Eva Kristin Hansen (Arbeiderpartiet), 2011-06-07:
Den debatten vi har her i dag, er en årlig seanse, men den er ikke uten betydning. Det er nødvendig at vi jevnlig diskuterer FN, ikke minst for å understreke at det er viktig at vi har en organisasjon og en global møteplass som på en effektiv og best mulig måte skal kunne bidra til trygghet og fred, til utvikling og til at menneskerettighetene respekteres. Når over 100 stats- og regjeringssjefer var med på åpningen av Generalforsamlingen sist, vitner det om at verdenssamfunnet signaliserer betydningen av organisasjonen. Det er også den eneste møteplassen hvor land som til daglig ikke har noe med hverandre å gjøre, sitter i samme sal, under samme tak. Så hender det av og til i Generalforsamlingen at det kan bli høy temperatur når enkelte statsledere går på talerstolen, slik som da Irans president kom med ganske grove påstander, om at terrorangrepet 11. september 2001 var regissert av amerikanerne selv. Slike uttalelser blir det – for å si det mildt – litt dårlig stemning av, og de er selvfølgelig helt uakseptable. Det har ved ulike anledninger blitt sagt fra denne talerstolen at FN ikke er bedre enn det medlemslandene gjør organisasjonen til, og det mener jeg er helt riktig. Norge har store ambisjoner for FN, både politisk og ikke minst i forhold til å få en bedre organisert og effektiv organisasjon. Vi har i flere runder i Stortinget diskutert behovet for reformer, for mer effektivitet, og det er bred enighet om at det er nødvendig. Det er derfor bra at Norge som land har dette så høyt på dagsordenen, og at vi gjennom våre posisjoner i FN jobber kontinuerlig med dette. I meldingen skrives det at man kan spore en polarisering mellom sør og nord – i sør anført av enkelte aktive land i G77, og i nord av bl.a. EU. Jeg har merket meg det som skrives om den omfattende samordningen i EU, som tidvis har ført til en sementering av de posisjonene landene har. Polariseringen gjelder både i forhold til politikk rundt en del følsomme spørsmål og i forhold til en framtidig finansiering av FNs budsjett. Når flere land varsler at man ikke ønsker økning, samtidig som landene i sør nettopp forventer det, er det bekymringsfullt. Jeg mener ikke at man ukritisk skal bevilge penger til FN, men det er helt klart at hvis man skal få på plass reformer og få en bedre organisasjon, krever det at land stiller opp. Men når det er sagt, må jeg samtidig få påpeke at det av og til males et litt svart bilde av organisasjonen, også i denne salen. Det er ikke slik at FN ikke bidrar til resultater. Arbeidet med tusenårsmålene, f.eks., viser at det er mulig å samle verden om mål hvor det faktisk skjer store framskritt. I en verden preget av konflikter og fattigdom kreves det en ufattelig stor innsats for å få resultater, både fra enkeltland og fra FN som organisasjon. Når man går gjennom status for de ulike tusenårsmålene, ser vi at det er oppnådd mye, selv om vi fortsatt har en lang vei å gå på enkelte av målene. Norge har hatt særlig fokus på barnedødelighet og mødredødelighet. Det mener jeg har vært helt riktig, og det er gledelig at disse målene – etter påtrykk fra Norge – nå blir prioritert høyt. Jeg er også glad for at Norge har vært en sterk pådriver for opprettelsen av UN Women. Kvinner er særdeles viktige både for fattigdomsreduksjon og for fredelige løsninger på konflikter, for å nevne et par ting. Derfor er arbeidet for å sikre mer likestilling og kvinners rettigheter et utrolig viktig arbeid. Så har jeg lyst til å nevne en sak som jeg mener det er viktig at Norge fortsatt bør sette stort trykk på i FN, og det er kampen mot dødsstraff. Vi diskuterer ikke det ofte hjemme i Norge, men hver eneste dag drepes hundrevis av mennesker med velsignelse fra myndighetene i landet. At resolusjonen mot dødsstraff, som Norge jobbet mye med, fikk flere ja-stemmer enn sist, viser en gledelig utvikling. Men i den saken må det gjøres et kontinuerlig arbeid, og Norge bør fortsatt være en pådriver der. Til slutt: Det er viktig at Norge gjør en innsats for å forbedre de ulike delene av FN. I innstillingen blir Menneskerettighetsrådet spesielt nevnt, bl.a. fordi det også var tema sist vi hadde denne runden i Stortinget. Da ønsket komiteen en evaluering av Norges rolle der og en vurdering av det nye rådet. Den vurderingen er det viktig at Stortinget får.