Karin Andersen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-03-02:
Nav-reformen er den største forvaltningsreformen vi har gjennomført i moderne tid. Den er viktig både fordi Nav forvalter landets viktigste ressurs, nemlig arbeidskraften, og fordi den forvalter livskvalitet og livsmulighet for folk som lever vanskelige liv eller er for gamle eller sjuke til å jobbe og ikke har inntekt. Ja, ikke bare inntekten er folk avhengige av, men også nødvendig sosialfaglig oppfølging når livet blir vanskelig og floker seg til, som det gjør iblant. Derfor er det klart at en slik reform når den ikke fungerer optimalt, vil ramme forferdelig hardt for dem det gjelder. Derfor er kritikken som Riksrevisjonen kom med, svært alvorlig. Jeg vil også minne om at vi som har fulgt reformen fra fagkomiteens side, har tatt tak i denne saken ved budsjettbehandlinger etter perioden som Riksrevisjonens kritikk handler om, og også i form av egne saker til Stortinget som omhandler nøyaktig de samme temaene. Derfor har både Regjeringen og Stortinget i tida etterpå agert overfor de problemene som har vært. Forventningene var store. Ja, noen mener at forventningene var for store, og det kan jo tenkes at de var det – at man undervurderte en så stor og komplisert reform. Jeg har lyst til å minne om – fordi jeg har jobbet med disse sakene i 13 år i Stortinget nå – at heller ikke utgangspunktet var slik at det var etater med full kontroll, der alle som trengte bistand, fikk det raskt og ble behandlet skikkelig og med respekt. Dessverre var heller ikke dette tilfellet på forhånd, men problemet økte da reformen ble satt i gang. Men målet med reformen var jo at det skulle bli enklere, at flere skulle få hjelp tidligere, at de skulle få riktigere hjelp fort, og sjølsagt at det skulle være kontroll med utbetalingene – at folk fikk det de skulle og ikke noe annet. Alle var opptatt av at det skulle være sikkert. Feilutbetalinger og juks med trygdesystemet er etter mitt syn ikke verre enn å snyte på skatten, men i den politiske debatten rundt disse systemene vil det bli oppfattet som noe verre og som noe som kan være med på å rive ned tilliten til hele sikkerhetssystemet som folk i vanskelige livssituasjoner er avhengige av. Derfor er det svært viktig at hele Nav-systemet har en svært god internkontroll, og at de har rettssikre beslutningsprosesser, der feilutbetalingene er så små som mulig. Derfor er jeg veldig glad for at dette nå har blitt tatt sterkere tak i. I tilknytning til dette: Stortinget behandlet i forrige stortingsperiode en sak om det som kalles trygdejuks, og innførte nye regler for å sikre dette området. Når det gjelder ventetid, har den for mange vært altfor lang. Alle skjønner jo at når man ikke får penger – og man ikke har lønn noe annet sted – er det total krise. Når dette kommer samtidig med en finanskrise, blir situasjonen svært alvorlig. Da Stortinget behandlet St.prp. nr. 51 for 2008–2009, var dette noe av det vi fokuserte mest på. Da ble det bevilget nye ressurser for å ta tak i dette. Det ble også sett på det som kalles grensesnittet. Jeg er, i likhet med tidligere talere, veldig glad for signalene fra statsråden om en gjennomgang av grensesnittet. Det Stortinget sa ved behandlingen forrige gang, var at Nav selvfølgelig kunne behandle fullt ut enkle saker i førstelinjen, og slik bli ferdig med de sakene som var enkle. Mer kompliserte saker kunne sjølsagt ha en annen sløyfe. Den gangen var det arbeidsledighetstrygden det var snakk om, men Stortinget ga også den gang klare signaler om at det kunne være behov for dette også i andre saker, hvilket ble bekreftet både av statsråd og av direktør i Nav under høringer da vi behandlet den saken. Så det er behov for å se på det. Det er behov for å forenkle der det kan forenkles, og det er behov for å ha gode kvalitetskontrollrutiner på områder der det kreves. Det som også har vært tatt opp, er situasjonen knyttet til IKT og de tilleggsproblemene som det medfører for etater som skal slå seg sammen og håndtere mange forskjellige IKT-systemer, etater som til dels ikke helt greier å jobbe sammen. Det er klart at det er en stor utfordring. Det er ikke så mye politisk diskusjon i denne saken, men det er litt underlig at de som er de skarpeste kritikerne både med hensyn til manglende bevilgninger til IKT og med hensyn til at Nav ikke har mestret sine oppgaver, er det partiet som i de to verste årene presterte å kutte en hel milliard i Navs driftsbudsjett. Det er litt vanskelig å ta den kritikken på alvor når man ser at både ble Nav tillagt større oppgaver, og man tok fra dem ressursene til å gjøre jobben. Jeg er ganske overbevist om at med den type budsjettering hadde situasjonen vært vesentlig verre, både for de ansatte og, ikke minst, for brukerne. Jeg tror det bør mane oss alle til litt besinnelse når vi ut fra ideologiske årsaker går løs på offentlig forvaltning, og særlig på den forvaltningen som er til for dem som har det vanskeligst, med en generell sparekniv – at det liksom bare er å kutte litt her og der, for i denne organisasjonen er det så mye daukjøtt. Riksrevisjonens rapport og alle meldinger som vi får, både fra brukere og fra ansatte i denne organisasjonen, forteller oss at her er det en organisasjon som har hatt mer enn nok å gjøre, og større oppgaver enn den i en periode har hatt ressurser til. Jeg er enig med representanten Foss i at den saken som ble referert i radioen i dag, ikke var en hyggelig sak. Den kan demonstrere en feilprioritering, men den kan også demonstrere at det her har vært prosesser som har gått for kjapt eller ikke har vært planlagt godt nok, slik at brukerne har kommet i klemma, som Stortinget forutsatte at de ikke skulle. Jeg vil kort si noe om arbeidslivssentrene, som er en del av en annen rapport. Riksrevisjonens rapport avdekker her også noe som vi får meldinger om daglig, nemlig at noen av arbeidslivssentrene fungerer veldig godt. Der de fungerer godt, bidrar de vesentlig til at folk kommer raskere tilbake etter sykdom, at folk kommer inn i arbeidslivet, og at arbeidsgiverne føler at de får kompetent bistand i sine oppgaver knyttet til uhelse og sykdom i arbeidslivet. Derfor er det uhyre viktig at man systematiserer jobben med arbeidslivssentrene på en slik måte at dette gode arbeidsredskapet fungerer godt i hele landet. Til slutt vil jeg si at jeg er veldig glad for signalene fra statsråden under høringen som gjaldt de grepene hun nå tar for å bedre situasjonen i Nav framover, og at hun vil se på de organisatoriske forholdene, i tillegg til behovet for en gjennomgang av kompetanse, som komiteen enstemmig har understreket gang på gang. Man må ha nødvendig kompetanse og nødvendige ansatte i førstelinjen. Det er der brukerne møter tjenesten, og det er også der sannhetens øyeblikk for dommen over Nav-reformen vil komme: Vil den bli god, eller vil den bli dårlig? Jeg er overbevist om at Nav-reformen kommer til å bli god, men jeg er også overbevist om at vi er nødt til å bruke større ressurser på dette framover, og at det trengs sterkere politisk styring med dette enn det har vært til nå. Det hører jeg at statsråden har tenkt å gjennomføre.