Carsten Dybevig (Høyre), 2001-12-04:
I forhold til Stoltenberg-regjeringens forslag til statsbudsjett vil det nå bli gitt 37,2 mill. kr mer til domstolene. Totalt vil rettsvesenets budsjettramme med dette øke med 10 pst. De økte bevilgningene viser at Regjeringen styrker rettssikkerheten for den enkelte og resulterer i en hurtigere straffesaksbehandling. Den enkelte som er siktet og påtalt, skal ha en sikkerhet for at vedkommendes sak blir behandlet av rettsvesenet raskest mulig. I år 2000 var den gjennomsnittlige saksbehandlingstiden for straffesaker i herreds- og byrettene tre måneder. For straffesaker behandlet med jury i lagmannsretten var gjennomsnittlig saksbehandlingstid sju måneder. I tillegg bruker politiet ca. seks måneder i sitt system fra pågripelse til påtale. Det tar altså i gjennomsnitt ni måneder fra forbrytelse til domsavsigelse. Med behandling i lagmannsretten tar det ytterligere seks måneder. Veien mellom forbrytelse, siktelse, påtale, rettssak, dom og soningsstart skal være kortest mulig for den enkelte og ikke slik som statistikken i dag viser. Derfor vil en rask behandling hos politiet og i domstolene være av avgjørende betydning både for rettssikkerheten til den siktede, som straks vil få en mulighet til å renvaske seg for mistanker, og for folk flest som skal oppleve at rettsvesenet og kriminalitetsbekjempelsen er effektiv. Den registrerte kriminaliteten har steget med 10 pst. fra 1996 til 2000. Dette skyldes i hovedsak flere anmeldte narkotikaforbrytelser og tradisjonelle vinningslovbrudd. For vinningskriminaliteten er det tyveriene som dominerer. Et viktig utviklingstrekk er det stigende antall tilfeller av ran, trusler og grove tyverier fra person på offentlig sted. Altså selv med en utvidelse av den muligheten politiet har hatt til å overvåke særlig utrygge områder, spesielt i hovedstaden, øker denne type kriminalitet. Den alminnelige oppfatningen blant det norske folk er at det skal være trygt å bevege seg på offentlige steder. Dette er en oppfatning som må vedvare. Derfor er det svært viktig at domstolene får tilført midler slik at det blir slått hardt ned på denne type kriminalitet, både gjennom mer synlig politi i det offentlige rom og strengere reaksjonsformer fra domstolene mot denne type blind vold. Kun et uanstendig samfunn viser unnvikelse overfor blind vold, som ran og trusler på offentlig sted. Høyest frekvens blant de siktede har aldersgruppen 18–20 år. Det ser ut til at stadig flere har begynt en uheldig utvikling før fylte 15 år. Oslo har også registrert fremvekst av ungdomsgjenger dannet med utgangspunkt i ulike etniske grupperinger. De siste dagers rettssak i Oslo Tinghus vitner om at vi må være innstilt på nulltoleranse for denne type vold. Når familien ikke strekker til, har derfor det norske samfunnet i tiår, gjennom kommuner, skoler, frivillige organisasjoner, idrettslag og andre barne- og ungdomsaktiviteter drevet forebyggende arbeid. Allikevel opplever vi at ungdommens frustrasjon får utløp i rå vold. Mange kommuner har til og med en rekke samarbeidskonstellasjoner mellom de ulike instansene. Kriminalitetsbekjempelse kan ikke være løsrevet fra politikken på andre områder. Den viktigste kriminalitetsbekjempelsen drives i hjemmet, på skolen og på arbeidsplassene. Nesten 60 pst. av de som var siktet for forbrytelser i 1994 ble siktet for en ny forbrytelse i løpet av den etterfølgende femårsperioden. Tilbakefallet er størst blant dem som er siktet for narkotikakriminalitet. Dette betyr at kriminalomsorgen ikke i tilstrekkelig grad har lyktes i å rehabilitere de kriminelle. Vi har ikke lov til å la være å benytte frivillige organisasjoner i tillegg til det offentlige i arbeidet med rehabilitering av de innsatte. For kriminalomsorgen økte soningskøen i 2000. Pr. 8. august 2001 var det 1 600 dommer hvor domfelte ikke hadde påbegynt soning innen to måneder etter at de var mottatt av kriminalomsorgen. Det er ikke akseptabelt at soningskøer bygger seg opp. Forberedelsene til bygging av et nytt fengsel i Østfold er i gang, og nye midlertidige løsninger, som bruk av kompetente militære anlegg, forsøkes utnyttet. Vardåsen ved Kongsvinger er et slikt anlegg. Jo raskere reaksjon fra lovbrudd til endelig domsavsigelse, desto større effekt vil reaksjonen ha – ikke minst i forhold til folks alminnelige respekt for rettssystemet. For hver dag som går før en forbryter møter reaksjon, dom og soning, svekkes sjansen for at samfunnets innsats har effekt. En hurtigere saksavvikling er også viktig for å unngå en oppsamling av straffbare forhold og en straffeutmåling i strid med den alminnelige rettsoppfatning. Kriminalitetsbildet blir i stadig større grad preget av internasjonale miljøer og grenseoverskridende kriminalitet. Denne organiserte kriminaliteten, med sterke innslag av vold, trusler og represalier, er en alvorlig trussel mot rettsstaten og må bekjempes konsekvent og effektivt, nasjonalt og internasjonalt. Neste års budsjett er derfor en styrking av kriminalitetsbekjempelsen, både med økte midler til politi og domstoler og nye strukturtiltak i kriminalomsorgen.