Inga Marte Thorkildsen (Sosialistisk Venstreparti), 2011-06-16:
Statens pensjonsfond utland har nådd nok en milepæl og blitt verdens største fond. Det gir oss enorme muligheter og noen åpenbare utfordringer knyttet til bl.a. etikk, åpenhet og risiko. Hvordan skal det norske folk tjene sine pensjoner? Dette opptar mange nordmenn. Pensjonsfondet gjør Norge til en stor finansiell aktør globalt. De etiske retningslinjene har vært viktige for å sette en stopper for at Norge gjennom fondet bidrar til grove og systematiske menneskerettighetsbrudd, barnearbeid eller opprustningskappløp. De aller fleste er nå enige om at det er fornuftig å ha slike etiske retningslinjer, sjøl om dette på langt nær alltid har vært tilfelle. Debatten står nå heldigvis ikke så mye om, men i hvor stort omfang vi skal ta etiske hensyn. Nesten ukentlig får SPU kritisk søkelys på seg fra organisasjoner i Norge og utlandet, som er opptatt av menneskerettigheter, urfolks rettigheter, arbeidstakerrettigheter, våpenproduksjon, miljø og klima. Det er bra, for vi trenger en mest mulig åpen debatt om hvordan vi forvalter folkets felles formue. Jeg akter ikke å skuffe representanten Jørund Rytman, så jeg tenkte jeg skulle nettopp fokusere på de etiske retningslinjene – siden jeg har et 5 minutters innlegg – og jeg mener at det er helt avgjørende at vi har et særlig fokus i debatten på akkurat dette. Jeg synes representanten Irene Johansen argumenterte godt for hvorfor det er viktig. Fremskrittspartiet skiller seg jo ut i debatten om de etiske retningslinjene, der man nå har oppnådd konsensus – nesten – i motsetning til hva som var tilfellet da SV fremmet forslag om etiske retningslinjer for en god del år siden. Dette har utviklet seg gradvis, og flere og flere har sluttet seg til den oppfatninga vi har, om at de etiske retningslinjene er riktige, og at de gir oss mulighet til innflytelse – og til inntjening også – som flere bør være interessert i å støtte opp om. Men Fremskrittspartiet mener altså at man ikke skal blande etikk inn i butikken, for helst bør vi investere nordmenns pensjonspenger i det meste av det som er tillatt – eller egentlig alt som er tillatt – i verden, inkludert atomvåpen. Man ber til og med regjeringa legge fram en vurdering av hvordan de etiske retningslinjene potensielt kan skade Norges renommé i utlandet. Det vil jeg si er virkelighetsfjernt – det er i hvert fall oppsiktsvekkende. Det er mulig at våre retningslinjer skader Norges renommé, men i så fall sett med øynene til dem som i dag tjener sine penger på barnearbeid, klasevåpen, atomvåpen og sikkerhetssystemer som kan bidra til Israels folkerettsstridige politikk overfor palestinerne, bare for å nevne noe. Andre mer seriøse aktører ser på det norske pensjonsfondet som et forbilde. Vi er en finansiell stormakt, som det er blitt sagt her, og andre land, finansielle aktører og organisasjoner er svært interessert i vårt fond og vår policy for dette fondet. Det gir oss et soleklart ansvar, men det gir oss jo også noen fantastiske muligheter. Vi har diskutert dette før, men jeg gjentar det gjerne: Alt som er tillatt behøver ikke å gjøres. Etikk handler om noe mer enn å forholde seg til forbud og påbud. Dessuten er vi avhengig av folks tillit. Vi trenger oppslutning om forvaltninga av pensjonspengene våre. Jeg ønsker Fremskrittspartiet lykke til med å forklare gjennomsnittsnordmannen hvorfor vi skal investere i atomvåpen, klasevåpen, landminer og selskaper som hindrer arbeiderne i å organisere seg. SV har motsatt holdning av Fremskrittspartiet. Vi ønsker at vi skal ta flere skritt framover i retning av det vi mener er ansvarlig forvaltning. Vi vil fortsette å ta initiativ til å diskutere etikk. De etiske retningslinjene var en viktig seier da de ble innført for mange år siden etter press fra SV, som sagt, og særlig fra Øystein Djupedal, min forgjenger i finanskomiteen. Seinere har vi fått et regelverk for investeringer i statsobligasjoner. Dette er et vanskelig område som vi blir nødt til å diskutere mer inngående. Den arabiske våren og alt hva den har avdekket, også for vestlige lands vedkommende, bør få oss til å vurdere om vi bør ha en mer offensiv linje enn vi har i dag. SV ønsker også mer debatt rundt muligheten for å stille særskilte krav til selskaper som opererer i sektorer som gir særlig risiko med hensyn til grove brudd på viktige konvensjoner og menneskerettigheter. Helt til slutt vil jeg understreke at størrelsen på forvalternes honorarer skal holdes på et akseptabelt nivå. SPU er folkets fond, og folk i Norge har tradisjon for å stille seg bak likhetstanken. Skyhøye honorarer har ikke vært vanlig i Norge og bør heller ikke bli vanlig. Vi har ansvar for å sikre at folk har tillit til hvordan fondet forvaltes, og vi kommer til å følge dette tett.