Marit Nybakk (Arbeiderpartiet), 2007-06-01:
Det er en interessant og viktig interpellasjon som representanten Solberg har reist – om en plutselig forverring av menneskerettighetssituasjonen i et land som egentlig har alle muligheter til både utvikling og velstand. Det er en forverring som krever både vår oppmerksomhet og naturligvis handling fra vår side. Vietnam har de siste 15 år hatt en gjennomsnittlig økonomisk vekst på om lag 7,5 pst., og er en av verdens raskest voksende økonomier. Det har også ført til en kraftig forbedring i folks levekår. I tillegg til vekst og økt handel bidrar eksilvietnamesere med om lag 6 milliarder dollar hvert år – penger som sprøytes inn i den vietnamesiske økonomien. Nesten ingen land har hatt en slik nedgang i antall fattige over kort tid som Vietnam. Som også utenriksministeren sa: Fra en situasjon med matmangel er Vietnam i dag en viktig eksportør av jordbruksvarer. Dette er også en del av bildet. Betydningen for sosial og økonomisk utvikling av at de har hatt fred siden de trakk seg ut av Kambodsja, kan nok ikke overvurderes. Fred er nemlig en forutsetning for vekst og velferd. Men det er også menneskerettigheter og demokrati – i hvert fall i lengden. Freden er skjør, og den betinger en demokratisk utvikling med et flerpartisystem, et godt styresett, demokratiske institusjoner og respekt for individets rettigheter. Det er akkurat nå grunn til å bekymre seg. Trolig pågår det en intern maktkamp der departementet for indre sikkerhet bryner seg på reformkreftene. For det pågår et reformarbeid, både i partiet og i statsforvaltningen – et arbeid Norge for øvrig støtter, som vi også hørte. Det er uhyre viktig at vi opprettholder en god kontakt med Vietnam i denne situasjonen for å sikre at menneskerettighetssituasjonen stabiliseres og bedres. Vi må ta undertrykkelsen på alvor, og det er derfor også viktigere enn noensinne at vi holder denne kontakten, at vi holder trykket, at dialogen med Vietnam utvikles – også den kritiske dialogen om menneskerettigheter. Vietnam er altså ikke svart/hvitt, som jeg også antydet innledningsvis. I tillegg til utvikling av velferd og fattigdomsbekjempelse skårer altså Vietnam relativt høyt på en nylig publisert fredsindeks. Jeg tror faktisk den ble publisert i forgårs. Global Peace Index fra Economist Intelligence Unit, som har jobbet sammen med University of Queensland i Australia, har laget en fredsindeks over 121 land basert på indre og ytre fred. Her troner for øvrig Norge øverst, men Vietnam havner altså på 35. plass sammen med Frankrike. Indeksen måler graden av væpnede konflikter og krigshandlinger. Men indeksen måler også trygghet og menneskelig sikkerhet, antall mord, antall fengslede og brudd på eller overholdelse av menneskerettigheter. Vietnam har alle muligheter til å utvikle seg til et land der befolkningen lever i velferd og demokrati. Da er det viktig å se på hva som kan skape politisk forandring i Vietnam – først og fremst naturligvis at vi nå har et eksternt press. Vietnam er nemlig også sårbart. Eksporten til USA er viktig. Dernest spiller dissidentene en viktig rolle, og vi skal ha respekt for dem. Hvis det er noen som gjør en skikkelig jobb, er det jo de som står opp og stiller krav om menneskerettigheter internt. De er kanskje få, men de har tross alt vind i seilene, selv om vi nå opplever en innstramming i Vietnam. Til sist – og det skal vi ikke undervurdere – har vi også indre reformkrav i partiet. Alt dette må spille sammen, om ikke nødvendigvis på lag. Vi må være med. Vi må bidra til en politisk og demokratisk utvikling i Vietnam som bygger opp under og stabiliserer velferden, veksten og fattigdomsbekjempelsen både gjennom målretting av bistanden og gjennom en viktig dialog om menneskerettigheter. Jeg vil helt til slutt nevne en helt spesiell sak, fordi utenriksministeren også tok opp menneskehandel. Da vi var i Sør-Kina, fikk vi vite at vietnamesiske jenter sluses inn til Sør-Kina for å betjene forretningsmenn som kommer opp fra Hong Kong. Menneskehandel er også en del av de bruddene på menneskerettigheter som det er viktig at vi griper fatt i når vi har en kritisk dialog, eller når vi har kommunikasjon med land – også Vietnam.