Helene Falch Fladmark (Venstre), 1999-12-15:
Utdanningsbudsjettet for år 2000 er et budsjett for kvalitetsutvikling i skolen. Venstre mener det er en riktig satsing når den første delen av en fire års utviklingspakke for skolen rettes mot ungdomstrinnet. Disse ekstramidlene skal brukes til nyskaping og utvikling ved den enkelte skole, med andre ord mer mangfold og fleksibilitet samt økt samspill mellom skole og samfunn. Dette betyr en dreining av utdanningspolitikken – fra detaljstyring av skolen og lærerens oppgave fra toppen til en vilje til at utviklingen skal skje ved den enkelte skole, og med den motiverte læreren som pådriver, ikke en skolebyråkrat. Det varmer et Venstre-hjerte når skolens utvikling blir sentrert omkring lærerens rolle som pedagogisk leder i klasserommet. Vi har lenge vært bekymret for at læreren skulle reduseres til en slags kompetansebyråkrat. Nå er det gjennomslag for en annen tankegang om lærerens viktige rolle i skolens utvikling. En fordobling av innsatsen på etter- og videreutdanning for lærere i forhold til budsjettet for 1999, og de nye permisjonsordningene, vil gjøre det mulig for lærere å videreutdanne seg, ikke bare delta på kurs for å bli opplært til riktig oppfølging av reformer. Venstre oppfatter dette som et slags første skritt mot en såkalt sabbatsordning. Informasjons- og kommunikasjonsteknologi i skolen er viktig fordi det er et verktøy som gir nye muligheter for læring. Det sentrale er hvordan ny teknologi kan brukes til kommunikasjon og for å få forståelse av informasjon. Mange lærere trenger faglig oppdatering for å kunne veilede elevene til fornuftig bruk og forståelse av informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Det er også viktig å utvikle norske elektroniske hjelpemidler. Venstre er fornøyd med at Regjeringen nå setter i gang det nasjonale løftet gjennom den fireårige handlingsplanen, som kan gi norske elever det beste utgangspunktet for et godt liv i et teknologipreget kunnskapssamfunn. Komiteen har forskningsmeldingen til behandling. Naturlig nok har responsen vært positiv når Regjeringen nå legger opp til en sterk vekst i forskningsbevilgningene i årene fremover. Venstre er fornøyd med at vi har tyvstartet opptrappingen ved at neste års budsjett innebærer en viss vekst til forskningsformål. Men jeg registrerer med forbauselse at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet foregriper Stortingets behandling av denne meldingen i og med forslaget om å innskrenke formålet til det nylig etablerte Forskningsfondet. Det er bare et halvt år siden Stortinget gav sin tilslutning til at Forskningsfondet skal kunne finansiere langsiktig, grunnleggende forskning innenfor alle sektorer og forskning i gråsonen mellom sektorer, og at Forskningsrådet skulle ha økt handlingsfrihet til å følge opp intensjonene med at det ble etablert. Arbeiderpartiet tar omkamp når de nå vil innskrenke formålet til de strategiske områdene. På den måten undergraver disse partiene den viktige rollen fondet kan ha for den grunnleggende, langsiktige og frie forskningen, så jeg håper, som Lønning, at Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet viser seg å være en flyktig forbindelse i akkurat denne saken. Etter Venstres oppfatning er kontakten og samspillet mellom utdanningsinstitusjonene og lokalsamfunnet av stor verdi for begge parter. Det må være slik at også studenter skal kunne delta aktivt i lokalsamfunnet, også som folkevalgte. For å sikre studentenes demokratiske rettigheter mener vi at dagens regelverk bør endres slik at studenter som ønsker det, kan melde flytting til den kommunen de bor i. Dette bør også være en problemstilling som blir tatt opp når Regjeringen skal legge fram en sak om forholdet mellom vertskommunene, utdanningsinstitusjonene og samskipnadene. Ved årets budsjettforlik er det kanskje først og fremst kunststudentene som endelig har fått gjennomslag for sitt syn. Jeg er veldig glad for at Arbeiderpartiet og Høyre har snudd, og at det nå er et bredt flertall som mener det er et mål at kunstfagstipendiet skal økes til tidligere nivå, på 66,6 pst. Dette har vært en seig kamp for de studentene som ikke gav opp da alle trodde saken var tapt for tre år siden. Kunststudiene og kunststudentene må behandles på egne vilkår. Når det har vært så stor uro ved kunsthøyskolene etter samorganiseringen, skyldes det kanskje at man ikke har tatt kunstfagenes egenart helt på alvor. Det må være selvsagt at disse skolene har ressurser som sikrer et godt utdanningstilbud, og slik at skolene kan drive FoU-arbeid. Venstre regner med at departementet følger opp komiteens merknad i god dialog med skolene, slik at vi får en kunstutdanning som en kulturnasjon kan være bekjent av.