Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 1999-11-23:
Det ligger vel i kortene i denne saken at så fort Carl I. Hagens grunnlovsforslag om riksrett er nedstemt her i dag, vil diskusjonen fortsette. Det er ganske mange som har snakket sammen om behovet for å endre Grunnloven bl.a. på dette punktet. Og hvilken måte man går fram på etterpå, kan man være litt åpen på. Hvis jeg får ta noen kommentarer først til diskusjonen mellom Carl I. Hagen og komitelederen, må jeg si følgende: En av de første sakene jeg var borti i Stortinget da jeg ble valgt inn i 1989, var Reksten-saken. Den har vært til behandling i Stortinget mange ganger. Den saken endte med en meget sterk kritikk fra et flertall i finanskomiteen og et flertall i Stortinget mot tidligere statsråder som hadde håndtert denne saken, men som nå ikke satt i regjering og derfor ikke kunne kastes gjennom et mistillitsforslag. Det som skjedde i den sammenhengen, var at stortingsflertallet ikke var villig til å ta skrittet fullt ut. Kritikken var så sterk at etter SVs oppfatning burde neste skritt være å si at man burde undersøke om saken skulle reises for riksrett. Men stortingsflertallet selv la den gangen riksrettsinstituttet dødt, fordi man på den ene siden var interessert i å kritisere i meget sterke ordelag tidligere ministre, som ikke hadde noen mulighet til å forsvare seg i den sammenheng, men de ønsket ikke å ta skrittet fullt ut gjennom å undersøke hva slags brudd dette var på opplysningsplikten. I en sånn type sak er det faktisk ganske viktig å være klar over at den profesjonalitet som Stortinget har, er ganske viktig i forhold til å vurdere hvor stort og grovt bruddet på opplysningsplikten er. Det er jo vi som vet hvilken type opplysninger det er som kunne gjort at en stortingsgruppe hadde behandlet en sak på en annen måte, og konkludert motsatt. La oss ta en værrapport fra eller til – hva slags utslag ville det ha gjort? Her må man også inn med et visst skjønn for å få vurdert hvor alvorlig en eventuell tilbakeholdelse av informasjon har vært, hvis det nå skulle vise seg at dette dreide seg om å tilbakeholde informasjon, bevisst eller ubevisst. Jeg vet i hvert fall ikke om noen jurist, uansett hvor i systemet det skulle være, som kunne ha vært bedre til å vurdere på hvilken måte SVs stortingsgruppe hadde behandlet den saken, og konkludert, enn det jeg selv er. Det gjenstår å vise meg den jurist – all respekt for jurister ellers! Etter SVs oppfatning er det behov for en grundig gjennomgang av hele Grunnloven. Stortingspresidenten tok opp noen av disse problemstillingene i forbindelse med siste besøk på Slottet, og jeg syns at vi burde bruke Grunnlovens 200-årsjubileum i år 2014 til en skikkelig gjennomgang og kanskje vedtak av en ny grunnlov. Det betyr at man i den diskusjonen som nå skal foregå med Presidentskapet og partigruppene, også kommer til å ta med et forslag fra oss om at man burde sette ned en slags grunnlovskommisjon som kunne ta en skikkelig loftsrydding i Grunnloven. Det tror vi hadde vært fornuftig. Jeg tror også at en offentlige debatt om mange av disse spørsmålene hadde bevisstgjort ikke bare Stortinget, men også folk rundt, om viktige prinsipper for vårt demokrati. Det som videre kommer til å skje, er videre kontakt mellom partiene når det gjelder behovet for å endre riksrettsinstituttet, som altså etter SVs oppfatning er lagt dødt av Stortinget selv. Det samme gjorde Stortinget den gangen da bruddet på taushetsplikten i forbindelse med Berge Furre og Finn Gustavsen var oppe til behandling. Med 47 mot 44 stemmer stemte stortingsflertallet ned forslaget om at det med henblikk på riksrettssak skulle undersøkes om dette var et brudd på taushetsplikten. Det betyr ikke at det instituttet som nå fins, er perfekt. Vi ser klare behov for endringer i dette systemet, men vi er såpass grunnlovskonservative i SV at fordi om vi ser svakheter ved Grunnloven på et eller annet punkt, og det som er, ikke fungerer skikkelig, hiver vi oss ikke på et hvilket som helst forslag til endring – særlig ikke når vi tror at det kanskje er dårligere enn det som er i dag. Såpass respekt bør man ha for Grunnloven at man er helt sikker på at når man går til endringer, er det endringer som tåler å stå noen år, og som ikke neste storting igjen må rydde opp i.