Kari Kjønaas Kjos (Fremskrittspartiet), 2007-03-20:
St.meld. nr. 9 om arbeid, velferd og inkludering har vært spennende og utfordrende å arbeide med. Komiteen har vært utenlands for å få innspill, ideer og lærdom rundt dette tema. Det har vært spennende å oppleve at flere land har de samme utfordringer som Norge, og også det å se på måtene disse har valgt å organisere seg på. Ulike land har valgt ulike løsninger. Det har også vært svært nyttig med høringer. Mange gode og viktige innspill har kommet, og Fremskrittspartiet har valgt å følge flere av de anbefalingene vi har fått. Innledningsvis vil jeg si at opprettelsen av NAV-kontorene er en viktig faktor i velferdsmeldingen. Dette støtter Fremskrittspartiet, da dette er et skritt i den retningen vi i flere år har ønsket å gå. Fremskrittspartiet hadde allerede i Innst. S. nr. 162 for 2003-2004 merknader hvor vi presenterte vårt velferdsalternativ, der vi ønsket «å samle administrasjonen av alle velferdsordninger i en statlig etat med lokale velferdskontorer over hele landet», og videre pekte vi på at «utgiftene til de mange ulike hjelpeordninger i dag kan belastes både staten, fylkeskommune og kommuner med det resultat at det blir en kamp mellom disse ulike forvaltningsledd om å overføre kostnadene og ansvaret til et annet nivå». Problemstillingen er like aktuell nå, mer enn tre år senere. Skal NAV-kontorene lykkes like mye som jeg oppfatter at alle partier ønsker, blir det nødvendig at NAV-kontorene faktisk rår over alle de virkemidler som er nødvendige. St.meld. nr. 9 åpner ikke for en slik fleksibilitet. Brukerne må fortsatt forholde seg til en rekke andre kontorer for å få alle de virkemidler og tiltak som den enkelte har behov for. Imidlertid tror Fremskrittspartiet at den aller største hindringen for å lykkes ligger i skillet mellom statlig og kommunal finansiering av NAV-kontorene. Det hjelper svært lite at Stortinget vedtar gode intensjoner når det til syvende og sist vil være de kommunale sosialbudsjetter og prioriteringer som vil ligge til grunn i de enkelte kommuner. Flere høringsinstanser har, i likhet med oss, påpekt dette som en betydelig negativ faktor, som også vil redusere muligheten for likebehandling. De ansatte ute på NAV-kontorene vil uansett ha en viktig oppgave i å inngi gjensidig respekt og tillit mellom ansatt og bruker. Dersom kjemien ikke stemmer, må bruker gis mulighet til å bytte saksbehandler. Å inngi tillit gjøres best dersom de ansatte selv har gode, trygge og forutsigbare rammevilkår på sin arbeidsplass. Håpet var at St.meld. nr. 9 ville gi de nødvendige virkemidler i denne sammenheng. Fremskrittspartiet støtter i hovedsak ellers de store linjene i meldingen, inkludert den nye sammenslåtte midlertidige stønaden i folketrygden til erstatning for rehabiliteringspenger, attføringspenger og midlertidig uførestønad. Imidlertid støtter vi ikke at utformingen av denne ikke blir behandlet på en ordentlig måte. Avkortingen time for time er ikke utredet på noen måte. Det er svært viktig at enhver ytelse har som grunnprinsipp at det skal lønne seg å arbeide. Da må ytelsen vurderes opp imot tilleggsytelser, avkorting og skatt. Dersom en er medlem av kommunestyret i sin egen kommune, vil en fort oppdage at et møte som varer fem timer og betales med 350 kr pr. møte, vil gi et stort økonomisk tap. Dette vil frata mange muligheten til å opprettholde deler av hverdagen samtidig som rehabilitering eller attføring gjennomføres. Varigheten på den nye stønaden er også svært viktig. En konkret varighet med stoppunkter underveis er riktig. Forutsigbarhet oppfattes som viktig for de aller fleste. Samtidig vet vi at ved alvorlig sykdom tar det ofte lang tid før man er fullt restituert. Spesielt personer med kreft eller alvorlige psykiske lidelser må få bruke den tiden som er nødvendig. I det lange løp vil dette være riktig både for den enkelte og for samfunnet. Dette er noen eksempler på hvorfor Fremskrittspartiet mener det er så viktig at problemstillingen blir skikkelig gjennomgått før et vedtak blir gjort. Fremskrittspartiet mener også, i likhet med Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre, at denne gruppen bør få opparbeide seg rettigheter til fødselspenger. Slik det er i dag, er det faktisk kun de som har valgt ikke å være i jobb, og de som har vært alvorlig syke og lenge syke, som ikke har rettigheter til fødselspenger. Meldingen viser videre til at svært mange ikke har rettigheter i forhold til folketrygden, og foreslår en ny, utvidet sosialstøtte med et tilhørende kvalifiseringsprogram. Vi stiller oss noe undrende til at man på den ene siden vil forenkle systemet ved å slå sammen tre ytelser, for så på den annen side å opprette en ny. Fremskrittspartiet støtter ikke innføringen av den nye kvalifiseringsstønaden, men støtter selve kvalifiseringsprogrammet. Skal vi ha noe håp om å få flere langtidsmottakere av sosialhjelp over på lønnet arbeid, er det helt avgjørende at hjelp, bistand, skolering og oppfølging også blir gitt til disse. Men for Fremskrittspartiet er det helt avgjørende at dette blir gitt til alle. Vi tar sterk avstand fra Regjeringens forslag om å sortere mennesker som er avhengige av sosialhjelp. Regjeringen varsler i St.meld. nr. 9 at de ønsker å belønne økonomisk dem som er friske til å følge et opplegg, mens de som er aller sykest eller ikke i stand til å følge et program, fortsatt skal leve på et minimum og ikke få noen fordeler av de nye endringene. Dette er et menneskesyn som vi tar sterk avstand fra. Alle skal ha tilbud om bistand og oppfølging, og enhver har plikt til å gjøre det en kan for å nyttiggjøre seg den bistanden han eller hun blir tilbudt etter en individuell plan framarbeidet i et samarbeid mellom NAV-kontoret og den enkelte. Motivasjonen for den enkelte ligger i muligheten for et bedre liv og vissheten om at enhver har en plikt til å forsørge seg selv, med mindre sykdom og skade forhindrer dette. I motsatt fall er uføretrygd det riktige å gi. Det er også viktig at innsatte som står uten bolig og/eller arbeid, blir gitt tilbud om bistand og oppfølging. Fremskrittspartiet er blitt gjort oppmerksom på at det er et betydelig problem at dato som blir oppgitt for ferdig soning, ikke er i samsvar med faktisk dato for ferdig soning. NAV-kontorene må forsikre seg om faktisk dato for ferdig soning, og i god tid før denne dato oppsøke den innsatte for utarbeidelse av en individuell plan. Det sier seg selv at en arbeidsledig, bostedsløs og ferdigsonet person ikke kan vente i dager eller uker før en får en avtale med NAV-kontoret. Planen må ligge klar, og oppstart av planen må starte fra dag én. Motivasjonen for et endret liv og et bedre liv er ofte størst da, og denne motivasjonen må NAV-kontorene dra nytte av. I forbindelse med kvalifiseringsprogrammet og den nye midlertidige trygdestønaden har Regjeringen lansert velferdskontrakter. Jeg har prøvd å se på velferdskontraktenes innhold, rettigheter og muligheter med et veldig åpent sinn, men er rett og slett ikke i stand til å se at dette er noe annet enn det vi allerede har i dag, en individuell plan. En kontrakt er for meg en bindende avtale, frivillig inngått mellom to likeverdige parter, hvor brudd på kontrakten vil få følger. NAV-kontoret kan neppe likestilles med en alvorlig syk person som er pålagt å følge et opplegg for å få utbetalt penger for å overleve, samtidig som meldingen ikke sier noe om hvilke konsekvenser det vil få dersom NAV-kontoret ikke følger opp sin del av kontrakten. Fremskrittspartiet mener at en individuell plan innehar bindinger, innhold, mål og gjennomføringer. Vi oppfatter den som en forpliktende avtale som er godt kjent av både brukere og tilbydere. Velferdskontraktene oppfatter vi ikke som noe annet enn et svulstig navn på et eksisterende tilbud, nemlig individuell plan, og støtter ikke innføringen av disse. Jeg ønsker også å knytte noen ord til kvotering. Som de fleste er kjent med, har vi alltid vært motstandere av kvotering, noe som har kommet tydeligst fram i debatten om kvinnekvotering i politikken. Som et apropos til det kan jeg fortelle at antallet kvinner i kommunestyregruppen til Fremskrittspartiet i min kommune er på 60 pst., og det helt uten kvotering. I andre kommuner er den lavere, men alle våre kvinner er valgt inn fordi de er dyktige, og fordi de ønsker å drive politikk. Og ingen av dem lurer på om de er gode nok, eller om de bare er kvotert inn. Problemet med kvotering ligger i det negative, slik mange oppfatter det. Det er rett og slett ikke annet enn diskriminering, og mange føler dette svært ubehagelig. Fremskrittspartiet har som en grunnholdning at alle mennesker skal ha de samme plikter, muligheter og rettigheter, uavhengig av kjønn, alder, funksjonsevne, religion og seksuell legning. Ingen skal diskrimineres, og ingen skal særfordeles. Vi går derfor imot kvotering og en del særordninger som meldingen legger opp til. Jeg registrerer at regjeringspartiene også viser til de samme holdninger om likhetsprinsippet, samtidig som de i neste setning sier at det ikke er likhet, slik at kvotering og særordninger er nødvendige. Imidlertid ser Fremskrittspartiet at det særlig er én gruppe som har noen større utfordringer enn andre når det gjelder å planlegge sitt liv. Dette gjelder barn og ungdom som er født med eller har fått en alvorlig sykdom, en kronisk sykdom eller nedsatt funksjonsevne. Disse unge ønsker i likhet med andre ungdommer et langt, godt liv i arbeidsmarkedet, med en jobb de selv har valgt. Disse ønsker ikke å bli møtt med den selvfølge at de vil starte sitt voksenliv som uføretrygdet, slik flere har uttrykt at de opplever. Det er helt avgjørende at disse i løpet av sin utdannelse får hjelp, støtte og ikke minst økonomisk kompensasjon for ekstraulempene de har gjennom sitt studium. Det vil ofte ta lengre tid for en som er kronisk syk eller funksjonshemmet, å fullføre studiet, i tillegg til at hjelpemidler av forskjellige slag vil være nødvendige. Fremskrittspartiet har etter flere innspill om dette i høringene utformet et forslag for å rett opp denne uretten. Dette handler ikke om kvotering, diskriminering eller særbehandling. Dette handler rett og slett om å gi disse ungdommene de samme muligheter som alle andre ungdommer blir gitt, på så lik linje som mulig. Velferdsmeldingen håper jeg vil kunne gi flere en mulighet til å lykkes. Jeg håper inderlig at intensjonen om et samlet sett av virkemidler – én dør, én saksbehandler og større fullmakter til de ansatte på NAV-kontorene – vil gi mange flere en mulighet til et bedre liv. Jeg håper og ber om at statsråden vil følge denne prosessen veldig nøye, og at han snarest mulig legger fram forslag til korrigeringer, dersom vi får meldinger om uheldige virkninger av noen av de omleggingene vi foretar. Ellers står det mye i meldingen om attføringsbedriftene, om varig tilrettelagte arbeidsplasser, om arbeid med bistand og om bonuslønn, men jeg vil nøye meg med å si at disse temaene også er svært viktige og viser til våre merknader om dette. Jeg tar herved opp de forslag som Fremskrittspartiet har fremmet alene eller sammen med andre.