Trine Skei Grande (Venstre), 2010-05-28:
Tusen takk til interpellanten, som løfter en så viktig debatt. Jeg må innrømme at jeg også er veldig glad for at statsministeren i dag har sagt at han skal sette ned et NOU-utvalg, noe Venstre har bedt om i to og et halvt år. Det er vi kjempeglade for, og det gir oss mulighet til å komme med innspill til det. Jeg har nok vokst opp i den samme tradisjonen som Slagsvold Vedum, i den delen av landet som Hans Nielsen Hauge hoppet over, og der folk har et litt mer hverdagslig forhold til tro. Men jeg har også vokst opp med en middelalderkirke, altså med et kirkerom der jeg vet at alle viktige ting i livet til alle mine forfedre i mange hundre år tilbake har skjedd. Det har skjedd innenfor den firkanten. Da kan man løfte seg over troen og si at det også handler om samhold, om en kulturtradisjon som gjør at mine søstre har kjørt små babyer i vinterkalde biler i desember bare for at de skal døpes i akkurat det rommet. Det er noe med at vi møter disse brytningene mellom tro, individ, stat, kirke og andre trossamfunn hele tida. Det interessante er jo hvor vi aksepterer at grensene går. Venstre ønsker å oppheve statskirka, men vi bruker aldri begrepet «sekulær stat». Vi bruker begrepet «nøytral stat», fordi begrepet «nøytral stat» gjør at du aksepterer borgernes tro, og at den også er en del av det offentlige rom. Men en stat skal aldri ta stilling til ulik tro. Vi merker at folk opplever harselering og sarkasme helt fra skolehverdag til arbeidsliv, og at det er mindre og mindre respekt i mange områder for troen. Jeg tror at den store oppgaven som et sånt NOU-utvalg får, er å foreta den juridiske oppryddinga og skille mellom det som er statens, og det som er trossamfunnenes. I dag har vi en sammenblanding på veldig mange ulike områder av hva som tilhører trossamfunn og livssynssamfunn, og hva som tilhører staten. Derfor har det f.eks. vært viktig for Venstre at man ved ekteskapsinngåelse skiller mellom den juridiske delen og den seremonielle delen, sånn som det gjøres i en rekke europeiske land. Så vil jeg komme med en annen utfordring. Vi har omorganisert veldig mye av religionsundervisninga i skolen, og mye har vært bra. Men jeg tror at vi har mistet et aspekt. Det er et aspekt ved det gamle kristendomsfaget som vi har mistet i dag. Det slo meg veldig under den debatten vi hadde med Fremskrittspartiet i går, og det slo meg egentlig under Fremskrittspartiets innlegg også i dag, at historiekunnskapen er ganske svekket. Vi burde kanskje styrke historiefaget i norsk skole hvis vi skal få tilbake noe av det vi har mistet. Vi mangler forståelsen for tro og de ulike aspektene når vi bare har nyere historie – jeg må innrømme at det er en historielærer som snakker nå. Når vi bare har nyere historie, blir det en veldig sjåvinistisk historie, en historie som bare forteller at vi har gjort det rette, vi er de eneste store, og det er bare Vestens tanker som er sterke. Det å få inn en større del av historien, også eldre historie, og å få en forståelse av og respekt for ulike kulturer, er en veldig viktig del av dette, som jeg tror at vi har mistet med det gamle kristendomsfaget. Jeg syns det er viktig å ha en raus finansieringsordning overfor alle trossamfunn. Et forsøk på å hindre religionsutøvelse tror jeg vil være ved på bålet i forhold til en radikalisering av ulike miljøer. Jeg var en dag på vei til et menighetsrådsmøte – jeg sitter i menighetsrådet i Gamlebyen – og møtte en av de radikale muslimske unge guttene i bydelen der jeg bor. Han spurte: Hva skal du nå? Jeg sa: Jeg skal på menighetsrådsmøte. Så sa han til meg: Å, går det an å være politiker i Norge og stå for noen verdier, jeg trodde at det ødela karrieren din? Så det er en oppfatning i noen samfunn, spesielt blant unge som er opptatt av sin tro, av at vi er et troløst samfunn, uten verdier, uten etikk og uten moral, og det er det man liksom skal være i opposisjon mot. Kanskje skal vi vise dem noe annet?