Thorbjørn Jagland (Arbeiderpartiet), 2004-10-04:
Jeg vil gå rett på den situasjonen som nå er i Midtøsten – 72 drepte i Gaza på seks dager. Samtidig fortsetter disse avskyelige selvmordsaksjonene mot Israel. Selvmordsaksjoner inne i Israel og raketter mot Israel er eklatante brudd på Genève-konvensjonen og folkeretten. Det samme er selvfølgelig det å skyte raketter inn i så tett befolkede områder som Gaza. Planlagte og kaldblodige angrep på sivile og militære aksjoner som man på forhånd vet vil gå ut over sivile, kan ikke tolereres av det internasjonale samfunn. Dette blir dobbelt uakseptabelt når man vet at det finnes en annen løsning, nemlig forhandlinger, slik at begge folks legitime rettigheter kan bli ivaretatt. Oslo-avtalen viste at en slik vei var mulig. Etter de nye terrortruslene mot Norge må det være klart, selv om det ikke har vært det før, at vi i Norge, slik tilfellet er for alle våre naboland og europeiske land, ikke kan føle oss trygge når store deler av verden lever i utrygghet. Europa kan bare bli tryggere dersom folk i nærområdene og i verden for øvrig får oppfylt grunnleggende menneskerettigheter, opplever sosial utvikling og bor i stater som er stand til å beskytte sivilbefolkningen. Det ulykksalige for verden, etter min mening, er at det er skapt en allianse mellom statsminister Sharon, president Putin og president Bush som legger til grunn at de bekjemper samme fiende, uten å se at terroren i Beslan, selvmordsaksjonene i Israel og angrepene mot World Trade Center har forskjellig bakgrunn og må møtes på forskjellig måte. Slik fører Russland, USA og Israel seg selv og verden inn i et stadig verre uføre. Vi trenger en smartere strategi, for å sitere presidentkandidat John Kerry. USAs støtte til statsminister Sharons politikk produserer mer terrorisme. En smartere strategi ville være å gi palestinerne håp om en palestinsk stat, istedenfor å knuse dette håpet hver eneste dag. De palestinske myndighetenes infrastruktur er blitt ødelagt, palestinernes president har vært isolert i to år, med det som følge at resten av det palestinske lederskapet er totalt paralysert og handlingslammet. Nå tar krigsherrer og ekstreme terrorgrupper over byer som Jenin og Qalqilya på Vestbredden. I Gaza er det kaos. På Vestbredden og i Gaza hersker det en humanitær katastrofe. Er dette et godt bidrag til å støtte moderate muslimske ledere og moderate holdninger i den muslimske verden, som vi trenger for å bekjempe terror? Etter min oppfattning, nei. Jeg vil utfordre Regjeringen til å snakke klarere. Den bør støtte kravet om et snarlig valg i Palestina, slik bl.a. den svenske og den finske regjering har gjort. Bare på den måten kan man gi ny legitimitet til et palestinsk lederskap. Regjeringen bør, slik Storbritannia nå gjør, hjelpe de samme myndighetene til å bygge opp politistyrkene, slik at de kan ta opp kampen mot krigsherrene og terrorgruppene og gjenvinne kontroll i de palestinske områdene. Trontalen inneholdt en formulering om at Regjeringen vil videreutvikle NATOs samarbeid med EU. Det er bra, for ikke noe er viktigere for norsk sikkerhet enn at EU lykkes i å videreutvikle sin sikkerhetspolitiske dimensjon i samarbeid med NATO og dermed gjøre kampen mot terror bredere og smartere. Amerikanernes problemer i Irak bekrefter at moderne militære styrker kan være meget effektive i å bekjempe statlige motstandere, men samtidig svært lite egnet til å stabilisere komplekse situasjoner. EU har lenge arbeidet for å bygge opp en bred sikkerhetspolitisk strategi der militære styrker suppleres med sivile komponenter som politi, eksperter på å bygge opp rettsvesen, sivile organisasjoner, humanitær innsats og langsiktig bistand. Framfor alt er det EU som påpeker nødvendigheten av å løse de underliggende konfliktene og problemene ved hjelp av politikk. Vi må få vurdert hva som nå skjer i forholdet mellom EU og NATO, i forhold til utvidelsen av EU og i forhold til grunnlovstraktatens virkning på europeisk politikk. Jeg mener det er maktpåliggende at Regjeringen nå presenterer sitt syn for Stortinget, slik at vi får drøftet denne fundamentale utviklingen og sette det inn i den sikkerhetspolitiske utfordringen som vi nå har, nemlig å bekjempe terroren. Det må gjøres på en smartere måte, og da trenger vi den europeiske dimensjonen i sikkerhetspolitikken. Vi må spørre oss selv: Hva kan og bør Norge bidra med for at dette skal kunne skje?