Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2017-06-19:
Infrastrukturen er blodåren i samfunnet vårt. Den kobler innbyggerne til arbeidsplasser, til skole, til fritidstilbud og til kulturtilbud. Det gjør at vi kan besøke familie og venner oftere. God infrastruktur gjør at vi også kan gjøre det raskere, tryggere og enklere. Vi har korte og lange reiser – noen gjentakende, som vi gjerne gjør 200 ganger i året, til og fra jobb, andre tar vi sjeldnere. Mange av dem er forutsigbare og planlagt, mens med andre har vi behov for fleksibilitet. Det betyr at vi må klare å ivareta både våre hverdagsbehov, mangfold i samfunnet og behov for fleksibilitet gjennom den nasjonale transportplanen vi legger fram nå. Det at enkelte kan sykle til og fra jobb, betyr ikke at man kan lage en nasjonal transportplan der man forutsetter at alle andre også skal gjøre det. På samme måte er det slik at det at noen forutsetter at de må kjøre til jobb, betyr ikke at alt skal være bilbasert. Vi må rett og slett bygge landet for å ivareta mangfoldet og løsninger for alle. Det betyr en god samling av vei og jernbane, gode flyplasser, gode farleder og havner og gode forhold for gang- og sykkelveier. Vi skal gjøre dette, og vi skal klare å øke trafikksikkerheten og redusere utslipp, både når det gjelder forurensing, og når det gjelder støy, og sørge for at folk har mer tid igjen i hverdagen. Mange av de løsningene som jeg ser skal konkurrere med regjeringens og det borgerlige flertallets forslag, respekterer ikke at folk kommer til å bruke mye mer tid i det alternative samfunnet de skisserer. Tid er plutselig noe en ikke bryr seg om. For meg er tid også viktig. Jeg har truffet veldig få familier som sier at de har mer enn nok tid, som ikke opplever tidspress på en eller annen måte. Jeg har reist veldig mye i mitt virke. Jeg har møtt brukere, pendlere, sjåfører, entreprenører, anleggsarbeidere, prosjektledere o.l. De påpekte mange problem, spesielt da jeg satt i opposisjon, men også de første årene i posisjon. De påpekte et vedvarende forfall i infrastrukturen, de påpekte trege prosesser, vekst i byråkrati og kostnadsvekst – ja, de påpekte at under den rød-grønne regjeringen økte kostnadene på en helt standard veistrekning fra 70 til 170 mill. kr. Jeg synes det er kjempebra at Arbeiderpartiet nå, i opposisjon, har blitt opptatt av disse spørsmålene, men jeg opplevde at de i regjering fremmet få, om noen, løsninger. Vi er opptatt av å ha god framdrift i prosjekter og av å øke trafikksikkerheten, men ikke minst også sikre at det er norske arbeidsplasser og norske entreprenører som utvikler dette. Det kjenner en også igjen i de løsningene vi fremmer i Nasjonal transportplan. De problemene som Arbeiderpartiet løfter fram, er ikke nye i denne fireårsperioden. Men det er første gang en faktisk går systematisk i gang med å løse dem. Det manglet under forrige regjering. Så når Arbeiderpartiet og Senterpartiet her sier at det er viktig å skape norske arbeidsplasser, minner jeg om at i 2012 gikk rundt halvparten av kontraktene i Vegvesenet til utenlandske entreprenører. I 2013 reiste Marit Arnstad til Tyskland for å rekruttere enda flere utenlandske aktører. Vi har verken reist til utlandet for å rekruttere eller skrevet i vår nasjonale transportplan at vi ønsker å legge til rette for det, slik som Arbeiderpartiet gjorde. Derfor er det litt rart å høre i denne debatten, som det gis inntrykk av fra Arbeiderpartiets side, at alle problemer er nye, og at nå skal de som egentlig skapte problemene, løse dem. De fire årene vi nå har styrt, og den NTP-en vi legger fram for de neste tolv årene, viser at vi snur utviklingen. Et investerings- og vedlikeholdsprogram på over 1 000 mrd. kr, der veksten kommer over statlige bevilgninger og ikke gjennom økte bompenger sånn som før, viser en annen tilnærming. Forfallet skal nå ned. Vi skal få ytterligere kutt i vedlikeholdsetterslepet etter at det har økt i mange år. Vi skal gjøre endringer i måten vi driver jernbanen på, sånn at vi kan få fire års kontrakter når det gjelder vedlikehold, noe som opposisjonen har stemt imot. Vi vil i løpet av de første årene kunne kutte helt forfallet på kystinstallasjoner på en del tekniske ting, og Kystvakten vil jobbe videre med øvrige deler. Vi skal bygge mer vei og jernbane. Vi skal planlegge mer langsiktig. Vi skal utvide prosjektene i størrelse. Vi skal forenkle planprosessene. Vi skal få mer igjen for pengene. Det opprettes ekspertgrupper i Vegvesenet for å gå inn i prosjekter der det er kostnadsoverskridelser. Vi har innført reformer i jernbanen som gjør at vi vil kunne spare milliarder av kroner, og vi har satt opp Nye Veier, som også skisserer en kostnadsreduksjon på 20 pst. Ergo: Når jeg hører Arbeiderpartiet diskutere i denne salen, virker det som om de ikke har fått med seg det som faktisk har skjedd, at de fortsatt lever i 2013, da de måtte forlate regjeringskontorene, og tror at alle problemene som da eksisterte, fortsatt vedvarer. Vi har faktisk gjort en jobb. Vi har gjort en jobb på jernbanen med å samle ansvar – for å kunne få betydelige kostnadskutt og for å bruke ressursene bedre og gi bedre tjenester. Vi har gjort endringer innenfor Kystverket ved å ta dem på en bedre måte inn i Samferdselsdepartementet framfor å la dem være på utsiden. Vi har fått en havnestrategi, vi jobber med losreform, og vi har lagt fram en stortingsmelding om sikkerhet til sjøs. Alt dette ser en også resultatene av med satsingene i Nasjonal transportplan. Så hører jeg kritikk i denne debatten for at vi ikke har prioritert kysten nok. Vel, jeg minner om at vi har bevilget flere milliarder kroner mer til kystinstallasjoner, til havner og farleder, nå enn da den rød-grønne regjeringen styrte. Det kan godt hende at de rød-grønne partiene mener vi burde overgått dem enda mye mer enn det vi har gjort, men det er altså en økning, ikke en reduksjon. Det samme gjelder sykkelveier: Jeg registrerer at noen hevder at det ikke satses nok på sykkel. Vel, vi har økt budsjettene med 70 pst. i vår regjeringsperiode, og vi skal øke dem ytterligere med nesten 50 pst. de neste tolv årene. Det vitner om en satsing på sykkel. Og selv om en i opposisjon mener at en plutselig har mye mer penger: Sammenligner en med hva en leverte selv, var det mye mindre. På trafikksikkerhetssiden ser vi at økt vedlikehold, flere nye prosjekter og flere tiltak på trafikksikring gir resultater. 2017 tegner til å bli året med lavest antall trafikkdrepte siden andre verdenskrig. Det er ikke en jobb som dermed er ferdig, det er en jobb som må pågå hele tiden, men gjennom stortingsmeldinger, gjennom tiltak, gjennom samarbeid, gjennom Barnas transportplan og gjennom økt kontroll av vogntog viser vi mange ulike tilnærminger til å gjøre noe med dette. Teknologi og digitalisering kommer til å endre måten vi jobber på, måten vi bruker kjøretøy på, måten vi planlegger hverdagen på, fordi det blir mer informasjon til fører, til passasjerer, o.l. Jeg tror det er det som kommer til å stå igjen som den største endringen i vårt samfunn når vi kommer til 2030. Jeg registrerer at Arbeiderpartiet og Senterpartiet mener at markedet ikke kan håndtere utvikling av digitalisering eller utbygging av fiber eller legge inn penger til det. Jeg bare minner om at for bare en uke siden la vi fram nye regler i graveforskriftene for å kunne bygge infrastruktur for telekommunikasjon. Telenor anslo at de kan kutte 20–25 pst. i kostnader. Det er rundt 2 mrd. kr i sparte kostnader. Det er fire ganger mer enn det Arbeiderpartiet skal bruke til subsidiering av det samme. Da skjemmes jeg ikke i det hele tatt. Jeg mener at det faktisk er bedre å få entreprenørene til å investere enn å ta skattepenger og subsidiere et høyere kostnadsnivå. Det brukes nå 8 mrd. kr mer på jernbane. Det er en ytterligere rekordstor satsing. Byene får 66 mrd. kr i Nasjonal transportplan. Jeg synes det er kjempebra at Arbeiderpartiets partileder nå skal ta ordet som nestemann i debatten og sannsynligvis snakke om dette. Men jeg minner om at de tre gangene Arbeiderpartiets partileder har sittet i regjering, har svaret stort sett vært null kroner til de samme formålene. I Hordaland ser vi at Arbeiderpartiets byråd klager over at fordi de har vært så underfinansiert de siste ti årene, er det nå på tide at de får 70 pst. Vel – hvem var det som styrte i den perioden de sammenligner med? Jo, det var de som nå plutselig lover 70 pst. Nå får en altså 66 mrd. kr til formålet. Det er en treganging av belønningsordningen i vår fireårsperiode sammenlignet med forrige fireårsperiode. Jeg mener dette gir grunnlag for å tro på det som står i Nasjonal transportplan. Det å komme med overbud – som partileder Gahr Støre sa på Dagsrevyen, at hvis en får til effektivisering i prosjektene, vil 10 pst. av kostnadene til å bygge veiene komme over statsbudsjettet. En magisk tryllestav som gjør Harry Potter sjalu, skulle jeg gjerne hatt, det å tro at man kan lage en nasjonal transportplan som bare bevilger 10 pst. av det man lover, er ikke troverdig. Og da forsvinner hele poenget med Nasjonal transportplan, nemlig å kunne lage en plan som Stortinget stiller seg bak, og som etatene kan jobbe med for å gjennomføre. Hvis alt er like viktig, alt er i det blå og ingenting egentlig er finansiert, hjelper det ikke å kalle det en plan, for alt må jobbes med fra dag til dag. Det å ha en ønskeliste gir liten virkning. Da å si at her skal man effektivisere ting – jeg utfordrer partileder Gahr Støre til i sitt innlegg å si hvilke effektiviseringstiltak Arbeiderpartiet har som denne regjeringen ikke allerede har satt i gang. For vi skal koble vei- og tunnelprosjekter sammen, vi har tatt i bruk de digitale verktøyene som vi vet finnes på markedet, vi har satt i gang Nye Veier, og det gjøres endringer både i Bane NOR og i Vegvesenet. Vis meg de tiltakene som en gjør andre steder i verden som vi ennå ikke har gjort, så skal jeg mer enn gjerne lytte. Men det å tro at en plutselig bare skal trylle fram effektivisering uten å sannsynliggjøre det, er ikke troverdig. Man må kunne forvente mer av landets største opposisjonsparti. Vi har brukt tiden – og det ser en også i Nasjonal transportplan – på at vi skal bruke de byråkratene vi har til å få gjennomført ting og ikke bare sitte og planlegge. Til representanten Tung: Byråkrativeksten var dobbelt så stor under Arbeiderpartiet som den er nå. Det er færre ansatte i Vegvesenet og Nye Veier ved årets slutt enn ved årets start. Vi er altså i gang med å vise resultater. Konsulentbruken i jernbanen var dobbelt så høy under Arbeiderpartiet som nå. Det viser at vi er på rett vei.