Steinar Bastesen (Kystpartiet), 1999-10-12:
Norge er en nasjon som er totalt avhengig av naturressursene og høsting av disse ressursene på en bærekraftig måte. I dag har vi en økonomi som er en oljeøkonomi, pluss bergverk, vannkraft. Men fiskeriene er den største eksportnæringen etter olje. Det er basisnæring nr. 1, og når oljeressursene tar slutt, er det den største næringen i Norge. Det er enkelte som har funnet ut at fiskeriene kunne bli den største næringen når oljen forsvinner, men det har den jo vært hele tiden. Det stod å lese i Dagens Næringsliv. Vi er helt avhengig av å drive ressursforvaltning på en bærekraftig måte. Da er det også like klart at forvaltningen av sjøpattedyr og hval er med i forvaltningsprosessen. Norge skal delta i en internasjonal konferanse i CITES i Kenya i mars. CITES er en konferanse vedrørende internasjonal handel med truede dyrearter, flora og fauna. Der har protestindustrien fritt spillerom. Fisk står på dagsordenen i CITES. Fisk skal med på listen over truede arter. Enten presidenten tror det eller ikke, er det faktisk ett av de viktigste spørsmålene som tas opp på denne internasjonale konferansen! Kystbefolkningen i Norge er avhengig av at man driver ressursforvaltningen slik jeg nettopp har skissert. Vi har en befolkning som bl.a. består av ungdom som i dag går på skole til de er rundt 20 år. Da jeg vokste opp, og da de fleste av dem som sitter i denne salen, vokste opp, lærte man av sine foreldre og de generasjonene som var før oss. I dag er det lærerne som skal lære opp barna våre. Hva lærer lærerne i dag om basisnæringer som fiskeri og jordbruk, det være seg havbruk, fraktfart, brønnbåtdrift? Null! Ingen verdens ting lærer de på lærerhøgskolene i dag om disse basisnæringene. Hvordan skal vi da forvente at våre barn får innblikk i hva vi holder på med ute i distriktene? Her må det skje en radikal omlegging av pensumet for lærerhøgskolene. Jeg har ved flere anledninger holdt foredrag om dette, og derfor tar jeg det opp i dag. Jeg fremmet for et par dager siden et forslag om at fiskebruk som holder på å bli nedlagt på grunn av EØS-direktivene, må bli tilført midler slik at de kan opprettholde aktiviteten sin. Så kan man si at dette er gammelt rask som skal bort. Men hvem skal bestemme hva som skal bort? Er det ESA eller Kontrollverket, eller er det politikerne som er samlet i denne sal? Det er det store spørsmålet. Selv om et fiskebruk ikke er 2,50 m oppunder taket, må det vel i herrens navn være et brukbart bruk om det bare er 2,20 m! Men det er et krav som stilles at da må man rive det ned og sette opp nytt. Kystflåten har alltid vært det viktigste for kystbefolkningen og for sysselsettingen. I dag er det fire landeplager som rir Nord-Norge. Det er havgående autolinebåter som er i fjæresteinene og fisker i kjerringræva til nordlendingen. Nordlendingene har vært uthengt for at de ikke har kommet seg på havet – de har ligget i kjerringræva. Nå er det store havgående autolinebåter som ligger oppe i den kjerringræva og fisker der sjarkene skulle vært, men de får ikke lov til å være på havet. Det er en ting fiskeriministeren kunne ha gjort noe med, men som han ikke har gjort. Vi har en annen landeplage som heter kongekrabbe, og vi har sel og rovdyr. Forvaltningen av disse skadedyrene er ute av balanse. Ulv, gaupe og jerv har vært debattert mange ganger. Det er helt klart etter rovdyrmeldingen at her er det ting som det må gjøres noe med av dette Stortinget. Nå debatterer man ulv fordi Fido er i fare i Slottsparken, i Østmarka og i Nordmarka. Men den sauebonden i Gratangen som har fått spist opp halvparten av lammene sine av jerv i høst, nevnes ikke lenger. Dette er noe Stortinget må ta alvorlig. Jeg har en følelse av at hvis ikke disse tingene jeg har tatt opp, blir tatt alvorlig, har jeg grunn til å påstå at det drives en avfolkningspolitikk – en sentralisering som er uten sidestykke, og som ikke debatteres. Ole Brumm-politikk om at man kan ha sauer, ulv, jerv og gaupe i lag i samme innhegning, stemmer ikke. Det var bare i Fantomets verden lam og løver kunne ligge ved siden av hverandre. Nå må de styrende i dette landet våkne! Jeg har registrert at Senterpartiet har gått inn for at MAI-avtalen som ble stoppet internasjonalt, nå skal inkorporeres i WTO-forhandlingene. Altså: Avtalen skal innføres bakveien. De i denne salen som tror at denne avtalen skal inkorporeres for å beskytte norske investeringer, tar feil. Norge legges åpent for oppkjøp. Selv om vi har snart 400 milliarder kr på oljefondet, blir det for småpenger å regne i forhold til dem som virkelig har milliarder av kroner og kan kjøpe opp. Som jeg sa innledningsvis, er det naturressursene som er viktig, for det er der verdiene ligger. Det er kampen om maten, hvem som skal kontrollere maten, hvem som skal kontrollere den rene maten – den maten som kommer fra havet – det er det det dreier seg om. Jeg har et hjertesukk. Regjeringen har lagt fram en nasjonal transportplan. Det er foreløpig ikke funnet penger til å fortsette Lofast, og langt fra til å forbedre «veigrøften» E6 nordover. Den kritikken jeg reiser her, vil jeg gjerne ha reist. Til slutt er det et problem jeg gjerne vil ta opp. I begynnelsen av trontalen sier Regjeringen at den skal arbeide «for en samfunnsutvikling preget av et solid verdifundament forankret i vår nasjonale og kristne kulturarv». § 2 i Grunnloven sier: «Den evangelisk-lutherske Religion forbliver Statens offentlige Religion.» Etter å ha registrert i «Rikets tilstand» at muslimske jenter ikke får gifte seg med kristne menn, vil jeg si at vi har brakt debatten om kristne og muslimer i konflikt inn i dette landet. Hvis det er et problem, må vi diskutere problemet. Vi må komme til bunns i hva som er problemet, og man må ta denne saken opp til debatt. Faktum er at en muslimsk jente aldri vil få lov til å gifte seg med en kristen mann, mens vi tillater at kristne jenter gifter seg med muslimer. Det er problemet. Det skal ikke snakkes om. Mitt spørsmål blir da: Hvor lang tid går det før Grunnloven § 2 blir satt under press? Vi må tørre å ta denne debatten. Og jeg vil henvise til det siste avsnittet i trontalen: «Den norske kirke skal ha frihet og ressurser til å være en bekjennende, misjonerende og diakonalt arbeidende folkekirke. Trossamfunn utenfor Den norske kirke skal gis gode arbeidsvilkår.» Trontalen slutter med disse elementene. Vi er nødt til å ta debatten!