trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Det er ingen tvil om at det som representanten Lilletun beskriver som en svært alvorlig situasjon i europeisk matproduksjon, er en situasjonsbeskrivelse som jeg fullt ut deler. Europa har absolutt fått seg en vekker, og vi ser at det er spennende prosesser på gang i forhold til endringer i EUs landbrukspolitikk, anført ikke minst av Renate Künast, den nye ministeren i Tyskland. Men jeg må jo også få lov til å si at det norske landbruket allerede er mye mer småskalaorientert og miljøvennlig orientert, der man også tar hensyn til dyrevelferd og dyreetikk, enn det et eventuelt omlagt tysk landbruk vil bli ut fra de betraktninger som Renate Künast har kommet med så langt. Vi har en gjennomsnittlig størrelse i det norske landbruket, f.eks. innenfor melkeproduksjon, på 12–13 kyr. Og selv om Renate Künast legger om i tråd med det hun så langt har sagt, vil det framtidige tyske landbruket være av en helt annen struktur enn det vi faktisk har i Norge. Det som er poenget mitt, er at vi har et godt utgangspunkt. Det er det viktig å ta vare på, og samtidig er det viktig at vi ikke hviler på våre laurbær. Jeg er derfor enig med representanten Lilletun i det han tar opp. Jeg tror at det vi nå trenger å gjøre i norsk landbruk, er å ta et krafttak i forhold til økologisk landbruk. Så langt har vi jobbet med ulike markedsstrategier, som også stortingsmeldingen beskriver. Men i forbindelse med vårens landbruksoppgjør, vil vi fra statens side invitere til det jeg altså så langt har kalt en kraftpakke for en økt økologisering i norsk landbruk.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Regjeringen vil som vanlig søke å få flertall for sin politikk. Utgangspunktet vil være at Regjeringen vil mene at det framlegget som kommer fra Regjeringen, er til det beste for norsk landbruk. Jeg inviterer selvfølgelig gjerne sentrum til et samarbeid om den politikken. Men det vil ikke være slik at Regjeringen er villig til å gå på akkord med sin egen politikk for å tekkes sentrum. Hvis man kan få mer gjennomslag for viktige politiske tiltak sammen med Høyre og Fremskrittspartiet, vil man også måtte kunne samarbeide med dem i framtiden. Selvfølgelig vil utgangspunktet også for statens tilbud i vårens oppgjør være at vi ønsker å få til en avtale med bondeorganisasjonene. Det vil vi – i år som i fjor – legge stor vekt på. Samtidig er det også klart at norsk landbruk har utfordringer, og hvis vi ikke greier å få til avtaler om hvordan vi skal løse de utfordringene, vil vi måtte komme til Stortinget i år som i fjor.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Mitt generelle utgangspunkt vil være at det vi trenger i forhold til økologisk landbruk i Norge i dag, ikke først og fremst er nye meldinger, nye planer og nye utredninger. Vi trenger konkrete tiltak, og vi trenger en gjennomføring av dem. Et av hovedproblemene som vi i dag står overfor, er at det produseres en rekke økologiske produkter i Norge som ikke kommer fram til forbrukeren som økologiske varer. Jeg tror at noe av det viktigste vi nå kan gjøre når det gjelder konkrete politiske tiltak, er å lage en brøyteplog som vil sørge for at de økologiske produktene vi produserer av både melk og kjøtt, kommer ut til forbrukerne, som faktisk går rundt og leter etter og etterspør økologiske produkter. Så et av de viktigste tiltakene vi etter min mening nå bør gjennomføre, er å lage et premieringssystem som sørger for at de økologiske produktene vi allerede har, kommer fram til forbruker. Det tror jeg vil være det viktigste grunnlaget for at vi også etter hvert kan få utvidet arealet og minst nå målsettingene som Stortinget allerede har vedtatt.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Det denne regjeringen har gjort, er å gjennomføre det prisgrepet som sentrumsregjeringen foreslo. I stortingsmeldingen lå det altså et prisgrep om å redusere målprisene for landbruket med 900 mill. kr og kompensere det med en skatteordning. Det har vi gjort. Den fokuseringen jeg har hatt på pris, er at de reduserte målprisene skal komme forbrukerne til gode, at de ikke skal medføre at f.eks. allerede fra før av godt rike kjøpmenn skal få økt sin avanse som følge av at bøndene får dårligere betalt. Den prisfokuseringen kommer jeg så absolutt til å holde. Jeg mener at det er helt urimelig at ikke bøndenes reduserte produsentpriser kommer norske forbrukere til gode. Men jeg har også vært helt tydelig i debatten og sagt at så langt er det helt åpenbart at bøndene har gjort sin del av jobben hva angår pris. Nå er det andre som må følge opp. Det er en kamp jeg absolutt ikke har noen planer om å avslutte.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Hvis man igjen forholder seg til f.eks. melkeproduksjon, gikk skjæringspunktet da siste års jordbruksoppgjør begynte å virke, klart positivt på ca. 12–13 kyr. Det kan neppe beskrives som en simulering av et industrialisert landbruk. Jeg vil bare si at det ikke er mulig å beskrive det som en industrialisering av landbruket. Jeg mener veldig sterkt at det at man fokuserer på å støtte en yrkesbonde, støtte en bonde som skal være til stede på gården, som skal følge med i det som skjer i fjøset, som skal ha oversikt over om dyrene er friske eller syke, som skal lære seg sitt fag virkelig godt i forhold til bruk av plantevernmidler, i forhold til bruk av kunstgjødsel og i forhold til å konsentrere seg om de krevende utfordringene som ligger i det å produsere mat, absolutt er å ta hele den utfordringen vi nå har i Europa, på alvor. Det er ikke sikkert at det å drive gård bare som en bigeskjeft, er lik trygg mat.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Det er ikke slik at den stortingsmeldingen som sentrumsregjeringen la fram, og som vi valgte å la ligge i Stortinget, er helt 100 pst. presis på alle mulige områder. Men på ett punkt hva angår strukturutvikling, er meldingen ganske presis, og det går på den store og viktige produksjonen som finnes i Distrikts-Norge, altså melkeproduksjonen, som jo er bærebjelken i norsk distriktslandbruk. Der er meldingen rimelig presis i den forstand at man sier at det vil være nødvendig å legge opp til en fornuftig strukturutvikling i tiden som kommer. Det har selvfølgelig vi også samme mening om og har lagt opp til.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jeg bruker absolutt mest tid på å jobbe med de løsningene som Regjeringen mener er nødvendig for å ta tak i alle utfordringene på landbruksområdet. Men det må også være lov å bruke noe tid på å beskrive konsekvensene av politiske motstanderes landbrukspolitikk. Jeg står fullt ut på – jeg står fullt ut på – den beskrivelse at dersom man hadde gjennomført Fremskrittspartiets landbrukspolitikk, ville det i løpet av svært kort tid ha medført en rasering av det distriktslandbruket som vi i dag kjenner. Enkle grep – som jeg kan dokumentere – er at man i forbindelse med statsbudsjettet for i år foreslo nærmest en halvering av jordbruksoverføringene på ett år, at man foreslår å oppheve alle husdyrkonsesjonsregler, at man foreslår å oppheve alle kvotereguleringer, og at man foreslår å oppheve all geografisk differensiering. Det ville selvfølgelig ha ført til at hele distriktslandbruket som vi kjenner det i dag, øyeblikkelig ville kunne ha blitt møtt med at man hadde tatt i bruk de beste landbruksområdene, som finnes her på Østlandet, og kunne ha produsert så mye melk som man hadde villet, eller så mye gris som man hadde villet, eller så mye fjørfe man hadde villet, her nært opp til markedet, uten at det i det hele tatt fra myndighetenes side hadde vært noen begrensninger. Det ville vært nærmest helt utenkelig å se for seg at bygder i Lierne i Nord-Trøndelag, at bygder i Møre og Romsdal, i Finnmark og i Nordland kunne hatt noen som helst mulighet til å stille opp mot det industrialiserte landbruket som Fremskrittspartiet helt systematisk går inn for. Det å påpeke at landets nest største parti står for en slik landbrukspolitikk, mener jeg absolutt er en oppgave for landbruksministeren.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Skal norske bønder kunne konkurrere under noenlunde like rammevilkår, må det etableres tilskuddsordninger som bl.a. kompenserer for det faktum at det er ganske stor forskjell mellom å drive produksjon av melk, kjøtt, grønnsaker osv. i Østfold og å drive samme produksjon i Finnmark. Det er klart at det er helt andre geografiske og klimatiske forhold i Finnmark enn det er i Østfold. Derfor er det helt naturlig at hvis man skal ha konkurranse på like vilkår, må man støtte opp under finnmarkslandbruket – hvis ikke vil det være helt umulig å drive landbruk i Finnmark. Og er det på et område jeg mener det er all grunn til å sole seg i glansen over at man fører en annen landbrukspolitikk enn svenskene, er det i forhold til bosetting og distriktspolitikk. Hvis man kjører sør–nord i Sverige, og gjør det samme i Norge, er jo situasjonen at i Norge kjører man gjennom et levende land, og i Sverige kjører man gjennom et øde landskap. Forskjellen er norsk og svensk landbrukspolitikk. Det Fremskrittspartiet ønsker å innføre, er en svensk modell, som vil føre til et øde land også i det nordlige Norge.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Vi er godt i gang med det arbeidet, og selvfølgelig har ikke Thorbjørn Jagland tatt det han sier til landsstyret, ut av løse luften. I forbindelse med jordbruksoppgjøret i vår etablerte vi et eget verdiskapingsprogram for norsk landbruk. Det verdiskapingsprogrammet har i år en bevilgning på 100 mill. kr. Vi har sagt at det er første år i en 10 års strategi, og vi skal de første fem årene bevilge minst 1/2 milliard kr. Jeg har sagt at jeg allerede i forbindelse med årets oppgjør er innstilt på å heve bevilgningen over de 100 mill. kr som nå ligger der. Hele formålet med verdiskapingsprogrammet er å ta tak i den andre delen av markedet, den delen av markedet som ikke handler om den type varer som er utsatt for konkurranse i forbindelse med grensehandel osv. – altså denne type hverdagsmat som vi hele tiden har en type prisutfordring på – men at vi også skal ta tak i alle de mulighetene som ligger i den mest voksende delen av markedet, som handler om forbrukere som etterspør varer av en spesiell kvalitet. I dag er situasjonen at vi registrerer en økt import av den type varer, fordi forbrukeren etterspør det, men norsk landbruk kan ikke levere det. Derfor kjøper vi skinke fra Italia og Spania og bidrar til betydelig verdiskaping for italienske og spanske bønder. Det er ikke noe galt i det i seg selv, men norske bønder trenger den verdiskapingen for å ha en god nok inntektsutvikling. Derfor er nå det verdiskapingsprogrammet oppe og går. Hele tenkningen bak det er mye større grad av lokal verdiskaping, lokale gårdsbutikker, små og mellomstore næringsmiddelbedrifter. Vi skal fremme en proposisjon for Stortinget i løpet av våren som skal ta tak i dette med opprinnelsesmerking, altså bygge opp et lovverk som kan beskytte den type produkter osv.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Nå har jeg jo forstått det slik at det Enoksen og Senterpartiet, Morten Lund og flere, har gjort de siste dagene, er å gå rundt og beskrive dette fantastiske norske landbruket i motsetning til det europeiske landbruket, og nå er det svært viktig at vi tar vare på dette småskala norske landbruket, det miljøvennlige landbruket. At det samme Senterpartiet og den samme Enoksen systematisk de ti siste årene har vært mot den politikk som har ført til dette fantastiske landbruket, får vi la ligge i denne sammenheng, men det er klart at utgangspunktet vårt er at vi skal ta vare på et småskalabasert landbruk. Jeg tror at en av de viktigste ingrediensene i det småskalabaserte landbruket er at vi selvfølgelig produserer varer som har et marked – det er punkt 1. Derfor er det viktig at våre produkter har en pris som gjør at norske forbrukere vil kjøpe dem. Men det er også svært viktig at vi har bønder som bør konsentrere seg om å være bønder. Derfor vil vi prioritere heltidsbonden, og vi vil prioritere økt lokal verdiskaping, for der har vi store markedsmuligheter.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Fredag 2. mars i år fremmet Landbruksdepartementet St.prp. nr. 52 for 2000-2001, Om tiltak mot kugalskap, tiltak overfor Q-meieriene og tiltak innenfor reindriftsnæringen. I denne proposisjonen la Landbruksdepartementet bl.a. fram forslag om bevilgning på 20 mill. kr til ekstraordinær støtte etter store tap og produksjonssvikt i reindriften innen deler av Øst-Finnmark, Vest-Finnmark og Troms reinbeiteområder. Dette tiltaket er blitt særskilt behandlet i Regjeringen og ikke som en del av de ordinære reindriftsavtaleforhandlingene som ble avsluttet 27. februar i år. Når det gjelder fordelingen av disse midlene, går det fram av proposisjonen at støtten skal settes inn overfor driftsenhetene i de distriktene som er sterkest rammet, og da koblet opp mot de siste årenes produksjonssvikt i næringen – uavhengig av årsaksforhold som bl.a. store rovdyrtap, ugunstige klimatiske forhold og nedslitte beiter. Beløpet er imidlertid foreslått bevilget over kap. 1151 og forutsettes å bli administrert gjennom Reindriftsforvaltningen som ekstraordinær næringsstøtte. De nærmere retningslinjene for støtteordningen vil bli utarbeidet av Landbruksdepartementet i samråd med Kommunal- og regionaldepartementet, Finansdepartementet og Miljøverndepartementet samt Norske Reindriftsamers Landsforbund og Sametinget. Den endelige fastsettingen av retningslinjene vil først kunne skje etter at Stortinget har behandlet proposisjonen.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Som jeg sa i mitt hovedsvar, skal støtten settes inn overfor driftsenhetene i de distriktene som er sterkest rammet, og da koblet opp mot de siste års produksjonssvikt i næringen. Ut fra min vurdering av tilleggsspørsmålet kan det ikke være sånn at det at en har hatt en så stor produksjonssvikt at en har ramlet ut av næringsavtalen, skal kunne føre til at en nå heller ikke skal få ekstraordinær støtte. Nå vil representanten Karlstrøm og næringskomiteen få anledning til å komme med noen føringer for de endelige retningslinjene ved at man nå skal behandle St.prp. nr. 52 før retningslinjene fastsettes. I utgangspunktet vil jeg si at jeg deler Karlstrøms vurdering, og vil ta det med meg.
Bjarne Håkon Hanssen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jeg har ingen klar oppfatning om på hvilken måte vi skal rapportere hvordan disse midlene skal brukes, men jeg merker meg ønsket som det gis uttrykk for.
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-03-07:
Når det gjelder krisen i Europa, er hovedkonklusjonen at jakten på billig mat har en meget høy pris. Det dreier seg ikke bare om økologisk mat og mengden av den, men om de ordinære matvarene som finnes i hyllene. Det skal bli en annen fokusering i jakten på billig mat. Det er et politisk ansvar å flytte fokuseringen, slik at den vanlige maten blir produsert på en trygg måte. Jeg vil påstå at det er landbruksministeren som i første rekke har vært den som har fokusert på kravet til billig mat her i landet. Nå har Europa flyttet fokuseringen den andre veien. Vil også statsråden forandre sin fokusering når det gjelder den ordinære matproduksjonen? Jeg mener at det ikke er forbrukerne i Norge som stiller krav om billig mat. En undersøkelse fra Trondheim, som er offentliggjort i den senere tid, sier at når folk uttrykker sin mening om dette, så er billig mat faktisk nr. 15 på en liste av 24 faktorer som er undersøkt. Vil landbruksministeren minske fokuseringen når det gjelder billig mat, samt kravet og forventningene til norsk landbruk om å greie dette?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-03-07:
Jeg mener at det gjennom landbruksmeldingen ble lagt et godt grunnlag for en framtidig bærekraftig utvikling når det gjelder norsk landbruk. Så fikk vi jordbruksoppgjøret, der Arbeiderpartiet fant sammen med høyresiden i norsk politikk. Etter min mening førte det til et betydelig skritt i retning av et mer industrialisert norsk landbruk. Nå er det et faktum at vi har en annen topografi, og vi har langt færre vekstdøgn enn de landene som vi oftest sammenligner oss med, og som det blir sagt at vi skal konkurrere med når det gjelder pris. Vi får nå signaler fra ulike steder i Europa om at det er tid for å stoppe opp og tenke seg om. Går vi i riktig retning, med tanke på den industrialiseringen av landbruket som har skjedd? Har dette også ført til en tenkepause for landbruksministeren, som gjør at han tar hensyn til den topografi og de vekstforholdene vi har i Norge, slik at det ved neste jordbruksoppgjør blir tatt hensyn til at vi skal ha et mer småskala landbruk i landet?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-03-07:
Jeg ønsker å stille et spørsmål til fiskeriministeren, og det gjelder organiseringen av Fiskeridirektoratets ytre etat. Etter min mening er det som nå skjer, i ferd med å utvikle seg stikk i strid med de klare forutsetningene Stortinget la til grunn for i det hele tatt å gå inn på ordningen og omorganiseringen. En av disse forutsetningene var at tjenestene skulle ha geografisk nærhet til fiskerimiljøet og tilgjengelighet for brukerne. Det som hittil er gjennomført, er nedleggelse av fiskerikontorene i distriktene til fordel for sentralisering i byer, ofte uten fiskerimiljø i det hele tatt. Vi er inne i en situasjon som oppleves som rasering av naturlig og viktig infrastruktur i fiskeridistriktene. Det som preger situasjonen, er mangel på ledelse og en organisering som ikke tar hensyn til brukerne, men mer til de ansatte. Mitt spørsmål blir da: Mener fiskeriministeren at det som nå skjer, er i tråd med Stortingets forutsetninger, og hva vil statsråden foreta seg for at dette skal bli en tjeneste for brukerne og ikke for de ansatte og systemet?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-03-07:
Jeg er enig med statsråden i at det er endrede behov når det gjelder rettlednings- og rådgivningstjeneste, men de endrede behovene medfører jo ikke at man kan flytte tjenestene fra der fiskerimiljøet er, og inn til byer som knapt har en fiskebåt, og at det foregår, har vi jo mange eksempler på rundt om i landet. Dette var ikke i tråd med de forutsetningene som lå til grunn da Stortinget behandlet den saken. Så jeg syns ikke det er en rett utvikling som skjer nå. Jeg ser jo at kontrollverket, når man har slått sammen rettledningstjenesten og kontrollverket, tradisjonelt har funnet sin plass og sitt kontor i en by. Hadde det ikke vært bedre å flytte kontrollverket fra byen og ut til de kommunene som har et fiskerimiljø, og latt det være en base både for rettledningstjenesten og kontrollverket, i stedet for det omvendte – og det som tradisjonelt skjer – at det skal inn til byene, uansett om man der har behov for tjenesten eller ikke?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-03-07:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til kulturministeren: «I statsbudsjettet for 2001 ble det satt av 10 mill. kroner til Den kulturelle skolesekken. Det eneste omtalte konkrete tiltaket var en idé- og informasjonskatalog til skolene. Det er allerede gjort betydelig innsats i noen fylker på dette feltet, og det eksisterer ferdig utvikla kulturformidlingsprosjekt som kan brukes over hele landet. Vil statsråden sørge for at midlene kommer barn og ungdom til gode alt i kommende skoleår ved å støtte allerede etablerte regionale ordninger?»
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-03-07:
Jeg takker kulturministeren for svaret. Jeg registrerer at det er nedsatt en arbeidsgruppe som skal vurdere ulike tiltak rundt om i fylkene, så her kan det være mulighet for å bli positivt vurdert og få sin del når det gjelder midler i den sammenhengen. I Møre og Romsdal har fylkets kulturformidlingsavdeling utviklet «Kulturnista», som dette skoleåret tilbys alle kommuner i fylket. Dette har blitt et svært populært tiltak i skolene, men fylket sliter med å finansiere tiltaket. Hvert fylke må selvsagt bygge opp sitt nettverk ut fra lokale forutsetninger, men en behøver jo ikke begynne på bar bakke. Nå er det viktig at gode erfaringer ikke går tapt, og at det legges både et økonomisk og et administrativt grunnlag for kulturformidling i skolen. I Norge er det mange små kommuner. Det er spede kommunale administrative kulturapparat rundt om, og fylkeskommunen er forvalter av de små kommuners interesse, og dette gjelder spesielt kulturområdet. Er kulturministeren enig i at den regionale kulturforvaltningen har en nøkkelrolle i forbindelse med administrering og tilrettelegging av kulturformidlingen i skolen?
Leif Helge Kongshaug (Venstre), 2001-03-07:
Barne- og familieministeren har signalisert 100 mill. kr i friske penger til ekskursjonsposten for å avskaffe ulovlige egenandeler på skoleutflukter. Kirke- og utdanningsminister Trond Giske sa på idékonferansen at bare de gode idéene kom fram, skulle det ikke stå på penger. Er kulturministeren enig i at de gode idéene er på plass, ja faktisk er overmodne? Og vil kulturministeren være like «sprek» som barne- og familieministeren og kirke- og utdanningsministeren og gi signal om at penger skal komme, i det minste arbeide for at penger skal fremskaffes til de gode ideene som finnes rundt om i landet?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2001-03-07:
Jeg merker at fokuseringen har blitt endret veldig fra det som var Lilletuns innledning, nemlig katastrofen i Europa, til det som nærmest har med de indre anliggender i sentrum å gjøre når det gjelder landbrukspolitikk. Det som jeg synes er skuffende å se, er at når våre naboer er utsatt for en kjempekatastrofe, prøver man å skåre billige politiske poeng overfor én næring i dette land. Når Kongshaug snakker om industrialisering som en konsekvens av landbruksoppgjøret i fjor, som i beste fall kan øke kuantallet fra 12,5 til 12,7, så kan jeg ikke begripe hvor fininnstilt sentrumsregjeringen var i sin landbruksmelding, som la opp til en moderat strukturutvikling. Mitt spørsmål til landbruksministeren, som var med på landbruksmeldingen og behandlingen av den, og som inngikk forliket med sentrum, er: Var det slik at sentrum hadde et annet forslag til utvikling av jordbruket enn en moderat strukturutvikling, som innebærer at det blir litt større bruk enn de bittesmå vi har i Norge, som jo er så små at folk har full jobb ved siden av?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2001-03-07:
Jeg skal få lov å stille følgende spørsmål til nærings- og handelsministeren: «De siste fem årene har gebyrene ved Brønnøysundregistrene, Skipsregistrene og Patentstyret gitt staten en nettofortjeneste på nesten 800 mill. kroner. Dette innebærer at norske bedrifter betaler langt mer for tjenesten enn hva kostnaden for staten er. Det synes i tillegg å være slik at det er uklare regnskapstall for hva den faktiske kostnaden for den enkelte tjeneste er. Hva vil statsråden gjøre for å få riktig balanse mellom faktisk kostnad og det gebyret som norsk næringsliv skal betale til registrene?»
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2001-03-07:
Jeg takker statsråden for svaret, som jeg opplever som meget bra i betydningen at hun tar saken på alvor, på strak arm hva gjelder størrelsen på gebyrene. I den forstand er jeg enig i at det i prinsippet må være slik at næringslivet må betale for de tjenestene de får. Det at vi legger opp til satser som er vesentlig høyere enn den reelle kostnad, gjør at legitimiteten ikke blir som den bør være. Det andre forholdet som jeg skjønner statsråden også vil se på, er dette med regnskapstallene, slik at man har eksakt viten om kostnaden og dermed også bedre kan prise disse tingene. Det er jo slik at staten har satt beskrankninger f.eks. for kommunene hva gjelder avgifter – de skal ikke overstige 100 pst. av kostnaden. Synes statsråden det hadde vært rimelig at også denne type ge-byrer hadde et maksimumstak som egentlig innebærer at staten får dekket den reelle kostnaden, men at det ikke fremstår som en fiskalavgift?
Ansgar Gabrielsen (Høyre), 2001-03-07:
Jeg oppfatter det slik at statsråden tar saken og på en eller annen måte kommer tilbake til Stortinget med resultatet av dette. Jeg kunne bare tenke meg til slutt å spørre statsråden i forbindelse med den undersøkelsen som hun nå setter i gang: Hvilket tidsperspektiv har man, og på hvilken måte vil Stortinget bli orientert om det?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg har et spørsmål til vår ærede landbruksminister. Statsråden har reist en del rundt i distriktene og prediket et budskap om Fremskrittspartiets landbrukspolitikk, at med den politikken ville bygdene legges øde. Det er selvfølgelig ikke tilfelle. Jeg vil minne om at det er Arbeiderpartiet som har hatt ansvaret for landbrukspolitikken i Norge størsteparten av tiden etter krigen, og hva har skjedd i den perioden? Jeg skal ta ett eksempel: Fra 1976 til 1997 brukte vi 500 milliarder kr som ble sprøytet inn i landbrukssektoren, og hovedsakelig i distriktene når vi regner med skjermingsstøtten. I den samme perioden hadde vi den største folkeforflytning fra distriktene til sentrale strøk i norsk historie, og vi hadde over en halvering av antallet bønder. Vi har de høyeste matvarepriser i butikker, de største overføringer og mange misfornøyde bønder.(Presidenten klubber.) Ville det ikke være fornuftig av landbruksministeren å konsentrere seg om gode, konstruktive løsninger i landbrukspolitikken framfor å skyte på Fremskrittspartiets politikk? (Presidenten klubber.)
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg konstaterer at statsråden ikke svarer på spørsmålet, men fortsatt kritiserer Fremskrittspartiets politikk framfor å finne konstruktive løsninger på de problemene som vi har innenfor landbrukspolitikken. Jeg vil minne om en svensk statsråd – den svenske næringsministeren – som for en tid siden sa at Norge er den siste Sovjet-staten. Jeg skulle vel tro at det er landbrukssektoren han da tenkte på! Mange lover og reguleringer stammer fra mellomkrigstiden. Jeg skal ta ett eksempel: Se på Finland og den omstillingen og omstruktureringen de foretar der borte! Det er vel en del som brummer over den, men de skjønner at det er nødvendig å gjøre det i oppgangstider for at Finland skal kunne se framover. Er det ikke nå på tide at vi lærer av andre land? Og hvorfor skal norsk landbrukspolitikk bære deler av distriktspolitikken på ryggen? Hvorfor skal vi ikke stille alle bransjer og næringer likt? Er det ikke på tide at Regjeringen vurderer å skille distrikts- og landbrukspolitikk fra hverandre?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg har et spørsmål til finansministeren: «Særnorske alkoholavgifter er et betydelig bidrag til grensehandelslekkasjen. Statistikk fra Vin- og Brennevinsimportørenes Forening viser at over 1 million nordmenn handlet vin og brennevin i Sverige og Danmark i fjor. Det kjøpes like mye alkohol ved Systembolaget i Strømstad som i Fredrikstad, Moss og Sarpsborg til sammen. Vil Regjeringen foreslå å redusere alkoholavgiftene i revidert budsjett?»
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg vil komme inn på det siste statsråden tok opp. Ikke bare Sverige, men også Finland og Danmark står foran omfattende omlegginger i avgiftspolitikken. Det er helt klart at når de slutter seg til EUs kvoter, vil man kunne ta inn betydelige kvanta når man reiser i EUs lavprisland for alkohol. I 2004 vil det være mulig å importere 10 liter sprit, 20 liter sterkvin og 90 liter vin. Dette vil naturligvis legge et sterkt press på disse landenes regjeringer for å kunne holde en viss kontroll, som statsråden brukte som uttrykk, med eget salg og egen omsetning, så dette vil helt sikkert tvinge seg fram. Dette er jo et viktig ledd i grensehandelslekkasjen. Ser ikke statsråden at belastningen og presset på handels- og servicenæringen og de som er involvert i handel og vandel – vi har jo en utrolig lang grense mot Sverige – stadig blir større, og at de kommer i bakleksa konkurransemessig?
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Det har også vært undersøkelser blant det norske folk. En stor undersøkelse utført av et gallupinstitutt i 1999 viste at det var et betydelig flertall i alle partier for reduserte alkoholavgifter, unntatt i Kristelig Folkeparti. Til og med Avholdsfolkets Landsråd ønsker at disse avgiftene skal bli redusert, nettopp for å redusere kriminaliteten på dette området, som statsråden var inne på. Det er altså et betydelig flertall i det norske folk som ikke ønsker noen særordninger for Norge, men som ønsker en utvikling mot harmonisering i Europa. Mener ikke statsråden det burde være fornuftig å lytte til disse nærmest unisone rådene som kommer på dette området?
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Etter min oppfatning er Fiskeridirektoratets ytre etat, slik den fremstår i dag, en tjeneste som er godt tilpasset brukernes behov. Men det er slik for tiden – og slik har det vært ganske lenge – at man ikke har full dekning av fiskerirettledere i alle kommuner. Jeg vil da påpeke at siden dette systemet ble innført, har også fiskerinæringen endret seg vesentlig. Man har ikke det samme behov for rådgivning om næringspolitiske og daglige driftsspørsmål som man hadde på et tidligere tidspunkt. Den utviklingen som har funnet sted, har vært en tilpasning til de ressursene man har hatt tilgjengelig, og de oppgavene man har stått overfor. Jeg tror at vi fortsatt har behov for å styrke kommunenes fokusering på tilrettelegging for fiskeri, og at dette vil være naturlige oppgaver for kommunene i framtiden. Jeg kan imidlertid ikke se at de omorganiseringene som har blitt gjort, i vesentlig grad har gjort tjenesten mindre tilgjengelig for brukerne, spesielt i en tid hvor moderne kommunikasjon og nye hjelpemidler gjør det mulig å arbeide med saker på forskjellige plasser uten at den lokale nærheten er avgjørende.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jeg er enig i at det er viktig at de ressursene vi har, utnyttes på best mulig måte. Imidlertid er det slik at oppgavene i denne tjenesten varierer over tid, og at etaten ikke bare brukes til rene kontrolloppgaver, men også samtidig til veiledningsoppgaver. Vi har hatt en periode nå hvor de ressursene som vi har til disposisjon, skal brukes både til veiledning og til kontroll, og vi har skaffet oss et fleksibelt system som gjør det mulig å prioritere alt etter de dagsaktuelle behov. Da er det slik at etaten noen ganger har funnet det formålstjenlig å organisere det slik at man har flyttet ressurser til mer lokale strøk, men vi har ikke fiskerirettledere til stede i hver enkelt kommune. Derfor må man gjøre det beste ut av de ressursene man har tilgjengelig.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jeg har registrert at det har vært en diskusjon i pressen hvor tallet 25 har vært antydet med hensyn til båter som er blitt solgt. De faktiske forholdene er imidlertid at det ikke ble solgt noen fiskebåter – vi snakker her om trålere – i 1999 fra Finnmark og sørover, mens det ble solgt to i fjor og to i år. I tillegg vet jeg om at det er tre båter som er i en prosess hvor man har søkt om å få lov til å selge dem sørover, og at de båtene som i dag har leveringsforpliktelser til anlegg i Finnmark, skal slippe disse leveringsforpliktelsene fordi de blir solgt til aktive fiskere. Jeg må si at dette er en utvikling som bekymrer meg. Det var vel fiskeriminister Angelsen i sin tid som endret beslutningen fra den forrige arbeiderpartiregjeringen, hvor man sa at man som hovedregel og prinsipp ikke skal stille leveringsbetingelser når det er snakk om aktive fiskere. Jeg tror at det vi har sett i den siste tiden, hvor firmaer ønsker å finansiere en dårlig drift ved å selge båtene til høyest mulig pris til aktive fiskere, ikke er en klok politikk. Jeg har derfor instruert Fiskeridirektoratet om at behandlingen av disse sakene skal stanses inntil vi får vurdert hva som ligger i dette. Jeg mener veldig bestemt at de leveringsforpliktelser som formelt sett ligger spesielt til fiskeindustrien i Finnmark og andre plasser i Nord-Norge, skal aksepteres, og at dette er vilkår som båtene har fått, og som har sin bestemte hensikt.
Otto Gregussen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jeg kan forsikre om at det med den kapasitet vi har i norsk fiskeflåte, er helt uaktuelt å dele ut nye tråltillatelser. Men det er like fullt viktig at de tillatelsene som vi har, og som har spesiell tilknytning til distriktene – for det har de gjennom disse leveringsbetingelsene – står fast. Dette er som jeg sa i sted, kjent for de bedriftene som disponerer disse, og det er kjent for de som investerer i bedriftene, og slik må det være. Men jeg tror det er vanskelig å knytte dette til noe annet enn de aktive driftsselskapene, fordi det da vil være en svært vanskelig situasjon å få dette finansiert i framtiden. Men det viktige poenget her er at de forpliktelsene som ligger fast, skal fortsette å være der.
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-03-07:
Jeg har et spørsmål til fiskeriministeren. Vi har fått internasjonal aksept for våre fiskesoner, ikke minst fordi vi har et argument om at de har stor regional betydning. I løpet av det siste året er 25 fiskerikonsesjoner i Nord-Norge kjøpt opp av fiskesterke firmaer på Vestlandet, til eventyrlige priser. Vi forstår at aktørene blir fristet. Her selges fiskerirettigheter for 30-40 mill. kr, og det er rettigheter til torsk, sei, sild, lodde og reke. Og det fins ingen lokale aktører, f.eks. i Finnmark, som har økonomisk styrke til å by opp mot dette. Vil geografisk sonering av fiskerirettighetene opprettholdes og styrkes for å øke muligheten til å sikre regionenes fiskerirettigheter?
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-03-07:
Det er også opplyst i pressen at bare 4 av 19 trålere har opprettholdt sine leveringsbetingelser, og dette er forhold som Nord-Norge ikke kan leve med. Jeg er glad for at ministeren er opptatt av dette. Jeg syns også at vi, når vi skal dele ut nye rettigheter, kanskje bør tenke oss litt om, slik at vi ikke gjør rettighetene omsettbare, og at bruksrettigheter i sterkere grad bør knyttes til regionen. Ser ministeren det som en konflikt mellom regionens rettigheter og de privatøkonomiske vurderinger som gjøres av båteierne og fiskeindustrien i Norge?
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-03-07:
«I reindriftsavtalen er det satt av 20 mill. kroner i ekstraordinære midler på grunn av økonomisk krise hos reindriftsfamiliene. Etter hvilke kriterier skal dette fordeles?»
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-03-07:
Det er uttrykt frykt fra flere utøvere som er i krise, fordi de har hatt store tap i flere år og derfor har falt utenfor alle ordninger i reindriftsavtalen, der det kreves bl.a. en viss slakteprosent. De er redd for at de som ikke har fått statsstøtte, dvs. de som har falt ut av ordningen, og som faktisk er mest rammet, blir dømt til å gå til grunne økonomisk for at man på den måten skal sanere utøvere. Det har jo vært et politisk mål å få ned antallet driftsenheter. Kan ministeren sikre at alle kriserammede, også de som har falt utenfor de ordinære ordninger i reindriftsavtalen, men som har driftsenhet, skal få del i de 20 millionene?
Randi Karlstrøm (Kristelig Folkeparti), 2001-03-07:
Når det er økonomisk krise, må kvinnene ut for å tjene penger til husholdet. Tradisjonelt har de i reindriften drevet kjøttforedling og foredling av skinn, og de besitter en betydelig kompetanse. Dette er et veldig aktuelt spørsmål når det både er krise og man satser på verdiskaping i næringa. Jeg tror det må skje en særskilt satsing mot kvinner for at verdiskapingsprogrammet skal være med på å øke inntekten i de husholdene som nå er i krise, og ikke bli konsulentmat for Norsk Investorforum. Jeg vil da bare til slutt spørre: Vil ministeren rapportere om fordelinga av disse ekstraordinære midlene i kommende statsbudsjett?
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
De tre nevnte registrene, Brønnøysundregistrene, Skipsregistrene og Patentstyret, gav staten i perioden 1996–2000 en nettoinntekt på ca. 780 mill. kr. Situasjonen for de tre registrene er forskjellig, og derfor må jeg få lov til å bruke litt tid på å omtale hver av dem. Patentstyret har tidligere gått med et mindre overskudd totalt i sine regnskaper. Det skyldes bl.a. at økningen i innkomne søknader har vært større enn budsjettert. Patentstyret gjennomførte en endring i gebyrene fra og med 2000, da det ble innført differensierte patentsøknadsavgifter som særlig skal tilgodese de minste bedriftene. For 2001 har Patentstyret et budsjett som balanserer. Det er ikke noe mål at Patenstyret skal gå med overskudd. Skipsregistrene dekker Norsk Ordinært Skipsregister – NOR – og Norsk Internasjonalt Skipsregister – NIS. For 2001 er det budsjettert inntekter med 10 mill. kr og utgifter med litt under 7 mill. kr. Dette er således en ganske liten del av beløpet som representanten Gabrielsen viser til. Heller ikke for Skipsregistrene er det noe mål at de skal gå med overskudd. For Brønnøysundregistrene er gebyrene knyttet til rettsgebyret, og gebyrets størrelse fastsettes i de årlige budsjettbehandlingene. Rettsgebyrene skal være betaling for tjenester en får fra rettsvesenet. Brønnøysundregistrene ble etablert ved at handelsregistrene ble flyttet fra de lokale domstolene til et samlet foretaksregister, og dette er bakgrunnen for at gebyrfastsettelsen er knyttet til rettsgebyret. Stortinget har de siste årene hevet rettsgebyret for hovedsakelig å skaffe midler til nødvendig fornying av justissektoren, noe som automatisk har gitt økt gebyr og dermed inntektsøkning også for Brønnøysundregistrene. Noen endringer har likevel skjedd ved at gebyret i 1996 var høyere, men da ble redusert, slik at gebyret pr. selskap i dag ligger under det som var i 1996. Nærings- og handelsdepartementet har lenge vært og er opptatt av å tilrettelegge best mulig for næringslivet. Både prising av offentlige tjenester og ikke minst kvaliteten på disse er i den sammenheng viktig. Nærings- og handelsdepartementet overtok ansvaret for Brønnøysundregistrene 1. januar i år. Vi har nå på arbeidsplanen at vi skal se på gebyrsituasjonen generelt. Da vil situasjonen for de små bedriftene særlig være i fokus. Vi vil også se på de ulike registrene og deres tjenester i forhold til gebyrstørrelsen. Det er ellers riktig at Brønnøysundregistrene i sine regnskaper i dag ikke har separate tall for de enkelte registrene eller tjenestene sine. Det vil vi også se nærmere på. Jeg vil videre peke på at Brønnøysundregistrenes aktivitet har utviklet seg over tid. I tillegg til de tradisjonelle registerfunksjonene har de i dag fått en viktig rolle i arbeidet med forenkling og fornying. Vi vil altså gjennomgå hele ordningen, spesielt for Brønnøysundregistrene, og se hvordan hele arbeidet ved registrene kan finansieres bedre fremover. Avslutningsvis vil jeg si at det er et meget viktig område Gabrielsen nå reiser spørsmål om. Jeg vil komme tilbake når vi har gjennomført den gjennomgangen som vi nå starter når det gjelder gebyrpolitikken.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Dette er forhold som vi absolutt bør gå inn i. Jeg mener at for både Patentstyret og Skipsregistrene skal det være relativt enkelt å få gjennomført disse ordningene. Noe annet blir det med Brønnøysundregistrene, i og med at de er så knyttet til justissektoren som de faktisk er, og det har også ført til endringer ikke minst fra Stortinget hvert eneste år. Men en gjennomgang bør absolutt også gjenspeile de enkelte tjenestene, og der har vi heller ikke god nok oversikt i dag.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Jeg ville synes at det var naturlig at det inngikk i statsbudsjettet.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Sikkerhet til sjøs er et sentralt skipsfartspolitisk mål for Regjeringen. Som fiskeriministeren sa 28. februar vurderer Regjeringen en rekke tiltak for å forebygge ulykker og se på den samlede beredskapen mot forurensning langs kysten, noe som jeg mener jeg også tidligere har svart på i forbindelse med spørsmål fra representanten Kleppe. Et av disse tiltakene er økt overvåking av skipsaktiviteten langs kysten. Overvåking av skipsaktivitetene langs kysten er et viktig tiltak for å kunne varsle og gripe inn i forhold til skip som har fått problemer, og på den måten forebygge at ulykker skjer. I prinsippet bør nødvendig overvåking av trafikken langs kysten være brukerfinansiert, på samme måte som når et skip trenger los og må kjøpe dette som en tjeneste. Vi kan imidlertid ikke kreve betaling av skip som går langs kysten uten å anløpe norsk havn. Derfor blir finansieringsordningen komplisert og ikke helt ut knyttet til hvordan utgiftene pådras. I tillegg er både de tekniske muligheter for overvåking og behovene for å følge med i trafikken langs kysten i sterk utvikling og endring, slik at vi nå er inne i en prosess hvor vi tilpasser oss den nye utviklingen. Fra en skipsfartspolitisk synsvinkel er det viktig at det legges opp til et overvåkingssystem som tilfredsstiller kravene til en sikker sjøtransport, og vi ønsker at finansieringen av disse oppgavene skal være brukerbasert. Den konkrete utformingen blir nå drøftet mellom sjøfartsmyndighetene og Kystforvaltningen. Det arbeidet som gjennomføres nå, er en kartlegging av statens samlede ressursbruk rettet mot sikkerhet i tilknytning til skipstrafikken langs kysten. Det er derfor noe for tidlig å fastslå nå hvordan overvåkingen skal gjennomføres, og hvilke kostnader dette vil medføre for næringen og for staten. Dette vil bli en egen sak senere for Stortinget.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Det gjør jeg jo absolutt, men samtidig vil sikkerheten og muligheten for å gripe inn på et mer forebyggende plan være en viktig oppgave for oss som politikere. Det har jo også vært et forhold som representanten Kleppe har vært engasjert i, hvordan vi kan greie å komme med på overvåkingssystemet så tidlig som mulig. Nå har jo Kystverket og Forsvaret forskjellige overvåkingssystemer, og det som nå skal skje, er at vi må prøve å få samordnet disse slik at vi ikke har den overlappingen som vi har i dag.
Grete Knudsen (Arbeiderpartiet), 2001-03-07:
Det forholdet som representanten her tar opp, er viktig, og det bør vi ta med også i det videre arbeidet, for når det gjelder forretningshemmeligheter, er det klart at det er muligheter til å unnta opplysninger.
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg skal stille nærings- og handelsministeren følgende spørsmål: «Fiskeriministerens svar på representanten Bastesens spørsmål i ordinær spørretime 28. februar kan tolkes dit hen at en døgnkontinuerlig kystovervåking eller deler av denne vil bli basert på såkalt brukerfinansiering. Allerede i dag må skipsfarten bekoste betydelige deler av Kystverkets beredskap langs kysten. Disse tjenestene er overlappende. Det kan synes som om dette er i ferd med å bli en melkeku for staten. Synes statsråden dette er en fornuftig skipsfartspolitikk?»
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Det er også kjent at norske myndigheter nå jobber med krav om å innføre elektronisk identifikasjon av skip, og i den forbindelse er det ifølge fiskeriministeren allerede inngått avtaler for utveksling av informasjon om skipsfarten. Det er noe som bekymrer skipsfartsnæringen, fordi det er nødvendig å hemmeligholde en del av de opplysningene de har, på grunn av at skipsfartsnæringen vil ivareta sine interesser og beskytte dem. Deler ministeren næringens bekymring når det gjelder slik informasjon?
Vidar Kleppe (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg vet at hun er veldig opptatt av dette. Hun er også utålmodig, på lik linje med det som jeg og Fremskrittspartiet er. Men det hevdes også at utveksling av slike data kan medføre problemer når det gjelder grensedragningene for hva en kan unnta fra offentligheten. Det er klart at når en ser på den viktige informasjonen som finnes, er det kanskje i historisk sammenheng også fristende å se til at de informasjonene som vi har som skipsfartsnasjon, ikke skal komme i hendene på andre nasjoner og andre som har andre interesser når det gjelder norsk skipsfart. Derfor vil jeg stille spørsmål til ministeren om de også vil foreta seg noe på det området.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til finansministeren: «En undersøkelse foretatt i Kongsvinger viser at boliger med tilnærmet lik omsetningsverdi har store forskjeller i ligningsverdi. Vil statsråden ta initiativ til at det blir innført et nytt og mer rettferdig reglement for verdiberegning, slik at denne urettferdighet kan unngås for fremtiden?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg takker statsråden for svaret, som var et veldig kort og konsist svar. For Fremskrittspartiet, og jeg tror også for alle boligeiere i Norge, er spørsmålet av en slik art at det bør få et mer utfyllende svar. Å kjøpe en bolig er kanskje den største og viktigste investeringen en familie gjør i livet. Det har Fremskrittspartiet tatt konsekvensen av, og vi ønsker å fjerne all skatt på det å eie en bolig. Verdiberegningen utgjør grunnlaget for inntektsskatt, formuesskatt og – i de kommuner som har det – eiendomsskatt. Derfor er en riktig og rettferdig takst veldig viktig, og at alle skattene har denne som et grunnlag. Kan statsråden si noe om dette?
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
En verdiberegning er også avhengig av bosted, dvs. i hvilken kommune man bor, og også hvor i kommunen man bor. Det vil si at når dette er tilnærmet sammenlignbart, må det også være sammenlignbar verdi på boligene. I den omtalte undersøkelsen nevnes to eiendommer med en salgssum på 1,8 mill. kr og 1,7 mill. kr, og med en ligningsverdi på henholdsvis 499 000 kr og 118 000 kr. Når man så har påplusset ligningsverdien 10 pst. og senere 15 pst., altså til sammen 25 pst. økning på to år, blir skattekonsekvensen for den ene boligen en økning på ca. 14 500 kr i grunnlaget for inntektsbeskatning, mens det bare blir 2 450 kr for den andre boligen. Ser statsråden at dette slår veldig urettferdig ut slik det fungerer i dag?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Mitt spørsmål går til finansministeren: «I ordinær spørretime onsdag 28. februar 2001 opplyste nærings- og handelsminister Grete Knudsen at interkommunale aksjeselskap kan ha skattefritak så lenge de ikke har erverv. Dette skal ikke være i strid med EØS-reglene. Kan et interkommunalt aksjeselskap anses ikke å ha erverv som formål når det konkurrerer om anbud innenfor EØS-området?»
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Når det gjelder denne konkrete saken, som har utgangspunkt i et interkommunalt selskap som heter Avfallsservice, som har fem eierkommuner, synes jeg det hele begynner å bli mer og mer uklart. Målet med dette non-profittkonseptet er ikke fortjeneste, og da blir det bestandig et vurderingsspørsmål om selskapet har erverv til formål eller ikke. Da kan det bli ulike tolkninger fra de ulike ligningskontorene som skal avgjøre dette. Vil statsråden gjøre noe for at dette regelverket skal bli enklere, så det ikke blir rom for ulike fortolkninger som det er konkret i denne saken?
Øyvind Korsberg (Fremskrittspartiet), 2001-03-07:
Det er klart at man skal bruke en viss grad av skjønn, men her kan man altså få ganske store lokale variasjoner innenfor det skjønnet. Et naturlig spørsmål vil da være: Hvordan er det i forhold til EØS? Jeg vet ikke om dette er denne statsrådens bord, og om han kan svare på det.
Hilde Frafjord Johnson (Kristelig Folkeparti), 2001-03-07:
Jeg tillater meg å stille følgende spørsmål til kommunal- og regionalministeren: «25. februar 2000 begynte man å gi midlertidig oppholdstillatelse til kurdiske asylsøkere fra Irak, bl.a. for å stanse tilstrømning fra tredjeland i familiegjenforeningsøyemed. Man antok at retur til Irak ville bli mulig om ett år, noe som nå ikke synes å være tilfelle. En praksis med midlertidighet som ikke kan danne grunnlag for varig opphold eller familiegjenforening i år fremover, over lang tid, kan berøre menneskelige rettigheter for den enkelte. Hva vil statsråden nå gjøre i forhold til denne gruppen?»