Rasmus Hansson (Miljøpartiet De Grønne), 2016-12-14:
Vi er nå ferdig med et budsjettoppgjør som nesten ga landet en regjeringskrise. Det skyldtes at Høyre og Fremskrittspartiet la fram et budsjett som var helt forbløffende likegyldig til både alvoret i klima- og naturvernspørsmål og egne løfter. Så kjempet Venstre og Kristelig Folkeparti en kamp som Miljøpartiet De Grønne har gitt dem ros for, samtidig som vi jo må påpeke at det er litt selsomt at dette oppgjøret kommer etter tre år med store løfter – og måtte altså føre til en slags redningsaksjon for å gjøre budsjettet noenlunde akseptabelt. Vi må dessverre oppsummere med at regjeringen og samarbeidspartiene har gitt opp klimaforliket, og at det budsjettet som er lagt fram og vil bli vedtatt nå, har et klimaregnskap som er ukjent. Resultatet vil vi ikke få vite før neste år eller senere enn det. Det er mange bra ting som er kommet inn i budsjettet, takket være forhandlingene på slutten. Det setter vi pris på, men vi er nødt til å være oppmerksomme på at her er det veldig langt mellom de løftene som ble gitt, og de leveransene som er kommet. Noe av det beste som er kommet ut av årets budsjettforhandlinger, er at konkrete leveranser innen klima, mål for utslippskutt, nå er blitt et mål på et budsjetts godhet. Sånn må det være heretter, det er et framskritt som vi ikke må gå tilbake på. Klimapolitikk er også blitt et mål på styringsdyktighet. Heretter bør det bli veldig vanskelig for en regjering å ha en klimapolitikk som er så lealaus som det har vært normalt å ha hittil. Klimapolitikk er blitt en konkurransefaktor mellom de store partiene. Vi ser at Arbeiderpartiet har strukket seg mye, mye lenger enn de tidligere har gjort, for å vise at de er bedre enn den blå regjeringen. Det blir veldig spennende å se Arbeiderpartiet i en eventuell regjeringsposisjon og leveransene de vil komme med der, i forhold til hva de lover nå. Men vi er fortsatt i en situasjon hvor Miljøpartiet De Grønne er det eneste partiet som har et så realistisk forhold til klimaspørsmålet at vi legger fram et budsjett som kutter så mye utslipp som man må kutte for å oppfylle alle de andre partienes klimaløfter, altså i størrelsesorden 800 000 tonn per år fra og med 2017. Det er interessant å oppleve den iltre kritikken som Miljøpartiet De Grønne møter for å legge fram et budsjett som leverer når det gjelder de andre partienes løfter. Det budsjettet vi har lagt fram, er vi trygge på blir målestokken for klimapolitikken i andre partiers budsjetter i årene som kommer. Så får vi tåle litt kritikk i mellomtida. En veldig spennende utvikling ser vi når det gjelder klimalov. Her vil jeg benytte anledningen til å rose norsk miljøbevegelse, fordi den utviklingen viser verdien av det trykket som en aktiv og kompetent, norsk miljøbevegelse hele tiden øver på Stortinget og norsk klimapolitikk. Det som startet som en god idé i WWFs lokaler rett oppe i gata her for ganske mange år siden, om at Norge burde ha en klimalov, har gjennom mange års hardt arbeid og stadig mer støtte ført til først et vedtak om at vi skulle få en klimalov, så et dårlig forslag fra regjeringen. Men nå har vi fått enighet om at vi skal få en klimalov som begynner å nærme seg det vi virkelig trenger, en klimalov som krever samlede nasjonale mål, sektorvise mål, tidvise eller etappevise mål, rapportering osv. Det er et stort framskritt og akkurat det norsk klimapolitikk trenger. Det så vi tydeligere i årets budsjettdebatt enn noen gang før. Foreløpig skal vi fortsatt bare få dette i 2020, langt inne i neste periode. Miljøpartiet De Grønne har foreslått at denne klimaloven må iverksettes fra 2017, for det er fra 2017 vi trenger den. Vi håper at vi vil få støtte for dette etter hvert. Så trenger vi et løft for norsk natur. Det finnes ingen vellykket klimapolitikk som ikke også tar vare på naturen. Det finnes ingen bærekraftig politikk som ikke også tar vare på norsk natur. Der er vi ikke i det hele tatt. Jeg vil minne om ett forslag bl.a. Miljøpartiet De Grønne legger fram, nemlig forslaget om en plan for å verne gjenværende norsk, urørt natur. Det vil bringe naturpolitikken opp på nivå med klimapolitikken og er en nødvendig forutsetning for en bærekraftig politikk.