trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Regina Alexandrova (Høyre), 2015-12-10:
Representanten Henriksen nedsnakket med store ord regjeringens nordområdepolitikk. For å komme litt i vater med realisme anbefaler jeg representanten å lese konjunkturbarometeret for Nord-Norge samt mitt innlegg tidligere i dag. Tilstedeværelse i nord er avgjørende for å forstå og håndtere klimautfordringene. Derfor er regjeringens prioritering av økt nasjonal og internasjonal forskning på klima og miljø i disse områdene viktig for bedre ressursutnyttelse og miljøforvaltning. Med bakgrunn i den krevende situasjonen for Store Norske Spitsbergen Kulkompani vil tildelingen regjeringen foreslår for 2016, bidra til sysselsetting, vekst og utvikling på Svalbard ved bl.a. rehabilitering av energiverket i Longyearbyen, utbygging av observatoriet i Ny-Ålesund og forsterket redningsberedskap for Sysselmannen. Et annet viktig område er satsingen med 15 mill. kr til kvalitetssikring og videreutvikling av planene for ny havneinfrastruktur i Longyearbyen. En økt havnekapasitet muliggjør mottak av større skip som kan gi vekst til flere næringer, deriblant turistnæringen. Fiskeriministerens støtte til forslaget om å etablere fiskemottak på Svalbard er også et viktig innspill til økt aktivitet ved å nyttiggjøre den økende fiskeriressursen rundt Svalbard. Det er viktig å se på nye næringer når det nå er store utfordringer for kulldriften. Som vi alle kjenner til, har utviklingen i Russland gått i en foruroligende retning de siste årene. Samtidig har det hele tiden vært viktig for Norge å ivareta et godt naboskap. Dette har regjeringen hatt et bevisst forhold til. Vi vil fortsette å opprettholde vårt gode samarbeid innen fiskeriforvaltning, søk og redningstjeneste, folk-til-folk-samarbeid, miljøforvaltning og atomsikkerhet, helse, forskning og utdanning – for å nevne noen områder. Til slutt vil jeg påpeke at det er litt forunderlig at Arbeiderpartiet ved representantene Simensen og Henriksen nå synes det er for liten satsing på nordområdene. Det er ulike måter å regne seg fram til nordområdesatsingen på, men departementets egne tall er klare: Denne regjeringens satsing beløper seg til om lag 2,7 mrd. kr for 2016, mot 1,9 mrd. kr i den rød-grønne regjeringens siste budsjett. Jeg lar tallene tale for seg selv. Så vil jeg også nevne at Arbeiderpartiets representant, Jonas Gahr Støre, heller ikke nevnte nordområdene i sitt innlegg. Da lurer jeg på om representanten Simensen mener at han ikke bryr seg om nordområdesatsing.
Regina Alexandrova (Høyre), 2015-12-10:
Jeg synes at når man snakker om nordområdepolitikken, må man ha litt edruelighet når det gjelder den realismen som ligger i den veksten som er i Nord-Norge. Og Arbeiderpartiet nedsnakker utenriksministeren for ikke å ha kommentert nordområdene i sitt innlegg i dag og sier at han ikke bryr seg om nordområdepolitikk, samtidig som deres egen leder har stått på den samme talerstolen i dag, og heller ikke snakket om nordområdepolitikken. Jeg synes det er viktig at vi snakker opp den veksten som er i Nord-Norge, som konjunkturbarometeret viser med tydelighet. Det viser investeringsvilje, og det viser optimisme. For Nord-Norge er sjømat, råvarebasert industri og turisme de viktigste næringene. Dette er næringer i vekst, og det er med god tilrettelegging fra denne regjeringen med denne regjeringens politikk.
Martin Henriksen (Arbeiderpartiet), 2015-12-10:
Norge var tidlig ute med en egen strategi for nordområdene, og vi har ledet an i utviklinga i nord. I dag er 60 pst. av jordas befolkning representert gjennom Arktisk råd, og deltakerne har blitt flere og mer ambisiøse. I en slik situasjon er det enda viktigere enn før å beholde initiativet for å ha ledertrøya på i nord. Derfor er spørsmålet nå: Er Norge så framoverlent og så visjonær som vi bør være? Svaret på det er dessverre nei. Det kan se ut som om denne regjeringa mener at den forrige regjeringas nordområdesatsing var så god at de fortsetter den stort sett uendret. Det er i og for seg fint, men vi har altså gått fra nordområdesatsing til nordområdevidereføring, og det er ikke godt nok. Det som mangler, er de nye ideene, prosjektene og initiativene som leder an. Man kan snakke seg blå – som posisjonspartiene jo gjør – om enkeltposter på budsjettet. Det er noen økninger og enkelte kutt, men det store bildet er at nye initiativ mangler, f.eks. når det gjelder klima, om hvordan Arktis kan bli et utstillingsvindu for løsninger på tvers av landegrenser. Det er mangler med tanke på forvaltning, sjømat og leverandørindustri for en framvoksende internasjonal havbruksnæring. Det kreves nye initiativ innen kartlegging, satellittovervåking og satellittkapasitet. Og det trengs mer kunnskap. Det er fremdeles navet i nordområdesatsinga. Sett mot dette bakteppet er ikke regjeringas nordområdesatsing så imponerende. Vi som er opptatt av nordområdene, har ventet i spenning i to år på de nye tiltakene, og vi venter fortsatt. Regjeringa har så langt ikke grepet sjansen – verken i regjeringserklæringa, trontaledebatter, statsbudsjetter, reviderte nasjonalbudsjetter, utenriksministerens redegjørelser, statsministerens nyttårstaler, partienes landsmøter eller statusrapporten om nordområdene var det vesentlige nye initiativ. I debatten i dag velger ingen statsråder å løfte nordområdene i særlig grad. Dersom det skal være sannhet i at nordområdene er vårt viktigste utenrikspolitiske interesseområde, må regjeringa rett og slett vise mer interesse for politikken og for nye initiativ enn det den gjør i dag. Når flere og større aktører for alvor melder seg på i nord, må vi være på hugget med nye tiltak, slik at vi beholder ledertrøya på. Nå sakker vi akterut i feltet. Det er uheldig – det er ikke greit.
Thore Vestby (Høyre), 2015-12-10:
Bistand er et tema som opptar oss i større og større grad. På en måte er dette beklagelig, for det beste er at alle kan klare seg selv. På den annen side er det tilfredsstillende å registrere at denne regjerings bistandsmidler og satsing overgår tidligere regjeringers. For Høyre er det alltid viktig å se på systemene, se om de er funksjonelle, se om bistanden gir den tilsiktede effekt. Etter min forståelse er dette nå blitt en kontinuerlig prosess i departementene. Bistand er mangfoldig, fra umiddelbar nødhjelp til mer langvarige prosjekter. Utdanning er grunnleggende for utvikling, jobbskaping og en varig vei ut av fattigdom. At regjeringen vil doble innsatsen for utdanning av barn og ungdom i land preget av ekstrem fattigdom, krise og konflikt, er Høyre stolt av. Det vil være spesielt viktig for oss å bidra til at flere jenter får utdanning. Toppmøtet om utdanning for utvikling i Oslo i juli var en stor suksess. Norge er blitt en synlig pådriver for at også andre land skal sette utdanning høyere på dagsordenen. Vi er tilfreds med å lykkes i å ta et globalt lederskap på feltene finansiering av utdanning, jenters utdanning, kvalitet og læring samt utdanning i krise og konflikt. At FNs generalsekretær har utnevnt vår statsminister til en leder og en pådriver for å nå tusenårsmålene for fattigdomsreduksjon, er et synlig bevis på det. En annen viktig og grunnleggende verdi er en god helse. Den styrkede satsingen viderefører Norges globale lederrolle. Høyre er fornøyd med at regjeringen styrker dette arbeidet, med vekt på kvinner, barn og ungdom og for bekjempelse av aids, tuberkulose og malaria. Vi ser at økt satsing på helse så vel som utdanning gir jenter og unge kvinner muligheter. Vi ser at utdanning og tilgang til seksualundervisning og tilgang til prevensjon gir lavere barne- og mødredødelighet. Næringsutvikling er en betingelse for jobbskaping og utvikling. Å ha et arbeid er grunnleggende, det motsatte er ødeleggende. Norfund er vårt viktigste bilaterale instrument, og det investeres i områder der bistand er viktig for å utløse private investeringer. Viktig er også at mens Norfund går inn i de store prosjektene med de store pengene, må de små og mellomstore prosjekter og oppstarter ikke glemmes, de som opererer mellom mikrofinans og Norfund. Et ikke ubetydelig antall jobber skapes der. Det er derfor viktig at mindre hjelpeorganisasjoner slik som f.eks. Partnership for Change, Acumen og andre gis støtte parallelt. Det vil sikre at investeringer med sosiale formål bidrar til at regjeringens bistandsmål nås, nemlig å skape varige arbeidsplasser. Regjeringen har lagt opp til at Norfund får en kapitaltilføring på 1 500 mill. kr. Dette representerer en ytterligere styrkning av økningen og viser at selv i en tøff budsjettsituasjon prioriterer regjeringen jobbskaping.
Torstein Tvedt Solberg (Arbeiderpartiet), 2015-12-10:
Mandag denne uka – 7. desember – stemte Norge imot fire viktige FN-resolusjoner om atomvåpens humanitære konsekvenser og nedrustning. Med den stemmegivningen satte regjeringa to streker under sitt politiske linjeskift i norsk atomvåpenpolitikk – et linjeskift som ikke har støtte hos flertallet i Stortinget. Regjeringspartiene har brukt mye tid på å gjøre opposisjonens spørsmål til det store problemet. Angrep er som kjent det beste forsvar. Men når en i FN stemmer imot viktige forslag, og når organisasjoner som jobber for nedrustning, får kutt i støtten, er det betimelig at Stortinget spør – og får svar. Jeg vil derfor bruke denne anledningen til å oppfordre regjeringspartiene til å svare på kritikken fra Stortinget av regjeringas politiske linjeskift. For å utdype: Linjeskiftet kommer klart til uttrykk i stemmeforklaringene som Norge avga på FNs generalforsamling. Der uttaler regjeringa seg negativt om nytteverdien av diskusjoner om forbud og sier at en slik prosess vil «polarisere det internasjonale samfunn» og «undergrave Ikkespredningsavtalen». Regjeringen sa videre at en «bør avstå fra å oppfordre stater generelt til å utforske muligheter for og støtte tiltak for å identifisere, utarbeide og framforhandle juridisk bindende effektive tiltak for kjernefysisk nedrustning». Norge har gått fra å være en pådriver i det humanitære initiativet til aktivt å demotivere andre land og svekke det voksende politiske grunnlaget rundt forhandlinger om et forbud. Arbeiderpartiets mål er en verden helt uten atomvåpen. Det er vanskelig å se for seg at en kan komme dit uten et folkerettslig bindende instrument. Men langt viktigere enn nøyaktig hvordan dette juridiske instrumentet skal være, er prosessen framover, hvordan vi kan mobilisere sterkt nok, politisk, til å overvinne motstanden vi vet vil komme. Hadde vi blitt sittende i regjering, ville vi ha fortsatt den gamle linja. Det ville for det første vært til beste både for nasjonal og global sikkerhet, for det andre samsvarer det med Norges forpliktelser under Ikkespredningsavtalen, og for det tredje mener vi det er forenlig med vårt NATO-medlemskap. Den rød-grønne regjeringa sørget for at Norge som NATO-land bidro til samling, ved å gå i front for et initiativ som gikk på tvers av regioner og politiske konstellasjoner. Regjeringa bidrar nå til polarisering ved å gjøre denne helomvendingen. Jeg vil minne utenriksministeren på at stortingsflertallet senest i vår understreket at «Norge må spille en aktiv rolle som pådriver i det internasjonale arbeidet mot spredning av atomvåpen og arbeide langsiktig for et forbud mot slike våpen». I merknadene til statsbudsjettet skriver medlemmene fra Arbeiderpartiet, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og SV at en «forutsetter at regjeringen følger opp flertallsmerknader fra Stortinget». Jeg håper utenriksministeren benytter denne anledningen til å utdype hvordan han vil gjøre nettopp dette.
Åsmund Aukrust (Arbeiderpartiet), 2015-12-10:
De beste innleggene i denne budsjettdebatten hørte vi akkurat i Oslo rådhus – modige stemmer som minnet oss på hvordan demokrati skapes. For demokrati, stabilitet og fred er noe ganske annet enn fravær av en diktator eller ekstreme grupper. Det er den brutale lærdommen fra den arabiske våren. I Libya lyktes de med å bli kvitt Gaddafi, men i dag er landet i total oppløsning. Tunisia er unntaket der det ikke har gått galt, men det er ikke noe som har skjedd av seg selv. Det er fordi de har hatt et sterkt sivilsamfunn og folkelige bevegelser som har tatt ansvaret. Sivilsamfunn er ikke noe man kan bli pådyttet, det er noe man må skape selv. Men Norge og andre land kan være med og gi gode råd, bidra med folk og med økonomi. Det er effektiv og god bistand. Det var kirken og fagbevegelsen som stod i front i arbeidet mot apartheid og med innføringen av demokratiet i Sør-Afrika, blant annet med støtte fra den norske fagbevegelsen og kirken. Det var fagbevegelsen i Sør-Amerika som fikk militærdiktaturer til å bli progressive demokratier. I Tunisia var det altså fagbevegelsen sammen med andre organisasjoner som tok initiativ til prisen vi akkurat var med på å hylle. Det er et paradoks at om utenriksministeren hadde fått gjennomslag for sitt budsjett, hadde vi gått rett fra å klappe i Rådhuset til å komme til Stortinget og kutte over 1 mrd. kr til sivilsamfunnet. Jeg er glad for at alle partiene i opposisjon til Høyre og Fremskrittspartiet har avvist dette store kuttet, og at regjeringen i dag ikke får gjennomslag for sitt forslag. Jeg er likevel overrasket over at det gjennom budsjettforliket har kommet et nytt kutt som rammer fred og forsoning. Det er noe dette stortinget ikke burde vært med på i dag. Vi har krevende situasjoner i mange land i verden. Jeg er redd for at vi bruker for mye av tiden på å diskutere bare der det virkelig brenner, og ikke alle stedene hvor det kan gå galt. For å bekjempe ekstremisme, flyktningstrømmer og krig kan vi ikke tillate oss selv bare å se på områdene som ikke er aller verst. Vi må også se på alle områdene som fortsatt trenger vår støtte, som Tunisia og Libanon – sårbare land i den arabiske delen av verden – som Balkan, som ligger i vår verdensdel og i disse dager går tøffe tider i møte. Nyhetskameraene er ikke der. Det gir ikke nødvendigvis store oppslag i avisen å gi støtte til det, men det er allikevel noe av det aller viktigste vi kan gjøre for å være med på å skape en sikrere og mer rettferdig verden.
Kjersti Toppe (Senterpartiet), 2015-12-01:
Eg skal på vegner av meg sjølv fremja eit representantforslag om å utvikla folkets helseteneste og ein ny nettverksmodell for kvalitet i sjukehusa.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-01:
Representanten vil veldig gjerne ta opp forslag, og takker presidenten for påminnelsen.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-01:
Jeg er redd jeg må gjenta den problemstillingen som representanten Elvestuen og representanten Eidsvoll Holmås tar opp, for vi står her med en sak som er foreslått i Stortinget, og så refereres det til en annen sak, nemlig Øvre Otta som lovteknisk sett oppfyller de forutsetningene som skal være på plass for at en sånn sak ikke bare skal, men bør, tas opp i Stortinget. Og så har vi altså et annet eksempel, nemlig Einunnavassdraget, hvor regjeringen gir utbyggingskonsesjon til tross for at omtrent alle involverte instanser sier nei. Det betyr eksplisitt at det ikke finnes noe grunnlag for hvor regjeringen setter grensen for naturverdier som skal telle. Min versjon av spørsmålet blir da: Vil statsråden vurdere å komme tilbake til Stortinget med en gjennomgang av hva som er naturkriteriene for at store vassdragsutbygginger skal kunne komme opp i Stortinget?
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-01:
Jeg blir litt forundret når representanten Aasland etterlyser ryddighet og mener at det er en selvfølge at denne saken skal behandles av departementet, som det nå er flertall for, og dermed basta! Saken er reist av Venstre fordi vi har et regelverk som sier at slike saker kan tas opp i Stortinget, og den er reist fordi denne utbyggingen fyller kriteriene i dette regelverket. Så har vi en diskusjon i Stortinget fordi lovgivningen er tosidig. På den ene siden kan en sak oppfylle kriteriene for å bli tatt opp i Stortinget. På den andre siden skal det skje bare hvis statsråden vil det. Det er en oppskrift på at man får en konflikt og en debatt. Det er greit nok at det er valgt slik, men det betyr jo at det ikke er noen selvfølge at en slik sak ikke skal opp i Stortinget. Tvert imot er det en mekanisme som er vedtatt her i Stortinget, for at man skal kunne ta slike saker opp. Hvorfor er det viktig? Hvorfor dreier ikke dette seg bare om en enkeltsak, men også om holdningen til store vassdragsutbygginger i Norge? Jo, det er fordi en slik mekanisme umulig kan ha en annen hensikt enn at Stortinget med jevne mellomrom når det kommer opp store kontroversielle saker, skal kunne ta temperaturen på hvor vi står når det gjelder å avveie det veldig vanskelige problemet naturverdier mot utbyggingsfordeler. Det er det som er vitsen med dette lovverket. Derfor er det synd at stortingsflertallet nå velger ikke å bruke denne muligheten til å ta en temperaturmåling på hvor vi står i denne løpende, vanskelige avveiningen mellom naturverdier og utbyggingsbehov. Jeg håper at flertallet går i seg selv og reflekterer over hva som er poenget med det regelverket vi har, når de ønsker å bruke det, og hva de ønsker å bruke det til. Så regner jeg med at neste gang det kommer en stor vassdragsutbygging, kommer denne problemstillingen opp igjen hvis den er over 20 000 naturhestekrefter. Det greieste er da hvis statsråden sier ja, la oss ta en prat om det i Stortinget, så slipper vi søle bort tida på det. Det nest greieste er hvis stortingsflertallet sier det samme.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-01:
Presidenten har så rett, så rett – som vanlig.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-01:
Utvikling av ny fornybar teknologi kan til en viss grad sammenliknes med det å skulle plukke alle eplene på et tre: Det er greit nok å ha som strategi det som er den norske strategien nå, nemlig at man utvikler og tar i bruk de mest lønnsomme teknologiene først, men skal man plukke eplene som er øverst i treet, må man på et eller annet tidspunkt begynne å finne ut hvordan man kan få laget seg en stige, og det kan være lurt å begynne å lage den stigen tidlig – det krever noen ressurser. Det er litt der vi er, i forhold til neste generasjons fornybarteknologi også. Det er interessant å se på de store europeiske perspektivene som dominerte debatten om havvind for noen år siden da Energi21 osv. ble utviklet i Olje- og energidepartementet. Da var forholdet mellom norsk storskala energiproduksjon til havs og europeiske brukere et viktig perspektiv. Det jeg lurer på, er om statsråden kan si noe om hva man nå tenker om havvind – utover det norske, lokale energioverskuddet – knyttet til det behovet for fornybar energi som vi vet vil oppstå i Europa i årene framover.
Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2015-12-01:
Spørsmålet er altså: Ser energiministeren noen framtid i storskala norsk havvindeksport, energieksport, til et europeisk marked, gitt at EU nå er i ferd med å utvikle planer for hvordan de skal dekke sitt behov for fornybar energi i et tidsperspektiv på 10–20–30 år, der store norske energiressurser til havs helt åpenbart kan være en potensiell bidragsyter?
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
Saken vi behandler i dag, er et forslag fra Venstre om hvorvidt utbyggingen av vannkraft i Nedre Otta i Oppland fylke skal forelegges – og avgjøres i – Stortinget, eller om konsesjon til en utbygging i denne størrelsesorden skal endelig gis av Olje- og energidepartementet. På prinsipielt grunnlag mener Arbeiderpartiet at det skal være tungtveiende argumenter, f.eks. hensyn til det biologiske mangfoldet som ikke er imøtekommet av NVE, og helt klare, lovmessige grunner for at en sak som denne skal avgjøres i Stortinget. Nedre Otta er et allerede utbygd vassdrag. Det har seks kraftverk og fire magasiner. Det handler ikke om å bygge ut vannkraft i et område som er uberørt av kraftproduksjon i dag. Konsesjonsmyndighetene har foretatt en omfattende vurdering av om den samlede belastningen på økosystemet i vassdraget er i tråd med prinsippene i naturmangfoldloven. Det mener vi er viktig. Vi mener at NVE har imøtekommet motstanderne på en god måte, bl.a. sett på hensyn som bedre kan ivareta elvesportaktivitetene for dem som driver med det i dag, ved at man har anbefalt ekstra slipp av vann to dager i uken i seks uker på sommeren. Så er det foreslått et minstevannføringsregime, som skal sikre tilstrekkelig vannføring for fisk og andre levende organismer i vannet. I tillegg har man imøtekommet ved at man har flyttet utløpet for kraftverket til et annet sted enn det som opprinnelig var foreslått, til over Grindhølen – også det av hensyn til fisk og elvesportaktiviteter. For Arbeiderpartiet er det også viktig å understreke at flertallet i kommunestyrene i både Sel og Vågå har anbefalt at det gis konsesjon. Så Arbeiderpartiet mener at utbyggingen ikke er av den karakter at saken bør forelegges – og avgjøres i – Stortinget.
Anna Ljunggren (Arbeiderpartiet), 2015-12-01:
På SV og Venstre virker det som om man med jevne mellomrom bør ha en sak i Stortinget som omhandler vannkraftutbygging, og om Stortinget skal avgjøre vannkraftutbygging eller ikke. I dag behandler vi én spesiell sak: Nedre Otta. Vi behandler ikke om det generelt skal gis konsesjoner til ny vannkraftutbygging i Norge, så jeg vil oppfordre representantene som mener det, om å fremme en sak om f.eks. endringer i vassdragsreguleringsloven i stedet for at vi skal stå her og diskutere Nedre Otta. Jeg mener at NVE på en god måte har imøtekommet motstanden. Man tar hensyn til fisk og andre levende organismer i vannet ved et minstevannføringsregime. Man tar også hensyn til det biologiske mangfoldet, naturmangfoldloven, og det er ulike fagrapporter som ligger til grunn for vurderingen av virkning på fisk, fugl og fauna. I Arbeiderpartiet mener vi at det er behov for mer fornybar energiproduksjon i Norge: vind, vann, sol, tidevann, bioenergi. De aller fleste fornybare prosjektene vil ha naturinngrep av et eller annet slag. Vi har store fortrinn i Norge som vi kan utnytte mer, f.eks. vann og vind. Vi kan bidra til et grønnere Europa og til mer industriproduksjon i Norge. Otta er et allerede utbygd vassdrag. Det omfattes ikke av verneplanen, og konsesjon gis i dag ikke uten grundig behandling der hensynet til naturmangfold, biologisk mangfold, fisk, fugl og fauna tas på en god måte. For at vi skal nå klimamålene vi har satt oss, må fossil energi fases ut og erstattes av fornybar energi. Det er det bred enighet om på Stortinget. Denne utbyggingen, som det kanskje gis konsesjon til fra Olje- og energidepartementet, vil da bety at det gis energi til 15 000 husstander. Det har mye å si for det samlede energibehovet vi har i Norge. Selv om vi har et kraftoverskudd, vil dette kunne bidra til at vi får et grønnere Europa gjennom utenlandskablene, og at industriproduksjonen vår også blir grønnere. Det er fristende å returnere det spørsmålet som både SV og Venstre har stilt: Mener SV og Venstre at de store vannkraftutbyggingenes tid er forbi?
Odd Henriksen (Høyre), 2015-12-01:
Jeg sitter i salen med en følelse av at når man skal diskutere vannkraft og vannkraftutbygging, henger alt i løse luften, og at Stortinget tidligere ikke har hatt en gjennomgang av hvilke saker som bør behandles hvor, og hvordan det skal håndteres. Jeg vil minne om at vi har verneplaner som har vært revidert i hvert fall tre ganger, nettopp fordi man spør: Hvilke vassdrag har en så stor verdi at de må vernes, og hvilke andre vassdrag er det fornuftig at vi har en konsesjonsbehandling på? Da er det ikke tilfeldig at man får utbygging i vassdrag som ikke er regulert av verningsplanen. I tillegg har vi sagt at vi ønsker grønne sertifikater, vi har innført grønne sertifikater. Hvorfor har vi gjort det? Jo, nettopp fordi vi har sagt at vi skal ta vår del av ansvaret for å bygge ut ny fornybar energi, som verden etterspør. Vi gir et incitament fordi vi også ønsker å bygge ut. Med all mulig respekt: Jeg kommer fra en landsdel hvor man lever av naturressursene, og jeg har ikke vært med på én sak som vi har behandlet i min landsdel, hvor det har vært enighet om at ting skulle bygges ut. Selvfølgelig er det slik at når vi skal bruke naturressursene, er det noen som synes det er bra, og noen som synes at man skal ta andre hensyn. Sånn er det i denne saken, og sånn kommer det til å bli i alle saker som vi skal behandle framover knyttet til naturressursene. Det må ikke være noen tvil om at vi ønsker fornybar energi. Det må heller ikke være noen tvil om at Stortinget har sagt hvilke elver det er fornuftig å ta vare på. Stortinget har endatil sagt hvilke saker som bør behandles hvor. Så blir spørsmålet i denne enkeltsaken om vi mener at det er så motstridende hensyn at den bør legges fram for Stortinget. Vi mener at innenfor de rammene som er her, innenfor de systemene man har, og basert på de tilbakemeldingene som har kommet, ser vi at kompetansen ligger hos departementet. Vi synes at saken er godt nok utredet når det gjelder det. Og vi mener at departementet ved statsråden er i stand til å ta de beslutningene og hensynene som er nødvendige for å vurdere om man skal få konsesjon eller ikke.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Det er i dag eit klart fleirtal som meiner at konsesjon for og utbygging av Nedre Otta, slik det framgår med avbøtande tiltak og vilkår, ikkje er av ein slik karakter at det bør føreleggjast og avgjerast i Stortinget. Ein samla komité viser til at konsesjon vanlegvis berre blir gitt dersom skadar eller ulemper for allmenne eller private interesser blir ansett for å vere av mindre betydning samanlikna med fordelane ved ei regulering. Ein understrekar også at all utbygging av fornybar energi må gjerast på ein måte som varetar omsynet til verdifull natur, i tråd med Noregs internasjonale forpliktingar knytte bl.a. til konvensjonen om biologisk mangfald, med mål om å stanse tap av arter innan 2020. Det er kjent at høyringspartane er delte i synet på om Nedre Otta kraftverk bør byggjast ut. Komiteen viser i den samanheng til NVEs innstilling i saka, datert 24. juni 2014, der det går fram at dei kommunane det gjeld, og fylkeskommunen, er positive til ei utbygging, mens Fylkesmannen, organisasjonar og privatpersonar uttaler seg mot. Dei negative konsekvensane er i hovudsak knytte til det samanhengande vassdragsmiljøet i Otta/Lågen-systemet, langtvandrande bestandar av harr og aure og elvesportsaktivitetar som rafting og padling. Det er konsesjonsmyndigheita sitt ansvar å finne løysingar som varetar elvesportsinteressene i tilstrekkeleg grad, samtidig som kraftproduksjonsplanane kan realiserast innanfor dei rammene departementet har i dag. Ottavassdraget er allereie utbygd med seks kraftverk og fire magasin. Det er også klart at den omsøkte utbygginga av Nedre Otta kraftverk etter dagens målestokk er eit relativt stort elvekraftverk, men at utbygginga ikkje inneber nye reguleringar, damanlegg eller andre større tekniske inngrep som krev konsesjon etter vassdragsreguleringslova. Ei eventuell utbygging av Nedre Otta kraftverk gjer det nødvendig med erverv av fallrettar som er konsesjonspliktige etter industrikonsesjonslova. Som nemnt er det i dag eit fleirtal som meiner at utbygginga, slik det framgår med avbøtande tiltak og vilkår, ikkje er av ein slik karakter at det bør føreleggjast og avgjerast i Stortinget. Fleirtalet står for det, og vi har tenkt nøye gjennom det, på oppfordring av saksordføraren.
Oskar J. Grimstad (Fremskrittspartiet), 2015-12-01:
Det er tydeleg at det er nye tider. Før i tida var det eit heidersord som heitte «kraftsosialist». No er det blitt «kraftsenterpartist», og eg synest Senterpartiet skal ta det til seg. Eg synest det er eit honnørord, og eg skal gjerne stille meg ved sidan av. Å byggje ut det som byggjast ut kan – ja, det meiner eg er fornuftig, rett og slett fordi vi treng meir fornybar kraft, og vi treng det rett og slett for å unngå import av kraft basert på kol. Eg trudde vi alle var einige om at vi skal få størst mogleg produksjon av fornybar kraft, slik at vi slepp nettopp den importen som medfører at vi forlengjer levetida til kolkraftverka i Europa. Så var representanten frå SV inne på ordet «harselas». Eg må seie at eg ofte synest det nærmast er blitt varemerket til SV. Det er ikkje slik at ein står fritt til å velje om utbygginga skal leggjast fram for Stortinget eller ikkje. Det er klare reglar for det, og i denne saka med Nedre Otta er det heilt klart at ein ikkje behøvde å leggje ho fram for Stortinget, og det er også eit stort fleirtal som er einig i det. Ein annan ting er at energimeldinga, når ho kjem, vil gi oss ei god anledning til å diskutere om vi skal regulere, eller om vi skal endre haldninga knytt til kva som skal til Stortinget eller ikkje. Og til slutt: Det er eit behov også for å gå inn på samla plan når det gjeld utbygging. Nesten årleg, altfor ofte, har vi store skadar baserte på at ein ikkje er villig til å gå inn på område regulert av samla plan. Vi har overfløymingar og samfunnsskadar, og det representerer milliardbeløp fordi vi ikkje er villige til å gå inn og sjå på samla plan og på om vi kan gjere ei utbygging som representerer flaumvern, og er også med og skapar verdiar gjennom fornybar kraftproduksjon. Det burde vi vere villige til.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2015-12-01:
Det er lenge siden en vannkraftutbygging har vært prøvd for Stortinget. Vi står overfor en omfattende sak her som krever noen politiske retningsvalg, og vi finner det rett å støtte forslaget om at saken fremmes for Stortinget. Det er ikke dermed gitt at vi vil gå imot når saken kommer tilbake, men Kristelig Folkeparti mener det er nødvendig å få saken belyst i sin fulle bredde. Det er med en viss undring at jeg ser Høyre og Fremskrittspartiets argumentasjon for at saken ikke er omfattende nok til å komme over grensa for behandling – disse magiske 20 000 naturhestekreftene. Det anføres at vannet allerede har blitt utsatt for en konsesjonsbehandling – i og med at det kommer fra Øvre Otta. Jeg er ikke noen Arkimedes. Men meg overrasker det ikke at vannet i Nedre Otta først har vært i Øvre Otta. Konsekvensene for naturmiljøet langs og i Nedre Otta blir ikke mindre av den grunn. Når vi har gjort vår vurdering i denne saken, har vi bl.a. støttet oss til § 2 i industrikonsesjonsloven, som omtaler disse 20 000 naturhestekreftene, og som omtaler behovet for stortingsbehandling hvis betydelige interesser står mot hverandre. Fylkesmannen i Oppland er klar – dette vil få konsekvenser for naturmiljø, flora og fauna. Naturen i området er for verdifull, og området inneholder de største og mest intakte flommarksystemene som er igjen i Gudbrandsdalen. Området har flere rødlistede arter – arter som er vurdert som nasjonalt truet. Norsk institutt for naturforskning peker på de negative konsekvensene for fiskebestandene, og NHO Reiseliv påpeker de negative konsekvensene for reiselivsnæringene i Nord-Gudbrandsdalen. For Kristelig Folkeparti er det viktig å legge føre-var-prinsippet til grunn i en slik type sak, som ifølge Dokument 8-forslaget vil få store natur- og miljøkonsekvenser. Kristelig Folkeparti mener at slik saken framstår i dag, er ulempene for allmenne eller private interesser av større betydning enn fordelene en slik regulering har. Vi ønsker å få en sak til Stortinget der konsekvensene blir utredet på en grundig måte. Da får vi et bredere og bedre beslutningsgrunnlag.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2015-12-01:
Fra Kristelig Folkepartis side blir innlegget bare en kort kommentar, fordi vi i denne saken er enige med de andre partiene om at vi trenger en egen strategi for havvind, og for Kristelig Folkeparti har det vært viktig at dette ses i sammenheng med energimeldinga. På samme måte som saken vi behandler i dag om nullutslippsferjer, er dette et bidrag i grønn retning. Skal vi være i nærheten av å begrense global oppvarming til 2 grader, må vi omstille energibruken fra fossil energi til fornybar energi globalt. I en tid med mange permitterte og arbeidsledige gir dette håp om tiltrengte arbeidsplasser i leverandørindustrien framover. Norge har et ypperlig utgangspunkt fra norsk offshoreteknologi, og næringslivet satser allerede i dag på ulike prosjekter. Både Statkraft og Statoil er engasjert i store utbygginger. Men flere må på banen. Da må også myndighetene, spesielt i startfasen, bidra til å utvikle offshore vindkraft. Dette bør skje gjennom en styrking av forskningsmiljøene og gjennom en kombinasjon av krav og positive virkemidler gjennom f.eks. Enova. Kristelig Folkeparti støtter komiteens tilråding og ser denne saken i forbindelse med energimeldinga. Vi ber om en strategi som realiserer demonstrasjonsprosjekter, og som belyser hvilke muligheter det ligger i offshore havvind for leverandørindustrien.
Rigmor Andersen Eide (Kristelig Folkeparti), 2015-12-01:
Det er positivt at en samlet komité står bak de fleste av vedtakspunktene i denne viktige saken. Næringsminister Monica Mæland la tidligere i år fram regjeringas maritime strategi, der regjeringa er tydelig på omlegging til bruk av mer miljøvennlig drivstoff for å løse skipsfartens miljøutfordringer. Skipsfarten skal gjennomføre betydelige reduksjoner i klimagassutslipp og luftforurensing. Dokument 8-forslaget vi i dag behandler, er godt mottatt både i maritim sektor og hos dem som har uttalt seg fra klima- og miljøsida. Ja, det skulle bare mangle. Denne saken er en konkret oppfølging av innsatsområdet i klimamålmeldinga Ny utslippsforpliktelse for 2030 – en felles løsning med EU. Det å benytte nullutslippsteknologi vil være ett av flere bidrag til å kutte utslippene i transportsektoren. Norge med sine 130 norske fergesamband – der 52 av disse kan elektrifiseres – har en unik mulighet til å vise ansvar for utslippsreduksjoner i ikke-kvotepliktig sektor. Dersom alle de 52 strekningene – og det er lov til å tenke stort – blir erstattet med elferger, vil det kutte 40 pst. av utslippene fra alle innenlandske ferger. Det må være målet. Det er mange fergeanbud som går ut i årene som kommer. Mange av disse fergene er 30–50 år gamle. Selv kommer jeg fra fergefylket Møre og Romsdal, og her vil ikke mindre enn åtte strekninger være lønnsomme for elferger. I en tid med mange permitterte og arbeidsledige i maritim sektor gir dette nye muligheter og et håp framover. Dette vil gi sårt tiltrengte arbeidsplasser til en næring som på mange steder ligger så å si nede på grunn av oljekrisen. Vedtakene vi gjør i dag, er et viktig signal til fergerederiene og dem som setter ut anbud. Dette er positivt både som motkonjunkturtiltak og ikke minst ut fra miljøhensyn. Jeg kunne gjerne snakket lenge om alle punktene i vedtakene som vi skal fatte i dag, men vil løfte fram viktigheten av III. Her ber vi regjeringa vurdere om det er nødvendig å innføre egne tilskuddsordninger rettet mot fylkeskommunen eller ytterligere forsterke eksisterende ordninger for bruk av ny teknologi i offentlige anbud. Ja, en slik grønn omlegging kan medføre økte kostnader for fylkeskommunen, og det er viktig med forutsigbarhet. Derfor er det positivt at Enova allerede i dag støtter omlegging til lav- og nullutslipps ferge- og rutebåttrafikk. Dette er en viktig prioritering framover. Det er også viktig å stille krav til næringa. Det er slik innovasjon videreutvikles, og målet må være at også her vil Norge være verdensledende. Det skal bli interessant å få tilbake denne saken med regjeringas vurderinger. Komiteen har fremmet ti viktige punkter og gitt klare signaler ikke minst med bakgrunn i regjeringas egen maritime strategi og de forventingene komiteen har.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-12-01:
Norge trenger mer utbygging av fornybar energi. Vi trenger mer utbygging av vannkraft, vi trenger mer utbygging av vindkraft, vi trenger mer utbygging av bioenergi basert på skogressursene våre. Utbyggingen av den fornybare energien bør skje raskere enn i dag. Det har skjedd for sakte – det må skje raskere. Hvis noen virkelig mener at vi skal ha en overgang fra mer fossilt og til fornybart, må vi gjøre det raskere, og vi må gjøre det systematisk. Det er en viktig del av det såkalte grønne skiftet. Senterpartiet ønsker derfor ikke at denne saken skal gjennom en ny saksbehandlingsrunde i Stortinget, og vi går inn for utbyggingen. Det er knapt noen saker som behandles så grundig som konsesjonssaker knyttet til vannkraftutbygging. Det er knapt noe område der de lokale myndighetene, vernemyndighetene, departementet og NVE behandler saken så grundig og så gjennomgående, og der en tar hensyn til alle sider ved saken enten det er flora, fauna, fisk eller andre ting. Så denne saken har vært gjennom en omfattende behandling. Det er et klart og uomtvistelig flertall for utbyggingen i Stortinget, og det å be om at saken behandles i Stortinget på ny, er bare å få en ny omdreining på skruen. Det synes jeg er unødvendig rett og slett. Senterpartiet legger betydelig vekt på at det er og har vært et klart flertall lokaldemokratisk både i Vågå, i Sel og i Oppland fylkeskommune. Vi legger også vekt på at Ottavassdraget allerede er bygd ut med seks kraftverk. Den mest kontroversielle utbyggingen knyttet til Otta var vi gjennom da vi diskuterte Øvre Otta, og jeg er enig i at var en vanskelig og omstridt beslutning. Men denne utbyggingen er et ganske stort elvekraftverk som ikke krever damanlegg og ikke krever større tekniske inngrep, og det er ervervet fallrettigheter som gjør at den blir konsesjonspliktig etter industrikonsesjonsloven. Utbyggingen omfattes heller ikke av noen verneplaner for vassdrag, og gjennom den grundige saksbehandlingen som har vært, har en også sett på avbøtende tiltak for å sikre ikke minst vannføringen i elva. Samlet sett mener Senterpartiet at utbyggingen ikke er av en slik karakter at den bør behandles i Stortinget, verken når det gjelder størrelse eller inngrep. Den har vært gjennom en meget grundig behandling både lokaldemokratisk og innenfor det konsesjonssystemet vi har. I sum mener Senterpartiet at dette ville være et positivt bidrag til den fornybare energien som Norge må og skal utvikle raskere enn vi har gjort hittil.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-12-01:
Jeg skjønner at dette blir en debatt hvor en setter merkelapper på folk, som senterpartikraftutbygger og slikt, og statsråden spekulerer i at i den rød-grønne regjeringen var det SV som var imot, og derfor ble det ikke bygd ut noe vannkraft. Kan vi ikke spare oss for det og diskutere den utbyggingen vi står overfor i dag? Jeg syns også man kan spare seg for argumentasjonen som representanten Eidsvoll Holmås hadde om at hvis en ikke tilfeldigvis er enig med SV, er en åpen for all utbygging. Nei, en er ikke det. Det er ikke Senterpartiet heller. En av grunnene til at vi sjelden diskuterer store kraftutbygginger i Norge nå, er at vi har en samlet plan for vassdrag, og vi har verneplaner. Det var noen miljøstatsråder fra Senterpartiet på 1980-tallet som var meget viktige i den forbindelse. De planene har til sammen berget viktig vassdragsnatur i Norge. Det er bra, men vi må faktisk også erkjenne at vi har behov for fornybar energi i tida framover, og at en del vannkraftutbygging vil være positivt. Det vil være det fordi det er fornybart, men også – som statsråden sier – fordi det er regulerbart. Sjølsagt er dette en avveining for alle partiene. For Senterpartiet er det slik at vi har avveid spørsmål om tidligere utbygginger i dette vassdraget, hvilke tekniske inngrep en får, hvordan den lokaldemokratiske støtten og den lokaldemokratiske behandlingen er, og hva slags saksbehandling man har hatt når det gjelder de ulike interessene. Vi har også vurdert at dette sjølsagt ikke omfatter et vernet vassdrag, og vi har vurdert at det er foretatt avbøtende tiltak. Alt i alt er vi positive og ser heller ikke behov for behandling i Stortinget av saken. Det representanten Kjenseth tar opp når det gjelder styring av kraftselskap, er et interessant tema – kanskje litt på sida her, men det er et interessant tema. Det er ikke minst viktig for Senterpartiets del når det gjelder alle de småkraftverkene som nå uten videre bare blir solgt ut av landet. Det er et tema vi kanskje skulle tatt oss bryet med å diskutere, også i forhold til de vassdragene de opererer i. Men det virker det ikke som partiene på Stortinget er synderlig opptatt av.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-12-01:
Dette er et viktig og positivt forslag fra Miljøpartiet De Grønne, og det er også svært viktig og fornuftig at en samlet komité står sammen om en så stor andel av både merknader og forslag. Havvind har et stort potensial, og det gjelder nok særlig flytende havvind. Vi ser at det er i begynnelsen i flere land, og vi ser flere gode piloter som kan være med på å utvikle teknologien videre. Statoils Hywind er ikke minst viktig i den sammenhengen. Men det er mye arbeid som gjenstår før man kan få brukt det i en større skala. Det kommer til å kreve målrettet arbeid, det kommer til å kreve klare strategier, og det kommer ikke minst til å kreve mye kapital for å få utviklet dette som en viktig og betydelig energikilde. Av og til når vi diskuterer forholdet mellom offshore industri og fornybar energi, kan en være litt i tvil: Hvor stor overføringsverdi kan det være? Den diskusjonen har en ofte hatt om Statoils rolle når det gjelder fornybar energi. Men på dette området kan man se en mulig overføringsverdi mellom offshore teknologi og fornybar energi i form av flytende havvind. Og man kan se en rolle for norsk leverandørindustri og offshore industri som er mer betydelig enn det den har vært, og muligens kan bli, med hensyn til andre fornybare energikilder. Det kommer til å kreve mye kapital. Senterpartiet mener at det trengs en demonstrasjonspilot for teknologien som også ser på mulighetene for leverandørindustrien i denne sammenhengen, og vi er veldig godt fornøyd med at et enstemmig storting tar til orde for at man skal pålegge regjeringen å utarbeide en slik strategi. Så er Senterpartiet med på et forslag som omhandler mer konkret spørsmålet om bruk av havvind når det gjelder energi til trykkstøtte i oljefelt. Det er ikke riktig at vi da mener at det skal stilles krav, men vi ber regjeringen vurdere om man bør stille denne type krav. Det mener Senterpartiet er fornuftig fordi det vil gi regjeringen grunnlag for en bred gjennomgang. Vi tror det er viktig at regjeringen ser på om det er riktig og mulig å stille den type krav, som også kan forsere utviklingen av fornybar energi, som flytende havvind, når det gjelder installasjoner og ikke minst trykkstøtte på installasjonene. Så vi har ikke konkludert med at krav vil bli stilt, men vi er med og ber regjeringen vurdere om krav er nødvendig og riktig. Jeg synes det er svært positivt at vi velger å stå sammen om så mye i det Dokument 8-forslaget som vi behandler i dag. Denne behandlingen skuer også litt fram mot energimeldingen. Det er ikke noen tvil om at det blir mange svært viktige spørsmål å drøfte i energimeldingen til våren, og at det blir en viktig sak for de enkelte partier, men også for komiteen og Stortinget. Denne saken føyer seg egentlig inn i det bredere bildet knyttet til energimeldingen.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-12-01:
Det har jeg gjort, på vegne av Senterpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Miljøpartiet De Grønne.
Marit Arnstad (Senterpartiet), 2015-12-01:
Jeg hadde egentlig ikke tenkt å ta ordet til replikk, men altså: I stedet for at representantene fra regjeringspartiene bare skal holde sin tillærte lekse om det som skjedde i fortida, må det være mulig å få et svar på hva regjeringen synes er gode verktøy og virkemidler – eller ikke. Da er spørsmålet: Synes statsråden det som blir påpekt om muligheten til å blokkere nettsider fra utenlandske spillselskaper som ikke har løyve i Norge, er et godt virkemiddel? Og vil det være aktuelt for regjeringen å ta i bruk dette virkemidlet?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-12-01:
Jeg registrerer at statsråden ikke gikk særlig inn på de naturverdiene som kan bli borte når man får en lavere vannstand. Her mener man at dette anlegget ikke er stort nok til å kunne legges fram for Stortinget. Da blir mitt spørsmål: Hva er nødvendig for at det legges fram for Stortinget? Statsråden har nettopp også tatt en beslutning når det gjelder Einunnavassdraget, der NVE, etter like grundig saksbehandling – går jeg ut ifra – gikk imot å gi tillatelse og kommunen, etter en like grundig vurdering, gikk imot. Men denne saken syntes heller ikke statsråden var kontroversiell nok til at den kunne legges fram for Stortinget. Når mener statsråden at denne typen saker er kontroversielle nok til at de skal legges fram for Stortinget?
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-12-01:
Jeg synes både debatten og spørsmålsrunden viser at det er behov for å ha en ny gjennomgang av hvilke saker som bør komme til Stortinget. Vi er, fra Venstres side, imot utbyggingen i Nedre Otta. Men det som overrasker meg, er denne motstanden – også fra et flertall – mot at saken i det hele tatt skal tas opp i Stortinget, for det brede flertallet man viser til, kan like godt manifestere seg i Stortinget som i en avvisning av å ta saken opp i det hele tatt. Jeg har, i likhet med representanten Odd Henriksen, raftet i Nedre Otta – jeg var med på den runden. Det var en stor opplevelse, som var med på å befeste mitt syn. Men, som det også ble sagt her, dette handler ikke bare om naturressurser. Det handler også om reiseliv. Jeg mener at de som har de interessene, både naturverninteressene og interessene innenfor reiseliv, skal ha en forutsigbarhet i hvordan disse sakene skal behandles. Da er det noe med å vite hvem som tar den endelige beslutningen, og når den endelige beslutningen kan tas, slik at det kan være en del av en helhetlig debatt. Jeg mener at det er viktig i et åpent, liberalt og demokratisk samfunn at det er måten vi legger opp saksbehandlingen på, helt uavhengig av hvilke standpunkter de ulike partiene selv faller ned på. Einunnavassdraget blir trukket fram som et eksempel – det er jo ingen forutsigbarhet. Én ting er at man følger NVE i denne saken, men det er også eksempler hvor en ikke følger NVE, og da blir det helt umulig for dem som har interesser i utbyggingen, å følge med på den saksbehandlingen, kjenne til når den kommer og kunne være en del av en levende debatt. Man får lov til å komme med høringsinnspill, men man får ikke lov til å være med i den endelige debatten og den endelige diskusjonen når partiene skal gjøre sine beslutninger inn mot sine gruppemøter. Jeg håper denne debatten er med på å bidra til at man ser med nye øyne ikke på hvilke standpunkter man har i den enkelte saken, men på hvem som skal ta beslutningen. Ellers må Stortinget gjøre som vi gjør nå: Man må forsøke å ligge i forkant, for man vet ikke når beslutningene i departementet eller i statsråd kommer, og man må legge inn private forslag for i det hele tatt å komme i inngrep med en sak. Det ser jeg på som en helt unødvendig bruk av Stortingets ressurser. Vi burde vite at de kontroversielle sakene kommer til Stortinget, at beslutningene tas her, og vi bør vite at hvis sakene er over en viss størrelse, så kommer de til Stortinget, og så tar vi beslutningen her.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-12-01:
Representanten Aasland tar opp at vi heller burde foreslå endringer i industrikonsesjonsloven. Poenget er at hvis vi hadde visst at vedtaket som ligger her, hadde blitt fulgt, hadde det ikke vært noe behov for det. For vi vet at utbygginger over en viss størrelse kommer til Stortinget, og er det kontroversielt, så vet vi også at det kommer til Stortinget. Det er greit å forholde seg til. Problemet nå er at her har vi ingen forutsigbarhet. Og statsråden bør se nærmere på hvordan man kan gi den tryggheten, sånn at vi vet hvilke som kommer til Stortinget. Man kan ikke bare plukke noen uttalelser som man er enig i, enten det er NVE, det er Fylkesmannen, eller det er kommunen. Her tar man dem man er enig i, helt uavhengig av helheten i den enkelte saken. Vi er alle for fornybar energi, vi er for biologisk mangfold, og vi er for å ivareta de store naturverdiene ellers i Norge. Det tror jeg også både Høyre og Arbeiderpartiet er for, og at vi må ha en avveining av dette i hver enkelt sak.
Ola Elvestuen (Venstre), 2015-12-01:
Vi har et stort kraftoverskudd i Norge på fornybar energi, så det å satse på havvind er først og fremst næringsutvikling. Men som forslaget viser, er det ikke bare havvind. Det vises også til både bølgekraft og utnyttelse av tidevann. Og vi har vel et område ved Runde som er avsatt for uttesting av bølgekraft. Vi har et selskap i Arendal, Flumil, som ønsker å teste ut bruken av tidevann. Dette har også overføringsverdi fra både maritim sektor og petroleumssektoren. Mitt spørsmål blir da: Hva er statsrådens syn på mulighetene, utviklingsmulighetene og eventuelle tiltak innenfor de andre fornybare energikildene som kan utvikles til havs?