Håkon Haugli (Arbeiderpartiet), 2011-12-09:
De siste månedene har det vært debatt om boligpolitikk. Det er bra, for det bidrar til økt forståelse for dette viktige politiske feltet. Alle andre mål i boligpolitikken er avhengige av at det bygges nok nye boliger. I perioden 2005–2007 ble det satt i gang bygging av mellom 30 000 og 35 000 boliger årlig. Det var den høyeste byggeaktiviteten siden rundt 1980. Så falt nybyggingen i 2008 og 2009 som resultat av den internasjonale finanskrisen. I år har vi sett en økning, særlig i pressområder. I Oslo har nybyggingen økt med mer enn 400 pst., riktignok fra et lavt nivå. Og likevel: Fortsatt bygges det for få nye boliger i forhold til befolkningsveksten. Avstanden mellom tilbud og etterspørsel gir prispress. Når vi har denne debatten neste år, regner jeg med at vi kan se tilbake på et år der nybyggingen økte, og der det ble tatt grep – særlig i kommunene, men også hos statlige aktører – for å gjøre byggeprosessene raskere og enklere. Jeg vil nevne et eksempel på et godt initiativ. Kommunal- og forvaltningskomiteen var nylig i Vestfold. Der har fylkesmannen, fylkeskommunen og kommunene gått sammen for å tenke helhetlig og nytt rundt arealplanlegging. I store deler av fylket kan det verken bygges boliger eller drives næringsvirksomhet. Vestfold er allerede tettbygd, har mange kulturminner, strandsone, store skog- og jordbruksarealer, areal disponert til framtidig infrastruktur osv. På samme måte er det andre steder, og det skaper forsinkelser og stor frustrasjon i kommunene når staten – ofte ved fylkesmannen – legger ned innsigelser mot ellers gode byggeprosjekter. For å møte denne utfordringen har Vestfold sett alle begrensningene i sammenheng. De er enige om at arealet som ikke omfattes av noen begrensning, fritt kan brukes til bolig- og næringsvirksomhet, og innenfor disse områdene kan kommunene gå i gang. Det vil gjøre prosessene raskere og enklere og gi flere boliger. Finanstilsynet la nylig fram nye retningslinjer om belåningsgrad. Forsvarlig belåningsgrad senkes fra 90 til 85 pst. av boligens markedsverdi. Norske husholdninger har aldri tidligere hatt høyere gjeldsbelastning enn det vi nå har. 11 pst. av norske husholdninger har en gjeld på mer enn seks ganger samlet årsinntekt. Finanstilsynet er et selvstendig organ som skal bidra til finansiell stabilitet og tillit til finansielle avtaler og tjenester. I en tid med stor økonomisk usikkerhet må vi ta på alvor at Finanstilsynet mener en innstramming er nødvendig. Samtidig må vi sikre at ungdom og vanskeligstilte ikke rammes unødvendig hardt. Startlån gis etter en grundig, individuell vurdering, og det er mindre mislighold av startlån enn av vanlige boliglån. Representantene Bekkevold og Tetzschner påsto begge at startlånsordningen i realiteten avvikles som resultat av Finanstilsynets krav. Det er ikke riktig. Husbanken omfattes ikke av kravene. Jeg vil benytte anledningen til å understreke herfra at flertallet legger til grunn at kommunene fortsatt skal gi startlån, og andre finansinstitusjoner skal også – etter en konkret vurdering – kunne gi boliglån i kombinasjon med startlån, uten at låntaker har 15 pst. egenkapital. Regjeringen har gjort mye for unge og vanskeligstilte i boligmarkedet. Det arbeidet fortsetter i 2012. Bostøtten er kraftig styrket og forenklet. Flere får startlån enn noen gang tidligere. Norske kommuner har nå mer enn 100 000 kommunale boliger disponible for boligsosiale formål. Det er rekordhøyt. I 2011 er Husbankens låneramme 20 mrd. kr. Stortinget utvidet rammen i år, etter at den opprinnelige rammen ikke viste seg å være tilstrekkelig. Også nå ber stortingsflertallet regjeringen følge utviklingen nøye og komme tilbake til Stortinget med en vurdering av behovet for økte rammer dersom det blir behov for det. Verden rundt oss er preget av krise og stor økonomisk usikkerhet. Vi er et lite land, som er avhengig av å kunne selge varer og tjenester til landene rundt oss. På en eller annen måte vil den økonomiske krisen få betydning for oss. Kanskje vil vi først merke den for alvor i boligmarkedet. Dette er ikke tidspunktet for å øke statens utgifter eller kutte i statens inntekter, slik opposisjonen gjør. Å føre en ansvarlig økonomisk politikk som bidrar til å holde rentenivået nede, er viktig generelt, og ikke minst er det viktig i boligpolitikken.