trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-12-19:
Vi har jo tidligere tatt det politiske i budsjettbehandlingen nå i høst. I dag er det, som tittelen på innstillingen sier, en saldering, og det er en oppsummering. Spørsmålene omkring bevilgningsreglementet hadde vi oppe til drøfting i går, og jeg vil heller ikke gå mer inn på den debatten. Her tror jeg vi skal gå stille i dørene noen hver. Men jeg vil bare understreke at fra Arbeiderpartiets side står vi fast ved de bevilgningsprosedyrer og det reglementet vi har for budsjettbehandlingen i Stortinget. Vi står også fast ved den handlingsregelen vi har for pengepolitikken, og vi står fast ved oljefondets disponering. Det er veldig viktige elementer og veldig viktige overskrifter som vi nå har behandlet – heldigvis med et stort flertall i Stortinget – og jeg syns på en bra måte. Vi ser nå at det gir seg utslag. Det er klart at da vi fikk signalet fra Norges Bank om rentenedgang, var det også ut fra regjeringen Stoltenbergs budsjettopplegg og det budsjettet som da ble lagt fram, og det som er gjort nå i Stortinget. Det er viktig å si at vi må ta oss i akt for ikke her å løpe løpsk i forskjellige retninger. Da tror jeg tilliten til behandlingen av budsjettet her i Stortinget og økonomien vår framover vil bli sterkt svekket. Når det så gjelder det politiske i Stortinget, må en konstatere at det har vært mye diskusjon om budsjettet. Det jeg tror vi kan trekke som en konklusjon nå, like før vi tar juleferie, er at det har vært flertall for Regjeringens rammer i budsjettet, men det har ikke vært flertall for Regjeringens politikk. Det må en mindretallsregjering og regjeringspartiene i Stortinget også ta til etterretning. Det tror jeg jeg avslutter med.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-12-19:
I mine uttalelser etter Norges Banks rentevedtak understreket jeg at det flertall som står bak rammevedtaket om budsjettet, må ha en del av æren for det som nå har skjedd. Jeg brukte med andre ord ikke ordet «Regjeringen» der, hvis man merket seg det. Jeg ser at en del aviser faktisk gjorde det til et poeng. De oppfattet det i alle fall. Jeg sa ikke i mitt innlegg at rentenedsettelsen ene og alene skyldes rammevedtaket i Stortinget. Det er flere forhold som ligger til grunn. Men la meg si det slik at dersom Regjeringen ikke hadde holdt seg til handlingsregelen, dersom Stortinget hadde bevilget betydelig utover Regjeringens rammer, hadde dette ikke vært et bidrag til rentenedsettelse. Med andre ord – det hadde ikke vært et bidrag til å holde stramheten i økonomien, som igjen er en forutsetning for at den reelt underliggende inflasjon kan holde seg under målet på 2,5 pst. på to års sikt.
Gjermund Hagesæter (Fremskrittspartiet), 2001-12-19:
Det denne saka kort går ut på, er kva frådragsrett den enkelte skattytar skal ha når det gjeld gåver til frivillige, ikkje-kommersielle organisasjonar. Forslagsstillarane bak dette Dokument nr. 8-forslaget, Åslaug Haga og Morten Lund, har gått inn for at ein skal gi skattefritak for gåver som blir gitt via lokale dugnadsfond til lokal organisasjon, og ein går dermed inn for ei utviding i forhold til dagens ordning både når det gjeld storleiken på beløpet, og kanskje også ei utviding når det gjeld kva for lokale organisasjonar som kan omfattast av ordninga. Finansministeren har i ei fråsegn m.a. peikt på at ein slik ny måte å organisere det på vil vere administrativt kostbart for alle partar. Finansministeren sine utsegner har fleirtalet i komiteen, alle unnateke Senterpartiet, slutta seg til. Men fleirtalet i komiteen, alle unnateke medlemmene frå Arbeidarpartiet og SV, har den oppfatninga at dagens ordning, med rett til frådrag for inntil 900 kr pr. skattytar, bør utvidast, men altså då innanfor den måten det blir administrert på pr. i dag. Fleirtalet i komiteen, alle unnateke medlemmene frå Framstegspartiet, Senterpartiet og Kystpartiet, konkluderer derimot med at dokumentet blir lagt ved protokollen utan realitetsbehandling. Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre viser til at Regjeringa arbeider med ei slik utviding, og at eit vedtak derfor vil vere unødvendig, medan Arbeidarpartiet og SV, så vidt eg forstår, ikkje ønskjer ei slik utviding. Mindretalet, beståande av Framstegspartiet, Senterpartiet og Kystpartiet, har fremja eit forslag der ein ber Regjeringa snarast leggje fram forslag om ein betydeleg auke i frådragsgodkjent beløp ved gåve til frivillige organisasjonar. Merknadene viser at eit fleirtal i denne salen altså er prinsipielt einig i innhaldet i forslaget, men at regjeringspartia likevel ønskjer å stemme imot, då dei ser på dette som eit unødvendig forslag fordi Regjeringa alt har sagt at ein ønskjer å utvide denne ordninga. Mindretalet fremjar likevel dette forslaget for å gi eit positivt signal til Regjeringa om at dette arbeidet må få høg prioritet, fordi vi ser på slik frivillig innsats og arbeid som så viktig og ei så god investering for framtida at det hastar med å få lagt til rette slik at desse frivillige organisasjonane får ein betre økonomi for å kunne drive sin viktige samfunnsinnsats. På bakgrunn av dette vil eg fremje mindretalsforslaget frå Framstegspartiet, Senterpartiet og Kystpartiet.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2001-12-19:
Etter anmodning fra norske myndigheter ble det i mai 1999 forhandlet med Chile om å inngå en avtale om å hindre dobbeltbeskatning. Den 26. oktober 2001 ble det i Santiago underskrevet en avtale mellom Norge og Chile med formål å hindre dobbeltbeskatning og å forebygge unndragelse av inntekts- og formuesskatt. Denne avtalen vil tre i kraft så snart begge statene har gjort de nødvendige vedtak. Det er en enstemmig komite som går inn for å sette i kraft denne avtalen. På denne bakgrunn anbefaler jeg komiteens enstemmige tilråding.
Karl-Anton Swensen (Kystpartiet), 2001-12-19:
Kystpartiet er meget fornøyd med komiteens tilråding om fortsatt kulldrift på Svalbard. Kulldriften er avgjørende for fortsatt aktivitet på Svalbard, etter vår oppfatning. I et distriktspolitisk perspektiv er det viktig at denne aktiviteten fortsetter. Man skal også være oppmerksom på at det i all hovedsak er personer fra de tre nordligste fylkene som er sysselsatt på Svalbard, så det anser vi som meget viktig. Når det i tillegg viser seg at kullet i Svea Nord-feltet er av særs god kvalitet og blant det reneste på markedet, samt at driften ikke vil gi synlige inngrep i naturen, kan vi bare tilkjennegi at vi støtter flertallsinnstillingen fra komiteen. Kystpartiet vil i tillegg støtte forslag nr. 3, fra Senterpartiet, som nå er omgjort til et oversendelsesforslag. Jeg synes det er veldig viktig at man ber Regjeringen se på sikkerheten til sjøs på Svalbard. Ikke bare rundt Svalbard, men også i hele Barentsområdet bør dette ha høy prioritet.
Ingvild Vaggen Malvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-19:
Er norsk kulldrift på Svalbard et positivt eller et negativt bidrag i kampen mot global oppvarming? Det er noe jeg kunne tenke meg at representanten Akselsen gav et klart svar på. Eller er det bare dansk kullkraft som bekymrer Arbeiderpartiet når det skal argumenteres for bygging av gasskraftverk i Norge? Det kan være på sin plass å minne om at vi gjennom kulldriften på Svalbard bidrar til lavere kullpriser i Europa, og dermed til økt lønnsomhet for kullkraftverkene. Eller er det slik at flertallet, inkludert Arbeiderpartiet, fortsatt mener at alle andre skal ta ansvar for klimaendringene – alle andre enn oss selv? Vi trenger ikke kulldrift på Svalbard for å opprettholde norsk suverenitetshevdelse. Det ble ettertrykkelig slått fast av Steinnes-utvalget i 1998. Bruk av offentlige midler på Svalbard er ikke først og fremst et næringsmessig spørsmål, men et utenrikspolitisk spørsmål. Er det ikke da mer fornuftig å bruke ressursene på noe som også er klimapolitisk fornuftig? Det er faktisk veldig mye annet vi kan gjøre på Svalbard – en styrking av det forskningsmiljøet som allerede er der, er en åpenbar mulighet. SV ønsker heller ikke å avvikle over natten. Derfor går forslaget vårt ut på at kulldriften blir avviklet over en femårsperiode, slik at det er mulig å foreta en omstillingsprosess i lokalsamfunnet. Mitt spørsmål er derfor: Når flertallet, inkludert Arbeiderpartiet, nå vegrer seg for å fatte beslutninger hvor man enkelt kunne finne andre løsninger for måloppnåelse, som er norsk suverenitetshevdelse, og samtidig gjøre noe som er bra for klimaet, hvordan skal det da gå når vi i forbindelse med klimameldingen skal begynne å diskutere de virkelig store problemområdene i norsk klimapolitikk? Som saksordfører for innstillingen om klimameldingen må jeg si at denne saken ikke lover spesielt godt for framtiden.
Inge Ryan (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-19:
Venstres representant snakket om at det eneste SV har å komme med i denne saken, er forslag om et lite uforpliktende fond. Jeg må si at et beløp i størrelsesorden 150 mill. kr til et omstillingsprogram på Svalbard ikke er lite. Mener representanten fra Venstre at det er et lite fond? Det er det ene spørsmålet. SV har hele tida sagt at vi ønsker andre typer aktivitet på Svalbard. Vi har en del konkrete forslag vi kunne ha kommet med, men vi syns ikke det er rett, for da bør både de som i dag bor på Svalbard, og en del fagfolk inn i bildet for å få utredet dette skikkelig, sånn at man kommer opp med noe som er realistisk, og som faktisk kan gjennomføres. Er Vihovde enig i at man bør få en grundig utredning dersom man skal kjøre et slikt omstillingsprogram?
Olaf Gjedrem (Kristelig Folkeparti), 2001-12-19:
Kol er eit sentralt element i ein norsk Svalbard-politikk, der Svalbardtraktaten og utanrikspolitikken spelar ei sentral rolle. Dette har bl.a. gjeve grunnlaget for framveksten av eit livskraftig lokalsamfunn som har etablert seg, og som er av største betydning for norsk suverenitet på øygruppa. Næringsmessig toler ikkje slike lokalsamfunn brå endringar. Difor har Kristeleg Folkeparti gått inn for at ein held fram med koldrift på Svalbard i den nye gruva Svea Nord. Kristeleg Folkeparti støttar òg at staten går inn med eit etableringsbeløp på 150 mill. kr, og føreset at den vidare drifta skal gå i balanse. Verksemda på Svalbard skal gå føre seg innafor miljømessige rammevilkår som er fastsette av miljømyndigheitene etter konsekvensutgreiingar og tilrådingar frå desse organa. Dei miljøpolitiske sidene ved utvinning av kol frå Svea Nord-feltet er drøfta i innstillinga frå komiteen. Spesielt er Kristeleg Folkeparti oppteken av at utskipinga av kolet gjennom det sårbare Akselsundet skal skje på ein forsvarleg måte. Me tykkjer, saman med fleirtalet i komiteen, at seglingsføresegnene som ligg føre i dag, tek omsyn til dette. Me meiner at ei utgreiing av ei generell losplikt for Svalbard likevel er ynskjeleg. Dette gjeld òg i forhold til den auka cruisetrafikken på Svalbard. Vidare er dei skipa som blir brukte til denne transporten, slik at drivstoffet ligg på dekk. Dette meiner me er ei ekstra forsikring ved eit eventuelt uhell. I tillegg har ein av miljøomsyn lagt vekt på at ein ny veg frå Longyearbyen til Svea Nord var uynskt på grunn av at den ville ha representert eit stort inngrep i ein tilnærma urørt og fascinerande natur. Ut frå dette føler Kristeleg Folkeparti at det er rett å gje grønt lys til ei permanent drift av Svea Nord. Me må innrømma at det prinsipielt er vanskeleg å forsvara kol som ein framtidig energiberar, og at Noreg er med på dette. Men me vil både som parti og i eit samarbeid i Regjeringa satsa på ei auka forsking og utvikling av nye energiformer som på sikt kan overta den dominerande rolla som kol har i dag i verdas kraft- og energiforsyning. Men i den situasjonen me er i nå, meiner Kristeleg Folkeparti det er rett å gje Svalbard grønt lys for denne verksemda, som i lag med dei to andre søylene som lokalsamfunnet byggjer på – forsking og turisme – kan bidra til å skapa ei stabil og god busetjing på Svalbard.
May Britt Vihovde (Venstre), 2001-12-19:
Det arktiske miljøet på Svalbard er svært sårbart for inngrep. Spørsmålet om vidare koldrift på Svalbard reiser vanskelege avvegingar. For eit miljøparti som Venstre er det spesielt viktig at dei miljømessige omsyna er godt varetekne. Det er difor ein viktig føresetnad at drifta i Svea Nord-feltet skal foregå i samsvar med svalbardmiljølova og på bakgrunn av den breie konsekvensutgreiinga som er gjort. Venstre føreset vidare at utskipinga foregår slik at både miljøomsyn og tryggleik er fullt ut varetekne. Regjeringa vurderer om losplikta skal utvidast til å gjelda Svalbard-området generelt. Venstre vil støtta ei generell losplikt også for turisttrafikken.Vi kan ikkje akseptera ulykker i eit så sårbart område, anten det gjeld utskiping av kol eller det gjeld annan transport. Og eg må få lov til å seia at eg er glad for at Senterpartiet gjorde om sine forslag til oversendingsforslag. For Venstre er det også ein sentral føresetnad at vidare koldrift i Svea Nord skal gjennomførast utan ytterlegare statleg støtte. Det er viktig at Noreg varetek sine plikter etter Svalbardtraktaten. Ein føresetnad for dette er at Noreg er tilstrekkeleg til stades på Svalbard. Koldrifta har lang tradisjon på Svalbard og har blitt det viktigaste grunnlaget for busetjing i Svalbardsamfunnet gjennom heile året. Dette har vore viktig for den aktiviteten som etter kvart er bygd opp rundt turisme, forsking og utdanning. Fleirtalet i komiteen understrekar i innstillinga at Svalbard sin politiske og folkerettslege situasjon er eineståande i verdssamanheng, og at Noreg har eit spesielt stort ansvar når det gjeld å utøva suvereniteten på Svalbard på ein måte som sikrar stabilitet, vern av villmarksmiljøet og ein ansvarleg ressursforvalting. Venstre er ikkje overtydd om at desse viktige omsyna ville blitt godt nok varetekne dersom Noreg er mindre til stades på Svalbard. Eg trur vi må erkjenna at andre næringar ikkje vil kunna overta den rolla koldrifta har i dag, og at utvinning i Svea Nord vil vera nødvendig for eit stort nok norsk nærvær i framtida og for ei handheving av suvereniteten. Det er vidare viktig å understreka at heller ikkje anna næringsverksemd på Svalbard er utan miljøkonsekvensar. Blant anna vil ein sterk auke av turisttrafikken på Svalbard gå hardt ut over det svært sårbare, arktiske naturmiljøet. Dersom ein ønskjer eit norsk miljø av ein viss storleik på Svalbard i framtida, er det ikkje gitt at alternativa til koldrift vil vera meir miljøvenlege. Det må òg vera lov til å peika på at heller ikkje Sosialistisk Venstreparti, som i innstillinga er det einaste partiet som går mot utvinning i Svea Nord, ser ut til å ha noko alternativ til denne verksemda på Svalbard. Det einaste forslaget frå SV er eit uforpliktande fond til omstilling av Svalbardsamfunnet. Vi veit ikkje kva som vil kunna koma ut av eit slikt program. Venstre vil understreka at spørsmålet om vidare koldrift på Svalbard ikkje er eit enkelt val. Vi meiner likevel at med dei klare føresetnadene som ligg til grunn når det gjeld miljøomsyn og tryggleik, vil det vera forsvarleg å opna for regulær drift i Svea Nord. Venstre støttar innstillinga.
May Britt Vihovde (Venstre), 2001-12-19:
Det har jo foregått ein diskusjon om ein omstillingsprosess på Svalbard gjennom fleire år. Det har vore ein diskusjon om ein skal halda fram med koldrift, og om ein skal ha koldrift med statleg støtte eller ikkje. Og det har skjedd ei utvikling både når det gjeld forskingsbiten, og når det gjeld utdanningsbiten. Men det eg ville fram til med kritikken til SV, er at eg synest ikkje dei kjem opp med klare nok alternativ til koldrift. Den diskusjonen har foregått i Svalbard-samfunnet. Det kan godt henda at dei kan halda fram med ein diskusjon om å få til fleire arbeidsplassar, arbeidsplassar som tar dei spesielle miljøomsyn som ein må ta dersom det skal etablerast arbeidsplassar på Svalbard. Men det er ein diskusjon som pågår framleis. Når det gjeld fondet, synest vi det som SV har kome fram med i innstillinga, er litt for lite forpliktande til at ein kan få skikkelege alternativ til fortsatt koldrift på Svalbard.
Åsa Elvik (Sosialistisk Venstreparti), 2001-12-19:
Det gjorde inntrykk på meg å besøke Svalbardsamfunnet for første gong, og det gjorde inntrykk å vere inne i gruva i Svea og sjå moderne og effektiv utnytting av kol. Men eg hadde ikkje gjort jobben min om eg ikkje var i stand til å setje desse inntrykka i perspektiv då eg kom heim. Eg må dessverre innrømme at eg er usikker på om stortingsfleirtalet har tatt den oppgåva like mykje på alvor som SV har gjort. Det verkar som om det ikkje er grenser for kor mykje pengar stortingsfleirtalet er villig til å bruke på miljøfiendtleg produksjon i dette landet. Eg skulle verkeleg ønskje at stortingsfleirtalet i staden var villig til å bruke pengane på omstilling til eit meir berekraftig næringsliv. Om vi hadde brukt desse 150 mill. kr på ein annan måte, er eg sikker på at vi kunne fått til masse spennande på Svalbard, noko som er ein smule meir framtidsretta enn koldrift. Eg må seie at stortingsfleirtalet si bagatellisering av dei klimamessige konsekvensane uroar meg. Eg trudde det berre var eitt parti på Stortinget som ikkje trur på drivhuseffekten, no lurar eg. Det har ikkje vore mykje tvil å spore i denne debatten. Fleirtalet verkar heilag overtydd om at koldrift er den einaste måten å hevde norsk suverenitet på Svalbard på. Eg synest denne skråsikkerheita er litt pussig. Vi har konklusjonen frå Steinnes-utvalet å ta omsyn til dersom vi vil. Der var konklusjonen at vidareføring av koldrifta ikkje var nødvendig for å halde oppe busetjinga for å hevde norsk suverenitet. Eg er overraska over at stortingsfleirtalet er så overtydd om at det motsatte er tilfellet. Eg har full forståing for at Svalbardsamfunnet feirar denne dagen. Det er ikkje samfunnet sin kamp for å overleve SV er motstandar av, tvert imot. Vi ønskjer berre at denne overlevinga skal kunne skje på ein meir framtidsretta måte. Når det er sagt, vil eg likevel nytte høvet til å gratulere samfunnet med dagen. Sjølvsagt er også SV glade for at saka får ei avklaring, sjølv om eg er overtydd om at vårt forslag ville ha vore ein like god garanti for at samfunnet skal overleve, og ein mykje betre garanti for at Noreg faktisk tar dei internasjonale klimaforpliktingane på alvor.
Øystein Hedstrøm (Fremskrittspartiet), 2001-12-19:
Jeg vil vise til saksordfører Lodve Solholms innlegg om hvor flertallet står. Også Fremskrittspartiet er med i flertallet når det gjelder hva som er ønskelig for den videre utviklingen på Svalbard. Jeg sier meg også enig med representanten Bendiks Arnesen i at dette må være den største julegaven som Svalbardsamfunnet kan få, fordi det skapes sikkerhet om den fremtidige utviklingen. Men det er en forutsetning som legges til grunn, og det er at dette stort sett skal drives bedriftsøkonomisk lønnsomt. Fremskrittspartiet støtter vanligvis ikke forslag om offentlig tilskudd til ulønnsom statsdrevet industri, men vi har gjort ett unntak. I alle år har vi støttet gruvevirksomheten på Svalbard fordi det har med suverenitet over øygruppen å gjøre. Den lange linjen i norsk svalbardpolitikk har helt siden Svalbardtraktaten av 1920 vært å sikre et troverdig norsk styre. Dette er i første rekke oppnådd gjennom en konsekvent etterlevelse av traktatens bestemmelser og opprettholdelse av norsk virksomhet, der kulldriften har vært avgjørende og helt sentral. Likevel har virksomheten slik den har utviklet seg, blitt kostbar, med en utgift på mange hundre tusen kroner i netto pr. innbygger. Derfor har det også vært slik i Fremskrittspartiet at vi fra tid til annen har diskutert om det har vært alternative løsningsmodeller og utviklingsbaner som har vært hensiktsmessige for Svalbardsamfunnet. Når nå løsningen med Svea Nord har utkrystallisert seg som et realistisk alternativ, er vi glade for det. Jeg støtter innleggene fra flertallet i denne salen, og den argumentasjon som her er ført i marken.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-11-27:
Jeg forstår at problemet var at jeg var sånn passelig bekymret for økonomien, men litt for lite bekymret for den politiske situasjonen. La meg bare si om økonomien at jeg tilstrebet å gi en ganske nøktern beskrivelse, og markerte vel også en viss avstand til tendenser til svartmaling av norsk økonomi, hvilket jeg mener det ikke er noe grunnlag for. Jeg tror jeg traff sånn noenlunde, og jeg føler også at det ikke er stor uenighet om akkurat beskrivelsen i forhold til tidligere og nåværende regjeringspartier. Så til situasjonen i Stortinget. Det hadde vært en fordel om budsjettet hadde vært lagt frem ikke bare med en beskrivelse av interessant arbeid i komiteen og ros til komiteens medlemmer, hvilken jeg meget gjerne tiltrer, men også med en avklart situasjon hva gjelder et flertall. Men når jeg lytter til debatten, må jeg nok si at jeg opplever ikke den helt store avstand eller dramatikk. Og jeg registrerte at finanskomiteens leder i en artikkel som står offentliggjort i Dagens Næringsliv, skriver om Bondevik-regjeringens budsjettforslag at det «går i riktig retning». Jeg husker jo også såpass langt tilbake som til for fire år siden, da vi også diskuterte budsjettsamarbeid. Da var det et budsjett som inneholdt ganske betydelige skatteøkninger, som det var mulig å oppnå enighet om ved å redusere skatteøkningene, dog ikke helt fjerne dem. Nå dreier det seg om et budsjett med skattelettelser som etter mitt beste skjønn går i en slik retning at også Fremskrittspartiet vil kunne støtte det. Og det har vært uttrykt fra denne talerstolen ved flere anledninger. Jeg skal ikke la meg invitere til å spekulere ytterligere i debattens utfall i dag eller i morgen. Jeg skal bare peke på at det er bred oppslutning i Stortinget om å respektere det som ofte omtales som det nye budsjettsystemet, det som nå altså har vart i over en periode.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-11-27:
Jeg tror det er ganske viktig å ha nyanser når man skal beskrive økonomi. Det er forskjell på å si at Regjeringen har drastisk nedjustert vekstanslagene og til å konstatere en viss nedjustering av vekstanslagene for innenlandsk BNP med tre tideler. Anslagene for ledigheten er justert opp med to tideler. OECDs prognoser for Norge, som har kommet etter at Regjeringen la frem sine, bekrefter i all hovedtrekk dette. Det er ikke noe drastisk over dette. Jeg tror også at uttrykk som at norsk økonomi ikke har «råd til en stat som går amok i å samle jordisk gods i form av utenlandske papirer», heller ikke er noen treffende beskrivelse på norsk økonomi. Jeg tror ikke man treffer mange økonomer verken hjemme eller ute som synes at dette liksom bidrar til å gjøre Norge til et attraktivt land å investere i, slik vi alle vil bidra til. Jeg mener at veiutbygging er et meget fornuftig område for statsbudsjettet å investere i. Sem-erklæringen, som er Regjeringens grunnlag for fire års budsjetter, inneholder ganske ambisiøse satsinger både på veiutbygging og på kollektivsatsing. Det er min hensikt at dette skal følges opp i hvert enkelt budsjett fremover, i tråd med det de økonomiske rammer muliggjør. Jeg tror imidlertid at man er litt på villspor hvis man ser dette som en slags alternativ oljefondsinvestering. Jeg tror også at man er på villspor hvis man bruker en periodisk nedgang i aksjeverdier som følge av terrorangrepet på USA den 11. september, som begrunnelse for veiutbygging. Jeg har mange bedre begrunnelser enn det, men jeg forstår at vi da er enige om konklusjonen.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-11-27:
Det er mange måter å se på moroa på. Men at jeg liksom skulle ha drevet harselas i mitt innlegg over mulighetene for Regjeringen til å få flertall for sitt økonomiske opplegg i salen, har jeg litt problem med. Jeg prøvde i all enkelhet å peke på at flere partier faktisk har pekt på at det er stort sammenfall mellom den avgåtte regjering og den nåværende regjering på en del viktige prioriteringsområder som jeg nevnte, eldreomsorg, barnehager og helse. Jeg pekte også på at det partiet som har bidratt til at vi har fått et regjeringsskifte, Fremskrittspartiet, også har karakterisert budsjettet som et skritt i riktig retning, men ikke nok skritt, det skjønner jeg jo. De har også fremhevet at budsjettet på et par viktige områder tilfredsstiller de krav som dette partiet har stilt, nemlig lavere utgiftsvekst og historiske skattelettelser – ikke nok, men i riktig retning. Så til Den norske Bank. Først litt om historieskrivingen: Det var vel ikke akkurat press eller noe lignende som fikk stortingsflertallet til å snu. Jeg opplevde den prosessen som representant fra salen. Jeg tilhørte ikke flertallet, men jeg registrerte jo at flertallet endret oppfatning ut fra endrede synspunkter på hvordan verden, og særlig bankstrukturen i Norden, hadde utviklet seg. Det er tillatt å endre oppfatning, og det førte også til et klarsignal til at staten solgte sine aksjer til det som nå er Nordea, som er en bank som bidrar til et godt tilbud i Norge og til konkurransen i bankstrukturen i Norge. Jeg har i mitt innlegg fremhevet det som stortingsflertallet har bedt om, nemlig at Den norske Bank blir en ledende finansaktør i Norge. Det er noe man politisk ikke kan vedta. Man kan heller ikke legge frem en plan for det. Men dette er en invitt til Den norske Bank til eventuelt å søke mulige strukturløsninger. Jeg tror på at slike strukturløsninger finnes dersom de ikke dikteres fra politisk oven, men dersom de kommer som et initiativ fra banken selv.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-11-27:
Jeg vil starte med å gi Senterpartiet ros. Det skjer ikke hver dag. I dagens ettermiddagsnyhetssending hørte jeg Senterpartiets leder, Enoksen, var ute og sa at skylden for Senterpartiets kjempedårlige valg bare var én: Senterpartiet selv. Med erfaring fra mange års beskrivelser av valgnederlag tror jeg det er en ærlig og god forklaring og en veldig enkel forklaring. Men det enkleste er ofte det beste. Én ting til vil jeg også gi som et råd, og det er: Hold litt fast på politikken over tid! Når jeg nå hører Morten Lund tale om utbytteskatt, kjenner jeg ikke igjen tidligere finansminister Restad, Senterpartiets Restad, og et parti som jo advarte mot utbytteskatten og understreket at den skulle være midlertidig. Jeg tror man tjener på å holde litt linje over tid, også i slike spørsmål hvor mange taler varmt om forutsigbarhet. Jeg tar til meg den kritikk eller ros det måtte være å si at skatteløftene er oppfylt til gangs. På skolesiden har vi også gjort en del, men en del gjenstår. Jeg tror det er viktig at vi nå har gitt et økt timetall, som gjør det mulig å styrke undervisningen i norsk. Redskapsfag er viktig. Jeg er helt enig i at skolen har oppgaver også utover det rent undervisningsmessige. En god skole kan ikke bare avleses av bevilgninger og økonomi. Den har sammenheng med kvalitet på ledelse, foreldreoppslutning og stemning i et lærerkollegium, for å si det slik, og den samlede oppslutning om skolen i lokalmiljøet. Det er viktig, men det er ikke alt som kan styres via budsjetter. Nå starter vi en prosess med skolepolitisk reform, hvor en del av reformen vil være å desentralisere og overlate mer ansvar til den enkelte skole, mindre A4-styring fra sentralt hold. Det tror jeg vil utløse en del lokal kreativitet, som faktisk heller ikke lar seg avlese av budsjetter, men som kan gi bedre skoler, bedre undervisning og et bedre miljø.
Per-Kristian Foss (Høyre), 2001-11-27:
Ja, representanten Nordtun er en velvillighetens mann, så han overøser oss med ros for å ha fått gjort mye på kort tid! Jeg tar det til meg, selv om vel ikke alt var ment direkte positivt. Spørsmålet var om det ikke snart var på tide å «sette noen stolper på plass», for å bruke replikantens eget uttrykk. Det er jeg helt enig i. Jeg tror det er på tide med en fordomsfri gjennomgang av det statlige eierskapet, og se hva det er vi egentlig fortsatt trenger. Statkraft var en gang et redskap for bl.a. industrikontrakter. Det er det ikke lenger. Statkrafts forhold til hjemfallsretten er ikke noen nødvendig sammenheng. Vi skal i Regjeringen utrede dette nærmere og legge det frem på egnet måte, men hjemfallsrett kan man jo i prinsippet beholde uten å ha Statkraft som sådan. Jeg registrerer at Arbeiderpartiets leder, Jens Stoltenberg, har gitt uttrykk for noe jeg også er enig i, nemlig at det kanskje er behov for et visst statlig eierskap enkelte steder, i alle fall i mindretallsposisjoner, for å sikre tilstedeværelse i Norge, lokalisering av hovedkvarter, osv. Det kan være en absolutt hørbar begrunnelse. Men i forhold til Statkraft er vel kanskje ikke faren for utflytting det som er det mest nærliggende! Jeg tror anleggene ligger rimelig fast. Jeg tror derimot det er i forhold til andre typer virksomheter – la oss kalle det kunnskapsindustrien i veldig vid forstand – at faren for utflytting av både forskningsbiter og hovedkvarterer er mer faretruende, for å si det slik. – Vi skal få en bred gjennomgang av det som er av begrunnelser . Jeg registrerer at den åpenhet som var til stede i Arbeiderpartiet i forrige periode for salg av statsaksjer, ikke i samme grad er der nå. Men la meg si det slik at det skal godt gjøres å få solgt så mye som Arbeiderpartiet gjorde i sin siste regjeringsperiode i løpet av rimelig kort tid. Det er ikke noe mål i seg selv, men jeg tror vi skal fortsette på litt av samme linjen.
Hill-Marta Solberg (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Det må vel kunne sies om finansministeren at han i sitt innlegg var akkurat så bekymret som en finansminister bør være, litt bekymret over hvordan internasjonal utvikling vil påvirke norsk økonomi, litt bekymret over tiltakene i todelingen i norsk økonomi, og også litt bekymret over en mulig sterkere lønnsvekst i Norge enn i våre konkurrerende land. Men det som var virkelig interessant, var å høre på finansministerens utdyping av «samarbeidets natur», som statsråd Foss omtalte det. Jeg skjønner at det har vært nødvendig – ja, selvfølgelig helt avgjørende nødvendig – å være opptatt av samarbeidet i en regjering bestående av tre partier. Regjeringen ønsker jo også selv å bli husket som Samarbeidsregjeringen. Det som kanskje gir grunn til undring, er at det overhodet ikke bekymret finansministeren, som for kort tid siden la fram sitt aller første statsbudsjett – vi har det til debatt i Stortinget i dag, og vi skal også debattere det i morgen – at det ikke er noe flertall som har uttrykt vilje til å støtte hans budsjett her i salen. Finansministeren viet ikke den utfordringen Regjeringen står overfor i møte med Stortinget, med ett eneste ord i sitt innlegg, og det synes jeg var ganske oppsiktsvekkende. Det må vel også kunne sies, i samarbeidsånden da, at Regjeringens nyvinning når det gjelder samarbeidstenkningen, i hvert fall ikke har slått ut i forhold til opposisjonen på Stortinget. Hvis det hadde vært tilfellet, ville vi hatt en annen situasjon i denne finansdebatten enn det vi faktisk har. Min utfordring til finansministeren er: Er det mulig for Stortinget å få høre finansministerens vurdering av situasjonen han og hans regjering befinner seg i, der hans framlagte budsjett ikke har noe avklart flertall ved behandlingen i Stortinget i dag og i morgen?
Siv Jensen (Fremskrittspartiet), 2001-11-27:
Finansministeren innledet med å snakke litt om prognosene for vekstutsiktene for norsk økonomi, hvor han bl.a. påpekte at det ikke var belegg for min påstand om at Regjeringen hadde nedjustert vekstanslagene for norsk økonomi. Første spørsmål til finansministeren blir da: Betyr det at finansministeren er godt fornøyd med de vekstprognoser vi nå ser for norsk økonomi for de kommende årene, og at han og Regjeringen ikke vil foreta seg noen verdens ting for å bidra til økt vekst? Det ville i så fall være en betydelig avklaring i en så viktig debatt. Men det finansministeren sa som jeg er enig i, er hvor viktig det er å legge til rette for nyskapning og verdiskapning. Og et virkemiddel som man kan bruke, og som jeg har registrert at finansministeren, dog før han ble finansminister og i valgkampen, var veldig opptatt av å gi uttrykk for, et område vi kunne bruke noe av vår oljerikdom på, er å investere i veibygging, særlig fordi vi hadde ledig kapasitet. Det gikk 3 300 ledige anleggsarbeidere. Det ville være en fornuftig måte å disponere noe av vår rikdom på, ikke minst fordi det også ville bidra til økt verdiskapning. Senest i Brennpunkt på NRK for ikke mange dagene siden var finansministeren – dog før han ble finansminister – sitert på dette. Da blir mitt neste spørsmål: Mener finansministeren dette fortsatt, eller var det noe han bare mente før han ble finansminister, og mens det var valgkamp? Det kunne også være en ganske interessant avklaring å få på et spørsmål som veldig mange mennesker lurer på hvorfor vi ikke kan, særlig når vi nå har fått resultatene for oljefondet for tredje kvartal, som viser betydelig fall, og at investeringene våre er høyst usikre. Kanskje det da kan være fornuftig å se på andre måter å plassere noe av vår nasjonalformue på, slik at den vokser og kommer flere av befolkningen til gode.
Øystein Djupedal (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-27:
Det som slo meg da jeg hørte finansministeren her i Stortinget, var den tonen som han anla, ikke nødvendigvis det han sa. Jeg er litt forbauset over at en finansminister som ikke har flertall bak sitt budsjett i Stortinget, kan tillate seg å drive harselas på den måten som vi kjenner det fra Per-Kristian Foss den gangen han satt her i Stortinget. For så langt jeg kjenner til det, finnes det ikke flertall bak Regjeringens budsjett, og det må vel nærmest forstås dithen at dette heller ikke var noen invitasjon til at noen eventuelt skulle støtte Regjeringens budsjett. Det kan vel da vanskelig forstås på noen annen måte enn at Regjeringen nå har innsett at det bare er med tvang man kan få et budsjett igjennom i Stortinget. Det er ingen god start for en regjering, og det er heller ingen god start etter min vurdering at finansministeren velger å bruke harselas istedenfor å bruke invitt. Men la nå det ligge. Det får være en annen diskusjon. I avslutningen av sitt innlegg tok finansministeren opp dette med salg av DnB. La meg bare si følgende: Jeg la merke til at tidligere statsminister Jens Stoltenberg forleden dag i et TV-program knyttet til salget av Kreditkassen sa at hvis man eier 33,3 pst. og egentlig har et blokkerende mindretall, vil situasjonen være slik at når det kommer et bud på en bank, vil ikke staten på tross av det klare å blokkere for de andre private eiernes ønske om å realisere en gevinst. Hvis man nå skal selge seg ned til 33,3 pst. i DnB, kan den samme situasjonen oppstå som oppstod i forbindelse med Kreditkassen. Det kan da være at Dresdner Bank, Deutsche Bank eller en eller annen stor internasjonal aktør ønsker å kjøpe DnB fordi dette er en lukrativ bank. Det som jeg tror må bekymre Per-Kristian Foss – for han er også i sin alminnelighet bekymret for næringslivets rammevilkår – er: Tenk den situasjonen at vi ikke har oppegående forretningsbanker med hovedkontor basert i Norge. Nå har Kreditkassen gått, nå har Fokus Bank gått, nå har andre finansinstitusjoner nesten gått – og det var bare på håret at ikke Storebrand også fôr utenlands. Ser ikke han fra sitt ståsted det som mange næringslivsledere nå advarer mot i avisene, nemlig at vi ikke må stille oss i en slik situasjon at også DnB havner utenlands?
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-11-27:
Høyres valgløfter var mindre skatt og bedre skole, og skatteløftet holdes til gagns: 5 milliarder kr mindre personskatt påløpt enn i dag – 80 pst. av det til de rikeste. Skattelettene som vidunderkur også for næringslivet har vi fått hørt om i en del replikkordskifter i dag. Nyetablerere som ikke betaler skatt, har fordel av det, selv om de også mister starthjelpen fra SND og fra kommunale næringsfond. Næringslivet i distriktet, der de får lite av denne skatteletten, har også fordel av det, selv om de også mister mye av den hjelpen de har hatt før. Men skoleløftene var det kanskje ikke råd til, og det er kanskje også vanskelig å se hvordan skattelette skal gi bedre skole. Når det gjelder grunnskolen, finner vi i budsjettet 100 mill. kr utover det som var lovet i vår, og det skal gå til én time i uken i norsk til 2. og 4. klasse fra høsten. De skal da antakelig lære å skrive takkekort korrekt! Senterpartiet tror det koster mye å få til en bedre skole, og at det allerede i dag er for lite penger til å få det til. Det trengs flere voksne som gir ungene lyst til å lære. De trenger en god start, og skolen skal også delta for å forebygge kriminalitet. I dag har kommunene så lite penger at de legger ned grendeskoler, og de har ikke råd til vikarer. Hvis de skal få til noe utover dette, er alternativet deres når de ikke har flere vikarregninger å kutte på, kanskje å kutte på eldreomsorg og barnehager. Spørsmålet til finansministeren er da: Når skal skoleløftet bli konkretisert med økte midler til dem som driver grunnskolen?
Morten Lund (Senterpartiet), 2001-11-27:
Jeg skal få ta opp et litt annet ungdomsspørsmål med representanten for SV. Det dreier seg om de ungdommene som ønsker å bli sjøfolk, og som var representert på utsiden her i dag. De føler at mulighetene for å fortsette å ha norske sjøfolk er forverret, det er for uforutsigbart. Den refusjonsordningen vi har for sjøfolk, har kanskje ikke vært god nok. Det har gått opp og ned både med den og med verftsstøtten, og noen har vel hatt problemer med de ordningene, fordi de kanskje har syntes at det har dreid seg like mye om redernes interesser som de ansattes interesser. Men et faktum er det likevel at for at ungdommer skal kunne starte i den næringen og kunne få ledende stillinger innen næringen, må de begynne nedenfra. Jeg er litt usikker på hvor SV er i det bildet, om en ønsker at vi skal få til tiltak som gjør norske sjøfolk konkurransedyktige i de deler av næringen der en har konkurranse med land der det faktisk er skattesubsidier inne i bildet i forhold til sjøfolkenes lønninger. Det er da en liten utfordring til SV: om de ønsker å være med og sikre ordninger slik at en både i Nordsjøen og på fergefarten i forhold til naboland kan ha skattesubsidier for disse yrkesgruppene.
Tore Nordtun (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Det er faktisk mange nye retninger i dette statsbudsjettet som er framlagt. Det jeg har lagt mest merke til, er at Regjeringen i statsbudsjettet legger opp til en omfattende privatisering av bedrifter. Jeg ser at en av begrunnelsene for denne omfattende privatiseringen er at det statlige eierskapet framover skal begrenses til selskap av en forvaltningsmessig karakter og selskap der eierskapet har en klar politisk begrunnelse. For å ta et eksempel: Vi har Statkraft, som er den desidert største elektrisitetsprodusenten, og som eier og disponerer vannkraftanlegg og magasiner i stor stil. Det har vært et meget godt redskap for den norske stat og det norske samfunn i oppbyggingen av hele industrisamfunnet vårt. Det har etter det jeg kan skjønne, ikke vært noen belastning verken for staten eller samfunnet at vi har hatt dette redskapet. Skal vi også her ha en gigantisk privatisering? Og hva med det norske eierskapet i denne bedriften? Hadde det ikke vært fornuftig å sette noen stolper på plass framover? Er det slik nå at vi skal få nok kapitalister i det norske samfunn til å ta vare på disse selskapene når de nå skal privatiseres? Hvordan vil det gå med dette selskapet når den historisk sett klare betingelsen om hjemfallsretten kommer inn? Kan finansministeren redegjøre for det? Finansministeren sa at de hadde hatt veldig liten tid på seg til å få gjort det de ville. Man jammen har de fått gjort mye når det gjelder distriktsstøtten! De kutter ca. 1 milliard kr i SND. Blir det slik, tror jeg at vi ved neste budsjett skal få en varmere runde i dette storting.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-27:
Takk til representanten Reidar Sandal for mykje ros for SVs velferdspolitikk! Som han peikar på, er det heilt rett at vi er einige om mykje, og vi er einige om mange av innretningane. Eg er òg veldig glad for at eg i min første periode, i finanskomiteen, opplever at Arbeidarpartiet og SV er einige om såpass mykje i den finansinnstillinga som ligg føre, som det vi faktisk er. Når det gjeld den direkte utfordringa om minstefrådraget og satsen, er ikkje vi med på Arbeidarpartiet sitt forslag, fordi vi meiner at vi har eit som er mykje betre. Vi aukar minstefrådraget til 49 500 kr. Vi har ein sats på 23 pst., og vi har i tillegg eit frådrag i arbeidsinntekta på 36 100 kr. Dette, i lag med mange andre forslag som representanten Djupedal var inne på før i dag, gjer at vi meiner at vår pakke vil gi ein betre profil og meir skattelette til dei som har inntekt under 300 000 kr, enn regjeringa Stoltenberg sitt framlegg. Så før Arbeidarpartiet kjem med noko som er betre enn vårt, vel vi å stå på vårt eige.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-27:
Det er heilt riktig at SV er opptatt av avgifter, ikkje nødvendigvis med den føresetnaden at ein skal få mindre inntekter til velferdsstaten, men for å sjå på korleis dei er bygde opp. Difor har vi også lagt inn eit forslag for å sjå på dei ulike typar avgifter vi har, slik at vi skal vere sikre på at dei avgiftene vi betalar, faktisk har ein misjon. Dette gjeld spesielt særavgiftene. Sjølv om replikanten er ueinig med meg, meiner eg at dei fleste avgiftene har eit fornuftig formål. Nokre av dei er anten knytte til å fremje miljøvenleg åtferd eller så skal dei betre helsa, som f. eks. tobakksavgifta. Andre har berre til formål å finansiere fellesskapets utgifter, som f.eks. heile momsreforma – og for så vidt òg arbeidsgivaravgifta. Men det eksisterer altså i tillegg eit mylder av store og små avgifter, og det gjer at summen av avgiftssystemet i liten grad vert målretta. Difor ynskjer SV ein gjennomgang av avgiftssystemet, nettopp med tanke på både forenkling og forbetring. Skal folk forstå dei avgiftene dei betalar, må ein kunne ha ei fornuftig forklaring på dei, og då trur eg at eg er einig med replikanten. Målsetjinga for SV er altså ikkje å ha færre avgifter eller færre inntekter til statskassa, men vi skal ha avgifter som fremjar miljø, som fremjar sikkerheit og som fremjar helse. I tillegg skal dei altså bidra til statens inntekter. Det vil føre til at enkelte avgifter nok fell bort, mens andre avgifter faktisk vil auke med SVs forslag.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-27:
Eg takkar representanten Monsen for replikken, for det gav meg høve til å kome inn på eit av dei distriktspolitiske verkemidla våre som eg ikkje fekk tid til i mitt innlegg. Representanten Monsen er opptatt av bilavgifter, kor distriktsvenleg eller -uvenleg dette med bensin- og bilavgifter er. Då kan eg glede representanten Monsen med å seie at han burde jo støtte forslaget frå SV om ei differensiert årsavgift på bil, dvs. at det vert vel ein tusenlapp billigare å eige bil i distrikta enn i sentrale strøk, nettopp ut frå den argumentasjonen at distrikta har eit mykje dårlegare kollektivtilbod som alternativ. Ein tusenlapp i skattelette i året er eg sikker på at folk ute i distrikta ikkje er leie for. Når det gjeld spørsmålet om kor dyr eller billig bensin eller diesel er, er det for så vidt ein debatt som stadig gjentar seg, og det vert ikkje meir sant sjølv om det vert gjentatt ofte at vi har eit særs høgt avgiftsnivå på bensin og diesel. Målt i forhold til løn og kor mange timar ein må jobbe for å kjøpe ein liter bensin, er det vel berre Russland som er billigare enn Noreg når det gjeld bensinprisen – så eg trur eg lét det liggje. Men altså: Vi har føreslått å innføre ei differensiert årsavgift på bil, som gjer det 1 000 kr billegare å eige bil i distrikta. I tillegg går vi jo, i motsetning til Framstegspartiet, inn for ei fraktutjamningsordning, sånn at vi som bur der ute, med litt færre bensinstasjonar enn her i det sentrale austlandsområdet, òg skal kunne kjøpe bensin til omtrent same pumpepris som i sentrale strøk. Så fraktutjamningsordninga er ei anna ordning som eg synest Framstegspartiet skal vurdere å verte med på å gjeninnføre.
Heidi Grande Røys (Sosialistisk Venstreparti), 2001-11-27:
I Sverige kostar ingen barnehageplass meir enn 1 140 kr i månaden, mens gjennomsnittsprisen her i landet dessverre er fleire tusen kroner høgare. Regjeringa Stoltenberg foreslo i sitt budsjettframlegg at kommunane skal få ei plikt til å tilby barnehageplass. Det synest vi i SV er ein siger, ikkje berre for dei barna som står i barnehagekø, men òg for SV, som har foreslått det fleire gonger. Stoltenberg-regjeringa legg òg inn 1 milliard kr til barnehagesatsing, fyrst og fremst til utbygging, men òg ein liten sum for å få ned prisen. Likevel er dette langt frå lovnaden om 1 500 kr. SV har i sitt budsjett lagt inn pengar slik at ein kan ta det fyrste steget for å nærme seg svenskeprisen. Vår løyving vil gje rom for å redusere foreldrebetalinga til 1 500 kr i månaden neste år. I valkampen kom Kristeleg Folkeparti med ein lovnad til veljarane sine om at no skulle barnehageprisen ned til 1 500 kr i månaden. Dessverre synest vi at vi ser lite av det i budsjettframlegget frå Samarbeidsregjeringa. Heller ikkje i Sem-erklæringa er det konkretisert kva pris denne regjeringa synest det er rimeleg å betale for ein barnehageplass. Vil statsråden sørgje for at Kristeleg Folkeparti sin veljargaranti om 1 500 kr i månaden blir nådd? Og kan vi få ein tidsplan frå statsråden for korleis Regjeringa skal nå denne målsettinga? Kan statsråden svare på kvifor ein ikkje fann rom for å nærme seg dette målet i Regjeringa sitt budsjettframlegg? Kva var det som var viktigare denne gongen?
Reidar Sandal (Arbeiderpartiet), 2001-11-27:
Representanten Grande Røys la i første del av innlegget sitt stor vekt på at det er viktig å satse tungt på velferd òg i åra som kjem. Det er eg einig i. Det er òg eit av hovudresonnementa til Arbeidarpartiet i denne finansinnstillinga. Vi vil satse tungt på ein klar og god sosial profil gjennom barnehageutbygging, der vi tek eit historisk nytt krafttak, gjennom å forbetre sjukehusvesenet vårt, ved framleis å satse på eldreomsorga og innfri dei forpliktingane vi har gått inn på på dette området, og ikkje minst, som SV-representanten òg var inne på, styrkje kvaliteten i opplæringa vår på alle plan. Det å styrkje velferda og få til meir utjamning er ein politikk som Arbeidarpartiet og SV langt på veg kan vere einige om. Det som derimot overraskar oss i Arbeidarpartiet, er at SV ikkje vil vere med på den auken i satsen for minstefrådraget som Arbeidarpartiet foreslår i finansinnstillinga, frå 22 pst. til 24 pst. Vårt opplegg vil gi ein skattelette på vel 700 mill. kr i forhold til Bondevik II-regjeringa. SV går berre halve vegen i forhold til vårt forslag. Det forslaget som vi har fremja på dette punktet, vil gi ein skattelette til dei som tener under 200 000 kr i året, og vil verkeleg vere eit handslag til dei som sit nedst ved bordet. Det undrar meg at SV ikkje vil vere med på Arbeidarpartiet sin utjamningspolitikk på dette området, og eg vil utfordre representanten Grande Røys til å forklare oss kvifor dette utjamnings- og solidaritetstiltaket ikkje kan få SVs støtte.
André Oktay Dahl (Høyre), 2001-11-27:
Representanten Grande Røys var til dels svært opptatt av kvalitet i skolen, forskning og skatt, men SV kjemper jo med nebb og klør og innimellom også med lakkerte negler mot bl.a. temaskoler, fristilling og økt fokusering på forskning der. Men det er veldig greit hvis man bare kaller det for et eller annet som har med miljø og solidaritet å gjøre. I Akershus fikk vi nesten lyst til å opprette en par og tretti solidaritetsskoler og så etterpå fylle dem opp med solidaritet i praksis, nemlig Høyres materielle skolepolitikk. Jeg skal ikke stille spørsmål om skolepolitikk, men trekke noen paralleller til SVs kjærlighet til noen andre ord i språket, som er markert med rene ord for alle de pengene SV ikke tiltror folk flest å råde over med vett og forstand, i SVs merknader om avgiftspolitikken. I en ekstremt stakket stund av et lite flyvedyktig bevinget øyeblikk trodde jeg at det helt store hadde skjedd. På side 23 i budsjettinnstillingen ønsker SV «en gjennomgang av avgiftssystemet med sikte på en forenkling og forbedring». Men som alle vet, fikk verken Adam eller Eva – eller får en del av oss i denne salen – så altfor lang tid i paradis. «Målet er ikke at statens inntekter skal reduseres, men å skape et avgiftssystem som i minst mulig grad skaper unødige vridninger …». Målsettingen er å ha avgifter som «fremmer miljø, sikkerhet og helse». Kjært barn har mange navn, og barnet var i denne sammenhengen altså uekte, da bl.a. elavgiften skal «økes markert». Mitt spørsmål til SV er følgende: Når skal SV i distriktspolitikken begynne å bekymre seg for at det manglende sosiale miljøet, redusert helse og manglende følelser av sikkerhet, spesielt i distriktene, er et direkte resultat av at konsekvensen av SVs visjon ser ut til å være at en god avgiftsbetaler er en totalt utmattet avgiftsbetaler?