingen bunnfast havvind. Begge deler bygges ut i stor skala rundt om på kontinentet og i våre naboland. Derfor er det avgjørende viktig at vi klarer å få til en kostnadsreduksjon gjennom en effektiv verdikjede og reduserte installasjons- og servicekostnader for flytende havvind. Det er der vår mulighet ligger. Dette kunne en strategi med klare virkemidler som f.eks. produksjonsstøtte, lånegarantier og klare mål bidra til. Vi vet at det har vært viktige drivere i andre land. Vi trenger ikke reise lenger enn over sokkelen, til Skottland. Det er nemlig sånn at politikk virker og ofte må være en døråpner før markedet, som regjeringspartiene ofte snakker varmt om, virker. Jeg vil også gi en stemmeforklaring. Senterpartiet kommer til å støtte forslag nr. 3, fra Arbeiderpartiet, SV og Miljøpartiet De Grønne, om utredning av hvorvidt flytende havvind skal være omfattet av et tilsvarende skatteregelverk som petroleumsnæringen gjennom skattelovgivningen.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-04-23:
For å si det enkelt: Norsk fastlandsindustri er bygd på tilgang til billig kraft. 100 års industrihistorie har nå også blitt et konkurransefortrinn, fordi norsk kraft er fornybar og klimavennlig. Kraftmarkedet har naturlig nok endret seg over tid. Men til grunn har det alltid ligget et klart politisk premiss om at hensynet til norsk industri og norske forbrukere skal ivaretas. Utenlandskabelen NorthConnect bryter med det premisset, hvis den blir bygget. Et annet viktig premiss har vært at utenlandsforbindelsene har blitt bygd, eid og driftet av det offentlige. Slik var det helt fram til Høyre og Fremskrittspartiet kom i regjeringskontorene. Da endret man energiloven og åpnet for at også private aktører kunne bygge, eie og drifte utenlandskabler. NorthConnect er på den måten et ektefødt barn av den endringen i energiloven. For Senterpartiet handler saken om at kraftpolitikken fortsatt skal tjene norske forbrukere og norsk industri, at lave kraftpriser og fornybar energi fortsatt skal være en av de fremste konkurransefordelene vår industri har. Saken i dag handler om et ja eller nei til NorthConnect. Den handler ikke om alle andre mulige og umulige forhold rundt en konsesjonssøknad. Regjeringen har allerede sagt at den ikke finner grunnlag for å gi konsesjon nå, fordi man først skal høste erfaringer fra to kabler som er under bygging. Imidlertid forhindrer ikke det at kabelen bygges når slik erfaring foreligger, selv om NVE, regjeringens faginstans, allerede har bekreftet at det å bygge kabelen vil føre til høyere strømpriser i Norge. Den samfunnsøkonomiske lønnsomheten det snakkes om, skyldes rett og slett at aktørene bak prosjektet, nemlig Vattenfall og de norske kraftselskapene, får økte inntekter, inntekter som vil gå på bekostning av økonomien til norsk industri og norske husholdninger. At det er det som vurderes som samfunnsøkonomisk lønnsomhet i denne sammenheng, er verdt å merke seg. Senterpartiet er i dag skuffet og kan heller ikke forstå at Arbeiderpartiet vil seg selv så vondt at man nok en gang går sammen med regjeringspartiene og sår tvil om rammevilkårene til norsk kraftkrevende industri, at man også denne gangen lar døra stå på gløtt for denne kabelen. Alle som er opptatt av å utvikle ny, norsk grønn industri, burde innse at det ikke er eierskapet til kabelen som er avgjørende. Kabelen vil, uavhengig av hvem som er utbygger og hvem som eier den, føre til økt eksport og dyrere strøm og sette norske industriarbeidsplasser i fare. En sånn situasjon vil ikke Senterpartiet være med på å sette norsk industri i. Vi har fortsatt mulighet til å være med og sikre og skrive videre på stolt norsk industrihistorie. Etter Senterpartiets syn er den beste måten å gjøre det på å si et klart nei til NorthConnect i dag. Med det tar jeg opp forslaget fra Senterpartiet og forslaget fra Senterpartiet og SV.
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-04-23:
Statnett har gått ganske langt i å si at bygging av NorthConnect vil medføre redusert lønnsomhet i eksisterende utenlandskabler for Statnett. Støtter statsråden en sånn vurdering? Og et tilleggsspørsmål: Hva er det som gjør at regjeringen nå innser at det ikke var grunnlag for å gi konsesjon, mens man for – la oss si – ett år siden mente at man hadde grunnlag? Hva har forandret seg på det året, som gjør at regjeringen nå sier at det ikke er grunnlag for å gi konsesjon?
Ole André Myhrvold (Senterpartiet), 2020-04-23:
Det er interessant å følge debatten, og det er interessant å høre den grønnvaskingen som foregår rundt NorthConnect ved å si at den er avgjørende for klimaomstillingen i Europa. Det man ikke snakker om, er at det også finnes en minusside. Det er opplagt at vi kommer til å flytte eksport fra kontinentet til Storbritannia, og vi vet at energimiksen på kontinentet har betydelig høyere CO 2 -utslipp enn energimiksen i Storbritannina har. Det regnestykket skulle jeg også ha likt å se på. Det er også sånn at kabelen vil gi økt strømpris. Derom hersker ingen tvil, det har NVE vært klare på. Det vil føre til en økt nettokostnad for norsk prosessindustri på rundt 1 mrd. kr i året. Hva det vil bety for den globale markedsandelen for vannkraftbaserte produkter i forhold til kullbasert produksjon rundt om i verden, er det ingen som snakker om, eller hvilke utslippskonsekvenser som ligger der. Det snakkes heller ikke om investeringsevnen i produksjonen av utslippsfrie industriprodukter, f.eks. aluminium og silisium, og dermed igjen økt forbruk av fornybar kraft i Norge – det snakker man ikke om. Det snakkes ikke om at vi står midt i en grønn omstilling der verden skal endre produksjonsteknologi for de mest utslippstunge industriproduktene, som sement, stål – og igjen: aluminium og silisium. Norge har et godt utgangspunkt for å kunne være en driver i den prosessen. Men hvordan vil økte kraftpriser påvirke det at Norge kan gå foran i det arbeidet? En overføringskabel vil også kunne påvirke klimainvesteringene eller fornybarinvesteringene i Storbritannia. Uten en kabel kan vi kanskje se for oss at britene må investere mer i egen fornybar produksjon, i batterier og hydrogenløsninger, men hvis kraften allikevel kommer billig fra Norge, hva vil det da gjøre med investeringstakten i det fornybare i Storbritannia? Har man sett på klimagevinsten av å utnytte norsk fornybar kraftproduksjon til mest mulig lokal produksjon av slike industriprodukter som jeg nevnte i sted, som fort vil kunne erstattes andre steder i verden basert på kullbasert industri? Det er basisindustri vi trenger når oljevirksomheten av naturlige årsaker trappes ned. Nå er Stortinget i ferd med å risikere at vi setter oss i en situasjon der det blinker et gult lys for videre fornybar industriproduksjon i Norge.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-04-23:
Koronapandemien har ført til en økonomisk krasjlanding også for oljeindustrien. Noen jubler kanskje for det med tanke på klimaet, men det som skjer nå, er et stort problem for framtidens miljøsatsing her til lands, for dagens industriarbeidere er nemlig det viktigste vi har når vi skal bygge en ny, grønn industri for framtiden. Derfor må vi sikre leverandørindustrien gjennom krisepakker, og samtidig gire opp arbeidet med miljøvennlig norsk industri. Et sted å begynne er gjennom en statlig investering i en norsk industriell satsing på flytende havvind – ikke for å forsyne Norge med mer kraft, men for å gjøre Norge verdensledende på å utvikle ny teknologi og på å skape norske arbeidsplasser innen industriell produksjon. Framfor å sende stadig mer kraft ut av landet som en råvare, vil vi heller eksportere selve teknologien og plattformene til land som ønsker flytende havvind. Rødt vil derfor ikke bygge ut mest mulig havvind i Norge. Vi vil ha det som er nødvendig for å ha en utviklingsarena for norsk leverandørindustri, og da kan vi på den måten bidra til den grunnleggende omleggingen av energisystemet globalt. Samtidig må vi ta hensyn til fiskeri og naturmangfold når vi bygger ut dette i Norge. Akkurat nå brukes enorme midler på nødvendige tiltak for å bekjempe konsekvensene av koronapandemien. Det viser at vi kan hvis vi vil. Det er ingenting politisk sett som hindrer oss i å bruke noe av oljeformuen til et statlig investeringsfond for miljøvennlig industri. Handlingsregelen regulerer at vi ikke skal bruke mer enn 3 pst. av kapitalen i fondet til å dekke underskudd i statsbudsjettet, men begrensninger på å investere deler av oljeformuen i klimaløsninger er derimot en selvpåført tvangstrøye. Stortinget har nå bedt regjeringen komme tilbake med mulige finansieringsmodeller som kan sikre utbygging av prosjekter innen flytende havvind. Dette må vi gjøre enda raskere enn i budsjettet for neste år, mener vi. Det er varslet flere tiltak for leverandørindustrien i forbindelse med koronapandemien og fallet i oljepris og etterspørsel. Her må utvikling, produksjon og eksport av teknologi og industriprodukter for flytende havvind inkluderes, og det er på den bakgrunn jeg tar opp Rødts forslag om å bygge opp en norsk havvindindustri for eksport av teknologi, understell og plattformer til de land som ønsker å legge om fra fossil energi til miljøvennlig, framtidsrettet og fornybar energi.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-04-23:
Stortinget har nå pålagt regjeringen å komme tilbake, senest i budsjettet for neste år, med en utredning og finansieringsmodeller som kan sikre prosjekter innenfor flytende havvind. Det er bra, men det er ikke nok. Det haster med tiltak for leverandørindustrien på grunn av fallet i oljepris og etterspørsel og ikke minst virkningene av koronapandemien. Skal vi ta den ledertrøya internasjonalt som vi kan ta innenfor flytende havvindindustri, må det skje raskt. Stortinget, utenom MDG, har samlet bedt regjeringen komme med tiltak for aktivitet i leverandørindustrien før revidert nasjonalbudsjett. Rødt foreslår derfor i dag at regjeringen inkluderer utvikling, produksjon og eksport av teknologi og industriprodukter for flytende havvind i disse tiltakene. Kan statsråden si noe om sin vurdering av det forslaget?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-04-23:
Dette var et litt forvirrende svar fra statsråden. Vi pusher på for å få mer fart på satsingen på flytende havvind og etterspør om regjeringen vil følge opp dette før revidert nasjonalbudsjett eller ikke. Det kommer det et litt vagt svar på. Så kommer det noen påstander om at det er noe springende i logikken i det vi foreslår. Det vi ønsker, nettopp for å kunne bli verdensledende og skape opp mot 128 000 arbeidsplasser fram mot 2030, er en større satsing på flytende havvind i Norge, og ikke minst også finansielle muskler for dette og hjemlige utviklingsarenaer for å kunne ta den rollen internasjonalt. Vårt siktemål med det er å sikre at land som trenger mer fornybar kraft enn det Norge gjør, kan bytte ut olje, gass og kull med energi fra flytende havvind, hvis det da finnes land som kan eksportere teknologien og ikke minst produktene – understell, plattformer – for å sikre den typen utbygginger. Det er hensikten med forslaget vårt. Det er derfor vi kom med det. Jeg lurer på om statsråden skjønner logikken i det.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-04-23:
Noe av kraften fra flytende havvind kan brukes til elektrifisering av sokkelen. Det er helt naturlig at man gjør det, framfor å gjøre det fra land. Noe av det kan brukes for å få til en helelektrifisering av Norge på lengre sikt. Da kan noe av energien komme fra flytende havvind. Men hovedhensikten er jo at norsk leverandørindustri trenger flere bein å stå på i framtiden, også når olje- og gassindustrien kommer til å ta mindre plass i økonomien, som vi alle vet kommer til å skje i de kommende tiårene. Vi har gode forutsetninger for å bli helt verdensledende innenfor dette markedet hvis vi satser tilstrekkelig på det nå. Da kan vi sørge for at vi kan eksportere teknologi, eksportere det som trengs av plattformer, understell, til de land som ikke har den vannkraften vi har, men som i dag baserer seg på olje, gass, kull eller andre forurensende energikilder – hvis vi får en satsing. Det er det som er hensikten med forslaget vårt: ikke mer krafteksport fra Norge, men å få eksport av teknologien og av produktene som trengs for å kunne etablere flytende havvind i andre land.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-04-23:
Jeg tar ordet bare til en oppklaring om forslaget. Det som det nå er store planer for i landet vårt, er å bruke veldig mye av energien fra land, som er fornybar, og føre den ut til plattformene, og på den måten få til elektrifisering av sokkelen vår, dvs. at det bygges kabler, som vil sørge for nedgang i utslippene, punktutslippene, på enkelte plattformer. Vi tenker som så: Hvis man bygger ut flytende havvind i forbindelse med og i nærheten av plattformene, er det mulig å elektrifisere dem delvis ved hjelp av flytende havvind. Når det da finnes kabler som er lagt, og som legges ut til oljeinstallasjonene, er det mulig å tenke seg at man kan sende strømmen også i den andre retningen. Hvis det er overskuddsproduksjon fra flytende havvind, er det altså mulig å sende noe av strømmen tilbake til land – dersom dette bygges ut, som det ligger planer for. Når det kommer til eksport, er det, som jeg nevnte i replikkrunden med statsråden, vårt hovedformål å sikre eksport av teknologien, av installasjonene, til de landene som ønsker å gjennomføre endringer i energisystemene sine, ved å ta i bruk flytende havvind. Det er gunstige vilkår for det i ganske mange land, men de trenger altså teknologien og komponentene for å få det i stand, og der kan Norge bli en viktig leverandør for framtida, hvis vi får til en nødvendig satsing på dette.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-04-23:
Iallfall i starten av innlegget til Kjenseth virket det som at ingen har tungt for det, men avslutningen borget kanskje for noe litt annet. Jeg har nå i mange runder forklart hensikten med forslaget vårt. Vårt syn på krafteksport kommer vi grundig tilbake til i neste runde, men vi er altså ikke prinsipielt imot enhver krafteksport eller for å kappe enhver etablert kabel til utlandet. Vi er imot nye kabler, som vil øke strømprisen i Norge, som vi altså har fått dokumentert – i runde etter runde etter runde – fra NVE og andre ekspertmiljøer. Den debatten tar vi naturligvis litt grundigere om kun kort tid. Men hensikten med å satse på og bygge opp norsk havvindindustri er eksport av industriens produkter til de landene i verden som trenger mer fornybar kraft. Norge er ikke der i så stor grad per i dag, men andre land har et desperat behov for å få tilgang til ren energi for å erstatte fossile energikilder. Det er hensikten med det vi foreslår.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-04-23:
Tilgangen på kortreist energi fra fornybar vannkraft har i over 100 år vært et avgjørende fortrinn for Norge som industrinasjon. Men industrien havner i faresonen hvis markedet får påføre kalde Norge, langt mot nord, omtrent de samme energikostnadene som landene lenger sør i Europa. Det vil skje i økende grad for hver eneste nye utenlandskabel som bygges. Resultatet av å behandle norsk vannkraft som en eksportvare kan derfor bli en omfattende industridød, som også vil være dårlig for miljøet, fordi norsk metallindustri har verdens laveste CO 2 -utslipp. De har kuttet klimagassutslippene med 40 pst. siden 1990. I Kina skjer aluminiumsproduksjonen med åtte ganger større utslipp enn i Norge, hvor vi bruker norsk vannkraft i produksjonen. Så det å gå inn for nye kabler, som gir økt strømpris, som igjen kan føre til utflagging av norsk industri til fossilfyring i Kina, er fullstendig feilslått klimapolitikk. Det vil også være å sage av et ben som vi trenger i en situasjon hvor hele industrien vår sliter, og hvor vi trenger økt industriell selvberging. Debatten om NorthConnect har vært en gjenganger denne stortingsperioden. Da Rødt kom inn på Stortinget, var forslaget om å stanse NorthConnect et av de første vi fremmet. Det som behandles i dag, er det fjerde i rekken fra oss. Vi har i mange år utfordret oljeministre fra Fremskrittspartiet til å stanse NorthConnect. Terje Søviknes, Kjell-Børge Freiberg, Sylvi Listhaug – alle slo de ring rundt kabelen. Først da de forlot regjeringen, meldte de seg på i kampen mot NorthConnect. Det er kanskje motsatsen til handlekraft, men jeg vil likevel si velkommen etter til Fremskrittspartiet. Samtidig gikk Arbeiderpartiet – etter å ha stemt ned alle våre tidligere forslag – for første gang ut og meldte om NorthConnect-motstand. Tirsdag denne uken var det et innlegg i avisen Rana Blad fra nestleder i Arbeiderpartiet Bjørnar Skjæran med overskriften: «Arbeiderpartiet stanset NorthConnect». Men i dag holder Arbeiderpartiet nok en gang døren på gløtt for konsesjon til NorthConnect. Derfor vil jeg til slutt gi Arbeiderpartiet tre velmente råd: For det første: Lytt til tillitsvalgte i industrien landet rundt. For det andre: Ikke la partiets nestleder bli stående igjen som en bløffmaker om tre–fire år. For det tredje: Bryt ACER-avtalen med de borgerlige og gå sammen med oss for å sikre flertall for forslagene om å avslå konsesjon og sikre at NorthConnect ikke bygges. Skal Norge være en industrinasjon, eller skal vi selge ut kraften som en råvare til andre land? Det er det som er kjernen i denne saken. Det valget burde være enkelt for de fleste partier.
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-04-23:
Statsråden ble altså spurt om en NorthConnect-kabel i regi av Statnett vil gi mindre endring i strømprisen – dvs. en økning, som er dokumentert – enn om NorthConnect eies av kommuner eller andre private aktører. Det bør være mulig å gi et svar på det spørsmålet uten for mye utenomsnakk? Så tror jeg nok statsråden er glad for at Arbeiderpartiet i dag sikrer et flertall mot å stanse konsesjonen til NorthConnect. Det jeg da lurer på, er egentlig: Når det har gått et par år og man har fått erfaring med de to nye kablene som bygges, og Statnett i så fall har overtatt NorthConnect-prosjektet, vil da dagens vedtak på noen som helst måte hindre et ja til konsesjon til NorthConnect i Statnetts eie om la oss si tre–fire år, gitt det som nå ligger an til å få flertall i salen i dag?
Bjørnar Moxnes (Rødt), 2020-04-23:
Det har kommet et par nyttige avklaringer gjennom denne runden i Stortinget. Den ene kom fra statsråden i replikkvekslingen i stad, nemlig at naturligvis har ikke lovendringen tilbakevirkende kraft. Det er ingenting av det som vedtas i dag, som Arbeiderpartiet fronter, som faktisk vil hindre at NorthConnect kan realiseres, også i ikke-statlig regi. Det vil være et avtalebrudd – det er riktig – men det er ingenting i forslagene som vil stå i veien for det, for det har altså ikke tilbakevirkende kraft. Det er én nyttig avklaring vi har fått fra statsråden. Så kan naturligvis ikke dette stortinget binde opp framtidige storting. Det har representanten Barth Eide rett i, og det er vi helt enige i. Vårt poeng er følgende: Hvis vi sier nei til konsesjon i dag, unngår vi at søknaden blir liggende i skuffen, klar til behandling for regjeringen i neste periode, slik at den kommende olje- og energiministeren, om den heter Bru eller Barth Eide, kan trykke på ja-knappen så fort vedkommende måtte ønske det. Hvis vi sier nei til søknaden i dag, kreves det altså en ny søknad, fulgt av en ny demokratisk behandling, der flertallet forhåpentligvis kan presse en ny regjering til å stå på industriens og ikke kraftbransjens side. Det er forskjellen på om man i dag gjør som Arbeiderpartiet og trykker inn pause-knappen for søknaden om NorthConnect sammen med de borgerlige i regjering, eller om man gjør som Rødt, sammen med en rekke andre partier, og klart og tydelig går inn for å avslå konsesjonssøknaden gjennom et vedtak i Stortinget i dag. Veien fram til å få realisert denne eksportkabelen – som altså vil gi økt strømpris, til skade både for norsk industri og norske innbyggere – er veldig mye kortere hvis Stortinget i dag nøyer seg med å trykke på pause-knappen, som også innebærer at staten kan ta over prosjektet – det har skjedd før, i forbindelse med Statnett. Det i seg selv vil jo ikke føre til at en realisering av NorthConnect vil gi mindre strømprisøkning, om NorthConnect eies av kommuner og svenske Vattenfall. La det være tydelig: Rødt støtter naturligvis et statlig monopol på utenlandsforbindelser. Det er vi for, men vi tror ikke at det i seg selv vil føre til at NorthConnect blir noe mindre skadelig enn det den blir om eierskapet er et annet. Så det er en klar forskjell på om man går sammen med Høyre om en pause, eller sammen med industrien, Rødt og andre partier og sier nei til konsesjon.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-04-23:
Denne saken er nok en gang – jeg vet ikke hva slags episode og hva slags sesong vi er i nå – forunderlig å lytte til. Når en ser debatten i media og diverse Facebook-poster fra ulike partier, skulle en kunne legge til grunn at det var et tydelig flertall for å si et tydelig nei til NorthConnect i salen her. Samtidig, når den da kommer til behandling i stortingssalen, som er den plassen der en avgjør hva som skal skje med ulike saker, hva slags bestillinger en har, og hva en skal be regjeringen om, er det plutselig ikke noe flertall allikevel. Når Senterpartiet og Fremskrittspartiet ber regjeringen om å avslå søknaden om konsesjon fra NorthConnect, ligger ikke det forslaget an til å få flertall – heller ikke et forslag der en ber regjeringen om å stanse den planlagte utbyggingen av NorthConnect. Jeg hørte statsråden her rett i forkant svare på spørsmål om NorthConnect. Hun sa at det som går på endret offentlig eierskap og endring av energiloven, vil ikke endre spørsmålet om konsesjonsbehandling av NorthConnect, vil ikke hindre regjeringen i å kunne si ja til konsesjon til det prosjektet. Og etter å ha lest Nettavisen i dag og hørt fra saksordfører og Arbeiderpartiets talsperson Espen Barth Eide blir en ikke noe mindre forvirret og bekymret over hva som ligger her. Kanskje får en tvert imot bekreftet det som er Arbeiderpartiets linje. Det som en nemlig er opptatt av der, er at en skal sikre offentlig eierskap til kabler i framtiden, og da er det ikke så avgjørende hva som skjer med enkeltprosjekt – hvis saksordføreren er riktig sitert i den saken. Selvsagt er det viktig i framtiden å legge til rette for at det er Statnett som skal eie og drifte kabler, men det dette handler om, er hvorvidt en skal si ja eller nei til utbygging av en ny utenlandskabel. Vi har utenlandsforbindelser fra før, vi har rikelig med kraftutveksling fra før, men spørsmålet er om en skal si ja til en eksportkabel som vil øke strømprisene for folk og industri i Norge, som vil sette industriarbeidsplasser i Norge i fare. Kunne ikke Arbeiderpartiet være med på å avklare denne saken i dag, når vi står oppe i en stor økonomisk krise i Norge, med sterkt økende arbeidsledighet, der også arbeidsplasser i industrien står i stor fare? Kunne en ikke i det minste være med på et forslag som avklarer tydelig og sier at nei, denne kabelen skal ikke bygges, uavhengig av om det kommer i regi av Statnett eller noen andre? Denne kabelen vil bidra til økte strømpriser, og derfor bør vi si nei til kabelen.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-04-23:
Representanten Barth Eide var opptatt av at Senterpartiet gjennom flere olje- og energiministre opp gjennom tiden har bidratt til oppbygging av utvekslingskapasitet for strøm med utlandet. Det er helt riktig. Det har ført at vi per i dag har mye utbygd kapasitet for kraftutveksling med utlandet. Da man hadde rød-grønn regjering, sa man ja til noen utvekslingsprosjekter. Det som representanten Barth Eide konkret viste til, ble konsesjonsbehandlet under Høyre–Fremskrittsparti-regjeringen, men det ble også under den rød-grønne regjeringen sagt ja til prosjekter, og det ble sagt nei til prosjekter som man mente var ukloke. Det prosjektet som vi skal ta stilling til i dag, er NorthConnect. Da må også Arbeiderpartiet kunne ta stilling – ja eller nei – til det, i forhold til om det er klokt eller ikke. Det er fint å øke nivået på hva en sier i salen, men det hadde vært fint om representanten Aasland kunne ha presentert argumenter for hvorfor Arbeiderpartiet ikke skal stemme for Senterpartiets forslag som vi har sammen med Fremskrittspartiet og SV, som sier tydelig nei til NorthConnect. Det er jo det vi må få avklart nå først. Om det prosjektet oppstår på et senere tidspunkt i regi av Statnett, vil det være like skadelig for norsk industri og for norske arbeidsplasser. Derfor må vi sørge for å få ryddet det av veien nå, sørge for at man sier nei til konsesjonssøknad for NorthConnect – stanse det prosjektet, sånn som Arbeiderpartiet har mulighet til å sikre flertall for her i dag. Hvis Arbeiderpartiets talspersoner kan gå opp her og si at det skal vi bidra til, vi skal bidra til å sikre det flertallet, så skal Senterpartiet gladelig være med på å stemme for forslag om å endre energiloven. Vi er for å endre energiloven, sånn at det er Statnett som skal eie og drifte utenlandskabler. Det var vår energiminister i den rød-grønne regjeringen som sørget for det sist gang. Selvsagt vil vi sørge for det igjen, men det vi må sørge for først, er å få stoppet NorthConnect, en kabel som blir en ren eksportkabel, som har en kapasitet til å eksportere mer strøm enn man bruker på de største industriplassene i Norge til sammen, og som er avklart vil bidra til høyere strømpriser for folk og industri i Norge. Det ville være en stor håndsrekning til alle dem i industrien som nå står og lurer på framtiden sin. Da må man i hvert fall kunne være med på å gi en avklaring på at denne kabelen skal stoppes, og det bør gjøres gjennom vedtak i Stortinget i dag.
Sigbjørn Gjelsvik (Senterpartiet), 2020-04-23:
Kjernen i denne saken er hvorvidt en skal stoppe NorthConnect-prosjektet eller ikke. Det som bl.a. Senterpartiet har foreslått i denne saken, og som vil kunne få flertall hvis Arbeiderpartiet stemmer for, er for det første at en skal be regjeringen om å avslå konsesjonssøknaden fra NorthConnect. Det andre er at en ber regjeringen stanse den planlagte utbyggingen av NorthConnect. Det standpunktet vil kunne få flertall i denne salen, og da må regjeringen innrette seg etter det, dersom det standpunktet får flertall. Hvis det standpunktet ikke får flertall, er det energiministerens standpunkt som fortsatt gjelder, nemlig at regjeringen fortsatt har frihet til å gi konsesjon til NorthConnect på et senere tidspunkt. Det er kjernen i saken. Derfor er det avgjørende viktig når vi behandler saken i Stortinget – landets nasjonalforsamling – å sikre tryggheten for norsk industri og norske arbeidsplasser og å sørge for at denne saken blir stanset i dag.
Solfrid Lerbrekk (Sosialistisk Venstreparti), 2020-04-23:
Eg må seia at det er skuffande å sjå korleis Arbeidarpartiet i dag går imot sine eigne veljarar og tilsette i den landbaserte kraftforedlande industrien i Noreg. Her ligg det no ei moglegheit til å leggja denne svært kontroversielle sjøkabelen død. Det er ikkje tvil om at denne sjøkabelen vil føra med seg høgare straumprisar og større usikkerheit for den landbaserte og kraftkrevjande industrien i Noreg. Ei lang rekkje hovudtillitsvalde og konserntillitsvalde i denne industrien, bl.a. i heile Elkem-konsernet, ber Arbeidarpartiet innstendig om å stemma for resten av opposisjonen sitt forslag i dag. I tillegg til dette er det ikkje vanskeleg å finna folk og tillitsvalde i kraftkrevjande industri som òg er medlemar og tillitsvalde i Arbeidarpartiet, som støttar desse andre tillitsvalde og meiner det same. Dei er oppriktig redde for arbeidsplassane sine dersom det vert høgare straumprisar på grunn av denne sjøkabelen, og det forstår eg veldig godt. Den kraftkrevjande industrien består stort sett av hjørnesteinsbedrifter rundt omkring i Bygde-Noreg. Dei er svært utsette for internasjonal konkurranse, og det er utfordrande i eit høgkostland som Noreg. Desse bedriftene er i Noreg stort sett på bakgrunn av to stabile konkurransefortrinn, kor eit av dei er dyktige og svært høgt utdanna fagarbeidarar, og det andre konkurransefortrinnet er langsiktige avtaler om låge straumprisar. Om ein skal begynna å gambla med eitt av to klare konkurransefortrinn til denne kraftkrevjande industrien, gamblar ein med tusenvis av berekraftige arbeidsplassar som me burde ha i mange tiår framover, og som me burde vera veldig stolte over. Eg må, som representant for fagbevegelsen, åtvara Arbeidarpartiet mot å utsetja denne saka heller enn å stå på dei tillitsvalde si side i denne saka. Det er synd at Arbeidarpartiet ikkje vel å lytta til fagbevegelsen. Me såg det same i ACER-saka, kor Arbeidarpartiet i ettertid meiner at dei angrar og har lært, men eg må seia at det viser ikkje igjen i denne saka her, og det skuffar meg.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2020-04-23:
De norske vannkraftressursene har gitt verdiskaping og lys og varme i over 100 år. Denne ressursen må også komme framtidige generasjoner til gode. Stortinget sørget tidlig for at vannkraftressursene skulle forbli på norske hender, gjennom konsesjonslovene, hjemfallsretten, som ble innført helt tilbake til 1909. Det er norske husholdninger og ikke minst norske bedrifter som har nytt godt av at strømprisene i Norge tradisjonelt har vært lave. For norsk industri har tilgangen til billig kraft vært en konkurransefordel gjennom mange tiår. Vi må ta vare på den fordelen som Norge har med god tilgang på billig fornybar energi. I dag har vi et nordisk strømmarked med overskudd av kraft som gir lave priser. Med flere overføringskabler får vi et europeisk strømmarked med høye priser. Da vil EUs konkurranseregler forby å skjerme norsk industri. I tillegg er vi en del av ACER, som vil overvåke og vedta regler som sikrer at strømmen flyter etter markedshensyn, ikke nasjonale hensyn. Å selge norsk vannkraft har alltid vært og vil alltid være uklokt. Derfor står selvfølgelig kjøperne i kø ved grensen. Det er svært uklokt og lite framtidsrettet at slike betraktninger med jevne mellomrom kommer til overflaten. Det disse ofte kamuflerte røstene vil oppnå, er et marked som også er for eierskapet. Nå er de i gang igjen, kanskje ikke direkte, men indirekte gjennom finurlige måter å svekke det lokale og nasjonale eierskapet, en bit-for-bit-politikk som kamuflerer den egentlige politiske målsettingen om å demontere den norske kraftbransjen ved å fjerne nasjonal og lokal råderett og la markedet og EU overta fullstendig. Senterpartiet vil bruke vannkraften vår til å sikre lave strømpriser både for familier og for industrien i Norge. Derfor sier vi et klart nei til eksportkabelen NorthConnect. NVE slår fast at selskapene bak NorthConnect-kabelen i hovedsak ikke vil tjene penger på den strømmen de selger gjennom kabelen, men på at strømprisen øker i Norge. Lave kraftpriser er en av de fremste konkurransefordelene norsk kraftforedlende industri har. Selv om NorthConnect er beregnet til ikke å være samfunnsøkonomisk lønnsom, framgår det at det kan gi ulike fordelingsvirkninger mellom ulike aktører i Norge. Kraftutveksling skal tjene både norske forbrukere og norsk industri, slik det har gjort i flere tiår. Flertallet viser til at Norge gjennom å satse på kraftutveksling har fått økt forsyningssikkerhet og lavere strømpriser enn vi ville hatt uten. Norge importerer nå omtrent like mye kraft som vi eksporterer, begge framforhandlet under den rød-grønne regjeringen, altså to kabler. De er snart på plass. Med disse på plass vil vår kapasitet for kraftutveksling allerede være langt høyere enn hva som er tilfellet for de fleste sammenlignbare land.
Bengt Fasteraune (Senterpartiet), 2020-04-23:
Som jeg sa i mitt tidligere innlegg, er kraftutveksling noe som skal tjene både norske forbrukere og norsk industri, og det har den gjort i mange tiår. Flertallet i denne saken sier akkurat det samme. Det som er poenget, er at Norge allerede har betydelig utvekslingskapasitet, og – som det ble sagt gjentatte ganger – to nye kabler, begge framforhandlet under den rød-grønne regjeringen, er snart på plass. Med disse på plass vil vår kapasitet for kraftutveksling allerede være langt større enn hva som er tilfellet for de fleste sammenlignbare land – som jeg også sa i mitt forrige innlegg. Det har vært mange flammende innlegg om at endringer i energiloven er det viktigste når vi nå skal diskutere et representantforslag om NorthConnect. Det må jo være å bomme på skiva. Det vi snakker om nå, er en sak som har gått i medier, i stortingssalen – ja, overalt – over lang, lang, lang tid. Det er en avklaring folk forventer om NorthConnect. Det er det vi sitter og diskuterer i salen nå. Vi skal høste erfaringer, blir det sagt. Man snakker om at en lov og en endring av en energilov ikke har tilbakevirkende kraft i en pågående konsesjonssak. Da skjønner alle hva slags muligheter som åpner seg her. Avtaler skal ikke brytes. Det er et bredt forlik. Samtidig sier man at Stortinget ikke kan binde framtidige storting til evig tid. Her er det mange uklarheter, som kan oppstå både her i Stortinget og utenfor Stortinget. Hvis man ikke klarer å si nei til NorthConnect nå, har man vikarierende motiver. Det er jeg rimelig sikker på. Ved å ikke si nei åpner flertallet med Arbeiderpartiet opp for å dra NorthConnect-kabelen i skotsk havn. Da er spørsmålet: Hvor mye tåkelegging kan vi akseptere? Det er ikke nok med en henstilling til regjeringen om å sikre staten et monopol på utenlandske kabler. Det var vel det som ble sagt da Arbeiderpartiet sammen med regjeringen sikret flertall for å avgi suverenitet over deler av norsk energipolitikk til EUs energibyrå ACER da vi diskuterte det sist. Når Arbeiderpartiet påstår at avtalen med regjeringen om ACER stoppet NorthConnect, kan det jo ikke være noe problem å si ja til at NorthConnect ikke blir bygget. Tvilen må nå fjernes. Den gylne muligheten har vi i dag, og verken velgere eller norsk industri har behov for at usikkerheten dras ut på ubestemt tid.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Siste innlegg var i hvert fall ikke mye oppklarende, ei heller reelt sett, med hensyn til det som er den faktiske saken. For det første var det representanten Dales eget parti, Fremskrittspartiet, som da de var i regjering, sørget for å få en endring i energiloven som la grunnlaget for NorthConnect. Det går ikke an å tilbakevise det. Det handler ikke om at kommunene kan hente ut noen inntekter av en utenlandskabel – nei, det handler om at hvem som helst kan hente ut inntekter fra en utenlandskabel, sånn som loven ble rigget under Fremskrittspartiets ledelse i Olje- og energidepartementet. Så det å snakke ut av begge munnviker er Fremskrittspartiet særdeles gode til. Når de legger sjelen sin i å sikre framtiden for norske industriarbeidsplasser, er det kanskje rørende å høre på, men når de går inn og skal gjøre noe som faktisk betyr noe, er det fullstendig manglende vilje til å gjøre noe. Det mest vesentlige i denne saken nå er selvfølgelig å endre energiloven, for en kan godt si nei til konsesjonen i dag og få en ny konsesjon fra en helt annen privat aktør i morgen. Så ballen vil fortsette å rulle hvis det er opp til Fremskrittspartiet – og Senterpartiet, forundringsverdig nok. At Senterpartiet ikke er med på å endre energiloven tilbake igjen til det Senterpartiet faktisk mente i 2016, er for meg en gåte. Vil en ha kontroll på de konsesjonssøknadene som skal omhandle utenlandskablene i framtiden, må det være Statnett og staten som har ansvaret for det, for det er da staten kan ta regien på om det skal fremmes, eller hvordan det skal gjøres. Men hvis en overlater det til Agder Energi, Skagerak Energi, Vattenfall eller andre som måtte ha en interesse av å bygge en sånn kabel, har en mistet kontrollen over det. De som prøver å bortforklare det i denne saken, har ikke skjønt saken. Det er også manglende vilje til å ramme dette inn i et perspektiv hvor det er energitrygghet, industri, arbeidsplasser og utnyttelse av de fantastiske ressursene det handler om – for det er det det gjør. Kraftutveksling har jo ikke bare vært dumt; kraftutveksling har tjent norske forbrukere og norsk industri så langt. Men vi er veldig tydelige på at nå må vi ha erfaring med det som faktisk foregår, sånn at vi vet hva det handler om i tiden framover – og det er det vi har fått til, samtidig som vi har klart å innføre det som var vårt viktigste ankepunkt i 2016, endringen i energiloven som den gangens olje- og energiminister Tord Lien la opp til. Det burde iallfall også Senterpartiet sørge for å stemme for i dag, slik at vi fikk en klarhet i hva også Senterpartiet vil etter stortingsvalget i 2021.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Hvis usikkerheten skal fortsette, er det bare å gjøre som Fremskrittspartiet og Senterpartiet gjør, nettopp å ikke ta grep nå og endre energiloven. For det er der usikkerheten ligger. Det tror jeg bare vi må erkjenne. Av hensyn nettopp til norsk industri og norsk energipolitikk tok Arbeiderpartiet ansvar i forbindelse med EUs tredje energimarkedspakke, fremmet noen punkter og krav overfor regjeringen og fikk regjeringen med på det. Det er vi veldig glad for. Derfor har regjeringen nå sagt nei til NorthConnect. En vil endre energiloven. Det er to vesentlige elementer i tilknytning til dette. Det ser ut som om det er litt glemt i den diskusjonen. Det er jeg forundret over, fordi det er helt vesentlig. Akkurat det er grunnleggende prinsipper. Det går ikke an å bortforklare det på noen måte. Det er nettopp fordi vi allerede da så at NorthConnect kunne medføre økt pris. Vi behøvde ikke å vente på en samfunnsøkonomisk analyse. Vi ville ikke ha mer press inn i kraftutvekslingen. Noen later som om Arbeiderpartiet er for NorthConnect. Nei, vi har bestandig vært imot den. Vi har vært imot grunnlaget som Fremskrittspartiet åpnet for i 2016, med hensyn til NorthConnect. Det er det som er det vesentlige. Det er som representanten Barth Eide glimrende sa: Arbeiderpartiet vil aldri stemme for forslag som ødelegger for industriens framtidige grunnlag i Norge – aldri – verken når det gjelder CO 2 -kompensasjon eller forholdet til nettilgang. Når det gjelder andre ting som har innvirkning på norsk industri, er vi på industriens side hele veien. Så til rekkefølgeproblematikken til representanten Gjelsvik: Ja, vi kan godt si nei til NorthConnect i dag, og vi kan si nei til NorthConnect i morgen, men NorthConnect kan igjen søke konsesjon i overmorgen. Det er ikke noe evigvarende grunnlag verken for regjering eller for storting eller for NorthConnect. Prinsippet kan fremmes igjen i morgen. Da må en jo sørge for at en får bort grunnlaget som gjør at NorthConnect kan søke konsesjon. Det er rekkefølgeriktighet, men den har ikke Senterpartiet forstått. Det er jeg veldig forundret over, for Senterpartiet i 2016 var så veldig opptatt av at en ikke burde endre energiloven, som igjen ga grunnlaget for NorthConnect-søknaden, og som i dag skaper frustrasjon, men hvor alle i utgangspunktet er enige om at den bør ikke bygges, og skal ikke bygges, slik situasjonen er nå. Til og med olje- og energiministeren er enig i det. Det er hun som har stoppet det akkurat nå. Jeg forstår det ikke helt. Man må prøve å holde seg til realitetene. Arbeiderpartiet vil aldri i denne stortingssalen være med på å vedta saker som får negative konsekvenser for norsk industri. Tvert om vil vi bygge den, og vi vil også bygge energitrygghet, godhet og trygghet for vanlige folk i tilknytning til det.
Ingvild Kjerkol (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
Jeg stemte feil.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-04-23:
President! Jeg stemte også feil.
Tor André Johnsen (Fremskrittspartiet), 2020-04-23:
President! Jeg stemte feil.
Åshild Bruun-Gundersen (Fremskrittspartiet), 2020-11-12:
På vegne av representantene Kari Kjønaas Kjos, Bård Hoksrud, Helge André Njåstad, Silje Hjemdal, Himanshu Gulati, Morten Ørsal Johansen og meg selv vil jeg framsette et representantforslag om en næringsvennlig og fornuftig alkoholpolitikk.