Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2010-03-09:
Det er en viktig sak vi har til behandling. Barn har behov for en harmonisk oppvekst i familien, uavhengig av mors og fars livssituasjon. Men det er stor avstand mellom NoU-en og lovforslaget som nå er fremmet av Regjeringen. Utvalget fikk i oppdrag å se på endringer i barnelovens bestemmelser om foreldreansvar, fast bosted og samvær der begge foreldre anses å være like viktige for barnet også etter samlivsbruddet. Hva er barnets beste? Hva er barnets rettigheter? Hva er problemet, og hva er det mulig å forbedre? Jeg føler at Regjeringen ikke fullt ut har svart på disse viktige spørsmålene. Jeg mener det er til barnets beste om barnet har god kontakt med begge foreldrene, i likestillingens tegn. Det bør jo også være en selvfølge, og det er en selvfølge for mange av oss. Men som statsråden sa i svarreplikken til Solveig Horne: Vi skal prøve å få det til, men vi skal gjøre det i form av dialog. Jeg tror ikke det er nok. Det er viktig å fokusere på barnets rettigheter når man diskuterer barnets beste. Alle barn har rett til samvær med sine foreldre, og barnets rettigheter må bli retningsgivende for hele barneloven. All form for fysisk og psykisk vold mot barn er ikke tillatt. Det er presisert i saken. Jeg vil presisere at det ikke skal være tvil om at fysisk vold mot barn ikke er tillatt i Norge, og det standpunktet står Fremskrittspartiet på. Men jeg vil påpeke at en for streng avgrensning av det straffbare området vil kunne innebære en rent formell kriminalisering av handlinger som neppe er skadelige, og som i praksis aldri vil bli håndhevet. Det er ingen barn tjent med blir stående. I realiteten kan dette svekke respekten for straff på dette området, til skade for det viktige arbeidet for å motvirke barnemishandling og annen skadelig vold mot barn. Som foreldre har man opplevd flere situasjoner med sine små gutter, der man faktisk har hatt fysisk kontakt i form av at man tar i armen når barna slår seg vrange foran godtehylla i butikkene. Det er ikke slikt vi er ute etter. Jeg føler at dette åpenbart ikke er en handling som det er naturlig å vurdere som et lovbrudd. Et slikt eksempel viser nettopp at en ved fysisk kontakt i forbindelse med barneoppdragelse må foreta en vurdering som kan være forskjellig fra lignende kontakt mellom voksne. Derfor er jeg skeptisk til utformingen av dette lovforslaget, det må ikke virke mot sin hensikt. Flytting er en stor endring i barns liv. Det er viktig at begge foreldrene har myndighet til å vurdere sakens ulike sider og de konsekvenser flyttingen kan medføre. Det kan være gode grunner for å flytte, og av og til er det også helt nødvendig. Men flytting er en stor endring i et barns liv, og det må gjøres på en skånsom måte for barnet. Mange foreldre og barn opplever en opprivende hverdag når det forekommer sabotasje av samværsretten. Etter gjeldende rett kan den som unndrar et barn omsorgen til den barnet bor fast med, straffes, men straffebudet verner ikke foreldre med delt omsorg, og beskytter heller ikke den som har samværsretten. Man bør kriminalisere også det å unndra barn samvær, hvis ikke blir det en urimelig forskjellsbehandling, og det er heller ikke barnet tjent med. Jeg ser at det kan være konfliktskapende med en straffetrussel for unndragelse av omsorg. Imidlertid kan straff like ofte virke konfliktdempende, da det gir partene større motivasjon til å bli enige om å holde seg til faste ordninger. Så dette bør vurderes som et viktig innspill i forslaget. Så ønsker jeg å fremme forslaget fra Fremskrittspartiet som er omdelt på representantenes plasser.