Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2016-12-13:
Vel er det kjekt å kunne oppsummere fire år med borgerlig flertall, men jeg satser på at vi skal få delta i mange samferdselsdebatter de neste stortingsperiodene fra den samme posisjonen. Det å bygge god infrastruktur er viktig for vårt land. Det er noe som åpenbart alle i denne salen ivrer for, selv om prioriteringene er litt ulike. Jeg registrerer at representanter fra tidligere regjeringer synes at vi bygger for mye vei. Den kritikken lever jeg godt med. Samtidig er det viktig å understreke at vi også bygger veldig mye jernbane, veldig mye kollektivtilbud, og vi sørger for at utslippene vil kunne gå ned. Ja, faktisk ser vi at samlet utslipp fra transportsektoren er lavere nå enn da vi overtok. Det er viktig å få med seg, for i den totale debatten i dag tror jeg at den tilfeldige lytter på galleriet ville trodd at ting egentlig gikk i feil retning, at vi faktisk brukte mindre penger på å bygge dette landet – ikke mer, som faktum er – at vi brukte mindre penger på vedlikehold av infrastrukturen vi har, mens faktum er at man bygger mer. La oss prøve å bli enige om litt faktagrunnlag også når vi diskuterer hva vi skal gjøre videre, for den som ikke klarer å beskrive nåtiden, vil i hvert fall ikke evne å styre når en skal inn i framtiden. Det å ha en god infrastruktur er viktig for at folk skal kunne komme seg rundt omkring i landet. Folk skal kunne fungere, få gode arbeidsplasser, ha gode familieliv, oppleve kulturtilbud, delta i fritidstilbud, rett og slett kunne være mer sammen med dem de er glad i, kunne reise trygt, miljøvennlig og forutsigbart. Vi er et mangfoldig samfunn, og da er reisepreferanser og behov mangfoldige. Noen skal bare reise korte distanser hver dag, og kan sykle til og fra jobb. Da unner jeg dem det. Jeg var selv ute og syklet senest på søndag. Men der jeg syklet, var det veldig mye is. Jeg tror det ville vært veldig travelt på legevakten hvis alle brukte sykkel til daglig, når Oslo ikke har bedre vedlikehold på en del sykkelveier enn det de har. Men samtidig er det viktig at man har gode alternativ, så man, når været krever det eller helsen krever det, har gode alternativ for å komme fram. Det er derfor vi må satse både på vei, på jernbane, på buss, på tog, på privatbil, på fly, på skipsfart og på alt det andre som gjør at folk kommer seg rundt. Så må man i tillegg sørge for at vi binder landet sammen digitalt, slik at folk kan jobbe rundt i hele landet, kommunisere godt med både tele og data, og slik at når man skal sende fysiske gjenstander, har et transportsystem, et postvesen som fungerer godt. Selv om man langt fra er i mål, og jeg tror aldri vi vil komme dit, for vi vil alltid ha nye ønsker, nye behov, det er nye muligheter som dukker opp, så vet vi at dekningen på 4G økte fra 70 til 90 pst. bare på ett år. Det er viktig å få med seg, når noen gir inntrykk av at ting nesten har gått i feil retning de siste årene. I et fylke som Oppland, som jeg ofte får kritikk fra Senterpartiet for at vi angivelig har glemt, er 4G-dekningen gått fra under 9 pst. da vi overtok, til over 90 pst. i dag. Oppland får mer tilskudd til utbygging av fiber nå enn under forrige regjering. Samtidig er målsettingen at vi skal bygge ut de digitale kommunikasjonene gjennom å ha markedsaktører som investerer frivillig, fordi kundene kjøper tjenestene deres frivillig. Vi ser at investeringsnivået i 2016 er ca. 1,6 mrd. kr høyere enn i 2013, ergo klarer man altså å kombinere gode rammebetingelser fra staten med investeringsvillige aktører, og ingenting er bedre enn det. Det er den totale innsatsen som teller, ikke bare de få titalls eller hundretalls millionene som man krangler om over statsbudsjettet. Gjennom bedre infrastruktur kan man redusere reisetid. Man øker trafikksikkerheten. Man gjør det mer forutsigbart å komme seg fram. Det blir enklere for regioner å konkurrere, enklere å knytte næringsliv sammen mellom regionene, styrke klyngene – det ønsker vi å bidra til. Det å få en rekordvekst i bevilgningene er en viktig del av det. Samtidig må vi sørge for at kjøretøyene på veiene, på jernbanen, på flyplassene eller ved havnene har lavere utslipp, mindre støy, er mer energieffektive. Noen drar det inn som enkeltposter i statsbudsjettet for å kunne skryte av det. For oss er det mye viktigere at vi bruker de virkemidlene vi trodde vi var enige om, nemlig Enova. Mens noen partier i stortingssalen skal skryte av 50 eller 100 mill. kr i ferjetilskudd, bevilger regjeringen gjennom Enova mange hundre millioner kroner til de samme formålene. Og det er faktisk kronene som når fram, som teller, ikke hvilken post de blir bevilget fra. Vi bygger mer infrastruktur rett og slett fordi det trengs. Så er det mange som sier at mye av den infrastrukturen har vært planlagt lenge. Ja, det er det ingen som benekter. Dessverre har den vært planlagt altfor lenge – mye av det i 40–50 år. Det viktige nå er at den faktisk bygges. Vi vedlikeholder mer av det vi har. Det også hadde vært en litt interessant debatt, for det er ingen som er uenige i at man skal vedlikeholde, og det synes jeg er bra. Det samme sa tidligere statsråd Liv Signe Navarsete i et skriftlig svar til Stortinget allerede i 2006, at vedlikehold av infrastrukturen er noe av det viktigste vi skal gjøre, men heldigvis, der er alle partiene enige, så det vil være lett å prioritere. Allikevel var resultatet etter to perioder med forrige regjering at forfallet hadde økt, og ikke blitt redusert. Det er litt interessant når vi hører debatten om jernbanevedlikeholdet her i dag, for vi må minne om at samlet vedlikeholdsforfall i 2005 var ca. 9,5 mrd. kr, i 2013 var det 18,9 mrd. kr, altså en dobling, mens med det budsjettet som nå vedtas, er vi nede på 16-tallet, ergo en klar trendendring – ja, ikke bare en trendendring, en bevisst villet politikk, som ikke lå inne i Nasjonal transportplan, men som er gjort fordi de borgerlige partiene prioriterer dette sammen. Det samme har vi sett på vei. Etter mange tiår med økt forfall er det først de tre siste årene at forfallet er redusert – først med 0,5 mrd., så med 1 mrd. og nå med ytterligere 1,6 mrd. kr. Vi reduserer forfallet, vi tar igjen etterslepet, vi sørger for at det blir bedre å kunne kjøre bil i distriktene, der bilen er et vesentlig transportmiddel, både for dem som bor og jobber der, og for næringslivet, som trenger å transportere varene sine. Det er viktig at vi klarer å gjennomføre prosjektene på en effektiv måte. Det er derfor vi har reformer. Jeg tror at vi har et kommunikasjonsproblem, for det er en del folk i denne salen som gir inntrykk av at vi splitter opp ting, at vi deler opp ting, ansvar forsvinner og vi privatiserer. De reformene som denne regjeringen har lagt fram og fått støtte fra Kristelig Folkeparti og Venstre for å gjennomføre, handler ikke om å privatisere. Det handler ikke om å splitte opp. Det handler om å samle ansvar som i dag har vært fordelt, f.eks. mellom Jernbaneverket og NSB. Nå får vi en enhet med ansvar for eiendomsmassene og de fysiske infrastrukturene. Jeg trodde faktisk at det var ganske åpenbart at da samler man ansvar, man splitter ikke. Men det er viktig at vi gjør disse tingene, sånn at man får ett samlet budsjett med inntekter og utgifter som gjør at investeringsviljen blir annerledes, at man håndterer verdiene som ligger der, og kan ta tydeligere beslutninger uten at man må samle mange aktører på tvers av organisasjonslinje, selskap og budsjett. Og det er noe av det vi nå begynner å se resultatet av. I NSB skal man ha færre som sitter og flytter papir – det er jo det motsatte av det opposisjonen har sagt her, at vi skal få flere byråkrater. Nei, erfaringene så langt er at det blir færre byråkrater. Jernbaneverket anslo at de ville kunne spare mange hundre millioner kroner i året gjennom bedre vedlikeholdskontrakter, når man kan ha dem over flere år. Allerede der har man spart inn kostnadene med omstilling gjennom å få mer igjen for pengene. Der man har noen investeringskostnader i en kort fase, er det for å generere merverdier over tid. Og det er rart at enkelte ikke vil være med på dette. Gjennom Nye Veier har vi vist at ved å organisere prosjektene kan vi både få en mer riktig standard, få lengre strekninger vedtatt og sørge for at fagfolk får være fagfolk i større grad. Vi har ikke klart å hindre ethvert prosjekt fra å bli forsinket gjennom at planarbeid tidvis har tatt mer tid, men jeg mener at det er færre av dem nå enn det var før. For ca. fire år siden i den offentlige debatten fikk den rød-grønne regjeringen en rapport i fanget som de mislikte veldig sterkt. Det var en rapport fra NHO som viste at sju av ti prosjekt var vesentlig forsinket. Det virker som den rapporten nå er fullstendig glemt. Jeg tror ikke den er glemt, men den ble i hvert utelatt fra mine kritikeres taler. Men den er likevel en del av årsaken til at vi gjør endringer, rett og slett for å samle ansvar, gjennomføre prosjekt raskere, bedre og billigere. Ringeriksbanen er et eksempel på det. La meg til slutt komme med noen rene faktaopplysninger etter den debatten jeg nå har hørt. Jeg minner om at Kommunal Rapport for et par måneder siden kunne melde om at 2015 var det året med best kommuneøkonomi på ti år – apropos at noen gir inntrykk av at kommunene blir sultefôret. Veivedlikehold ble bevilget 10,1 mrd. kr forrige periode, 16,2 mrd. kr i denne perioden. Planleggingsmidler til jernbanen var i 2013 216 mill. kr, i 2017 er det 1 753 mill. kr. Det er altså en sjudobling. Tunellvedlikeholdet er firedoblet – informasjon til Senterpartiet. Fylkesveiene har fått 1,5 mrd. kr mer enn NTP foresa. Til SV: Bevilgningene til sykkelveier er økt med nesten 60 pst. sammenlignet med foregående fire år. Satsing på kollektiv er blitt nesten tredoblet, og når det gjelder jernbanebudsjettet, er som sagt forfallet kuttet der det økte tidligere. Så tallene viser at vi er på rett vei, selv om vi ikke er i mål.