Grete Faremo (Arbeiderpartiet), 2013-04-23:
Jeg vil først få takke representanten Oktay Dahl for interpellasjonen. Å redusere tilbakefall til ny kriminalitet er viktig for regjeringen, noe jeg vet det også er bred enighet om her i dette hus. St.meld. nr. 37 om straff som virker, fra september 2008, har vært førende for regjeringens politikk for en bedre kriminalomsorg. Jeg tør påstå at regjeringens tilbakeføringsgaranti, som ble lansert i meldingen, er et betydelig bidrag i så måte. Frivillig sektor spiller en viktig rolle for å kunne nå de mål vi har satt oss. De frivillige organisasjonene kan særlig bidra med nettverk, nærhet og vennskap på en annen måte enn offentlige myndigheter kan. Nettverk etter soning i Oslo Røde Kors er et av mange tiltak frivillige organisasjoner har satt i gang for å bidra til en bedre tilbakeføring. Jeg vil komme tilbake til interpellantens hovedspørsmål om hva vi konkret gjør, og har tenkt å gjøre, for å sikre at kompetanse og erfaring fra slike tiltak kan bli brukt og styrket i arbeidet med tilbakeføring. Men først vil jeg kommentere noen av de elementene representanten nevner, som gjør at innsatte sliter med å komme tilbake til samfunnet, og som regjeringen jobber med. Interpellanten hevder at halvparten av dem som løslates, kommer tilbake til fengsel. Her foreligger det en nordisk komparativ studie av tilbakefall blant alle løslatte, fra dom i 2005, som viste at ca. 20 pst. pådro seg ny fengselsdom eller dom på samfunnsstraff i løpet av to år etter løslatelse. Men det er viktig å si at tilbakefall varierer mye mellom ulike lovbruddstyper. Det er riktig at mange sliter med å komme tilbake til samfunnet. Ulike undersøkelser har dokumentert at innsatte har en kraftig overrepresentasjon av oppvekstproblemer, rusproblemer, psykiske plager, arbeidsløshet, boligmangel, mangelfull skolegang og utdannelse. Det er en klar årsakssammenheng mellom disse problemene og kriminalitet. For de som sliter mest, representerer de frivillige svært verdifulle nettverk. Gjeldsproblemer er et stort problem for mange innsatte. Det dreier seg ofte om både såkalt svart og hvit gjeld. Gjeldsproblemer er tyngende for mange løslatte. Nylig løslatte personer som ønsker å komme seg vekk fra sin kriminelle fortid og etablere seg på bolig- eller arbeidsmarkedet, kan ofte hindres av en uordnet gjeldssituasjon. Det er som kjent Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet som forvalter gjeldsordningsloven. BLD vil fremme en lovproposisjon for Stortinget i løpet av våren. Der vil det bli foreslått å gjøre det enklere for straffedømte som er i en rehabiliteringssituasjon, å få gjeldsordning. Dette vil sannsynligvis også gjøre det enklere for løslatte å kunne takle gjeldsbyrden på en rimelig god måte. De fleste store kommuner har gjeldsrådgivere som også innsatte og tidligere innsatte kan benytte seg av. Det er en utfordring å få satt de innsatte som trenger det, i kontakt med rådgiverne. Et problem verken gjeldsrådgiverne eller det offentlige for øvrig kan få gjort noe med, er den svarte gjelden som mange tidligere innsatte har. Den kan dessverre være vel så tyngende både økonomisk og mentalt som den offentlige gjelden. Det er viktige elementer i en tilbakeføringsprosess som de frivillige organisasjonene verken kan eller skal ta seg av. Et av disse elementene er tjenester fra Nav. Justis- og beredskapsdepartementet jobber derfor i samarbeid med Arbeidsdepartementet og Nav for å bedre innsattes tilgang til disse tjenestene, både under soning og etter løslatelse. Vi har nettopp fått en sluttrapport om prosjektet «Fra fengsel til kvalifiseringsprogram» – det går under navnet KVP – som gikk i syv fengsler. Her påpekes bl.a. at kontakten mellom kriminalomsorgen, Nav og kommunen bør styrkes vesentlig. Det samme bør Navs tilstedeværelse i fengslene, slik at tiden etter løslatelse kan forberedes enda bedre. Spørsmål om arbeid, gjeld og – ikke minst – bolig er viktige deler i dette samarbeidet. Regjeringen vil i løpet av våren se nærmere på hvordan dette samarbeidet kan styrkes. Jeg ønsker å være svært tydelig på at det er de offentlige tjenestene som er bærebjelken i tilbakeføringen av innsatte til samfunnet. La meg så få gå nærmere inn på spørsmålet fra representanten Oktay Dahl og hvilken rolle de frivillige kan spille i tilbakeføringen. De frivillige organisasjonene er svært viktige supplement til offentlige tjenester. Stortingsmeldingen Straff som virker understreker hvor viktig samarbeidet med de frivillige organisasjonene er for en vellykket tilbakeføring til samfunnet. I regjeringens tilbakeføringsgaranti har de frivillige en svært viktig rolle. Regjeringen har samtidig styrket tilbakeføringsarbeidet på flere måter. Vi sa i stortingsmeldingen at vi skulle utvide og forbedre kriminalomsorgens koordinerings- og tilretteleggingsfunksjon. Det har vi gjort ved å opprette 25 stillinger som tilbakeføringskoordinatorer. De er i arbeid over hele landet og koordinerer bl.a. de frivilliges innsats med det offentliges. Tilbakeføringsgarantien har ført til at samarbeidet med kommuner, fylker og – ikke minst – Nav er intensivert. Dette kommer også de frivillige organisasjonene til gode. Vi sa også at vi skulle opprette servicetorg i fengslene. Det har nå skjedd i alle større fengsler og også i mange fengsler med lavere sikkerhetsnivå. På servicetorget tilbys de frivillige fast møte- og kontortid på linje med Nav og andre offentlige etater. Det gjør at organisasjonene lettere kan komme i kontakt med innsatte, tilby tjenester og knytte kontakter for å forberede tiltak etter løslatelse. I forbindelse med gjennomføringen av tilbakeføringsgarantien foretok Kriminalomsorgens sentrale forvaltning en rundspørring blant de frivillige organisasjonene og kriminalomsorgens enheter. Den resulterte i rapporten «Fri og villig», som kom i desember 2011. Det viste seg at det er ca. 85 foreninger og lag som tilbyr innsatte sine tjenester. Det varierer naturligvis noe fra fengsel til fengsel, men i det store og hele kan jeg på bakgrunn av rapporten si at det har vært og er et godt samarbeid mellom de frivillige og kriminalomsorgen. Rapporten sluttet med å påpeke følgende: «For at samarbeidet skal bli optimalt må det være forutsigbarhet, tilrettelegging og forpliktende samarbeidsstrukturer.» Når det gjelder tilrettelegging og forpliktende samarbeidsstrukturer, er det et ansvar som primært påhviler kriminalomsorgen. Men det mest springende punkt, sett fra de frivilliges side, var og er økonomisk forutsigbarhet. Årlig utlyses midler over budsjettkapittel 430 Kriminalomsorgens sentrale forvaltning post 70 – tilskudd til de frivillige. I år er summen totalt om lag 23,7 mill. kr på denne posten. Av disse fordeles om lag 17,3 mill. kr som øremerkede midler i budsjettproposisjonen, i all hovedsak til frivillige organisasjoner. 6,4 mill. kr lyses ut som midler frivillige kan søke på. I år har 26 organisasjoner søkt om om lag 21 mill. kr. Det viser organisasjonenes vilje til å bidra. Mange av de samme organisasjonene søker flere departementer og direktorater om penger til de samme prosjektene. Det er opplagt et spørsmål som kan diskuteres, om i hvor stor grad det offentlige kan støtte de ideelle organisasjonene økonomisk. Grensene også for når frivilligheten slutter og det offentliges egentlige ansvar starter, bør ikke være flytende. Også her er det viktig med klare roller og ansvarsområder. Svaret på hva jeg vil gjøre for å sikre at kompetanse og erfaring brukes og styrkes i arbeidet med å tilbakeføre innsatte, knytter jeg derfor først og fremst til faglig samarbeid og ikke bare til økonomisk støtte. Vi bør heller ikke fullfinansiere de ideelle organisasjonene, for frivillig innsats er jo nettopp det: frivillig – men hvor offentlig støtte likevel kan spille en avgjørende rolle. Vi har med servicetorgene tilrettelagt og gitt de frivillige god mulighet til å delta i et tverrfaglig samarbeid med de innsatte og med offentlige etater. Vi har også gjennom tilbakeføringskoordinatorene inkludert de frivillige sterkere i en samlet innsats for et bedre liv uten kriminalitet etter soning. Kriminalomsorgen har et spesielt ansvar for å inkludere, koordinere og videreformidle de erfaringer og den kunnskapen de frivillige har for å styrke samarbeidet ytterligere. Jeg ser fram til et fortsatt godt samarbeid med de frivillige organisasjonene. Regjeringen har økt avsatt beløp til slike tiltak, og – som sagt – noen midler er øremerket, andre går det an å søke på.