Victor Norman (Høyre), 2002-04-30:
Formålet med det nye regelverket for attføringsytelser var bl.a. å understreke at ytelsene til yrkesrettet attføring skal være korttidsytelser, og at målet for attføringen er at vedkommende skal tilbake til arbeidslivet. Samtidig var det behov for et administrativt enklere regelverk, som også var lettere å forstå for den enkelte stønadsmottaker. Jeg synes, som jeg har gitt uttrykk for i Stortinget tidligere også, at i hovedsak ivaretar det nye regelverket disse hensynene på en god måte – jeg vil understreke i hovedsak. Men jeg tror vi i ettertid kommer til å konstatere at omleggingen av systemet var en riktig omlegging, og at den brede politiske enigheten det var om hovedtrekkene i dette systemet, er en politisk enighet som Stortinget kan være stolt av. I forbindelse med innføringen av det nye regelverket ble det også innført nytt saksbehandlingssystem i Aetat og nye rutiner både for Aetats ansatte og for mottakerne av attføringsytelser. Dette innebar bl.a. bruk av meldekort. Siden dette var en ny ordning for personer på attføring, opplevde Aetat en økning i antall henvendelser til etaten i den første tilvenningsperioden. Det medførte et større arbeidspress i etaten, og det innebar at noen brukere i denne perioden fikk forsinkede utbetalinger som følge av flaskehalser i systemet. Jeg har lyst til å gi uttrykk for at jeg er lei for at Aetats brukere opplevde redusert service i denne perioden, og er ekstra lei meg for at noen mottok ytelser forsinket. Disse problemene har avtatt, og andelen meldekort som nå sendes i retur på grunn av feil eller mangelfull utfylling, er kraftig redusert. Situasjonen er altså i ferd med å stabilisere seg på et normalt nivå. Jeg er veldig glad for den enstemmige komiteinnstillingen. Enstemmigheten gir både tyngde og bredde for en innretning av attføringsarbeidet som skal gjennomføres av Aetat i konstruktivt samarbeid med andre. Jeg har merket meg at komiteen foreslår at de som har fått forsinkede utbetalinger som følge av feil begått i Aetat, skal få kompensert dokumenterte ekstrautgifter de er blitt påført som følge av slike feilutbetalinger. Jeg har allerede gitt Aetat beskjed om å utarbeide en slik ordning. Jeg har også registrert at komiteen går inn for å videreføre overgangsordningene for alle dem som ved regelendringens ikrafttredelse var under attføring. Dette er et godt generelt prinsipp, og det vil bli fulgt opp i forbindelse med budsjettarbeidet. Komiteen har videre flere forslag og merknader til det nye regelverket som det etter min vurdering er relevant å se nærmere på. Departementet er nå i gang med en evaluering av hele det nye regelverket, og i denne gjennomgangen vil man fokusere på de samme spørsmålene som komiteen er opptatt av, f.eks. hvordan ulike grupper kommer ut under nytt regelverk. Videre vil departementet evaluere utformingen av meldekort for mottakere av attføringspenger. I den forbindelse vil departementet også vurdere de konkrete synspunktene komiteen har kommet med for å gjøre regelverket bedre egnet slik at personer på attføring kan vende tilbake til arbeidslivet. Resultatet av alle disse vurderingene vil Stortinget få ta del i gjennom Arbeids- og administrasjonsdepartementets budsjettproposisjon for 2003. For å sikre fremtidig verdiskaping og videreutvikling av velferdsordningene våre er det viktig med høy yrkesdeltakelse. Avtalen om et inkluderende arbeidsliv er et viktig bidrag her. Jeg registrerer at komiteen i sin innstilling også vektlegger høy yrkesdeltakelse ved å fremheve at personer som av ulike grunner står utenfor arbeidsstyrken, må få muligheter til å delta i arbeidslivet. For at arbeidet med å få personer inn igjen i arbeidslivet skal lykkes, er det viktig at regelverket er hensiktsmessig utformet. Men regelverket alene avgjør ikke om vi vil lykkes i å få tilsatt flere arbeidstakere med redusert funksjonsevne. Hensiktsmessige tiltak, god oppfølging og god service fra Aetat er også helt sentrale elementer som i samvirke med regelverket kan bidra til å mobilisere arbeidskraften og utnytte potensialet i arbeidsstyrken. Det er derfor viktigere enn noensinne å omstille og omorganisere Aetat til en brukerrettet kvalifiserings- og formidlingsetat. Og det er viktig at etaten både får ro og politisk oppslutning om denne store oppgaven. Aetat må, hvis vi skal få flere yrkeshemmede ut i arbeidslivet, utvikle kompetanse som etaten i dag mangler. Den må omstille seg slik at kvalifiseringsarbeidet får større vekt, og det er viktig at vi får like bred politisk oppslutning om de omstillingene som er nødvendig i Aetat, som den gledelig brede oppslutningen vi har om komiteinnstillingen i dag.