trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Kulturlivets mangfoldsstrategier handler ikke om integrering. Det handler altså om å få fram de kritiske stemmene fra hele befolkningen. Da vi bygde Nationaltheateret, var det egne arbeiderforestillinger der. Slik er det heldigvis ikke lenger. Nå har Nationaltheateret et tilbud for hele befolkningen. Men dette burde bekymre både representanten Thommessen og meg: Hvis man tar seg en tur til en barneforestilling på Nationaltheateret, ser man at en tredjedel av Oslos barn så å si aldri er blant publikum. Jeg mener ikke at jeg på noen som helst slags måte skal si at nå må Nationaltheateret sette opp den og den forestillingen, men det er en utfordring at det i stor grad er barn som har foreldre med utdanning og høy inntekt, som oppsøker kulturinstitusjonene. Dette mener jeg er et stort samfunnsspørsmål, fordi fattigdom i vår tid i mindre grad handler om smør på brødskiva eller om varme nok klær. Det handler om de barna som ikke deltar på kulturaktiviteter.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Jeg vil understreke nok en gang at alle kulturinstitusjoner i Norge har full kunstnerisk frihet. Men at kulturinstitusjonene i Norge skal spille en rolle i forbindelse med grunnlovsjubileet, enten det er museer eller andre, mener jeg er helt naturlig og en samfunnsoppgave som våre kulturinstitusjoner har.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Jeg tror den største fryktkulturen som eksisterer i norsk kulturliv, er at Fremskrittspartiet skal få makt i norsk kulturpolitikk. Det er vel ingen partier som her som har bedt meg gå så direkte inn, enten det er i NRK, i andre kulturorganisasjoner eller i Kulturrådets innkjøpsordinger, og styre det. Så her er Fremskrittspartiet lite prinsipielle. Det vi gjør på dette området, er nøyaktig det samme som de har gjort i Storbritannia, nemlig å se på publikumsutviklingen, slik at kulturinstitusjonene skal nå nye grupper. Det er ingen annen styring av kulturinstitusjonene som vi legger opp til i denne stortingsmeldingen – som vi får grundig anledning til å diskutere senere i denne sal – enn det de har gjort i Storbritannia, deres politikk, de siste årene.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Vi har et veldig godt samarbeid med NTO, men det er ikke slik at jeg i alle spørsmål er enig i det Norsk teater- og orkesterforening mener. For eksempel i spørsmålet om orkestrene skal ha et ansvar for å spille verk av norske komponister, har vi hatt ulike vurderinger. Jeg ønsker ikke å ha en fastsatt ramme for hvor mange verk av samtidskomponister eller norske komponister som orkestrene skal spille, men jeg mener at de har et samfunnsansvar, på samme måte som våre teatre har det. Jeg er opptatt av at vi skal ha god dialog med kulturinstitusjonene. Denne stortingsmeldingen er blitt laget på bakgrunn av en rapport som er kommet i stand etter dialoger med våre kulturinstitusjoner. Det betyr ikke at jeg griper inn i de kunstneriske avgjørelsene, men jeg ønsker jo at kulturinstitusjonene våre skal spille en viktig samfunnsrolle, at de skal spille en rolle i forbindelse med 2014-jubileet, og også at de har et ansvar for regional fordeling og andre spørsmål som er viktige i vårt samfunn.
Anniken Huitfeldt (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Det er en selvfølge at enhver kulturinstitusjon i Norge har full kunstnerisk frihet. Men jeg synes at inngangen til dette spørsmålet er veldig interessant, for representanten snakker jo nettopp om fattigdom. Før i tiden var fattigdom at man ikke hadde nok klær, og det at man var sulten. I dag handler fattigdom om at noen barn har råd til å delta på den kulturelle arena, mens andre barn ikke har det. Så kulturlivet har blitt en veldig mye viktigere møteplass, som skaper forskjeller i vårt samfunn. Derfor mener jeg det er viktigere enn noen gang at vi ser på kulturlivet som en viktig arena, hvor barn og unge fra ulike sosiale lag og fra ulike kulturelle bakgrunner kan møtes, og det mener jeg at kulturlivet vårt er fullt i stand til å se på. Det betyr ikke at jeg på noen som helst slags måte skal diktere hva som skal spilles, eller hva som skal vises, for at de skal ha denne samfunnsoppgaven, mener jeg er viktig.
Torbjørn Røe Isaksen (Høyre), 2012-03-07:
Jeg kan glede statsråden med at hun vil få enda en sjanse til faktisk å svare på spørsmålet. I tildelingsbrevet til Sogn og Fjordane Teater står det at «det forventes» at man skal inkorporere 1814-jubileet som en del av forestillingen, altså i det kunstneriske programmet. I Meld. St. nr. 10 for 2011–2012 står det også, svart på hvitt, at man ønsker at man skal inkorporere mål om inkludering og mangfold i det kunstneriske programmet. Skal man som kunstnerisk leder på helt fritt grunnlag få avgjøre hva slags forestilling man skal sette opp, og hva innholdet i dem skal være? Eller skal det være et press, direkte eller indirekte, fra departementet og fra departementets politiske ledelse? Spørsmålet til statsråden blir rett og slett: Når det står «det forventes», forstår statsråden at det oppfattes som et press hos mange institusjoner?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Som vanlig går ikke statsråden i seg selv og tar litt selvkritikk. Som vanlig svarer ikke statsråden helt og fullt på spørsmålet. Det hun kaller samarbeid, opplever kulturen som styring. Når kulturen tar opp som et problem at den kunstneriske friheten blir fratatt den, synes jeg vi bør ta det på alvor. Det er ikke mange land som har en slik detaljstyring som statsråden legger opp til. Nord-Korea er vel det landet vi kjenner til, som kommer nærmest det å styre kulturen. Kritiske røster og kritiske stemmer bør vi høre på. Lukkede avgjørelser bør vi bli kvitt. Hvem tør kritisere departementet, hvem tør kritisere Kulturrådet når man senere skal sende en søknad dit? Man bygger opp en fryktkultur som man bør gjøre noe med. Vi må få en åpenhet rundt dette. Hva vil statsråden gjøre med det?
Øyvind Håbrekke (Kristelig Folkeparti), 2012-03-07:
Nå har vi hørt kulturministeren uttale seg om hva kulturlivet, det angivelig frie kulturlivet, frykter aller mest, og vi har også hørt kulturministeren uttale seg om at man ønsker kritiske stemmer fra kulturlivet – til og med hvilke kritiske stemmer man skal stimulere spesielt. Nå er det sånn at kulturkomiteen har avholdt høring om den nevnte stortingsmeldingen. Da stilte Norsk teater- og orkesterforening opp. De representerer de store institusjonene rundt omkring i hele landet, og de sier følgende til komiteen: «Dette er forslag som NTO stiller seg grunnleggende kritisk til, og som vi mener griper inn i institusjonenes kunstneriske frihet på en måte som bryter med prinsippet om armlengdes avstand i norsk kulturpolitikk, slik dette prinsippet bl.a. er nedfelt i kulturloven.» Spørsmålet er: Hva er det NTO har misforstått?
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Det er riktig som representanten sier, at betalingsproblemene har økt fra 2009 til 2011, men det er ikke først og fremst blant de yngste økningen kommer – det er i aldersgruppen 30–39 år vi ser at f.eks. betalingsproblemer er overrepresentert. Så det gjelder å snakke presist og sant om de yngste. Temaet privat økonomi er viktig for alle å beherske. Skolen har et medansvar for å formidle kunnskap om dette, og privat økonomi er derfor tema i læreplanen i matematikk, både etter 10. trinn og etter 1. trinn i videregående opplæring. I videregående opplæring er det ikke bare et kompetansemål, men et eget hovedområde i praktisk matematikk. Også i samfunnsfag har privat økonomi kompetansemål. Jeg vurderer det derfor slik at emnet privat økonomi er rimelig godt dekket i læreplanverket for Kunnskapsløftet. Gjennomføringen av kompetansemålene er et ansvar for skoleeier og de lokale skolene. Jeg har tillit til at skolene følger opp og gir god opplæring i kompetansemålene i læreplanene, som har status som forskrift. Ikke minst er jeg trygg på at dette skjer i matematikkfaget, som er et fag med sentralgitt eksamen. Denne har en sterk funksjon som styrende for den opplæringen som gis. Representanten Bente Thorsen ber om at jeg oppfordrer skolene til å gi undervisning om privat økonomi. I tillegg til det som er innholdet i læreplanverket, gir jeg selvsagt gjerne en sterk oppfordring om dette, for det er avgjørende viktig at ungdom har med seg praktisk kunnskap som de trenger på alle livets områder. Utdanningsdirektoratet har utarbeidet veiledninger til skolene i fagene i Kunnskapsløftet, og veiledningen i matematikk inneholder bl.a. detaljerte undervisningsopplegg. Et av disse oppleggene omhandler sider ved privat og offentlig økonomi knyttet til kompetansemålene for videregående opplæring. Nasjonalt senter for matematikk i opplæringen har også ressurser på sin hjemmeside om privat økonomi, som jeg oppfordrer sterkt til å bruke. Det er viktig for meg å gjøre opplæringen i matematikk så praktisk og relevant som mulig. Å ta utgangspunkt i f.eks. privat økonomi er en veldig god måte å gjøre opplæringen relevant for elevene på, og som en oppfølging av Meld. St. 22 for 2010–2012, Motivasjon – Mestring – Muligheter, som Stortinget behandlet i januar i år, vil vi sette i gang en egen regnesatsing på ungdomstrinnet. Et av målene med det er å gjøre matematikkfaget mer praktisk og relevant, og da er nettopp opplæring i privat økonomi en viktig og motiverende måte å kunne ta utgangspunkt i dette på.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Nå har jeg jo akkurat vært inne på at dette er del av kompetansemålene både på ungdomstrinnet og på videregående skole, at det finnes veiledningsmateriell som en kan bruke for å innfri de kompetansemålene vi har, og at en gjennom en mer praktisk og relevant matematikkundervisning i ungdomsskolen nettopp kan ta utgangspunkt i privat økonomi. Det er klart at dette handler også om at vi har en utfordring når det gjelder for dårlige matematikkunnskaper generelt, f.eks. at ungdom skal kunne bedømme hvor dyrt et forbrukslån er, hvor mye de egentlig må tilbakebetale. Det kreves en viss oversikt over prosentregning for å klare å bedømme det. Så det er jo en understreking av hvor viktig det er å ha bedre matematikkunnskaper i befolkningen når kanskje en del faller for fristelsen til f.eks. å ta opp et forbrukslån uten å overskue hva de holder på med. I tillegg er det, generelt sett, slik at forbrukspresset selvfølgelig ligger bak her, og at det ikke først og fremst dreier seg om matematikkunnskaper.
Kristin Halvorsen (Sosialistisk Venstreparti), 2012-03-07:
Vi jobber nå med en gjennomføringsstrategi knyttet til ungdomstrinnet for at de gode planene som Stortinget har sluttet seg til, faktisk skal bli virkelighet. En del av det dreier seg om opplegg for å bedre og styrke matematikkopplæringen. Jeg tar med meg det engasjementet representanten Thorsen har, når det gjelder hvordan vi faktisk skal utvikle det. Jeg tror at det som først og fremst er viktig for lærere, ikke er brev og oppfordringer fra meg, men noe som er enkelt å ta og bruke, og som forholder seg til de kompetansemålene som er styrende. Jeg tror at med den innfallsvinkelen og gjennomføringsstrategien der vi legger opp til å nå alle ungdomsskolene i løpet av en femårsperiode, kan vi klare å nå de målene som representanten her er opptatt av.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-03-07:
«Etablering av et klimafond for industrien som er finansiert av CO2-avgiften på sokkelen, er en av sakene regjeringen har varslet at en vil ta stilling til i klimameldingen. Et slikt fond forutsetter enten endring av handlingsregelen eller at inntektene fra CO2-avgiften tas ut av kontantstrømmen til Statens pensjonsfond utland. Det siste vil frigjøre betydelige summer til klimatiltak i industrien, men vil samtidig bety at avgiften ikke lenger blir fradragsberettiget i petroleumsskattesystemet. Hva er statsrådens holdning til saken?»
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-03-07:
Takk for svaret og for det statsråden sa om lovgrunnlaget for politikken slik vi fører den i dag. Men statsråden har tidligere svart Kristelig Folkeparti i en budsjettrunde at ja, de er fradragsberettiget, disse avgiftene vi nå snakker om, denne CO2-avgiften. Men hvis vi ville endre dette – skrev også statsråden – ville dette gå ut over framtidige generasjoner med tanke på inntektene til staten. For Kristelig Folkeparti er dette svaret kanskje litt på siden i forhold til det spørsmålet vi stilte, fordi det det dreier seg om, er å få tiltak i denne sektoren for å få ned utslippene, og dermed vet vi at et klimafond kan være et viktig virkemiddel for å redusere det. Er det en tanke som statsråden deler – at et klimafond kan være et virkemiddel for å få reduserte klimagassutslipp i denne sektoren?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2012-03-07:
Ja, petroleumssektoren og norsk industri har gjort mange tiltak, men man trenger flere. Vi snakker jo nå om kvotepliktig sektor, i begge disse to sektorene. Men slik Kristelig Folkeparti ser det, er det ved ekstra tiltak i denne sektoren vi vil gjøre norsk industri mer konkurranserobust. Vi vil klare å beholde arbeidsplasser, vi vil gjøre dette mer framtidsrettet. Det er spennende lesning i Dagens Næringsliv i dag, der den danske klima- og miljøministeren sier at han heller vil investere i klimatiltak hjemme enn i Kina for å gjøre danske arbeidsplasser mer robuste. Et gammelt slagord som Arbeiderpartiet har gått til valg på, er «Alle skal med» – alle folk i arbeid. Det er vel et mål fortsatt for finansministeren, håper jeg, å trygge arbeidsplasser ved at vi gjør dem mer grønne, mer robuste og mer framtidsrettet gjennom et slikt tiltaksfond.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Oljevirksomheten har lenge hatt et strengt utslippsregime for CO2. Fakling av gass har alltid vært strengt regulert av ressurshensyn, men denne reguleringen har også gitt viktige effekter for klimagassutslipp. Allerede i 1991 ble det innført en CO2-avgift for oljevirksomheten, og i 2008 ble oljevirksomheten inkludert i kvotesystemet. Oljevirksomheten i Norge har dermed allerede gjennomført mange tiltak, og CO2-utslippene er lave sammenliknet med andre såkalte petroleumsprovinser. Ifølge lov om Statens pensjonsfond er CO2-avgiften fra oljevirksomheten en del av statens netto kontantstrøm fra oljevirksomheten. Kontantstrømmen overføres i sin helhet til Statens pensjonsfond utland. Det vil være i strid med denne loven å føre CO2-avgiften fra oljevirksomheten inn på et annet fond enn SPU. Dersom disse midlene skal føres inn på et annet fond enn Statens pensjonsfond utland, må derfor loven endres. Midlene i Statens pensjonsfond kan bare brukes til en beløpsmessig overføring til statsbudsjettet etter vedtak i Stortinget. Videre tar Stortinget stilling til hvilke tiltak det skal bevilges penger til innenfor en helhetlig budsjettramme for statsbudsjettet. Bevilgning til klimatiltak kan dermed vurderes opp mot andre budsjettformål. Retten til skattefradrag for utgifter ved CO2-avgift og kvoteplikt knyttet til oljevirksomheten blir ikke bestemt av loven om Statens pensjonsfond. Fradragsretten bestemmes i skatteloven og oljeskatteloven. CO2-avgiften er en fradragsberettiget utgift som reduserer den skattbare inntekten for all næringsvirksomhet. Fradragsretten er dermed ingen særregel for oljebeskatningen. Når det gjelder de mer konkrete ting vedrørende regjeringens klimapolitikk, kommer det en melding til Stortinget i løpet av vårsesjonen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Som jeg sa i svaret mitt, har oljenæringen bidratt, bl.a. gjennom CO2-avgiften og det vi gjorde i 1991. Jeg tror vi fort kan bli enige om at det er viktig at alle sektorer bidrar til å få ned CO2-utslipp i Norge, på samme måte som vi òg skal bidra til å få gode avtaler internasjonalt for å få forpliktende klimautslippsreduksjoner. Finansministeren er ikke noen prinsipiell motstander av fond, for å ha sagt det, men en veldig sterk tilhenger av at tiltak – enten det er overfor industrien eller andre aktører i samfunnet – blir finansiert på en måte som gjør at en er i stand til å prioritere mellom ulike formål i budsjettet. Dersom en mener at det å utvikle f.eks. klimateknologi er et viktig formål, er det mitt syn at det òg bør stilles opp mot andre prioriteringer i budsjettet.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Jeg deler fullt ut det synet representanten har – at norsk industri og norsk næringsliv har en framtid innenfor det man kan kalle grønn produksjon. Det er mange grunner til at jeg mener det. På den ene siden er det en veldig avansert industri – ikke minst den industrien som er knyttet opp mot oljevirksomheten – noe av det fremste i hele verden, men på et veldig høyt teknologisk nivå. Jeg er ganske overbevist om at den industrien vil kunne bli en spydspiss og en drivkraft i det å f.eks. utvikle teknologi for fornybar energi og å utvikle miljøteknologi i framtiden. Samtidig er jeg opptatt av at vi skal gjøre jobben vår hjemme i Norge når det gjelder klimautslipp, men jeg tror det også er viktig å bidra til at vi får gode internasjonale avtaler på plass, at vi får på plass en god finansiering av internasjonale klimaavtaler, slik at vi i fellesskap kan få ned CO2-utslippene, for det er en viktig global oppgave. Vi kommer tilbake til det i løpet av sommeren.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Først vil jeg vise til det svaret jeg nettopp ga til representanten som hadde spørsmål 2 – representanten Hjemdal. Så vil jeg i tillegg til det si følgende: Når det gjelder CO2-avgiften fra oljevirksomheten, så er jo den en del av statens netto kontantstrøm fra oljevirksomheten. Den overføres i sin helhet til Statens pensjonsfond utland, og som jeg også sa i forrige svar, ville det være i strid med loven dersom det skulle føres inn på et annet fond enn oljefondet. I loven om Statens pensjonsfond blir det også sagt at midlene der bare kan anvendes til en beløpsmessig overføring til statsbudsjettet etter vedtak i Stortinget. Stortinget tar stilling til hva slags tiltak det skal bevilges penger til innenfor en helhetlig budsjettramme som statsbudsjettet, og i den sammenheng kan det godt hende – og det gjør Stortinget allerede i dag – at man bevilger penger til f.eks. viktige klimatiltak. Men det som er poenget, er at bevilgninger til klimatiltak må vurderes opp mot andre budsjettspørsmål. Når det gjelder klimapolitikken for øvrig, viser jeg nok en gang til at Stortinget vil få seg forelagt en melding om klimapolitikken i løpet av vårsesjonen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Undertegnede og representanten Solvik-Olsen har jo hatt mange runder om handlingsregelen og spørsmålet om hvorvidt en skal omgå handlingsregelen på ulike måter – enten det dreier seg om det ene eller det andre fondet eller den ene eller den andre formen for finansiering. Jeg har i grunnen ikke endret oppfatning om det spørsmålet når det gjelder å være kreativ for å omgå handlingsregelen. Mitt syn er at dersom det er en vilje til å prioritere viktige klimatiltak, dersom det er en vilje til å prioritere viktige klimatiltak for industrien, er det fullt mulig å få til det gjennom de ordinære bevilgningene over statsbudsjettet. Det er en mye mer ærlig og åpen sak, for da må man gjøre et valg mellom ulike formål i statsbudsjettet. Klimatiltak vil sannsynligvis ha en så høy prioritet at de vil komme relativt sett langt fram i den køen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Jeg velger å bruke dette svaret til å si noen ord om NOx-fondet for å bidra til en alminnelig opplysning om det. I diskusjonen vi har om klimafond, er det noen som vil finansiere det ved å øke CO2-avgiften på sokkelen, f.eks. Det er miljøbevegelsens syn. Andre vil bruke dagens CO2-avgift på sokkelen, det er industrien. Begge de tilfellene skiller seg ganske vesentlig fra hvordan NOx-fondet er innrettet. NOx-fondet blir ikke finansiert av NOx-avgiften, men fra innbetalinger til fondet fra bedrifter som har inngått en NOx-avtale og dermed slipper NOx-avgift. Det er den ene forskjellen. Den andre viktige forskjellen er at NOx-avgiften er pålagt både oljevirksomheten, sjøfarten, fisket og industrien på land – alle bidrar i prinsippet, men med ulike satser. I tilfellet klimafond synes tanken å være at landbasert industri ikke skal betale noe, men at alt skal finansieres fra sokkelen. – Så det er noen viktige forskjeller her, som det er viktig å være oppmerksom på.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
«Flere partier ønsker å opprette et klimafond hvor man øremerker CO2-avgiften fra norsk sokkel til klimatiltak i industrien. I dag går CO2-avgiften inn i oljefondet, og et klimafond med respekt for handlingsregelen vil dermed bare kunne investere ca. 4 pst. av klimafondets kapital i industrirettede tiltak. Er det mulig å sette opp et klimafond, slik at man kan innfri stortingsflertallets ønske om å bruke oljenæringen til å finansiere industri- og miljøtiltak på fastlandet, og i så fall hvordan?»
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Takk. Jeg fikk egentlig det svaret jeg forventet, for dette var en teknisk gjennomgang av hvordan handlingsregelen er. Det er jo greit å få bekreftet at mange av de løftene som spesielt SV har sprunget rundt med i klimapolitikken, ikke lar seg innfri fordi en har en handlingsregel som stopper det. Men dette handler også litt om vilje, for hvis en vil, er det mulig å få det til. Regjeringen bruker jo veldig mye oljepenger på utsiden av handlingsregelen når det gjelder å kjøpe aksjer på Oslo Børs og tilføre egenkapital til statlige selskap eller ved å la Petoro få lov til å gjøre investeringer på norsk sokkel uten at pengene er innom oljefondet først. På samme måte valgte regjeringen for et par år siden å opprette et NOx-fond. Før fondet ble opprettet, betalte oljeindustrien NOx-avgift til staten, mens en i dag slipper avgift, men frivillig betaler penger inn til dette fondet. Det utgjør ca. 400 mill. kr i året. Så i NOx-fondet omgår en handlingsregelen. Er det mulig å omgå handlingsregelen når det gjelder et klimafond, med samme bakgrunn som i NOx-fondet?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Jeg vil bare påpeke at regjeringen selv har valgt å omgå og å uthule handlingsregelen ved å opprette NOx-fondet for på den måten å ta oljepenger vekk fra kontantstrømmen inn i oljefondet og inn i norsk økonomi, men slippe å prioritere det i statsbudsjettet. En øker altså oljepengebruken med 400 mill. kr i året selv om en ikke vil omtale det som det. Men jeg skal la den dårlige samvittigheten for regjeringen ligge. Jeg skal heller utfordre på et annet område. I og med at en i det oljekorrigerte budsjettet tar ut inntekter og utgifter fra oljevirksomheten, vil en da f.eks. kunne si at et klimafond i alle fall skal øremerkes CO2-tiltak offshore, altså på sokkelen? For da skal ikke pengene inn i statsbudsjettet. Da er det penger som snur i døra, på samme måte som Petoros inntekter snur i døra når de skal investere igjen. Ville en teknisk sett kunne øremerke CO2-avgiften til tiltak på sokkelen uten å bryte handlingsregelen? Jeg sier ikke at regjeringen må støtte det, men kunne en gjort det?
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
«Et av de største prosjektene til Statens vegvesen er modernisering av E39 Kyststamveien Kristiansand-Trondheim. Målet er redusert transporttid. Mulighetene er gode og nasjonal effekt stor. Ett av flere uavklarte trasévalg er i Hordaland der valget står mellom indre og midtre linje. Midtre linje er basert på flytebru. 24. februar 2012 ble det presentert detaljerte kalkyler på to ulike flytebruløsninger. Begge har en pris på 5 mrd. kr, halvparten av det beløpet Statens vegvesen har beregnet. Vil denne utredningen bli brukt i det videre arbeid med saken?»
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Det er betryggende å høre. Jeg går ut fra at det riktige løsningsalternativet for ferjefri E39 i Hordaland, nemlig flytebro, ikke er utsatt for politisk prising fra Statens vegvesen. De har et prisanslag i konseptutvalgutredningen, KVU-en, som ikke bare er 10 mrd. kr, som jeg har anført i mitt opprinnelige spørsmål, men det er faktisk nærmere 16 mrd. kr. Det er altså en dramatisk annen virkelighetsforståelse og et annet kostnadsanslag enn det som nå kommer fra næringen, konsulenter og bedrifter i oljenæringen på leverandørsiden, som i detalj har regnet på at slike løsninger kan brukes, og hva de faktisk koster. Jeg vil gjerne forsikre meg om at statsråden igjen bekrefter og også aktivt følger opp at denne rapporten, som er kommet fra sentrale aktører som kan dette, virkelig blir brukt i arbeidet med endelig løsning.
Arne Sortevik (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Det er både beroligende og betryggende. Jeg oppfatter at dette er et åpent svar, og et svar som borger for at det viktige arbeidet som er gjort her, og som endrer påstander om ukjent teknologi og enorme kostnader til faktisk kunnskap og lave kostnader, blir brukt videre. I planutkastet som er kommet for ny NTP, pekes det på uavklarte trasévalg. Statsråden har i tidligere spørsmålsrunder i Stortinget åpnet for at det er mulig å få inn endelig trasévalg når regjeringens eget forslag til ny NTP kommer. Jeg håper at denne utredningen styrker muligheten for å få det til. – Det er mitt ene oppfølgingsspørsmål. Det andre er å peke på at denne rapporten også har overføringseffekter til de to nabofylkene. Både i Rogaland og Sogn og Fjordane ser man på fjordkryssing. Her er datagrunnlag for å komme videre også i de to fylkene.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-03-07:
Det er gjennomført ei konseptutvalutgreiing for E39 Aksdal–Bergen. Utgreiinga er send til høyring og ekstern kvalitetssikring, KS1. Høyringa og kvalitetssikringa er enno ikkje avslutta. Etter tilrådinga i konseptutvalutgreiinga sit vi att med to aktuelle konsept: midtre linje via Tysnes/Reksteren og indre linje via Fusa. Det er knytt uvisse både til teknologi og til kostnader for til dels grenseprengjande bru- og tunnelløysingar. I konseptutvalutgreiinga vart det difor tilrådd å vurdera midtre og indre konsept nærare når vi har fått meir kunnskap. Statens vegvesen er i gang med eit prosjekt om ferjefri E39, der det blir fokusert på moglege teknologiske løysingar og samfunnsmessige verknader. Dette gjeld bl.a. kryssinga av Bjørnafjorden. Statens vegvesen vil sommaren 2012 presentera oppdatert kunnskap om kostnader og teknologi for både midtre og indre linje for E39 Aksdal–Bergen. Parallelt med Statens vegvesen sitt arbeid har næringslivet på Stord bede to konsulentselskap vurdera flytebruløysingar for kryssing av Bjørnafjorden. Dette arbeidet vil også bli brukt i det vidare arbeidet med saka.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-03-07:
Eg kan bekrefta ein gong til at det arbeidet som no er i gjort av desse to konsulentselskapa, vil bli brukt i det vidare arbeidet med saka. Så held eg fast ved at sommaren 2012 er vi lova ei meir detaljert oppdatering frå Statens vegvesen, og då har vi meir kunnskap. Eg er særdeles oppteken av å få på plass, så langt det lèt seg gjera, ein ferjefri E39. Så dette er nok ei sak eg kjem til å følgja nøye opp.
Magnhild Meltveit Kleppa (Senterpartiet), 2012-03-07:
Det fyrste spørsmålet galdt NTP og våren 2013. Eg meiner det er svært viktig at vi avklarar denne saka så langt som det er mogleg, i Nasjonal transportplan. Det er òg difor denne konseptutvalutgreiinga er bestilt og levert og òg no er send til høyring og kvalitetssikring. Så er det slik at når ein utarbeider rapportar som gjeld ei strekning, vil det her vera overføringsverdi, utan at eg på dette tidspunktet kjenner denne rapporten i detalj, for det er for kort sidan han kom til det. Men han skal brukast i arbeidet, og difor kjem vi òg til å sjå på kva overføringsverdi rapporten måtte ha til andre prosjekt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Alle pasienter skal få de tjenestene de har behov for, både i spesialisthelsetjenesten og i kommunen. Det gjelder også mennesker med kroniske nevrologiske sykdommer som multippel sklerose. Ifølge Helse Midt-Norge RHF er det ikke riktig at Nevrohjemmet Rehabiliteringssenter er det eneste tverrfaglige tilbudet i regionen for MS-pasienter og andre med kroniske nevrologiske sykdommer. De opplyser at det nå skal etableres mer desentraliserte tilbud til pasienter med nevrologisk sykdom. Det nye tilbudet skal etableres ved sykehusene i Ålesund og Molde. Det skal omfatte både senger og poliklinisk rehabilitering. At tilbudet legges til sykehusene, vil gi en bedre tilgang til flere spesialiteter og medisinske servicefag enn i dag. Tilbud til denne pasientgruppen vil også bli ivaretatt ved Aure Rehabiliteringssenter og Mork Rehabiliteringssenter. Det skal også etableres et felles inntaksteam i helseforetakets rehabiliteringstjeneste. I tillegg planlegges et poliklinisk tilbud ved Kristiansund sykehus, med oppstart i løpet av siste halvdel av 2012. Helse Midt-Norge opplyser at den kompetansen som er utviklet ved Nevrohjemmet, skal overføres til de nye enhetene. Det skal lages en plan for kompetanseheving. Bygningene skal tilpasses, slik at pasientene som kommer fra Nevrohjemmet, får enerom og gode behandlings- og treningsareal. Tilbudene ved Ålesund sjukehus og Molde sjukehus og det nye inntaksteamet skal evalueres. Brukerrepresentanter skal også delta i den evalueringen.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Det er ikke underlig at jeg forholder meg til helseforetaket Møre og Romsdal eller Helse Midt-Norge RHF. Det er jo gjennom det regionale helseforetaket at min styringslinje går, og det er de som har ansvaret for å sørge for at det er et godt tilbud til alle pasientgrupper – også i Møre og Romsdal. Så er det styret i helseforetaket Møre og Romsdal som har ansvaret for å tilrettelegge tilbudet rent praktisk for sine innbyggere. Det at det er færre senger, er jeg også klar over, i hvert fall i første omgang er det fire senger i Ålesund og fire senger i Molde. I tillegg skal det bli flere polikliniske plasser. Det er viktig for å kunne gi tilbud nærmere der hvor de fleste bor, og også et mer fleksibelt tilbud, sånn at man kan gi tilbud til flere.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Jeg er opptatt av at pasientene i Møre og Romsdal skal ha et godt tilbud. Men jeg må med all respekt si at jeg tror de er bedre skikket til å ivareta den medisinskfaglige vurderingen i Møre og Romsdal enn jeg skulle være fra mitt kontor i Oslo, eller vi skulle være i Stortinget. Det er faktisk slik at det er de som må gjøre vurderingen av hvilket tilbud det er som nå fremover skal tilrettelegges for denne pasientgruppen. Så er det klart at vi vil følge nøye med på alle pasientgrupper, for her er det jo slik at spesialisttjenesten hele tiden må vurdere det tilbudet de har, om det er godt nok, om det holder den faglige standarden som er nødvendig. Her er det jo meningen at man skal få et bedre – et bredere – medisinskfaglig tilbud, ikke et dårligere.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Jeg er opptatt av at spørsmål om medisinsk behandling fattes på medisinsk grunnlag. Når spørsmål om transplantasjon er aktuelt, vurderes hver enkelt søknad på basis av medisinske opplysninger, og pasienten kalles inn til konsultasjon. Dersom det foreligger en tvilssituasjon, blir søknaden vurdert av transplantasjonskyndige lungemedisinere og thoraxkirurger. Legene vurder bl.a.: pasientens biologiske alder hvordan lungesykdommen som har ført til respirasjonssvikt, vil påvirke forventet levetid om pasienten har andre sykdommer som vil påvirke leveutsiktene etter transplantasjonen om det har skjedd kliniske forandringer etter første henvisning som vil påvirke resultatet om det er behov for en eller to lunger, og om pasienten også trenger et nytt hjerte tidligere kirurgiske inngrep i brystet rehabiliteringspotensialet ved en vellykket transplantasjon Det er noen pasienter over 60 år som blir utredet med tanke på transplantasjon etter en slik vurdering, men internasjonale erfaringer tilsier at man skal være ytterst varsom med å tilby transplantasjon til pasienter over 65 år. Fagmiljøet vurderer nå alderskriteriet og hva som taler imot en transplantasjon, strengere enn før. Dette skyldes erfaringer som er gjort når det gjelder komplikasjoner og risiko ved transplantasjon hos eldre pasienter. Stortinget har vedtatt at fylkesmannen er klageinstans for enkeltpasienter. Som helseminister har jeg ansvaret for at transplantasjonstilbudet som helhet er best mulig innenfor de rammene som Stortinget har vedtatt. Jeg er stolt over at Oslo universitetssykehus nå er blant verdens beste både i antall transplantasjoner og når det gjelder resultatet av transplantasjoner generelt.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Som jeg prøvde å referere til i svaret mitt, er det slik at det er mange vurderinger som gjøres når man står overfor å vurdere om en person skal få transplantasjon. Så vidt jeg har forstått, er det slik, i hvert fall for en god del transplantasjoner, f.eks. av nyrer, at man går lenger opp i alder, men det er vanskelig når det gjelder lungetransplantasjon. Så er det dette med at når lungene svikter, ifølge medisinere, svikter ofte også andre organer, f.eks. hjertet. Det er jo hele tiden slik at dette må være en medisinsk-faglig vurdering. Det er heller ikke slik at man har veldig stor tilgang på organer. I hvert fall må vi glede oss over at dette er et felt som stadig går fremover.
Anne-Grete Strøm-Erichsen (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Det er ikke mulig i Stortinget å gå inn i en enkeltsak, selv om jeg har fått den referert fra representanten Bredvold. Jeg må svare på generelt grunnlag, og det har jeg prøvd å gjøre så omfattende som jeg kan. Det er mange faktorer man må ta hensyn til når det gjelder transplantasjon. Det er komplisert. Det er komplisert med hensyn til alder, men det er også andre forhold som blir vurdert. Jeg mener at de som selv mener at de ikke får det tilbudet de skal ha, skal ta dette opp med fylkesmannen, slik at klagen eventuelt blir vurdert en gang til.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Jeg ønsker å stille følgende spørsmål til helse- og omsorgsministeren: «I avisen Østlendingen 18. februar 2012 kunne vi lese om en vålermann på 64 år med behov for ny lunge, men på grunn av at han er over 60 år, får han ikke mulighet til dette. Mener statsråden det er riktig å ha aldersgrenser for når man er for gammel til å få denne type behandling, og dermed fjerne alle muligheter til å få tilbake et verdig liv?»
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Dette er en vanskelig sak – det er både spørreren og statsråden enige om, vil jeg tro. Men det dette handler om, er å sette aldersbegrensninger, og i dette tilfellet er det 60 år. Det er klart at når en person som har behov for en lunge, er passert 60 år og får avslag på grunn av alder – i hvert fall er det det som står i artikkelen, og jeg har selv vært og besøkt denne mannen, som bekrefter at det er på grunn av alder han har fått nei – betyr det at da er livet slutt. Så brutalt må man nesten få lov til å si det. Når man får nei i en sak som dette, vil det si at livet er slutt om forholdsvis kort tid. Det er det jeg synes er ille. Man burde i hvert fall hatt et håp om at man skulle få transplantasjon en eller annen gang.
Per Roar Bredvold (Fremskrittspartiet), 2012-03-07:
Jeg takker statsråden for svaret. Jeg tror jeg konkretiserer det siste spørsmålet og henviser til denne artikkelen, hvor en person står fram med bilde og navn. Han heter Johan Ringdahl og er 64 år. Da er mitt konkrete spørsmål: Hvilket håp kan statsråden gi til Johan Ringdahl?
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Noe av det aller viktigste vi gjør, er den satsing vi har gjennom Ny GIV – det å sørge for at unge mennesker faktisk gjennomfører videregående utdanning. Det å ikke ha utdanning er en av de viktigste årsakene til at man havner i uførhet. Så endret man disse reglene i 2004 – man satte grensen opp til 26 år – fordi det må være slik at de fleste unge mennesker skal bruke Statens lånekasse. Det var en tendens til at noen fikk dekket utdanningen sin gjennom Lånekassen, mens andre ikke gjorde det. Samtidig har man åpnet for at man i langt større grad gjennom Nav og tiltak mens man går på avklaringspenger, kan bruke utdanning. Det man særlig har gjort når det gjelder Statens lånekasse, er å åpne opp for at unge uføre kan få omgjort lånene sine til stipend. Det er noe av det viktigste. Når du fullfører utdanningen, kan du altså få omgjort lånet ditt til stipend. Jeg mener alt i alt at vi har en veldig god ordning nå som tar opp i seg det at vi må hindre at folk bruker Lånekassen på feil måte.
Hanne Bjurstrøm (Arbeiderpartiet), 2012-03-07:
Når det gjelder Riksrevisjonens rapport fra i går, gjelder den perioden 2009–2010. Tallene for 2011 – dem får jeg sikkert muligheten til å legge fram – er av et helt annet kaliber. Det var altså en veldig vanskelig periode i Navs historie, men nå ser man helt andre tall. Så det er veldig bra. Jeg tror absolutt vi deler den felles bekymringen og mener at vi må hjelpe særlig de unge. Alle de tiltakene jeg nå iverksetter, er rettet særlig mot unge. Det er en litt rå prioritering – særlig jobbstrategien – men jeg tror den er viktig, for ellers ligger det et tapt arbeidsliv foran dem. Jeg også opptatt av utdanning. Vi er ikke veldig uenige, men jeg tror vi har litt ulik dokumentasjon eller syn på hvorvidt den omleggingen vi gjorde, har den effekten. Jeg mener den ikke har det. Jeg mener det var en negativ effekt vi hadde tidligere, ved at noen mennesker – som ikke skulle fått det – faktisk fikk dekket utdanningen sin gjennom offentlige tilskudd. Så gjorde vi det på den måten for å hindre den omgåelsen. Så må vi selvfølgelig sørge for at utdanning fortsatt er et alternativ for dem som reelt sett skal få det. Derfor er jeg glad for at vi har gjort det slik at Lånekassen nå kan omgjøre lån til stipend for dem som reelt sett var uføre, og som har fullført utdanning.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2012-12-13:
Det har faktisk vært viktig for den rød-grønne regjeringen å nå ut til alle, og da også til de funksjonshemmede, både synshemmede og hørselshemmede. Men det er én viktig forutsetning for å pålegge NRK slike ting, og det er at NRK er en statsinstitusjon, som man faktisk kan pålegge å gjøre slike oppgaver. Og så lenge Fremskrittspartiet ønsker å avvikle NRK-monopolet, ønsker å privatisere NRK, ikke ønsker at vi faktisk skal ha en slik viktig kulturinstitusjon som NRK, blir det lite troverdig at dere har en fantastisk omfavnelse av synshemmede og hørselshemmede, for dere har ingen virkemidler å bruke. Vi har faktisk virkemidler å bruke, og vi jobber for at disse gruppene skal få mulighet og tilgang både til film og til andre ting. Men det tar litt tid.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2012-12-13:
Jeg takker Håbrekke for at han faktisk gir meg en anledning til å snakke om rød-grønn kulturpolitikk. Jeg opplever at jeg brukte to tredjedeler av innlegget mitt først på å dra de ideologiske linjene, bl.a. til den inspirasjonen vi har hentet fra det franske sosialistpartiet med hensyn til hva som er vår kulturpolitikk. I Kulturløftet ligger det jo mye mer enn bare penger. Det dreier seg bl.a. om at vi skal få flere skapende kunstnere, det dreier seg om at vi skal nå ut til flere deler av landet, til flere folk og til flere sosiale lag, det dreier seg om at vi skal satse på nye sjangrer. Vi har bygd opp en stor, ny kulturinstitusjon i Oslo gjennom Den Norske Opera, og nå sørger vi for at vi også får små institusjoner rundt om i Norge som bidrar til operakunsten. Og slik kan jeg fortsette. Det er denne kulturpolitikken som vi har startet på, bygger skritt for skritt, og som vi ønsker å fortsette med. I den ligger det mye mer enn penger, det ligger bl.a. betydelige omdisponeringer for å bidra til at hele det norske folk skal få glede av det løftet vi tar.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2012-12-13:
Denne debatten hadde vi også på mandag, og jeg må bare innrømme det, Thommessen, at du prøver å framstille deg som en kulturpolitisk ideolog på dette området, men jeg har fremdeles litt problemer med å se hva som er de store skillelinjene utover at dere framfører en kritikk mot den rød-grønne regjeringen på dette området. For når dere har sittet i regjering, har også dere lagt føringer for kulturinstitusjonene rundt om i landet knyttet til om de skal nå ut til barn og unge eller om de skal nå ut til det brede lag av befolkningen. Og det er det vi også gjør. Så får en diskusjoner, bl.a. om det er naturlig at Den Norske Opera skal markere 2014-jubileet. Vi syns faktisk det er naturlig at kulturinstitusjoner som Nationaltheatret og Den Norske Opera, som på en måte var en del av nasjonsoppbyggingen vår, også skal være med og bidra til jubileet. At det kan være en form for programmering, har vi vanskelig for å se, og jeg har også problemer med å tro at Høyre mener det samme.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2012-12-13:
Jeg vil dele at jeg er enig med representanten Trine Skei Grande i at ytringsfrihet faktisk er en veldig viktig del av norsk kulturpolitikk. Jeg mener at ytringsfriheten innenfor kulturlivet har blitt mye større under den rød-grønne regjeringa, nettopp fordi den rød-grønne regjeringa har sluppet til mange flere kulturuttrykk, gitt mange flere kunstnere muligheten til å få uttrykt det de har på hjertet. Det kan man bl.a. se av den økninga som har vært i Kulturfondet, innenfor både scenekunst, dans og musikk, der det overhodet ikke dreier seg om at regjeringa går inn og styrer, men faktisk tildeler flere midler, slik at flere får mulighet til å delta. Det som jeg synes er litt underlig, er at Venstre, når man snakker om ytringsfrihet, ikke ser at også pressepolitikken er en del av ytringsfriheten – når man kutter i pressestøtten, kutter man også i ytringsfriheten.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2012-12-13:
I likhet med partiet Venstre ønsker regjeringspartiene å gjøre noe med pressestøtten, men vi ønsker ikke å kutte i pressestøtten, for det får faktisk dramatiske konsekvenser for både små og mellomstore aviser – også hvis man skal foreta den omlegginga som partiet Venstre ønsker. En annen side som også er interessant å høre Skei Grande snakke om, er: Hva er det egentlig som er borgerlig kulturpolitikk? Jeg forstår det sånn at Venstres kulturpolitikk er å ha litt mer penger enn regjeringspartiene. Men når vi hører hva som er Fremskrittspartiets kulturpolitikk, skjønner vi at det er ganske stor avstand mellom det disse borgerlige partiene står for. Ser vi til Oslo, der de nå sliter med å bli enige om bl.a. Munch-museet, må vi nesten lure på om borgerlig kulturpolitikk dreier seg om total handlingslammelse.
Gunn Karin Gjul (Arbeiderpartiet), 2012-12-13:
I avisoppslag etter avisoppslag det siste halvåret kan vi lese at Høyre ønsker løpende barnehageopptak. Vi kunne lese det i Adresseavisen 30. juni 2012, vi kunne lese det i Aftenposten 2. september 2012, der man bl.a. sier at Høyre og Fremskrittspartiet vil vrake regjeringens datohysteri. Vi kan lese det i en NTB-melding 2. september, og i avisen Glåmdalen så sent som 9. oktober i år, etter at regjeringen har lagt fram budsjettet sitt. Man skulle forvente at et parti som er så høyt på banen når det gjelder løpende barnehageopptak, som går ut når foreldrene er som mest fortvilet over at det kanskje kan bli litt vanskelig for dem, på en måte realiserer det gjennom sine budsjetter. Jeg må si at jeg synes det er rimelig frimodig av partiet Høyre å være så høyt på banen, men når man kommer til at man konkret kan gjøre noe med det i årets budsjetter, har man ikke lagt inn én krone til det. Er ikke dette å lure barnehageforeldrene?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-13:
Jeg hører at representanten sier mye om Fremskrittspartiets politikk, men det jeg kan fortelle representanten, er at med Fremskrittspartiets politikk vil alle i Norge få oppleve film og tv, også synshemmede. For oss er det veldig viktig at alle skal kunne få oppleve dette flotte mediet. Vi har sett hvor langt danskene har kommet med synstolkning. Vi har spilt dette inn i budsjettet til regjeringspartiene, men vi forstår at det sitter langt inne. Hva vil regjeringspartiene gjøre for at alle i Norge skal kunne oppleve tv og film, også de synshemmede? – Da tenker jeg på synstolkning.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-13:
Som representanten sikkert kjenner til, har NRK en helt spesiell rolle. Som representanten sikkert også kjenner til, har stortingsrepresentantene en spesiell rolle i form av at vi er ombudsmenn. Skal ikke vi peke på det når vår kulturarv begynner å sprike og gå i feil retning, og når vi mener at NRK har en spesiell rolle i å formidle nettopp en del av kulturarven vår? Vi har aldri sagt at vi ønsker å gå inn og detaljstyre det redaksjonelle i NRK – da hadde vi jo kanskje grepet inn på helt andre områder – men vi mener at NRK bør ta hensyn til hva seerne og innbyggerne i Norge ønsker å se på. Vi mener at NRK bør ta hensyn til en del av kulturarven vår – nettopp det siste forslaget vi har kommet med. Det er ikke noe fysisk forslag. Vi har tatt det opp fordi vi mener at NRK også bør se på de religiøse sendingene i julen, som vi mener er helt naturlig at NRK er en del av som en allmennkringkaster.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-13:
Det er ingen tvil om at Operaen har blitt et flott bygg. Innholdet i Operaen er fantastisk – da tenker jeg på oppsetninger – og den har blitt en av Oslos største turistattraksjoner. Folk kommer fra hele Europa sågar for å se forestillinger. I sommer hospiterte jeg en dag i Operaen og fikk et innblikk som var veldig, veldig positivt. Grunnen til at Fremskrittspartiet vil kutte i Operaen, er at vi mener at potensialet for egeninntekter i Operaen er langt større enn egeninntektene er i dag. Vi så at da Operaen flyttet fra Youngstorget til dit den er i dag, økte egeninntektene med 50 pst., og vi mener at potensialet er større. Når vi vet at Figaros bryllup ble satt opp ti ganger og gikk for fulle hus alle ti gangene, mener vi det er rom for å sette opp flere forestillinger av Figaros bryllup. Det jeg sier, er at flere populære stykker vil gjøre at egeninntektene øker. Derfor vil vi minske overføringene.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-13:
Når det gjelder dette med NRK, som representanten var inne på innledningsvis, synes vi det er spennende at vi nå får en ny direktør som er vant til omstilling innenfor mediebransjen. Når det gjelder dette med aviser, tror vi ikke vi vil kunne opprettholde den bredden man har i dag. Vi mener at vi samtidig som å legge til rette for lik behandling når det gjelder moms, også må se på utfordringene som avisene sliter med, noe regjeringen ikke tar hensyn til i det hele tatt. De vil ikke likebehandle den elektroniske utgaven med papirutgaven og lever i den tro at en papiravis vil vare evig. Det mener vi er et snevert syn. Vi mener at regjeringen burde vært mye mer på offensiven når det gjelder å likebehandle e-aviser og papiraviser. Vi mener at regjeringen burde vært mer opptatt av det norske språk – å bevare det – enn av å følge Finansdepartementet i ett og alt og ikke vil likebehandle papiraviser og e-aviser. Det synes vi er beklagelig.
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-13:
Representanten påpekte flere ganger at det var viktig å løfte fram barn og unge og ungdomsarbeid når det gjelder kulturen. På Andøya er det arrangert en festival siden 1983. Denne festivalen ligger helt ute i havgapet, styres av ungdom og er for ungdom. Det er en festival som er rusfri, og det er en av de svært få som er tilgjengelig for ungdom under 18 år. Det er skrevet en positiv merknad i budsjettet, og det er tatt opp også fra flere muntlig. Hva skal til for at den sosialistiske regjeringen vil være med på å støtte disse ungdommene i det arbeidet de gjør på Andøya for en rusfri festival? Hva kan representanten gjøre med det for å løfte denne enda mer fram?
Ib Thomsen (Fremskrittspartiet), 2012-12-13:
Jeg forstår at representanten og Senterpartiet er veldig opptatt av Bygde-Norge og det som skjer rundt omkring i hele landet. Men partiet er veldig lite synlig når det gjelder standpunktet rundt å avgiftsbelegge e-boken. Man vet at det er lite framtidsrettet og gammeldags å tro at vi for all evighet skal beholde papirboken alene, og at e-boken ikke er kommet for å bli. Jeg forstår også at representanten er opptatt av det norske språk, norsk litteratur, norske forfattere, norske forleggere og norske bokhandlere rundt omkring i hele landet og den ekspertisen en sitter på. Men hva har Senterpartiet gjort, og hva har representanten gjort overfor de andre sosialistene i regjeringen? Og hva har man gjort overfor Finansdepartementet for å fjerne momsen, eller i hvert fall likebehandle papirbøker, e-bøker og lydbøker?