trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Henrik Asheim (Høyre), 2020-12-08:
Da pandemien traff Norge og førte til omfattende nedstengning i mars i år, fikk det store konsekvenser. Mange ble permittert eller mistet arbeidet sitt. For å avhjelpe den akutte situasjonen da, ble det innført en rekke særordninger hvor det ble lempet på vilkår for å gi flere adgang til økonomiske ytelser. Representanten Bjørnar Moxnes har fremmet forslag om å gjeninnføre eller videreføre en rekke av disse ordningene. Økonomien har kontinuerlig vært i bedring fra april og frem til november. Selv om strengere smitteverntiltak har resultert i økt ledighet gjennom november, er forskjellen fra i vår betydelig. I den første koronabølgen vokste ledigheten 30 ganger raskere enn så langt i bølge nummer to. I høst har i gjennomsnitt 8 000 registrerte arbeidssøkere gått ut av ledighetskøen hver eneste uke frem til midten av november. Til tross for økt usikkerhet om den videre utviklingen er det fremdeles mange som får seg jobb. I enkelte næringer, f.eks. i deler av fiskeindustrien, er det stor etterspørsel etter arbeidskraft. Det er dermed ikke gitt at de samme tiltakene som ble innført midlertidig i vår, nå vil være de mest treffsikre tiltakene. De midlertidige særreglene som ga utvidede dagpengerettigheter, var hensiktsmessige i en situasjon der inngripende smitteverntiltak førte til umiddelbar nedstenging av store deler av samfunnet. Behovet for inntektssikring var stort, mens ordninger som stimulerer til å søke arbeid, var mindre relevante. Nå er situasjonen en annen, og et godt tilpasset regelverk må balansere hensyn til inntektssikring mot behovet for et velfungerende arbeidsmarked med høyt arbeidstilbud og god bruk av arbeidskraften. Det er viktig at velferdsordningene støtter opp om arbeidslinjen og nødvendig omstilling. På bakgrunn av dette mener jeg at det ikke er grunnlag for å lempe på inngangsvilkårene i dagpengeordningen nå. Noen av de midlertidige ordningene som ble innført i vår, er for øvrig videreført. Det gjelder bl.a. den særlige inntektssikringsordningen for lærlinger som er permittert eller har mistet læreplassen som følge av pandemien, og den forhøyede dagpengesatsen, som innebærer at dagpengemottakere kompenseres med 80 pst. av grunnlaget opp til tre ganger grunnbeløpet og 62,4 pst. opp til 6 G. Disse ordningene videreføres ut mars neste år. Regjeringen følger situasjonen tett og vurderer løpende om det er behov for videreføring, gjeninnføring eller eventuelle nye tiltak.
Henrik Asheim (Høyre), 2020-12-08:
Som jeg var litt inne på i innlegget mitt, er årsaken til det at situasjonen var en annen da vi rett og slett stengte ned, forbød praksis i en lang rekke næringer, og hvor hele målet var minst mulig aktivitet og at folk holdt seg hjemme. Da var en del ordninger mer relevante enn de er nå, når vi egentlig har et stort ønske om at flere skal komme tilbake i arbeid, og at bedrifter, så langt det lar seg gjøre, skal kunne holde oppe. Dessuten ser vi som sagt at det var en åtte ganger høyere vekst i arbeidsledigheten den gangen enn det er nå, og vi ser store regionale forskjeller, altså behov for andre tiltak enn den typen tiltak vi hadde. Jeg tror noe av utfordringen som også Stortinget etter hvert vil stå i, er: Når er smittesituasjonen over? For vi kommer til å være i en situasjon hvor det vil være smitte og behov for en del tiltak, men kanskje færre tiltak enn før. Derfor er vi nødt til hele tiden å justere de tiltakene vi også har på velferdsområdet.
Henrik Asheim (Høyre), 2020-12-08:
For det første er en lang rekke av ordningene forlenget, men la meg ta et eksempel på noe som er endret. Vi har innført ti dagers arbeidsgiverperiode. Det er et tiltak som betyr en økt kostnad for arbeidsgiver hvis man permitterer, selv om ikke ledigheten er nede på det den var i februar 2020. Hvorfor det? Jo, fordi vi ønsker flere incentiver for at folk skal holdes i jobb, eller at man skal unngå å permittere unødvendig. Det finnes noen justeringer vi har gjort på både arbeidstaker- og arbeidsgiversiden, men jeg mener at den forlengelsen vi nå har gjort av flere ordninger, f.eks. en forhøyet dagpengesats, har vært viktig. Så må vi passe på hele veien å følge utviklingen. Som jeg sa i mitt innlegg, kommer vi til å følge med på om situasjonen blir langt mer alvorlig. Da vil det være aktuelt å se på forlengelse eller andre ordninger.
Henrik Asheim (Høyre), 2020-12-08:
Det er det samme svaret som man alltid har gitt: Dagpengeperioden er en fastsatt tidsperiode. Etter det er målet først og fremst at man kommer seg i jobb. Hvis man ikke kommer seg i jobb, er det andre ordninger man kan få. I tillegg har vi nå gjort det slik at mens man går på dagpenger, kan man ta utdanning, kompetanseheving f.eks. Noe av grunnen til at vi gjør alle de kraftfulle tiltakene på arbeidsgiversiden og bedriftssiden, er å sørge for at jobbene kommer tilbake, men vi må også ha noen insentiver for at flere kommer i jobb. Derfor er det en begrensning på hvor lenge man kan gå på dagpenger.
Henrik Asheim (Høyre), 2020-12-08:
Som jeg også sa i mitt forrige svar, til representanten Aasrud: Jeg tror definisjonen «krisen er over» kommer til å bli mer og mer krevende både for regjeringen og også for Stortinget, for faktum er at selv om den kom veldig brått, vil situasjonen være vanskelig for mange i lang tid fremover. Samtidig ser vi en betydelig forbedring – altså 8 000 ut av ledighetskøen hver eneste uke frem til midten av november. Så er det slik at noe av det vi har gjort, for det første er å sørge for økte bevilgninger til Nav og til tiltak. Det betyr også at de som går på arbeidsavklaringspenger, nå får den oppfølgingen de trenger, slik det ikke var mulig å gjøre da krisen var på sitt verste. Vi har også kraftige tiltak for bedriftene for å sørge for at de tar flere tilbake i jobb, og det er altså insentiver for å hente folk tilbake. Og vi har sørget for at folk f.eks. kan ta utdanning mens de går på dagpenger. Alt dette er grep vi har gjort for å sørge for at aktiviteten kommer tilbake, og at folk kommer i aktivitet.
Henrik Asheim (Høyre), 2020-12-08:
La meg bare begynne med først å si at når det gjelder utdanning, var jo unntaket at man kunne ta det mens man gikk på dagpenger. Det er ikke noe forbud mot å melde seg opp til utdanning i Norge også hvis man er arbeidsledig og ikke går på dagpenger, så den muligheten er der for alle. Forskjellen nå er at man kan kombinere det med dagpenger. Så til ferietillegget. Det som er den store endringen vi har gjort, er at vi har sagt at hvis man har vært ledig, gått på dagpenger i mer enn 52 uker, kan man ta fire uker ferie uten å få avkorting i dagpenger. Alternativet er naturligvis at man fikk feriepenger uansett om man var tilbake i jobb eller ikke, altså at hadde man vært på dagpenger i mer enn åtte uker, fikk man feriepenger året etter, men man fikk da avkorting hvis man tok ferie mens man fortsatt gikk på dagpenger. Jeg mener det var en mye mindre målrettet ordning enn den vi har nå, hvor man kan ta ferie i fire uker uten å få avkorting i dagpengene, dersom man ønsker det.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Statsråden har ved gjentatte anledninger forsikret Stortinget om at hvis kutt i arbeidsavklaringspenger skulle føre til utilsiktede konsekvenser, vil han ta initiativ til å endre regelverket. Men foreløpig har vi ikke sett noe slikt initiativ, selv om Arbeid og velferd nr. 2-2020 viser at innstrammingene har medført en betydelig økt overgang til uføretrygd, en betydelig økning i andelen sosialhjelpsmottakere, mens det på den annen side ikke er mulig å påvise økt overgang til arbeid. Mener statsråden at dette er utilsiktede konsekvenser, som han vil ta tak i, eller er dette det ønskede resultatet av regjeringas kutt i arbeidsavklaringspenger?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Jeg takker for svaret. Nå er jeg klar over at når det gjelder noen av innstrammingene, f.eks. nedkorting til tre år, kan det ta litt lengre tid. Men til viktigheten av unntaksbestemmelsene – og statsråden nevnte det jo selv – i denne tida vi nå står i: Det vi har sett, er at det har blitt vanskeligere å få forlengelse etter folketrygdloven § 11-12, og vi har også sett at Trygderetten har påvist at Nav faktisk har praktisert reglene strengere enn Stortingets lovvedtak gir adgang til. Med Nav-skandalen friskt i minne, hva har statsråden gjort for å sørge for at de som faller innenfor reglene om unntak, faktisk får den forlengelsen de har krav på?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Bare et par kommentarer til ting som har vært sagt i debatten. Både Heidi Nordby Lunde og Gisle Meininger Saudland gjorde et poeng av at arbeidsavklaringspenger ble innført under regjeringa Stoltenberg II. Det er for så vidt riktig, men da har jeg lyst til å minne om at arbeidsavklaringspenger trådte i kraft 1. mars 2010, og den 16. oktober 2013 tok Erna Solbergs regjering over. Og jeg har aldri registrert at Stoltenberg-regjeringa sa at det å innføre arbeidsavklaringspenger, som en ny ordning med større frihetsgrad og muligheter for individuell skreddersøm, var en reform som ville fungere perfekt over natta. Tvert imot var det lagt opp til at en skulle fortsette å gjøre justeringer og endringer, både for å gjøre regelverket enklere og for å gjøre adgangen inn for brukerne enklere. Heidi Nordby Lunde sa også at nå har en fått slutt på runddansen. Nei, det kan umulig stemme. Det skulle jeg gjerne sett dokumentert. Vi ser jo i budsjettproposisjonen at antall klager øker, antall saker for Trygderetten øker, og kollega Rigmor Aasrud var jo også inne på – jeg ble i likhet med henne litt forskrekket hvis det er sånn – at det fortsatt ikke er noe system for at kjennelser i Trygderetten innarbeides og fører til endringer i Nav. Tilbake igjen til det med utilsiktede konsekvenser: Jeg har også registrert at det er noen mottakere av arbeidsavklaringspenger som har havnet i karens uten å være ferdig avklart, og som samtidig automatisk har mistet retten til uførepensjon fra en av de offentlige pensjonskassene. Noen sier til og med at når en har prøvd å klage på et sånt vedtak, er klagen blitt avvist, siden pensjonskassene kun følger Nav. Jeg er kjent med at statsråden i et brev av 17. november 2020 har tatt tak i akkurat dette, som ser ut som en ny feiltolkning av regelverket til ugunst for medlemmene, denne gangen i de offentlige pensjonskassene. Det er prisverdig at statsråden har tatt fatt i det, men jeg lurer på om statsråden også vil sørge for at de som urettmessig har mistet uførepensjonen sin, får etterbetalt det de har krav på. Til slutt nevnte statsråden de unge. Jeg har et eksempel. Jeg har nettopp møtt og snakket med en ung person, lastebilsjåfør. Det går ikke lenger, han har prøvd andre yrker, sterk astma setter en stopper for det meste, og han fyller 25 år om en måned. Han spør: Hvorfor skal jeg straffes for å være ung? Det spørsmålet har jeg lyst til å sende videre til statsråden.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Jeg skal ikke bidra til en sånn voldsom forlengelse av debatten, selv om temaet i seg selv er viktig nok til at vi kanskje burde brukt litt mer tid på det. Jeg har bare først behov for en liten oppklaring fra presidenten, hvis det er mulig i dag, i hvert fall innen vi skal gå til avstemning på torsdag: Senterpartiet har tatt opp sitt forslag nr. 10 i innstillinga, og det er altså ordrett det samme forslaget som et av dem som ikke ble oversendt komiteen under henvisning til Stortingets forretningsorden. Men hvis det nå er sånn at Senterpartiets forslag nr. 10 faktisk kan tas opp til votering, kommer selvfølgelig Arbeiderpartiet til å stemme for det, for det er jo et forslag vi selv har fremmet mange ganger tidligere. Så bare helt kort til representanten Nordby Lunde, som påstod at jeg holdt meg til ferdigskrevne manus og ikke hørte etter hva hun sa. Hvis hun hadde sett det manuskaoset jeg hadde her oppe i mitt andre innlegg, tror jeg kanskje ikke hun hadde brukt det uttrykket. Uansett: Den typen hersketeknikker er jeg blitt litt for gammel til å bry meg om, så jeg sier det jeg mener er riktig, og det Arbeiderpartiet står for. Når Heidi Nordby Lunde viser til faktisk.no og Navs årsrapport for 2019, vil jeg bare minne om at Arbeid og velferd nr. 2-2020 også er Nav, og Arbeid og velferd nr. 2-2020 inneholder mer enn bare enkle tabeller. Det inneholder analyser med signifikansnivå på hva som faktisk henger sammen, og hva en kan dokumentere at henger sammen. Det de sier, er at det ikke er mulig å påvise økt overgang til arbeid som følge av innstramningene som er gjort i arbeidsavklaringspenger. Det de sier, er at det er en trend som startet før innstramningene, så den har pågått uavhengig av de innstramningene som er. De har i hvert fall ikke vært i stand til å påvise en tydelig sammenheng. Men de ser en betydelig økt overgang til uføretrygd. For noen er det sikkert veldig fint at en slipper å gå år etter år på meningsløse tiltak. Det var noe av hensikten bak arbeidsavklaringsordningen også, en raskere overgang til uføretrygd. Men Arbeid og velferd nr. 2-2020 viser også en betydelig økning i andelen sosialhjelpsmottakere, og det må vel kunne sies å være en negativ effektiv som i hvert fall bør kunne interessere medlemmer av Stortingets arbeids- og sosialkomite.
Margret Hagerup (Høyre), 2020-12-08:
Det har de siste årene vært en massiv nedsnakking av bemanningsbransjen, også her i dag, og de har vært utsatt for gjentatte angrep fra venstresiden. Det er absurd at en legitim bransje skal oppleve dette på grunn av at enkelte bryter regelverket. Norge er en liten og åpen økonomi i et internasjonalt marked. I denne konkurransen er tilgang til arbeidskraft et være eller ikke være for norske bedrifter. Bemanningsbransjen gir folk jobb. En bransje hvor selve forretningsmodellen er å hjelpe folk i jobb, bør ha en viktig rolle når en skal få arbeidslivet på fote igjen etter krisen. Mange vil måtte skifte retning i karrieren. Det finnes allerede en rekke eksempler på at permittert personell i reiselivsbransjen nå har fått jobb i matvarehandel og logistikk. Venstresiden vil nå strupe denne bransjen. Det kan virke som om venstresiden tror at de som jobber i bemanningsbransjen, står opp hver dag med en misjon om å gjøre mest mulig vondt for folk og holde dem lengst mulig unna arbeidslivet, utnytte dem på verst tenkelige måte. Det er jo heller tvert om. Bemanningsbransjen er viktige brobyggere mellom arbeidstaker og arbeidsgiver. EPSI Rating måler årlig kundenes tilfredshet med bemanningsbransjen, hvor kundene gjennomgående har et godt inntrykk av bransjen, som oppleves som pålitelig og kundeorientert. Det er synd at ikke flere på venstresiden også ser denne siden av bransjen. Men heldigvis finnes det unntak. Arbeiderparti-politiker og klubbleder i Rosenberg, Roy Inge Nilsen, avviser i dagens E24 venstresidens forslag om kommunal arbeidsformidling, og han mener at bemanningsbransjen har livets rett. Han sier: «De seriøse bemanningsbyråene formidler ikke bare arbeidskraft, men driver samtidig med kompetansebygging, videreutdanning, kursing og så videre. Det er også konkurranse mellom foretakene, noe som er sunt med tanke på innovasjon og utvikling.» Jeg er enig med Roy Inge Nilsen om behovet for en god regulering for å slå ned på useriøse aktører, og det tror jeg alle her er, men nå vil venstresiden en hel bransje til livs – på tross av gjentatte innstramminger, som må få virke, og som også har begynt å virke. Det er uansvarlig, det er urettferdig, det er usosialt, og ekstra usosialt blir det når det treffer dem som sitter nederst ved bordet, de som strever med å finne seg en jobb. Det er årlig over 80 000 som får jobb gjennom bemanningsbyråer, som gjennom flere år har bygget seg opp solid kompetanse innen rekruttering og arbeidsformidling, en bransje som har hatt tradisjon for å ansette folk med variert utdanning, ulik kompetanse og mangelfulle cv-er. Hele 40 pst. kommer fra arbeidsledighet, og 20 pst. kommer rett fra skolebenken. Bemanningsbransjen er viktige aktører i inkluderingsdugnaden. Så må vi aldri glemme at en fot innenfor arbeidslivet tross alt er bedre enn å ha begge bena på utsiden.
Margret Hagerup (Høyre), 2020-12-08:
Venstresiden snakker ustanselig om at bruken av innleie brer om seg og truer det anstendige arbeidslivet. Vi har gjentatt at det finnes utfordringer, og det er ingen tvil om at de er alvorlige, men det gjør vi noe med. Å skape et inntrykk av et brutalisert arbeidsliv på vei mot løsarbeidersamfunnet har av flere personer her blitt gjentatt at har ingen rot i virkeligheten. Alle tall viser at bruken av innleie og midlertidige ansettelser er stabil, at arbeidskriminaliteten går ned, og at de aller fleste har det bra på jobb. Det er absurd når representanten Grande og representanten Lerbrekk fortsetter å påstå at innleie øker, når sannheten er at det er stabilt. Det er også spesielt å høre representanten Moxnes snakke om at man ser mye tullball mellom byråer i dag, og at en helt legitim bransje skal reguleres etter innfallsmetoden. Representanten Grande har gjentatte ganger påstått at regjeringen sleper beina etter seg, men jeg må minne om at det var arbeidsministeren fra Høyre som strammet inn på innleiereglene. Representanten Grande har gjentatte ganger påstått at regjeringen var imot håndheving av innleiereglene, men det var nettopp regjeringspartiene og Kristelig Folkeparti som foreslo en bedre kontroll med disse. Det er også verdt å merke seg representanten Lundteigen, som sa at de skulle løse arbeidsbehovet med midlertidighet eller underentreprise. Jeg håper de partiene på venstresiden som har lyst til å forby innleie, vet forskjellen på disse her, og at de vet at de har rett medisin for det arbeidsmarkedet. Jeg håper at representanten Moxnes også har styr på disse betegnelsene når han er ute og besøker sine grupper. Jeg skjønner at det må være surt for Arbeiderpartiet at deres viktigste valgkampsak ble løst av en høyreregjering, når de selv satt stille i båten i åtte år. Å slepe beina etter seg er vel noe litt annet enn det regjeringen har gjort i denne saken, men kanskje sitter det litt langt inne for representanten Grande å innrømme dette. Jeg må bare til slutt minne om at i regjering har vi altså styrket Arbeidstilsynet og Petroleumstilsynet, vi har opprettet syv sentre mot a-krim, vi har skjerpet straffene, fått på plass nye regler mot vold og trusler i arbeidslivet, innført en godkjenningsordning for renhold, forbedret HMS-kort-ordningen og laget en strategi mot a-krim. Vi har gjort mer på disse syv årene enn representanten Grandes parti bidro til i sine foregående åtte år. Det må være lov å kjempe for bemanningsbransjen, som har en helt legitim rett i norsk arbeidsliv.
Erlend Wiborg (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Det er ingen tvil om at vi alle er engasjert i å finne virkemidler som kan dempe de negative virkningene av pandemien vi står i. Derfor er jeg glad for at det har vært jobbet både godt, bredt og raskt da pandemien slo til. Stortinget vedtok våren 2020 en bredt forankret krisepakke som sikrer både bedrifter, arbeidsledige og arbeidstakere økonomi til å klare hverdagen. Det er gitt forhøyet sats på dagpenger og forlenget tid på dagpenger og arbeidsavklaringspenger. Flere som ikke tidligere har hatt rett til dagpenger og sosialhjelp, har fått det. Lærlinger er sikret, bedrifter har fått økonomisk hjelp, og det er gjort tiltak for å stimulere bedrifter til å ta tilbake permitterte. Videre er det nylig fattet vedtak i Stortinget om å sikre at pensjonister som stiller til tjeneste ved behov under pandemien, ikke skal tape økonomisk på det. Listen er ikke uttømmende, men viser at Stortinget har hatt både vilje og evne til å snu seg rundt ved behov. Fremskrittspartiet og regjeringen har nylig inngått forlik om både forlengelser og justeringer av en rekke tiltak for å dempe konsekvensene av pandemien, men vi har også inngått et budsjettforlik. Vi mener disse tiltakene foreløpig treffer godt og ser ikke behov for å stemme for forslagene i denne saken. Vi kan imidlertid forsikre om at vi er klare til å snu oss rundt raskt, dersom det er nødvendig. Det er noe både Fremskrittspartiet og hele Stortinget har vist flere ganger den senere tid.
Tage Pettersen (Høyre), 2020-12-08:
Denne saken bør være et stort varsko for mange. Skulle det bli et rød-grønt flertall neste år, vil bemanningsbransjen rettet inn mot byggenæringen bli kastet ut av hele Østlandet. At SV jobber for å avvikle bemanningsbransjen, bør ikke overraske noen, men at Arbeiderpartiet og Senterpartiet dilter etter, er egentlig ganske så oppsiktsvekkende. Et ryddig arbeidsliv er alle partienes mål, men de rød-grønne er åpenbart mest opptatt av å vise til nye tiltak, og derfor trosser de både råd og faktiske tall før de trekker det sterkeste kortet: å avvikle en hel bransje. Innleie utgjør i dag, som vi har hørt i debatten, samlet sett mellom 1,5 og 2 pst. av alle sysselsatte, og etter innstrammingen i januar 2019 ser vi i fjerde kvartal samme år en nedgang i innleide timer innen byggenæringen på 22 pst. Og ser vi på tidslinjen tilbake til 1995, ser vi at andelen fast ansatte var høyere i 2018 enn på midten av 1990-tallet. Vi bør være bekymret på vegne av en bekymret bransje. Askim & Mysen Rør AS er en mellomstor bedrift med 130 ansatte som hele tiden jakter på nye anbud. Om de mister muligheten til å leie inn ekstra arbeidskraft, mister de samtidig muligheten til å delta i konkurransen om mange prosjekter. Resultatet er at mindre bedrifter ikke tør å vokse, men at de store, landsdekkende bedriftene blir mer eller mindre alene på markedet. Eller sagt på en annen måte: en sentralisering av bedrifter og ansatte, som umulig kan være Senterpartiets politikk. I byggebransjen konkurrerer man om oppdrag, og for å sikre aktivitet gjennom hele året må man konkurrere om flere oppdrag enn det man strengt tatt trenger, og resultatet blir fort at man får mye – og for mye – å gjøre i perioder, mens man i andre perioder har for lite. Med dette bakteppet bør de fleste ha en forståelse for at mange bedrifter er helt avhengige av muligheten til å leie inn ekstra kapasitet for å klare nettopp disse svingningene. Bransjedirektør Even Hagelien i NHO Service og Handel sier han har store problemer med å forstå at nettopp Arbeiderpartiet og Senterpartiet går inn for en så ekstrem løsning. Dersom det skulle bli slik som dette, vil det være helt krise, ikke bare for bemanningsbransjen, men også for en hel entreprenørnæring. Hvis de foreslåtte tiltakene gjennomføres, vil man ødelegge for de seriøse aktørene, advarer han. Vår jobb som politikere er å sørge for best mulige rammevilkår for næringslivet og tilrettelegging for gode og trygge arbeidsplasser til flest mulig. Opposisjonens forslag i dag legger ned en hel næring og fjerner veien inn i arbeidslivet for veldig mange.
Tage Pettersen (Høyre), 2020-12-08:
I behandlingen av mediestøttemeldingen var Stortinget tydelig på at vår jobb er å sikre en god og relevant nyhetsdekning i hele landet. En samlet komité var opptatt av den journalistiske kompetansen for å sikre dette. Ett av flere mål var videre at mediepolitikken må sikre at både geografiske og tematiske blindsoner blir dekket. Samtidig var vi opptatt av en økt forutsigbarhet for både den direkte pressestøtten og finansieringen av NRK. Mye av dette svares på i denne mediestøtteloven. Komiteen anerkjenner med denne loven at mediestøtten er viktig for bransjen, og at forutsigbarhet er viktig. Det er en nesten samlet komité som står bak meldingen. Det er uenighet knyttet til to av paragrafene. Videre støtter Fremskrittspartiet intensjonen som ligger til grunn, men er uenig i at mediene skal ha en annerledes budsjettstyringsprosess enn andre samfunnsområder, noe de sikkert kommer tilbake til selv. De aller fleste høringsinstansene var også positive til en lovfesting av et system med fireårige styringssignal. En samlet komité forventer at regjeringen vurderer de innspillene som har kommet til § 1 og § 7, senest når de kommer tilbake med den varslede helhetlige gjennomgangen av mediestøtten i 2022. Dette omhandler deler av formålsparagrafen og en tidligere merknad om å vurdere en kompetansepott for å sikre viktige ressursmiljøer som Senter for undersøkende journalistikk og Institutt for Journalistikk, og den jobben de gjør for små lokale medier. Til mediestøttemeldingen skrev en samlet komité at vi oppfordrer regjeringen til å vurdere f.eks. å etablere en mediepolitisk redegjørelse for Stortinget midtveis i hver stortingsperiode. Selv om regjeringen nå går bort fra å etablere et mediestøtteråd, finner flertallet i komiteen gode grunner til at mediepolitikken fortjener økt fokus. Digitalisering, endrede forretningsmodeller, forandringer i ytringsrommet og andre raske endringer medfører behov for en jevnlig gjennomgang av tilstanden for ytringsfrihet, debatt og medier i Norge. Jeg er derfor glad for at en nesten samlet komité ber regjeringen om å holde en årlig redegjørelse for Stortinget om nettopp dette. Det er to uenigheter i innstillingen. Det handler om § 1, der regjeringspartiene mener forslaget fra de rød-grønne partiene er et steg bort fra intensjonen i mediestøttemeldingens mål om å prioritere lokalmediene. Den andre uenigheten er knyttet til § 6, der regjeringspartiene oppfatter at de rød-grønnes forslag snevrer inn hvilke medier som kan tildeles driftstilskudd for samiske nyhets- og aktualitetsmedier. Helt til slutt vil jeg takke komiteen for et godt samarbeid og ta opp forslagene fra Høyre og Kristelig Folkeparti.
Kristian Tonning Riise (Høyre), 2020-12-08:
Disse gjengangerne av noen debatter – for det er ikke første gang vi har hørt veldig mange av de innleggene som vi har hørt her i dag – begynner etter hvert å minne meg litt om metaforen om den pensjonerte dragedreperen Sankt Georg, som den australske filosofen Kenneth Minogue kom opp med for å beskrive en bestemt type politiker. Etter å ha beseiret dragen og ruset på hederen og æren reiser den modige krigeren land og strand rundt på leting etter nye ærefulle kamper. Men etter som årene går og krigeren utmattes av sin evinnelige søken etter stadig mindre drager, kan man til slutt finne ham veivende maktesløst med sabelen mot imaginære drager i løse luften. Det er litt sånn enkelte innlegg i disse debattene høres ut, et slags ekko av arbeiderrørslas gamle sangere, som nå står her, lenge etter at revolusjonen er over, og fortsatt roper ut om å heve bannerne på barrikadene mot angrep fra en imaginær høyreside. Men så er det ikke kong Ludvig XVI eller tsar Nicolaj II som står der. Det er Erna Solbergs regjering – en regjering som har holdt fagforeningsfradraget stabilt, som har tatt oss fra null til syv a-krimsentre, som har innført strengere straffer mot arbeidslivskriminalitet, som har innført krav om lærlinger på alle bygg- og anleggsprosjekter, som samarbeider med partene i arbeidslivet om treparts bransjeprogrammer for å bidra til anstendige og seriøse arbeidsforhold, som hegner om det organiserte arbeidslivet og holder fast ved at fast ansettelse skal være hovedregelen i norsk arbeidsliv. Det må føles litt hult å mobilisere til klassekamp mot en slik høyreside. Et velfungerende arbeidsliv som sikrer folk trygge jobber og staten skatteinntekter, er også avhengig av at norsk næringsliv har det handlingsrommet som trengs for å være konkurransedyktig og ha nok jobber å tilby. Her er det viktig å finne den rette balansegangen, og det er ikke unaturlig å ha debatter mellom høyre- og venstresiden om hvor denne balansegangen bør gå. Men etter flere år med arbeidslivsdebatt i denne komiteen og denne salen er det vanskelig å ikke få inntrykk av at opposisjonen drives mer av en innbilt forestilling av hvordan motstanden fra høyresiden egentlig skal være, enn den høyresiden de i realiteten har foran seg.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Jeg vil først takke saksordføreren for samarbeidet. Dette har vært en lang ferd mot en konklusjon, og den ferden holdt på å gå seg skikkelig bort da regjeringen foreslo et mediestøtteråd, noe som møtte massiv motstand fra hele sektoren. Det var vel knapt en eneste høringsinstans som støttet det forslaget. Det er heldigvis lagt bort. Det er vel og bra med en armlengdes avstand, men noen må bestemme. Da er det bedre at de bestemmer som må stå til rette for det overfor velgere, enn at det blir et embetsstyre hvor de som tar viktige beslutninger, ikke står ansvarlig overfor noen. Vi skal selvfølgelig verken i denne sal eller i departementet sitte og bestemme hvilke enkeltmedier som skal få støtte. Det har vi faktisk gjort før – jeg har vært med på mang en budsjettnatt hvor det ene partiet etter det andre skulle ha noen kroner til sine favorittmedier. Den tiden er heldigvis over, og det resultatet vi nå kommer fram til, er ryddig og godt. Vi har fra Arbeiderpartiets side imidlertid noen avvikende syn. Vi mener at de målene som også Høyre og Kristelig Folkeparti beskriver i innstillingen, bedre ivaretas hvis vi inn i lovens § 1, om formålet, også får med dette aspektet med mangfold i ulike redaksjonelle nisjer. Det er ikke bare geografi som er viktig når det gjelder mangfoldet i pressen, men også de ulike tematiske blindsonene eller hvite flekkene som er beskrevet tidligere, også av regjeringen. Vi er for de fireårige styringssignalene og gjennomgang hvert fjerde år, men har heldigvis fått flertall for vårt forslag om en årlig mediepolitisk redegjørelse. Denne bør være en bred redegjørelse som ikke bare snakker om de mediepolitiske virkemidlene og tilstanden i mediebransjen, men også behandler pressefrihet og ytringsfrihet i bredden. Vi lever i en tid da vi har mer informasjon enn noensinne, men vi har mindre tillit, og vi er mer usikre på om den informasjonen vi får, er korrekt. Dette beskrev også saksordføreren. Det er en voldsom teknologisk utvikling som gjør at det å ha en kvalitetsmessig sterk mediesektor er viktigere enn noensinne. Så mener vi også at det er et viktig aspekt å ha med at mediepolitikken også skal bidra til å styrke, fremme og utvikle norsk språk. Vi har et eget forslag om det, som også er inntatt i innstillingen.
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Det er jo ikke store uenighetene i denne saken, og statsråden skal ha ros for at han la bort sin forgjengers forslag om et mediestøtteråd. Men ett av de stedene der vi skiller lag, er i forslaget til formål for loven. Regjeringspartiene som sitter i komiteen, Høyre og Kristelig Folkeparti, sier jo i innstillingen at målene i mediepolitikken bl.a. er å få til en samfunnsviktig og undersøkende journalistikk, mangfold i geografi, men er ikke med på dette som vi foreslår, at man skal ha et mangfold også i redaksjonelle nisjer i formålet. Hva er grunnen til at regjeringspartiene ikke ønsker å si at også dette er et så viktig mål at det bør stå i formålet for mediestøttepolitikken?
Trond Giske (Arbeiderpartiet), 2020-12-08:
Jeg takker for svaret og synes det er godt at statsråden da sier at dette nisjemangfoldet er en del av formålet for loven, selv om det ikke står spesifikt i det som regjeringspartiene foreslår i behandlingen av saken. Vi får nå en situasjon hvor vi skal ha fireårige styringssignaler. Det er bra, for det gir forutsigbarhet og langsiktighet. Det som kommer til å være utfordringen, er at noen ganger skjer ting veldig fort. Vi har opplevd det det siste året, med pandemien, og sett hvordan plutselig hele reklamenisjer forsvant over natten. Da ville selvfølgelig fireårige styringssignaler ikke ha vært tilstrekkelig. Nå ser vi at mye av de pengene som ble satt av i krisepakken for mediene, står ubrukt, fordi de ikke traff godt nok. Vil statsråden, på tross av at vi skal ha fireårige styringssignaler, bidra til at mediene får den hjelpen de trenger også i 2021, så de kan komme styrket og godt ut av de månedene de har vært veldig i krise i Norge? Det har mint oss på hvor viktige gode medier er, også i en krisesituasjon.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Fremskrittspartiet er sterkt skeptisk til de politiske grepene som foreslås i regjeringens forslag til ny mediestøttelov. Vi støtter riktignok noen av intensjonene som ligger til grunn for forslaget, som en helhetlig tilnærming og økt forutsigbarhet, men vi er uenige i endringene og grepene som tas. Derfor kommer vi også til å stemme imot den nye foreslåtte loven. Lovfestingen av et fireårig styringssignal innebærer en annen og mer langsiktig budsjettprioritering for både NRK og mediene enn det alle andre budsjettmottakere, inkludert samfunnskritiske funksjoner som angår liv og helse, må forholde seg til når det gjelder statsbudsjettet. Vi kan ikke se hvorfor mediene skal ha en annerledes budsjettstyringsprosess og annerledes forutsigbarhet enn de øvrige samfunnsområdene. Vi kan gjerne diskutere mer langsiktig budsjettering, og det har også Fremskrittspartiet tidligere ment på enkelte kritiske samfunnsområder, men mediene mener vi er feil sted å begynne en annen budsjetteringsmekanisme på. Tilskuddsordningen for mediene forankres i dag årlig i forbindelse med Stortingets behandling av statsbudsjettet, noe vi mener fungerer tilfredsstillende og sikrer den nødvendige politiske forankringen. Det gir også rom for partiene til å vise politiske forskjeller, noe vi mener er bra, mens det forslaget til lovfesting av tilskuddsordningene som nå foreslås, føler vi er et forsøk på å skjerme og unnta mediene fra alminnelige politiske prioriteringer som er vanlig i de årlige behandlingene av statsbudsjettet, noe vi jo også har sett i høst, hvor dette har vært en stor debatt. Fremskrittspartiet er også kritisk til forslaget om å avskjære Kongen i statsråds mulighet til å gripe inn i vedtak gjort av Medietilsynet og Medieklagenemnda i ekstraordinære tilfeller og i spørsmål av spesiell betydning. Allerede i dag er departementets mulighet til å instruere i enkeltsaker meget begrenset, og det er positivt, for det sikrer uavhengighet og armlengdes avstand, men vi er kritiske til at man fullstendig avskjærer kompetansen til Kongen til unntaksvis å gripe inn i enkeltsaker om mediestøtte. Vi mener at en slik mulighet bør være til stede ved behov ved særskilte anledninger. Oppsummert går Fremskrittspartiet mot den nye loven. Det er mye ved intensjonen vi kunne ha støttet, men vi er uenig i de politiske grepene.
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Jeg tror nok at kulturministeren og vi i Fremskrittspartiet deler mange av intensjonene bak loven, men vi er uenig i veldig mange av endringene og grepene som tas, og Fremskrittspartiet stemmer derfor imot loven. Én av tingene vi er uenig i, er at mediene skal ha en annen forutsigbarhet og en annen styringsprosess i forbindelse med budsjettene – en mer langsiktig styring – enn veldig mange andre funksjoner i samfunnet, også funksjoner som handler om liv og helse. Mitt spørsmål til statsråden er: Er det andre funksjoner i samfunnet han mener heller har fortjent en slik langsiktig budsjettering som han foreslår for mediene?
Himanshu Gulati (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Allerede i dag er det en avstand mellom Medietilsynet, Medieklagenemnda og departementet. Vedtakene som fattes i disse organene, har en avstand til politisk ledelse og regjeringen, men Kongen i statsråd har likevel noen snevre adganger til å overstyre og overprøve vedtak dersom situasjonen skulle tilsi det. Nå foreslår regjeringen å avskjære denne muligheten fullstendig. Mitt spørsmål til statsråden er: Er det noen tilfeller hvor han ser at det kan være fornuftig for Kongen i statsråd å ha en slik kompetanse og mulighet?
Freddy André Øvstegård (Sosialistisk Venstreparti), 2020-12-08:
Den frie, redaktørstyrte pressen er en grunnstein for demokratiet vårt. Det at noen ser makten i kortene, legger til rette for debatt og meningsdannelse og gir kvalitetssikret nyhetsjournalistikk for befolkningen, er helt avgjørende. Er det én ting koronakrisen har vist oss, ikke bare når det gjelder å få ut trygg informasjon som befolkningen har tillit til, men også når det gjelder å undersøke hva slags fullmakter regjeringen har foreslått i møte med krisen, er det viktigheten av disse mediene. Noe av det beste med mediebransjen og mediesektoren i Norge er det store mangfoldet, både geografisk, gjennom store og små lokalaviser og regionale aviser i hele landet som ser til at lokaldemokratiet lever og leverer, og også sjangermessig. Det at vi har meningsbærende riksdekkende aviser som særlig følger enkelte næringer og enkelte samfunnslag, beriker oss, det beriker debatten. Det norske mediemangfoldet hadde aldri vært så rikt som det er, uten den aktive mediestøttepolitikken vi fører, uten – og helt direkte også – den mediestøtten økonomisk som denne loven handler om. I denne lovproposisjonen er de fleste enige om det meste, og det er gledelig. Det skyldes særlig at regjeringen – heldigvis – lyttet til et ganske så samlet Medie-Norge, lyttet til opposisjonen, lyttet til fornuftige mediepolitiske prinsipper og trakk forslaget om å opprette et mediestøtteråd. Jeg mener at det definitivt ville svekket den demokratiske forankringen til mediepolitikken. Det er viktig at velgerne må kunne holde oss representanter ansvarlig for utformingen av de mediepolitiske virkemidlene. Vi kan ikke gi den type beslutninger til lukkede rom. Vi er også glad for at regjeringspartiene støtter forslaget om å be regjeringen holde en årlig redegjørelse for Stortinget om ytringsfrihet og pressefrihet. Det er viktig fordi vi ser hvor ekstremt raskt situasjonen utvikler seg. Vi ser teknologien, vi ser store globale aktører utfordre tilliten til våre medier, og vi ser ikke minst også hvordan det sluses ut annonsekroner fra det norske annonsemarkedet til aktører som Google og Facebook. Det truer vårt mediemangfold, det truer ytringsklimaet vårt, og det må vi følge med på.
Abid Raja (Venstre), 2020-12-08:
De siste månedene har vist med full tydelighet hvor viktig det er at vi har tilgang til mangfoldige, uavhengige og pålitelige medier. Hvordan skulle vi kommet oss gjennom krisen uten medier som holder lokalsamfunnet oppdatert? Hvordan skulle det gått uten medier som når bredt ut og samler hele befolkningen til dugnad? Og hvordan skulle det gått hvis vi ikke hadde både lokale og nasjonale medier som slipper til både posisjon og opposisjon, høyreside og venstreside, by og land, for en kontinuerlig samtale om krisen? Vi ser at mediene er med på å holde nasjonen sammen, råken åpen, leirbålet brennende. Det er derfor med glede og stolthet vi har lagt fram forslaget om å lovfeste den økonomiske støtten til mediene. Og jeg er veldig glad for at i all hovedsak et stort flertall i komiteen slutter seg til dette i de lange linjene. Nyhets- og aktualitetsmedier er en nødvendig forutsetning for et velfungerende demokrati. Redaktørstyrte medier har en viktig samfunnsrolle som arena for formidling av nyheter og offentlig debatt. Og med dette lovforslaget forplikter regjeringen seg til å legge til rette for at mediene kan fortsette å oppfylle sin demokratiske rolle. Mediestøtteloven er jo en oppfølging av mediestøttemeldingen fra 2019, der regjeringen varslet en ny modell for organisering og forvaltning av mediestøtten. Hovedgrepene i lovforslaget er: lovfesting av tilskuddsordningene og det samfunnsmessige formålet med mediestøtten, innføring av fireårige styringssignaler for den økonomiske rammen for NRK, innføring av fireårige styringssignaler for den samlede økonomiske rammen for tilskuddsordningene på mediefeltet og styrking av armlengdes avstand mellom politiske myndigheter ved å lovfeste Medietilsynet og Medieklagenemndas uavhengighet i behandling av enkeltsaker om mediestøtte, og ikke minst innføring av helhetlig gjennomgang av virkemidlene på mediefeltet hvert fjerde år. Mediestøtteloven er en del av regjeringens arbeid for å sikre at vi også i framtiden har tilgang til journalistikk med den troverdighet, tillit og kvalitet som kjennetegner redaktørstyrte massemedier. Forutsigbare rammevilkår mener vi er viktigere enn noen gang i lys av det omskiftelige markedet mediene befinner seg i, og jeg er veldig glad for at dette forslaget vil bli vedtatt i Stortinget i dag.
Abid Raja (Venstre), 2020-12-08:
Jeg vil jo si at formålet som er definert, skrevet, det innbefatter det mangfoldet som representanten er på jakt etter. Det at man eksplisitt har skrevet «over hele landet», vil ikke si at man ikke skal ivareta mangfoldet i mediene ellers. Det er veldig viktig å presisere, så det er for så vidt bra at representanten tar opp det. Til det som står her: Vi mener egentlig det samme, jeg må understeke det. I disse lovforarbeidene, når man har formålsparagrafen også, ses jo det i lys av også merknadene som er skrevet. Det ses også i lys av debatten som er i stortingssalen. Og som jeg sier: Det er egentlig ikke uenighet på dette punktet, men det er viktig å ha en formålsparagraf som ikke er uttømmende, at man ikke ramser opp alle ting som skal inn i dette. I begrepet «mangfold» er selvfølgelig også nisjemedier inkludert. Så det er vi enige om.
Abid Raja (Venstre), 2020-12-08:
Jeg er enig med representanten om formålsparagrafen, og det er veldig bra at vi har oppnådd enighet der. Så er jeg uenig i at den ordningen vi laget for mediene, kompensasjonsordningen, ikke var bra nok og ikke traff. Det er viktig å huske at vi også lagde en ordning for resten av bedriftene i næringslivet hvor – hvis man husker detaljene riktig nå, også fra statsrådens side – disse bedriftene skulle ha 30 pst. omsetningsfall for å kunne få støtte fra Finansdepartementets kontantstøtteordning. Slik sett lagde vi en ordning hvor mediene skulle dokumentere 15 pst. omsetningsfall, og vi gjorde også løpende justeringer av hvordan beregningsmetoden skulle være, for å imøtekomme de ulike behovene. Men jeg vil si at det krisen også viste, er at vi brukte mediene. Selv om det var annonseinntektsfall, ble det også kompensert ved at befolkningen hadde et stort behov for å få informasjon. Dermed har inntektene også kanskje dels blitt mindre på den ene siden og økt på andre områder, og det har samlet gjort at man ikke har dokumentert mer enn 15 pst. omsetningsfall. Dermed har ordningen blitt brukt i mindre grad enn det man antok var nødvendig.
Abid Raja (Venstre), 2020-12-08:
Jeg tror ikke dette handler om hvem som fortjener eller ikke fortjener det. Jeg tror det handler om at selve demokratiet vårt er avhengig av noen verdier som vi må klare å slå ring om og hegne om: ytringsfriheten, Grunnloven § 100 – det infrastrukturkravet som ligger der – og frie medier som kan gjøre jobben sin, som vi særlig nå, under pandemien, har sett hvor viktige er. Noe av medienes oppgave er å ettergå politikerne som legger til rette for at vi har dette mediemangfoldet. Hvis mediene blir en sak for hestehandel på Stortinget sene nattetimer – alle som har vært med på å lage budsjetter, vet hvordan ting kan skje – tror jeg ikke det tjener demokratiet over lengre tid. Jeg noterer meg at Fremskrittspartiet er uenig i dette, men jeg er veldig glad for å se at resten av Stortinget er enig i at vi trenger å skape denne forutsigbarheten for mediene og ivaretar ytringsfriheten og mediemangfoldet. Det er viktig for demokratiet i seg selv.
Abid Raja (Venstre), 2020-12-08:
Jeg tror det er viktig at vi lager disse fireårige styringssignalene og legger rammene for dette. Det vil jo være vedtatt i Stortinget. Dette vil forhåpentligvis bli fremmet av den borgerlige regjeringen i 2022, for så å bli vedtatt året etterpå. Det er også Stortinget som fatter bevilgningsvedtak – det vil man også fortsette å gjøre – men jeg tror det er sunt at vi styrker armlengdes avstand-prinsippet, og at departementet ikke kan gripe inn i enkeltsaker. At vi gjør Medietilsynet og Medieklagenemnda helt uavhengige av dette, tror jeg er sunt, og jeg er glad for at komiteen er enig i det.
Abid Raja (Venstre), 2020-12-08:
Slik jeg svarte også representanten Giske, og jeg tror også i forberedt spørretime for noen uker siden – vi hadde jo replikkutveksling om nøyaktig det samme: Regjeringen lagde en pakke på 300 mill. kr som vi beregnet skulle være for mediene. Det var taket, vi trodde jo ikke at så mye penger ville være nødvendig, og vi lagde da en ordning som var romsligere enn for resten av næringslivet. Slik jeg var inne på, hvis detaljene stemmer, var det rundt 30 pst. omsetningsfall bedriftene i næringslivet ellers skulle dokumentere for å få innpass i Finansdepartementets kontantstøtteordning, mens mediene kun skulle dokumentere 15 pst. omsetning, så det var en ganske romslig ordning for å komme inn under dette. Så viste det seg at hvis man ser på total omsetningssvikt, var det, selv om annonseinntektene gikk ned, opp mot besparelser og andre inntekter mange medier som ikke nådde opp i taket på 15 pst. Hvis man har laget en ramme på 300 mill. kr, tror jeg Stortinget må være enig i at målet ikke må være å bruke opp rammen. Målet må være å bruke de midlene som er nødvendige fra den rammen.
Abid Raja (Venstre), 2020-12-08:
Ytringsfrihet skal finne sted, og det er veldig bra at det står i Grunnloven. Så har vi også et infrastrukturkrav i Grunnloven, og da er det statens oppgave, og for så vidt også Stortingets oppgave, å tilrettelegge for at det infrastrukturkravet faktisk kan bli oppfylt. Da er det viktig at man har frie medier over hele Norge, at man ikke oppnår at det blir hull, geografiske hull, nisjehull. Derfor er det viktig at vi har en aktiv mediepolitikk, for å bidra til at man får det mangfoldet over hele Norge. Så vil jeg si at jeg er uenig med Fremskrittspartiet i virkemidlene og de grepene som Fremskrittspartiet ønsker å ta. Ta f.eks. NRK: Jeg tror det er en ganske bred oppslutning i det norske folk om hvordan NRK fungerer, hvordan NRK er, hva de leverer av programmer, hvor folkeopplysende det er, og hvor demokratifremmende og deltakerfremmende det er for den norske befolkningen. Jeg tror jeg nøyer meg med å si at det er viktig at vi har en ytringsfrihet, det er viktig at vi opprettholder lovgivningen for dette, og det er viktig at vi også har frie medier som støttes økonomisk, slik at de kan være med på å oppfylle det infrastrukturkravet som er nedfelt i Grunnloven.
Silje Hjemdal (Fremskrittspartiet), 2020-12-08:
Når statsråden snakker om ytringsfrihet, klarer jeg ikke å holde meg. Vi deler nok mange av de samme verdiene der, men jeg synes det er en litt rar argumentasjon når man stadig vekk – om det er for kunsten, som vi har diskutert før, andre uttrykk eller nå presse – skal forutsette en statlig støtte for å støtte opp under dette. Jeg er helt enig i, og Fremskrittspartiet er helt enig i, at det er bra med et mediemangfold, vi er veldig glad i konkurranse, men nettopp når det gjelder det at alt skal være avhengig av statsstøtte for å bygge opp under disse verdiene, er Fremskrittspartiet grunnleggende uenig. Det ser man også i vårt alternative budsjett, der vi bl.a. har kuttet milliarder til NRK og veldig mye på pressestøtte generelt. Jeg lurer på om statsråden kan si om han mener at ytringsfriheten er helt avhengig av offentlig støtte.