Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2011-11-28:
Det er et stort engasjement knyttet til situasjonen ved helseforetakene i hovedstadsområdet, først og fremst ved Oslo universitetssykehus HF. Det er forståelig. Det er viktig å slå fast at for Helse Sør-Øst er det overordnede bildet godt. Åtte av ti helseforetak vil levere positive økonomiske resultater i 2011. Det er de tre helseforetakene i hovedstadsområdet som vil få et negativt resultat. Sykehusene i Helse Sør-Øst har samlet sett hatt de korteste ventetidene i landet, og de skårer høyt på pasientsikkerhet. Der er Oslo universitetssykehus så langt best i landet. Samtidig står vi overfor store utfordringer. Den teknologiske utviklingen flytter grenser for hva vi kan behandle, og vi har endringer i demografi og sykdomsbilde. Samtidig er ressursene begrenset, når det gjelder økonomi, og ikke minst helsepersonell. Vi må stille spørsmål om hvorvidt vi bruker ressursene våre på en best mulig måte. Det er et viktig bakteppe for diskusjonene. Jeg mener at vi må være villige til å gjøre endringer for å bedre pasienttilbudet. I hele denne regjeringsperioden har det skjedd store endringer i sykehussektoren. Dette har vært viktig og riktig. Forrige uke fikk vi OECD-tall som bekrefter at vi i stor grad har lyktes i å bedre overlevelsen for pasienter med kreft, hjerneslag og hjerteinfarkt. Dette hadde ikke vært mulig uten omstillinger og endringer. Jeg mener at sammenslåingen av regionene var et riktig grep for å kunne håndtere utfordringene, i hovedstadsområdet og i regionen for øvrig. Tidligere lå sykehusene i to ulike helseregioner, og mange like fag- og forskningsmiljø var lokalisert på flere steder. Det var bred enighet om at dette ikke var hensiktsmessig, verken med hensyn til kvalitet eller god ressursbruk. Fire sykehus ble slått sammen til Oslo universitetssykehus HF fra 1. januar 2009. OUS satte i gang et arbeid for å bedre oppgavefordelingen mellom sykehusene. Lokalsykehusfunksjonene skulle samles på Ullevål sykehus. De mer spesialiserte lands- og regionfunksjonene skulle samles på Rikshospitalet og Radiumhospitalet. Aker sykehus skulle utvikles til en samhandlingsarena mellom sykehusene i hovedstadsområdet og Oslo kommune. OUS disponerer store ressurser, og det mener jeg er riktig – per i dag vel 17 000 årsverk og et budsjett på 17 mrd. kr. OUS har oppgaver innen pasientbehandling, opplæring og utdanning, og står for omtrent halvparten av all medisinsk forskning i Norge. De tilbyr nasjonale og regionale tjenester og har områdefunksjoner for 480 000 mennesker. OUS er også lokalsykehus for om lag 240 000 mennesker i Oslo. Omstillingene skal legge grunnlaget for å styrke pasienttilbudet og for langsiktig utvikling av helseforetaket. Kvaliteten og kapasiteten er blitt bedre på flere områder, mens andre områder henger noe etter. Det er selvfølgelig også utfordringer. Det er krevende å samle sterke fagmiljøer og forene ulike arbeidsmåter. Det er også krevende å tilrettelegge for dette teknologisk og fysisk. For mange ansatte innebærer det nytt arbeidssted eller endrede oppgaver. Tidligere hadde de fire sykehusene i stor grad valgt ulike IKT-løsninger, selv om sykehusene lå i samme geografiske område. De ansatte hadde også ulike lønns- og arbeidsbetingelser. Dette illustrerer at det er viktig å samordne sykehusene, men viser også utfordringene ved denne samordningen. Jeg forstår godt at dagens lønnsforskjeller mellom de ansatte ved OUS kan oppleves urettferdig. Dette er ikke særegent for OUS. Det er flere eksempler på at sammenslåinger, både offentlige og private, gir lønnsforskjeller etter sammenslåingen fordi de ansatte kommer fra virksomheter med ulike tariffavtaler. Partenes frie forhandlingsrett er et viktig element i norsk arbeidsliv. Derfor må OUS og arbeidsgiverforeningen Spekter finne løsninger på dette i forhandlinger med de ansattes organisasjoner. Det er meget uheldig at de fire sykehusene ikke har IKT-løsninger som kan kommunisere med hverandre på en god måte. Helse Sør-Øst har forsikret om at det nye styret og den nye ledelsen ved OUS arbeider for å sikre bedre tekniske løsninger. Det er riktig at OUS ikke har klart å tilpasse kostnadene til sin nye virkelighet. OUS fikk redusert budsjettet med 1,7 mrd. kr i 2011, med en tilsvarende økning av budsjettet til Ahus. Beløpet var omforent mellom de to helseforetakene. Det skulle ta høyde for tilpasninger i forbindelse med at lokalsykehusansvaret for om lag 160 000 mennesker ble overført til Akershus universitetssykehus ved årsskiftet. Ifølge Helse Sør-Øst RHF har arbeidet med bemanningsplaner ved OUS tatt lengre tid enn forutsatt. Dette er en viktig del av omstillingen og er en av årsakene til at OUS nå har utfordringer med å tilpasse driften og kostnadene til årets budsjettrammer. I 2011 har Helse Sør-Øst RHF gitt OUS om lag 225 mill. kr som et ekstraordinært tilskudd. De har tillatt at OUS kan ha et merforbruk utover budsjettet på om lag 400 mill. kr knyttet til omstillingene. Situasjonen per oktober er at OUS forventer en overskridelse på om lag 500 mill. kr utover de 400 mill. kr. I perioden 2010–2013 vil OUS bli tilført anslagsvis 3,6 mrd. kr i omstillingsmidler, dels som lån, dels som direkte tilskudd og dels som tillatelse til å gå med underskudd. Jeg ser at dette er nødvendig. Men utfordringene med helseforetakene i hovedstadsområdet løses ikke bare med mer penger. De må sette inn nødvendige tiltak for å tilpasse driften og kostnadene til budsjettrammene. Dette er et ledelsesansvar som styret og ledelsen ved OUS må håndtere i dialog med de ansatte. Helse Sør-Øst RHF har forsikret om at bemanningsplaner ved OUS skal være ferdigstilt innen utgangen av 2011, og da i samsvar med kravene til budsjettet for 2012. Det er uheldig at bemanningsplanene ikke var på plass i løpet av 2010, men jeg føler meg trygg på at styret og ledelsen ved OUS har fullt fokus på dette nå. Jeg kan forsikre interpellanten om at jeg, innenfor rammene av helseforetaksmodellen, bruker de styringsvirkemidlene jeg har til rådighet. Styringskravene følges opp, bl.a. gjennom månedlige rapporteringer og oppfølgingsmøter. På grunn av situasjonen med manglende bemanningsplaner, budsjettoverskridelser og bekymringsmeldinger har departementet siden i sommer intensivert oppfølgingsmøtene med Helse Sør-Øst til hver 14. dag. Jeg har også valgt å gjennomføre flere møter med de ansatte og deres organisasjoner. Jeg har forståelse for at mange opplever situasjonen som krevende. I tillegg til faglige og økonomiske utfordringer medfører en slik omstilling endrede lønns- og arbeidsvilkår og arbeidssted for mange. Omstillingene ved OUS er fremdeles i en tidlig fase. Jeg forventer at vanskelighetene gradvis vil ryddes av veien, og at resultatene vil komme etter hvert. Omstillingene er omfattende og består av mange ulike elementer. Det er ikke mulig å gjennomføre en risikoanalyse, f.eks., en gang for alle, som tar høyde for alle problemstillinger og hindringer som dukker opp i en så omfattende prosess. Jeg vil derfor følge med på at Oslo universitetssykehus løpende vurderer de videre stegene i omorganiseringen, med hensyn til både tempo og risikoanalyse.