trymtv/norwegian-parliament-speeches huggingface dataset:
Aud Herbjørg Kvalvik (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-24:
Det er riktig at det er Serigstad Valen som har vært sakens ordfører fram til nå. Den ubalansen vi nå ser i Midt-Norge, har en åpenbar sammenheng med etableringen av Hydro i Sunndal og deretter Ormen Lange i Nyhavna. Dette kommer jeg til å bruke en del av innlegget mitt på. Men først må jeg si at det ser ut til at komiteen har arbeidet godt, og til slutt har fått til et forslag som jeg vil anbefale Stortinget å slutte seg til. Det partiet som advarte kraftig mot etablering av Ormen Lange – det partiet jeg representerer – hadde i sin tid, i Innst. S nr. 159 for 2003–2004, merknader, der det sto: «Det er også grunn til å peike på at utbygging av Ormen Lange vil auke kraftforbruket med omtrent 2–2,6 TWh – i eit område som allereie har stor underdekking av kraft, og der det frå før av er ein monaleg trussel om rasjonering i tørrår.(…) Det kan verke som om kraftnettet i området vert dimensjonert for ei framtidig bygging av gasskraftverk, utan at dette vert omtala i proposisjonen. Desse medlemene meiner store følgjeinvesteringar må belastast utbyggjaren og ikkje samfunnet elles. Kostnader ved nettutbygging skal i prinsippet førast på den som utløyser kostnaden gjennom anleggsbidrag.» (…) Vi kan vel uten videre slutte oss til at SV var forholdsvis treffsikker i sine merknader i saken. Gjennom klimaforliket er alle parti, unntatt Fremskrittspartiet, enige om å kutte 15–17 mill. tonn CO2 innen 2020, inkludert skog. Åpner vi for flere gasskraftverk uten rensing fra første dag, vil det gi nye store punktutslipp. Skal energisektoren øke sine utslipp med flere millioner tonn, må andre sektorer kutte tilsvarende for at vi skal nå utslippsmålene. Så vil jeg si at jeg er litt forundret over partiet Høyre. Jeg har notert meg at Høyre ytrer sin misnøye med regjeringens tempo i nasjonale utslippsreduksjoner, samtidig som de sier at økte utslipp i Norge ikke er så farlig. De løser jo det hele ved å vise til at vi vil være underlagt det felles europeiske kvotesystemet og kan kjøpe oss EØS-områdekvoter, tilsvarende utslippene fra nye norske gasskraftverk. I likhet med Fremskrittspartiet har Høyre foreslått å oppheve kravet om rensing fra første dag. Det kan vi ikke være med på. Vi er opptatt av å få fart på gasskraftverk med CO2-håndtering. Bare i 2011 er det satt inn 2,7 mrd. kr til et spennende og viktig teknologisenter på Mongstad. Prosjektet på Mongstad er et globalt pionerarbeid som vi ikke har tenkt å gi oss på. Tvert imot, vi vil at det skal lykkes. Men det skal ikke være til hinder for å være med på å bidra til realisering av andre gasskraftverk, med rensing, andre steder i landet. Det skjer heldigvis en omfattende utvikling innen teknologi, samtidig som det er håp om at prisene går ned. Nettopp ved å holde fast ved kravet om rensing fra dag én får vi den nødvendige innsatsen på forskning og utvikling som skal gi oss bærekraftige løsninger for fangst og rensing av CO2. Som jeg sa: Flertallet i komiteen rår Stortinget til å støtte innstillingens forslag til vedtak.
Aud Herbjørg Kvalvik (Sosialistisk Venstreparti), 2011-02-24:
Først vil jeg bare gi uttrykk for at jeg har ganske stor sans for den effektiviteten som representanten Tenden la til grunn i stad, å holde tre innlegg på samme tid, jf. forrige sak. Det hadde vært fristende for flere. Så vil jeg bruke dette innlegget til å snakke om Trondheim SmartCity. Trondheim SmartCity er et samarbeidsprosjekt mellom Trondheim kommune, Siemens og Bellona som skal bidra til at Trondheim blir en smartere by når det gjelder energibruk, og det er jo et perspektiv man kan ha med seg når man snakker om kraftsituasjonen og forholdene i Midt-Norge. Jeg tillater meg å referere fra en rapport som er laget, Energieffektivisering, og som ser slik ut. Der står det i en oppsummering: «Norge oppnår ikke sine klimaforpliktelser uten ny teknologi. I Energieffektiviseringsrapporten fra 2007, utarbeidet av Bellona og Siemens, ble det påvist at Norge kan frigjøre energi tilsvarende 20 prosent av strømforbruket, men likevel skjer det svært lite. Kanskje mangler bare det gode eksempelet på at det er mulig å ta ut effektiviseringspotensialet. Derfor har Trondheim kommune bestemt seg for å statuere et. Ved å ta i bruk energieffektiv teknologi kan Trondheim redusere det stasjonære energiforbruket med 22 prosent. Store mengder energi kan dermed frigjøres ved å ta i bruk moderne teknologi som er tilgjengelig allerede i dag, og energieffektiviseringen kan gjennomføres uten at det går utover innbyggernes levestandard eller komfort.» Det er altså konklusjonen i denne rapporten, og det forundrer meg at ikke mange har satt i gang med tilsvarende prosjekt allerede. Det høres nesten for godt ut til å være sant, men denne energieffektiviseringa kan altså oppnås uten redusert levestandard, og man kan faktisk i dag gå ut og handle løsninger i butikken hvis man har et kraftselskap som kan lese timemålinger når det gjelder forbruket. Så er det sånn at det er laget en plan fra regjeringa om automatisk strømmåling, som vil være til stor hjelp i dette. 80 pst. av forbrukerne i regionen skal altså ha denne strømmålinga innen utgangen av 2013. For resten av landet skal det framskyndes, sånn at AMS-måling blir flyttet fra 2018 til 2016. Jeg syns dette er noe å tenke på, jf. de problemene som regionen har, og det vil gi oss bedre tid til andre viktige saker som har med energiforsyning å gjøre.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Ved siden av petroleumsindustrien er det samferdselssektoren som står for de største klimagassutslippene. Dette er vi i Senterpartiet opptatt av å gjøre noe med, men vi vil utslippene til livs, ikke bilen. Skal vi ta hele landet i bruk og ha levende lokalsamfunn i hele landet, må vi også ta inn over oss at landet vårt er langstrakt, og at de samme løsningene ikke kan gjelde alle steder. Senterpartiets samferdselspolitikk tar derfor inn over seg at det er mange som er avhengige av å bruke bilen. Samtidig er vi opptatt av at klimagassutslippene må ned. Derfor mener vi det er riktig å vri avgiftssystemet i en retning der det blir billigere å kjøpe biler som forurenser lite eller ingenting, mens forurensende biler blir dyrere. Vi vil legge til rette for at folk kan ta miljøvennlige valg. Vi ser at den gradvise økningen av CO2-komponenten i engangsavgiften ved kjøp av bil bidrar til at gjennomsnittlig utslipp fra førstegangsregistrerte kjøretøy er klart synkende. Det må legges til rette for at folk kan velge biler og drivstoff som skader miljøet minst mulig. Senterpartiet er særlig opptatt av å legge til rette for bruk av elbiler og biler som kombinerer elektrisitet med andre former for energi. Vi ser at biodrivstoff er ett av flere tiltak som er nødvendig for på sikt å få en mest mulig utslippsfri samferdselssektor. Samtidig mener vi at bruken av biodrivstoff i størst mulig grad må dreies over på transportmidler der elektrisitet ikke er et alternativ, f.eks. på tungtransport. NOx-utslippene må også videre ned. Den lokale luftkvaliteten, særlig i Bergen, men også i andre byer, har vært svært høy. Dette er til klar sjenanse for personer med luftveisplager og allergier. Dette er i særlig grad et problem i områder der det finnes gode alternativer til bilbruk. Vi mener at man i byer og bynære områder må prioritere kollektivtrafikk. I tillegg må man iverksette mer treffsikre virkemidler på lokalt nivå for å holde den lokale luftforurensningen på et akseptabelt nivå. Til slutt: Regjeringen har varslet en helhetlig gjennomgang av avgiftene for kjøretøy og drivstoff. Vurderinger knyttet til Nox-avgift vil også være en del av dette, og det synes Senterpartiet er bra.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Regjeringserklæringens helhetlige energipolitikk ligger fast. Norge skal være en miljøvennlig og verdensledende energinasjon. Vi skal utvikle teknologi som bidrar til å få ned verdens utslipp, og vi skal sørge for at kraften kommer fram dit den trengs. Derfor er produksjon av fornybar energi helt sentralt i Senterpartiets politikk. Verden har et sterkt behov for fornybar energi allerede nå, og Norge må bruke sine fantastiske naturressurser til å produsere ren kraft. Samtidig bygger vi et fundament som er solid nok til at Norge fortsatt kan være en energistormakt når oljen og gassen tar slutt. Senterpartiet vil legge til rette for framtidens grønne arbeidsplasser. Vi vil muliggjøre en framtidsrettet omstilling av norsk næringsliv, og vi vil at industrien skal ha tilgang til rikelig, ren kraft. Når verden får en bindende klimaavtale, vil tilgangen på utslippsfri energi i seg selv være et konkurransefortrinn. Senterpartiet vil arbeide for at vår fornybare energiproduksjon utvikles. Havenergiloven var en sentral milepæl. Fornybar kraftproduksjon til havs representerer en nærmest uavgrenset kraftreserve. I tillegg til eget bruk kan det også ligge til rette for å eksportere ren havenergi til Europa. Avtalen med Sverige om grønne sertifikater er også et viktig skritt i riktig retning. Avtalen vil generere ren kraft tilsvarende åtte gasskraftverk. Kraftsituasjonen i Midt-Norge og bergensområdet belyser godt hvorfor Senterpartiet vil styrke overføringsnettet betraktelig. Kraften må komme fram dit den trengs. Fornybar kraftproduksjon må kunne kobles på nettet. Derfor arbeider regjeringen med å vurdere regelverket knyttet til nettregulering, tariffering og anleggsbidrag. Av hensyn til bl.a. forsyningssikkerhet og mulighet for å integrere en større andel fornybar energi i nettet, har regjeringen også styrket overføringsforbindelsene til utlandet. I tillegg er det satt i gang en rekke tiltak for å sikre strømforsyningen i utsatte områder i Norge, og det er lagt et løp for krafttilførsel som bedrer situasjonen både i bergensområdet og i Midt-Norge. Vi må også i framtiden bruke strømmen mer effektivt. Derfor er regjeringens massive satsing på energieffektivisering veldig viktig. Regjeringen har med andre ord arbeidet jevnt, trutt og godt med problemstillingene som tas opp i representantforslaget, med basis i regjeringserklæringen, som gjelder til 2013. Regjeringen har, som flere har nevnt, varslet at den vil fremme en stortingsmelding om energipolitikk, der man skal se videre framover, og utrede og vurdere energi- og kraftbalansen for Norge fram mot 2030 og 2050. Dette er et viktig arbeid for Senterpartiet.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Senterpartiets politikk står fast. Vi vil stille krav om CO2-rensing på alle nye kraftverk. Forslagsstillerne hevder at regjeringens konsesjonskrav for gasskraftverk er urimelig strenge. Det er jeg uenig i. Norge er på den grønne gren rent energimessig. Rundt 60 pst. av vårt totale energiforbruk kommer fra utslippsfri kraft. Vi har nærmest utømmelige havenergiressurser, og våre naturgitte fortrinn gir oss store mengder energi fra vannkraftverk. I tillegg har vi uutnyttede bioenergiressurser. Vi har med andre ord en tilgang til fornybar energi som ligger langt over hva andre land har. Derfor står vi fast på at det ikke skal bygges gasskraft uten rensing i Norge. Prinsippet om at forurenser betaler skal ligge til grunn. I tillegg kan det i noen land være slik at gasskraft fortrenger mer forurensende kullkraft, som også har vært nevnt her i dag. For Norges del kan et slikt valg vanskelig forsvares. Her har vi alle muligheter til å prioritere produksjon av fornybar energi. Gasskraft uten rensing er, hvordan man snur og vender på det, et stort skritt tilbake for klimaet. Vi velger likevel å legge inn betydelige midler for å utvikle teknologi for fangst og lagring av CO2 fra Mongstad, nettopp fordi vi vil bidra til å utvikle denne høyst nødvendige teknologien. Det er viktig for de gasskraftverkene vi allerede har, men ikke minst fordi teknologien i seg selv er viktig for å få ned verdens utslipp. Vi kommer ikke utenom fangst og lagring av klimagasser, skal vi nå klimamålene.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Norge opplever for andre vinter på rad høye og ustabile kraftpriser. Dette er en stor utfordring for både næringsliv og enkelthusholdninger. Kraftsituasjonen ble kraftig forverret på 2000-tallet som følge av en sterk vekst i etterspørselen etter kraft. Særlig var dette knyttet til utvidelsen av aluminiumsfabrikken på Sunndalsøra og idriftsettelsen av Ormen Lange. Siden regjeringen tiltrådte i 2005, har vi iverksatt en rekke omfattende tiltak for å bedre situasjonen. Klimautfordringene og de nasjonale forpliktelsene for reduserte utslipp må ligge i bunnen for videreutvikling av energipolitikken. Den må bygge på økt foredling av fornybare ressurser og økt enøkinnsats. Samtidig er bedret overføringskapasitet helt sentralt for å komme i mål. Senterpartiets mål er tilstrekkelig kraftproduksjon, forsyningssikkerhet og like kraftpriser i hele landet. Kraftsituasjonen i Midt-Norge er en kompleks utfordring. Den henger sammen med vær og nedbør, kraftproduksjon og kraftflyt fra Sverige, økonomisk vekst, energipriser, utvikling i næringsstruktur og energieffektivisering. Derfor trengs det en rekke forskjellige tiltak for å møte den. Regjeringen har de siste årene tatt flere viktige grep for økt forsyningssikkerhet og energiproduksjon. I tillegg fokuserer vi på avbøtende tiltak for dem som rammes hardest. Derfor er bostøtten økt, og derfor mener vi at avbøtende tiltak, som betalingsutsettelse ved høy strømpris, bør fortsette. Men samtidig må målet være at vi ikke lenger har behov for avbøtende tiltak. Derfor må vi vektlegge utbygging av fornybar energi og økt forsyningssikkerhet. Vi vil gjennomgå rammevilkårene for nedtapping av kraftmagasinene. Vi vil at regjeringen i den nye avtalen med Enova vurderer å endre formålet til også å gi mulighet til styrking av forsyningsbalansen i områder med en anstrengt kraftsituasjon. Og hvis olje- og gassnæringen skal utvide produksjonen i underskuddsår, skal de bidra med finansiering av utbyggingskostnader samt mer produksjon inn på nettet. Det er gjennomført store investeringer i regi av Statnett, og enda mer er planlagt. Importkapasiteten er bedret. I tillegg er det iverksatt tiltak for å bedre situasjonen i utsatte områder før nye strømledninger er på plass. Et av de viktigste tiltakene for å bedre kraftsituasjonen i Midt-Norge er realiseringen av en ny overføringsforbindelse mellom Sogn og Møre. Derfor legger Senterpartiet vekt på at vi kommer i gang med byggingen på de strekningene som det er knyttet lite konflikt til. Linjen må på plass uten unødvendige forsinkelser. Satsingen på energiomlegging og fornybar energi-produksjon er også kraftig styrket. Avtalen med Sverige om grønne sertifikater vil sette ytterligere fart i dette. I tillegg er innføring av automatisk strømmåling framskyndet i Midt-Norge, og sammen med en fortsatt stor satsing på Enova vil det føre oss et godt stykke på veien.
Knut Magnus Olsen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Tidligere i dag har vi behandlet to saker om samme tema: bruk av gasskraftverk uten rensing og kraftsituasjonen i Midt-Norge. Jeg kommer ikke til å gjenta Senterpartiets politikk på dette området, men Senterpartiet er enig i at det er helt nødvendig å gjøre noe med kraftunderskuddet. Med de til dels store prissvingningene som Midt-Norge har vært utsatt for, må det tas grep. Senterpartiet jobber for å ha en lik og forutsigbar strømpris i hele landet. Men oppstart av gasskraftverk uten rensing er ikke svaret. Slik det er nå, tillates oppstart av reservekraftverkene når det er minst 50 pst. sannsynlighet for rasjonering. Da skal først alle andre aktuelle virkemidler være vurdert og prøvd. Hvis reservekraftverkene startes med høy pris som begrunnelse, kan det påvirke både produksjon og forbruk, og effekten kan derfor bli svært liten. Derfor er det nødvendig at reservekraftverkene kun er tilgjengelige i svært anstrengte kraftsituasjoner og utenfor det ordinære markedet. Vilkårene i konsesjonene er imidlertid endret slik at de lettere kan igangsettes for å motvirke tvangsmessig utkobling av forbruk. Det mener Senterpartiet var et godt grep. De gode løsningene på utfordringene som ligger der, og som jeg snakket om tidligere i dag, er produksjon av ny fornybar kraft, satsing på nettutbygging og energieffektivisering. Der har vi som nevnt fått gjennom en rekke viktige tiltak, og vi arbeider med enda flere. Igangsetting av forurensende gasskraftverk i andre situasjoner enn ved stor fare for rasjonering, har begrenset effekt og fører til store og unødvendige klimagassutslipp.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-02-24:
Jeg er glad for de signalene som finansministeren kommer med når det gjelder at vi må ha et mest mulig forutsigbart system. Jeg tror det er viktig for dem som skal satse innenfor denne bransjen, men det også er viktig for oss som forbrukere. Jeg er også enig med finansministeren i at drivstoff i seg selv bør være konkurransedyktig. Jeg er enig i det prinsippet, men det er jo slik at vi ikke lever i en ideell verden. Vi ønsker å komme dit, men da er det på en måte for å komme dit. Da trenger vi nok en overgangsfase for å få til et drivstoff som er konkurransebærende i seg selv. Vil regjeringen legge opp til det i sin helhetlige gjennomgang – at det er noe på sikt at vi kommer til den ideelle verden?
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-02-24:
Det må ha skjedd mye i den helgen, da, fra denne onsdagen til denne mandagen – men la nå det ligge. Vi fikk beskjed den 13. desember om at det skulle settes ned et energiutvalg. Statsråden sa at «i disse dager» er man i ferd med å sette ned dette utvalget. Saksordføreren for denne saken sa at man «vil setje ned eit utval». Vi vet noe om bredden i forhold til dette utvalget, for det står i pressemeldingen, men spørsmålet er når utvalget blir nedsatt, slik at det kommer i gang og Stortinget kan få den saken som ble varslet i 2010.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-02-24:
Både saksordfører Strøm, representanten Knut Magnus Olsen og statsråden har i sine innlegg en opplisting av antall konsesjoner som er gitt i denne regjeringsperioden. Det er slik at antallet konsesjoner egentlig ikke forteller så veldig mye, for det er antallet iverksettelser av energiproduserende tiltak som er det som er avgjørende for den situasjonen vi står oppe i nå. Derfor ønsker jeg å utfordre statsråden på hvor mye økt produksjon det har vært innenfor vann, vind, gass og fjernvarme – jeg tror det var disse fire konsesjonsområdene som statsråden ramset opp – i Midt-Norge fra 2005 og fram til i dag, i 2011.
Line Henriette Holten (Kristelig Folkeparti), 2011-02-24:
Bare en kort merknad fra Kristelig Folkepartis side i denne saken. Bondevik II-regjeringen la fram en prioritert liste over hvilke tiltak som skal iverksettes først og sist i en anstrengt kraftsituasjon ut fra forsyningssikkerhetshensyn. Vi mener at den prioriterte listen som Bondevik II-regjeringen la fram, står seg fortsatt, og vi ser derfor ingen grunn til å endre denne prioriteringen, slik Fremskrittspartiets forslag legger opp til.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-24:
Det som må være det litt mer langsiktige siktemålet, er at veibruksavgiften skal være lik uavhengig av drivstofftype hvis kjøretøyet ellers er likt. Det må på en måte være den langsiktige horisonten. Så vil det jo i en periode være slik at det er ulike veibruksavgifter, noen vil være unntatt, og andre kan ha en viss veibruksavgift. Dette vil ikke skje over natta. Det bør være mulighet for en viss innfasingstid, men målet må være at vi skal dit, og så får vi diskutere når det skal skje. Så er det slik at dette har en side til, i hvert fall hvis en har veldig lave veibruksavgifter på alternativt drivstoff, og så er det CO2-komponenten som skal bestemme avgiften på CO2-utslipp. Hvis det da blir en veldig stor overgang til CO2-frie drivstoff, vil jo det ha store provenyvirkninger. Så det er også en provenyside som en også må ha med i denne totalvurderingen.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-24:
Som jeg sa som svar på den forrige replikken, vil jeg vurdere tidsaspektet her, for allerede i dag er det ulik behandling av ulike typer drivstoff. Så det er et naturlig spørsmål, som vi vil ha med i vurderingen – både hvis man skal gjennomføre prinsippet, når det skal skje, og at det også er en forutsigbar overgang til det. Men det er ulike andre hensyn en også må ta med, f.eks. proveny, som jeg nevnte i stad. Så er det også en annen vurdering som er viktig, og det er om en skal bruke avgiftssystemet for å stimulere til produksjon eller frambringelse av spesielle typer drivstoff, om en skal bruke direkte bevilgninger over statsbudsjettet, eller om en skal ha en kombinasjon av de to tingene. Det er også spørsmål som vil bli vurdert i denne sammenhengen. Mitt siktemål er at Stortinget skal få et ganske bredt grunnlag å diskutere på. Så håper jeg at vi kan bli enige om noen langsiktige prinsipper, som flest mulig i Stortinget kan slutte opp om. Det vil være bra for utviklingen av drivstoffsystemer, og det vil være bra for forutsigbarheten for forbrukerne.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-24:
Nå skal ikke jeg forskuttere det som vil komme i den saken vi skal legge fram for Stortinget – den brede gjennomgangen – men det er i hvert fall minst fire hensyn som vi må prøve å veie opp mot hverandre. Det ene er klima- og miljøhensyn, som er det overgripende. Det andre er atferd, altså hva slags kjøretøy eller hva slags måte folk vil bruke for å komme seg fram. Et tredje hensyn er forutsigbarhet, som vi jo har vært inne på og diskutert, og det fjerde er selvsagt hensynet til fellesskapets inntekter. Det å finne den riktige balansen mellom de fire hensynene her er vanskelig, men det vil også være slik at forbrukerne må belage seg på å bli stilt overfor klare valg, slik at de også kan gjøre de beste miljøvennlige valgene. Jeg vil ikke forskuttere noen konklusjoner nå, men de skal komme i god tid og i god orden.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-24:
Det siste som representanten Astrup var inne på, er på en måte avgiftssystemets gylne knute, nemlig at i mange tilfeller, ikke bare på miljøsiden, har en innført avgifter for noe, som skal påvirke atferden. Når man da oppnår bestemte ting på atferdssiden, vil provenyet gå ned, og det kan ha andre positive virkninger. Så det er ikke slik at Finansdepartementet har noe religiøst forhold til provenyer fra den enkelte avgiften, men det Finansdepartementet og de fleste av oss kanskje er opptatt av, er at totalprovenyet som skal gå til fellesskapets alle gode formål, må være intakt. Det kan bety at provenyer fra noen enkeltavgifter går ned mens andre kan gå opp. Så det er en totalbalanse. Det er ikke slik at vi har et religiøst forhold til hver enkelt avgift.
Sigbjørn Johnsen (Arbeiderpartiet), 2011-02-24:
Jeg svarte ikke på første delen av representanten Astrups spørsmål, men det er slik at klima- og miljøhensyn er det overgripende, og så må vi jo innrette avgiftssystemet slik at vi både oppnår det og at vi også kan ta hensyn til fellesskapets inntekter. Det som representanten Solvik-Olsen nå tar opp, er jo noe av det som vi også vil vurdere – forholdet mellom kjøpsavgifter, bruksavgifter – så den gjennomgangen vi nå skal ha, kommer ikke bare til å handle om drivstoffavgifter. Det vil være en bredere gjennomgang av det som kan benevnes «kjøretøyavgifter». Den problemstillingen vil også bli vurdert, spesielt da forholdet mellom kjøps- og bruksavgifter, som et eksempel.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-24:
I en rekke debatter i valgkamper og andre ganger framhever de rød-grønne partiene hvor viktig det er å være miljøvennlige i sin atferd. Så vektlegger finansministeren provenyeffekten når han f.eks. sier at man ikke kan differensiere med CO2-avgift på biodrivstoff fordi det kan bety at staten taper for mye inntekter hvis for mange bruker det. Nå er det en stor bølge med planer om å bruke elbiler i Norge. En elbil vil sannsynligvis bruke 5 kr i strøm der en bensinbil bruker 25 kr i bensin. Det betyr at staten på strøm får 2 kr i inntekt der de på bensin får 12 kr i inntekter, altså en avgiftsreduksjon på fem sjettedeler. Betyr det, med de signalene finansministeren nå gir, at hvis folk faktisk begynner å bruke elbiler av miljøhensyn, må en øke elavgiften på andre ting for å sikre at staten får det samme provenyet, selv om en egentlig har oppnådd det en hevder en vil, nemlig å være miljøvennlig?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-24:
Det er interessant å høre hvordan en i denne sammenheng vektlegger provenyet når en i alle andre, eksterne sammenhenger, spesielt i møte med miljøbevegelsen, alltid får høre miljøargumentene. En annen vinkling på den diskusjonen er en bils lasteevne. Etter dagens avgiftssystem, hvis du har en varebil og har bare to seter, kommer den billigere ut enn hvis du har syv seter i den, til tross for at lasteevnen – fleksibiliteten i bilen – reduseres. Det betyr at den kan bære færre personer, og det vil kreve at man enten har flere biler i husholdningen eller kjører flere biler for å frakte samme antall personer. Vil det perspektivet også bli tatt med når regjeringen skal endre sin politikk, slik at man ikke bare favoriserer små, lette, gjerne toseters, sportsbiler, mens en familie som ønsker å ha plass til syv, kommer svært dårlig og dyrt ut, og gjerne kjøper biler som ikke er tilpasset det behovet de egentlig har?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-24:
En kan si mye rart når regjeringen sier at deres politikk ligger fast, for regjeringen har jo siden den politikken ble lagt ned, gjort store endringer i den. For eksempel har vindkraftmålene som en har stått bak, blitt skrinlagt, en har endret politikken på Kårstø, en har endret politikken på Mongstad, og en har endret politikken på grønne sertifikater, etc. Jeg skal ikke nødvendigvis vri kniven mer i det såret, men bare påpeke at det er tom retorikk å komme med slike ting. Men det er en konkret problemstilling som jeg gjerne skulle fått regjeringens vurdering av. Industrien ønsker å investere i Norge, Alcoa Aluminium f.eks., som krever betydelige mengder energi, og dagens regjering har sagt at det var en feil at Hydro fikk investere i Midt-Norge, at Ormen Lange ble bygd i Midt-Norge uten å sikre kraftforsyningen. Hvordan kan Alcoa med dagens politikk selv sikre sin egen kraftforsyning hvis de bygger et aluminiumsverk i Finnmark? Er det mulig uten å bygge vindkraft, som ikke er veldig optimalt for et aluminiumsverk?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-24:
Jeg synes denne runden egentlig bare reflekterer hvordan regjeringen mer driver propaganda enn reelt politikkinnhold. For i sin første replikkordveksling snakket statsråden om at det er riktig å endre politikk når en forutsetning endrer seg, og det er jeg helt enig i. Poenget var bare at statsråden først sa at politikken lå fast, for deretter å innrømme at den har endret seg betydelig. Det er det man kaller et bredt fokus på sannheten og ikke et smalt. Grønne sertifikater var altså et dårlig virkemiddel for vannkraft til å begynne med, men så endret regjeringen politikk og har gjort slik som Fremskrittspartiet og opposisjonen ønsker, nemlig sagt at vannkraft skal få være en del av grønne sertifikater. Men vedrørende industrien: Jeg ba ikke statsråden om å konsesjonsbehandle en søknad fra industrien om å få kraftforsyning til sin nye produksjon, jeg bare ba ham skissere om det er muligheter for at industrien kan få bygge ut egen kraft. For vi vet at vannkraft får en ikke lov til å bygge ut lenger, etter regjeringens endring av hjemfallsloven, og heller ikke gasskraft, med mindre en har rensing, og der er det ikke kommersiell teknologi på plass i dag(presidenten klubber) (presidenten klubber)
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-24:
Jeg opplevde statsrådens innlegg som et forsøk på å snevre inn debatten. Han nevner Industrikraft Midt-Norge, og at det ikke har blitt realisert, uten å nevne at Naturkraft har realisert sitt gasskraftverk på Kårstø. Det er altså ikke slik at det ikke er lønnsomt å drive gasskraftverk i Norge, men plassering og infrastruktur rundt har veldig mye med dette å gjøre. Regjeringen har ikke løftet en finger for å hjelpe til med infrastrukturen i Industrikraft Midt-Norge. Statsråden bør således se seg selv i speilet før han sier at gasskraftverk ikke har noe poeng. Når det gjelder Mongstad, minner jeg om at denne regjeringen selv har utsatt renseteknologien der. Da er det urimelig å kreve at andre bedrifter skal kunne komme fram med en renseteknologi, når regjeringen selv innrømmer at dette utsettes. Jeg vil derfor følge opp representanten Melings tilnærming: Hvordan tror statsråden at Industrikraft Møre skal kunne innfri sine forpliktelser, når statsråden selv mener det ikke er mulig med den teknologien på Mongstad på – i hvert fall – åtte år?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-24:
Det gjør jeg veldig gjerne nå.
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-24:
Jeg registrerer dessverre at en tar veldig lett på denne debatten, med så korte innlegg fra de fleste i regjeringspartiene. Som jeg var inne på i mitt innlegg, og som statsråden var inne på i sitt innlegg, sier regjeringen at en skal ta i bruk alle andre virkemidler før en vurderer å starte opp de mobile gasskraftverkene. Det betyr at industrien skal stoppe før gasskraften settes i gang. Det betyr altså at lavere industrivirksomhet er greit framfor økte CO2-utslipp, selv om de er marginalt økte. Synes statsråden virkelig at dette er god industripolitikk på vegne av nasjonen Norge?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-24:
Statsråden må gjerne si at jeg snur situasjonen på hodet, men jeg refererer til fakta. Jeg er fullstendig klar over at de som blir bedt om å stenge ned, tjener penger på det. Jeg hadde sannsynligvis også heller satt meg i sofaen, hvis noen betalte meg bedre for det enn å gå på jobb. Det er ikke det jeg utfordrer regjeringen på. Jeg utfordrer den på om det er en fornuftig politikk på vegne av nasjonen at vi heller skal be industrien om å slutte å produsere varer og tjenester enn å ta i bruk en kraftproduksjon som faktisk gjør dem i stand til å videreføre sin normale drift. Vi som nasjon må jo anta at det er bedrifter som er lønnsomme, og som vi ønsker skal fungere. Men regjeringens skrekk for nasjonale CO2-utslipp – altså CO2-utslipp ved at en brenner norsk gass i Norge framfor å brenne den i England – er det som gjør at en heller vil legge ned industrivirksomhet midlertidig, enn å videreføre industrivirksomheten og slippe ut CO2 i Norge. Er statsråden fornøyd med industripolitikken i dette?
Ketil Solvik-Olsen (Fremskrittspartiet), 2011-02-24:
Når det gjelder foregående spørsmål, er det jo bare å minne statsråden på at denne regjeringen faktisk har styrt i fem og et halvt år. Med en ledetid på ti år kunne en ha vært halvveis hvis regjeringen hadde agert fra begynnelsen av, og ikke trenert også denne saken. Men tilbake til industripolitikken i dette. Statsråden prøver å bortforklare dette ved å vise til Nord-Norge-situasjonen. Jeg tror alle i denne salen er enige om at når alternativet er at systemet kollapser eller at noen industribedrifter stenger ned, så er det bedre at noen industribedrifter stenger ned. Ingen har hevdet det motsatte. Midt-Norge er derimot i en annen situasjon, for der kan en velge mellom å stenge ned industri eller starte et kraftverk, og der velger likevel regjeringen å stenge ned industrien framfor å starte opp kraftverket. Da har en gjort et politisk valg, som en ikke har i Nord-Norge. Mener statsråden at dette er fornuftig industripolitikk? Det er det jeg prøver å spørre om når det gjelder Midt-Norge, ikke alt mulig annet som en kan bortforklare?
Siri A. Meling (Høyre), 2011-02-24:
I forbindelse med komiteens behandling av denne saken fikk vi et svarbrev fra statsråden 8. desember, hvor statsråden skriver: «En egen stortingsmelding om en helhetlig energipolitikk er derfor ikke aktuelt nå.» Kun fem dager senere, 13. desember, mottar vi en pressemelding fra samme statsråd om at det nå settes ned et utvalg, og at en helhetlig energimelding er på vei. Mitt spørsmål til statsråden er da: Hva er det som har skjedd i løpet av disse fem dagene, som på en så fundamental måte har endret statsrådens oppfatning av behovet for en helhetlig energimelding?
Siri A. Meling (Høyre), 2011-02-24:
Statsråden var i sitt innlegg inne på Industrikraft Midt-Norge på Skogn, som har konsesjon uten rensing, men som så langt, iallfall, har valgt ikke å realisere sitt prosjekt. Det er imidlertid slik at det er et godt prosjekt, sett fra Høyres ståsted, som Industrikraft Møre og Siemens har stått sammen om. De ønsker å bygge et fullskala gasskraftverk med rensing til ca. 5 mrd. kr. Mitt spørsmål til statsråden er om dette egentlig ikke måtte kunne ses på som en gavepakke til regjeringen, når Mongstad-prosjektet sannsynligvis vil ende opp med en regning som kanskje er opp mot fem ganger dyrere, og vil trekke ut i tid. Hvorfor valgte ikke regjeringen å se på den muligheten som Industrikraft Møre og Siemens sammen kunne presentere for regjeringen i spørsmålet om rensing?
Siri A. Meling (Høyre), 2011-02-24:
Jeg merket meg statsrådens svar på min tidligere replikk om hvorfor regjeringen ikke så prosjektet mellom Siemens og Industrikraft Møre som en gavepakke i forhold til å få iverksatt et renseprosjekt; han snakker mye om teknologi i en tidlig fase og kostnadsutfordringen. Mellom linjene leser jeg at statsråden synes å ha lav tillit til kalkylene til et stort, verdensomspennende konsern som Siemens er. Kan statsråden bekrefte at tilliten er lav til dette selskapet når det gjelder teknologi og kostnader? I tillegg er vi også nysgjerrige på når statsråden har tenkt å komme til Stortinget med en redegjørelse om eller gjennomgang av det som faktisk er status og videre planer på Mongstad når det gjelder rensing.
Siri A. Meling (Høyre), 2011-02-24:
Det er dessverre slik at ikke alle deler av landet har like god tilgang på elektrisitet, dels på grunn av lav egenproduksjon i forhold til forbruksnivå og dels på grunn av flaskehalser i overføringsnettet. Denne situasjonen har i perioder medført en stor belastning på deler av landet i form av høye strømpriser, og vi har fra Høyres ståsted beklaget denne uheldige situasjonen på vegne av både industrikunder og husholdninger. Vi har videre beklaget at regjeringen ikke synes å ha tatt denne situasjonen på tilstrekkelig alvor i form av handlingsplan og tiltak. Høye strømpriser har fått mye oppmerksomhet både i media og blant industriaktører, i tillegg til at mange enkeltmennesker og familier er opptatt av denne problemstillingen. Dette er dårlig reklame for områder av landet med tanke på å tiltrekke seg både nye arbeidsplasser og økt bosetting. Siden det høye prisnivået skyldes manglende politiske grep når det gjelder både energiproduksjon og infrastruktur, er det beklagelig at ikke flere tiltak har vært satt inn på et tidligere tidspunkt for å unngå denne situasjonen. Vi er fra Høyres side opptatt av gode og forutsigbare rammebetingelser for næringslivet. Dette må også gjelde for Midt-Norge. Heldigvis er det slik at svensk kjernekraftproduksjon har hatt en bedre regularitet og produksjonsevne denne vinteren og har bidratt til strømforsyningen, bl.a. til Midt-Norge. Reservekraftverk i form av mobile gasskraftverk for å styrke forsyningssikkerheten inn til områder i Midt-Norge har vært nødvendig. Disse mobile gasskraftverkene har representert investeringer i milliardklassen. Spørsmålet mange har stilt seg i perioder med høye strømpriser, er om ikke de mobile gasskraftverkene kunne ha vært i drift og på den måten bidratt til å avhjelpe en krevende prissituasjon. Dette er også intensjonen i det representantforslaget som vi nå har til behandling. De mobile gasskraftverkene har som kjent en høy forurensingsgrad og er i tillegg en kostbar kraftproduksjon. Høyre ser derfor frem til det tidspunktet da renseteknologi for gasskraftverk vil være kommersielt tilgjengelig. Vi venter derfor utålmodig på statsrådens redegjørelse om status og videre planer for månelandingsprosjektet på Mongstad, som olje- og energiministeren senest i dag ved behandlingen av en tidligere sak bekreftet skal komme til Stortinget relativt tidlig i dette året som vi nå er inne i. Høyre ønsker at regjeringen skal gå gjennom kriteriene for oppstart av de mobile gasskraftverkene på Aukra og Tjeldbergodden, med tanke på å utvide disse til også å gjelde perioder med unormalt høye strømpriser og melde tilbake til Stortinget på egnet måte om dette. Jeg tar på vegne av Høyre opp vårt forslag i denne saken. Samtidig vil jeg varsle at Høyre subsidiært vil støtte Fremskrittspartiets forslag.
Siri A. Meling (Høyre), 2011-02-24:
Jeg lyttet til forrige debatt. I replikkrunden om strømsituasjonen i Midt-Norge hadde statsråden en bemerkning til Bjørn Lødemel fra Høyre om at partiet la fram krav om en handlingsplan for Midt-Norge allerede i 2006. Nå er det slik at denne regjeringen har sittet med makten i over seks år. Spørsmålet jeg stiller, er om statsråden har stilt seg selv spørsmålet om det er ting denne regjeringen, som har sittet med makten i seks år, kunne ha gjort på et tidligere tidspunkt for å unngå at vi så mange år etter første priskrise i regionen er oppe i det samme på ny. Kunne noe ha vært gjort tidligere?
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Jeg vil innledningsvis vise til mitt svar til Stortinget om denne saken, og diskusjonen i Stortinget om en stortingsmelding om rikets energitilstand 16. desember 2010. Som jeg gjorde rede for i mitt innlegg da, vil regjeringa fremme en stortingsmelding om energipolitikken. Jeg viser i denne forbindelse også til pressemelding fra mitt departement av 13. desember i fjor. Jeg vil i den forbindelse understreke at regjeringa gjennom sin politiske plattform for perioden 2009–2013 har trukket opp en helhetlig politikk for denne stortingsperioden. Denne politikken ligger fast. For regjeringa vil derfor det naturlige tidsperspektivet for en energimelding være utformingen av energipolitikken for årene videre framover etter denne stortingsperioden. For å ha et best mulig grunnlag for en slik energimelding er vi i disse dager i ferd med å nedsette et bredt sammensatt energiutvalg. Utvalget skal utrede og vurdere den langsiktige energi- og kraftbalansen for Norge fram til 2030 og 2050. Utvalget skal utrede sentrale faktorer som påvirker energi- og kraftbalansen. Det gjelder bl.a. produksjon, forbruk, nettutbygging, kraftutveksling med utlandet og konsekvensene av klimaendringer. Med et langsiktig tidsperspektiv vil det også være naturlig at utvalget ser på utviklingsperspektiver der energipolitikken ikke er bundet av dagens rammevilkår. Utvalget skal videre vurdere sammenhengen mellom energiutviklingen og mulighetene for verdiskaping, sysselsetting og kompetanse- og teknologiutvikling i ulike sektorer. Arbeidet i utvalget skal være ferdig vinteren 2012. Jeg regner med at utvalgets rapport vil være et viktig grunnlag for det videre arbeidet med energimeldingen. Et hovedformål med denne meldingen vil være å legge grunnlaget for en ny, framtidsrettet og bred energipolitisk plattform. Dette vil gjøre oss i stand til å møte utfordringene i energisektoren i tiårene som kommer. En slik melding vil gi Stortinget anledning til å drøfte vår framtidige energipolitikk, hvor bl.a. energiforsyning, klimautfordringer og næringsutvikling kan ses i sammenheng.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Til det siste: Jeg tror ikke jeg skal gå inn og konsesjonsbehandle eventuelle søknader som kommer innenfor energiproduksjon, og industri, som i tillegg også til dels ligger utenfor mitt departement – det gjelder selve produksjonen. Men jeg skal gjerne gi en kommentar til det representanten Solvik-Olsen startet med å si, om at mål blir forlatt og politikk endret, og hvor da vindkraft blir trukket fram som det første eksemplet. Jeg syns det er interessant at det blir gjort, for det som er realiteten, er: Ja, en satte ambisiøse mål på vind. Hva var det vi så i løpet av perioden? Jo, det var at kostnadsutviklingen gikk til himmels, at det var ekstrem kostnadsutvikling på vind. Hva ble da gjort? Jo, en gikk inn i prosjektene og så på mulighetene for kostnadsreduksjoner, så på mulighetene for å få, jeg vil si en sunnere vindkraftbransje i Norge framover. Det må være en riktig tilnærming, og ikke bare la være å forholde seg til det som en så etter hvert som prosessen gikk sin gang.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Det er ikke noe annet ved det enn at gjeldende politikk gjelder inntil en ny politikk er utformet, på plass, og det var også det som var situasjonen her. I det øyeblikk som rammene for og prosessen rundt en energimelding og også et energiutvalg var på plass, ble det orientert om det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Jeg kan forsikre representanten Hjemdal om at dette utvalget skal være på plass i løpet av noen dager.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Jeg oppfattet ikke noe i representanten Olsens innlegg som jeg ikke var enig i eller delte synet på. Men for bare å bekrefte eller understreke min tenkning rundt det som ble tatt opp her: Jeg er for det første opptatt av å realisere gode vannkraftprosjekter kontinuerlig, og nettopp derfor har vi gjort alt det som andre har nevnt tidligere her i dag, enten det gjelder konsesjonsbehandling eller det gjelder fokus på linjebygging – i det hele tatt det å ha rammene for vannkraftutbygging i Norge på plass. Grønne sertifikater er et veldig godt eksempel også på det. Når det gjelder vindkraft til havs, har også jeg gitt uttrykk for min holdning til det tidligere fra denne talerstolen. Jeg mener potensialet, som også representanten Olsen var inne på, er fantastisk stort. Kostnadene er per i dag for høye og teknologien er for umoden, så vi har en lang, lang vei å gå. Men ett sted starter denne prosessen, og det er det vi nå har gjort. Og jeg tror at vi om noe tid kommer til å se en betydelig energiproduksjon fra vindmøller til havs utenfor Norge.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Det er ikke noe mer å tilføye til det enn det representanten Solvik-Olsen nettopp sa. Hva som er gjeldende politikk, tror jeg er ganske klart og tydelig. Det betyr at hvis det kommer opp ulike typer forslag i forbindelse med konsesjonssøknader om industrietablering i Norge, så vil jo det bli vurdert. Men hva som er rammene for kraftproduksjon i Norge i dag, mener jeg, for å si det forsiktig, er relativt godt klarlagt og tydeliggjort gjennom ulike konsesjonssøknader og ulike dokumenter.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Jeg har tenkt å komme tilbake også i de neste sakene, men jeg vil vise til at i debatten om representantforslag 8:32, vil jeg kommentere noen av de spørsmålene som ligger i grenseland mellom disse sakene. Jeg vil også vise til det svaret jeg ga Stortinget i forbindelse med komiteens behandling av denne saken. Representantene viser til at dagens rammebetingelser er spesielt uheldige i forhold til aktuelle prosjekter i nettopp Midt-Norge. Når det gjelder gasskraftverk i Midt-Norge, vil jeg peke på at Industrikraft Midt-Norge siden 2001 har hatt alle nødvendige tillatelser til å starte bygging av gasskraftverket på Skogn – og det uten krav til den diskuterte CO2-håndteringa i dagens debatt. Det er en realitet at utbygger så langt ikke har funnet lønnsomhet i å realisere disse prosjektene og denne planen. Når det gjelder Industrikraft Møre, ble det gitt en energikonsesjon gjennom stadfesting av NVEs vedtak av Olje- og energidepartementet. Energikonsesjonen inneholder ingen krav til CO2-utslipp fra anlegget. Utslippstillatelsen og spørsmålet om fastsettelse og eventuelle endringer i CO2-reguleringer i slike saker, ligger under Miljøverndepartementets og miljøvernministerens ansvarsområde. I tråd med regjeringas politiske plattform for perioden 2009–2013 vil regjeringa bidra til å utvikle framtidsrettede og effektive teknologier, slik at CO2-håndtering realiseres nasjonalt og internasjonalt. Hovedstrategien for å oppnå dette er å opparbeide kunnskap og erfaring fra etablering av prosjekter i Norge, samt å satse på forskning og utvikling. For nye gasskraftverk i Norge følger det av regjeringas politiske plattform at regjeringa vil gi konsesjoner basert på CO2-håndtering fra oppstart. Norsk klimapolitikk er tuftet på grunnprinsippet om at forurenser betaler. Når regjeringa likevel bruker betydelige ressurser på utvikling av CO2-håndteringsteknologi på Mongstad, innebærer dette en erkjennelse av at myndighetene må bidra i utviklingen av ny teknologi i en tidlig fase. Det pågår et omfattende arbeid med å utvikle og legge til rette for løsninger for fangst, transport og lagring av CO2 i Norge. Som Stortinget er vel kjent med, er det i statsbudsjettet for 2011 bevilget nesten 2,7 mrd. kr til CO2-håndtering. Det omfatter arbeidet med prosjektene på Mongstad, forskning og teknologiutvikling, internasjonalt arbeid med CO2-håndtering, Gassnova SFs arbeid og ekstern bistand knyttet til kvalitetssikring og juridiske problemstillinger. Teknologier for CO2-fangst fra kraftproduksjon er fortsatt uprøvd i større skala, også på verdensbasis. Realisering av slike prosjekter er teknisk komplekst og kostnadskrevende. Sjøl om byggearbeidet er i full gang på teknologisenteret og planlegging av fullskala fangst pågår på Mongstad, er den konkrete satsinga fremdeles i en innledende fase. Det er således viktig å kunne dra nytte av de konkrete erfaringene fra den eksisterende satsinga på Mongstad. I tillegg til arbeidet her vil kunnskap og erfaring fra transport- og lagringsarbeidet, og fra CLIMITs satsing på forskning og utvikling av fangstteknologi, utgjøre basisen for det videre arbeidet med CO2-håndtering i Norge.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Jeg kommer tungt tilbake til spørsmålet om tiltak og virkemidler i Midt-Norge i en av de neste sakene, men jeg sier gjerne litt om det her også. Det er ikke tvil om at i et land som Norge, hvor vi har vannkraft som den bærende kraftforsyningsbiten, har været en innvirkning. Jeg er nesten litt overrasket hvis representanten – nær sagt – harselerer med eller latterliggjør at været er viktig for oppfylling av magasiner i Norge. Det er en realitet. Og nettopp derfor er det å ha flere ben å stå på ved å kunne eksportere når været gjør at vi har fulle eller overfylte magasiner, viktig i det nordiske kraftmarkedet. Det samme er det å kunne importere, som vi har gjort så langt i år, og også mye i fjor. Så svaret er at været er viktig, men energipolitikken krever mye mer enn det.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Som jeg sa i mitt innlegg, tror jeg vi skal erkjenne at teknologiutviklingen på området CO2-håndtering er i en tidlig fase. Det betyr også at det vi har sett så langt når det gjelder kostnader, har det vist seg at man i beste fall kunne bruke ordet «dynamisk» om. Vi har sett det på teknologisenteret på Mongstad, og vi har sett det i planleggingen av fullskalaanlegg på Mongstad, at det er mye læring underveis. En ser også at kostnadene har økt underveis i prosjektet. Jeg tror vi må ha den erkjennelsen med oss også i omtalen av andre prosjekter som er kommet mye kortere, at vi nok vil se en viss dynamikk, også på kostnadssiden, etter hvert som prosjektene blir mer utviklet. Når det er sagt, er jeg opptatt av at vi skal ha gode prosjekter på fangst og lagring i Norge. Jo flere, jo bedre, hvis det kan håndteres økonomisk. I den stortingsmeldingen som jeg nå jobber med knyttet til dette, vil dette bli tatt opp.
Terje Riis-Johansen (Senterpartiet), 2011-02-24:
Representanten Solvik-Olsen snur problemstillingen trill rundt. Utgangspunktet her er at denne salen har gjort et vedtak om å redusere CO2-utslippene i Norge med 15–17 mill. tonn. Det kan representanten Solvik-Olsen være enig eller uenig i – det siste er vel helst realiteten. Men det er det regjeringa jobber etter, å redusere norske CO2-utslipp. Et av svarene på det er dels å bidra til at renseteknologi kommer på plass for å kunne rense utslipp fra gasskraftanlegg i Norge og helst også i andre land. Det andre er å sørge for at ikke nye forurensende prosjekter blir iverksatt i en tid hvor utslippene skal ned med 15–17 mill. tonn CO2.