Torgeir Micaelsen (Arbeiderpartiet), 2012-06-12:
Jeg beklager det lille oppstusset som skjedde her i stad. Jeg vet ikke helt hva som skjedde, men det får vi komme tilbake til ved en senere anledning. Nå til finansmarkedsmeldingens behandling i Stortingets finanskomité og behandlingen her i salen i dag. Meldingen er en melding om utviklingen i og reguleringen av finansmarkedene i 2011. Samlet gir meldingen et svært nyttig innblikk i stoda både i nasjonale og internasjonale finansmarkeder. Heldigvis viser også denne saken at det er relativt bred enighet blant de politiske partiene om mange av de viktige spørsmålene i det norske finansmarkedet og reguleringen av det. Komiteen har også en relativt god felles forståelse av at ettervirkningene av finanskrisen i 2008 og 2009 fremdeles preger de internasjonale finansmarkedene og – i enda større grad – den realøkonomiske utviklingen i mange land. Statsfinansene er sterkt svekket flere steder, millioner av mennesker er arbeidsledige. Det er stor usikkerhet om utviklingen framover. Situasjonen er skjør. Uroen som fortsatte i finansmarkedene i 2011, har også vært en sterk påminnelse om at også norsk økonomi er sårbar for det som skjer internasjonalt. Samtidig slår komiteen fast at den norske reguleringen av finansmarkedene er grunnleggende god og har vist seg å være robust gjennom den internasjonale finanskrisen. Norge har dratt nytte av lærdommene fra vår egen bankkrise for 20 år siden. Etter bankkrisen stilte vi som kjent større krav til bankene, forbedret finanslovgivningen, styrket tilsynet og moderniserte innskuddsgarantiordningen. Sammen med orden i statsfinansene bidro bl.a. lærdommene fra den gang til at norsk økonomi ble spart for mange av de verste utslagene av den internasjonale finanskrisen for et par år tilbake. Én ting er helt klart: Norge har klart seg langt bedre gjennom denne økonomiske krisen enn mange andre land. BNP har nå vokst i ni kvartaler på rad, sysselsettingen øker, og arbeidsledigheten er lav sammenlignet med mange land. Men selv om mye har vært gjort, er det fortsatt mye å gjøre på finansmarkedsfeltet. Én av grunnene til det er at vi har en finansnæring internasjonalt som opererer med begreper som «finansiell innovasjon» – mange vil kalle det kreativitet – noe som gjør at man stadig vekk presser grensene når det gjelder hva slags type produkter og hva slags type reguleringer som ikke fanger opp disse tingene før i etterkant. Derfor har det vært gjort en rekke ting her hjemme de siste årene. Vi har strammet inn regelverket for bonuser i finansbransjen. Det var upopulært blant mange, men det var riktig, fordi det i stor grad var et incitament til for høy risikotaking blant mange aktører som hadde lønnen sin direkte knyttet opp til hvor stor risiko man tok. Det har blitt strammet inn på regelverket for såkalte strukturerte spareprodukter. Det er i dag i praksis et forbud mot salg til privatpersoner. Riktignok tok dette altfor lang tid. De som skulle passe på dette, gjorde ikke jobben sin i stor nok grad, og mange saker befinner seg nå i rettsvesenet. Men nye regler er kommet på plass, og forhåpentligvis har vi ryddet opp i dette, slik at færre kommer i trøbbel senere. Det har blitt gjort grep for å styrke forbrukersiden i Finanstilsynet. Videre har vi i morgen her i Stortinget til behandling et representantforslag vedrørende Finansklagenemnda, hvor et bredt flertall går inn for å se på om det er mulig å se om den også kan organiseres enda mer effektivt og bedre for forbrukerne enn i dag. Vi fortsetter altså å styrke regelverket rundt bransjen, og det er bra. Det er mange ting som kan sies om utviklingen som nå vil komme. Det er mange nye reguleringer på gang. Et flertall i komiteen slutter seg til regjeringens vilje til å utnytte det nasjonale handlingsrommet vi har, til å lage rammeverk rundt banker og finansinstitusjoner i Norge, noe som gjør at vi kan stå mer solid enn minimumskravene EU- og EØS-systemet pålegger oss. Det er bra. Det har vist seg før at det har vært veldig vellykket. I tillegg er det allerede en diskusjon om finansnæringen i Norge og internasjonalt i større grad bør bidra til fellesskapet gjennom økt skattlegging – i Norge er det f.eks. slik, som i mange andre land, at finansielle tjenester som selges via finansnæringen, i praksis er unntatt moms – og det støtter et flertall, inkludert Kristelig Folkeparti, opp om. Men vi ser en mye mer avventende holdning fra Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre. Jeg synes det er litt overraskende. Jeg trodde vi i denne salen var enige om at det er viktig at alle næringer, uavhengig av hva de selger, bidrar i stor nok grad. Når vi nå har et system – kanskje om noen år – som kan bidra til å utjevne dette, mener jeg Norge også her bør benytte det handlingsrommet man har. Med dette anbefaler jeg – denne gangen – den riktige innstillingen. Beklager nok en gang forvirringen i sted.