Inger S. Enger (Senterpartiet), 2009-05-12:
Lovgrunnlaget er klart. Opplæringsloven sier: «Ungdom som har fullført grunnskolen eller tilsvarande opplæring, har etter søknad rett til tre års heiltids vidaregåande opplæring.» Og videre sier den at søkerne «har rett til inntak til eitt av tre alternative utdanningsprogram». Lovverket sier altså ikke noe om retten til å velge skole. Inntaksordningene ivaretas av det enkelte fylket. Det innebærer at fylket sjøl bestemmer hva som skal ligge til grunn for opptak til videregående skole, dvs. i hvilken rekkefølge elevene kommer inn. Derfor er ordningene også ulike. Dette var også Solhjell inne på i sitt innlegg i stad. Det som vanligvis ligger til grunn for fylkenes dimensjonering av tilbud, er bl.a. de siste års søkermønster, de skolebygg fylket har til rådighet, planer og muligheter for regional kompetanseutvikling og ikke minst hvilken kompetanse fylket og skolene besitter. Det går an – det har vi hørt i dag – å finne argumenter både for og mot fritt skolevalg. Argumentet for fritt skolevalg er bl.a. at det gir et reelt valg for elever som bor i utkantene, og som har gode karakterer, at skolene må fokusere sterkere på kvalitet, at det er sannsynlig at de fleste elevene likevel vil søke seg til sin nærskole, og at elever som trenger å skifte miljø, vil få det lettere. Dette tilsier fritt skolevalg. Så kan en også finne innvendinger den andre vegen – altså mot. Det kan være frykt for at elever med svakt karaktergrunnlag skal bli tapere, at konsentrasjonen av søknader til skolene i sentrale strøk blir stor, at det kan utvikle seg A-, B- og C-skoler, og at det kan bli lang skoleveg for mange elever og økte skyssutgifter. Det kan også få konsekvenser for elever som ikke kommer inn ved sin nærmeste skole og må flytte på hybel i ung alder. Og det kan være fare for at frafallet vil øke, slik som det også er nevnt her i dag. Når det er så mange argumenter for og mot, kan en spørre: Er det staten eller fylket som er best til å bestemme inntaksordningene? Svaret fra Senterpartiet er at det er fylkene som er best til å bestemme dette. Bakgrunnen er at fylkene våre er svært forskjellige, og at videregående skoler er fylkeskommunens ansvar. Så har jeg lyst til å si litt om mitt eget hjemfylke, Oppland. Det ble sagt mye om Oslo her i stad. Oppland fylkeskommune har praktisert fritt skolevalg i en årrekke, dvs. alle opplendinger konkurrerer likt til alle skoler i fylket. I opplæringskatalogen er det riktignok tatt et lite forbehold, hvor det står: «Søker vil kunne bli omfordelt til andre skoler ut fra en helhetsvurdering av søkerens reiseavstand og karakterer til enkelte skoler og kurs.» Dette har altså fungert greit, til tross for lange avstander og at fylket er veldig variert – fra store, folkerike kommuner til regioner hvor spredt bebyggelse og grisgrendte strøk er det vanligste. En forutsetning for å få dette til er at det finnes videregående skoler i alle regionene. De aller fleste søker seg til skoler i nærheten av der de bor. Jeg har sjekka tallet for søkninga nå i 2009, og det er bare 2,9 pst. av elevene fra ungdomsskolen som har søkt seg ut av den regionen hvor de bor. De aller fleste ønsker altså å gå på nærskolen. Men sjøl om hovedmassen ønsker å gå på nærmeste skole, er det noen som vektlegger at skolen f.eks. er flott og ny. Det er vel på mange måter forståelig. Gjøvik, f.eks., har en nyrestaurert og moderne videregående skole. En tilleggsdimensjon er at den er veldig stor, og mange elever ønsker også litt større miljøer. Gjøvik videregående skole fikk derfor en oversøkning dette skoleåret. Da ble det karakterene som telte, og de andre elevene kom inn på naboskoler. Noe konkurranse kan jo også være sunt. Til sist: I Oppland er det nesten 95 pst. av elevene som får førstevalget sitt oppfylt, og det er bra. I denne debatten har det også vært nevnt lite grann om frafall. Frafall er alvorlig, men fritt skolevalg løser ikke dette. Tidlig innsats allerede fra barnehage og grunnskole er nødvendig, og tilpassa opplæring blir viktige stikkord. Jeg vil avslutte med igjen å nevne Oppland, for jeg gikk ut i stad og sjekka frafallsprosenten i Oppland. Den er om lag 30 pst. – altså omtrent det samme som landsgjennomsnittet. Så frafallsproblematikken løses ikke ved fritt skolevalg, men er bra for mange andre ting.