Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2001-06-01:
Utenriksministeren har gitt en grundig gjennomgang av de overordnede politiske mål for Norges arbeid i WTO og understreket at disse målene best kan ivaretas dersom det oppnås enighet om en ny, bred forhandlingsrunde. Det blir viktig fram mot ministerkonferansen i Qatar å skape en enighet om en ny, bred forhandlingsrunde som kan videreutvikle det globale handelsregelverket. Jeg gir min tilslutning til Regjeringens vurderinger og prioriteringer i arbeidet i WTO. WTO er en nøkkelorganisasjon for å gjennomføre bindende kjøreregler for handel og kapitalstrømmer i en globalisert verden, en forutsetning for å utjevne de store levekårsforskjellene mellom grupper, land og regioner. Det betinger at vi integrerer utviklingslandene bedre. For det må gjøres mer for å ivareta utviklingslandenes legitime interesser, som også utenriksministeren sa, både med hensyn til markedsadgang, regelverk og overføring av kompetanse. Dersom utviklingsland bedre kan ta del i og nyttiggjøre seg det internasjonale handelssystemet, kan de legge grunnlaget for økonomisk vekst og utvikling. Jeg vil i den sammenheng framheve Regjeringens beslutning om å gi toll- og kvotefri import på alle produkter, unntatt våpen, fra de minst utviklede land. Samtidig må vi bidra til investeringer i de samme MUL-landene og til overføring av kompetanse. Vi må også erkjenne at u-land og i-land står ulikt i utgangspunktet, og at vi trolig må arbeide for kompensasjonsordninger for u-land i det internasjonale handelsregimet. Når det gjelder de pågående tjenesteforhandlingene, vil jeg understreke det som utenriksministeren sa om at tjenesteavtalen i WTO ikke begrenser vår nasjonale handlefrihet til å organisere den offentlige sektor i Norge, f.eks. på utdannings- og helseområdet. Det er helt nødvendig å bevare den nasjonale handlefriheten til å utforme offentlig sektor slik vi ønsker. I tillegg til landbruk og tjenester står utvidet markedsadgang for industrivarer, inklusive fisk og fiskeprodukter, helt sentralt for Norge i en ny og bred forhandlingsrunde. Markedsadgangsforhandlingene er viktige for Norge både med tanke på markeder utenfor Europa og for bearbeidede fiskeprodukter i det europeiske markedet. Fiskerinæringen er viktig for å sikre sysselsetting og bosetting langs kysten, og dessuten er den kanskje vår viktigste verdiskapende næring ved siden av oljesektoren. Derfor er det av stor betydning for Norge at vi oppnår best mulig markedsadgang for fisk og fiskeprodukter. Norge har lenge lagt stor vekt på arbeidet for menneskerettigheter, inkludert grunnleggende arbeidsstandarder og faglige rettigheter, og det deler vi med EU. Vi må ha «fair trade», ikke bare «free trade». EUs forslag, som utenriksministeren nevnte, er i så måte et konstruktivt bidrag i forsøket på å komme videre med å få en slik forståelse, og Norge støtter forslaget. La meg også nevne ILO-initiativet om å opprette en arbeidsgruppe som skal utrede globaliseringens sosiale konsekvenser. Globaliseringen av økonomien skaper behov for nye kjøreregler mellom land og regioner. Det er derfor svært viktig å delta i utformingen av regelverket innenfor WTO. Jeg vil også her vise til det initiativet Regjeringen har tatt til en utredning om hvordan vi bedre kan bidra til å styre de internasjonale markedskreftene. Dette viser at Regjeringen tar global styringsutfordring på alvor. Med 141 medlemsland har WTO utviklet seg til å bli et handelspolitisk forum for hele verdenssamfunnet, og utfordringen er hvordan vi skal organisere handelsregimet for å nå de globale målene om fattigdomsbekjempelse, sysselsetting og bærekraftig utvikling. La oss håpe at ministermøtet til høsten vil bidra til at vi kommer oss noen skritt på veien mot et mer rettferdig internasjonalt handelssystem og en mer rettferdig verden. Men det kan være mange og lange skritt som må tas for å sikre at WTO blir den verdensomspennende organisasjonen som både i-land og u-land kan dra nytte av.