Olemic Thommessen (Høyre), 2018-12-14:
Flyktningproblematikk er i dag dessverre en negativt drivende kraft i verdenspolitikken. I kjølvannet av kriger og sosial nød er millioner av mennesker i drift. Mange land skjerper lovverk og grensekontroll, utenrikspolitikk blir til innenrikspolitikk, og etablerte politiske konstellasjoner utfordres. Brexit og regjeringskrisen i Sverige er eksempler på dette. Etter atskillig vingling i innvandringspolitikken landet altså Arbeiderpartiet på den strammere linjen som kom etter flyktningkrisen i 2015, hvor regjeringen fikk Stortinget med på et forlik. Forliket står seg, og i dag slutter et overveldende flertall opp om denne linjen i innvandringspolitikken. Det skal være en streng og rettferdig politikk, en politikk som gjør at vi kontrollerer hvor mange vi kan ta imot, men vi skal også gi hjelp til dem som reelt sett trenger det – hjemme og ute – så langt vi makter. Men selv om vi i vårt land har situasjonen under kontroll, er de bakenforliggende internasjonale problemstillingene ikke løst, og alle bidrag til politisk samarbeid og godt fungerende internasjonal rettsorden må derfor hilses velkommen. Den viktigste kapitalen i ethvert samfunn er menneskene som bor der. Morgendagens vinnere blir derfor de land som makter å ta innbyggernes ressurser i effektiv bruk. Kultur skapes der kulturer møtes, det være seg i kulturlivet som sådan eller i vitenskap eller næringsliv. De kreative møtene er viktige for alle samfunnssektorer. Men skal det lykkes, fordrer det at vi makter å være et inkluderende, tolerant samfunn som vokser på forskjellighet, ikke bare et geografisk territorium der mennesker med forskjellig bakgrunn bor side om side. I regjeringens integreringsstrategi, som ble fremlagt for få uker siden, gjøres det nødvendige og tydelige grep som også følges opp i budsjettet. Regjeringen staker ut en kurs som følger kjente tanker for høyrepolitikk, og det er å ta utgangspunkt i det enkelte mennesket, verdsette og bygge videre på kompetanse, gjøre veien til jobb kortest mulig, ivareta den enkeltes sosiale frihet og rettssikkerhet og stimulere det sivile samfunn til arbeid for å skape gode arenaer for å finne seg til rette i våre fellesskap. Gjennom en lang rekke poster bygger budsjettet opp under strategiens kurs og hovedprioriteringer. Skal man i jobb, vil den første utfordringen som regel være å lære seg norsk. Klare målsettinger om å gjennomgå norskopplæringen i introduksjonsprogrammet underbygges med 16 mill. kr til å styrke kompetansen for lærerne. Målsettingen er å få en norskopplæring som er mer målrettet og bedre tilpasset den enkelte elevs behov. Det å se det enkelte mennesket er her, som i så mange andre sammenhenger i integreringspolitikken, en nøkkel for å lykkes. Utdanningsnivå, opprinnelse og personlige egenskaper varierer fra menneske til menneske. Språkopplæringen må ta hensyn til dette. Suksesskriteriet kan ikke være antall timer, men hva man faktisk kan. Men også veiene inn i arbeidslivet må bli enklere og kortere. Budsjettet styrker ordningene innenfor Jobbsjansen, mentor- og traineeordninger, Kompetansepluss-ordninger, osv. En mer målrettet opplæring og bedre kompetanse i tilretteleggingsapparatet bør også bidra til at terskelen til jobb i privat sektor blir lavere. Dessverre er det fortsatt slik at mange med et fremmed navn opplever å bli sortert ut av søkerbunkene. Dette bør vi utfordre privat sektor på – for det er den dagen da næringslivet viser vei, at god integrering for alvor vil vise resultater. NHO jobber med saken, men til syvende og sist speiler nok dette også de alminnelige holdningene som hersker blant svært mange nordmenn. Skal vi bli et samfunn som reelt sett gir rom for deltakelse, må vi også bli mer åpne og inkluderende. Her spiller de frivillige organisasjonene en sentral rolle. Budsjettets styrking av postene innenfor områdesatsing i byene, kulturtiltak og tiltak mot barnefattigdom står her sentralt. Trygge rammer om livet er også en nødvendig forutsetning for et godt liv. Dette skal være en selvfølge for alle, uansett tilhørighet, i en rettsstat som den norske. Tiltakene mot sosial kontroll og overgrep styrkes i budsjettet, og arbeidet med å få bukt med kulturelt betinget sosial kontroll må gå videre. Også her spiller de frivillige organisasjonene en viktig rolle. Det å styrke integreringen må vi lykkes med. Tråkker vi feil, går det galt. Hvis ikke har vi mye å vinne.