Harald T. Nesvik (Fremskrittspartiet), 2012-11-13:
Først av alt: Takk til interpellanten for å ha tatt opp en viktig sak. For bare å slutte meg til det både representanten Flåtten og delvis også utenriksministeren var inne på: Det er svært få som har stilt spørsmål knyttet til lovligheten av det som er gjort, men spørsmålet er hvorvidt man skal bruke hele det handlingsrommet man faktisk har i disse sakene. Så har man prøvd å bagatellisere litt hva disse endringene dreier seg om. Da kan det jo være greit å se litt på disse prosentsatsene, for når det gjelder det som har med omlegging av toll på biff å gjøre – altså filet av storfe – så vil den tollsatsen nå gå opp til 344 pst. Når det gjelder lammekjøtt – altså såkalt hele og halve lammeslakt – samt faste og halvfaste oster, blir tollsatsen for lammekjøtt 429 pst, mens det som gjelder for ostene, er 277 pst. Det kan godt være – som det ble sagt her, og som jeg stiller meg bak – at man har mulighet til å gjøre det i henhold til WTO. Det er helt greit. Men det som er spørsmålet, er hvilke signaler man sender til bl.a. EU, for Norge har gjennom jordbruksavtalen et system der vi subsidierer norsk eksport av Jarlsberg-ost i hundremillionersklassen. Vi har nå også fått en situasjon der vi i tillegg subsidierer norsk eksport av svinekjøtt til Ukraina. Det er de samme personene som skal innføre høyere tollsatser for å importere varer til Norge. Det har vært vist til artikkel 19 i EØS-avtalen, og i artikkel 19 i EØS-avtalen heter det bl.a. følgende: «Avtalepartene skal fortsette sine bestrebelser med sikte på en gradvis liberalisering av handelen med landbruksvarer.» Utenriksministeren viste, særlig i sin oppfølging, til noe av det som har skjedd. Det er helt riktig at vi har kvoter knyttet til ost på 7 200 tonn, vi har kvoter knyttet til storfekjøtt på en del tonn. Men vi skal framover også videreforhandle de sideavtalene Norge har, knyttet til fiskeri. Jeg tror og håper virkelig at disse tingene ikke får den store effekten på lang sikt. Vi må gjøre den jobben. Men signaleffekten er dårlig, for vi skal inn i enkelte forhandlinger, og det er klart at våre avtalepartnere, som ser at Norge legger sterkere begrensninger på ett felt, vil ha det i bakhodet når Norge kommer og de skal forhandle på sine felt. Da kan de også si at de har full mulighet til det gjennom WTO-regelverket. Så det er klart at også EU kan endre sine satser og gå fra krone- til prosenttoll, og heve satsene. Men spørsmålet er om det er det vi ønsker. Det er nettopp signaleffekten som er det alvorlige med denne saken, og det er nettopp den biten som gjør at regjeringen burde trukket dette forslaget, særlig fordi vi har sett enkelte fra regjeringen uttrykke – bl.a. landbruksministeren – at dette har liten eller ingen effekt. Ja, til og med i forbindelse med statsbudsjettet oppgir man ikke at det er noe proveny. Da er spørsmålet: Hvorfor er det da så viktig å gjennomføre akkurat dette tiltaket, som man ser skaper så mye uro og frustrasjon? Det er jo ikke slik, som utenriksministeren uttalte i et intervju i en avis, at man måtte være forsiktig med å kritisere dette, for det kunne gå troll i ord – et meget spesielt utsagn fra utenriksministeren. Jeg tror at hvis dette kan skape problemer, er det ikke opposisjonen som har skapt problemer, men det er regjeringen selv. Jeg håper virkelig det ikke får de konsekvensene man kan frykte. Dette må vi jobbe med, alle sammen. Det skal også vi fra opposisjonen gjøre, for det er veldig viktig for norsk næringsliv at vi får eksportert varene våre, bl.a. inn til EU, som tar en så stor andel av norsk fiskeeksport. Men vi må også forvente at regjeringen ikke legger disse problemene – og enda mer – som byrde på oss, slik de har gjort i denne saken. En symbolsak, sier regjeringen selv, men det er en viktig symbolsak – i negativ retning.