Erna Solberg (Høyre), 2000-05-11:
Jeg registrerer med interesse at flertallet av de representantene fra Arbeiderpartiet som har hatt ordet, stort sett har snakket om bypolitikk og ikke distriktspolitikk ved behandlingen av den distriktspolitiske redegjørelsen. Det kan være fordi andre partier har fokusert på de spørsmålene i den senere tid, og at det har gjort at man har følt behov for å markere seg på dette området. Men det blir tilnærmet patetisk når representanten Leif Lund henviser til storbytilskuddet uten å nevne at det kom som en kompensasjon for at man tok det dobbelte fra Oslo kommune gjennom å fjerne selskapsskatten. Man later dermed som om man har styrket Oslo når man faktisk har svekket byens evne til å kunne løse problemene selv. Så langt det. Jeg har også med interesse lest en pressemelding fra statsråden for to dager siden, som har tatt Asplan Viaks rapport til inntekt for at ønskene fra Høyres bypartier på Høyres landsmøte ikke kunne imøtekommes. Men jeg har lyst til å gjøre oppmerksom på at det ikke er noen av Høyres bypartier som har snakket om statlige investeringer. Det de har snakket om, er ønsket om å få en stor nok del av inntektene slik at de kan gi et likeverdig tjenestetilbud til sine innbyggere i forhold til det innbyggere i andre deler av landet får. De har pekt på de spesielle sosiale problemene som finnes i byene, og en del andre forhold som man ikke tar hensyn til. De har også pekt på at en del ordninger, som f.eks. stønadsordninger til idrettsanlegg og til kulturvirksomhet, i større grad også burde følge befolkningstyngden, slik at ungdom i de større byene skal ha lik mulighet til å kunne ha en aktiv fritid som det ungdom i andre deler av landet har. Men det har ikke vært fokusert på de statlige investeringene. Og det er ikke så rart. Det er ikke fordi 69 pst. av statlige investeringer ifølge denne rapporten går til storbyene – det skal jeg komme tilbake til – men det er rett og slett fordi statlige investeringer utgjør 5 pst. av samtlige investeringer i dette landet. Det er peanuts i den store sammenhengen. Hvert eneste år investeres det 300 milliarder kr i Norge. Staten investerte i 1998 15 milliarder kr. Av de 15 milliardene, gikk altså – ifølge denne rapporten – 69 pst. til storbyene. Men tenk på hva vi holdt på med i 1998! Da holdt vi på med innspurten i Gardermo-utbyggingen og alle overskridelsene på Rikshospitalet. Det sitter mange representanter her som egentlig ikke ønsker å gi mer penger til storbyene, som har stemt for Rikshospitalet. Men det at man bygger, at man har overskridelser og bruker mer penger til investeringer på Rikshospitalet, gir ikke nødvendigvis en bedre mulighet for Oslo kommune til å løse f.eks. rusproblemene. Jeg har også lyst til å benytte anledningen til å si litt om begrunnelsen for f.eks. valget av Gardermoen. Det var jo ikke primært en begrunnelse fra dem som virkelig var eksponenter for å ønske flyplass på Gardermoen, at de skulle styrke Oslo og storbyene. Nei, daværende stortingsrepresentant for Hedmark, nåværende kommunalminister, som altså har uttalt seg om denne rapporten, sa følgende i debatten om Gardermoen: «Hvis en velger Gardermoen, vil det være et kjærkomment bidrag til vekst i det indre østlandsområdet. Næringslivet vil få flere bein å stå på, og arbeidsmarkedet vil bli utvidet for folk i og omkring Gardermoen. Det er vel heller ikke å forakte i dagens situasjon. Flyplassen vil være et kraftsenter som vil kunne skape næringsvekst og bosetting i et større omland.» Det var altså distriktspolitikk for Hedmark vi først og fremst diskuterte når det gjaldt plasseringen av Gardermoen, ikke det å hjelpe Oslo. Da hadde man kanskje valgt helt andre ting, som hadde gitt bedre trafikale løsninger. Det har blitt fremmet et forslag i dag. Vi er ikke uenige i at man skal se på spørsmålet om statlig lokaliseringspolitikk i fremtiden. Vi er heller ikke uenige i at det er oppgaver som i dag gjøres av staten, som kanskje kan flyttes ut, og at spesielt nye oppgaver bør vurderes for utplassering. Men vi synes på en måte at det bør komme naturlig, og har ikke noe ønske om at vi skal vedta en spesiell plan for dette. For det er flere hensyn som skal tas med i hver enkelt vurdering av tjenestene, ikke minst i hvilket miljø det er best å plassere dem. Det gjelder også i forhold til statlige investeringer i fremtiden. De vedtas jo hvert eneste år gjennom statsbudsjettet. Det er ikke noe Regjeringen finner på av seg selv. Vi tar stilling til hvert enkelt prosjekt hvert eneste år når vi behandler statsbudsjettet. Så vi får jo den planen opp hver eneste gang. Vi synes at statsråden skal legge seg dette på hjertet, at vi ønsker å se på bedre fordeling av både investering og lokalisering i fremtiden. Men det er jo et paradoks at hvis f.eks. sykehuset i Trondheim ikke hadde vært fylkeskommunalt, men statlig, ville det største utbyggingsprosjektet vi hadde med statlige investeringer de neste årene faktisk ligget i Trondheim og ikke i Oslo eller Hordaland eller i noen av de andre regionene. Det er litt tilfeldig hva som er statlige og hva som er andre offentlige investeringer. Vi regner med at statsråden uten noe pålegg fra Stortinget kan komme tilbake med disse perspektivene, og ber forslagsstillerne om å omgjøre dette til et oversendelsesforslag, for det er flere perspektiver som må med enn bare distriktsmessige hensyn.