Odd Einar Dørum (Venstre), 2000-06-14:
Som flere representanter har vært inne på, har min hensikt vært å få en bred vurdering, fordi havneforholdene er forskjellige landet sett under ett, og fordi det å tenke helhetlig logistikk – som handler om moderne transport – er livsnødvendig. Det handler i store deler av landet – bl.a. i de folkerike områder hvor vi er nå – om å tenke sammenheng mellom havn, sjøvertstransport og den landevegstransport som skal kobles til dette, med andre ord hele infrastrukturen. Det er derfor jeg reiste spørsmålet om å kunne investere utenfor havnedistriktene, og jeg er glad for at komiteen i forbindelse med sin kommentar til brevet fra statsråden har understreket at man skal benytte de mulighetene som nå finnes, men jeg forstår også den saklige kommentar som går på at skal man gå lenger enn det man har muligheter for i dag, må det utredes, slik at man får en helhet. Det andre spørsmålet som jeg tok opp, var å sørge for at arealbruken er effektiv, uansett formål. Jeg gikk inn på det forhold at arealutviklingen i deler av landet er blitt slik at havnene ikke lenger bare brukes til havneformål, men at det også er slik at verdier i havn skapes utover utviklingen i havnen selv – også av havnebyenes utvikling. Det har vel aldri vært meningen at Havnevesenet skal drive eiendomsforvaltning, det er meningen at man skal drive havn. Derfor er jeg glad for at man har slått fast at man skal ha en åpen drøfting av spørsmålet om verdiene «på bakgrunn av at dei betydelege arealverdiar som ligg i dagens hamneareal både er skapt av hamna si verksemd og av hamnebyen sin utvikling». Dette er de presise punkt, og som jeg er glad for at komiteen har slått fast. Når det så gjelder merknader, tror jeg man gjør klokt i å forholde seg til hva jeg sier, og jeg sier det samme her som jeg sier andre steder, nemlig at hvis kommuner og havnevesen i dag vil bli enige, er det muligheter for det, men hvis man ikke vil bli enig, ja, så er det en konflikt, og da må man avvente bl.a. denne utredningen. Jeg fikk en utfordring om hva jeg gjorde som samferdselsminister. Jeg gjorde f.eks. et forsøk på å hindre at et dypt hull, som det er behov for under Bjørvika i Oslo, skulle sluke generelle samferdselsmidler i stedet for å finansieres ved spleis og dugnad. At en del av den dugnaden skulle være en utnyttelse av de eiendomsmessige merverdier i området, trodde jeg ville få bred tilslutning – ikke minst i et storting hvor det er en bred distriktsrepresentasjon i samferdselsspørsmål – fordi man derved unngår å beskatte samferdselsmidler som skal gå til et annet sted. I Bjørvika i Oslo spisset dette seg til, og jeg kan gjerne si fra Stortingets talerstol at det også i Oslo-området har skjedd at Havnevesenet har fått utfyllinger som ikke er regulert på en korrekt måte, og skulle man se stort på det, kunne man jo kompensert for disse utfyllingene og frigitt de arealene som trengs i Bjørvika, slik at operabygningen ikke blir stående midt i et vegkryss. Som praktisk politiker er jeg opptatt av løsninger, og kjernen i dette er at når verdier er skapt både av havn og av eiendomsutvikling, må man på en eller annen måte splitte de verdiene på en fornuftig måte – når det er det som er spørsmålet. Det utelukker ikke resonnementer som andre har vært inne på, nemlig at havnene kan investere på en slik måte at det blir en helhetlig infrastruktur. Det er jo tilløp til slike ting bl.a. i det som ligger i Østfoldpakken, forsøket på å finansiere helhetlige transportløsninger, og jeg oppfatter det også slik at det er muligheter for å komme inn på dette i Nasjonal transportplan. Som realpolitikere må vi være opptatt av at man får mest mulig igjen for kronene, får god havnedrift, god logistikk. Men i de deler av landet hvor man opererer på en måte som om verden ikke har endret seg, hvor man, sammenliknet med andre store byer, ikke har lagt havnene ut og latt havnevesenet bruke sin kompetanse til å bygge infrastruktur der det er nødvendig, må man også ha en vurdering av det. Jeg har ikke hatt noen annen hensikt enn at den saken skulle være åpen og ikke låst. Komiteen har da sagt at man kan ikke nå legge til grunn det man har sagt til nå, at det utelukkende går til havneformål. Man må ha en åpen drøfting, og så har man skissert viktige momenter i den drøftingen. Det er jeg personlig særdeles tilfreds med. Det er også slik, som en sluttkommentar til representanten Nistad, at mine standpunkter er konstante uansett hvilken posisjon jeg er i. Men som representanten Nistad vel er kjent med, hører havnene inn under Fiskeridepartementet og ikke under Samferdselsdepartementet. Jeg røper vel neppe noen offentlig hemmelighet når jeg sier fra denne talerstol at jeg hadde mine synspunkter i forbindelse med det nasjonale transportplanarbeidet, men det var det som kjent ikke anledning for Stortinget til å bli kjent med i den tid jeg var statsråd. Da fortsetter jeg ufortrødent på det jeg tror på, i andre roller, og det er sikkert en mentalitet som de fleste representanter vil vedkjenne seg. Man forlater ikke sin overbevisning selv om man har forskjellige roller.