Jonas Gahr Støre (Arbeiderpartiet), 2011-11-22:
Jeg vil også takke for debatten. Jeg er enig med representanten Høybråten i, som jeg sa i mitt innlegg, at avtalen har aldri vært viktigere enn nå, og den har vel neppe stått sterkere i denne sal siden den ble vedtatt med tre fjerdedels flertall. Noen kommentarer til representanten Woldseth – litt som presidenten her sier: Jeg ga uttrykk for at det var betenkelige trekk ved at politikere trekker seg fra regjeringsmakt og overlater den til såkalte teknokrater – nå var vel lederen senator i Italia – men det er viktig å si at dette er politisk besluttet. Lovene og politikken disse regjeringer skal legge fram, skal gjennom i parlamenter. Det er tross alt langt bedre enn om populistiske retninger hadde feid inn med forenklede budskap. Representanten Nesvik var opptatt av at det kan komme proteksjonisme i Europa, med egne ordninger i ulike land for å prøve å beskytte egen virksomhet. Det tror jeg er en riktig analyse. Nettopp derfor er EØS-avtalen så viktig, fordi den gir oss vern, forutsigbarhet og likt regelverk. Til Tybring-Gjedde vil jeg si: Det er ikke lett med økonomi. La meg først begynne med å rette opp en feil fra meg. Når det gjelder graden SPU har investert i Europa, er altså tallet for obligasjoner over 100 mrd. euro og for aksjer 115 mrd. euro. Representanten sa at summen av statsbudsjetter er null. Det han vel mente, er at underskudd og overskudd veier hverandre opp. Jeg tror finansministeren forklarte det godt: Vi investerer ikke i Europa for å stabilisere euroen, men det er naturlig at Norge er tungt vektet i Europa, og gitt at disse investeringene er langsiktige, bidrar det også til stabilitet. Så synes jeg sammenligningen med at vi har en stor offentlig sektor, og det har også f.eks. Hellas, halter. Det er jo spørsmål om hva slags offentlig sektor, hva slags fagforeninger, hva slags trepartsdialog som finnes i ulike land – og her mener jeg de nordiske land har mye å vise til. Representanten Irene Johansen snakket om hvorvidt vi kunne få et EU i flere hastigheter. Det var noe av det jeg merket meg ved mitt siste besøk i Brussel. Det ble også tatt på alvor der at man kan få et skille mellom de 10 utenfor og de 17 innenfor euroen. Til og med drøftes det ulike institusjoner for disse to. Det er noe vi skal følge nøye med på. Til sist om reservasjonsretten: Jeg er tilhenger av den. Den er nødvendig for at EØS-avtalen har integritet. Realiteten er at vi nå har gitt beskjed til EU om at vi reserverer oss mot innlemmelse av postdirektivet – om vi da har reservert oss, brukt reservasjonsretten, jeg vet ikke hvordan man skal tolke det, men vi har i hvert fall sagt det veldig tydelig, og jeg gjentok det i forrige uke. Når jeg reagerer på ordet «veto», er det fordi assosiasjonen til «veto» er at man har stoppet noe og blokkert det. I EØS-avtalen, som Stortinget hadde på bordet da det diskuterte ratifikasjon i denne salen i 1994, står det i artikkel 102 at partene er forpliktet til å arbeide for å finne en løsning, også etter at man har varslet en reservasjon gjennom de såkalte seks pluss seks måneder, og også etter det. Spørsmålet blir ikke borte selv om man varsler en reservasjon, det er faktisk noe vi må arbeide videre med. Norge er innstilt på å følge traktatens bestemmelser.