trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Jeg har også lyst til å understreke at de virkemidlene som jeg allerede har nevnt, og som statsråden har nevnt, er gode virkemidler for veldig mange, men det er ikke tilstrekkelig. Og det er det industrien veldig tydelig tar opp med oss – at den trenger noe mer. Den trenger nettopp et fokus på livslang læring, på å ta i bruk digitaliserte løsninger og på autonome løsninger ute i industrien og å heve kompetansen for nettopp det. Da er det begrensninger i regelverket og rammeverket for de programmene som foreligger. Derfor hadde det vært en stor styrke hvis en kunne høste erfaringer med industri 4.0-piloten, som er foreslått her. Når statsråden sier at hun vil utvikle mulighetsbildet på en litt annen måte enn akkurat å følge en slikt industriprogram, og de andre programmene som allerede er etablert, ikke er tilstrekkelig, hvordan vil statsråden da sørge for at industrien f.eks. på Kongsberg i utgangspunktet skal kunne finne hjem i de ordningene som er etablert, med det behovet som er der?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Jeg tror vi må erkjenne at ut fra det industrien selv sier og uttaler veldig tydelig, har en ikke tilstrekkelige virkemidler eller tilstrekkelige plattformer for å møte den digitale revolusjonen som nå pågår i industrien, på en god nok måte. En mangler både kompetanse og fokus på rammeverket rundt det. Jeg synes det er beklagelig at regjeringen og næringsministeren i utgangspunktet med en så positiv inngang til et slikt forslag faktisk velger å stille seg i en posisjon der en ikke er med på å realisere det, høste de erfaringene som ligger der, noe jeg tror hadde vært særdeles nyttig. Det handler om å styrke kompetansen, styrke mulighetene. Vi ser at Tyskland, f.eks., har en mye mer offensiv tilnærming til industri 4.0 og den revolusjonen som pågår der, enn vi har i Norge. Mitt spørsmål blir igjen: Vil det være utenkelig at en gjennom de andre virkemidlene etablerer det som i utgangspunktet etterspørres, med en sånn industri 4.0-pilot?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Å gjøre disse forslagene om til en stor debatt om EØS tror jeg er særdeles uklokt. Dette handler i utgangspunktet om å bruke de midlene vi har til rådighet – i en krisesituasjon, på den ene siden – på fornuftige tiltak, sysselsetting og til å understøtte norsk næringsliv, norske bedrifter og norske arbeidsplasser. Punkt to: Er det innretninger i støtteordningene som den norske stat på vegne av skattebetalerne bruker i dag, som det vil være fornuftig å tenke gjennom? Vil det være riktig bruk i fortsettelsen? Det er punkt to. Og punkt tre er de offentlige anskaffelsene, hvordan vi innretter dem. Når det gjelder offentlige anskaffelser og det som er presisert i dette, er jeg forundret over at offentlige innkjøp generelt gir økt aktivitet og sysselsetting i Norge. At noen i utgangspunktet er imot det, er helt uforståelig – komplett uforståelig. Og at de dekker seg bak en EØS-avtale, er også helt uforståelig. At Stortinget ber regjeringen utarbeide retningslinjer til bruk ved framtidige bevilgninger av støtteordninger, subsidier, krisepakker og lignende, som sørger for at bevilgningene gir økt aktivitet og sysselsetting i Norge – er det ikke ganske naturlig å stille sånne krav når man stiller opp ekstraordinært for å få opp aktiviteten? Det ville jo være merkelig rart hvis norske skattebetalere og det norske storting skal bruke penger aktivt for å understøtte næringslivet i Nederland. Det er jo ikke i tråd med EØS-avtalen eller noe sånt, det er bare feil bruk av skattebetalernes penger i en ekstraordinær krisesituasjon. At ikke Stortinget også stiller seg opp og er med på at Stortinget og regjeringen sørger for at bevilgede krisepakkemidler blir brukt i henhold til Stortingets forutsetninger om at det skal gi økt aktivitet og sysselsetting i Norge, er helt uforståelig – det at man ikke legger det som grunnlag og har det som rettesnor i bruk av penger. Og så skal jeg ta opp et par ting til. Vi har innretninger på enkelte av virkemidlene våre, f.eks. gjennom Enova. Når det gjelder f.eks. å understøtte norsk teknologi innenfor maritim sektor, så går pengene til rederen. Rederen kan ta med seg pengene og bygge båten og gjøre alt det teknologiske i Romania eller andre land. Det spiller ingen rolle, det er ingen krav, det er egentlig fritt bruk av pengene så lenge de går til de formålene som er sagt. Men det å bygge kompetanse og muligheter i norsk næringsliv må jo være hovedinnretningen. Det må være hovedinteressen til norske politikere. Men da jeg hørte saksordføreren argumentere her, ble jeg litt skremt over posisjonen som var tatt overfor – etter min mening – opplagte forslag som ligger i innstillingen. Og jeg fremmer med dette de forslag som Arbeiderpartiet er en del av.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Nok en gang hører vi at EØS-avtalen skyves foran, som en barrikade, når det gjelder en del av de forslagene som blir tatt opp i denne saken. Jeg har lyst til å spørre statsråden: Når det gjelder forslagene nr. 1–3 i innstillingen – jeg går ut fra at statsråden er godt kjent med innstillingen – vil jeg spørre om det er noen av de forslagene som strider imot EØS-regelverket, og på hvilken måte, i så fall.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Det er vanskelig å forstå hvor langt en strekker EØS-avtalen når det blir vist med hendene og ikke med henvisning til forslagene. Jeg spør igjen, for det er ganske vesentlig: Forslagene nr. 1–3 handler om hvordan vi innretter bruken av krisepenger og offentlige anskaffelser i Norge. Det er ikke en firkantet boks vi vil ha, men at en hele tiden understreker ønsket om økt aktivitet og sysselsetting. Så jeg spør igjen, og håper på et litt tydeligere og klarere svar og en avklaring: Er det noe i forslagene nr. 1–3 som strider imot EØS-avtalens bestemmelser?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Jeg kan også være med på å understreke EØS-avtalens betydning for norsk næringsliv. Det handler ikke om det. Jeg spør konkret: De tre forslagene som er fremmet, og som blir nedstemt, strider de mot EØS-avtalen og det handlingsrommet som er i tilknytning til EØS-avtalen? Det må kunne gå an å svare ja eller nei på det og ikke lage en masse bomullssvar om hva som er skrevet totalt sett og ikke. Jeg spør: Er det noe i veien for at Stortinget kan vedta forslagene nr. 1, 2 og 3, i henhold til det som er EØS-avtalens regelverk? Det må kunne være veldig enkelt å svare på det.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Ut fra den debatten som har vært, skulle en tro at de som stemmer for forslagene som er tatt opp i denne saken, i prinsippet er imot EØS-avtalen. Jeg har bare lyst til å understreke at jeg er helhjertet for EØS-avtalen. Jeg er for frihandel, men også handel med noen tanker for konsekvenser, det er litt vesentlig. Ta forskningsskipet: «Ribbet for grønn teknologi», og «får dieselmekanisk framdrift. Startet som en Rolls Royce og endte opp som Lada», står det i Teknisk Ukeblad i mars. Hvorfor ble det ikke stilt krav om mest mulig klimavennlig framdrift og å bruke de løsningene som kanskje norsk kompetanse kan levere på i større grad enn det som er den tradisjonelle helt ordinære hyllevaren, som nederlandske firmaer leverer på. Det er den type innretning det står at en ønsker å gjøre her. Det er litt viktig at en spesielt i krisetider klarer å bygge opp rammeverk, og at en, når en skal utvikle teknologi og nye muligheter for norsk industri – ikke minst innenfor maritim sektor – bygger et rammeverk som også er med på å favorisere norsk kompetanse og norske bedrifter, og ikke diskvalifiserer dem. For norske bedrifter er jo gode hvis det blir satt høye klima- og miljøkrav, men de er kanskje ikke fullt så gode som andre når det gjelder å sette sammen en serieprodusert hyllevare. Det er det det gjennomgående handler om. Når en dekker seg bak at det ikke er handlingsrom i EØS-avtalen for å vedta det, blir selv jeg skeptisk, men det er bare ord og retorikk i denne sammenhengen. Det er selvfølgelig fullt mulig å vedta de forslagene som ligger her, og som burde vært et viktig signal for hvordan Stortinget opplever og oppfatter at en bør håndtere den typen saker i fortsettelsen. Ut fra den debatten som har vært her nå, vil jeg i hvert fall utfordre Fremskrittspartiet, som i utgangspunktet er for intensjonen i forslaget, til å stemme for. Intensjoner kan være gode å ha, men det kan også være greit å ha en liten styringskurs, eller en liten kurs, for regjeringen når det gjelder oppfattelsen som har kommet fram gjennom denne debatten, at her er det bare å sette hendene på ryggen og ikke gjøre noen ting – ut fra det som er situasjonen.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Jeg har hatt ordet bare én gang før.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Så flott, jeg kommer sikkert ikke til å bruke tiden, jeg skal være veldig kort. Jeg har ikke tatt til orde for at vi skal instruere selskapene. Det har jeg ikke sagt på noen som helst måte. Jeg har sagt at vi skal bygge rammer rundt de skattebetalernes penger som vi bruker til å understøtte norsk næringsliv gjennom krisetiltak og gjennom offentlige anskaffelser. Det er det det handler om. Når det gjelder situasjonen som var på norsk sokkel, og som Statoil var eksponert for en viss tid, hvor en satte ut store oppdrag ute, burde vi ha strammet inn konsekvensene betydelig for hele norsk sokkel på hvordan en kunne utlyste konkurransen, og likeledes hente inn risikoavlastningen gjennom skattesystemet. Det burde kanskje vært gjort den gangen, men det har heldigvis endret seg. Statoil, nå Equinor, har forstått at det de gjorde den gang, er det bedre å gå til norske verft og norsk kompetanse med for å bruke det i utvikling av sine produkter.
Margunn Ebbesen (Høyre), 2021-06-02:
Jeg takker komiteen for samarbeidet i denne saken, som også har vært innom utenriks- og forsvarskomiteen for uttalelse. Gjennom denne proposisjonen ber regjeringen om Stortingets samtykke til deltakelse i EØS-komiteens beslutning om innlemmelse i EØS-avtalen om forordning om etablering av program for det indre marked. Programmet om det indre marked består av tidligere separate program og budsjettlinjer. Fra norsk side er det besluttet å delta i deler av programmet der Norge viderefører deltakelse i programdeler hvor Norge har forpliktelser i henhold til EØS-avtalen, samt å delta i to nye programdeler hvor det vurderes at Norge vil få mye igjen for deltakelse. I proposisjonen redegjøres det for de ulike programdelene og programelementene og hvilke deler av programmet Norge ikke skal delta i. Det er viktig for norsk næringsliv at vi samtykker til deltakelse nå, slik at vi unngår forsinkelse for norsk næringsliv, og at de kan være med allerede fra oppstarten nå i 2021. Tilbakemelding fra relevante aktører og institusjoner er at de er gjennomgående positive til norsk deltakelse i programmet for det indre marked. Det indre marked er en grunnstein i EU og har siden opprettelsen bidratt til vekst, konkurransekraft og sysselsetting. Som en integrert del av EUs indre marked gjennom EØS-avtalen er det viktig for Norge med et velfungerende indre marked. Et felles regelverk skaper forutsigbarhet og likeverdige konkurransevilkår for alle. Programmet starter opp nå i 2021 og varer til og med 2027. Selve avtalen var formelt ikke vedtatt i EØS-komiteen da proposisjonen ble sendt fra regjeringen til Stortinget. Imidlertid ble den vedtatt i EU 28. april i år. Nå gjenstår bare behandlingen i EØS-komiteen, og det er opplyst at det ikke er noe som tilsier at den ikke vil gå gjennom som skissert. Senterpartiet og SV foreslo i komiteen at proposisjonen skulle sendes tilbake til regjeringen i påvente av behandlingen i EØS-komiteen. Til det er det verdt å nevne at å bruke anledningen til å søke forhåndssamtykke i Stortinget også ble benyttet ved forrige behandling av norsk deltakelse i EU-programmene. En utsettelse av saken vil være uheldig og kan skape både usikkerhet om norsk deltakelse i programmet og, ikke minst, gjøre at vi ikke får mulighet til å delta i programmet fra oppstart.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
EU er vår viktigste handelspartner, og det indre markedet legger til rette for et konkurransedyktig og internasjonalt rettet norsk næringsliv. Det gir oss like konkurransevilkår, og det bidrar til en effektiv utnyttelse av ressurser og til økt verdiskaping. Det er i vår interesse at det indre markedet fungerer godt, og EUs program for det indre markedet er derfor viktig for Norge. Programmet har som hovedformål å styrke det indre markedet og konkurranseevnen til bedrifter i EU og EØS. Programdelene der Norge deltar, skal gi et bedre regelverk og et styrket samarbeid mellom nasjonale myndigheter på flere viktige områder. Programdelene gir også norske små og mellomstore bedrifter og gründere tilgang til flere nye ordninger og virkemidler. Programdelene skal i tillegg bl.a. bidra til bedre beskyttelse av forbrukere, bedre standarder for finansiell rapportering og bedre felles statistikk for det indre markedet. Det er viktig at EUs politikk for det indre markedet samsvarer med norske interesser. Norsk deltakelse i programmet vil være et viktig bidrag, siden aktivitetene og samarbeidet under programmet bidrar til EUs politikkutvikling for det indre markedet og tilhørende områder. Gjennom vår deltakelse vil norske synspunkter og erfaringer derfor komme til uttrykk på politikkområder som er viktige for norske bedrifter og borgere. Relevante aktører og institusjoner er positive til at Norge deltar. I innstillingen framgår det av denne mindretallsmerknaden som Senterpartiet ved komitélederen har redegjort for, at saken bør være ferdigbehandlet i EØS-komiteen før den forelegges Stortinget. Prosedyren med Stortingets forhåndssamtykke er foreslått for å gjøre det mulig for norske aktører å delta i programmet fra oppstarten av. Det er på samme måte som ved forrige behandling av norsk deltakelse i EU-programmene. Det ventes ingen vesentlige endringer i utkastet til avgjørelse i EØS-komiteen, og hvis det allikevel skulle bli vesentlige endringer, vil saken bli framlagt for Stortinget på ny.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Regjeringen er opptatt av å gjøre hverdagen enklere for små og store jobbskapere. Vi satte oss som mål å redusere næringslivets årlige administrative kostnader med 10 mrd. kr i perioden 2017–2021. Det kom i tillegg til 15 mrd. kr som følge av gjennomførte forenklinger i perioden 2011–2017. For å nå forenklingsmålet er det gjennomført tiltak som sparer næringslivet for om lag 11 mrd. kr årlig, enten gjennom direkte sparte kostnader eller spart tid. Regjeringens mål er sånn sett oppnådd ett år før fristen, og de største hovedbidragene har vært regelverksendringer, digitalisering av eksisterende rutiner og nye og effektive metoder for å utnytte data. På samme måte som for forrige periode jobber vi nå med en rapport som detaljerer forenklingstiltak og byrder i perioden. Forslagsstillerne foreslo et mål om 20 pst. reduksjon i administrative kostnader innen 2025. Det hadde forutsatt at vi hadde et nøyaktig tall for dagens samlede administrative kostnader. Det er noe det er beheftet stor usikkerhet ved, og er grunnen til at regjeringens to siste reduksjonsmål har vært i kroner og ikke i prosent. Sånn sett synes jeg det er fornuftig at Stortinget også har gått over til å se på kroner og ikke prosent. Jeg er enig i at det fortsatt er viktig å forenkle hverdagen, særlig for de små og mellomstore. At vi nådde forenklingsmålet før periodeslutt, har gitt oss muligheten til å starte arbeidet med å vurdere hvordan vi kan innrette forenklingsarbeidet framover og inn i en ny tid. En del av den vurderingen er å se på hvordan andre land har innrettet sitt forenklingsarbeid, og jeg mener det er viktig å sette seg mål. Våre egne erfaringer tilsier at en klar målsetting gir både oppmerksomhet og framdrift i en sak som denne. Ideelt sett skulle jeg ønske vi hadde fått tid til å gjøre litt mer arbeid knyttet til hvordan forenklingsarbeidet kan innrettes, men jeg registrerer at det er et flertall på Stortinget som ønsker å gå rett på en målsetting her og nå. For å ta komitélederens oppfordring vil jeg gjøre det ganske enkelt og si at jeg, uavhengig av stortingets vedtak, kommer til å se på dette med gevinstpotensial, og til å jobbe videre med hvordan en på best måte kan innrette det forenklingsarbeidet som Stortinget nå setter et mål for uten helt å ha for seg hvordan det skal skje.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Jeg har hørt representanten tidligere snakke om å legge ned statlige arbeidsplasser utenfor Oslo. Den jobben de gjør, er verdifull. De kommer med innspill. De kommer med vurderinger. Jeg har selv hatt møte med dem. Vi hadde en interessant samtale om hvordan ting har vært annerledes under pandemien, altså om en klarer å levere samme kvalitet på ting selv om en har hatt mye kortere frister. Jeg har ingen konkrete tall på hvor mye de har produsert, eller hva de har bidratt med til forenkling, men at de gir verdifulle bidrag til dette og annet med sitt arbeid, er jeg helt sikker på.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Denne saken handler om det forenklingsarbeidet som har pågått i årevis, og jeg vil svare ja, for vi har gjort innsparinger som næringslivet i dag bærer fruktene av. På mange måter er det ulike ting, som representanten selv var inne på. Det kan være å gjøre noe som før var manuelt, til å bli digitalt. Det kan være ting som er blitt kuttet ut, som vi ikke har trengt. At det har skjedd mye i forenklingsarbeidet, er helt åpenbart når vi klarer å måle hvor mye som har blitt gjort, ikke bare denne siste perioden, men også perioden før. Men det betyr ikke at vi ikke fortsatt må se på dette. Det betyr ikke at vi ikke kan få verdifulle innspill fra f.eks. Regelrådet også i det videre arbeidet.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Nå sitter ikke jeg med oversikten over absolutt alt regelverk vi har endret, eller alle forhold som Regelrådet har kommentert. Det er jo opp til oss om vi tar de innspillene som kommer, til oss, eller om vi velger å se vekk fra dem, men det betyr ikke at det ikke er viktig at de påpeker det, for det å ha noen som kan si hva konsekvensene vil bli, som sier hvilken betydning det vil ha, har en verdi. Så må vi ta beslutningen, men også med den kunnskapen de gir oss.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Jeg er på ingen måte imot å sette et slikt mål. Tvert imot sa jeg i mitt innlegg at jeg mener at et mål når det kommer til forenklingsarbeid, er viktig. Jeg mener også at det er mye av grunnen til at vi faktisk har lyktes i forenklingsarbeidet. Så jeg er absolutt for det. Akkurat nå er vi jo i gang med det. Så skjønner jeg, akkurat som representanten, at det kan være viktig som stortingspolitiker å ligge i front, komme med forslag og være på offensiven, men vi jobber med dette. Vi hadde kommet med et mål uavhengig av om Stortinget vedtok det eller ikke, men vi hadde kanskje hatt litt bedre kunnskapsgrunnlag for hva det målet skulle være, og hatt en litt bedre bakgrunn for hvordan forenklingsarbeidet kan innrettes, men at det skal være et mål for forenklingsarbeidet, er jeg absolutt for.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Industri 4.0 har åpnet et mulighetsvindu for norsk industri som må utnyttes i enda større grad. Å akselerere en slik utvikling er absolutt en målsetting. Heller enn å etablere nye virkemidler vurderer regjeringen det slik at det gir raskere og bedre effekt om vi forsterker eksisterende og velfungerende virkemidler og jobber for en bedre samhandling mellom disse. Regjeringen har stor oppmerksomhet rettet mot industriens rolle i framtidens bærekraftige økonomi. Vi har etablert ordningen Norsk katapult for å øke investeringsevnen i ny teknologi og styrke kompetansen i industrien. Fem katapultsentre er etablert så langt, og det er satt i gang en følgeevaluering av katapultordningen som vil gi innspill til justeringer og videre utvikling av ordningen. Klyngeprogrammet legger også til rette for utvikling av kompetanseteknologi og produksjonsmåter gjennom samarbeid i fellesprosjekter, og vil også kunne ha effekter utover klyngene når det nye delprogrammet for modne klynger implementeres. Grønn plattform er etablert for å sikre en forenklet og helhetlig tilgang til det næringsrettede virkemiddelapparatet, og er godt egnet for å styrke tilgangen på kapital i en tidlig fase for skalering og kommersialisering av prosjekter som kan bidra til grønn omstilling. Samarbeidet mellom Innovasjon Norge, Forskningsrådet, Siva og for så vidt også Enova i Grønn plattform bør videreutvikles framfor å suppleres med et nytt overlappende virkemiddel. Regjeringen startet i 2018 en helhetlig gjennomgang av det næringsrettede virkemiddelapparatet og jobber nå med å følge opp anbefalingene fra sluttrapporten. Nylig er Innovasjon Norge gitt i oppdrag å utvikle en felles førstelinje for virkemiddelapparatet, inkludert henvisningskompetanse til de andre virkemiddelaktørene og en felles digital inngang. Det jobbes nå med en pilot for det oppdraget, og det vil også være med og bidra til å tilrettelegge for en forenklet og helhetlig tilgang til nye og eksisterende virkemidler for industrien, i tråd også med det som er forslaget fra representantene. På kompetanseområdet er god kvalitet, koordinering og tilgjengeliggjøring av de ulike tilbudene som finnes, det viktigste, heller enn å etablere enda flere nye enheter.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Jeg synes det er en god intensjon bak dette forslaget, og jeg er opptatt av at vi utnytter de mulighetene som ligger i denne utviklingen, på en bedre måte enn i dag. Vi må gjøre mer nettopp fordi vi må få industrien til å lykkes enda bedre med digitaliseringen, for å utnytte de mulighetene som er der, og for å ta markedsandeler og være konkurransedyktige i et globalt marked. Jeg mener at vi har et veldig godt grunnlag i programmene i det virkemiddelapparatet vi har i dag. Jeg er opptatt av at vi, i stedet for å legge til nye ting hele veien, må utnytte det handlingsrommet og de mulighetene som ligger i det vi allerede har. Da mener jeg Grønn plattform er et ypperlig eksempel på noe som vi nå har etablert, som er en kobling mellom virkemiddelaktørene på en helt ny måte, og som kan gi store muligheter for gode prosjekter til grønn omstilling for industrien.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Vi står nå overfor en ny periode i mange viktige EU-programmer, som er viktige for industrien, og som jobber sammen med virkemiddelapparatet. Vi har Horisont Europa, og vi har InvestEU. Grønn plattform er en av de tingene vi nettopp har startet opp. Utlysningen er nettopp ferdig. Nå vurderes prosjektene. De skal tildeles nå framover. Det er for tidlig å si nå hvor godt vi har lyktes med dette. Det er akkurat det som er mitt poeng, at vi har et bredt og godt og solid virkemiddelapparat i dag. Hvis det er noe denne gjennomgangen viser, er det at det er for fragmentert og for lite samlet. Vi skal gjøre mer, vi må hele veien bli bedre, og det gjør vi gjennom de programmene og det virkemiddelapparatet vi har. Grønn plattform er ett eksempel, som vi nettopp har startet opp med. Vi har ikke en gang rukket å høste noen erfaringer fra det.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Mye av poenget med denne piloten, sånn som jeg forstår forslaget fra Arbeiderpartiet, er å jobbe videre med det som allerede eksisterer. Når det gjelder utdanning og kompetanse, er det ikke opp til Stortinget å lage utdanningsprogrammer som passer industrien – det må skje på universitetene og på høyskolene. Dette må være et samarbeid mellom næringslivet og universitetene og høyskolene. Med Grønn plattform, som jeg har nevnt, er vi så vidt i gang med den måten å tenke på, den måten å koble de ulike virkemiddelaktørene sammen i én plattform på, sånn at en kan møte prosjekter som er helt i startfasen, i kommersialiseringsfasen og i alle fasene mellom. Jeg er mer opptatt av å se på hva vi har nå, hvordan vi i må organisere oss for å få enda mer kraft ut av det og møte den etterspørselen som finnes. Men det må skje der ute, f.eks. på universitetene.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Spørsmålet fra representanten Lundteigen går jo nå over fra å være et systemspørsmål til å bli et spørsmål om budsjettøkning. Jeg er enig i at Bedriftsintern opplæring er et veldig bra tiltak. Det er også andre gode tiltak som industrien både har, bør og kan benytte seg av, knyttet til universitetene, som gjør at de kan få utdanninger lokalt der de har behov for dem, i tett samarbeid. Fram til nå har det blitt forvaltet av Diku i Bergen. Det er ulike veier inn i denne problemstillingen. Men hvis spørsmålet fra representanten er om vi skal øke rammene til disse ulike prosjektene, er det et budsjettspørsmål, som jeg ikke tar over bordet her og nå.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Jeg synes det er veldig positivt at representanten tar opp dagens regelverk, de mulighetene som foreligger i dag, og vil utvikle det istedenfor å legge nye programmer eller nye prosjekter på bordet. Jeg vil på ingen måte avvise at det kan være nødvendig å se på justeringer, tilpasninger eller endringer i de programmene som oppleves som nyttige for industrien og næringslivet i dag.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
En av de tingene vi nettopp har gjort for å koble virkemiddelapparatet tettere sammen, er Grønn plattform. Der har Innovasjon Norge, Forskningsrådet, SIVA og etter hvert også Enova satt seg sammen, laget én felles plattform, én vei inn, for å kunne realisere store prosjekter, enten i starten eller helt i kommersialiseringsfasen. Så dette er jo nettopp det vi jobber med, nemlig koblingen av virkemiddelapparatet, slik at det skal bli enklere å bruke, men også for at vi skal kunne realisere større og kanskje annerledes prosjekter enn det disse aktørene hver for seg hadde klart å gjøre.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Fallet i økonomisk aktivitet her hjemme under pandemien har vært mindre enn i mange andre land. Det skyldes bl.a. tiltak rettet mot norsk næringsliv, f.eks. kompensasjonsordningen, lønnsstøtteordningen, midler gjennom kommunene og lånegarantiordningen. Sammen har dette, sammen med god omstillingsevne, ført til at mange bedrifter har klart seg bedre enn vi kunne fryktet. Det indre markedet er vårt aller viktigste marked. Gjennom EØS-avtalen har norske bedrifter et utvidet hjemmemarked, og forutsetningen for at det skal kunne fungere, er at staten ikke behandler bedrifter fra eget land annerledes enn bedrifter fra andre EØS-land. Når norske bedrifter får tilgang til et stort marked, er det med på å sikre aktivitet, og det er med på å sikre lønnsomme arbeidsplasser i Norge. Konkurransen som norske bedrifter møter fra utlandet, gjør dem mer skjerpede, mer effektive, mer konkurransedyktige, og den konkurransen foregår hjemme, den foregår ute, og den bidrar til økt produktivitet i vår økonomi. Det er viktig for verdiskapingen i Norge og er en viktig del av grunnlaget for det som skal være vår framtidige velferd. Hvis vi hindrer internasjonal konkurranse, er vi også på sikt med på å redusere velferden i Norge. Anskaffelsesreglene skal fremme effektive offentlige anskaffelser med best mulig behovsdekning og kvalitet til lavest mulig pris. Det ligger et handlingsrom i regelverket, og allerede i dag er det omfattende veiledning. DFØ, som er regjeringens fagorgan for offentlige anskaffelser, har veiledningsvirksomhet rettet mot alle offentlige oppdragsgivere, inkludert fylkeskommuner og kommuner. Det er bedriftene selv som best kjenner næringslivet og de markedene de opererer innenfor. Myndighetenes oppgave er å legge til rette gjennom gode rammebetingelser som gir størst mulig samlet verdiskaping i norsk økonomi innenfor bærekraftige rammer. Hvis vi i for stor grad dikterer hvordan næringslivet skal drive sin virksomhet, er det sannsynlig at vi demper aktiviteten framfor å øke den. Vi må gi næringslivet så stort handlingsrom som mulig for at de skal komme seg gjennom den siste delen av krisen.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Det er ikke uten grunn at EØS-avtalen blir tatt opp her, fordi EØS-avtalen er det som sikrer oss tilgangen til det som er et enormt stort og viktig marked for oss. Det er klart at hvis vi skal ekskludere andre lands bedrifter fra å være med i offentlige konkurranser, kan det gå på tvers av EØS-avtalen. Når en anskaffelse som ble gjort av Havforskningsinstituttet, blir brukt som eksempel av flere stortingsrepresentanter, er det nettopp med utgangspunkt i: Hvor går grensene for EØS-regelverket? Det er handlingsrom, og det er et komplisert regelverk. Derfor har vi også veiledning knyttet til det handlingsrommet, men vi kan bare strekke det så langt før vi er i strid med EØS-avtalen. Vi skal også huske på – som det også ble sagt fra talerstolen – at de aller fleste av krisepakkene som er gitt, er gitt til norske bedrifter som driver her.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Hvis vi ser forslagene nr. 1–3 i sammenheng med det som står i innstillingen, og i sammenheng med det som blir sagt her, er det absolutt mulig at noe av dette vil stride imot EØS-avtalen. Det blir brukt konkrete eksempler, f.eks. denne anskaffelsen til Havforskningsinstituttet. Selvfølgelig må vi se ting i sammenheng. Jeg har svart på forslaget, det er blitt behandlet her i Stortinget, og jeg har holdt mitt innlegg. Det er et handlingsrom, men det handlingsrommet er det det er, og så kan det komme i strid med EØS-avtalen hvis vi går for langt når det gjelder det. En ting er at vi er i strid med EØS-avtalen, men problemet med det er at det vil svekke norsk næringsliv på sikt. Det er vår største fordel at vi har tilgang på det markedet, og hvis det skal fungere, må de samme reglene gjelde for alle.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Det står f.eks. i forslag nr. 1: «Stortinget ber regjeringen sørge for at bevilgede krisepakkemidler blir brukt i henhold til Stortingets forutsetning om at det skal gi økt aktivitet og sysselsetting i Norge.» Det må bety at det er nok rom til at man også kan gi offentlige anskaffelser, som f.eks. Havforskningsinstituttets anskaffelse, til bedrifter som ikke holder til i Norge. Men hvis representanten mener at dette betyr at alle offentlige anskaffelser skal tildeles norske bedrifter, at det skal legges inn i anbudene, så vil det være i strid med EØS-avtalen. Så her er det egentlig litt usikkert hva representanten og forslagsstillerne mener, hvis de ikke mener at dette er i grenseland i forhold til EØS-avtalen. Mener de bare at vi skal fortsette som i dag, men at de likevel skal kritisere offentlige anbud som kanskje går til andre land?
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Stortinget og regjeringen har altså lagt fram krisepakker for mange milliarder kroner, og de aller fleste av de pengene har gått til bedrifter som er hjemmehørende her i Norge, til arbeidsplasser som er her i Norge. Vi kan bruke det handlingsrommet som er, også når det gjelder anskaffelser. Ta skip som et eksempel: Vi kan bruke norsk som språk. Vi kan kreve betalt i norske kroner for å lempe valutarisikoen over på tilbyder. Vi kan kreve levering lokalt. Vi kan ta en rekke ulike grep for å legge til rette for at norske verft skal vinne en konkurranse, men vi kan likevel risikere at det er et utenlandsk verft som går av med det beste tilbudet. Nettopp det – det grunnleggende i at flere skal kunne by på en offentlig anskaffelse – er en viktig del av det systemet vi er en del av.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Det jeg mener er sunn fornuft, er frihandel. Det er EØS-avtalen. Det er å gi våre bedrifter tilgang på et stort hjemmemarked. Det er det som sikrer oss i lengden, det er det som gir økt verdiskaping, og som sikrer velferden i dette landet. Så er det sånn at det skjer mye arbeid på dette allerede. Vi har DFØ, som veileder offentlige aktører som skal legge ut anbud. Vi har behandlet en maritim melding, der det kom forslag i Stortinget om å opprette en egen kompetanseenhet for offentlige anskaffelser, som vi nå jobber med å følge opp. Så her er det et regelverk som vi mener det er viktig å forholde seg til. Det er klart at det er handlingsrom innenfor det, men her er det også veiledning. Den offentlige etaten som skal sende noe ut på anbud, må selv vurdere hvilke kriterier de skal legge til grunn for å få et best mulig tilbud.
Iselin Nybø (Venstre), 2021-06-02:
Den utskiftningen av flåten som skal skje framover, kommer til å skape aktivitet på norske verft, ikke fordi vi krever at det skal skje ved norske verft, men fordi norske verft er kjempegode på klimavennlige løsninger, fordi norske verft er i verdenstoppen, og fordi norske verft selv ser at de må være konkurransedyktige i et globalt marked og levere gode anbud. Derfor kommer de til å vinne fram i konkurransen. Det betyr ikke at alle skip og båter kommer til å bli bygd i Norge. Det betyr ikke at alle deler av en båt kommer til å bli bygd i Norge. Vi kan se for oss at skroget blir bygd én plass, og at den klimavennlige teknologien kommer fra norske tilbydere. Her er det et globalt marked. Jeg elsker frihandel. Jeg synes det er noe av det viktigste grunnlaget næringslivet vårt tuftes på, og det må vi bevare. Også når det av og til dukker opp ting vi stusser ved, må vi gå tilbake og se at det er til vår fordel at vi har det systemet vi har, for det sikrer oss å ha et stort marked og ikke et bitte lite et.
Kårstein Eidem Løvaas (Høyre), 2021-06-02:
Forenkling er et vakkert ord. Vi må aldri slutte å gjøre det, og vi må jobbe med det hele tiden. Det er gledelig at det under sittende regjering har vært gjort viktig og omfattende forenklingsarbeid i begge perioder og senest, som representanten før meg nevnte, i inneværende periode, med 11 mrd. kr. Målet var 10 mrd. kr, så man har nådd målet, og godt er det. Men det gjenstår mye, som komiteen også peker på. Jeg tror vi egentlig kan konkludere med at det alltid kommer til å gjenstå mye, for det vil alltid være behov for nye forenklinger, det vil alltid komme nye tekniske løsninger, det vil alltid være en samfunnsutvikling som gjør at man vil ha behov for å justere og forenkle hele tiden, hele veien. Jeg tror vi samtidig skal se lite grann på oss selv her på Stortinget, for det er vel sånn at noen av de rapportene vi får tilbake fra næringslivet om at ting har blitt mer komplisert eller mer byråkratisert, eller at det er flere krav til rapportering, er direkte følger av lover vi vedtar her. Det er altså flertall for et nytt mål. Jeg er veldig glad for at det ble i kroner og ikke i prosent, for dette er ikke en eksakt vitenskap. Av hva skulle man satt en prosent? Skulle det vært inneværende år, skulle det vært antall skjemaer, osv.? At det er et kronebeløp, tror jeg uansett er veldig fornuftig, når man nå danner et flertall i Stortinget for dette. Så synes jeg det er synd å lage et mål som er litt sånn: Tenk på et tall. For her er det et arbeid i gang, og det kunne kommet et bedre grunnlag til Stortinget før man satte et sånt mål ved at man hadde presisert enda mer: Det er dette vi tenker å gjøre, det er på denne måten vi tenker å gjøre det, vi anslår at det etter grundige vurderinger vil kunne tilsvare et tall i størrelsesordenen slik eller slik. Det vi gjør nå, er at vi snurrer lykkehjulet, det stopper på 11, og så velger vi det som målet for fremtiden. Tenk om det tallet i stedet hadde vært 18, eller tenk om det hadde vært 22? Det er litt synd hvis Stortinget da har sagt: Nei, det skal stoppe på 11. Allikevel er også regjeringspartiene glødende for forenkling, som også komitémerknadene viser. Vi kommer til å stemme subsidiært for tallet 11, men understreker at vi synes det er synd at man på en måte ikke ønsker mer kunnskap før man setter to streker under svaret.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-06-02:
Et lite land som Norge med en liten, åpen økonomi er helt avhengig av et effektivt næringsliv for å finansiere en relativt stor velferdsstat. Det er næringslivets verdiskaping vi i denne salen i stor grad høster av, når vi deler ut milliard på milliard til mer eller mindre gode formål hvert eneste år. Skatter og avgifter, enten direkte fra norske selskaper eller indirekte fra de menneskene som jobber der, utgjør størsteparten av statsbudsjettets inntektsside. Næringslivet ønsker, naturlig nok, å bruke tiden sin på å skape verdier i stedet for å rapportere til offentlige myndigheter. Det er ingen grunn til at myndighetene ikke skal ønske akkurat det samme, men av og til fører det til noen ulike målkonflikter. Selv om norske myndigheter ligger langt framme på mange områder, særlig hvis vi sammenligner oss med mange andre sammenlignbare land, f.eks. på digitalisering, er det også kjent at næringslivet i Norge bruker veldig mye tid på oppgaver som omhandler alt mulig annet enn å skape verdier. For kort tid siden debatterte Stortinget et annet forslag fra Fremskrittspartiet om forenklinger i havbruksforvaltningen. Da vi jobbet med den saken, fikk vi mange innspill som det også passer å gjenta i denne saken. En aktør skulle flytte en fôrflåte innenfor samme konsesjon og lokalitet, og i den prosessen måtte de forholde seg til sju forskjellige offentlige instanser. Mange lignende innspill får vi også når det gjelder tilsyn fra det offentlige, særlig fra reiselivsbedrifter i disse tider. På kort tid kan man få besøk, eller tilsyn, fra Arbeidstilsynet, Nav, skatteetaten, Mattilsynet, tolletaten, smilefjesordningen og Justervesenet, for å nevne noen – alle med legitime grunner til å drive tilsyn, men hvor det åpenbart hadde vært en styrke både for bedriftene og for det offentlige om disse i større grad hadde vært samordnet. La meg avslutningsvis få anerkjenne den jobben regjeringen Solberg har gjort på dette området i hele sin regjeringsperiode – det samme også for de siste årene med Stoltenberg-regjeringen. Det er dette arbeidet vi er opptatt av skal fortsette, det er derfor vi fremmer det forslaget til vedtak som vi gjør i dag, slik at vi sikrer at det ikke nå blir et hvileskjær i årene framover, fordi man har tatt mange av de lavthengende fruktene de siste årene. Det sikrer vi med vedtaket som Stortinget gjør i dag.
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-06-02:
Stortinget opererer jo ikke i et vakuum, og det gjør heller ikke Fremskrittspartiet. Vi er opptatt av å få gjennomslag, og det er ulike måter å gjøre det på. Denne gangen gikk vi litt tilbake i tid og fant fram Representantforslag 174 S for 2009–2010, fremmet 18. juni 2010. Det var et representantforslag fra stortingsrepresentantene Borghild Tenden og Trine Skei Grande om snarest å fastsette et mål om 25 pst. reduksjon i næringslivets administrative kostnader knyttet til regler og skjemavelde. Så noterer vi at statsråden mener at det er bedre å uttrykke et slikt mål i kroner, og da retter vi oss etter det. Likevel advarte statsråden i sitt brev til komiteen mot å fastsette et slikt mål i Stortinget. Hva er grunnen til at det for Venstre var riktig å fastsette et slikt mål i 2010 i Stortinget, men ikke i 2021?
Sivert Bjørnstad (Fremskrittspartiet), 2021-06-02:
Fremskrittspartiet slutter seg i all hovedsak til intensjonen i dette representantforslaget. Akkurat på samme måte som for handelslekkasje er vi bekymret for subsidielekkasje. De midlene som Stortinget stiller til rådighet for å berge norske virksomheter og norske arbeidsplasser i forbindelse med krisetiltak, bør selvfølgelig brukes i Norge. Stort sett er jo også det tilfellet. Men dessverre har vi også et eksempel i nær fortid hvor over 100 mill. kr ble sendt ut av landet da Havforskningsinstituttet kontraherte et nytt forskningsfartøy. Da Fremskrittspartiet fikk forhandlet inn dette i revidert nasjonalbudsjett i fjor sommer, var selvsagt vår intensjon at dette skulle skape aktivitet ved norske verft og gjennom dette skape og sikre arbeidsplasser her hjemme. Havforskningen har helt sikkert bruk for et nytt skip, men det var ikke det som var hovedbegrunnelsen fra vår side, for vårt krav var den pressede situasjonen som var i norsk maritim næring. Regjeringspartiene skriver i innstillingen at dette nærmest var uunngåelig – at det ikke var mulig å utforme et anbudsdokument som gjorde at sjansen var størst mulig for at arbeidet havnet i Norge. Det tror jeg rett og slett ikke stemmer. I mange år nå – i alle fall i de snart åtte årene jeg har sittet på Stortinget – har vi brukt enorme summer av skattebetalernes penger på å skape en grønn maritim sektor. Det er penger som har skapt en industri som er verdensledende på nye grønne løsninger, langs kysten vår. Men disse nye grønne løsningene ble ikke etterspurt i stor nok grad gjennom Havforskningsinstituttet da de skulle bygge skipet sitt, merkelig nok. Regjeringspartiene skriver i innstillingen at dersom loven om offentlige anskaffelser endres sånn at norske tilbydere skal foretrekkes ved tildeling av offentlige kontrakter, vil dette være et brudd på EØS-avtalen. Det er en helt soleklar stråmann i denne debatten. Det er ingen som har tatt til orde for det. Det de fleste av oss sier, er at handlingsrommet i den eksisterende EØS-avtalen må benyttes, og at vi ikke skal være mer katolsk enn paven, heller ikke i framtiden. Så håper og tror jeg at regjeringen og regjeringspartiene har lært av disse rundene vi har gått de siste månedene, og forhåpentligvis vil de vedtakene som Stortinget gjorde – også i forbindelse med maritim melding – hjelpe godt på i så måte.
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
Jeg merket meg at statsråden sa at industri 4.0 har åpnet et vindu, og at veien dit er raskere og bedre effekt av å forsterke eksisterende virkemidler enn å etablere et nytt. Så nevnte statsråden Norsk katapult, klyngeprogram, Innovasjon Norge, Forskningsrådet, SIVA, Enova og Grønn plattform og at Innovasjon Norge etablerer en felles førstelinje – Stortinget kan ikke etablere utdanningsprogrammer. Jeg lurer på om statsråden ikke følger med på det som foregår der ute, om hun ikke har satt seg inn i hva industripilot 4.0 på Kongsberg er, for der bygger de alle de elementene som statsråden nevnte, og har i tillegg egne industrimastere i samarbeid med universitetet. Men virkemiddelapparatet snakker jo ikke sammen, så en får jo ikke utøst potensialet. Vil statsråden se på det en gang til?
Lise Christoffersen (Arbeiderpartiet), 2021-06-02:
I Riksmeklerens møtebok fra Tariffrevisjonen 2020 – Industrioverenskomsten, mellom Fellesforbundet og Norsk Industri, står det: «Behov for særskilt støtte til store industribedrifter/klynger i omstilling Tariffpartene er orientert om dialog mellom myndighetene og Kongsbergindustrien om et pilotprosjekt for et kompetanseløft for denne industriklyngen, og partene stiller seg bak intensjonene i dette initiativet.» Legg merke til at det står «store industribedrifter/klynger i omstilling». Tiltakspakkene våre treffer ikke de store industriaktørene. Det grønne skiftet må bygge på den kompetansen vi allerede har, men nå er hundrevis permittert eller oppsagt bare på Kongsberg. Industrimiljøene mister kompetent arbeidskraft, bl.a. som følge av covid-19-pandemien og oljeprisfallet. Norge sakker akterut i konkurransen om omstilling til industri 4.0. Utenlandske eiere vurderer løpende å flytte arbeidsplasser ut av Norge. Det haster med å ta tak. Så kan en spørre: Hvorfor løftet partene i Industrioverenskomsten fram akkurat Kongsberg? Jo, fordi piloten der handler om omstilling og utvikling av industriarbeidsplasser i hele landet. Kongsberg har tett kontakt med og bred støtte fra bl.a. Herøya, Raufoss, Stord og Halden. Industrien der ser det statsråden, regjeringspartiene og Fremskrittspartiet åpenbart ikke ser – at Kongsbergindustrien har den kompetansen og erfaringen som skal til for at Norge skal lykkes i overgangen til framtidas industri. Statsråden sier at representantforslaget tar opp et viktig tema og er godt begrunnet, at industri 4.0 har åpnet et mulighetsvindu som må utnyttes i større grad, og at utviklingen må akselereres. Så smeller statsråden vinduet igjen, rett i fjeset på det industrimiljøet som har de beste forutsetninger for å sette regjeringas egne mål ut i livet. Statsråden ser industripilot 4.0 som et nytt virkemiddel. Det er jo en total kortslutning. Dette er jo Kongsbergindustriens svar på hvordan vi kan få et eksisterende, komplekst, fragmentert virkemiddelapparat til å spille sammen i praksis. Det er den grønne plattformen i praksis. Og de har jobbet lenge og tett sammen med kommunen, Nav, partene og utdanningssystemet med å konkretisere piloten. Den er helt gryteklar, består av mange deler som er avhengige av hverandre, men der de ulike elementene sorterer under ulike deler av virkemiddelapparatet, som ikke snakker sammen. Da kommer en ingen vei. Derfor trengs regjeringas aktive medvirkning, men det er altså ikke statsråden i stand til å se, og det er ganske oppsiktsvekkende at statsråden er så lite oppdatert på det som skjer ute i industrien.
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-05-19:
I dag er nær 200 000 mennesker helt eller delvis utenfor arbeidslivet. Uavhengig av pandemien er utfordringene som norsk næringsliv må løse i årene som kommer, formidable. Fram til 2050 må det etableres én million nye jobber, ifølge Finans Norge. Fram til 2030 skal klimagassutslippene kuttes med 55 pst., og vi har vært vitne til at handelsbalansen er blitt svekket med over 400 mrd. kr fra 2013 fram til nå. Dette er store utfordringer, som ikke går over av seg selv. Man må sørge for at politikken legger til rette for bl.a. at næringslivet kan gripe de mulighetene som er der, og sette oss i stand til å møte disse utfordringene. Næringsministeren skrev i Finansavisen 9. mars: «Når vi skal gjenreise økonomien vår og fortsette byggingen av et bærekraftig velferdssamfunn, må vi fortsette å gjøre det vi er gode til.» Flott skrevet, men det er komplett umulig å forstå ut fra næringsministerens innlegg i Finansavisen, eller for så vidt andre uttalelser hun har kommet med i sin tid som næringsminister, hva hun mener vi er gode til. Næringsministerens eneste svar er brede og generelle virkemidler som er altfor lite treffsikre og for lite målrettede. Brede og generelle virkemidler er i og for seg greit nok, men det kan aldri avløse konkrete og målrettede tiltak, spesielt innenfor de områdene vi mener det er naturlig å satse på, og hvor Norge og norsk næringsliv har særskilte fortrinn. 200 000 utenfor arbeidslivet, én million nye jobber innen 2050, kutt i klimagassutslippene med 55 pst. og en betydelig svekket handelsbalanse er store utfordringer. Disse utfordringene kan kun møtes med en aktiv næringspolitikk og kan ikke løses kun med brede, generelle og til dels passive virkemidler. Vi ser at landene rundt oss jobber langt mer målrettet med skreddersydde tiltak for å få opp eksporten, få opp antall jobber og sikre nye inntekter til landet. Vi mister posisjon hver eneste dag. Likevel foreslår regjeringen å vri virkemiddelapparatet med brede virkemidler. Mitt spørsmål er: Hva betyr dette for norsk næringsliv i praksis?
Terje Aasland (Arbeiderpartiet), 2021-05-19:
Det er bra vi er enige om utfordringen og om at utfordringen er formidabel, når det gjelder både dem som er utenfor arbeidslivet nå, de nye jobbene som må skapes fram mot 2050, kutt av klimagassutslipp og ikke minst at vi må gjøre noe med den kritiske situasjonen knyttet til handelsbalansen. Når vi snakker med norsk næringsliv, hører vi om et behov for bedre lånegarantier og bedre låneordninger. Ulike former for risikoavlastninger må på plass for at private skal kunne investere. Vi hører om at en ønsker statlige midler til skalering og kommersialisering. En ønsker at det blir etablert tydeligere vekststrategier som betyr noe for bl.a. økt eksport, nye inntekter og nye muligheter. Aktiv bruk av det statlige eierskapet hører vi også om, der det kan gi nye muligheter, og vi tror egentlig at norsk næringslivs mange muligheter forsterkes gjennom en stat som ønsker å være en god partner og en god tilrettelegger for norsk næringsliv. Det er ganske vesentlig, og derfor lurer jeg på: Hvorfor mener næringsministeren at næringslivet tar feil når det etterlyses mer målrettede og konkrete tiltak for å utvikle nye næringsmuligheter og arbeidsplasser, eksempelvis med økt bruk av viktige virkemidler som statlig kapital?