trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Når det gjelder melding om reiseliv, får representanten reise det spørsmålet overfor nærings- og handelsministeren som ansvarlig for reiselivsnæringen i Norge. Når det gjelder spørsmålet om uforutsette utgifter, har det hele tiden vært inne i arrangørens søknadsgrunnlag. 12 mill. kr, eller 10 pst. av budsjettet, var satt av til uforutsette utgifter. Derfor er 70 mill. kr det endelige forslaget til statstilskudd, og det vil ikke være aktuelt å komme med midler utover dette. Det er det arrangøren har bedt om. Vi har ikke prutet det ned, snarere tvert imot, i det opprinnelige forslaget til budsjett var det tatt høyde for et statstilskudd på 68,3 mill. kr. Så ble vi enige om at den endelige søknaden skulle bli på 70 mill. kr, så vi har faktisk ikke forhandlet det ned i det hele tatt, snarere tvert imot. Og det er god margin i dette budsjettet for uforutsette utgifter, slik at jeg er overbevist om at arrangørene klarer dette innenfor eksisterende rammer.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Jeg er glad for at en samlet komité har stilt seg bak regjeringens forslag til endringer i film- og videogramloven. Endringene innebærer at den kommunale konsesjonsordningen for omsetning av video oppheves. Den gangen jeg var liten og slo opp i leksikon når jeg lurte på noe, ble det innført en lov som skulle regulere omsetning av video. Den gangen var debatten en helt annen enn i dag. Da var den generelle grunntonen i debatten at video i utgangspunktet var negativt. Man mente da at hvis man hadde kontroll gjennom at kommunen førte kontroll med dem som skulle leie ut videoer, ville man få en god kontroll. Det var kanskje et virkemiddel som passet for den tiden, men i dag laster man jo ned filmer på helt andre måter enn i den videosjappa som finnes i Storgata på Jessheim. Derfor er det, etter mitt syn, en ordning som tiden har gått fra. Som kontrollordning for videokonsesjoner betyr dette stadig mindre, ikke minst fordi film og video i dag formidles i så mange andre kanaler enn ved salg og utleie av DVD. Loven tillater ikke lenger at konsesjonsordningen benyttes som et aktivt kulturpolitisk instrument. Det betyr at kommunene har svært få anledninger til å si nei til at det etableres videoutleiebutikker. En konsesjonsordning er en svært inngripende form for regulering, fordi det innebærer at en viss type forretningsmessig virksomhet er forbudt, med mindre det offentlige gir en uttrykkelig tillatelse. På medieområdet skal man jo være særlig varsom med å bruke et slikt virkemiddel, i og med at mediene har klare oppgaver med tanke på å legge til rette for ytringsfrihet og overvåke privat og offentlig maktbruk i samfunnet. Jeg ser dette som et første steg på veien til en mer moderne regulering på området. Men jeg synes representanten Håbrekke inviterer til en viktig debatt om hvordan vi kan forandre lovgivningen i tråd med den nye tid. Det handler både om å sikre at foreldre og andre har ansvar og utvikler kritisk sans, og det handler om at vi må gå i gang med en generell revisjon av film- og videogramloven. Medietilsynet skal fortsatt påse at distributørene selger filmer som er i tråd med loven, men vi vil allikevel se på generelle endringer i film- og videogramloven. I dette arbeidet vil jeg legge vekt på å utvikle et regelverk som framstår som enhetlig og konsistent, og som kan ivareta målet om beskyttelse av barn og unge på alle medieplattformer.
Tove Karoline Knutsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Det er noen saker som er av det glade slaget, og som attpåtil får tverrpolitisk oppslutning. Denne saken er sånn – en samlet familie- og kulturkomité sier ja til å innfri Tromsøs søknad om statsstøtte til å arrangere sjakk-OL i 2014. Når jeg tar ordet her i dag, er det fordi jeg har fulgt denne saken fra ideen ble født, gjennom de første samtalene mellom Tromsø kommunes ledelse og Norges Sjakkforbund, til forbundet ut fra en grundig vurdering valgte Tromsø som den kandidatbyen man anser som best egnet til å ta et slikt løft som et sjakk-OL er. Sjakk-OL er en stor begivenhet. 150 land vil delta, og det vil bli sendinger fra arrangementet over Internett og TV. Det er over 600 sjakkspillere i hele verden, og mange av dem er barn og ungdom. Sjakk er ikke bare et spill og en sport som er spennende og underholdende, det er også en utfordrende aktivitet rent intellektuelt. Sjakk bidrar til å styrke spillernes logiske og strategiske evner, og det er grunn til å være stolt av at vi her i Norge har en av verdens aller beste sjakkspillere i Magnus Carlsen. Jeg er glad for at han nå er med på det laget som skal promotere Tromsøs søknad internasjonalt og forhåpentligvis overbevise det internasjonale sjakkforbundet FIDE om at «det meste er nord», som dikteren Rolf Jacobsen sier i sitt kjente dikt. Jeg fikk anledning til å møte FIDEs visepresident, Israel Gelfer, da han besøkte Tromsø tidligere i år. Han ga uttrykk for stor begeistring for både byen Tromsø, omgivelsene og ikke minst for innholdet og substansen i Tromsøs søknad. Gelfer ga også uttrykk for at han mener det er en stor fordel for Tromsø og Norge at det allerede på tidspunktet for hans besøk forelå et klart positivt signal fra Kulturdepartementet om å støtte et sjakk-OL i Norge med det omsøkte beløp på 70 mill. kr. Det kunne ingen andre potensielle søkere skilte med på det tidspunktet, ifølge Gelfer, sjøl om han også minte om at det både er formelle og – skal vi si – uformelle momenter som teller når FIDEs ledelse skal ta sitt valg. Jeg er glad for at regjeringa har sagt et klart ja til Tromsøs søknad om et tilskudd på 70 mill. kr dersom vi nå skulle få tilslaget om å arrangere sjakk-OL. Jeg hørte hva statsråden sa om det prøve-OL som er kommet i etterkant. Til tross for hennes klare svar håper jeg at man i alle fall kan ha en dialog om akkurat det. Så gleder jeg meg til at Nord-Norge og Tromsø kan få en unik sjanse til å vise at det fullt ut er mulig å arrangere et stort internasjonalt mesterskap i den nordlige landsdelen vår. Og Tromsø er klar – enten det er sjakk-OL, som nå, eller vinter-OL, når den tid måtte komme.
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-06-08:
Dette er en sak det er bred enighet om – slik sett en riktig god og hyggelig sak – og vi skal vel egentlig bare kvittere ut her og ønske lykke til. Det er allikevel et par små kommentarer jeg har lyst til å føye til det som allerede har vært sagt, selv om Høyre altså slutter seg til saksordførerens utmerkede innledning, som jeg synes beskrev dette godt. Det ene er at 70 mill. kr er rørende lite penger i forhold til volumet av det arrangementet vi snakker om. Det er et kjempestort arrangement. Slik sett er ikke det statlige bidraget veldig, veldig høyt. Det tror jeg også det er enighet om. Så merket jeg meg statsrådens svar i replikkordskiftet med representanten Korsberg, at 12 mill. kr, eller 10 pst. av budsjettet, var avsatt til uforutsette utgifter. Det synes jeg – for å være helt ærlig – ikke er veldig mye. I forhold til hvor stort arrangementet er, mener jeg at såpass bør det være. Jeg regner med at statsråden har merket seg at hun i denne saken har et velvillig storting å forholde seg til. Selv om statsråden ikke svarte på – som jeg kunne høre i alle fall – representanten Korsbergs spørsmål, om hun ville holde kontakt med arrangørene fremover, tror jeg at hun helt sikkert vil gjøre det. Jeg vil understreke at det er svært viktig. Jeg håper at regjeringen – statsråden – vil kommunisere godt med Stortinget. Hvis det dukker opp skjær i sjøen, ting som må håndteres, og som må innom Stortinget, tror jeg hun skal ta dagens debatt som en invitasjon til at her vil Stortinget være positive og stille opp dersom det trengs, for vi kjenner utviklingen i denne type store arrangementer, det skjer ting underveis. Jeg har forståelse for statsrådens behov for å understreke at 70 mill. kr er 70 mill. kr – det er ikke noen dør på gløtt. Allikevel kan det være korsveier hvor det kan være godt å snakke sammen, og hvor man kanskje med relativt små grep kan lose i land et stort arrangement. Herved støtter vi regjeringens utmerkede forslag, men inviterer også til et videre samarbeid, slik at vi samlet skal kunne gjøre vårt beste for å hale dette i land.
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-06-08:
Den taletiden skal jeg ikke bruke, for jeg har verken tenkt å invitere til noen debatt eller trekke ut tiden med et langt innlegg. Jeg har bare lyst til helt kort å kommentere de endringer som gjøres i diskriminerings- og tilgjengelighetsloven § 2. Jeg vil bare understreke at slik Høyre oppfatter denne endringen, dreier dette seg mer om en opprydding i hjemmelsgrunnlaget enn om at det er noen endring i rettstilstanden det er snakk om – for så vidt som disse bestemmelsene allerede har ligget i arbeidsmiljøloven. Vi oppfatter det altså slik at de endringene som er foreslått, og som vi slutter oss til, ikke utvider hjemmelsgrunnlaget i forhold til de krav og forpliktelser som arbeidsgiverne allerede har.
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-06-08:
Nå er det altså slik at på norske høyskoler og universiteter er det kvinnelig flertall ved nesten alle studier, iallfall svært mange studier – ved Handelshøyskolen, Bedriftsøkonomisk Institutt – det kryr av jenter overalt. Hvordan kan representanten Håbrekke være så inderlig sikker på at arbeidsgiveren står med et mindre bredt smil når en nøkkelperson som er kvinne, sier at hun vil ta ut en lang permisjon, enn når en mann gjør det samme? Tror ikke representanten Håbrekke at det er et faktum at norske arbeidsplasser faktisk endrer struktur også i forhold til kjønnsfordelingen, hvem som har hvilke jobber? Tror han ikke at det i det minste har litt å bety i forbindelse med den problemstillingen han har løftet frem – at det er så himmelvid forskjell på arbeidsgiverens oppfatning? Går ikke verden fremover også på dette området?
Olemic Thommessen (Høyre), 2010-06-08:
Høyre har i denne debatten blitt beskyldt for å være gammeldagse. Jeg må nok si at når jeg hører de rød-grønne partiene og statsrådens måte å argumentere på, måte å bære fram sitt budskap på, sitter det grundig fast i flere tiårs gammel historie og en utrolig tradisjonell tilnærming til hvordan ting skal styres. Kanskje ikke så overraskende, det handler om å styre ovenfra og ned. Man forutsetter at norske menn er en gjeng med tøffelhelter som ikke selv evner å ta et oppgjør, eller selv ikke evner å slåss for likestilling og frihet for familiene til reelt sett å kunne velge. Det er et ganske kraftig signal å gi. Jeg tror man undervurderer de signalene som ligger i den politiske debatten. Det venstresiden sier, er: Nei, gutter, dere klarer ikke å fortelle arbeidsgiverne deres at dere faktisk skal ha noen uker eller måneder fedrepermisjon. Og representanten Gjul beskriver norske unge jenter som – ja, som jeg husker fru Vom i Knoll og Tott fra barndommen – noen som kjemper for at de selv skal beholde hele det privilegiet som foreldrepermisjonen er, og som motarbeider sine menn når det gjelder å få ta ut en del av permisjonen. Jeg tror det er på tide å gi det signalet fra denne sal at norske menn faktisk har et ansvar for familien sin. Man må gi ansvar for at noen skal ta ansvar. Hvis vi på en måte legger føringer som gir signaler om hvordan ting skal være, gir vi ikke det ansvaret som skal til for at norske menn går inn i den rollen det er å skulle gjøre sitt beste for hvordan familien deres fungerer. Vi kan ikke vente i det uendelige med å gi det ansvaret. Det er helt riktig som det er sagt: Høyre har ment at fedrekvoten var et godt grep, men ikke i evighet. På et tidspunkt må vi klart si fra at fedrene faktisk har et ansvar for å opptre som gode familiemedlemmer, og i det har vi også en forventning om at de vil gjøre det. Det har skjedd store endringer innenfor arbeidsliv og i holdninger til likestilling, ikke minst gjelder det unge familier og unge par imellom. Jeg tror det er en grov undervurdering å tro at de ikke vil gjennomføre en god ordning for sine familier.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-08:
Jeg hadde noen innspill til statsråden, men han får lese referatet fra dagens forhandlinger senere. Jeg er skeptisk til å gripe inn i den private eiendomsretten gjennom å pålegge leverandørene, forhandlerne eller importørene å avstå vareprøver vederlagsfritt. Jeg vil imidlertid understreke viktigheten av å overholde lover og regler på dette området. Men det kan være en bedre løsning – slik som jeg ser det, og slik Fremskrittspartiet ser det – å pålegge leverandører, forhandlere eller importører å avstå vareprøver vederlagsfritt kun i de tilfeller hvor feilmerking avdekkes. Jeg vil understreke at vi er for at lover og regler skal overholdes også her.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-08:
Statsråden og regjeringen skryter av at alle fedre gjennom fedrekvoten er sikret en permisjon, og den skal ivareta alle. Men noen særregler slår ulikt ut for noen familier, og da tenker jeg på der mor er uføretrygdet. Hva vil statsråden gjøre når han ser at disse særreglene slår så urettferdig og hårreisende skjevt ut? Det kan ikke være intensjonen fra regjeringen at det skal slå sånn ut for denne gruppen fedre.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-06-08:
Gisle André Bråten fra Flateby får ikke pappapermisjon for å være sammen med sønnen sin, Mikkel André. Grunnen er at kona er uføretrygdet. Kona sier: Mannen og sønnen min må lide på grunn av at jeg ble påkjørt for 20 år siden og endte opp som uføretrygdet. Dette opplever den lille familien som meget, meget urettferdig. Jeg har vanskeligheter med å forstå logikken. At han ikke skal få rett til å være hjemme med barnet sitt, forstår jeg ikke. Jeg vil påpeke at de ikke har valgt selv å havne i denne situasjonen, den er i høy grad ufrivillig. Dette er en påkjørsel. Det er uansett viktig, både for far og sønn, at de kan få være sammen. Her snakker vi ikke om delte løsninger – nei, de får ikke være sammen i det hele tatt. Det er helt hårreisende at far ikke skal få pappapermisjon fordi kona er uføretrygdet. Regjering og statsråd gjør veldig mye ut av at vi har en rettferdig og riktig måte å fordele permisjonsordningen på. Men det slår så kraftig feil ut for noen. Ærlig talt tror jeg ikke at regjeringen og statsråden kan være klar over hvor ulikt særregler slår ut for forskjellige familier – tilfeller der mor er uføretrygdet og av denne grunn har vært ute av stand til å opparbeide seg rett til foreldrepenger ut fra regjeringens kriterier. Hadde man vært klar over dette, hadde man selvfølgelig gjort noe med det. Fordi mor ikke har opparbeidet seg denne rettigheten, blir derfor far diskriminert på grunn av at hans kone er uføretrygdet. Regjeringen fjerner riktignok kravet om at mor må ha vært i minst 50 pst. stilling under opptjeningsperioden, men det har likevel ingen effekt for å unngå diskriminering av familier hvor mor er ufør. Å diskriminere foreldre innebærer å nekte barn å få sin fars fulle oppmerksomhet for en periode samt å straffe en familie på grunn av omstendigheter som har ført til uførhet. Dette kan umulig være lovens hensikt. Jeg ser, og flere burde ha sett, at det er en verdi i seg selv å sikre at både mor og far får sin andel av tiden sammen med barnet. Under replikkordskiftet sa statsråden at dette ville han gjøre noe med, dette var et viktig punkt. Det tror jeg alle i salen her er klar over når man er oppmerksom på det. Men hvorfor stemmer regjeringspartiene mot forslaget om å gjøre noe med det og endre regelverket i denne spesielle situasjonen?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-08:
Høyre legger ikke skjul på at vi i mange år har vært med på å stemme for fedrekvote og for utvidelse av fedrekvoten. Vi tror at det har vært riktig, fordi den gang var ikke samfunnet klar for at fedre skulle ta ut foreldrepermisjon. Men det har skjedd veldig mye på disse årene, og i dag er det sånn at det jo nesten er en forventning om at alle fedre tar ut foreldrepermisjon. Det er nesten sånn at man kanskje blir kikket litt rart på som far hvis man ikke tar ut foreldrepermisjon. Det sier litt om hvor langt vi har kommet i samfunnet. Det sier litt om hvor mye som har skjedd, og det sier litt om norske fedre som ønsker å være hjemme, og som mener det er riktig for seg selv, barnet og familien sin at far og barn får mulighet til å knytte sterke bånd. Derfor er mitt enkle svar at ja, jeg tror flere fedre etter hvert vil ta ut mer foreldrepermisjon.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-08:
Det overrasker meg at heller ikke Kristelig Folkeparti har tillit til fedre, slik at Kristelig Folkeparti tror at hvis ikke fedre har en kvote – hvis ikke fedre blir kvotert hjem – så vil de ikke velge å være hjemme. Det overrasker meg stort at Kristelig Folkeparti ikke støtter de erklærte valgfrihetspartiene på Stortinget. Det synes jeg er veldig synd. Jeg er veldig lei meg for at Kristelig Folkeparti ikke står sammen med Høyre og kjemper for familiens frihet og muligheten til å være sammen med barna sine, og tar høyde for at det er ulike situasjoner i hver eneste familie. Så er det sånn at arbeidsmarkedet også endrer seg. Vi ser nå innenfor utdanning hvor mange flere jenter som tar høyere utdanning. Hvorfor skal det være så mye vanskeligere for en arbeidsgiver å gi en kvinnelig direktør permisjon enn en mannlig direktør? Det handler altså om at vi må ha tillit til at ting endrer seg, men mest av alt må man gjøre en jobb med holdningsendringer i forhold til arbeidsgivere.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-08:
Ja, logikk og logikk – her er det nok mer snakk om hvilken tillit man har til og hva man tror om norske menn og norske fedre i dag. Det har skjedd en veldig stor endring i de siste årene, der man forventer at fedre velger å være hjemme og ta ansvaret for barnet sitt, men også at fedrene selv ønsker det. Selv om fedrekvoten forsvinner, tror jeg ikke det er sånn at norske fedre slutter å benytte seg av pappapermisjon. Jeg tror ikke det er sånn at når man ikke kvoterer fedrene hjem, så sier norske fedre at nå trenger vi ikke å være hjemme, og vi vil ikke være hjemme, og at vi vil se en dramatisk økning av dette. Jeg har tillit til norske fedre, og det tror jeg også vi alle kommer til å få se.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-08:
Dagens foreldrepermisjonsordning er nok en fin ordning hvis mor og far er offentlig ansatt. Hvis far er snekker og driver et eget firma, så er det ikke like enkelt, og det er også derfor tallene er så dystre. For av dem som driver egen virksomhet, er det få som tar ut foreldrepermisjonen. Synes representanten Gjul det er helt greit at et barn som er født i en familie der far er snekker og driver egen business og på grunn av den økonomiske situasjonen for familien ikke har mulighet til å ta ut foreldrepermisjon, mister mangfoldige uker med faren sin? Det er ikke bare for en snekker å fortelle Nav hvordan ordreboken ser ut ett år fram i tid – og dermed mulighet for å ta ut foreldrepermisjon.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-08:
Det er ingen tvil om at spesielt SV mener foreldrepermisjonsordningen bl.a. er det viktigste verktøyet denne regjeringen har for å oppnå likelønn. SV er fryktelig opptatt av at denne ordningen er en mulighet for at mor og far skal dele akkurat likt, at det ikke skal være noen forskjell på hvor mye mor og far tar ut. Derfor ønsker jeg å stille representanten spørsmål om hvilket perspektiv som er viktigst med denne ordningen. Er det omsorgsperspektivet som er viktigst for SV, eller er det muligheten til å oppnå mer likestilt foreldreskap, mer likelønn og mer likestilling i samfunnet som er viktigst med foreldrepermisjon?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-08:
SV tok jo tidlig til orde for en tredeling av foreldrepermisjonen, og SV stiller seg vel heller ikke helt avvisende til en todeling. I Soria Moria II står det at det er 14 uker som skal fordeles til far – altså fedrekvoten. Er det slik at det er helt i orden for SV at disse ukene tas fra mor – at ikke bare foreldrenes valgfrihet nå blir fratatt dem fullstendig, men at mor også, som har vært gjennom en kanskje tøff fødsel, et tøft svangerskap og har utfordringer i etterkant av fødselen, må tilbake i jobb fordi regjeringen ønsker å frata mor uker for at far skal få økt fedrekvote?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-08:
For Høyre er valgfrihet en viktig verdi, og det er en verdi i seg selv at folk og familier skal få lov til å bestemme hvordan man skal organisere livet sitt. Jeg oppfatter også Kristelig Folkeparti som å være opptatt av verdien av å ha en prinsipiell tilnærming til dette. Jeg er derfor veldig, veldig skuffet og veldig overrasket over at Kristelig Folkeparti ikke har en prinsipiell tilnærming til dette. De definerer seg selv i sentrum, er litt enig med høyresiden og litt enig med venstresiden – fekter mot begge sider og virker litt usikker på hvor man står hen. Er det slik at Kristelig Folkeparti nå har et mer pragmatisk forhold til valgfrihet, at nå når full barnehagedekning er oppnådd, er heller ikke kontantstøtten så viktig? Er det slik at familiene der ute ikke lenger kan ha den tilliten til at Kristelig Folkeparti kjemper for familienes frihet og muligheten til å leve gode familieliv?
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-08:
Jeg registrerer at de rød-grønne kaller høyresiden naiv. Også representanten Kolberg mener at vi er naive. Vi argumenterer for valgfrihet. Jeg er ikke veldig overrasket over at representanten Kolberg kan få seg til å si det, for representanten Kolberg er vel kanskje ikke den som først og fremst forstår verdien av valgfrihet, at valgfrihet i seg selv er en verdi som er så viktig for Høyre at vi er villig til å ofre andre mål, slik som f.eks. full likestilling – eller det man sier om at mor og far skal ta ut eksakt lik kvote. Dét er ikke viktigere for Høyre enn at folk skal få frihet i familien til å finne ut hvordan de skal leve livet sitt best mulig og finne det gode familieliv, fordi hver familie er så forskjellig. Hos noen familier er det sykdom, enten hos foreldre eller hos barnet, eller det er andre sider ved det første året av barnets liv som gjør det vanskelig å leve i en slik A4-tilværelse som de rød-grønne ønsker seg. Hvis mor og far er offentlig ansatt, hvis familien lever det A4-livet som den norske regjering ønsker at vi nordmenn skal leve, er det sikkert ikke noe problem. Men livet er ikke slik. Hver og en familie er unik, med ulike behov. Derfor synes jeg også det er så rart at statsministeren, med de to statsrådene Storberget og Lysbakken i spissen, har gått ut og vært så veldig for å bevare denne fedrekvoten, selv om de tre velger å ta ut pappapermisjonen sin. Statsministeren valgte jo for noen år tilbake å ta lengre pappapermisjon enn fedrekvoten. Nå kan det hende at disse tre herrene er svært unike – det er de kanskje også – men jeg tror faktisk at det ikke er slik at det bare er disse tre fedrene i dette landet som velger pappaperm utover fedrekvoten. Jeg tror faktisk det også er andre menn i dette landet som ønsker å være hjemme i opptil flere måneder, nettopp fordi det er en verdi for dem selv, for barnet og for familien å ta ut en stor del av foreldrepermisjonen. Men det virker ikke som om statsministeren eller statsrådene Lysbakken og Storberget tror at menn vil være hjemme hvis de ikke tvinges til å ta i bruk en fedrekvote, og hvis det ikke er et ris bak speilet, ved at staten sier at hvis man ikke tar ut fedrekvoten, mister familien hele denne perioden for samvær. Det er litt spesielt at man ikke har større tillit til dagens fedre.
Linda Hofstad Helleland (Høyre), 2010-06-08:
Nei, Høyre har bedt om ordet.
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Det viktigste tiltaket regjeringen har for å endre holdningene blant arbeidsgivere, som også Hofstad Helleland etterspør, er jo fedrekvoten. Gjennom innføring av den – som Høyre i sin tid ville vente med – har vi endret holdningen radikalt i samfunnet, både blant arbeidsgivere og blant menn i forhold til menn som omsorgspersoner, og det at flere menn nå tar et ansvar for oppgaver i hjemmet og for egne barn. Som far selv og på vegne av fedre vil jeg si at jeg er veldig glad for at Høyre ikke fikk gjennomslag for sitt syn da de argumenterte imot innføring av fedrekvote i sin tid. Jeg tror Høyre også har innrømmet at de tok feil i sin tid, når de nå skriver i merknaden i forbindelse med denne saken at fedrekvote har vært særdeles viktig for å endre holdningene og for å få flere menn til å ta ansvar i familien. Spørsmålet mitt er helt enkelt og greit, og jeg håper at Hofstad Helleland kan svare kort og tydelig og ærlig til folk: Vil det bli flere fedre som tar ut pappapermisjon, eller vil det bli færre fedre som tar ut pappapermisjon hvis Høyres politikk får gjennomslag?
Arild Grande (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Det er riktig som statsråden startet sitt innlegg med, at dette har vært diskutert mye og kommer til å bli diskutert mye også i tiden framover. Vi ser fram til den varslede gjennomgangen av foreldrepermisjonsordningen. Når jeg likevel tar ordet, er det for å kommentere Høyres selvkritikk og Høyres selvmotsigelse. Men aller først reagerer jeg når Linda C. Hofstad Helleland bruker ord som «tvangstrøyer», at vi vil tvinge far hjem, og at vår politikk representerer en «mistillit til far». Jeg lurer på hva slags virkelighet den representanten beskriver når vi vet at de aller fleste opplever dette som en god og fleksibel ordning, og at man ikke ønsker en svekkelse, ved f.eks. fjerning av fedrekvote. Vi har sett at nær 10 000 har meldt seg inn i Facebook-gruppen «Ligg unna pappapermen vår!». Der ser vi at mange fedre er bekymret for at deres mulighet til å ta ut pappapermisjon blir svekket hvis Høyres forslag nå får gjennomslag. Retorikken fra Høyre ligner veldig mye på de rådende argumentene fra høyresiden da fedrekvoten i sin tid ble innført i 1993. Det ble hevdet at dette er et for stort inngrep i familienes privatliv, og ingen kommer til å benytte seg av fedrekvoten. Høyresiden tok feil. Vi tar det som en selvfølge i dag, som også Hofstad Helleland sa i svaret på min replikk, at fedre skal være hjemme. Men det var ikke en selvfølge for bare 17 år siden. Mye har endret seg siden da. Hvem vet hvor vi ville vært i dag dersom høyresidens politikk hadde vært gjeldende. Høyre slakter da også sin egen politikk fra 1990-tallet i sin merknad i denne saken, for de skriver at «fedrekvoten har vært nødvendig for at betydelig flere fedre har tatt ut foreldrepermisjon, og for å bidra til økt likestilling(...) (...) En tydeligere innrømmelse av egen feil skal man lete lenge etter. Så får Høyre selv svare for hvordan de klarer å få seg til å tro at flere fedre vil være hjemme lenger ved fjerning av fedrekvoten når ingen land, hvor det ikke er fedrekvote, har høyere uttak av fedrepermisjon enn Norge. Mange fedre sier de får problemer med å ta ut pappaperm dersom fedrekvoten forsvinner, noe resultatene fra Danmark tydelig viser, og nesten ingen – bare 17 pst. – norske fedre tar ut mer enn dagens fedrekvote. Jeg har problemer med å forstå det selvmotsigende i synspunktet høyresiden forfekter, nemlig at dette har fungert kjempebra, la oss fjerne det! Eller er det kanskje slik at den egentlige slutningen til høyresiden er at de vet at færre fedre kommer til å være hjemme ved en fjerning av fedrekvoten, de bryr seg bare ikke? Det ville vært en ærlig innrømmelse.
Christina Nilsson Ramsøy (Senterpartiet), 2010-06-08:
Representanten var innom i sitt innlegg at for mange fedre kan det være vanskelig å ta ut fedrekvoten. Jeg må jo si at det er litt fascinerende at man alltid opplever at det er noen fedre som har så vanskelige jobber, men at vi ikke opplever at det er noen mødre som har så vanskelige jobber at de ikke får tatt ut permisjon. En undersøkelse fra Nav viser at halvparten av mødrene helt eller delvis er hjemme under fars permisjon, og flere mødre enn fedre tar ut ulønnet permisjon i tillegg. Når vi vet det, som er fakta, hva slags konsekvenser tror representanten en fjerning av fedrekvoten vil få? Hvis representanten da har samme svar som til representanten Arild Stokkan-Grande, så lurer jeg på om representanten Hofstad Helleland kan forklare meg logikken her. Når dagens fedrekvote ikke hindrer økt uttak, kan representanten da forklare logikken bak at man tror at enda flere fedre vil ta ut lengre permisjon når man fjerner fedrekvoten?
Christina Nilsson Ramsøy (Senterpartiet), 2010-06-08:
Når regjeringen skal ha en helhetlig gjennomgang av foreldrepengeordningen, er det veldig viktig å se på flere ting. En ting er selvstendig opptjeningsrett, en annen er muligheten til å ta ut disse ukene. Det betyr at vi må se på flere ting, som f.eks. aktivitetskravet. Så mange ting vil gå inn i denne evalueringen. Til spørsmålet om det er diskusjon i familiene, er det jeg viser til, en undersøkelse fra Nav. Den viser at når foreldrene er blitt spurt om de har hatt en diskusjon om fordelingen av ordningen, har de svart nei, vi har ikke hatt noen diskusjon om dette. Ja, det er muligens mange bønder som stemmer på Senterpartiet. Jeg forutsetter i utgangspunktet at når man får barn, har man mulighet til å prioritere ti uker sammen med barnet sitt i løpet av de tre første leveårene til barnet. Det er viktig for barnet, og det er viktig for familien. Jeg tror den ordningen vi har i dag, er fleksibel på mange vis. Men vi ønsker å se på ordningen nå og se om det er ting vi kan gjøre enda bedre.
Christina Nilsson Ramsøy (Senterpartiet), 2010-06-08:
Senterpartiet mener at familiene er i stand til å diskutere både kontantstøtte og foreldrepermisjon, og det håper vi jo at flere familier skal gjøre i dag. Når vi ønsker å gå igjennom denne foreldrepermisjonsordningen, er det nettopp for å få en forenklet og likestilt ordning som gjør at det er lettere for familiene å diskutere. Jeg håper at familiene, når de sitter og diskuterer i dag, klarer å få en god fordeling av denne. Selv om vi sier at ti uker skal være forbeholdt far, er det jo 36 uker igjen som familiene kan sitte og diskutere og fordele, så det er en stor mulighet til å fordele uker innenfor den ordningen vi har i dag. Så Senterpartiet er godt fornøyd med den foreldrepermisjonsordningen vi har i dag, men vi ser at den har svakheter. Nettopp derfor gleder også vi oss til denne gjennomgangen for å få til en forenklet, likestilt ordning som kan gjøre at enda flere familier faller inn under denne ordningen, for altfor mange detter utenfor i dag.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Jeg syns det er rørende å høre på Fremskrittspartiets engasjement for skilte fedre og likestilt foreldreskap etter skilsmisse. Hvis man skal få likestilt foreldreskap etter skilsmisse, fordrer det faktisk at man har likestilt foreldreskap mens foreldrene bor sammen. Og når man da stiller spørsmål om fedrekvoten, syns jeg det er høyst merkelig, for Fremskrittspartiet ønsker jo faktisk ikke en fedrekvote i det hele tatt. Hvorfor er man da så opptatt av at fedre i forbindelse med skilsmisse skal ha en fedrekvote, når man i realiteten vil fjerne den? Dette synes jeg er en merkelig retorikk og logikk fra Fremskrittspartiets side.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Jeg tror at både representanten Hofstad Helleland og mange flere har misforstått foreldrepermisjonsordningen, for den er betydelig mer fleksibel enn den ofte blir presentert som. Jeg skal faktisk gi ros til Bondevik II-regjeringen, for noe av det siste den gjorde, var å endre foreldrepermisjonsordningen slik at den ble mye mer fleksibel og mye mindre rigid enn hva den var tidligere. Det gjør at man kan ta ut pappakvoten i løpet av de tre første leveårene til barnet. Man kan ta den ut i forbindelse med forlengelse av ferie. Man kan ta den ut en dag i uken. Jeg synes det er litt merkelig at folk som jobber som selvstendig næringsdrivende, har et så vanskelig arbeidsforhold at man ikke har mulighet til å ta ut fedrekvoten i løpet av tre år.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Jeg beklager, president!
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Jeg tror at skillet mellom Kristelig Folkeparti og Arbeiderpartiet er veldig lite i synet på foreldrepermisjon. I likhet med Kristelig Folkeparti ønsker vi også å utvide fedrekvoten til 14 uker. Vi har ingen diskusjon om å todele foreldrepermisjonen. Noen har tatt til orde for det, men det er verken Arbeiderpartiets eller regjeringens politikk. Vi ønsker at foreldrene skal ha fleksibilitet i forhold til hvordan man tar ut foreldrepermisjon. I likhet med Kristelig Folkeparti mener vi at det er uhyre viktig at vi har en fedrekvote for å sikre at far får mulighet til å være hjemme sammen med sin lille det første året. Hadde vi ikke hatt en fedrekvote, ville konsekvensen vært at far hadde fått mindre mulighet til å være hjemme med sine små barn, for det ligger en del tradisjonelle hindringer i veien i synet på om far skal få være hjemme. Det er faktisk en realitet at mange mødre ser på foreldrepermisjonen som sin, og at man ikke ønsker å dele så veldig mye av permisjonstida. Konsekvensen av å fjerne fedrekvoten vil bli at veldig mange fedre vil slite på hjemmebane med å få sin rettmessige andel av omsorgen.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Jeg skulle nesten ha håpet at den virkelighetsbeskrivelsen som Høyre har om konsekvensen av å fjerne fedrekvoten var rett, at det faktisk ikke kom til å få noen dramatiske konsekvenser, at det faktisk ville bidra til at fedre fortsatte å ta ut ti ukers fedrepermisjon, at de faktisk kanskje kom til å ta ut ytterligere mer og at det på en måte ville bli en positiv utvikling og trend i årene framover. Men det kommer ikke til å være realiteten. Det er det som er det sørgelige og litt triste, at Høyre ikke innser at konsekvensen av deres forslag er at vi vil gå ganske mange år tilbake i tid, og at vi kanskje i verste fall kommer tilbake til situasjonen vi var i på 1990-tallet. Det er ikke noe som unge fedre ønsker. Jeg tror at mange fedre møter en ganske alvorlig hverdag den dagen kona blir gravid og de opplever alle de tradisjonelle holdningene som er til det å få barn. Før man får barn, tror man faktisk at man er ganske likestilt. Det tror jeg også disse kommende fedrene i Høyre tror. Men den dagen jenta blir gravid og man skal sette seg ned og diskutere permisjon, er det mange forventninger som ligger der, og som styrer våre valg. De er ikke så individuelle og fri som man later til å tro. Da er det faktisk ganske tradisjonelle holdninger hos bestemødre, hos arbeidsgivere og etter hvert også hos den jenta man skal diskutere det med. Da er vi over på det poenget som Olemic Thommessen snakket om. Han snakket om at jeg på en måte er som fru Vom: Jeg tror ikke noe på kvinners egne valg og at vi kvinner ikke ønsker at fedre skal ta ut noen fedrepermisjon. Men det er faktisk slik fremdeles i dag at også unge jenter er ganske bundet av det tradisjonelle kjønnsrollemønsteret. Og det er ikke noe som representanten Gjul har diktet opp! Det kan til og med dokumenteres gjennom en rapport fra Nav, som er en studie av mors og fars uttak av foreldrepermisjon, som faktisk har tittelen «Moderne familie – tradisjonelle valg», som dokumenterer at man tar veldig tradisjonelle valg basert på kjønnsrollemønsteret, og at også i familier som ikke taper økonomisk på det, velger man en veldig tradisjonell deling. Hvor lenge far er hjemme, er styrt av mors utdanning og yrkesdeltakelse, mye mer enn av andre ting. Hvis mor ønsker å være hjemme kort tid, da får far lang permisjon. Hvis mor ønsker å være hjemme lenge, blir det kort permisjon på far. Det er det som styrer oss i dag. Derfor synes jeg det er litt trist at Høyre ikke ser at konsekvensene av forslaget deres kommer til å bli ganske dramatisk for fedres rettigheter.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-06-08:
Representanten Gunn Karin Gjul er jo veldig opptatt av likestilling og fedrekvoten, og det var nesten rørende å høre representanten snakke om hvor viktig det er for barns oppvekst at far er hjemme den første tiden. Man mener også at forslaget fra Fremskrittspartiet om å oppheve fedrekvoten er forkastelig. Men hvis det f.eks. kommer til et samlivsbrudd, er det ikke så enkelt for far å ta del i barns oppvekst, og i hvert fall ikke de første årene, fordi det er mor som i grunnen får alle rettigheter når det gjelder fødselspermisjon etter samlivsbrudd, i stedet for far. Mitt spørsmål til representanten er om Arbeiderpartiet vil kjempe like hardt for at far ved samlivsbrudd også skal få rett til å ta ut permisjon.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-06-08:
La meg slå helt klart fast at Fremskrittspartiet er imot fedrekvoten fordi vi ønsker at foreldrene selv skal kunne få lov til å bestemme fordelingen av de ukene de skal ha. Det Fremskrittspartiet også ønsker, er at det skal være automatisk delt omsorg ved samlivsbrudd. Det er Fremskrittspartiets politikk. Vi mener at det hadde vært mye enklere hvis vi hadde hatt automatisk delt omsorg. Det som er viktig, er at når denne regjeringen er for en fedrekvote, så må logikken være at den også fungerer hvis det blir et samlivsbrudd. Derfor forundrer det meg at representanten her snakker om at delt omsorg, at far tar del, er en god egenskap, men ikke selv ser at det er like viktig ved et samlivsbrudd. Men kanskje synes representanten nå at dette er en så god idé at hun vil kjempe for delt omsorg også ved samlivsbrudd.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-06-08:
Jeg takker for spørsmålet. Fremskrittspartiet har troen på far, vi tror på den moderne far. Jeg har spurt mine kolleger, og andre fedre der ute, om de selv ønsker å få fordele disse ukene, og har fått klart svar om at det ønsker de. Derfor forundrer det meg litt at Kristelig Folkeparti, som er et familieparti, ikke ser at familien selv skal få lov til å bestemme disse ukene. Så sier Kristelig Folkeparti at far er så viktig. Ja, far er viktig i et godt samliv, og han er også viktig etter et samlivsbrudd. Jeg kan nesten spørre representanten tilbake om hvorfor ikke Kristelig Folkeparti ser at det er viktig at far også får ta del i barns oppvekst etter et samlivsbrudd. For Kristelig Folkeparti er jo ikke for at en skal ha en automatisk delt omsorg? Men jeg kan forsikre representanten om at Fremskrittspartiet mener at i den utviklingen en har sett i samfunnet de siste 20 årene, er det ikke fedrekvoten i seg selv som har gjort at vi har fått et mer likestilt samfunn.
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-06-08:
SV er veldig opptatt av likelønnspolitikken og del av likelønnspotten, som også representanten Hofstad Helleland var inne på, og fedrekvoten er også viktig for SV. Representanten sa også i sine innlegg at dette er viktig for far, og det er viktig for barnet. Fremskrittspartiet kan faktisk være helt enig med representanten fra SV i at det er viktig at både mor og far er til stede i barnets første oppvekstår, og det er viktig at barnet får kjenne sin far fra starten av, i første leveår. Men mitt spørsmål til representanten fra SV gjelder selvstendig opptjeningsrett for far. Ser representanten at det at far har selvstendig opptjeningsrett, er en viktig del av å få dette på plass?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-06-08:
Ivareta alle familier, sier representanten fra Senterpartiet. Det stusser jeg gjerne på. Fremskrittspartiet ønsker å ha en ordning der familien selv skal kunne få lov til å fordele disse ukene. Da hadde vi ivaretatt alle familiene. Det vitner om liten tro fra Senterpartiets side når de sier at det er mangel på diskusjon rundt kjøkkenbordene i de enkelte familiene. Det mener Fremskrittspartiet er helt feil. Vi tror det er en god diskusjon i alle familier når det står om et så viktig tema. Jeg er også overrasket over Senterpartiet her, for de har ganske mange bønder rundt omkring i sin velgermasse som kanskje har problemer med å få tatt ut denne kvoten som representanten er så opptatt av, også knyttet til selvstendig opptjeningsrett for dem som driver med landbruk i dag. Så mitt spørsmål til representanten blir: Ser Senterpartiet at det er viktig å få på plass en selvstendig opptjeningsrett for fedre?
Solveig Horne (Fremskrittspartiet), 2010-06-08:
Først av alt kan jeg forsikre representanten fra Kristelig Folkeparti om at jeg ikke har gått meg vill. Jeg har peilet inn kompasset på dagens moderne familie. Det trodde jeg faktisk at også Kristelig Folkeparti hadde gjort. Hvis jeg ikke tar helt feil, er et av budskapene til Kristelig Folkeparti – iallfall i forbindelse med valg – frihet for familien, at familien er i hovedsetet. Valgfriheten for familien har vært veldig viktig for Kristelig Folkeparti også når det gjelder kontantstøtten – at familiene selv kan få lov til å bestemme om de ønsker barnehage til sine barn, om de ønsker dagmamma, eller om de ønsker kontantstøtte. Det er valgfrihet, det den enkelte familie selv skal få lov til å avgjøre. Det har i hvert fall vært det jeg har trodd Kristelig Folkeparti har stått for hele veien. Derfor gjelder mitt spørsmål til representanten nå hva forskjellen er på denne valgfriheten og det at foreldrene selv kan få velge når det gjelder fedrekvote og foreldrepermisjon. Mitt spørsmål til Kristelig Folkeparti er: Ser ikke Kristelig Folkeparti at det er like viktig å ha valgfrihet for familiene her?
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Jeg har lyst til å forfølge replikkordskiftet mellom representantene Gjul og Horne. Representanten Horne presiserer igjen i sitt innlegg at Fremskrittspartiet er veldig for likestilt foreldreskap etter skilsmisse og samlivsbrudd, og er opptatt av fars rettigheter i denne sammenheng. Det er jo egentlig en god egenskap. Men er det ikke viktig for Fremskrittspartiet at disse parene også er likestilte mens de er en familie? Er det sånn at Fremskrittspartiet er for fedrekvote bare ved samlivsbrudd? Er det sånn vi kan oppfatte det? Og tror representanten Horne at det forslaget som nå er fremmet av Fremskrittspartiet, styrker fars rolle?
Gunn Olsen (Arbeiderpartiet), 2010-06-08:
Det er så mange flinke, unge foreldre. Unge barnefamilier har en veldig krevende hverdag. Det er så mange brikker som skal på plass for å få jobb og fritid og et godt familieliv til å fungere. De utfordres hele tida og påvirkes av det samfunnet som er rundt dem. Ikke minst gjelder det barna. Det er jo slik at ingen vokser opp bare innenfor husets fire vegger. De vokser faktisk opp i samfunnet. Derfor trenger de veldig god ballast både fra far og mor. Det er veldig viktig at vi viser unge barnefamilier tillitt. Det er så bra å se at flere fedre tar ut større del av sin permisjon. Det kan jo ikke være tvil om at fedrekvoten har vært et viktig virkemiddel for den positive utviklingen. Det er selvsagt at det er veldig bra for barna å ha god kontakt med far. Det er like selvsagt at det er bra for far å ha god kontakt med barna. Selvfølgelig gir det også mor en mye bedre mulighet til å få et mer likestilt liv i familien. Det gir hele familien et bedre utgangspunkt for framtida, uansett hva som måtte skje i familien, også ved skilsmisser og samlivsbrudd. Det er umulig å se for seg mer likestilte familier ved å fjerne fedrekvoten. Flere har i denne debatten brukt Danmark som eksempel i velferdsspørsmål. Det er altså et faktum at kun 25 pst. av danske fedre tar ut permisjon etter at Danmark fjernet fedrekvoten i 2001. Jeg må si at det er veldig flott å høre far til fire, representanten Håbrekke fra Kristelig Folkeparti, rose fedrekvoten og si hvor viktig den er som en rettferdig ordning for far. Det er ganske interessant at det er to generasjoner som diskuterer fedrekvoten. Min oppfatning er at fjerning av fedrekvoten er en undervurdering og en diskriminering av far som en like god omsorgsperson som mor. Min erfaring er i alle fall den at far selvsagt er like god, men i min generasjon har det handlet mye om å slippe ham til. Jeg synes det er ganske gammeldags, rett og slett, når Høyre og Fremskrittspartiet mener at familier skal fordele fritt i familien. Ja, spørsmålet er: Blir det mer frihet? Det blir i alle fall ikke mer likestilling, og det styrker ikke forholdet mellom far og barn. Så er jeg fornøyd med at regjeringen har varslet en gjennomgang av forenklingen av foreldrepermisjonen. Det tror jeg nok vi ser fram til.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-08:
Sannsynligvis er vi i utgangspunktet enige om at fedre skal delta aktivt og selvstendig i barneomsorg. Hvis vi mener at det er viktig at fedre skal delta aktivt og selvstendig i barneomsorg, viser erfaring så langt, i Norge og i nabolandene våre, at det er en nesten pinlig nøye sammenheng mellom fars uttak og lengden av fedrekvoten. Vi kan like det eller ikke – selv misliker jeg det – men slik er vi nå, vi fedre. Vi tar lydig imot et minimum, og setter pris på det, tror jeg, men heller ikke noe mer. Det kan være flere årsaker til dette. Det har vi vel i og for seg allerede vært inne på i debatten. Årsakene varierer og er selvsagt individuelle, men det generelle bildet viser at det er nærmest en slags lovmessighet: Far takker ja til minimumsretten, men heller ikke noe mer. Derfor er det veldig viktig for oss rød-grønne nå at denne retten utvides, og jeg tror vi alle er overbevist om at far med glede vil følge etter – i hver fall vi rød-grønne tror at far med glede vil følge etter. Dermed er det – når jeg får tenkt meg litt mer om – sannsynligvis feil, det jeg åpnet med å si. Vi er sannsynligvis uenige om hvor viktig det er for far, for ungen, for mor og for samfunnet at vi utvikler et samfunn som er preget av et mer likestilt foreldreskap. Det overrasker meg virkelig at Høyre ikke har kommet noe lenger i sitt politiske prosjekt i 2010 – et parti som ellers er rørende opptatt av at dette med kjønnsproblematikk er viktig, og at forskjeller mellom gutter og jenter skaper mye problemer bl.a. i skolen. Vi har en interpellasjon senere i dag der Høyre-representanten Henning Warloe nettopp tar tak i den problemstillingen og spør den rød-grønne statsråden hva hun har tenkt å gjøre med det. Det kunne jo være en mulighet, Høyre, at vi ikke valgte å ta tak i problemet først i barneskolen eller i ungdomsskolen, men at vi kanskje begynte nettopp i ungenes første leveår. Nei, dette er forskjellen mellom oss, gode Høyre- og Fremskrittsparti-representanter. Jeg synes vi skal være litt mer ærlige og redelige, det er en redelig uenighet vi har med å gjøre. Vi er rett og slett er uenige om hvor viktig denne fedrekvoten er, hvor viktig det er med et likestilt foreldreskap. Høyre og Fremskrittspartiet ser på dette som en vakker mulighet i et moderne samfunn, noe familien har snakket sammen over kjøkkenbordet om. Jeg har lært det så langt i debatten at det er liksom over kjøkkenbordet dette skal avgjøres. Noen vil på en god og vakker og varm måte ta imot denne muligheten, og andre vil ikke gjøre det. Men vi rød-grønne er utålmodige. Vi ønsker å være offensive, vi vil utvikle et samfunn som på alle mulige måter – ikke minst i arbeidslivet – er tjent med at vi får på plass et mer likestilt foreldreskap. Så sitter Høyre og Fremskrittspartiet og krysser fingrene. Noen av Høyre- og Fremskrittsparti-representantene vil håpe at far i større grad vil benytte seg av denne retten, andre tror jeg rett og slett er såre fornøyd med tingenes tilstand, at det er mor som er den dominerende figuren.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-08:
For det første var det litt overraskende å høre at dette er SVs eneste virkemiddel inn i likelønnsdebatten. Da har representanten fulgt med lite i det politiske ordskiftet bl.a. om likelønnspott. Vi har flere argumenter for at vi synes at dette er viktig: Det er viktig for far, det er viktig for ungen, det er viktig for mor, og det er viktig for samfunnet at vi også får på plass likestillingsperspektivet, og får det plassert ut i praksis innenfor dette området, slik det er på andre områder i samfunnet. Så det er mange ulike årsaker til at vi synes at dette er viktig. Enda en gang: Det er godt for far at far også får en såpass lang mulighet til virkelig å innta rollen sin og spille den rollen på en god måte, ikke minst med tanke på hvordan en skal operere som far senere i livet. Det er veldig godt for ungen. Det er veldig godt for mor at en får på plass far i denne rollen. Og, som sagt, jeg tror samfunnet vil sette stor pris på at vi også får en mer likestilt tilnærming til dette.
Aksel Hagen (Sosialistisk Venstreparti), 2010-06-08:
Jeg skjønner ikke helt sammenhengen i Fremskrittspartiets argumentasjon når en både slåss en heroisk kamp for å få likestilt opptjeningsrett og samtidig synes det er så problematisk det som her blir foreslått fra den rød-grønne regjeringas side. Hvis Fremskrittspartiet er oppriktig opptatt av likestilling på dette området, skulle Fremskrittspartiet med letthet kunne slutte seg til det som regjeringa her har foreslått om utvidelse av fedrekvoten.