trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Bente Thorsen (Fremskrittspartiet), 2009-12-09:
I debatten er det blitt hevdet at Fremskrittspartiet er så veldig opptatt av tester og prøver for elevene. Dette er helt rett. Men det er ikke for å plage noen eller for å sette noen i gapestokken. Tvert imot er det for å følge opp opplæringsloven, der en legger vekt på at den enkelte elev skal ha opplæring etter egne evner og forutsetninger. Og for å finne ut hvilket nivå eleven er på, må det gjennomføres tester og prøver. Dette er også viktig for læreren, eleven og foreldrene, slik at eleven faktisk får opplæring, oppfølging og tilbakemelding om hvordan hans eller hennes utvikling er. Flere har i debatten uttalt at læreren er den viktigste personen i skolen. Derfor vil Fremskrittspartiet at også læreren skal få tilbakemelding fra elever og foresatte. Også i dette tilfellet er det viktig at elevene testes jevnlig på alle trinn, for å se om læreren er i stand til å overføre kunnskap til eleven. Hvis eleven ikke har den forventede utvikling – målt over flere år og under forutsetning av at det er samme lærer som har klassen – ja, da må dette få konsekvenser for læreren. Tester og prøver anser Fremskrittspartiet å være til elevens beste – for å få et best mulig læringsutbytte. Det finnes gode lærere, og noen som trenger videreutdanning. Og noen bør kanskje finne seg noe helt annet å gjøre. Jeg har også merket meg at representanter fra regjeringspartiene er positive til at det utarbeides metoder for å teste elevene, men de unngår behendig å kalle det for prøver eller tester. Hva det kalles, betyr lite for Fremskrittspartiet. Det viktigste er at det kommer eleven til gode – i form av et godt læringsutbytte.
Henning Warloe (Høyre), 2009-12-09:
«Kunnskap er makt», sa representanten i innlegget sitt. Jeg vil jo tro at det gir litt makt å sitte i regjering også – en flertallsregjering, med to statsråder i samme departement. Da er det jo merkelig at ikke SV har klart å benytte denne makten til å gjøre det som SV har sagt at de skulle gjøre. Jeg har lest SVs stortingsvalgprogram. På syv steder i løpet av tre sider står det i forskjellige utgaver at SV mener det er viktig å styrke kvaliteten i utdanningen ved å øke basisbevilgningene til universiteter og høyskoler. Det står altså gjentatt en rekke forskjellige steder. Da er spørsmålet: Hvorfor har ikke SV klart å gjøre dette i et statsbudsjett som bruker rekordmye oljepenger? Vi hørte komitélederen her i stad si: Det brukes «ekstremt mye penger». En samlet universitets- og høyskolesektor har etterspurt økte basisbevilgninger for å trygge sin økonomi.
Henning Warloe (Høyre), 2009-12-09:
Jeg forstår at statsråden er forundret over virkelighetsoppfatningen ute i universitets- og høyskolesektoren i Norge. De opplever trangere budsjetter samtidig som statsbudsjettpostene øker, iallfall rent nominelt, og statsråden har satt ned et eget utvalg som skal etterforske dette mysteriet og prøve å finne løsningen på det. Jeg kunne kanskje driste meg til et par forslag – forskningssatsingen, som krever egenandeler fra institusjonene, manglende realkompensasjon for realveksten i kostnadene i sektoren og en reell nedgang i basisbevilgninger når man hensyntar det økende studenttallet, som også statsråden var inne på. Jeg lurer på hva statsråden har tenkt å gjøre med problemet – for dette utvalget vil jo ikke løse noe problem, selv om man eventuelt skulle bli enige om virkelighetsbeskrivelsen. Vil statsråden være villig til å se på økte basisbevilgninger slik som f.eks. SV hele syv ganger har tatt til orde for i sitt stortingsvalgprogram?
Henning Warloe (Høyre), 2009-12-09:
Jeg deler statsrådens oppfatning av at forskning er viktig for marin sektors konkurranseevne, jeg tror hun brukte de ordene. Men marin sektor er også en stor og viktig eksportnæring for Norge, og dermed også konkurranseutsatt. Vi hørte tidligere i debatten at komitélederen og partifelle av statsråden brukte uttrykket «vi bruker ekstremt mye penger», underforstått i budsjettet for 2010. Dette er noe som bekymrer konkurranseutsatt næringsliv i veldig stor grad, og statsråden kommer jo selv fra denne næringen. Deler hun bekymringen over for mye bruk av offentlige penger i budsjettet for 2010, til skade for konkurranseutsatt og eksportrettet næringsliv?
Henning Warloe (Høyre), 2009-12-09:
At kunnskapsminister Kristin Halvorsen forsøker å framstille Høyres skolepolitikk feilaktig, er nå én sak, men hun forsøker også i dag å pynte på SVs egen triste skolepolitiske historie – og det blir litt drøyt. Jeg vil sitere fra et intervju som hennes forgjenger, tidligere kunnskapsminister Øystein Djupedal, ga til bladet Utdanning i mai 2008: «SV manglet en helhetlig utdanningspolitikk. Som medlem i regjeringen holder det ikke for et parti bare å være mot Kristin Clemet og det hun gjorde. Mye av ansvaret ligger på tidligere komitéleder. Han nedvurderte systematisk kunnskap. Vi overtok rett og slett en utdanningspolitikk som var for lettvint fundert og enkel å angripe. Partiledelsens to mislykkede valgkamper på skole må også ta noe av skylda. Både valgkampen i 2001 og 2003 avslørte alvorlige svikt i vår utdanningspolitikk. I tillegg til kritikk fra de borgerlige fikk vi mange og begrunnede reaksjoner fra egne lærere og skolefolk. De kjente ikke igjen skolepartiet. Derfor ble vi en takknemlig skyteskive for opposisjonen. SV måtte utforme et nytt fundament for utdanningspolitikken.» Framstillingen som nåværende kunnskapsminister forsøker å gi her i Stortinget, er altså feilaktig. SV tapte den skolepolitiske kampen på slutten av 1990-tallet og på begynnelsen av 2000-tallet. Det skal vi – og ikke minst norske elever – være glade for.
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2009-12-09:
Jeg er svært enig i representanten Tingelstad Wøiens påpekning av at den høye frafallsprosenten viser at Regjeringen ikke har lyktes på dette feltet hittil. Videre viser hun til at mer praksis er viktig for å forebygge dette. Spørsmålet er da: Hvorfor stemte representanten Tingelstad Wøien imot Fremskrittspartiets forslag i forrige periode om å redusere teoriandelen i yrkesfagene, og hvorfor ønsker dere kun en prøveordning med praktiske arbeidslivsfag, framfor en permanent ordning med valgfag i ungdomsskolen?
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2009-12-09:
Mahatma Gandhi sa en gang: «Først ignorerer de deg, så ler de av deg, så slåss de med deg, så vinner du.» Statsråden brukte innlegget sitt på å gå hardt ut mot Høyres og Fremskrittspartiets ønsker om innføring av nasjonale prøver. Men de borgerlige vant. Det ble nasjonale prøver. Det diskusjonen gjelder nå, er offentliggjøring av resultatene. Det ønsker statsråden og Regjeringen ikke. Samtidig ser vi at det er opp til VG og andre store aviser å blåse opp og gjøre egne sammenlikninger. Da kan man ikke få den kvalitetssikringen som man kunne fått hvis f.eks. direktoratet la fram de samme tallene, som alle får tilgang på. Så spørsmålet mitt blir: Kan statsråden utdype den store forskjellen på det vi i Fremskrittspartiet og Høyre ønsker, at direktoratet legger fram rett framstilling av tallene som kommer fram, og det som er situasjonen i dag, at det legges ut på Internett, og at kommersielle aktører som VG kan legge fram sine egne resultater og målinger?
Mette Hanekamhaug (Fremskrittspartiet), 2009-12-09:
Jeg merket meg at temperaturen økte litt under noen av innleggene som kom i sted, og det synes jeg er kjempebra. Det er viktig at vi både kan ha et godt samarbeid og en idédugnad, slik vi hadde i interpellasjonsdebatten på mandag, men at vi også tør å markere de store, viktige skillelinjene og kampsakene. Jeg ble veldig positivt overrasket over at representanten Wickholm har funnet det interessant å lese mitt innlegg i den lokale partiavisen. Jeg registrerer at i denne debatten hersker det stor uenighet, og også inkonsekvens, når det kommer til friskoler, spesielt innenfor regjeringspartiene. Representanten Tingelstad Wøien sa langt på vei i sitt innlegg at private skoler var helt greit når de kom som erstatning for offentlige, nedleggingstruede grendeskoler. Private skoler er altså bra nok for oss som er fra bygda, men for dårlige for byene. Videre ga representanten Hadia Tajik i sin replikk til representanten Lien uttrykk for frykt for religiøs segregering ved religiøse skoler – dette samtidig som hennes eget parti er en del av en regjering som – kun – ønsker å åpne for nettopp alternative pedagogiske skoler eller religiøse skoler. Og representanten Aasen tok opp at alle skulle ha rett til en god utdanning og skole, hvor lommeboka ikke skulle avgjøre – samtidig som Arbeiderpartiet viderefører en økonomisk forskjellsbehandling av private og offentlige skoler, som tvinger private skoler til nettopp å ta foreldrebetaling. Regjeringen har slik lagt opp til et system hvor den offentlige skolen er middelmådig, og hvor de rike og privilegerte – med f.eks. statsrådslønn eller bedre – kan kjøpe seg ut av den offentlige skolen og inn i private løsninger. Jeg ser det her som formålstjenlig å komme med et nytt sitat, denne gangen av Bjørnstjerne Bjørnson: «Å leve et konsekvent liv, ville noe i verden, ville det med alvor – det koster.» Heldigvis er vi i Fremskrittspartiet rike – ikke på penger, men på styrke, mot og vilje.
Svein Harberg (Høyre), 2009-12-09:
I det siste har det rast en debatt landet over om nedleggelse av skoler. Det har vært meldt stor bekymring fra mange kanter, fordi det helt klart meldes at nedleggelsene i stor grad er et resultat av budsjettkutt. Jeg har registrert at representanten Tingelstad Wøien og Senterpartiet også har uttrykt bekymring. Mitt spørsmål blir derfor om Tingelstad Wøien mener at nasjonale pålegg og øremerkinger som Regjeringen står bak, f.eks. skolefrukt og strammere regler for antallet elever pr. lærer, er i tråd med Senterpartiets politikk på området og er med på å gi den enkelte kommune frihet til å ha fokus på kvalitet når skolestruktur skal vurderes?
Svein Harberg (Høyre), 2009-12-09:
Det har vært referert til SVs program her, og det er ingen tvil om at «økning» og «økt satsing» går igjen flere ganger. De har for øvrig nevnt ordet «kvalitet» et par ganger – to ganger når det gjelder høyere utdanning – og her er Høyre helt enig med SV. Høy internasjonal kvalitet sikres gjennom økte basisbevilgninger. Det budsjettet som er lagt fram, har en økning i basisbevilgningen som ikke engang dekker reelle kostnader. Dette trenger en ingen utredning av, det finner en hos SSB. Budsjettet har en økning i studiestøtten som langt fra dekker den reelle kostnadsøkningen for studentene, og det er på ingen måte gjort et løft i forhold til de mange studieplassene som SV og Regjeringen så riktig peker på. Jeg lurer på hva det er som gjør statsråden så fornøyd med disse resultatene?
Svein Harberg (Høyre), 2009-12-09:
Kirken roper et varsko, og det skal vi ta på alvor. I en verden der vi ser at stadig flere trenger personlig oppfølging og hjelp, sliter Kirken med å betjene. På bakgrunn av budsjettet fra Regjeringen er det nå varslet innsparingstiltak. Er f.eks. statsråden tilfreds med en kirke der begravelser nå blir samlet til én dag i uken, der en nærmest står i kø, som ett av de nødvendige sparetiltakene?
Svein Harberg (Høyre), 2009-12-09:
Det er riktig at det står mange stillinger ledig. Det er ofte en sammenheng når stillinger står ledige og det ikke er søkere. I tillegg vet vi også at i Kirken er det en stor grad av sykmeldinger. Har det slått statsråden at dette kanskje har en sammenheng med de ressursene som tildeles Kirken i forhold til de oppgavene den har, og hva vil statsråden gjøre for å gripe fatt i det?
Svein Harberg (Høyre), 2009-12-09:
Som mangeårig leder for Grimstad – dikternes by, med bakgrunn i Hamsuns og Ibsens liv i byen, var det fristende å ta en annen debatt nå, men jeg skal gå tilbake til manus. Statsråd Aasland lurer på hvorfor Høyre er så misfornøyd. Jo, ganske enkelt fordi virkelighetsforståelsen vår samsvarer med den sektoren har gitt tilbakemelding om. Jeg vil også nevne noen ekstra enkeltutfordringer. Universitetet i Stavanger og Universitetet i Agder er de nyeste universitetene. De har bedt om og ventet på en gjennomgang av finansieringsordningen. De forventes nemlig å levere på linje med de øvrige universitetene, mens de fortsatt får basisbevilgninger med bakgrunn i de tilskuddene de hadde som høyskoler. Videre finansiering blir justert i forhold til hva de leverer. Med et atskillig dårligere utgangspunkt blir det vanskelig å nå opp. Dette kan fort bli en selvforsterkende, negativ spiral. Regjeringen har nå konkludert med at det ikke er grunnlag for å gjøre endringer i finansieringsordningen. Regjeringen sementerer altså en forskjell mellom universitetene. En annen utfordring er manglende vedlikehold. På Ås er det i dag en bygningsmasse som er så dårlig vedlikeholdt at deler av bygningene måtte stenges, av sikkerhetsmessige grunner. Manglende satsing på bygg fører altså til at antall studieplasser må reduseres. Så må jeg få lov til å kommentere den største skivebom jeg tror jeg noen gang har hørt presentert fra denne talerstol. Freddy de Ruiter sammenlignet Høyres motstand mot skattelistene – med detaljerte opplysninger om enkeltpersoners inntekter og formue – med vårt ønske om å få offentliggjort skoleresultater på gruppe- eller skolenivå. Sammenligningen er håpløs. Dessuten: Dersom det er rart at Høyre er imot det ene og for det andre – ja, da er det vel like rart at de Ruiter og Arbeiderpartiet er for det ene og imot det andre. Som representanten selv sa: Videre kommentar skulle være unødvendig. Behandlingen av statsbudsjettet for 2010 gir grunn til bekymring for de områder vi behandler i dag, spesielt fordi ingen av statsrådene er i nærheten av å overbevise meg om at det er bedring i sikte!
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Representanten Eriksen er jo et veldig godt eksempel på «det blide sørland». Hennes humør har også bidratt til en god behandling i komiteen. Det er virkelig interessant å lese om Kristelig Folkepartis politikk på utdanningsområdet, kanskje spesielt på området høyere utdanning, for det må kunne sies at det er påfallende mye politikk for Sørlandet i Kristelig Folkepartis merknader. Jeg tenkte derfor jeg skulle la representanten Eriksen få benytte sjansen til å utdype om Kristelig Folkeparti også har en politikk for andre deler av landet, for det er jo unektelig sånn at det også er viktige og gode institusjoner utenfor dette beltet som ligger så pent der nede på solkysten.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Jeg vil gjerne få benytte anledningen til også å si at jeg er imponert over Skei Grandes «multitasking» i løpet av denne prosessen, med flere nye oppgaver og flere nye komiteer. Men det jeg lurer på, er at opposisjonen, heriblant Venstre, bruker veldig store ord, svartmaler norsk skole og norsk utdanningssystem og bl.a. kommer med uttalelser her som «en stor pensjonsbølge som kan true hele Norge som forskningsnasjon», og at man lar kritikken i merknadene gå på at bevilgninger som følger opp klimaforliket, nærmest ikke gjelder, fordi det følger opp noe som alle har vært enige om. Det store paradokset er at til tross for store ord er det bare minimale endringer opposisjonen har hatt fantasi til å gjøre i sine alternative budsjetter. Jeg lurer derfor på om Venstre kan peke på de enormt store forskjellene – og da mener jeg de virkelig store forskjellene – som gjør at partiet Venstre er så veldig annerledes enn Regjeringen.
Truls Wickholm (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Jeg hadde kunnet komme med noen poeng her om hvor viktig det er med BKA-satsing, og hvor horribelt det er at Høyre og Fremskrittspartiet kutter i bevilgningene til Utdanningsforbundet, men jeg ble beskyldt av representanten Lien for å ha en overforenklet tolkning av Hanekamhaugs innlegg i valgkampavisen for Møre og Romsdal. Jeg vet ikke, men å la dem få kokebok, hammer og voltmeter er vel en grov overforenkling i seg selv. Lien sier noe interessant. Han sier han vil ha mekanikere som kan lese manualer, ikke diskutere Ibsen. Vel, det er en ganske stor ideologisk forskjell mellom undertegnede og representanten Lien. En av grunnene til at Et dukkehjem fortsatt spilles, er vel at det fortsatt er relevant. Nora ville f.eks. realisere seg selv. Hun ville ut av et forhold hvor hun var av feil grunner. Utdanning handler jo nettopp også om dette – å realisere seg selv, ta egne valg, kunne gå ut og gjøre noe annet. Jeg vil ha bilmekanikere med samfunnsforståelse. Jeg tror, som representanten Aasen sa, at vi får et bedre samfunn når vi har bilmekanikere som vet hvorfor Nora gikk. Ibsen er en samfunnskritiker av rang. Å begrense den arven til bare noen av dem som er aller flinkest fra før, er å frarøve de ungdommene som ikke får delta i den, en viktig erfaring og en del av deres kulturarv. Jeg mener at man står bedre rustet til å leve livet sammen med noen man er glad i, f.eks., når man står med Ibsen i hånda, enn om man står med bare hammer og kokebok. Men Fremskrittspartiet er kanskje fornøyd med et Utdannings-Norge som produserer folk som kan lese manualer, så lenge de kan lese manualene til Tord Lien. Ibsens kritikk er kanskje ikke så lite relevant som vi tror. Kanskje ser vi også noe av kritikken av kjønnsrollene her i dag, når det er representanten Tord Lien som må opp og forsvare innlegget fra Mette Hanekamhaug i hennes lokalavis i valgkampen.
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Eg har registrert at det gamle skulepartiet Venstre titt og ofte – også her i salen i dag – retorisk prøver å framstilla seg som det moderne og framtidsretta kunnskapspartiet. Til det er å seia at ikkje eingong Sponheim, då han la all sin politiske pondus i eit forsøk på vera engasjert i dette temaet, klarte å overtyda så veldig mange. Det er eit anna forhold eg har merka meg i det siste, og det er at Venstre har lagt seg påfallande tett opptil Framstegspartiet i mange av sakene som har vore til behandling i kyrkje-, utdannings- og forskingskomiteen i det siste. Dette undrar meg litt fordi Venstre prøvde å tydeleggjera ei politisk grensedraging nettopp mot Framstegspartiet i valkampen. Så kva skal dette bety? Er det eit forsøk frå Venstre på å spissa rolla som eit tydeleg opposisjonsparti? Er det slik sett berre symbolpolitikk i mangel av eigen politikk – utan realpolitisk innhald – eller er det slik at vi no ser konturane av ein ny Oslo-modell på nasjonalt nivå, med Venstre i spissen og som limstoff?
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
I det første innlegget mitt var det eit poeng for meg at det trass i støy frå opposisjonen, minst på høgd med helikopterstøyen i samband med Barack Obama utandørs, enda opp med relativt stor einigheit i den overordna politikken for sektoren. Men på nokre område var det antydning til diverse politiske krumspring. Dette skal eg belysa no i innlegget mitt. Framstegspartiet har nokre påplussingar i budsjettframlegget sitt. Det er for så vidt greitt nok. Men det som ikkje er greitt nok for oss, er at dei har tenkt å finansiera dette ved å senda rekninga over til småbarnsforeldra ved å plussa på taket for eigenbetalinga i barnehagane. Dette har ikkje småbarnsforeldra våre fortent. Men det største og mest dramatiske framlegget når det gjeld forskings- og utdanningspolitikken, blir synleggjort med det totale kuttet i dei regionale forskingsfonda. Desse forskingsfonda er tenkt å vera sjølve ryggrada i det framtidige utviklingsarbeidet vårt. Dette utviklingsarbeidet har fylkeskommunane hovudansvaret for og vil i framtida bli mykje meir forskingsbasert enn det er i dag. Difor er desse regionale forskingsfonda avgjerande viktige i dette arbeidet. Poenget med regionalisering av ein del av forskingsmidlane er faktisk å setja søkjelyset på ei anna kunnskapsutvikling enn det som blir prioritert ut frå ein nasjonal ståstad. Eg tillèt meg å nemna nokre eksempel frå Vestlandet for å illustrera poenget lite grann. Me snakkar om forsking som er knytt til næringsutvikling knytt til akvakultur, og då kan ein nemna Vestlandsprogrammet for nye oppdrettsartar. Eg kan nemna i fleng: Fjord Norge si satsing på reiseliv, kunnskap om fjordsystema våre, fjordsystem som folk frå heile verda kjem til Noreg for å sjå på, og som me kan null og niks og ingenting om. Me snakkar om bær og frukt innanfor landbruket, og me snakkar om fornybar energi. Me snakkar om bruk av verna område som verdsarvområde, og me snakkar om nasjonalparkane våre. Dette var eit lite bukkeritt over dei mest aktuelle forskingsområda regionalt på Vestlandet. I andre landsdelar kan det vera andre viktige tema. Men det tragiske er at denne viktige forskinga for den regionale utviklinga og for den framtidige verdiskapinga i landet vil Framstegspartiet, og delvis òg Høgre, flata ut. Det som undrar meg, er at Framstegspartiet og Høgre i mange samanhengar er tilsynelatande ærleg opptekne av næringslivet sine moglegheiter og rammevilkår. Det store paradokset blir då: Kvifor vil ikkje Framstegspartiet bidra til å utvikla næringsmiljø og bedrifter ute i landsdelane våre? Ser ikkje Framstegspartiet og Tord Lien frå Nordland at dei ulike landsdelane ofte har ulike næringsgrunnlag(presidenten klubbar)(presidenten klubbar) (presidenten klubbar) (presidenten klubbar)
Tor Bremer (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Eg har behov for ein kort kommentar om dei regionale forskingsfonda. Det er sagt at ikkje noko anna europeisk land er så lite næringsmessig homogent som Noreg, og det kjem nok av at ressursgrunnlaget, næringsstrukturen og i neste omgang forskingsbehova kan vera så vidt forskjellige frå ein landsdel til ein annan. Dette er ei avgjerande forståing for kvifor dei regionale forskingsfonda er etablerte. Eg registrerer at Framstegspartiet ikkje har denne forståinga, og heller ikkje ønskjer å bidra til den framtidsretta veksten når det gjeld næringsutvikling regionalt. Det er synd fordi det er utruleg mykje godt framtidsretta arbeid som finst i dei lokale bedriftene med utgangspunkt i lokale, regionale ressursar. Dei treng òg den forskingsbaserte drahjelpa som næringslivet elles ofte får, men det er ikkje alltid dei får den forståinga frå den sentrale forskingsståstaden.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Resultatene fra de nasjonale prøvene er offentlige etter offentlighetsloven. Men hvordan man presenterer dem fra utdanningsmyndighetene, har stor betydning for hvordan de brukes. Vi presenterer dem ikke slik at de tilrettelegger for rangering. Det er fordi det er noe av det mest demotiverende som skjer rundt omkring i norske skoler. Det er nemlig mange forklaringsbakgrunner for hvordan skoler og kommuner gjør det når det gjelder nasjonale prøver. Det er også slik at de skal brukes og analyseres på den enkelte skole. De har rett til å få vite hva som er resultatene, foreldrene har rett til å få vite det, og lærerne har rett til å få vite det. Alle som gjør en jobb på hver enkelt skole eller i kommunene, har rett til å få vite resultatene. Men la oss si det slik: En skole som scorer lavere enn gjennomsnittet, men som har mange elever der foreldrene har lite utdanning utover grunnskolen, kan godt være en bedre skole enn en skole som scorer bedre enn gjennomsnittet, men der foreldrene stort sett har høy utdanning. Så å måle hva som er skolens innsats, er det som er viktig når skolene skal gjennomgå resultatene fra de nasjonale prøvene.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Det er et glitrende godt sitat fra Gandhi som representanten Hanekamhaug nå kommer med. Jeg har brukt det mange ganger selv, særlig i forbindelse med barnehageutbygging, fordi det var en kontroversiell sak som folk faktisk var imot i sin tid. Men nå har vi full dekning – vi har fått det til. Når det gjelder nasjonale prøver, er ikke de gjennomført i den form som Høyre og Fremskrittspartiet foreslo. Det er en annen innretning på prøvene. De offentliggjøres annerledes. Problemet med å legge dem fram på en slik måte at man gir inntrykk av at rangering og konkurranse mellom skolene – som jeg tror er forskjellen på hvordan Fremskrittspartiet og SV og Regjeringen ser på dette – i seg selv er en drivkraft, det har vi ikke noen tro på. Vi kan ikke hindre at andre bruker offentlig informasjon på en slik måte. Men for oss er det viktig å si at resultatene av nasjonale prøver må brukes på hver enkelt skole og i hver enkelt kommune med vett og forstand, slik at man ser hvor det er skolen kan gjøre en forskjell, for det er så mange andre faktorer som påvirker resultatene av nasjonale prøver.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Det står ikke i SVs program at SV er imot karakterer i ungdomsskolen. Jeg er helt sikker på at vi får rett når det gjelder sammenhengen mellom læring og ernæring, på lang sikt. Det er noe som flere og flere blir bevisst på. Det mest smålige forslaget i dette budsjettframlegget er jo Høyres forslag om å ta bort frukt og grønt i norsk skole. Den dagen Høyre tar det bort fra sine egne møter, tror jeg kanskje norske elever vil ha litt mer gehør for forslaget. Så oppfatter representanten det helt riktig, og det var jo ikke akkurat – hva skal man si – noe koseinnlegg representanten Aspaker holdt i forhold til SV heller. Jeg synes det er forfriskende med litt konflikt i skoledebatten, for min del, men det er jo helt feil at Høyre nå har gehør for de sakene som de selv fremmet som sine spisser i skolepolitikken. Det er ikke noe rop etter flere privatskoler, derfor ligger Høyre lavt på det. Og de nasjonale prøvene er ikke gjennomført slik som Høyre ønsket.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Jeg stusset også litt over den opplysningen om plussene og minusene, så jeg skal undersøke den saken litt nærmere. Men poenget i forhold til karaktersetting er jo nettopp at det er behov for litt mer enn en 3-er eller en 4-er, med eller uten pluss, fordi det er viktig at elevene får tilbakemelding om hva de skal jobbe videre med. Noe av det vi vet at vi er dårlige på i norsk skole, er vurderinger. Lærerne sier at de får for dårlig tilbakemelding fra rektor, elevene sier at de får for dårlig tilbakemelding fra lærerne. Så at lærerne utfyller en tallkarakter med en nærmere beskjed til elevene om hva som er bra, og hva de må jobbe videre med, det er ikke unødvendig byråkrati. Det skal være presise tilbakemeldinger, som gjør at eleven blir mer klar over hvor man står i forhold til egen læring.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Dette kunne vært et godt poeng hvis det var slik at SV ville ha 7 ½-timersdag for skolebarn, men det er verken SVs eller Regjeringens politikk. Jeg stusser veldig over Kristelig Folkepartis alternativ i dette budsjettet, når man foreslår å ta bort fem timer i grunnskolen og argumenterer med at man ønsker en mer praktisk tilnærming. For det første er det et kuttforslag på nesten 1 milliard kr, og for det andre vil disse fem timene i minus føre til at det med de samme læreplanene blir færre timer for lærerne til å jobbe med stoffet. Det betyr mindre praktisk tilnærming, det betyr færre turer, og det blir i mindre grad mulighet til å få til dette på en variert og spennende måte, tilpasset hver enkelt elev. Når det er sagt, er jeg enig i diskusjonen i forhold til hva vi skal gjøre framover. Det er noe med lærertettheten i de timene man skal ha – hvordan man kan innrette seg og finne den riktige balansen, hvordan vi kan sikre bedre kvalitet i SFO, og hvordan vi får til innholdet i timene med gratis leksehjelp. Innenfor en tankegang rundt en helhetlig skoledag må man gjøre disse avveiningene. Men at Kristelig Folkepartis budsjettforslag skulle være veien å gå, stiller jeg meg helt uforstående til.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Jeg husker ikke i farten alle enkeltforslagene i det Dokument nr. 8-forslaget, så jeg må ta forbehold om det, men de store frafallstallene vi har i videregående skole er et mye større samfunnsproblem enn det som reflekteres i den offentlige debatten. Det er en forskjellsutfordring. Det er mye større klasseskiller i Norge enn det de fleste tror – vi ser så stor forskjell i forhold til hvordan man møtes på arbeidsmarkedet senere i livet hvis man har grunnskole og ikke mer enn det. Så jeg vil gjerne heise den debatten høyt. Vi har gjort mye som kan hjelpe – mange av de tingene får vi ikke vite om før det har gått mange år. Vi har 16–18-åringer i dag som vi kan gjøre en innsats overfor, og dermed forhindre problemet på sikt, men vi har også en del voksne som fikk for lite utdanning da de var ungdommer selv, og som vi vet har mye større sjanse til å bli uføretrygdet hvis de bare har grunnskole. Der er jeg også helt sikker på at det kan settes inn et mye større trykk. Så jeg vil gjerne ha en stor, offentlig debatt om dette og en dugnad og gode ideer fra andre partier, så kan vi komme tilbake til enkeltforslagene etter hvert.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Uansett hvordan vi snur og vender på det, kan det ikke bli stående at noen på noe tidspunkt har varslet at utdanning og kunnskap er nedprioritert selv om det blir strammere rammer. Det er tvert imot. Noe av det som bekymrer oss stort – og det regner jeg med skjer på tvers av partiskiller – er økningen i sykefravær, alle de uføre som godt kunne hatt en jobb, men som stenges ute av arbeidsmarkedet, de unge funksjonshemmede som ikke får prøvd seg osv. – alle disse utfordringene vi har. Det vi vet, er at hvis de fullfører videregående utdanning, har de en mye større mulighet til å bli værende i arbeidslivet lenge. Dermed er noe av denne innsatsen vi gjør over våre budsjetter, nettopp det som forebygger den utstøtingen fra arbeidsmarkedet som er et stort problem for den enkelte, men også for økonomien framover. Frafall er den største utfordringen vi har i så måte. Jeg synes at det er viktig at en har en nyansert debatt rundt forholdet mellom teori og praksis. Det er helt opplagt at det er for mange elever som ikke møtes på den måten de er mest intelligente: fra hendene til hodet, i stedet for fra hodet til hender. Det handler ikke nødvendigvis om å innføre mange nye fag i ungdomsskolen, men det handler om hvordan man jobber i ungdomsskolen. Dette arbeidslivsfaget i ungdomsskolen er ment å gi en praktisk innretning. Det ville være å håpe at man kan vri de andre fagene i ungdomsskolen også i den retning, slik at man kan klare å få en mer praktisk orientert opplæring i ungdomsskolen på mange områder. Det er ikke slik at man velger bort muligheten for studiekompetanse hvis man velger et arbeidslivsfag i ungdomsskolen, men det er i tilfelle slik at for å få studiekompetanse må man ha 2. fremmedspråk. Det kan man ta ved å ta tre år med 2. fremmedspråk på videregående. Så til denne diskusjonen om Nora og teori og ikke-teori. Mitt håp er at man kan sin Nora før man kommer på videregående. Men det er ikke nødvendigvis slik at man forstår sin Nora før man kommer litt opp i årene! Det er alltid lurt å kunne sin Ibsen, særlig i møte med utlendinger, for det er fryktelig pinlig hvis de kan litt mer. For øvrig anbefaler jeg at man ikke tar mål av seg til å kunne matche enhver bordkavaler man vil få. Det holder ofte å holde dem i gang ved å spørre. Enkelte er da utrolig gode til å svare!(Munterhet i salen) Spøk til side: Diskusjonen om hvordan man i et samfunn som kommer til å etterspørre teoretisk kunnskap, tilrettelegger den slik at den er relevant for dem som velger en yrkesutdanning, er en utfordring. Den skal vi ikke kimse av. Den skal vi tvert imot jobbe veldig grundig med, for jeg tror nøkkelen til en del av frafallet også ligger der. (Munterhet i salen)
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Jeg mener vi i vår tid, når vi har flere ulike religioner og livssyn, har et ansvar som politikere for å bidra til dialog mellom disse tros- og livssynssamfunnene. Derfor er det viktig for staten å finansiere disse paraplyorganisasjonene. Man kan kanskje få inntrykk av at det er papirmøller, men det er jo steder hvor mennesker møter hverandre og utveksler sine erfaringer. Disse paraplyorganisasjonene har i stor grad bidratt til å legge viktig politikk og premisser for politikk, og gitt meg og andre av mine kolleger utfordringer i forhold til hvordan vi skal bidra til et tros- og livssynsmangfold i Norge. Så jeg mener at det er en veldig viktig ordning som bidrar til dialog, og det vil jeg bidra til å fremme.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Dette er godt ivaretatt gjennom det nære samarbeidet jeg har med kirkeministeren. Jeg tror det nettopp er en fordel at vi i dette arbeidet, hvor det er ulike interesser, også går inn i dette arbeidet med litt forskjellige perspektiver på den politikken vi skal føre. Det gir bredere forankring. Men det er også slik at siden jeg ikke er medlem av statskirken, kan jeg ikke ha ansvaret for kirkepolitikken, det strider mot Grunnloven. Men det er ingenting i Grunnloven som tilsier at jeg skal fratas muligheten til å styre religions- og livssynspolitikken. Det ville ha vært meget uprinsipielt, i tilfelle. Men i framtiden, når vi får et nytt stat–kirke-forlik, er det ikke lenger slik at man kan stille den type krav til regjeringens medlemmer. Men jeg tror det er en styrke for oss i tiden framover å ha to statsråder som er svært opptatt av religionspolitikk.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Vi går igjennom hele systemet for kategorisering og gruppering av støtte til de ulike utdanningene. Jeg vil si at da vi allerede i år, i revidert nasjonalbudsjett, etablerte nesten 5 000 nye studieplasser – det var 4 600 – var det tre grupper som ble tilgodesett: Det var lærere, det var helseutdannede, eller sykepleiere, og det var ingeniører. Det var en satsing allerede der på realfag med tanke på nye studieplasser. Vi har i flere år hatt en realfagstrategi, og vi kommer selvfølgelig til å fortsette den. Det er viktig å få både gutter, og ikke minst jenter, til å være interessert i realfag så tidlig som mulig. Vi tar oss av den delen av utdanningen gjennom etablering av nye studieplasser. Der er jeg helt enig med representanten Lien, det er viktig i forhold til mange arbeidsoppgaver i samfunnet å satse på realfag, som da inkluderer naturfag. Det er viktig for f.eks. klimaforskningen.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Det er et viktig mål at folk skal ha tilgang til høyere utdanning over hele landet. Det er også en av grunnene til at vi ikke bare satser når det gjelder høyskoler og universiteter, for innenfor det fagområdet som vi snakker om nå, realfagene, er fagskolene også et viktig tilbud. De skal fra 1. januar 2010 overtas og styres av fylkeskommunene, som vi jo har over hele landet, og dermed blir det også skoler i Oslo og i de andre store byene. Det blir en viktig satsing på et mangfold av ulike utdanninger som spenner fra fagskolene og de kortere utdanningene til de lange utdanningene. Her er det viktig at vi søker en god geografisk spredning, slik at det er nærhet mellom studenten og det tilbudet som studenten kan få – også i erkjennelsen av at vi over hele landet trenger den type kompetanse. Vi trenger den i Oslo og i de store byene, og vi trenger den også andre steder i landet. Det er Regjeringens politikk, og jeg er veldig glad for den smule ros jeg ante i representantens replikk.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
I de drøyt to årene jeg har vært statsråd, har jeg økt basisbevilgningene fem ganger. I år har vi hatt en øremerket økning av overføringene til universitetene og høyskolene fordi Regjeringen synes det var så viktig å satse på nye studieplasser. Det har vi brukt mesteparten av den halve milliarden til som vi øker budsjettet med i år. Men når det gjelder basis, er vi langt over det kuttet som var for mange år siden. Jeg har et mål med denne arbeidsgruppen som skal diskutere forståelsen, og det er at vi er enige om analysene, at vi er enige om hvordan vi regner oss fram til de forskjellige ordningene vi har når det gjelder studieplasser, når det gjelder stipendiater, når det gjelder hvordan midler til ulike formål brukes ved universitetene og høyskolene i forhold til det regelverket og de bestemmelsene som er. Har vi en felles oppfatning av hvordan systemet fungerer, er det greit å være politisk og saklig uenig. Men da har vi i hvert fall et diskusjonstema mindre – det blir ofte ørkesløse diskusjoner om hvordan man faktisk regner seg fram til ting.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Det er fristende å kvittere spørsmålet med å spørre: Hva er det som gjør Høyre så misfornøyd og så forferdelig negativ til alt det fine som faktisk skjer innenfor våre utdanningsinstitusjoner, universiteter og høyskoler? Vi leverer: Vi produserer doktorgrader, vi driver forskning på høyt nivå, og vi utdanner studenter i store mengder og langt oftere på normert tid og kortere tid enn for noen år siden. Dette er gode utviklingstrekk. Og så har vi også et system hvor universitetene og høyskolene er selvstendige institusjoner. De har selv et ansvar for sine egne budsjetter, de har bl.a. et ansvar for å ta høyde for noen av de uforutsette utgiftene som kommer innenfor lønns- og pensjonssektoren. Men likevel er det en viktig oppgave og et viktig ansvar for meg å sørge for at de har en god basis – og de mener jeg de har. At det i år er mer målrettet, er et politisk valg Regjeringen har gjort. Det er nødvendig for å møte nye studieplasser, samtidig som vi har finansieringsordninger som alle er enige om hvordan fungerer.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Vedlegget i statsbudsjettet er en grundig gjennomgang som departementet, sammen med en referansegruppe, har gjort av finansieringssystemet. Jeg håper vi kan være enige om at det ligger noen viktige historiske og politiske beslutninger til grunn for Kvalitetsreformen, som bl.a. handler om fordelingen av basisbevilgningen til de ulike institusjonene. Det som er min viktige oppgave ut fra at det ligger der som et grunnlag, er å se på de enkelte komponentene vi har, sørge for at vi får en god uttelling, også kanskje for det nye nå, samarbeid. Jeg er veldig glad for at vi har fått en åpning for å kunne stimulere til samarbeid mellom institusjonene. Vi vet at mange av våre universiteter og høyskoler, både nye og gamle, kan være sårbare. De trenger å styrke seg gjennom et samarbeid med hverandre. Og de 50 mill. kr som ligger i årets budsjett – og som jeg håper at Kristelig Folkeparti støtter – er med på å stimulere nettopp til den typen samarbeid som kan gjøre livet litt enklere med tanke på mange av de utfordringene man har, både på forskningssiden og på undervisningssiden. Jeg har stor tillit til at det vil bli et godt tiltak.
Tora Aasland (Sosialistisk Venstreparti), 2009-12-09:
Jeg hørte også komitélederens innlegg, og jeg må ærlig innrømme at jeg ikke hørte det samme som representanten Trine Skei Grande, som hun nå har gjentatt to ganger i debatten. Det jeg hørte, var en meget ansvarlig komitéleder som viderefører det som Regjeringen nå arbeider med, en veldig viktig føring for budsjettarbeidet framover, nemlig at det blir trangere tider, det blir generelt strammere rammer. Vi vet ingen ting ennå om hvordan vi kan klare å håndtere det på de ulike områdene, men vi må alle være forberedt på at strammere rammer kan føre til at vi vil se andre resultater i noen sektorer av samfunnet. Men det er ingen diskusjon om at dette skal gå ut over noen spesiell sektor. Det er en veldig generell og viktig politisk diskusjon hvordan vi skal klare å styre landet med høy kvalitet på de tiltakene vi har, og med gode muligheter for alle Regjeringens viktige mål, hvordan vi skal klare det når vi ikke lenger har så mye penger å rutte med som vi har hatt i 2009. Det er det store spørsmålet som Regjeringen må ta ansvar for, og som jeg håper at også opposisjonen tar ansvar for. Jeg skal kjempe for mitt – selvsagt.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Jeg har registrert at det ikke er foreslått økte bevilgninger i komiteen til dette formålet. Det er riktig at det har vært økte lønnskostnader knyttet til Sjømannskirkens virksomhet. Derfor har vi i årene 2006–2008 kompensert for merutgifter gjennom økninger i statstilskuddet. Ellers vil jeg selvsagt sørge for å være kirkeminister også for Sjømannskirken, og jeg vil ta med meg de innspillene som kommer, i mitt videre arbeid med framtidig kirkebudsjett.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Prostereformen tror jeg har vært en veldig god ordning for Den norske kirke. Den bidrar til at proster kan konsentrere sin virksomhet i større grad om det å være prost og organisere det arbeidet som skjer i prostiet. Det betyr at man er nødt til å se på, som i veldig mange sammenhenger, hvordan man organiserer arbeidet på en best mulig måte. Jeg har tiltro til at de prostene som nå har fått krevende lederstillinger, bidrar til det. Jeg må si jeg er litt overrasket over den millimeterregningen som Fremskrittspartiet er opptatt av. Jeg har sett i mange andre sammenhenger at Fremskrittspartiet er opptatt av at vi skal finne effektive og gode løsninger, men det er ikke bestandig jeg har sett den samme interessen for å drive med millimeterutregninger på de forslagene som Fremskrittspartiet fremmer om å drive effektivt. Vi mener at Kirken har fått en god økonomi. Jeg er opptatt av at Kirken skal drive innenfor de rammene som Stortinget legger i sine budsjetter, og det vil jeg bidra til også i tiden framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Vi har videreført et høyt nivå på prestestillinger i det økonomiske opplegget vi har lagt fram. Jeg tror det er viktig, som jeg sa i mitt forrige svar, at man er oppmerksom og organiserer arbeidet på en god måte. Jeg vil mene at så lenge man har opp mot 100 prestestillinger stående ledig og jeg har ikke registrert noen særlig arbeidsledighet blant prester, er rekrutteringssituasjonen noe vi er nødt til å ha fokus på, dersom vi skal få prester til å fylle de ledige stillingene. Vårt fokus har vært på å bidra til at vi får en bedre rekrutteringssituasjon. Derfor har vi bevilget midler til det. Jeg vil ha høyt fokus på det, og vi har satt i gang et kartleggingsarbeid som jeg vil sørge for at vi følger opp når vi får svarene på det kartleggingsarbeidet, slik at vi kan sørge for at vi har flere prester som kan besette de stillingene som er der.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Vi har for ikke så veldig lenge siden gjennomført en arbeidstidsordning for prester, som gjør at man i større grad har flere fridager. Det tror jeg har vært en viktig milepæl for at vi skal kunne rekruttere flere prester. Jeg er veldig opptatt av at vi i forbindelse med den prostereformen som vi nå har, får gode proster som kan være gode ledere, som kan gjøre at vi fordeler arbeidsoppgavene på de prestene som er tilgjengelige i prostiet, og på den måten organiserer arbeidet på en så god måte at vi har motiverte prester, og slik at vi har et så lite sykefravær som mulig. Så vil jeg igjen si at jeg er opptatt av at vi får gode rekrutteringsprosesser, for vi er i en situasjon der mange prester begynner å nærme seg pensjonsalderen. Det er krevende å få mange nok på plass. Derfor vil jeg holde fast på at det er viktig at vi har fokus på det å rekruttere i tiden framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Som jeg sa i mitt hovedinnlegg, var jeg på Kirkemøtet, og jeg har etter at jeg var på Kirkemøtet, også fått lov til å være ute i ganske mange sammenhenger og møte representanter for Kirken. Jeg hører at noen er bekymret, men jeg ser også en levende og flott folkekirke, der det er veldig mye aktivitet. Så jeg tror nok at virkelighetsbeskrivelsen kan være litt forskjellig i de forskjellige miljøene. Jeg vil ha en god dialog med Kirkens organer, og jeg er veldig sikker på at de Kirkens organer som jeg møter, vil kunne formidle den virkeligheten som er der ute. Jeg vil også til neste år reise mye, og da skal jeg selvsagt også sørge for å besøke bispedømmekontorene og få en enda nærmere beskrivelse av virkeligheten. Det vil jeg selvsagt ta med meg videre i mitt arbeid, også med kirkebudsjettet framover.
Rigmor Aasrud (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
I de siste årenes budsjett har det ikke vært noen kutt i bevilgningene til presteskapet. De har fulgt vanlig lønns- og prisvekst, og da er det også viktig – det har jeg forventninger til – at Kirken på samme måten som alle andre deler av forvaltningen sørger for å legge sine budsjetter innenfor de rammene som er. Det er gjennomført ordinær lønns- og prisvekst i de budsjettene som er lagt fram, i tillegg til at det har kommet enkelte andre tillegg for å styrke rekrutteringen. Men så ser jeg at når man kommer i den situasjon at stillinger blir stående vakante lenge, er det ofte sånn at vikarutgiftene, når man må begynne med det, blir store. Derfor har jeg i den tilleggsproposisjonen, som også skal behandles her i dag, bidratt til 4 mill. kr ekstra, nettopp for å bøte på den situasjonen. Men det langsiktige målet må være at vi får etablert faste stillinger, at personer besetter de stillingene som er ledige. Det vil også bidra til at man slipper de uforholdsmessig store utgiftene som vikarer medfører.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
For å forvalte våre havressurser trenger vi sterke og uhildede forsknings- og forvaltningsaktører. Det er jeg opptatt av, og det legges ingen bindinger på instituttene for formidling eller publisering av deres forskningsresultater. Så er det for meg viktig å skille mellom det som er forvaltningsrettet forskning, og det som er næringsforskning. Allerede under Bondevik II ble det etablert et tydelig skille mellom den forvaltningsrettede og næringsrettede forskningen. Bakgrunnen for dette var at Norge som marin stormakt har et særskilt behov for å ha marine forskningsinstitusjoner med høyest mulig nasjonal og internasjonal integritet. Som jeg sier, det at vi har trygghet for en uavhengig og ren forskning på forvaltningsrettet forskning – det er nødvendig at det er forskere som gir råd til oss – det er for meg avgjørende.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Departementet er løpende opptatt av at forvaltningsinstitutt utfører forskning av høy kvalitet, og jeg opplever at vi har et veldig godt samarbeid innenfor de forskjellige instituttene på området. Det vi har gjort i tillegg for å sikre den faglige utviklingen ved instituttene, som jeg oppfatter at replikanten spør etter, er nå å gå inn for at det skal opprettes et vitenskapelig råd ved HI og NIFES som nettopp da skal styrke den faglige utviklingen ved instituttene. Så i den grad det er de faglige rådene replikanten er opptatt av, mener jeg at vi både med det samarbeidet som er på de forskjellige instituttene, og gjennom etablering av det vitenskapelige rådet har fokus på dette.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Som jeg sa i mitt innlegg, er kanskje spesielt havbruksnæringen det beste bildet på samarbeid mellom forskning og næringsutvikling. Uten forskning ville vi nok antakelig ikke hatt noen havbruksnæring. Vi ser akkurat det samme innenfor den tradisjonelle fiskerinæringen. Det å ha god kunnskap om de bestandene vi forvalter, er helt avgjørende for å ha en god næring. Jeg tror det er veldig viktig også i framtiden å ha stort fokus på forskning og faktisk bruke mye penger på det. For å si det slik, der jeg ferdes, er det vel ikke akkurat forskningsmidlene næringen er bekymret for. Like viktig er det da å ha fokus på at vi bruker pengene riktig innenfor forskning, som jeg har sagt. Gjennomgangen i mitt innlegg viser at vi har rettet fokus på nettopp det med bærekraftighet innenfor både havbruk og tradisjonell fiskerinæring, som en tråd i næringsutvikling.
Lisbeth Berg-Hansen (Arbeiderpartiet), 2009-12-09:
Jeg antar at representanten sikter til Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfond og finansieringen av Nofima. Jeg tolker det dit hen. Jeg tror det er veldig klokt å ha et samarbeid for å utnytte de samlede forskningsressursene på best mulig måte. Det opplever jeg at fiskeri- og havbruksnæringen nå ser nytten av, og også den delen av finansieringen av Nofima som kommer fra landbrukssiden. Det å kanalisere og prioritere midlene innenfor de områdene som alle er enige om skal prioriteres, tror jeg er klokt, og jeg føler vel at næringen er enig i det.