Elsa Skarbøvik (Kristelig Folkeparti), 2003-05-27:
Jeg har lyst til å gjøre salmistens ord til mine i dag: «Dette er dagen som Herren har gjort; la oss juble og glede oss på den!» For i dag vedtar Stortinget en reform om trosopplæring i Norge, som biskop Wagle har sagt er den største kirkereform etter innføringen av konfirmasjonen i 1736. I mellomtiden, fram til 1969, har skolen vært arena for dåpsopplæring til norske barn. Med innføringen av KRL-faget i 1997 er det blitt et utstrakt behov for en mer systematisk ordning med trosopplæring. Det er en milepæl vi runder i dag ved nå å vedta denne reformen. Kristelig Folkeparti er glad for den muligheten som trossamfunnene nå får til enda bedre å gi barn og unge opplæring i egen tro. I forbindelse med evaluering av KRL-faget viste alle partier til at støtte til trossamfunnene skulle bli vurdert ved oppfølging av Dåpsopplæringsutvalget, NOU 2000:26. For noen uker siden var jeg i Søndre Slagen kirke med 70 9-åringer som hadde overnattet i kirken og hatt turopplegg med prest, biskop Laila og foreldre i løpet av helgen. Det var en entusiastisk gjeng som tok del i en fullsatt kirke den dagen. Visst har det vært prester, kateketer, diakoner og andre dåpsopplærere som har tatt Jesu ord på alvor: «idet dere døper dem … og lærer dem å holde alt det jeg har befalt dere». Dåp og dåpsopplæring hører sammen. Mye har vært avhengig av frivillig hjelp og noen ildsjeler. Søndagsskoleforbundet har vært trofast i sitt arbeid. IKO har formidlet materiell, holdt kurs, og Tripp Trapp-opplegget har fenget mange faddere, foreldre og deres barn. Over 60 pst. av 4-åringene får hvert år «kirkeboka». Da Bondevik I-regjeringen i 1999 satte ned et offentlig utvalg til å arbeide med trosopplæring, var tiden egentlig overmoden. Det var et godt stykke arbeid som ble nedlagt i Andersen-utvalget. Men det måtte en Bondevik II-regjering til før vi fikk utarbeidet dette i en stortingsmelding, som vi altså behandler i dag. Regjeringen ønsker en reform der målet er å styrke trosopplæringen, for, som det står i meldingen: «Opplæring i eiga tru gir grunnlag for å utvikle og å vere trygg på eigen identitet.» Ikke minst er dette viktig i en tid da ulike kulturer kommer nærmere hverandre. I Norge bærer vi med oss en kristen kulturarv, og Kirken er den fremste formidler av den kristne tro og tradisjon. Når vel 80 pst. av alle barn døpes i Kirken og 70 pst. konfirmeres, viser det nærheten de fleste opplever til Kirken. Kristelig Folkeparti ser på dette som en brukerundersøkelse i seg selv. For dette er ikke en passiv tradisjon, men en aktiv handling som det norske folk tar del i. Mange tar del i trofast arbeid, men det trengs flere medarbeidere for å få til et mer systematisk opplegg, som dåpsopplæringen legger opp til. Derfor trengs nye stillinger, og det betyr at rekruttering er viktig. Det gjelder bl.a. prester, kateketer, diakoner og andre arbeidere, f.eks. i frivillige organisasjoner som arbeider med barn og unge. Dette er også høyskoleinstitusjonene klar over og har opplegg for. Men foreldrene er de viktigste medarbeiderne. De må få mot til å være oppdragere, for hjemmene er de viktigste læringsstedene. Derfor må det legges til rette for mer kirke-hjem-samarbeid. Kirkerådet skal ha et overordnet ansvar i prosjektperioden, men det hele skal ha en lokal forankring. Det utelukker ikke at faglige ressurser på bispedømmenivå også vil bli tatt i bruk. Det meste av den øremerkede bevilgningen skal gå til menighetene. Som følge av lov om trudomssamfunn og ymist anna vil en økonomisk satsing på dåpsopplæring i Den norske kirke medføre samme økning i statlig støtte til andre trossamfunn pr. medlem. Det er beklagelig at opposisjonspartiene fremmer forslag i dag som vil frata kristne organisasjoner mulighet til å bruke tid i SFO til trosopplæring. Dette fungerer i dag enkelte steder som en god, frivillig ordning, bl.a. i Stokke, som også komiteen har fått et brev om. I forbindelse med behandlingen av 6-åringene i skolen leser vi om SFO og samarbeid om lokale tiltak for barn. Der er menighetene nevnt som en del av dette. Hvorfor skal da Stortinget bestemme at enkelte frivillige tiltak ikke er bra nok? Et nasjonalt reformprogram blir i dag vedtatt, der målet er et systematisk opplæringstilbud for alle døpte barn fra 0–18 år. Kirkerådet og Bispemøtet skriver at de har forventninger til at Stortinget vil bidra til at denne avgjørende reformen for folkekirken skal bli en realitet. Arbeidet er hermed utført. De første 5 mill. kr er bevilget på årets budsjett. Nå må Kirken vise at den ikke bare vil og kan, men gjøre det, for den kirke som ikke overleverer, overlever ikke. Kong Harald sa på Kirkemøtet sist høst: «En trygg forankring i egen tro og i egne kulturtradisjoner er en forutsetning for en åpen og tillitsfull dialog med mennesker som har et annet livssyn og en annen tro. Det må derfor være en viktig satsing i årene som kommer å prioritere dåpsopplæringen.» Det slutter jeg meg fullt ut til og er glad for den innstillingen fra komiteen som foreligger her i dag.